cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richard Fortus
5. novembra 2005 Richardova manželka, Jen Fortus, porodila dievčatko. Volá sa Paisley Piper Fortus.
V marci 2008 hral ako hosťujúci gitarista na koncerte X JAPAN v Tokyo Dome.
Jennersdorf (okres)
Jennersdorf je okres v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland. Má rozlohu a žije tu 17 573 obyvateľov (31.10. 2011). Sídlom okresu je mesto Jennersdorf.
Al Di Meola
Al Di Meola narodený ako Al Laurence Dimeola (22. júl 1954, Jersey City, New Jersey, USA) je latinsko-americko džezový a rockový gitarista americko-talianskeho pôvodu. Ovláda nielen hru na gitare, je multiinštrumentalista. Vyštudoval Berklee College of Music v Bostone, Massachusetts.
Aktívne začal hrať na verejnosti od roku 1974, kedy nastúpil do skupiny Return To Forever kde hral aj džezový velikán Chick Corea. Od roku 1976 sa dal na sólovú kariéru, popri ktorej spolupracoval aj s Johnom McLaughlinom, Paco de Lucíom, Carlosom Santanom a ďalšími.
Di Meola štyrikrát zvíťazil v prieskume časopisu Guitar Player Magazine's Reader ako najlepší džezový gitarista. Gitarový historik, znalec a muzikológ Robert Lynch povedal pre médiá, že v histórii elektrickej gitary nikto doposiaľ nezdokonalil techniku hrania pre toľko rôznych žánrov tak, ako Di Meola.
Diferenciálna psychológia
Diferenciálna psychológia  je odvetvie psychológie, ktoré skúma psychologické rozdiely medzi indivíduami, medzi skupinami ľudí, príčiny a dôsledky týchto rozdielov.
Moravská Třebová
Moravská Třebová je mesto v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2006 tu žilo 11 251 obyvateľov, z toho 5 416 mužov a 5 835 žien, pričom priemerný vek v obci je 39,8 rokov (muži 38,0 rokov, ženy 41,5 rokov).
NGC 5376
NGC 5376 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 24. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Jazykové právo
Jazykové právo je súhrn právnych noriem upravujúcich štátny jazyk (úradný jazyk) a jeho používanie v rámci štátu i jeho vzťah k iným jazykom používaným na danom území.
Martin Feistel
Martin Feistel (Feiste, Feisti) (*  Slovensko?) bol zlatník.
Životopis
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1645-1651).
4809 Robertball
4809 Robertball je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil M. F. Wolf 5. septembra 1928.
Harbouey
Harbouey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boris Zala
Doc. PhDr. Boris Zala, CSc. (* 9. december 1954, Zlaté Moravce) je slovenský filozof, publicista a ľavicový politik, bývalý poslanec Národnej rady SR a europoslanec.
V roku 1979 absolvoval štúdium filozofie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1981 získal titul PhDr., v roku 1995 CSc. a v roku 2001 docent. V roku 1981 pracoval v Slovenskom rozhlase ako redaktor. Od roku 1982 pracoval v robotníckych zamestnaniach z dôvodov politického prenasledovania. Od roku 1984 pracoval vo Výskumnom ústave sociálneho rozvoja a práce ako vedecký pracovník.
Po Nežnej revolúcii od roku 1990 pracoval ako vedúci sekretariátu predsedu SNR a ako odborný asistent na Filozofickej fakulte UK. V rokoch 20002007 bol vedúcim Katedry politológie a európskych štúdií na Filozofickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre.
Boris Zala pôsobil v politike už tesne po Nežnej revolúcii v rámci Sociálnodemokratickej strany Slovenska. V rokoch 1990 až 1992 bol jej predsedom. V roku 1990 bol poslancom Slovenskej národnej rady, členom jej predsedníctva a predsedom výboru pre bezpečnosť. Po roku 1993 sa Zala v STV podieľal na príprave a vysielaní relácií Na koreň veci.
Od roku 2000 bol členom predsedníctva strany SMER-SD, v rokoch 20002003 bol podpredsedom strany. V roku 2002 bol zvolený za SMER za poslanca NR SR. Bol členom Zahraničného výboru NR SR a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS. Od roku 2006 do roku 2009 bol predsedom Zahraničného výboru NR SR, vedúcim Slovenskej delegácie v Rade Európy a viceprezidentom Rady Európy. V roku 2016 požiadal po nezhodách o prerušenie členstva v SMERe.
V rokoch 20092019 bol poslancom Európskeho parlamentu. V 7. volebnom období (20092014) bol členom jeho Zahraničného výboru a členom Delegácie pre spoluprácu EÚ-Južná Afrika. V roku 2014 bol znovu zvolený do Európskeho parlamentu za SMER-SD, bol podpredsedom Delegácie pre vzťahy s Juhoafrickou republikou (D-ZA) a členom Výboru pre zahraničné veci (AFET).
NGC 5377
NGC 5377 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Caudipteryx
Caudipteryx bol malý vtákovitý dinosaurus, v minulosti v niektorých prípadoch chybne považovaný za druhotne nelietavého vtáka. Známy je z pozostatkov piatich jedincov v dvoch druhoch, zahrňujúcich skamenené odtlačky peria. Žil pred 125 až 120 miliónmi rokov na území dnešnej Číny.
Opis
thumb|left|Veľkosť kaudipteryxa v porovnaní s človekom Rod Caudipteryx, dlhý približne 1 meter, predstavoval jedného z najmenších dinosaurov. Vyznačoval sa krátkou lebkou so zobákom, takmer bezzubými čeľusťami (pár malých zubov ešte ostalo v prednej časti hornej čeľuste), pomerne dlhý krk, na beh uspôsobené zadné končatiny a mimoriadne skrátený chvost. Chvost vystužený chvostovou chrbticou bol jedným z najkratších, aké mali známe dinosaury. Telo bolo pokryté perím s dĺžkou až do 1,4 cm, pričom najdlhšie perie (až 20 cm) sa nachádzalo na predných končatinách a chvoste. Bolo symetrické, na let teda nevhodné. Pri všetkých známych jedincoch kaudipteryxa sa zachovali aj oválne gastrolity veľké v priemere 4 mm.
Spôsob života
thumb|left|Rekonštrukcia kostry druhu Caudipteryx zoui Kaudipteryx bol bylinožravý alebo všežravý živočích schopný veľmi rýchleho behu. Žil v lesnatom mokraďovitom prostredí s početnými jazerami a prítomnými aktívnymi sopkami. Perie pokrývajúce telo svedčí o stálej teplote tela a teda aktívnom spôsobe života. Dlhé perie na predných končatinách a chvoste svojou symetrickou stavbou nezodpovedalo periu potrebnému pre let, ktoré je symetrické (nachádzané napr. už pri rode Microraptor). Pre prípadný let mal tento dinosaurus nevhodnú stavbu tela: dlhé nohy a prikrátke predné končatiny. Je pravdepodobné, že samce dlhé perie na predných končatinách a krátkom chvoste využíval podobne ako dnešné moriaky, pávy alebo príbuzné druhy – na predvádzanie sa pred samicami.
Nález a pomenovanie
thumb|right|Fosília druhu Caudipteryx zoui vystavená v Hong Kong Science Museum. Kaudipteryx si svoje meno „operený chvost“, vyslúžil pre svoj vzhľad. Pomenovala ho tak v roku 1998 štvorica paleontológov, ktorí jeho prvú fosíliu našli v mäkkých vrstvách hornín súvrstvia I-sien (Yixian) v provincii Liao-ning na severovýchode Číny. Odvtedy sa tu našli mnohé kompletné fosílie tohto dinosaura. Z tejto provincie pochádza aj niekoľko ďalších zaujímavých fosílii. Patrí medzi ne Protoarchaeopteryx, Sinosauropteryx, alebo Dilong a Sinornithosaurus, tiež operené, ale nelietavé teropódy. V Liao-ningu tieto malé operené teropódy padli za obeť pravdepodobne v dôsledku sopečnej erupcie.
Caudipteryx ako oviraptorosaur
Kaudipteryx je dnes na základe mnohých podobností a fylogenetických analýz považovaný za zástupcu vtákovitej skupiny Oviraptorosauria. Presnejšie, bol jej veľmi primitívnym členom. V rámci Oviraptorosauria nachádzame dokonca aj prípady, kedy si niektoré krátkochvosté formy nezávisle od vtákov vytvorili tzv. pygostyl, teda kosť tvorenú zrastenými kosťami chvostom. Pygostyl je nerátajúc tieto formy charakteristickým znakom krátkochvostých vtákov (Pygostylia).
Courtonne-les-Deux-Églises
Courtonne-les-Deux-Églises je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 625 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nambsheim
Nambsheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pekuliárna galaxia
thumb|Hoagov objekt thumb|koligujúce galaxie nazývané [[Stephanov kvintet]]
Pekuliárna galaxia je galaxia, ktorú nie je možné zaradiť do Hubblovej klasifikácie galaxií, alebo ktorá je niečím výnimočná, odlišuje sa od normálu. Patria sem aktívne galaxie, Markarianove galaxie, interagujúce galaxie, kvazary, a galaxie netypického tvaru alebo zdeformované galaxie. Dohromady tvoria 5% až 10% známej populácie galaxií. Ako ukážku pelikuliárnych galaxií americký astronóm Halton Arp zostavil Katalóg podivných galaxií. Dávajú nám možnosť skúmať vlastnosti galaxií a sily, ktoré v nich pôsobia. Keď sa na galaxie pozrieme dostatočne zblízka, každá je vlastne pekuliárna. V užšom zmysle slova sa pod pojmom pekuliárna galaxia myslí len interagujúca galaxia alebo galaxia po zrážke.
Interagujúce galaxie
Vzhľadom na to, že vzdialenosti galaxií sú v porovnaní s ich priemermi relatívne malé, často dochádza ku kolíziám galaxií. Dve alebo viacero galaxií sa môže zraziť a splynúť do jednej galaxie. Predpokladá sa, že viaceré veľké galaxie vznikli splynutím menších galaxií. Tento jav sa nazýva galaktický kanibalizmus. Výsledná galaxia časom niekedy opäť zaujme pravidelný tvar. Pokiaľ sa tak stane, už ju nezaraďujeme k interagujúcim galaxiám. Príkladom je galaxia Androméda, ktorá pravdepodobne v dávnej minulosti vznikla spojením minimálne dvoch galaxií, ale v súčasnosti má opäť špirálový tvar a jedinou stopou po zrážke je jej dvojité jadro. Nie vždy po kolízii však musí dôjsť k splynutiu, niekedy galaxie pokračujú vo svojich dráhach, ale gravitačne sa navzájom zdeformujú. Deformácie môžu byť rôzne, najčastejšie ide o vytrhnutie úzkeho chvostu hviezd z jednej alebo z obidvoch galaxií. V každom prípade kolízia galaxií spustí v galaxiách búrlivú tvorbu hviezd.
Veľký rachot
Veľký rachot alebo hrozný rachot môže byť:
Branislav Niňaj
Branislav Niňaj (* 17. máj 1994, Bratislava) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za holandský klub Fortuna Sittard.
Klubová kariéra
Svoju futbalovú kariéru začal vo futbalovej akadémii Jozefa Vengloša. Medzi jeho ďalšie angažmán patrí: FC Petržalka 1898, ŠK Slovan Bratislava a K.S.C. Lokeren Oost-Vlaanderen.
V sezóne 2012/13 získal so Slovanom Bratislava "double", tzn. ligový titul a triumf v domácom pohári. V sezóne 2013/14 ligový titul so Slovanom obhájil. 5. júla 2014 bol u výhry 1:0 nad MFK Košice v slovenskom Superpohári.
Reprezentačná kariéra
Niňaj pôsobil v mládežníckych reprezentáciách Slovenska vrátane tímu do 21 rokov.
19. novembra 2013 debutoval v A-mužstve Slovenska pod trénerom Jánom Kozákom v priateľskom stretnutí proti Gibraltáru, ktoré malo dejisko v portugalskom Algarve v meste Faro a bolo vôbec prvým oficiálnym zápasom Gibraltáru po jeho prijatí za 54. člena UEFA v máji 2013. V zápase sa zrodila prekvapivá remíza 0:0, za slovenský výber nastúpili hráči zo širšieho reprezentačného výberu a tiež niekoľko ďalších debutantov. Branislav sa dostal na ihrisko v závere stretnutia.
Samuel Feistel
Životopis
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1645-1651).
4526 Konko
4526 Konko je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavili japonskí astronómovia Hiroki Kosai a Kiichiró Furukawa 22. mája 1982.
Dynamická psychológia
Dynamická psychológia je psychologický smer zdôrazňujúci pudy, motívy a sily, ktoré vyvolávajú psychologické procesy. Do rovnakej skupiny patrí dynamická psychiatria (Sigmund Freud, Alfred Adler, Carl Jung) a neopsychoanalýza; sociálna psychológia (Gordon Willard Allport, William McDougall). Robert Sessions Woodworth termínom dynamická psychológia označuje neobehaviorizmus (najmä Edward Chace Tolman).
NGC 5378
NGC 5378 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. marca 1831.
Rudolf Pálfi
Gróf Rudolf (I.) Jozef Joachim Ján Vilibald Adrián Júda Tadeáš Pálfi z Erdődu ( * 4. marec 1719, Viedeň – † 1. apríl 1768, Bratislava) bol uhorský šľachtic, politik a zberateľ.
Bol najmladším synom grófa Leopolda Jozefa Pálfiho (1681 – 1720) a Márie Antónie Ratuit de Souches (1683 – 1750). Študoval vo Viedni, bol majiteľom panstiev Pezinok a Svätý Jur a od roku 1732 sa stal spolumajiteľom hradného panstva Červený Kameň. Rudolf I. Pálfi je zakladateľom červenokamenskej línie, ktorá sa stala počtovo najsilnejšou v rámci celého pálfiovského rodu, vďaka čomu jej potomkovia žijú dodnes.
Oženil sa v Brne 24. novembra 1742 s grófkou Máriou Eleonórou Kaunitz-Rietbergovou (1723 - 1776), ktorá mu porodila desať detí: troch synov a sedem dcér. Mária Eleonóra Pálfiová bola sestrou kancelára kráľovnej Márie Terézie, kniežaťa Václava Antona Kaunitz-Rietberga. Rudolf Pálfi mal teda na viedenskom dvore vynikajúce postavenie nielen vďaka svojim neskorším zásluhám v bojoch o rakúske dedičstvo a sedemročnej vojne, ale i vďaka príbuzenským vzťahom s kancelárom Kaunitzom.
Rudolf sa nevenoval politickej kariére ako mnohí jeho predkovia, ale preslávil sa ako vojak a zberateľ umeleckých predmetov, mecén umenia a stavebník. Rudolf pristúpil k rozsiahlym stavebným úpravám rodového sídla na Červenom kameni, ktoré sa sústredili na juhozápadné krídlo a oba trakty juhovýchodného krídla. Počas tejto prestavby boli dve z hradných bášt – južná a východná – zvýšené o jedno podlažie a podkrovie s manzardovou strechou a na druhom poschodí juhovýchodného krídla boli zmodernizované priestory a tak vznikol rad hosťovských izieb. Rudolfovi hrad vďačí za kamenný most, ktorý nahradil starší padací, obnovu stajní a jazdiarne, revitalizáciu hradných záhrad.
Rudolf zomrel v Bratislave a pochovaný je v rodinnej krypte pod františkánskym kostolom v Malackách, Mária Eleonóra ho prežila o osem rokov a jej telo spočinulo tiež v Malackách po boku manžela.
Nedvězí
Nedvězí je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 210 obyvateľov, z toho 111 mužov a 99 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,7 roka (muži 42,1 roka, ženy 45,5 roka).
Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 1989
Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 1989 boli 1. majstrovstvá sveta FIFA vo futsale. Bolo to vôbec prvé medzinárodné podujatie FIFA vo futsale. Konalo sa v dňoch od 5.15. januára 1989 v 5 holandských mestách: Amsterdam, Rotterdam, Arnhem, Leeuwarden a ’s-Hertogenbosch, za účasti 16 tímov. Víťazom sa stala 🇧🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim 🇳🇱.
Ceny lístkov na zápas stáli 20 NLG. Napriek tomu, že náklady hradila FIFA spolu s Holandským futbalovým zväzom, dotáciami z reklamy a z príspevkov sponzorov i holandskej vlády, zostali kvôli nižšej návštevnosti majstrovstvá sveta stratové.
Kvalifikácia
náhľad|Účastníci MS 1989
Banský Studenec
Banský Studenec je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica. (Do roku 1948 slovenský názov Kolpachy; nemecký Ko[h]lbach alebo Goldbach, maďarsky do roku 1892 Tópatak, potom Kolpach.)
Obec, história
Chotár je hornatina, ktorú tvoria rozličné druhy andezitov a ich pyroklastiká. Okolie obce je odlesnené, priľahlé lesy sú dubové, jedľové a bukové. Stred obce sa nachádza v nadmorskej výške 585 m, chotár 490-882 m.
Prvýkrát sa obec spomína v roku 1266. Historické názvy: roku 1266 Kulpah, 1773 Kolpachy, 1948 Banský Studenec. V roku 1352 patrila mestu Banská Štiavnica, neskoršie komore a lesnému eráru. Od roku 1730 sú v obci dve vodné nádrže. Veľký Kolpašský tajch bol dokončený 1730 a Malý Kolpašský tajch v roku 1763. Voda z tajchov sa viedla aj cez jedinečný akvadukt pre prechod ponad železničnú trať v Kysihýbli, do úpravárenských zariadení pri bývalej šachte František v Banskej Štiavnici.
V roku 1715 mala obec 18 domácností, 1828 tu bolo 66 domov a 398 obyvateľov. Zaoberali sa prevažne hutníctvom.
Kultúra, šport a zaujímavosti
náhľad|vpravo|Rímskokatolícky kostol Premenenia Pána náhľad|Drevená zvonica pri kostole.
Pamiatky
Pozri aj samostatný článok Zoznam (piatich) kultúrnych pamiatok v obci Banský Studenec.
Planckove jednotky
Definície
Definícia Planckových jednotiek vychádza z jednoduchej analýzy rozmerov, kedy sa hľadá vhodný matematický výraz pre rozmer dĺžky, času resp. hmotnosti. Jednotlivé členy G, c, \hbar, ε0 a kB sa navzájom len násobia, delia, umocňujú a odmocňujú a platí.
Okrem týchto základných jednotiek sú definované aj odvodené jednotky:
Planckova plocha hrá dôležitú úlohu v teórii strún a pri pochopení entropie čiernych dier v súvislosti s holografickým princípom.
OLED
OLED (z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, doslovne organická elektroluminiscenčná dióda) je elektroluminiscenčná dióda v ktorej na vyžarovanie svetla z elektroluminiscenčnej vrstvy sú použité organické látky. Táto vrstva organického polovodiča sa nachádza medzi dvoma elektródami, pričom jedna z elektród býva priehľadná. OLED sa používa v celej škále výrobkov, od miniatúrnych displejov v MP3 prehrávačoch, mobilných telefónoch až po veľkorozmerové ploché zobrazovacie displeje a televízie. Intenzívny výskum prebieha v oblasti bielych OLED pre osvetľovaciu techniku a zariadenia.
Rozlišujú sa dva základné typy OLED: jeden používa malé molekuly a druhý polyméry. Pridaním pohyblivých iónov do OLED vrstvy sa vytvorí svetlo emitujúca elektrochemická bunka (LEC) s mierne odlišným prevádzkovým režimom.
Podľa spôsobu zapojenia sa OLED displeje sa delia aj na pasívne (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, PMOLED) alebo aktívne (active-matrix OLED, AMOLED). Pre OLED s aktívnou maticou je nutný tenký film tranzistorov na spodnej vrstve elektród pre zapínanie a vypínanie každého pixelu, toto riešenie ale poskytuje výhodu vyššieho rozlíšenia alebo tvorbu displejov veľkých rozmerov.
Displej z OLED nepotrebuje pre svoju prevádzku podsvietenie. Na základe tohto konštrukčného rozdielu, keďže klasický LCD ho pre svoju funkciu potrebuje, je obraz z OLED displeja podstatne kontrastnejší a živší, dokáže "zobraziť" hlbokú čiernu, a najmä je podstatne tenší a ľahší.
Veľkou výhodou pri konštrukcii OLED je možnosť aplikácie aktívnej elektroluminiscenčnej vrstvy na pružné podkladové médiá, čo umožňuje vytváranie pružných a ohybných displejov a zobrazovacích plôch. Klasické LCD pre funkciu potrebujú sklenený substrát, čím sa takmer vylučuje ohybnosť a pružnosť takéhoto displeja.
Princíp funkcie
Typická OLED je tvorená vrstvou organického materiálu medzi dvoma elektródami, anódou a katódou, zapuzdrené v substráte. Organické molekuly sú elektricky (podmienene) vodivé a výsledkom je presun pí elektrónov spôsobený chemickou konjugáciou cez časť alebo celú molekulu. Tieto materiály majú mieru vodivosti od izolantu po vodič, preto sú považované za organické polovodiče. Najvyššie obsadené a najnižšie neobsadené molekulové orbitály (HOMO/LUMO|HOMO a LUMO) organických polovodičov sú analógiou k valenčným a vodivým väzbám anorganických polovodičov.
Výhody
Odlišné výrobné postupy OLED majú za následok niekoľko výhod oproti klasickej výrobe plochých displejov LCD.
Nevýhody
thumb|Svetlo emitujúci polymér (LEP) s čiastočným poškodením. thumb|Starší OLED displej s opotrebovanými bunkami thumb|Prototyp OLED osvetľovacích modulov od Lumiotecu
thumb|Zväčšený detail na [[AMOLED displej smartfónu Nexus One.]]
Výroba a komerčné využitie
Komerčná aplikácia technológie OLED je v súčasnosti zameraná na menšie a mobilné zariadenia - digitálne prehrávače, mobilné telefóny, fotoaparáty, kamery, autorádiá a pod. Pri týchto typoch zariadení nie je obmedzená životnosť technológie OLED prioritou, pretože zariadenia samotné vďaka vývoju v tejto oblasti zastarávajú podstatne rýchlejšie morálne aj technologicky. Začínajú sa vyrábať prototypy a zariadenia s pružnými, ohybnými, ohnutými a rolovateľnými displejmi. Boli vyvinuté aj aplikácie ohybných osvetlení a nápisov (reklamné panely, billboardy). Philips vyrába radu osvetlenia na báze OLED pod názvom "Lumiblade".
DuPont sa v máji 2010 v tlačovom vyhlásení vyjadril, že dokáže vyrobiť 50 palcovú OLED televíziu (uhlopriečka 120 cm) za dve minúty pomocou novej tlačovej technológie. Pokiaľ by to dokázal vo veľkom meradle a s prijateľnými charakteristikami výsledného displeja (svetelnosť, vyváženie farieb, životnosť atď.), znamenalo by to obrovský skok v cenový prepad OLED televízií. DuPont síce uviedol, že životnosť tejto OLED televízie je približne 15 rokov pri priemernom použití 8 hodín denne, ale dodnes (začiatok roku 2014) výrobu nespustil.
Skladateľné OLED smartfóny môžu byť realitou najbližšej dekády. Je tu však stále pomerne vysoká chybovosť pri výrobe, pretože aj najmenšie čiastočky prachu či vád materiálu výrazne vplývajú na výslednú kvalitu. Výroba skladateľnej batérie je ďalšou výzvou
Náboženstvo Slovanov
Písomných zmienok o slovanskom náboženstve je len veľmi málo. Tie, ktoré sú k dispozícii, sú až z obdobia kresťanstva. Rozlišujeme medzi viacerými prameňmi, z ktorých je možné čerpať:
Panteón
Najstaršia správa o slovanských bohoch je zo 6. storočia. Na pomenovanie boha slúži slovo bog, ktoré súvisí so sanskrtským bhaga, čiže „ten, ktorý udeľuje“. Podľa neskorších prameňov je Perún hlavným slovanským bohom. Panteón všetkých Slovanov ale nebol jednotný. Môžeme rozlíšiť dva základné panteóny. Prvý sa vytvára okolo východných a juhozápadných Slovanov, druhý na polabsko-pobaltskom území.
Panteón východných a juhozápadných Slovanov:
V oboch panteónoch majú okrem božstiev svoje miesto aj bytosti nižšieho rádu, ako víly, rusalky, vodníci, Baba Jaga, Šťastena, Poludnica, strigy a strigôni, permoníci, Svetlonos a iné bytosti.
Mýtus o vzniku sveta
Slovanské mýty o počiatku sveta poznávame až z novovekého folklóru. Preto predstavujú zmes pôvodných tradícií, spolu s tradíciami kresťanskými. Sú artikulovateľné prostredníctvom dualistických obrazov. Na počiatku pôsobia dve protikladné sily, dobra (zastúpeného bohom) a zla (zastúpeného diablom). Ide o myšlienku súčinnosti boha a diabla pri tvorení sveta. Na počiatku všetko pozostáva z akvatického chaosu. Keď sa boh rozhodne stvoriť Zem, potrebuje k tomu bahno až z dna praoceánu. Keďže boh predstavuje pozitívnu, dobrotivú bytosť, je príliš ľahký na to, aby sa mohol na dno ponoriť, preto tam posiela diabla, ktorého ťažoba jeho zlej duše ľahšie stiahne až na dno. Podarí sa mu to až na tretíkrát. Vynesie na povrch bahno, no trochu z neho si ukryje v ústach a počas toho ako boh tvorí Zem, diabol toto bahno vypľúva. Božie dielo predstavuje dokonalosť a dobro, pokým bahno vypľuté diablom reprezentuje zlo a nedokonalosť vo stvorení.
Eschatológia
Rekonštrukcia predstáv o posmrtnom živote je pomerne zložitá. Je známe meno bohyne Nyji, ktorá vládla v zásvetí nazvanom Nav, čo znamenalo „byť zmorený“. Popri Nave je doložená aj predstava o existencii ďalšej ríše pre zosnulých, Vyraj. Mŕtvym sa pri pohrebe dávali do úst mince, pre prevodcu na druhý svet, Didka. Slovania boli vyznávačmi kultu mŕtvych. Mŕtvi sa pochovávali buď spopolňovaním alebo dvojakým spôsobom, čo znamená, že ich kosti boli po niekoľkých rokoch znovu vybrané z hrobu a zabalené do obrusu. Verilo sa, že obrus nadobudol zo styku s mŕtveho lebkou zvláštnu moc. Ten bol potom uložený na posvätné miesto v izbe, pod ikony.
Názory
Podľa Komorovského je náboženstvo Slovanov zložitý komplex prežitkov hlbokého dávnoveku aj novších foriem náboženských predstáv (prelínajúcich sa s mytologickými predstavami Slovanov). Najstaršia správa o predkresťanskom náboženstve Slovanov pochádza od Prokopia Cézarejského.
Slovanské novopohanstvo
Takmer vo všetkých slovanských krajinách v súčasnosti pôsobia skupiny, ktoré sa snažia revitalizovať náboženstvo Slovanov. Tieto snahy o oživenie predkresťanského náboženstva a kultúry Slovanov sa v súčasnosti zaraďujú medzi nové náboženské hnutia. Neexistuje jednotný názov, ani štruktúra týchto hnutí. Medzi frekventované názvy patria Jazyčníctvo, Staroverie, Rodnoverie. Niektoré skupiny požívajú svoj vlastný názov na znak odlíšenia od iných, typickým príkladom je tzv. Védizmus, alebo védické slovanstvo, ktoré má korene v ruskom Inglizme, alebo tzv. Vedomectvo.
Rekonštrukcia Bratislavského hradu
Bratislavský hrad patri medzi najvýznamnejšie kultúrne pamiatky hlavného mesta, má nesmierny význam nielen z historického hľadiska, ale aj z architektonicko-kompozičného, ide totiž o výraznú siluetárnu dominantu. Svojou polohou v rámci kompozície mesta ide o absolútny unikát spomedzi miest na Dunaji.
Stav pred rekonštrukciou
Dejiny hradu sú veľmi bohaté, prvá konkrétna zmienka o dnešnom objekte siaha do roku 907 nášho letopočtu. Vzhľadom na neustále spoločenské a politické zmeny sa mení aj samotný hrad, prispôsobuje sa aktuálnym podmienkam a novým funkciám. Pôvodná obytná veža z 13. storočia sa postupne pretransformovala do podoby mohutného reprezentačného sídla uhorských kráľov. Roku 1811 hrad výrazne poznačil veľký požiar, v stave chátrajúcej ruiny zotrvával až do roku 1953, kedy sa začali práce na rozsiahlej rekonštrukcii.
V roku 1942 sa uskutočnila medzinárodná architektonická súťaž na riešenie Bratislavského podhradia a ruiny hradu. Architekt Emil Belluš prezentoval v súťaži návrh architektonického novotvaru ako náhrady ruiny. Jeden zo zahraničných architektov dokonca navrhol nahradiť hradnú ruinu sústavou absolútne nesúvisiacich moderných stavieb.
Alfréd Piffl a Janko Alexy
Janko Alexy bol hlavným impulzom k rozsiahlej rekonštrukcii hradu do podoby, v akej je nám známy aj dnes. S objektom sa bližšie zoznámil údajne u svojho strýka Ferdinanda v Liptovskom Mikuláši. Spojencov na záchranu hradu začal zháňať už počas štúdií na vysokej škole, trvalo to mnoho rokov. Šťastím pre samotný hrad bol fakt, že dokázal k spolupráci presvedčiť aj profesora architekta Alfréda Piffla, ktorý sa pre hrad doslova nadchol.
Rekonštrukcia
O Alfrédovi Pifflovi, profesorovi dejín architektúry na novozaloženej Fakulte architektúry a pozemného staviteľstva na Slovenskej vysokej škole technickej, bolo známe, že do svojich pamiatkárskych aktivít pravidelne zapája aj svojich študentov. Rovnako tomu bolo aj v prípade Bratislavského hradu. Na jar roku 1953 začali zameriavanie hradných ruín a výskumy hradného areálu. Na základe výskumov sa stanovili metódy pamiatkovej obnovy objektu, padlo rozhodnutie uviesť ruinu do tzv. „tereziánskej“ podoby. Pri spracovávaní štúdie Pifflovi asistovali okrem kolegov architektov M. Baša, J. Lichnera a D. Majzlíka aj študenti. Išlo o komplikovanú problematiku, no štúdia bola pripravená na prezentáciu už roku 1955, kedy bola predvedená Povereníctvu kultúry.
Problémy a úskalia
Rekonštrukcia hradu bola veľmi náročnou záležitosťou, kolektív pod vedením Alfréda Piffla neustále zápasil s drobnými či väčšími problémami. Problémom číslo 1 bol už samotný projekt, ktorý mal okrem sympatizantov aj neprajníkov, dokonca na pôde Fakulty architektúry a pozemného staviteľstva, kde Piffl pôsobil. Vyčítali mu množstvo nedostatkov, počnúc amatérskym výskumom, končiac kritikou architektonického stvárnenia strechy hradu. Mnohým, vrátane vtedajšieho Pifflovho kolegu na Fakulte architektúry a pozemného staviteľstva Emila Belluša, sa nepozdával už vlastný nápad hrad rekonštruovať.
Ďalším problémom bol neustály nedostatok pracovnej sily, Piffl verboval brigádnikov aj z radov študentov architektúry. Robotníkov mu často odvádzali na iné činnosti, napríklad na stavbu prvomájovej tribúny.
Posledným problémom bol fakt, že si okrem Piffla a Alexyho nedokázal takmer nikto udržať počiatočné nadšenie pre rekonštrukciu hradu, rady neprajníkov sa neustále rozširovali.
Nedobrovoľné ukončenie profesorovej účasti
V auguste 1957 Piffl hrad nedobrovoľne opustil. Bol obvinený z ohovárania spriatelenej mocnosti a na dva roky uväznený. Dnes je jasné a dokázané, že išlo o vykonštruovaný proces. Faktom zostáva, že dôvody, pre ktoré sa Alfréd Piffl ocitol vo väzení, zostanú možno už navždy tajomstvom.
Pokračovanie prác
Aj napriek odstúpeniu jedného z najzanietenejších zástancov záchrany hradu sa rekonštrukčné práce nezastavili, naopak – pokračovali pod vedením architekta Dušana Martinčeka. Hrad bol verejnosti v už obnovenej podobe predstavený roku 1968.
Prínos rekonštrukcie
Je otázne, ako dlho by hrad pretrvával v štádiu ruiny, kým by sa definitívne nezrútil. Jeho rekonštrukcia znamená záchranu vzácnej pamiatky s väčšinou jej historických hodnôt. Architektom sa podarilo podchytiť získaný potenciál začlenením vhodnej a dôstojnej funkčnej náplne. Celý areál hradu a hrad samotný spravuje Kancelária NR SR. Na prvom podlaží sa nachádzajú priestory NR SR, zvyšné priestory zapožičiava SNM a slúžia na stálu expozíciu slovenských dejín.
NGC 5379
NGC 5379 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 24. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Tapio
Tapio je fínsky boh lesov zmieňovaný v epose Kalevala.
Za jeho sídlo sa považovala lesnatá Tapiola, súčasného mesta Espoo. Jeho žena sa volá Mielikki (nazývaná aj ako Pani lesov) syn Nyyrikki a dcéra Tuulikki. Uctievali ho lovci, pred lovom mu obetovali žito, fazule, pivo či víno, aby pri nich stál a podaril sa dobrý lov.
Podľa niektorých povestí mal drevenú bradu a jeho oči boli bezodné jazerá.
Empirická psychológia
Empirická psychológia je disciplína psychológie, ktorá opisuje a skúma konkrétne javy psychického života. Termín zaviedol Christian Wolff. Priekopníkom empirickej psychológie bol Juan Luís Vives.
Za úlohu empirickej psychológie sa považovalo pozorovanie jednotlivých faktov, ich klasifikácia, stanovenie skúsenosťou overeného zákonitého vzťahu medzi nimi.
Vladimir Alexandrovič Aľbickij
Vladimir Alexandrovič Aľbickij (Владимир Александрович Альбицкий) (* 16. jún 1891 – † 15. jún 1952) bol ruský astronóm, ktorý sa venoval štúdiu radiálnych rýchlostí hviezd a výskumu premenných hviezd. Pracoval v astronomickom observatóriu v Odese a od roku 1922 v seizmickom oddelení Pulkovského observatória. Bol spoluautorom veľmi presného katalógu radiálnych rýchlostí 800 hviezd, objavil veľa spektrálnych dvojhviezd a desať planétok.
Haroué (obec)
Haroué je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
4709 Ennomos
4709 Ennomos je planétka s priemerom 224 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 12. októbra 1988.
Medzinárodné obchodné právo
Medzinárodné obchodné právo je súhrn historicky podmienených pravidiel správania, zmluvných i obyčajových noriem, ktoré upravujú medzinárodné obchodné vzťahy. Medzinárodné obchodné právo zahrnuje normy medzinárodného práva verejného a súkromného.
Geografia Česka
thumb|350 px|Poloha [[Česko|Česka v Európe]] Tento článok popisuje geografické pomery v Česku.
Poloha
thumb|350 px|Mapa Česka Česko je vnútrozemský štát, nachádzajúci sa v strednej Európe na severnej a východnej pologuli. Uhlovú vzdialenosť medzi najvýchodnejším a najzápadnejším bodom 6° 46' 07" urazí Slnko pri svojej zdanlivej púti okolo Zeme za 27 minút.
Výbežky
Ašsko, Šluknovský (tiež Rumburský), Frýdlantský, Broumovský, Javornický (tiež Vidnavský popr. Jesenícky), Osoblažsko a Břeclavský (tiež Dyjský trojuholník alebo Lanžhotský výbežok).
Rozloha
Rozloha Česka predstavuje 78 866 km2. Veľkosťou sa územie Česka radí na 21. miesto v Európe a 113. miesto vo svete.
Štátne hranice
Česko má spoločné hranice so 4 štátmi: Nemecko (810,3 km), Poľsko (761,8 km), Rakúsko (466,3 km) a Slovensko (251,8 km). Celková dĺžka hranice je 2290,2 km.
Výšková členitosť
Roviny (výšková členitosť 0-30 m) sa nachádzajú prevažne v najnižších oblastiach pozdĺž veľkých riek (Labe, Morava). Spolu s panvami, kotlinami a brázdami tvoria asi 20% územia.
Zníženiny (prevažne ploché oblasti, položené nižšie oproti svojmu okoliu - panvy, kotliny, brázdy, brány) vznikli v miestach tektonických poklesov alebo odnosom menej odolných vrstiev hornín.
Vrchoviny (výšková členitosť 150-300 m) tvoria asi 1/3 územia (30%) a rozprestierajú sa väčšinou v nadmorských výškach 600-900 m, najčastejšie v oblastiach tektonických zdvihov.
Hornatiny (výšková členitosť 300-600 m) tvoria najvyššie oblasti Česka, spravidla nad, 11% územia. Jedná sa predovšetkým o okrajové pohoria Českého masívu a pás Západných Karpát pri hraniciach so Slovenskom. Ráz hornatiny majú aj vnútorné sopečné pohoria České stredohorie a Doupovské hory.
Geomorfologické členenie
Územie Česka patrí k dvom geomorfologickým systémom. Prevažnú časť územia tvorí Česká vysočina patriaca k Hercynskému systému. Vonkajšie Západné Karpaty a Čelná karpatská priehlbina na východe územia patria k Alpsko-himalajskému systému.
thumb|left|[[Pravčická brána, najväčší pieskovcový most v Európe]]
Zvláštne typy reliéfu
Špecifické horninové zloženie často podmieňuje vznik určitých tvarov zemského povrchu. V pieskovcoch napr. eróziou vznikajú bizarné skalné útvary, ktoré často vytvárajú tzv. skalné mestá, ktorá nájdeme predovšetkým v oblasti severných a severovýchodných Čiech. Vo vápencoch sa vplyvom oxidu uhličitého rozpusteného vo vode vytvárajú krasové javy (jaskyne, priepasti a pod.). Okrem krasových jaskýň existujú aj jaskyne nekrasové a ľadové.
Geologická stavba
Prevažná časť územia patrí ku geologicky stabilnému Českému masívu, vyzdvihnutému hercynským vrásnením v období devónu a karbónu (v prvohorách). Oblasť Západných Karpát na východe územia je mladšia a bola vyzdvihnutá alpínskym vrásnením v období treťohôr.
Pohraničnej pohoria sú väčšinou kerného pôvodu, vznikli v období treťohôr vyzdvihnutím krýh zemskej kôry pozdĺž tektonických zlomov. Sopečný pôvod majú České středohoří a Doupovské hory, ďalej potom jednotlivé kopy v Českom masíve (napr. Říp, Trosky, Kunětická hora).
Horninové zloženie
Z hornín v Česku prevládajú nasledujúce:
Žuly sú prevládajúce hlbinné vyvreliny, ktoré tvoria základ Českého masívu (Českomoravská vrchovina, Šumava, Český les, Smrčiny, Krušné hory, Krkonoše, Železné hory). Čadič ako výlevná vyvrelina je základom sopečných pohorí (České středohoří, Doupovské hory) a jednotlivých kôp (Trosky). Ďalšou výlevnou vyvrelinou je znelec, ktorý tvoria niektoré vrchy, napr. Malý Bezděz, Jedlová, Kunětická hora a Milešovka.
Rula je premenená hornina, ktorá tvorí rozsiahle telesá predovšetkým v oblasti Českomoravskej vrchoviny, Šumavy a Orlických hôr. Svor nájdeme predovšetkým na Šumave, v Krkonošiach a v Hrubom Jeseníku. Fylit je rozšírený hlavne v západných Čechách, v okolí Železného Brodu a na severnej Morave.
Vodstvo
thumb|Mapka hlavných európskych povodí
Vodné toky
České rieky sú napájané predovšetkým dažďovými zrážkami a na jar topením snehu. Najvyšší prietok je dosahovaný predovšetkým v jarných mesiacoch (marec, apríl), najnižší od augusta do zimných mesiacov. Vysoké vodné stavy môžu nastať aj počas prudkých a dlhotrvajúcich dažďov v lete, a tak k záplavám často dochádza počas jarného topenia a v lete (napr. Júl 1997, august 2002).
Vodopády
Najvyššie vodopády sa nachádzajú v Krkonošiach na hrane hlbokých ľadovcových údolí. Na ostatnom území sa nachádzajú nižšie vodopády v miestach, kde odolnejšie vrstvy hornín vytvárajú hranu.
Vodné plochy
thumb|right|Štěchovická priehrada na Vltave Prirodzených vodných plôch je v Česku relatívne málo. Väčšinu vodných plôch tvorí umelé vodné nádrže, vytvorené človekom.
Údolné nádrže boli budované hlavne v priebehu 20. storočia. Prehradením vodných tokov vznikli v zaplavených údoliach veľké umelé jazerá, ktoré sa využívajú pre vodohospodárske účely (ochrana pred povodňami, úprava prietoku v riekach a pod.), zásobovanie obyvateľstva, priemyslu a poľnohospodárstvo vodou, výrobu elektrickej energie alebo rekreačné účely. Najviac vodných nádrží sa nachádza na Vltave (tzv. Vltavská kaskáda).
Rybníky boli budované od 12. storočia najmä za účelom chovu rýb, neskôr aj ako zdroj vody pre pohon mlynov a hámrov. Najväčšia sústava rybníkov sa nachádza v Třeboňskej panve a je napájaná riekou Lužnice a jej prítokmi.
thumb|Najvyššie položené jazero Laka Prirodzených jazier je v Česku málo a majú pomerne malú rozlohu. Najčastejšie sú ľadovcové, riečne, krasové a rašelinové. Výnimočne môže jazero vzniknúť v dôsledku zosuvu pôdy po veľkých dažďoch, ale aj poklesom terénu v poddolovaných oblastiach.
Podzemné vody
Prevažná časť podzemných vôd má zrážkový pôvod a len veľmi malé množstvo má pôvod v hlbinách zemského vnútra (juvenilná voda). Z tohto dôvodu je podzemná voda silne ohrozená znečistením životného prostredia na povrchu, pričom následky znečistenia sa môžu vzhľadom k pomalému kolobehu podzemnej vody prejaviť s odstupom mnohých rokov a môžu ohroziť zásoby pitnej vody aj pre budúce generácie.
Najbohatšie zdroje podzemnej vody sa nachádzajú v priepustných usadeninách Českej tabule, Chebskej, Českobudějovickej a Třeboňskej panvy a tiež v údoliach veľkých riek (napr. Morava). V Česku je zriadených 18 chránených oblastí prirodzenej akumulácie vôd s celkovou výmerou 18 000 km2. Okolo vodných zdrojov sú zriadené 3 ochranné pásma, pričom v prvých dvoch pásmach platí zákaz hnojenia a používania chemických látok v poľnohospodárstve.
Pramene minerálnych vôd sa hojne vyskytujú v oblastiach tektonických zlomov a v miestach dohasínajúcej sopečnej činnosti z obdobia treťohôr. Najvýznamnejšie oblasti výskytu minerálnych vôd, spojené s kúpeľníctvom, sa nachádzajú v severozápadných Čechách (Karlove Vary, Mariánské Lázně, Františkovy Lázně, Teplice, Bílina), v stredných Čechách (Poděbrady, Sadská), v Jeseníkoch (Karlova Studánka, Velké Losiny), ale aj v ďalších oblastiach (Teplice nad Bečvou, Luhačovice).
Počasie a klíma
Podnebie v Česku je mierne a prechodné medzi oceánickým a kontinentálnym. Vzhľadom k prevládajúcemu západnému prúdeniu vzduchu a polohe voči Atlantickému oceánu stúpa smerom od západu k východu kontinentálny charakter podnebia. Vzhľadom k relatívne malej rozlohe územia sú však rozdiely medzi východom a západom a medzi severom a juhom malé. Miestny charakter počasia a podnebie oveľa viac ovplyvňuje výšková členitosť a nadmorská výška. Charakteristickým znakom klímy je výrazne vyvinuté pravidelné striedanie 4 ročných období.
Najveternejším miestom (priemerne 280 dní v roku veje silný vietor, 7 dní je bezvetrie) a zároveň miestom s najväčším výskytom búrok (až 35 za rok) je Milešovka v Českom stredohorí.
Ročná dĺžka slnečného svitu (tj. Celková doba, kedy dopadá slnečné žiarenie na zemský povrch bez zakrytia oblačnosťou) je priemerne 1400 až 1800 hodín, v nížinách až 2000 hodín. Závisí na ročnom období a oblačnosti. V nížinách býva oblačnosť (pomer pokrytia oblohy oblakmi) najvyššia v novembri a decembri, najnižšia v septembri a v auguste. Na horách naopak býva v zime nižšia ako v lete.
Najdlhší súvislý rad vykonávaných meteorologických meraní je v Klementinu v Prahe a je od roku 1775.
Teplota vzduchu
Priemerná ročná teplota vzduchu v Česku sa spravidla pohybuje v rozmedzí 5,5 až 9°C, pričom najteplejšie oblasti sú nížiny a najchladnejšie sú horské oblasti. Teplota vzduchu všeobecne klesá s narastajúcou nadmorskou výškou - priemerne asi o 0,6°C na 100 m), Morava je všeobecne teplejšia než Čechy. Najchladnejším mesiacom v roku býva január, niekedy tiež december alebo február (priemerná teplota: Praha -0,5°C, Praděd -7,4°C), najteplejším býva júl, niekedy tiež august (priemerná teplota: 8,2°C Sněžka - august, 19,8°C Hodonín).
Zrážky
Množstvo zrážok stúpa s nadmorskou výškou, je však ovplyvňované aj polohou miesta vzhľadom k horským masívom. Zrážky prináša predovšetkým vlhké prúdenie oceánskeho vzduchu zo západných smerov (západné, severozápadné, juhozápadné), preto sú miesta ležiace na záveternej strane hôr podstatne suchšie (napr. tzv. zrážkový tieň Krušných hôr - Žatecko, Rakovnicko, Kladensko, Dolné Poohří) ako náveterné svahy pohoria (Bílý Potok v Jizerských horách, Lysá hora v Moravskoslezských Beskydoch). Najviac zrážok v roku obvykle pripadá na jún alebo júl, najmenej zrážok potom na január alebo február. Rovnomernejšie rozloženie zrážok počas roka je vo vyšších polohách. S nadmorskou výškou stúpa podiel snehových zrážok (asi 1/4 v nížinách, viac než polovica nad ).
Ochrana prírody
Krajina v Česku bola ľudskou činnosťou v priebehu storočí výrazne zmenená, na mnohých miestach aj značne poškodená (napr. ťažbou surovín, priemyselnou a poľnohospodárskou činnosťou atď.). V súčasnosti existujú zákony na ochranu životného prostredia, ktoré platia všeobecne. Okrem toho sa zvýšená ochrana a starostlivosť venuje ekologicky cenným lokalitám, relatívne málo poškodeným ľudskou činnosťou.
Na území Česka sa nachádzajú zvlášť chránené územia s celkovou rozlohou 11 924,4 km2 (1999), čo predstavuje 15,1% územia. Podľa veľkosti sa delia na:
Okrem osobitne chránených území sa vyhlasujú aj prírodné parky a pamätné stromy, ktoré vytvárajú významné krajinné prvky. Chránené sú aj vzácne druhy rastlín a živočíchov, ktoré sa delia do 3 kategórií: druhy ohrozené, silne ohrozené a kriticky ohrozené.
Najväčší národný park v Česku je Národný park Šumava (683,3 km2) a najväčšia chránená krajinná oblasť sú Beskydy (1197 km2). Najstaršie chránené územie v Česku je od roku 1838 Žofínský prales a zároveň to je najstaršia prírodná rezervácia v Európe. Najstaršia chránená krajinná oblasť je od roku 1955 Český ráj a najstarší národný park v je od roku 1963 Krkonošský národný park.
Rastlinstvo
Územie Česka patrí k stredoeurópskej oblasti, ktorá je križovatkou prúdov šírenia rastlinných druhov, z čoho plynie veľká druhová rozmanitosť. Vzhľadom k veľkej členitosti reliéfu sa tu stretávame s rôznorodými biotopmi s relatívne malou rozlohou. Asi 20% rastlinných druhov je v českej krajine nepôvodných, zavlečených človekom.
Fytogeografické členenie
Botanicky sa územie Česka člení do 3 fytogeografických oblastí, ktoré zahŕňajú 99 fytogeografických okresov:
Lesy
Lesy v súčasnej dobe pokrývajú asi 1/3 územia Česka, čo je cca 25 000 km2. V minulosti boli značne zmenené lesníckou činnosťou. Na území Česka preto dnes takmer nenájdeme pôvodné lesy a v druhovej skladbe lesa prevažujú umelo vysádzané smrekové monokultúry.
Druhová skladba českých lesov je nasledovná: smrek (55%), borovica (18%), dub (6%), buk (5%), smrekovec (3%), breza (3%), jelša (1%), ostatné dreviny (9%).
Národnostné zloženie
Prevažná väčšina obyvateľstva (90,42%) sa hlási k českej národnosti, ďalej je tu zastúpená národnosť moravská (3,72%), slovenská (1,89%), poľská (0,51%), nemecká (0,38 %), ukrajinská (0,22%), vietnamská (0,17%), sliezská (0,11%), rómska (0,11%) a ďalšie (2,47%). (Stav v roku 2002)
Jazyk
[[Súbor:Czech_dialects.PNG|thumb|300 px|Nárečia češtiny:
Sosonka (Vinnycký rajón)
Sosonka je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 2368 obyvateľov.
Geografia Česka
Jazyk
2 - stredomoravská skupina
3 - východomoravská skupina
4 - sliezská skupina (4a - sliezsko-moravská podskupina, 4b - sliezsko-poľská podskupina)
5 - nárečovo rôznorodé oblasti]]
Úradným jazykom je Čeština, ktorú väčšina obyvateľov používa ako svoj materinský jazyk. Nárečie češtiny sa delí na české, stredomoravské (hanácke), východomoravské (moravsko-slovenské) a sliezske. Pohraničné územie osídlené pred rokom 1945 Nemcami je nárečovo rôznorodá.
Náboženstvo
V Česku je vysoký podiel obyvateľstva bez vyznania (59%), najvyššia medzi krajinami strednej a západnej Európy. Prevládajúcim náboženstvom je rímskokatolícke (27%).
Sídla
V mestách žije asi 71% populácie a v roku 2007 bolo na území Česka celkom 587 miest (z toho 19 štatutárnych). V Česku je celkom 6248 obcí.
Vlasta Burian
Vlasta Burian, vlastným menom Josef Vlastimil Burian (* 9. apríl 1891, Liberec – † 31. január 1962, Praha), podľa matriky Josephus Wlastimil Burian, známy ako „Kráľ komikov“, bol český divadelný herec, spevák, divadelný riaditeľ, športovec, podnikateľ, filmový herec, filmový režisér, spisovateľ a imitátor, ktorý sa vďaka svojej usilovnosti, pracovitosti, odhodlanosti a nebojácnosti vypracoval medzi skutočné hviezdy českej filmografie a divadla. Bol jedným z najpopulárnejších hercov za prvej republiky a jeho obľúbenosť trvá dodnes, o čom svedčia víťazstvá v ankete o „Kráľa komikov“.
Život
Vlasta Burian sa narodil do rodiny libereckého krajčíra a ochotníka Antonína Buriana. V Liberci prežil prvých desať rokov svojho života. V roku 1900 sa jeho rodina presťahovala do Prahy, kde sa neskôr vyučil za obchodníka na obchodnej škole. V Prahe v Žižkove pozoroval svet plný krčiem a komikov zo šantánov a kabaretov, od ktorých sa mnohému naučil. Vystupoval na večierkoch pre kamarátov, kde imitoval a improvizoval rôzne kabaretné čísla. Svoje bavičské nadanie spočiatku uplatňoval prevažne na večierkoch svojich priateľov. Jeho nadanie mu však postupne otvorilo cestu aj k verejnému vystupovaniu.
Najprv skúšal šťastie vo veľkých divadlách na Vinohradoch a vo Švandovom divadle, ale všade bol len jedným z členov zboru. Potom si ho všimol Karel Hašler a zaistil mu angažmán v kabarete Rokoko, kde sa stal doslova miláčikom publika a zoznámil sa tu so svojím prvým partnerom, klaviristom Daliborom Vtákom, s ktorým sa preslávil paródiou talianskych opier.
Počas 1. svetovej vojny bol povolaný do armády, odkiaľ dezertoval, potuloval sa po českom vidieku a živil sa svojimi výstupmi. Potom sa vrátil do Prahy.
V roku 1925 založil vlastné divadlo, vytvoril okolo seba skoro stály súbor hercov a preslávil sa ako kráľ komikov, ale s množstvom chýb a nedostatkov. Základom jeho komiky bola improvizácia ako v divadle, tak aj v rozhlase a vo filmoch. Natočil celkom 4 nemé filmy (Tu ten kameň, Falošná mačička, Lásky Kačenky Strnadovej a Milenky starého kriminálnika).
Súkromie
= Črty ,,Burianovstva" =
Výzor, kostýmy a doplnky
Azda najdôležitejšou a najikonickejšou súčasťou Burianovej schémy sú letmo odstávajúce uši, nos, výrazné fúzy a vlasy uhladené dozadu. Naprieč filmografiou Vlastu Buriana je možné vysledovať udržovanie pomerne stáleho výzoru na úrovni doplnkov, ale aj úpravy fúzov a čiastočne i vlasov. V podstate existujú len štyri príklady, kedy boli fúzy zo schémy vypustené. Podobne je to aj s kostýmami, kedy sa aplikácia a úprava schémy v priebehu tridsiatych rokov odvíja v tóne opakovania, ale zároveň čiastočnej variácie. Napríklad vo filme Ducháček to zařídí, kde je možné vidieť prevládajúci spôsob úpravy.
Hoci sa napríklad strih fúzov pod nosom mierne líši, hlavne hrúbkou, veľkosťou alebo šírkou, v zásade môžeme hovoriť, že si vo všetkých variáciách drží tvar. Tento obmeňujúci sa rys získava v naratíve funkciu. Zmena v schematickej úprave fúzov sa pritom stáva jedným zo znamení, ktoré indikujú, že postava na seba prebrala falošnú identitu.