cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nicolas Fouquet
Dôvody pádu
Rozhodnutie kráľa sa udialo, keď Colbert predniesol správy svojho bratanca Colberta de Terron o vyzbrojovaní a opevňovaní ostrova Belle-Île - dnes Belle-Île-en-Mer. Dva fakty boli prekážkou eventuálneho pádu surintendanta: Fouquet mohol byť súdený len pred parlamentom, ktorý sám kontroloval. Zároveň sa surintendant tešil priazni kráľovnej matky Anny Rakúskej. Colbert ich premyslene odstránil. Najprv zariadil s Fouquetom, aby tento spontánne navrhol kráľovi, že predá svoju hodnosť. Tiež získal pre kauzu anti-Fouquet vojvodkyňu de Chevreuse, starú priateľku kráľovnej matky. Ak aj bol Fouquet informovaný o týchto ohrozeniach, nepochopil nakoľko sú nebezpečné, naopak, hromadil svoje chyby.
Uväznenie
thumb|Fouquetov list z väzenia adresovaný manželke Počas toho, ako bol dvor v Nantes kvôli Bretónsku, Ľudovít XIV. nariadil 5. septembra 1661 rytierovi d´Artagnanovi, veliteľovi kráľovskej stráže, zatknúť surintendenta z dôvodu sprenevery. Viditeľne prekvapený Fouquet ponúkol hneď ostrov Belle Île kráľovi a začal varovať svojich blízkych, ktorí však nevyužili časový odklad na zničenie kompromitujúcich listín.
Hugues de Lionne, jeho priateľ, prosil kráľa, aby neuvrhol Fouqueta do nemilosti, ale ten to zamietol. Belle-Île sa vzdal bez odporu kráľovskému vojsku. Všetky Fouquetove rezidencie boli zapečatené, taktiež aj domy jeho klientov. Madame de Fouquet odišla do Limoges, jeho bratia Louis a François boli izolovaní v ich diecézach. Gilles bol zbavený dvorskej hodnosti prvého štolbu a Basile musel ísť do exilu v Guyenne.
Odsúdenie
Súdny proces trval dlhé tri roky, Nicolas Fouquet bol súdený za hrdelné zločiny, ktorým vtedy sprenevera kráľových financií a poškodenie majestátu boli. Jeho trestné činy uvedené v rozsudku boli založené na týchto skutočnostiach:
No z poroty pozostávajúcej z dvadsiatich sudcov len deviati hlasovali za trest smrti. Fouqueta odsúdili na prepadnutie majetku a vyhostenie z kráľovstva. Kráľ rozsudok zmenil na doživotné väzenie a prepadnutie celého majetku, nemohol riskovať, aby Fouquet so všetkým vplyvom, ktorý ešte mal, získal útočisko na niektorom z nepriateľských dvorov. V roku 1665, kedy vošiel do platnosti, začal Fouquet svoj pobyt v žalári v pevnosti Pinerolo v Taliansku (vtedy patrilo Francúzsku), kde aj zomrel v roku 1680.
Bas-Mauco
Bas-Mauco je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Philippe Gilbert
Philippe Gilbert (* 5. júl 1982, Liége, Belgicko) je belgický profesionálny cestný cyklista, ktorý preteká za domáci tím Lotto-Soudal. Gilbert je známy ako majster sveta z roku 2012 a jeden z dvojice cyklistov, spolu s Davidem Rebellinim, ktorí vyhrali 3 ardénske klasiky (Amstel Gold Race, La Flèche Wallonne a Liège–Bastogne–Liège) v jednom roku, čo sa mu podarilo v roku 2011. Gilbertovi bola udelená cena Velo d'Or za rok 2011 v UCI World Tour. Ako špecialista na klasiky Gilbert vyhral mnoho jednorazoviek vrátane 2 víťazstiev na Paris–Tours v rokoch 2008 a 2009, dvakrát dominoval aj na Giro di Lombardia, a to v rokoch 2009 a 2010, štyrikrát Amstel Gold Race (2010, 2011, 2014, 2017), La Flèche Wallonne (2011), Liège–Bastogne–Liège (2011), Clásica de San Sebastián (2011), Tour of Flanders (2017) a Paris-Roubaix (2019). Je len druhou osobnosťou v histórii (ako prvý Belgičan), ktorý vyhral všetky 3 ardénske klasiky v jednom roku. V roku 2017 sa Gilbert stal tretím jazdcom po tom, čo Eddy Merckx v roku 1975 a Jan Raas v roku 1979 vyhrali oba Ronde van Vlaanderen a Amstel Gold Race v jednej sezóne. Taktiež zvíťazil v etapách na každej z 3 Grand Tour: 3 etapy na Giro d'Italia (1 v roku 2009 a 2 v roku 2015), 1 etapa na Tour de France (v roku 2011), a 7 etáp na Vuelta a España (2 etapy v rokoch 2010 a 2012, 1 etapa v roku 2013 a 2 etapy v roku 2019).
Kariéra
Philippe sa narodil v meste Liége, v oblasti Verviers a s profesionálnou cyklistikou začal v roku 2003 v tíme FDJeux.com. Už v roku 2000 jazdil za tento tím neprofesionálne, aby získal skúsenosti. Gilbert momentálne sídli v Monaco-Ville so svojou ženou Patriciou a jeho synmi Alanom (nar. 2010) a Alexandrom (nar. 2013). Philippov mladší brat Jerome bol kedysi tiež cyklistom. Gilbert sa rozhodol šíriť mier vo svete pomocou športu účasťou na Peace and Sport.
2009
V roku 2009 prestúpil do Silence–Lotto aby viedol domáci tím v klasikách, finišujúc tretí na Okolo Flámska a štvrtý na Amstel Gold Race a Liège–Bastogne–Liège. Tiež vyhral svoju prvú etapu na Grand Tour, a to 20. etapu na Giro d'Italia a vyhral aj jednu etapu, ako aj celkovú klasifikáciu na Ster Elektrotoer. Neskôr počas sezóny zopakoval svoje víťazstvo na Paríž–Tours, atakujúc na poslednom kopci spolu s Tomom Boonenom a Borutom Božičom pred prešprintovaním ich na cieľovej páske. O týždeň neskôr vyhral prestížnu klasiku Okolo Lombardie po tom, čo unikol pelotónu so Samuelom Sánchezom a porazil ho v cieli o polovicu dĺžky. Bolo to jeho štvrté radové víťazstvo počas 10 dní po víťazstvách na Coppa Sabatini, Paríž–Tours a Okolo Piemonte. Na konci roka bol ocenený ako Flám roka, rozpoznávajúc ho ako najlepšieho belgického cyklistu roka.
2011
V tejto sezóne vyhral Philippe Montepaschi Strade Bianche, preteky obsahujúce 70 kilometrov mačacích hláv. Neskôr zaznamenal štvornásobné postupné víťazstvo: najprv vyhral Brabantse Pijl, potom zopakoval svoju dominanciu na Amstel Gold Race, keď sa odpútal od hlavnej skupiny na Caubergu. O tri dni vyhral Valónsky šíp, keď stratil svojich súperov na Mur de Huy a napokon zvíťazil aj na Liège–Bastogne–Liège, keď porazil bratov Schleckovcov v špurte. Gilbert sa tak stal iba druhým jazdcom, po Davidem Rebellinim z roku 2004, ktorému sa podarilo vyhrať tri ardénske klasiky v jednom roku. Počas prvej polovice sezóny taktiež vyhral etapy na Volta ao Algarve, Tirreno–Adriatico, ako aj celkovú klasifikáciu a etapu na oboch z pretekov Okolo Belgicka a Ster ZLM Toer. Na konci júna vyhral na majstrovstvách Belgicka preteky s hromadným štartom. V júli vyhral úvodnú 191.5 km merajúcu etapu na Tour de France. Vyhral tri sekundy pred Cadelom Evansom, čím si získal žltý dres pre celkového lídra ako prvý jazdec pre tento ročník. Tento vzácny trikot stratil už o deň neskôr po tímovej časovke, no stále nosil zelený a bodkovaný dres aj po druhej etape. Týždeň po Tour Gilbert vyhral Clásica de San Sebastián a v auguste vyhral 3. etapu na Eneco Tour, čo bolo jeho 15. víťazstvo v sezóne!
V septembri Philippe vyhral Grand Prix Cycliste de Québec a s nádielkou ďalších 80 bodov sa stal lídrom rebríčka UCI World Tour. V tejto forme pokračoval aj o dva dni neskôr na Grand Prix Cycliste de Montréal, finišujúc na treťom mieste na pódiu, napriek štartu bez pocitu nátlaku po jeho víťazstve v Quebec City. Týmto umiestnením získal ďalších 50 bodov do hodnotenia UCI. V októbri odjazdil aj taliansku klasiku Okolo Lombardie, kde obsadil ôsmu priečku, keď bol predbehnutý na záverečnom stúpaní. Sezónu ukončil úspešne, čo sa dalo pozorovať na hodnotení UCI World Tour, kde so ziskom 718 bodov pretčil všetkých cyklistov a jeho najbližším súperom bol Cadel Evans, ktorý dokázal vybojovať 584 bodov. Počas sezóny vyhral 18 pretekov, viac než ktorýkoľvek iný cyklista v profesionálnom pelotóne.
Gilbert bol vymenovaný za člena inauguračnej komisie UCI Athletes v roku 2011.
2012
V tomto roku sa Gilbert dohodol na trojročnom kontrakte s tímom BMC Racing. Ročne mal zarábať tri milióny eur. Medzi jeho ciele v novom drese patrilo obrovské úsilie počas jarných klasík a výpomoc jeho tímovému kolegovi Cadelovi Evansovi, aby dokázal zopakovať svoj triumf na Tour de France. Nič z toho sa nestalo uskutočneným, nakoľko Gilbertove najlepšie umiestnenie na jarných jednodňovkách bolo tretie miesto na Valónskom šípe, kde bol na záverečnom stúpaní porazený Joaquímom Rodríguezom, ktorý vyhral na historickom kopci Mur de Huy iba s malým náskokom 4 sekúnd. Tri dni predtým finišoval ako šiesty na Amstel Gold Race a radoval sa zo zisku účasti v top desať na ardénskej klasike. Obišiel ho aj cieľ doviezť Cadela Evansa do Paríža v žltom a jeho najlepšie umiestnenie v etape na Tour bolo štvrté miesto. Tiež neobhájil oba národné tituly, ktoré vyhral - preteky s hromadným štartom a individuálnu časovku.
26. augusta 2012 Gilbert napokon dokázal vyhrať prvýkrát v sezóne, a to vystúpením v deviatej etape Vuelta a España, po tom, čo unikol spolu s Joaquímom Rodríguezom. Neskôr vyhral aj druhýkrát, a to v devätnástej etape, konajúcej sa 7. septembra.
2013
V tejto sezóne Gilbert putoval naproti majstrovstvám sveta bez akéhokoľvek víťazstva v dúhovom drese, pod hrozbou prvej sezóny bez víťazstva, odkedy sa stal profesionálom v roku 2003. Vueltu odštartoval s nádejou, že tu sa vykoná úvodný výkop jeho sezóny už po druhý rok v rade. Po tom, čo bol tesne porazený v šprinte Zděnkom Štybarom v 7. etape napokon Gilbert vybojoval prvé víťazstvo v dúhovom drese, keď chytil a obehol Edvalda Boassona Hagena a vyhral 12. etapu.
2014
V roku 2014, sa Gilbert dostal do predošlej formy, keď na jar vyhral jeho druhú Brabantse Pijl a po tretíkrát aj Amstel Gold Race.
2015
Gilbert finišoval ako tretí na Brabantse Pijl, iba pár sekúnd za jeho tímovým kolegom Benom Hermansom. Na Amstel Gold Race Gilbert nemohol zopakovať jeho víťazné cesty z roku 2014 a finišoval na desiatom mieste po tom, čo sa pokúšal o atak na poslednom kopci dňa Caubergu. Nasledujúcu stredu Gilbert spadol na Valónskom šípe. Neskôr sa zúčastnil Liège–Bastogne–Liège, aj keď si myslel, že je stále mierne zranený a držal sa v hlavnej skupine až po Côte de Saint-Nicolas, kde zlyhal a finišoval ako 36. Z prvého víťazstva sezóny sa mohol radovať na Giro d'Italia, keď obehol vedúcu skupinu na ostrom sklone na konci 12. etapy. To zopakoval aj v 18. etape, kde sa stal účastníkom skorého útoku. Po tom, čo bol stratený na poslednom stúpaní dňa, vrátil sa k hlavnej skupine, z ktorej neskôr atakoval sólo a dotiahol to až do víťazného konca.
2016
Philippe získal svoje prvé víťazstvo sezóny už vo februári na klasike Okolo Murcie, kde vyhral v šprinte štyroch cyklistov. Tiež vyhral majstrovstvá Belgicka.
2017
Po 4 sezónach pod hlavičkou BMC Racing prestúpil Gilbert na začiatku sezóny 2017 do Quick-Step Floors. Ardénsky diviak exceloval už v prvom preteku sezóny na Volta a la Comunitat Valenciana, kde vyhral kombinačnú klasifikáciu. Gilbert skončil druhý na Dwars door Vlaanderen za spolujazdcom Yvesom Lampaertom. Tento pár vykonal rozhodujúce rozdelenie skupiny spolu s Alexeyom Lutsenkom z tímu Astana a s Lukom Durbridgom z Orica-Scott. Neskôr, 7.5 kilometrov pred cieľom atakoval Yves Lampaert a zvíťazil v preteku až 39 sekúnd pred Gilbertom, ktorý prešprintoval Lutsenka a Durbridga. Neskôr v tom týždni bol Gilbert súčasťou 3-členného belgického úniku, ktorý dopĺňali Greg Van Avermaet (BMC Racing) a Oliver Naesen (Ag2r La Mondiale). Van Avermaet napokon vyhral E3 Harelbeke pred Gilbertom a tretím Naesenom. Nasledujúci týždeň Gilbert vyhral Three Days of De Panne po ataku na Muur van Geraardsbergen počas úvodnej etapy pretekov a sólom to dotiahol k víťazstvu so 17-sekundovým náskokom nad najbližším jazdcom. Preteky vyhral aj celkovo, a to s 38-sekundovým náskokom nad jazdcom tímu Trek-Segafredo Matthiasom Brändlom a tiež vyhral šprintérsku klasifikáciu založenú už pri ataku v otvárací deň. O tri dni neskôr vyhral Okolo Flámska po sólo ataku na Oude Kwaremont, odkedy si držal odstup od hlavnej skupiny po celých posledných 55 kilometrov! Gilbert sa stal prvým jazdcom za posledných dvadsať rokov, ktorý vyhral Okolo Flámska a Liège-Bastogne-Liège. Dva týždne po tom vyhral Amstel Gold Race po štvrtýkrát a stal sa tretím jazdcom, ktorý vyhral Okolo Flámska a Amstel Gold Race v rovnakom roku. Ostatní dvaja sú Jan Raas a Eddy Merckx. Neskôr sa zistilo, že vyhral preteky aj napriek jazde na posledných 130 kilometroch pretekov s malou obličkovou slzou. Zranenie si po pretekoch vyžadovalo liečbu v nemocnici, a to ho obralo o účasť na Valónskom šípe a Liège-Bastogne-Liège. Po zotavení sa predstavil na domácich pretekoch Tour of Belgium. Celkovým štvrtým miestom domácich fanúšikov nesklamal. V júni sa mu ešte podarilo vyhrať 2. etapu na etapáku Okolo Švajčiarska a túto úspešnú prípravu na Tour zavŕšil ocenením pre najbojovnejšieho cyklistu v 5. etape. Toto ocenenie získal po dravom úniku v deň jeho 35. narodenín. Posledným pozoruhodným úspechom roka bola 9. priečka v rovinatej holandsko-belgickej týždňovke BinckBank Tour.
2018
Druhú sezónu po prebudení klasikárskej legendy začal Gilbert tretím miestom na klasike Vuelta a Murcia. Na februárovú šnúru úspechov nadviazal piatym miestom na Omloop Het Nieuwsblad, kde bol porazený v hromadnom šprinte o 2. miesto. Za zmienku stojí aj 2. miesto v ďalšej z druhotriednych klasík Le Samyn, kde finišoval 24 sekúnd za Holanďanom Nikim Terpstrom. Do kalendára UCI World Tour sa vrhol opäť odvážne. Na známej E3 vyhral hromadný šprint, no bol zdolaný opäť atakom tímového kolegu Terpstru. Na Ronde Philippe opäť explódoval. Obhajca sa umiestnil ako tretí, no titul ostal v tíme. Preteky vyhral, ako už bolo zvykom, Niki Terpstra. Na konci júna sa predstavil aj v štartovej listine pretekov s hromadným štartom o dres národného šampióna. Najvychýrenejšie národné preteky ovládli práve jazdci tímu Quick-Step. Triumfoval Yves Lampaert, hneď za ním si po striebro došiel Gilbert. Svoju húževnatosť prezentoval opäť skvelým výkonom v úniku na Tour de France. Ocenenie pre najagresívnejšieho cyklistu prevzal tento rok v 16. etape. Onedlho však utrpel pri páde vážne zranenie kolena. Akoby zázrakom Belgičan vyliezol späť na cestu a napriek fraktúre odjazdil ešte posledných 60 km etapy. Zranenie si vyžadovalo operáciu a následné zotavenie. V priebehu sezóny sa už nemal vrátiť do pelotónu. Gilbert však akoby zázrakom už o 2 mesiace trénoval a prvé preteky po zranení vyhral! Išlo o klasiku Grand Prix d'Isbergues. Na záver sezóny obsadil príjemné 8. miesto v drsnej klasike Paris-Tours.
2019
17. profesionálnu sezónu zahájil víťazstvom v 3. etape Tour de la Provence a 10. miestom celkovo. Na Omloop Het Nieuwsblad skončil už tradične v top 10. Prekvapujúco dobrú formu prezentoval na monumentálnej klasike Paris - Roubaix, kde opäť ukázal svoje staré dobré klasikárske schopnosti a na velodróme v Normandii prešprintoval Nilsa Politta. Získal tak 5. monument, čím sa osamostatnil na 1. mieste medzi aktívnymi cyklistami. Okrem Milan-San Remo dokázal zvíťaziť na všetkých z ostatných 4 monumentálnych klasík. Na belgickej klasike Halle–Ingooigem mal v posledných 500 m Gilbert vynikajúcu pozíciu a len tesne sa vyhol pádu v čele pelotónu. Napriek tomu, že vyhral hromadný šprint skončil preteky na 3. mieste. Na najprestížnejšom domácom šampionáte mu len tesne ušlo pódium. Belgičan sa zúčastnil aj menej prestížnych pretekov Adriatica Ionica Race, kde obsadil raz druhé a raz tretie miesto. V bodovacej súťaži skončil tretí. V poslednej etape BinckBank Tour obsadil 5. priečku a celkovo skončil na 13. mieste. Na španielskej Vuelte vyhral 2 etapy! A to 12. a 17. Celkovo skončil 32., v bodovacej súťaži 7. a v horskej 15. Na MS spadol a nebol schopný dohnať hlavnú skupinu, a teda odstúpil.
2020
V auguste 2019 podpísal Belgičan kontrakt so svojím bývalým klubom z jeho rodnej krajiny Lotto-Soudal. Upísal sa im na 3 roky, teda do konca sezóny 2022. V roku 2020 odjazdil 18 dní v pelotóne pred vypuknutím pandémie coronavírusom. Na klasike Omloop Het Nieuwsblad finišoval na 8. priečke.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour
DNF – nedokončil TBA - ešte sa nekonalo
Banos
Banos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Philippe Gilbert
Umiestnenie v klasikách
DNF – nedokončil TBA - ešte sa nekonalo
Kontroverzie
Gilbert bol obvinený z užívania kortizónu anonymným bývalým tímovým kolegom z Lotto počas dominantnej periódy s Omega Pharma–Lotto. Obvinenie Belgičan vehementne zamietol.
Banos
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štandarda prezidenta Slovenskej republiky
náhľad|[[Štandarda prezidenta Slovenskej republiky]] Štandarda prezidenta Slovenskej republiky je symbolom funkcie prezidenta Slovenskej republiky.
Popis
Vyobrazenie a používanie štandardy prezidenta republiky upravuje zákon č. 51/1993 Z. z. o štandarde prezidenta Slovenskej republiky, v ktorom sa uvádza:
Použitie
Štandarda prezidenta Slovenskej republiky sa používa: Podľa platného dizajn manuálu Kancelárie prezidenta Slovenskej republiky je štandarda súčasťou logotypu prezidenta aj prezidentskej kancelárie s charakteristickou farebnosťou a písmom. Typografická časť logotypu je modrá a je tvorená písmom Prezident Sans, ktoré je inšpirované tvorbou slovenského výtvarníka Martina Benku.
Snehuľka severská
Snehuľka severská (iné názvy: strnádka snehová, strnádka snežná ; lat. Plectrophenax nivalis) je druh spevavca z čeľade ostrohárkovité (Calcariidae). Obýva tundru holarktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov snehuľka severská patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, za 40 rokoch bol v severnej Amerike zaznamenaný štatisticky významný pokles až o 63,6%. Trend v Európe nie je známy.
Výskyt a stav na Slovensku
Snehuľka severská pravidelne zimuje a migruje cez Slovensko. Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 100 - 3 000. Ekosozologický status v roku 1995 Im - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. Ekosozologický status v rokoch 1998 ,2001 a 2014  žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Európska bolidová sieť
Európska bolidová sieť je medzinárodná organizácia pôsobiaca v strednej Európe (v Nemecku a Česku). Jej cieľom je systematické koordinované nočné pozorovanie jasných meteorov (bolidov).
Program systematického pozorovania meteorov na území pokrytom dnešnou Európskou bolidovou sieťou začal na hvezdárni v Ondřejove v Česko-Slovensku roku 1951. Zárodok neskoršej siete vtedy pozostával z dvoch staníc. Prvé významné pozorovanie sa odohralo 7. apríla 1959, kedy kamery zaznamenali pád meteoritu Příbram. Bol to prvý nájdený meteorit, ktorého let bol súčasne pozorovaný z niekoľkých staníc. Roku 1963 založil český astronóm Zdeněk Ceplecha prvú profesionálnu bolidovú sieť, pozostávajúcu z piatich staníc. Neskôr (okolo roku 1968) bola rozšírená o asi 15 nových staníc v Nemecku a pomenovaná Európska bolidová sieť. vľavo|náhľad|Celooblohová fotografia zachytáva bolid, ktorý [[Prelet dotyčnicového meteoroidu nad Česko-Slovenskom a Poľskom 13. októbra 1990|preletel nad územím Česko-Slovenska a Poľska 13. októbra 1990 (tenká prerušovaná stopa vedúca od juhu na sever). Fotografia pochádza zo stanice Červená hora (dnes v Česku). Jasná stopa na ľavej strane je Mesiac.]] náhľad|Kamery v [[Ondřejov (okres Praha-východ)|Ondřejove v Česku.]] náhľad|3D triangulácia preletu bolidu Neuschwanstein zachyteného Európskou bolidovou sieťou. Roku 1997 už sieť tvorilo 34 staníc, z toho 16 bolo umiestnených v Nemecku, 10 v Česku, 3 v Rakúsku, 2 na Slovensku, 2 v Belgicku a 1 vo Švajčiarsku, a to v nadmorských výškach dosahujúcich až Kamery sú od seba vzdialené asi 100 km, pokrývajú rozlohu asi 1 milión km² a fotografujú celú viditeľnú oblohu. Kamery českých staníc sú vybavené objektívmi typu rybie oko a sú nasmerované k zenitu. Záznamy oblohy s dlhou expozíciou sa robia každú noc. Rýchlo sa pohybujúce meteory sú na fotografiách zachytené ako prerušované čiary. Kamery sú totiž vybavené rotujúcou uzávierkou, ktorá prerušuje expozíciu snímky, a tak rozdeľuje zachytenú trasu bolidu na malé úseky, čo umožňuje určiť rýchlosť prelietajúceho telesa. Dôležitým prvkom siete je súčasné pozorovanie objektov z viacerých staníc, ktoré umožňuje presnú trojrozmernú rekonštrukciu ich trajektórie geometrickými metódami. Sieť spravuje spoločne Nemecké stredisko pre letectvo a kozmonautiku (DLR) a Astronomický ústav Akadémie vied Českej republiky (hvezdáreň Ondřejov). Produkuje asi 10 000 snímok za rok, dokumentujúcich asi 1200 hodín pozorovaní za jasnej oblohy. Jej kamery detekujú približne 50 veľkých meteorov za rok.
Jedným z najvýznamnejších pozorovaní siete je pád meteoritu Neuschwanstein 6. apríla 2002 v Nemecku. Podrobné údaje získané z viacerých staníc umožnili presnú rekonštrukciu nielen cesty meteoroidu v zemskej atmosfére, ale aj jeho pôvodnej obežnej dráhy okolo Slnka. Rekonštruovaná dráha sa ukázala veľmi podobná dráhe telesa, ktoré dopadlo 7. apríla 1959 pri Příbrame v Česku, čo viedlo k špekuláciám, že oba tieto nájdené meteority pochádzajú z rovnakého materského telesa.
Ruth Wilsonová
Ruth Wilsonová MBE(* 13. január 1982, Ashford, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka. Je známa z televíznych seriálov ako Luther (2010 - 2019), Aféra (2014 - 2019) a Temné hmoty (2019 - 2022).
Detstvo a mladosť
Wilsonová sa narodila v Ashforde v roku 1982 do rodiny investičného bankára a probačnej úradníčky. Má troch starších bratov. Je vnučkou spisovateľa a dôstojníka MI6 Alexandra Wilsona. Jej prababička z otcovej strany bola írskeho pôvodu. Wilsonová vyrastala v Sheppertone v Surrey a bola vychovávaná v katolíckej viere.
Navštevovala Notre Dame School, nezávislú katolícku školu pre dievčatá so sídlom v Cobhame, predtým ako začala navštevovať šiesty ročník na Esher College. Ako tínedžerka pracovala ako modelka. Študovala históriu na University of Nottingham a popri tom sa venovala aj študentskej dráme v Nottingham New Theatre. V roku 2003 ukončila štúdium v Nottinghame a v júli 2005 na London Academy of Music and Dramatic Art (LAMDA).
Kariéra
Jej prvá herecká príležitosť prišla v roku 2006, kde si zahrala v televíznom seriály Suburban Shootout, kde si zahrala po boku Toma Hiddlestona. V rovnakom roku si zahrala v televíznom seriály Jana Eyrová, ktorý mal štyri epizódy. Wilsonová získala pozitívne recenzie na jej herecký výkon a získala nominácie na herecké ocenenia ako Zlatý glóbus, BAFTA či Satellite Award.
Od 23. júla do 3. októbra 2009 stvárnila postavu Stelly v divadelnom predstavení Električka zvaná Túžba. Za svoj herecký výkon obdržala britské divadelné ocenenie, cenu Laurenca Oliviera.
Od roku 2010 účinkovala v britskej psychologickom televíznom seriály Luther, kde stvárnila postavu Alice Morgan, výskumnú vedkyňu a vysoko inteligentnú ženu, ktorú Luther opísal ako narcisku. V septembri 2012 tvorca televízneho seriálu, Neil Cross, oznámil, že je v procese vytváranie spin-offu televízneho seriálu Luther, zameraného na postavu Wilsonovej, pričom od roku 2018 sa tak nestalo.
V roku 2014 začal Wilsonová hrať v dramatickom televíznom seriáli Aféra. O rok neskôr, za stvárnenie jej postavy získala Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon – v dramatickom seriály. Televízny seriál opustila v roku 2018.
Po boku Michelle Williams su zahrala v dramatickom filme Suite Française. V roku 2015 debutovala na Broadwayi v hre Constellations, kde hrala po boku Jakea Gyllenhaala. Za svoj herecký výkon získala nomináciu na cenu Tony za najlepšiu herečku v divadelnej hre.
V roku 2018 si zahrala v trojdielnom televíznom seriály Mrs. Wilson. Postava Alison Wilsonovej, ktorú Wilsonová stvárnila, bola založená na jej skutočnej babičke. Alison Wilsonová bola treťou zo štyroch manželiek bývalého dôstojníka MI6 a spisovateľa Alexandra Wilsona. Boli manželmi 22 rokov. Po jeho smrti v roku 1963 Alison Wilsonová objavila ďalšiu manželovu manželku, s ktorou nakoniec spolupracovala na pohrebe. Aby jeho deti nespôsobili extra šok, druhá manželka a jej deti sa pohrebu zúčastnili ako „vzdialení príbuzní“. Alison Wilsonová zomrela v roku 2005 bez toho, aby vedela, že jej manžel, mal ďalšie dve manželky. Ruth Wilsonová v rozhovore pre Radio Times z decembra 2018 vysvetlila, že scenár seriálu, bol zdramatizovaný, aby odhalil celý príbeh počas seriálu. Ruth Wilsonová sa tiež podieľala na produkcii seriálu.
V októbri 2020 získala Wilsonová cenu BAFTA Cymru za najlepšiu herečku za stvárnenie Marisy Coulterovej v televíznom seriály Temné hmoty.
Wilsonová bola vymenovaná za členku Rádu Britského impéria (MBE) v roku 2021 za zásluhy o drámu. V roku 2022 si zahrala po boku Saoirse Ronan, Adriena Brodyho a Sama Rockwella vo filme Vražda v Londýne.
Súkromný život
Wilsonová si prísne stráži svoj súkromní život. Okrem vzťahu s Jude Lawom, ktorý bol veľmi medializovaným kvôli popularite oboch britských hercov, nie je nič konkrétne známe o jej vzťahoch. S Laweom, tvorila pár v rokoch 2012 až 2014. Wilsonová mala dlhodobý vzťah s nemenovaným americkým spisovateľom. Ako sama neskôr povedala, Wilsonová neprejavuje záujem o sobáš, nakoľko neverí v inštitúcie.
Bascons
Bascons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Broadway Theatre (53rd Street)
Broadway Theatre (kedysi Universal's Colony Theatre, B.S. Moss' Broadway Theatre, Earl Carroll's Broadway Theatre a Ciné Roma) je broadwayské divadlo nachádzajúce sa v newyorskej časti Midtown Manhattan. Má veľkú kapacitu sedadiel s počtom 1761 a na rozdiel od väčšiny broadwayských divadiel sa skutočne nachádza na Broadwayi, na čísle 1681.
Táňovo
Táňovo je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Detvianska Huta, približne juhovýchodne od Hriňovej.
Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Sihlianska planina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Detva a na katastrálnom území obce Látky. Najbližším sídlom je na západnom úbočí situovaná osada Táňovo, severne sa nachádza jej materská obec Látky a Detvianska Huta, severozápadne leží Hriňová, západne Korytárky a Kriváň, južne Mýtna, Kotmanová, Katarínska Huta, Cinobaňa a Málinec.
Opis
Táňovo leží na juhozápadnom okraji Veporských vrchov, v hrebeni, vedúcom z Vrchdobroče východným smerom cez Surovinu. Severne sa nachádza vrch Rubiska, Luľovka , Stračí vrch , Magura , Bykovo a Chocholná , východne Črchľa , Sokolovo , Jasenina , Klaťa  a Brložno , južne Diel , Tri chotáre , Vangerka  a Strieborná  a západne Jaseňový vrch , Surovina , Vrchdobroč  a Košútka. Oblasť patrí do povodia rieky Ipeľ, kde vodu zo západných a severných svahov odvádza potok Smolná, z východných Revúca a z juhozápadných Banský potok. Vrcholom vedie červená turistická značka. Na vrchole je rozhlasový vysielač.
Výhľady
Vrchol pokrýva len riedky nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrchy Veporských vrchov, Javorie, Poľanu, Nízke Tatry a prihraničné vrchy v Maďarsku.
Bassercles
Bassercles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná stanica Medzilaborce
Železničná stanica Medzilaborce (rusínsky: Меджілабірці ) je železničná stanica v Medzilaborciach. Leží na trati Michaľany – Łupków. Obsahuje 5 dopravných, 4 manipulačné, 5 odstavných a 1 ostatnú koľaj.
V stanici je k dispozícii osobná pokladňa s Komplexným vybavením cestujúcich. Pre ZSSK Cargo ide o pohraničnú priechodovú stanicu.
V roku 2017 ZSSK sezónne obnovila dopravu v úseku Medzilaborce - Łupków v termíne od 1. júla do 3. septembra 2 pármi vlakov premávajúcimi v sobotu a v nedeľu. Poľské súpravy premávajú s poľským personálom z miest Sanok a Rzeszów.
Roman Galvánek
Roman Galvánek (* 20. december 1971, Bratislava ) je slovenský hudobný skladateľ, textár a spevák slovenskej rockovej kapely O.B.D., historik, venuje sa muzikologicko-muzeologickym témam.
Pracoval ako moderátor a scenárista v Slovenskej televízii v hudobno-publicistickej relácii Štúdio Kontakt, neskôr Pop-Mix (19962000). Je autor námetu a scenára zábavnej relácie Schôdzka na slepo (20002002). V televízii JOJ pracoval ako režisér relácie Varí Vám to (2004).
Ako konateľ spoločností O.B.D. service s.r.o, riadil a organizoval cez 500 kultúrrnych podujatí.
Ako hudobník a producent spolupracoval s desiatkami významných hudobníkov, je zakladajúcim členom hudobných skupín O.B.D. a Divná zostava. Podieľal sa ako autor hudby a textov piesní skupín O.B.D., Divná zostava, Hex, Lenka Dusilová a Mukatádo. Spolupracoval s hudobníkmi ako Ivan Král, Karol Csino a s textárom Jánom Štrasserom ako autor hudby piesne Náš svet je pestrý. S Martinom Valihorom spolupracuje dodnes. Momentálne pracuje ako pedagóg.
Bastennes
Bastennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Radio/Video
„Radio/Video“ je airplay singel americkej rockovej skupiny System of a Down z albumu Mezmerize.
V piesni sa striedajú intenzívne refrény a melodické, synkopované verše. Oba používajú zložité vokálne harmónie od Tankiana a Malakiana. Skladba je napísaná v tónine F# mol.
Peter Dula
Peter Dula (* 10. február 1981, Košice - † 10. október 2009, Bratislava ) bol slovenský hudobník, spevák, hudobný skladateľ a textár. Bol frontmanom kapely Veslári (The Rowers), kde hral na gitaru a spieval anglické i slovenské skladby.
V pomerne krátkom čase dosiahol úspechy na Slovensku i v zahraničí, spolupracoval s významnými osobnosťami a hudobníkmi v Nashiville (Mark Trail, Joe Diffie, Billy Yates, Ronald Mattox, Roger Springer atď.). Obsadil prvé priečky country hitparád so svojimi skladbami, zaujal nielen hlasom, charizmou a vystupovaním, ale aj angličtinou a tak si získal srdcia fanúšikov country hudby.
Festivaly a koncerty
Hral na mnohých koncertoch, napr. Lodenica Piešťany, Country festival Visagine (Litva), Festival Sigort, Country Mlyn, Western Dance Thurins (Francúzko), Nashville - Tennessee (USA), Porta (Ústí nad Labem), Silesia Folk & Country Festival - Ustroń (Poľsko), Loch Western Country Rodeo-Grand Champ (Francúzsko), South Will Rise Again Festival (Veľká Británia), Country Music Messe – Nemecko a mnohé iné.
Od roku 2009 sa pravidelne v decembri koná v Košiciach koncert „Pocta Petrovi“. V rámci týchto spomienkových koncertov sa udeľuje Petrova výročná cena „Country Hudobná sieň slávy Petra Dulu“ (Peter Dula´s Country Music Hall of Fame), kde súčasťou ceny je „Petrova Putovná Gitara“ (Peter´s Wayfaring´Guitar). Putuje s ocenenými umelcami celý rok.
Hrádok (geomorfologický podcelok)
Hrádok je geomorfologický podcelok Revúckej vrchoviny. Nachádza sa v jej východnej časti a najvyšší vrch Magura dosahuje Vo východnej časti leží geomorfologická časť Štítnické podolie.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Revúcka vrchovina → Hrádok ***
Vymedzenie
Podcelok leží vo východnej časti Revúckej vrchoviny, medzi údoliami riek Štítnik (vrátane) a Muráň. Východným smerom pokračuje krajinný celok podcelkami Turecká a Dobšinské predhorie, západným smerom nadväzuje Železnícke predhorie. Na severe susedia Stolické vrchy s najvyššou časťou Stolica, južným smerom leží Slovenský kras a jeho podcelky Jelšavský kras, Koniarska planina a Plešivská planina. V juhovýchodnej časti sa územia krátkym úsekom dotýka Rožňavská kotlina.
Turizmus
V tejto časti pohoria je pomerne hustá sieť turistických chodníkov, mnohé z nich smerujú na rázcestie pri horárni Hrádok. Veľkým turistickým lákadlom je Ochtinská aragonitová jaskyňa a na severnom okraji ležiaci Slavošovský tunel.
Doprava
Západným okrajom vedie údolím Muráňa cesta II/532 i železničná trať Plešivec – Muráň, smerujúce do Revúcej. Z Jelšavy do Štítnika prechádza južnou časťou územia cesta II/526 a údolím riečky Štítnik vedie cesta II/587 i železničná trať Plešivec – Slavošovce.
Broadway theatre
náhľad|[[The Golden Theatre, Bernard B. Jacobs Theatre, Gerald Schoenfeld Theatre a Booth Theatre na West 45th Street v manhattanskom Theater District]] Broadway theatre, viac známe ako Broadway, poukazuje na divadelné predstavenia prezentované v 41 profesionálnych minimálne 500-miestnych divadlách umiestnených v Theater District a Lincoln Center pozdĺž Broadway v Midtown Manhattane v New Yorku. Spolu s London's West End theatre je Broadway theatre široko považované za najvyššiu úroveň komerčného divadla v anglicky hovoriacom svete.
Najväčšiu časť predstavení na Broadwayi tvoria muzikály.
Jeleňová
Jeleňová je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Osrblie, približne juhozápadne od Brezna.
Chrám svätého Juraja (Plovdiv)
Chrám svätého Juraja    je chrám Bulharskej pravoslávnej cirkvi z druhej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Kultúrna pamiatka miestneho významu.
Iné názvy
Chrám je známy aj pod názvami Chrám svätého veľkomučeníka Juraja Víťazného, alebo Chrám svätého Juraja Víťazného.
Lokalita
Chrám svätého Juraja sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v štvrti Maraša    na ulici „Trajko Kitančev“ (, doslova ulica Trajka Kitančeva“), na križovatke s ulicou „Janko Sakăzov“ (, doslova ulica Janka Sakăzova“). Leží neďaleko nábrežia rieky Marica.
Jeleňová
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom. V okolí vedú:
Chrám svätého Juraja (Plovdiv)
Prvá budova
Prvý chrám bol na mieste postavený v roku 1730 a už v tomto prvom chráme sa slúžili liturgie v bulharčine. Niekedy okolo roku 1770 bol tento chrám zničený Turkami.
Druhá budova
Druhá budova bola s najväčšou pravdepodobnosťou trojloďová pseudobazilika s polkruhovou apsidou a s oddelene stojacou niekoľkoposchodovou zvonicou, ktorá sa nachádzala v blízkosti severozápadnej časti chrámu.
V roku 1848 bola v chrámovom dvore postavená  a pri príležitosti vysvätenia chrámu taktiež otvorená  taktiež aj budova bulharskej chrámovej školy.
Chrám bol vážne poškodený ruskou delostreleckou guľou 3. januára 1878 počas bojov v priebehu v priebehu rusko-tureckej osloboditeľskej vojny. Peniaze na opravu chrámu sa začali zbierať krátko po zničení pôvodnej budovy z roku 1848 a celá zbierka nakoniec trvala tri roky. Vo februári 1881 bola na miesto prizvaná skupina expertov, aby posúdili možnosť opravy budovy. Na základe prehliadky bolo odporučené zvyšky budovy zdemolovať do základov a chrám postaviť ako novú budovu. Následne bolo rozhodnuté držať sa tohto odporúčania a pri tejto príležitosti ešte pokračovať vo finančnej zbierke a budovu zároveň rozšíriť.
Súčasná budova
Základný kameň novej budovy bol položený 17. mája 1881. Výstavba bola ukončená v polovici 1883. Chrám bol vysvätený 26. októbra 1883. V roku 1903 bola k budove chrámu pristavená zvonica.
V roku 1985 budova získala štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.
Charakteristika
Súčasná budova bola postavená podľa projektu architekta Josefa Schnittera.
Budova je postavená v štýle ruského klasicizmu druhej polovice 19. storočia. Zároveň však bola dodržaná tradícia chrámových stavieb z obdobia bulharského národného obrodenia a chrám tak bol postavený ako trojloďová pseudobazilika. Vo východnej oltárnej časti je budova zakončená veľkou polkruhovou apsidou. Nad centrálnou časťou naosu sa nachádza polkruhová kupola postavená na vysokom tambure.
Pred severným ako aj južným vchodom do chrámu sa nachádza schodisko vedúce k portiku v dórskom štýle, ktorý je vo vrchnej časti zakončený trojuholníkovým frontónom.
Zvonica
Rovnako ako chrám, aj zvonica je dielom architekta Josefa Schnittera. Zvonica je dvojposchodová a bola pristavená k fasáde budovy pred západným vchodom do budovy. Zvonicu podopierajú štyri stĺpy štvorcového pôdorysu, medzi ktorými sa nachádza priechod k hlavnému vchodu do chrámu. Vo vrchnej časti je zvonica zakončená kupolou.
Interiér
V západnej časti naosu sa nachádza balkón. Podlaha je vystlaná mramorovými doskami.
Ikonostas a ikony
Ikonostas v chráme je z obdobia bulharského národného obrodenia a pochádza z pôvodnej (druhej) budovy chrámu z roku 1848. Zhotovený bol v empírovom štýle. Najvýznamnejšími ikonami z ikonostasu sú diela významného maliara ikon Nikolu z Adrianopolu, ktorý ich zhotovil v rokoch 1845 a 1849. Významné sú aj ikony debărského maliara ikon Ivana Georgiv-Spaovského zo začiatku 20. storočia.
Patrocínium
Chrám je zasvätený svätému veľkomučeníkovi Jurajovi Víťaznému
Chrámový sviatok: a na sviatok svätého veľkomučeníka Juraja Víťazného
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Rok zaradenia do predbežného zoznamu pre udelenie štatútu kultúrnej pamiatky: 1980
Dôvod ochrany: umelecká hodnota stavby
Bats (Landes)
Bats je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Elizabeth Magie
Jej otec bol James Magie, vydavateľ novín a abolicionista, ktorý sprevádzal Abrahama Lincolna na jeho politických cestách v Illinois. Začiatkom 80. rokov 19. storočia pracovala ako stenografka a zároveň sa venovala písaniu príbehov, poézii, herectvu a inžinierstvu. V roku 1906 pracovala aj ako novinárka.
Vytvorila stolovú hru, ktorá odrážala jej politické názory založené na teóriách Henryho Georgea s názvom The Landlord’s Game. Dňa 5. januára 1904 jej Úrad pre patenty a ochranné známky Spojených štátov udelil patent č. 748 626 na túto hru.
V roku 1910 sa vydala za Alberta Phillipsa a spoločne sa presťahovali na východné pobrežie USA. V roku 1924 patentovali modifikovanú verziu hry a získali patent č. 1 509 312. Keďže pôvodný patent vypršal v roku 1921, toto bolo vnímané ako pokus získať kontrolu nad hrou, ktorá sa stala populárna medzi študentmi.
V roku 1932 spoločnosť Parker Brothers, ktorá vydávala Monopoly, kúpila jej patenty za 500 dolárov.
Kalliades (olympijský víťaz)
Kalliades alebo Kalliadés (Kalliades, iný prepis: Kalliadés) bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch v 4. stor. pred Kr.
Značne poškodený epigrafický nález (z dvoch fragmentov) FD III 1:510 a FD III 1:510[2] (Regions: Central Greece (IG VII-IX) Delphi) objavený v archeologickej lokalite starovekých Delf (datovaný do 4. stor. pred Kr.) uvádza, že Kalliades (jeho domovskú krajinu nápis neuvádza) dosiahol v jazdeckých pretekoch víťazstvá na panhelénskych hrách v Delfách, Isthmii a aj v Olympii (jeho olympijské víťazstvo je uvedené na fragmente FD III 1:510[2]). Kalliades si olympijské víťazstvo vybojoval pravdepodobne na 110. hrách v roku 340 pred Kr.
Baudignan
Baudignan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká cena Talianska 2021
Veľká cena Talianska 2021 (tal. Formula 1 Heineken Gran Premio d’Italia 2021) boli preteky Formuly 1, ktoré sa konali dňa 12. septembra 2021 na okruhu Autodromo Nazionale di Monza v Monze, neďaleko od Milána. Bola to štrnásta Veľká cena sezóny 2021. V rámci tejto Veľkej ceny sa prvý krát od Veľkej ceny Veľkej Británie a celkovo druhý raz v sezóne uskutočnila takzvaná Šprintová kvalifikácia.
Kimi Räikkönen, ktorý bol v predpoli minulej Veľkej ceny pozitívne testovaný na COVID-19, bol u tímu Alfa Romeo Racing aj v Taliansku zastúpený Robertom Kubicom.
7. septembra, v utorok pred Veľkou cenou, bol George Russell potvrdený ako tímový kolega Lewisa Hamiltona u tímu Mercedes na sezónu 2022. V tejto pozícii nahradí Valtteriho Bottasa, ktorý od roku 2022 bude jazdiť za tím Alfa Romeo Racing, ako bolo oznámené o deň predtým. Russelove miesto vo Williamse prevezme Alex Albon, zatiaľ čo Nicholas Latifi zostane u tímu aj počas ďalšej sezóny. Navyše potvrdil tím AlphaTauri, že predĺžil zmluvy s Pierrom Gaslym a Yukim Tsunodom.
Priebeh Kvalifikácie a Šprintovej kvalifikácie
V kvalifikácii, ktorá určila štartovný rošt na Šprintovú kvalifikáciu, zaznamenal Valtteri Bottas najrýchlejší čas. Druhý najrýchlejší bol Lewis Hamilton a na treťom mieste skončil Max Verstappen.
Aj v následnom šprinte obsadil Bottas prvé miesto, no do Veľkej ceny musel kvôli výmene motora odštartovať z posledného miesta. Verstappen, ktorý skončil druhý, získal tým pádom Pole position. Na ďalších miestach došli do cieľa Daniel Ricciardo, Lando Norris a Lewis Hamilton.
Priebeh pretekov
Daniel Ricciardo vyhral svoju prvú Veľkú cenu od Veľkej ceny Monaka 2018 pred svojím tímovým kolegom z McLarenu Landom Norrisom a Valtterim Bottasom. Bolo to prvé víťazstvo McLarenu vo Formule 1 od Veľkej ceny Brazílie 2012 a prvé takzvané double, čiže umiestnené na prvých dvoch pozíciach, tohto tímu od Veľkej ceny Kanady 2010.
Na štarte Veľkej ceny predbehol Daniel Ricciardo Maxa Verstappena a sa tým pádom ujal vedenia pretekov práve pred Verstappenom, Landom Norrisom a Lewisom Hamiltonom, ktoré udržal až do 21. kola, kedy zamieril do boxov na výmenu pneumatík. V ďalšom kole si aj Verstappen nechal vymeniť pneumatiky. Zastávka v boxoch bola ale dlhá; iba samotná výmena trvala 11.1 sekúnd. V dôsledku toho sa Verstappen prepadol v poradí. Zároveň k tomu predbehol Lewis Hamilton Landa Norrisa v súboji o prvenstvo. Pilot McLarenu Norris následne absolvoval bezproblémovú výmenu pneumatík, vďaka ktorej sa vrátil na trať pred Verstappena. V 24. kole zamieril aj Hamilton do boxov; jeho zastávka trvala ako Verstappenova  dlhšie ako normálne. Kvôli tomu sa na pretekársku dráhu vratil bok po boku svojho rivala v súboji o titul, Maxa Verstappena, a až za Landom Norrisom. V prvej šikane, zvanej Variante del Rettifilo, Hamilton a Verstappen vzájomne kolidovali, v dôsledku čoho obidvaja museli z pretekov odstúpiť. Následnú fázu za bezpečnostným vozidlom využilo veľa pretekárov na výmenu pneumatík. Najviac z toho profitoval Valtteri Bottas, ktorý štartoval z posledného miesta a ktorý sa tým pádom pred reštartom Veľkej ceny nachádzal na piatom mieste za Danielom Ricciardom, ktorý sa dostal späť do vedenia, Charlesom Leclercom, Landom Norrisom a Sergiom Pérezom. Krátko po reštarte sa dostal Lando Norris na druhé miesto, potom ako dokázal predbehnúť Charlesa Leclerca. O pár kôl neskôr aj Sergio Pérez predbehol Leclerca, no preto, že tak učinil mimo trate, mu bola uložená penalizácia piatich sekúnd, ktoré sa mu pripočítala na výsledný čas na konci pretekov. V 34. kole predbehol napokon aj Valtteri Bottas Charlesa Leclerca a sa tým pádom dostal na štvrté miesto.
Daniel Ricciardo došiel do cieľa pred Landom Norrisom a Sergiom Pérezom, avšak posledný menovaný sa v dôsledku trestu, ktorý mu bol udelený, prepadol na piatú pozíciu za Bottasa a Leclerca.
Šprintová Kvalifikácia
Poznámky:
Preteky
Poznámky:
Selma Blairová
Selma Blairová (* 23. jún 1972, Southfield, Michigan, Spojené štáty) je americká herečka, ktorá sa preslávila filmami ako sú Veľmi nebezpečné známosti (1999), Highway (2002), Hellboy (2004), Hellboy 2 - zlatá armáda (2008), Čierny kôň (2011) a Mothers and Daughters (2016)
Detstvo a mladosť
Selma Blair sa narodila v meste Southfield v štáte Michigan, ako najmladšia so štyroch detí sudkyne Molly Ann Cooke a právnika Elliota I. Beitnera. Je židovského pôvodu a jej hebrejské meno je Bat-Sheva. Jej otec bol právnikom, ktorý pôsobil v Americkej demokratickej strane až do svojej smrti. Jej rodičia sa rozviedli, keď mala Selma 23 rokov a následne si legálne zmenila svoje priezvisko na Blair.
Navštevovala Hillelovu židovskú dennú školu vo Farmington Hills a neskôr Cranbrook Kingswood v Bloomfield Hills a tiež aj Kalamazoo College, kde študovala fotografiu a účinkovala v menších divadlách. Na strednej škole neznášala svoje meno natoľko, že si nechala od ostatných hovoriť "Blair" alebo Bat-Sheva.
Kariéra
V roku 1994 ukončila štúdium fotografie a na radu jedného z jej známych začala navštevovať hereckú školu. Jej prvá skúsenosť s filmom bola v roku 1997, kedy prepožičala svoj hlas do hororu Vreskot 2, v tom istom roku získala svoju prvú väčšiu úlohu v celovečernom filme The Strong Island Boys, založenú na skutočných udalostiach na ulici Long Island 80. Alec Baldwin na ňu zareagoval priaznivo - nazval ju typom "medzi Debrou Wingerovou a Marlene Dietrichovou".
Neskôr bola vybraná, aby prevzala jednu z hlavných úloh vo filme Amazon High spolu s Karlom Urbanom. Film bol tiež navrhnutý ako tretia séria v mytologickom žánri Hercules a Xena, žiaľ nikdy nebol vysielaný. Tiež sa zúčastnila konkurzu na Buffy Vampire Slayer, ale márne, pretože rolu získala Sarah Michelle Gellarová. Tehotnú teenagerku stvárnila vo filme Ťažké časy.
Tiež účinkovala vo videoklipe "Every You Every Me" od skupiny Placebo - skladba bola uvedená na soundtracku k filmu Veľmi nebezpečné známosti. Spoločne so Sarah Michelle Gellar a Ryanom Phillippeom sa objavila v dramatickom filme Veľmi nebezpečné známosti z roku 1999, ktorý je založený na románe z 18. storočia Les Liaisons Dangereuses, Selma stvárnila úlohu nevinnej študentky Cecile, ktorá podľahne zvodom erotomana Sebastiana. Film zaistil Selme nomináciu na MTV Movie Award za "Najlepší prielomový výkon" a víťazstvo za "Najlepší bozk", spoločne so Sarah Michelle Gellarovou.
S herečkou Reese Witherspoonovou sa stretla pri natáčaní komédie Pravá blondínka v roku 2001, kde si zahrala jednu z vedľajších postáv. V roku 2002 hrala po boku Jakea Gyllenhaala Highaway, v rovnakom roku tiež vo filme Jednoducho sexi s Cameron Diazovou a Christinou Applegatovou.
V roku 2004 si zahrala v dobrodružnom fantasy filme Hellboy, stvárnila depresívnu superhrdinku Liz Sherman. O rok neskôr si zahrala úlohu od režiséra Johna Carpentera v dráme Hmla, po boku herečky Maggie Grace.
V roku 2006 prepožičala svoj hlas do animovanej rozprávky Hellboy Animated: Sword of Storms, urobila rovnako aj v roku 2007 v rozprávke Hellboy Animated: Blood and Iron.
S hercom Antoniom Banderasom a Meg Ryan hrala vo vedľajšej úlohe vo filme Milenec je zločinec!, v rovnakom roku sa dočkal film Hellboy druhej časti, s názvom Hellboy 2 : zlatá armáda.