cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laima Vaikule
Laima Vaikule (* 31. marec 1954, Cēsis, Lotyšská sovietska socialistická republika, dnes Lotyšsko) je lotyšská herečka, speváčka, režisérka a choreografka, ktorá je v Európe a v bývalom ZSSR známa najmä vďaka populárnym hitom ako „Vernisage“ a „Charlie“.
Životopis
Vaikuleová sa narodila 31. marca 1954 v meste Cēsis v Lotyšsku. Jej rodičia sa presťahovali do Rigy, keď mala tri roky. V mladosti sa Vaikulová intenzívne venovala hudbe a tancu. V roku 1966 sa ako 12-ročná zúčastnila súťaže mladých spevákov. V rokoch 1970 až 1973 študovala vo Vilniuse zdravotníctvo a zároveň sa venovala hudbe.
V 80. rokoch študovala herectvo a réžiu na Moskovskom štátnom inštitúte pre divadelné umenie (GITIS), ktorý absolvovala ako herečka a režisérka.
Od roku 1986 Vaikuleová spolupracovala s populárnym lotyšským skladateľom Raimondsom Paulsom a ruským básnikom Iľjom Reznikom, ktorý napísal také hity ako „Vernisaž“, „Charlie“ a „Skripač na kryše“. Jej piesne získali obrovský úspech.
Vaikulová patrí medzi pôvodných organizátorov festivalu populárnej hudby v Jūrmale spolu s Raimondsom Paulsom. V 80. a 90. rokoch bola pravidelnou účastníčkou medzinárodných hudobných súťaží a festivalov po celej Európe. Tiež bola ocenená Zlatou lýrou na Bratislavskej lýre v roku 1987.
V súčasnosti žije v Rige v Lotyšsku a vlastní dom aj v Moskve. Je vegetariánkou a podporuje práva zvierat.
Zelenay
Zelenay je priezvisko. Na Slovensku sa vyskytuje najčastejšie v Hlohovci, Piešťanoch a Trnave. V Česku je s najväčším výskytom v okrese Tachov.
Lance Henriksen
Lance Henriksen (* 5. máj 1940, New York, New York, USA) je americký herec. Jeho najznámejšou úlohou bola postava Franka Blacka, v televíznom seriáli Milénium (1996 - 1999).
Detstvo a mladosť
Henriksen sa narodil 5. mája 1940 na Manhattane v New Yorku. Jeho otec, James Henriksen, bol nórsky obchodný námorník a boxer prezývaný „Icewater“, ktorý strávil väčšinu svojho života na mori, zatiaľ čo jeho matka Margueritte Werner sa snažila nájsť prácu ako tanečná inštruktorka, čašníčka a modelka. Jeho rodičia sa rozviedli, keď mal dva roky. V rokoch 1955 až 1958 slúžil v Námorníctve Spojených štátov amerických a dosiahol hodnosť poddôstojníka tretej triedy.
Kariéra
Henriksen bol 30 rokov negramotný pri prácu v divadle, sa naučil čítať. Henriksen debutoval vo filme v roku 1972. V roku 1982 hral vo filme Piraňa 2: Lietajúci zabijaci kde spolupracoval s Jamesom Cameronom. Ten ho chcel obsadiť do hlavnej role vo filme Terminator z roku 1984, no rolaa nakoniec pripadla Arnoldovi Schwarzeneggerovi a Henriksen sa vo filme objavil vo vedľajšej úlohe.
Henriksen hral androida Bishopa v Cameronovom filme Votrelci z roku 1986 a ako Bishopov nemenovaný dizajnér v Votrelec 3 z roku 1992. Hral aj Charlesa Bishopa Weylanda, muža, na ktorom bol Bishop založený, vo filme Votrelci vs. Predátor z roku 2004.
V roku 1996 Henriksen hral v televíznom seriáli Milénium, ktorý vytvoril a produkoval Chris Carter, tvorca televízneho seriálu Akty X. Henriksen hral Franka Blacka, bývalého agenta FBI, ktorý mal jedinečnú schopnosť nahliadnuť do myslí vrahov. Carter vytvoril televíznu rolu špeciálne pre Henriksena. Jeho herecké výkony v televíznom seriály, mu vyniesli uznanie u televíznych kritikov, nomináciu na People's Choice Award za obľúbenú novú mužskú televíznu hviezdu a tri po sebe idúce nominácie na Zlatý glóbus za najlepší herecký výkon v televíznom seriáli (1997 – 1999). Televízny seriál bol zrušený v roku 1999.
Súkromný život
Henriksen bol ženatý trikrát. Jeho súčasnou manželkou je Louise Lunde. V rokoch 1985 až 1989 bol ženatý s Mary Jane Evans a v rokoch 1995 až 2006 s Jane Pollack. Henriksen má štyri deti. Jeho syn Lawrence zomrel v roku 1995.
Jablonický priesmyk
Jablonický priesmyk môže byť:
Kristína I.
Kristína I. (* 18. december 1626, Štokholm – † 19. apríl 1689, Rím, Taliansko), bola švédska kráľovná v rokoch 1632 až 1654.
Životopis
Narodila sa ako druhá dcéra švédskeho kráľa Gustáva II. Adolfa (* 1594 – † 1632) a Márie Eleonóry Brandenburskej (* 1599 – † 1655).
Kráľovná Kristína bola výstredná panovníčka i žena. Je opisovaná ako nežensky vyzerajúca, štíhlej postavy a malého vzrastu, merala len a svoju malú výšku ešte zdôrazňovala nosením topánok s nízkou podrážkou. Následkom úrazu v detstve mala deformovaný trup – vychýlené rameno. Hovorila hlbokým hlasom, potrpela si na drsné žarty a jej obľúbenou zábavou bol lov a vojenské stratégie, rovnako ako umenie a kultúra.
Snažila sa o rozvoj Švédskeho kráľovstva, mala veľa plánov, ktoré však nikdy nedoviedla do úspešného konca. Hovorila o založení univerzity podľa vzoru francúzskej univerzity kardinála Richelieu, preto pozývala do Švédska umelcov i učencov (Descartes), či dala priviesť časť zbierok Rudolfa II. z Prahy.
20. októbra 1650 bola korunovaná v Štokholme, čo nezodpovedalo tradícii, pretože panovníci boli vždy korunovaní v Uppsale. Po zaistení nástupníctva pre svojho bratanca Karola Gustáva v roku 1654 abdikovala a vydala sa na cestu do Ríma. V decembri 1654 konvertovala v Innsbrucku s veľkou slávou ku katolicizmu a prijala meno Mária Alexandra.
Holcková
Holcková je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Tisovcom, približne západne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Tŕstie. Leží na území Banskobystrického kraja, okresu Rimavská Sobota a na katastrálnom území mesta Tisovec. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Rimavská Píla a severozápadne ležiaci Tisovec, juhozápadne sa nachádza Hačava, juhovýchodne Krokava, východne Ratkovské Bystré a Revúca a severovýchodne Muránska Lehota a Muráň. Vrcholom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Muránska planina a na východných svahoch leží prírodná rezervácia Tŕstie.
Opis
Holcková leží v strednej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom z vrchu Tŕstie na Tri chotáre. Západne sa nachádza Hradová, Poľana , Čelo a Ostrá , južne Ohrablo , Paseka , Tŕstie , Lazy  a Nižný vrch , východne Dutková , Predné Tŕstie , plytkým sedlom oddelené Salašiská  a Krížna poľana  a severne Tri chotáre , Macov vrch  a Šarkanica. Oblasť patrí do povodia rieky Rimava, kde vodu zo západnej časti odvádza Ľadový potok a z juhovýchodnej riečka Blh. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Nízke Tatry, Veporské vrchy, Revúcku vrchovinu a Spišsko-gemerský kras.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi, odbočujúcimi zo značených trás. V blízkosti sa nachádza rázcestie Tŕstie, kde sa križuje:
Ján VII. (Byzantská ríša)
Životopis
Ján sa narodil okolo roku 1370 ako jediný syn byzantského cisára Andronika IV. a bulharskej princeznej Kerace. Už počas detstva bol spolu so svojim otcom čiastočne oslepený Jánom V. Po Andronikovej smrti v roku 1385 sa jediným vládcom Byzantskej ríše stal Ján V. Andronikov syn získal do správy len mesto Selymbria (Silivri), čo ešte viac umocnilo jeho odpor voči cisárovi. Zosnoval preto plán a v apríli 1390 sa s pomocou Osmanov a Janovčanov zmocnil vlády v Konštantínopole. Už v septembri toho istého roku bol však zvrhnutý svojim príbuzným Manuelom, ktorý na trón znovu dosadil svojho otca Jána V. Po tom, čo sa Manuel o rok neskôr stal novým cisárom došlo medzi nimi k zmiereniu. Keď následne Manuel v roku 1399 odišiel do Európy hľadať pomoc proti Turkom, menoval Jána za svojho regenta a odovzdal mu obranu Konštantínopola. Mesto čoskoro obľahli vojská sultána Bajazida I. V roku 1402 však boli Turci pri Ankare porazení Tímúrom a ich moc bola oslabená natoľko, že súhlasili s uzavretím mieru (1403). Zmluvu vyjednal Ján, ktorému následne po Manuelovom návrate pripadla správa znovunadobudnutého Solúna a Thesálie. Zomrel v roku 1408 krátko po tom, čo zomrel aj jeho syn.
Migos
Migos je americké hip-hopové duo z Lawrenceville v Georgii, ktoré vzniklo v máji 2008. Jeho členmi sú rapperi známi pod umeleckými menami Quavo a Offset. Členom skupiny bol aj americký rapper Takeoff ktorý zomrel vo veku 28 rokov na následok streľby.
Migos vydali svoj prvý singel „Bando“ v roku 2012 a svoj prvý komerčný debutový singel „Versace“, ktorý je súčasťou mixtape Y.R.N. (Young Rich Niggas), v roku 2013. Neskôr vyšli single „Fight Night“ (2014), „Look at My Dab“ (2015) a ďalšie štyri sa umiestnili v top 10 rebríčku Billboard Hot 100: „Bad and Boujee“ (feat. Lil Uzi Vert) (2016) – číslo 1, „MotorSport“ (s Nicki Minaj a Cardi B) (2017) – číslo 6, „Stir Fry“ (2017) – číslo 8, a „Walk It Talk It“ (feat. Drake) (2018) – číslo 10. Svoj prvý album Young Rich Nation, ktorý má rovnaké iniciály, ako ich prvý mixtape, vydali v roku 2015. V roku 2017 začali svoju úspešnú sériu albumom Culture, o rok neskôr vyšiel Culture II a v roku 2021 vyšlo už aj tretie pokračovanie Culture III.
Hudba a vznik skupiny
Názov Migos vznikol skrátením španielskeho slova „amigos“ (prekl. kamaráti, priatelia), ale všetci traja členovia skupiny nie sú len priatelia; Quavo je Takeoff-ov ujo a zároveň aj Offset-ov bratranec. Trio pochádza z mestečka Lawrenceville, ktoré leží asi 50 kilometrov severne od hlavného mesta štátu Georgia, Atlanty, a preto je v ich pesničkách často počuť slovné spojenia ako nawfside alebo nawf Atlanta, pri čom slovo nawf je slangová verzia anglického slova north (prekl. sever).
O členoch Migos je všeobecne známe, že každý z nich pridáva ich hudbe niečo iné. Quavo (Quavious Marshall) je na hip-hopovej scéne známy najmä svojimi melodickými refrénmi, a preto to býva väčšinou on, kto opakuje jednu časť počas celého trvania piesne (napr. v singli „Walk It Talk It“ Quavo celú dobu opakuje najchytľavejšiu časť – Walk it like I talk it). Offset (Kiari Cephus) piesni pridáva rýchlejší „flow“ a potrebnú energiu a Takeoff (Kirshnik Ball), naopak, pesničku viac upokojí. Ich piesne sú taktiež známe svojimi „sekundárnymi vokálmi“, tou akokeby ozvenou alebo pokrikmi, ktoré počuť v každej ich piesni (najlepší príklad toho je prvá minúta singlu „Bad and Boujee“) a svojimi kvalitnými trap „beatmi“ (melódiami), ktoré im skladajú väčšinou top producenti, ako napríklad Metro Boomin alebo dvojica Nard & B.
Migos sa prvýkrát dostali do popredia, keď Drake v roku 2013 zremixoval ich prvý komerčný singel „Versace“. V ich začiatkoch si ich všimol aj Gucci Mane, ktorý ich zoznámil so zakladateľmi nahrávacej spoločnosti Quality Control Music.
Ako každý na hudobnej scéne, aj Migos majú svojich kritikov. Pravdepodobne najznámejší z nich je Joe Budden, ktorý už niekoľko rokov dáva najavo svoju nespokojnosť s ich hudbou – v jednom interview s nimi sa po pár slovách zasmial a odišiel. O Eminem ovi je známe, že opovrhuje tzv. „mumble-rapom“, čo je štýl rapu, v ktorom sa nekladie takmer vôbec dôraz na slová ale všetko sa to hrá na melódiu, a tento opis celkom sedí na Migos. Eminem si preto v jednej piesni zo svojho albumu Kamikaze (2017), ktorý je známy tým, že sa v ňom vo veľkom zosmiešňovali najmä mumble-rapperi, zobral do úst aj Migos – časťou Brain dead, eye drops, pain meds, cyclops, they bed, iPod, maybach, my bach napodobňoval melódiou aj nezmyselnosťou slov najúspešnejší singel Migos „Bad and Boujee“. Eminem je ale kritikom celého mumble-rapu, nie iba skupiny Migos, a aj preto to skupina z Georgie nechala tak. Vo svojej piesni „Straightenin“ (2021) ho ale Takeoff spomenul a prirovnal farbou tela ku kokaínu – ako Takeoff ale povedal, ide iba o spomenutie s rešpektom, keďže Migos sú známi svojou náklonnosťou k „bielemu prášku“.
V roku 2013, keď sa skupina preslávila, sa po internete začal šíriť meme, kde si ľudia robili srandu z toho, že Migos sú lepší ako Beatles. Na odovzdávaní Zlatých glóbusov potom americký komik, herec a spevák Donald Glover spomenul, že „Migos sú Beatles našej generácie“. Na nevinnom meme sa ale ľudia už prestávali smiať, keď v roku 2017 vyšiel album Culture, v roku 2018 sa potom šírenie memu úplne skončilo, keďže Migos dorovnali rekord práve The Beatles o najviac piesní v rebríčku Billboard Hot 100 vytvorených jednou skupinou (14).
Filmografia
Poznámky:
Zdroj
Všetky časti odseku “Hudba a vznik skupiny“ sa dajú nájsť v angličitne na stránke genius.com, či už vo verzii textu, interaktívnej prezentácie alebo videa.
Nikosthenes
Nikosthenes (Nikosthenés) môže byť:
Hliva
Hliva môže byť:
Požiar katedrály Notre-Dame v Paríži
Požiar katedrály Notre-Dame v Paríži vo Francúzsku bol požiar, ktorý vypukol v priestoroch strechy katedrály 15. apríla 2019. Požiar bol zistený okolo 18.50 SELČ. Na záchrane katedrály Notre-Dame pracovalo približne 400 hasičov, požiar sa podarilo celkovo uhasiť o 3.30 SELČ nasledujúceho dňa.
Príčina požiaru
náhľad|445x445bod|Katedrála Notre-Dame pred požiarom (vľavo) a po požiari (vpravo) Príčina požiaru zatiaľ nebola určená. Predpokladá sa, že by mohla súvisieť s prebiehajúcou rekonštrukciou budovy po mimoriadnom rozhodnutí v roku 2018, že katedrála potrebuje údržbu a obnovu. Ostrov Île de la Cité, na ktorom stojí katedrála, bol evakuovaný.
Parížska prokuratúra požiar vyšetruje ako nedbanlivostný čin, nie ako úmyselné podpálenie.
Už v roku 2016 špecialisti pri kontrole upozorňovali na možnosť vzniku požiaru kvôli veľkému množstvu prachu, tiež kvôli starým presušeným trámom, starému elektrickému vedeniu a nedostatočnému protipožiarnemu zabezpečeniu. Špecialisti vyhodnotili situáciu ako kritickú a život ohrozujúcu.
Obete
Pri požiari nikto nezomrel, dvaja policajti a jeden hasič utrpeli ľahké zranenia.
Škody
Počas požiaru bola zničená strecha celej lode a niektoré stredoveké okenné vitráže. Pri požiari sa však poškodili aj vnútorné časti kostola, najmä po tom ako sa zrútila veža sanktusník, ktorá prerazila celé jedno pole krížovej klenby a časť klenieb v zadnej časti chrámu.
Francúzsko
Prezident Emmanuel Macron po vypuknutí požiaru zrušil svoj plánovaný televízny prejav k národu a rozhodol sa prísť na miesto požiaru, kde vyhlásil: „Spoločne znovu postavíme Notre-Dame!“, vyzval na medzinárodnú pomoc a tiež vyzval „najväčšie talenty“ sveta, aby pomohli pri obnove katedrály. Zároveň poďakoval hasičom za ich odvahu a profesionalitu pri hasení.
Starostka Paríža Anne Hidalgová opísala požiar ako „hrozný“ a požiadala obyvateľov, aby sa zdržiavali mimo oblasti, ktorú vytýčili hasiči.
V okolí chrámu sa zhromaždili davy ľudí, ktorí sa až do noci modlili a spievali hymnusy. náhľad|Požiar Notre-Dame v Paríži
Zbierky
Dvanásť hodín po začiatku požiaru bolo na opravu katedrály prisľúbených viac ako 900 miliónov eur od množstva ľudí, spoločností a inštitúcií, uvádzame len niektoré.
Pasívne riadenie portfólia
Pasívne riadenie portfólia (iné názvy: pasívny manažment portfólia, pasívny portfóliový manažment, pasívne manažérstvo portfólia, pasívna správa portfólia - angl. passive portfolio management; pasívne riadenie, pasívny manažment, pasívne manažérstvo, pasívna správa - angl. passive management; pasívne investovanie - angl. passive investing) je manažment portfólia, pri ktorom sa úmyselne kopíruje trhový index či trhové portfólio. Opakom je pojem aktívne riadenie portfólia.
Najpopulárnejšou metódou pasívneho investovania je kopírovanie externého indexu, nákupom indexových fondov. Výhodou takého prístupu je zvyčajne veľká diverzifikácia, nízke transakčné poplatky a poplatky za manažment. Pasívne riadenie portfólia je typické na burzách s akciami, no v poslednom čase sa začína viac využívať aj na burzách s dlhopismi, komoditami, či s hedžovými fondami.
Koncept pasívneho riadenia portfólia spočíva v niekoľkých základných princípoch finančnej ekonómie:
Dlhodobý pozitívny vývoj trhov v 90. rokoch 20. storočia motivoval trh k tvorbe mnohých indexov. Investori boli schopní zarábať len s jednoduchým plošným investovaním do veľkej časti trhu cez indexy, ako napríklad S&P 500, Russell 3000 a Wilshire 5000. V Spojených štátoch indexové fondy prekonávajú výraznú väčšinu aktívne riadených portfólií.
Kyathos
náhľad|Čiernofigúrový kyathos, cca 510 – 485 pred Kr., [[Dionýzos a satyrovia, Blanton Museum of Art - Austin]] Kyathos je typ starogréckej nádoby. Kyathos (mn. č. kyathoi), menšia nádoba (cca 10 až 15 cm ) v tvare šálky na nízkom podstavci s jedným dlhým vertikálnym uchom, sa používal ako naberačka či šálka. . Naberalo sa ním napr. víno z kratéra a nalievalo do krčahov oinochoé.
V starovekom Grécku boli prvé známe nádoby (čiernofigúrové) tohto tvaru vyrobené okolo roku 530 pred Kr. v dielni hrnčiara Nikosthena, ktorý sa inšpiroval podobnou formou etruskej keramiky Bucchero. Od druhej polovice 5. stor. pred Kr. bola ich výroba menej rozšírená. Jeho tvar bol odvodený od nádoby, ktorá bola pôvodne bronzová. Kyathos bol aj objemovou mierou. 6 kyathoi = kotylé (cca 0,27 litra), 12 kotylai = chous a 12 choes = metretes (čo bol objem cca panathenajskej amfory)
Chmúra (dolina)
Chmúra je horská dolina na východnom okraji Kysuckej vrchoviny v okrese Čadca. Tvorí vetvu Bystrickej doliny a preteká ňou rovnomenný potok. Dolina je dlhá asi.
Polohopis
Dolina Chmúra tvorí rameno doliny Vychylovského potoka, odbočujúcej severovýchodným smerom z Bystrickej doliny. Leží na severovýchodnom okraji Vojenného, podcelku Kysuckej vrchoviny. V strednej časti sa nachádza osada Novej Bystrice, Chmúrovci, neďaleko ktorej je vybudované Múzeum kysuckej dediny.
Doprava
Prístup do doliny je miestnou komunikáciou, odbočujúcou z cesty III/2036 do Vychylovky, južným okrajom stúpa spojnica Kysúc a Oravy, cesta II/520. V minulosti viedla do údolia z Krásna nad Kysucou úzkorozchodná Kysucká lesná železnica, ktorá bola v roku 1926 spojená cez sedlo Demänová s oravskou traťou, čím vznikla Kysucko-oravská lesná železnica s dĺžkou
Chránené územia
Dolina patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce a v jej hornej časti leží osobitne chránené územie, chránený areál Chmúra.
Turizmus
Veľmi turisticky atraktívna lokalita Kysúc patrí medzi obľúbené ciele návštevníkov. Milovníkov histórie láka Múzeum kysuckej dediny, v ktorého areáli je stanica Kysucko-oravskej lesnej železničky. Rovnako zaujímavým je územie pre cykloturistov a horských cyklistov, využívajúcich Kysuckú cyklomagistrálu, okruh okolo vodárenskej nádrže Nová Bystrica a množstvo lesných ciest. Dolinou vedie červeno značený chodník z Vychylovky-Rycierky do sedla Demänová.
Lucia Virostková
Mgr. Lucia Virostková, M.A., PhD., rod. Kubošová (* 1978, Trstená ) je slovenská moderátorka a novinárka. V súčasnosti je odbornou asistentkou na Katedre žurnalistky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Životopis
V rokoch 1993 – 1997 navštevovala Gymnázium Martina Hattalu v Trstenej. V roku 2002 absolvovala magisterské štúdium žurnalistiky-anglického jazyka na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Popri štúdiu stážovala v redakcii zahraničného spravodajstva Slovenskej televízie a tlačovom oddelení štipendíjneho programu National Democratic Institute Národnej rady SR.
Od roku 2001 do roku 2003 bola redaktorkou a moderátorkou spravodajstva Rádia Twist.
V rokoch 2003 – 2004 študovala na európske štúdiá na Sussexskej univerzite, kde získala titul M.A. Počas prvého roku štúdia stážovala v Európskom parlamente v Bruseli. V roku 2004 sa dostala do štipendíjneho programu Hansard Society na London School of Economics v Londýne a stážovala v redakcii BBC Parliament. V rovnakom roku začala pôsobiť ako redaktorka a externá bruselská spravodajkyňa pre Slovenský rozhlas, SME a Hospodárske noviny v online novinách EUobserver.
Od roku 2009 do roku 2018 bola redaktorkou, moderátorkou a dramaturgičkou spravodajstva a aktuálnej publicistiky v Rádiu Slovensko.
V roku 2015 absolvovala doktorandské štúdium európskych štúdií a politiky na Fakulte sociálnych a ekonomických vied Univerzity Komenského v Bratislave. Po štúdiu bola externou školiteľkou tejto fakulty do roku 2019.
Od roku 2018 do roku 2021 bola moderátorkou a reportérkou relácie RTVS Reportéri a v rokoch 2020 – 2021 externou školiteľkou na Katedre žurnalistky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Srež
Srež môže byť:
Jintara Poonlarp
Jintara Poonlarp (thaj. จินตหรา พูนลาภ; * 6. marec 1969) je thajská popová speváčka. V hudobnom priemysle sa výraznejšie presadila v roku 1987 (vo veku 16 rokov).
Jintara Poonlarp je známa svojimi humornými videoklipmi a výkonmi na pódiu a tiež ako interpretka Luk thung, najpopulárnejšej formy thajskej country hudby.
Zatiaľ vydala 40 albumov a 35 singlov.
V roku 2004 navštevovala Univerzitu Suan Sunandha Rajabhat.
Les Arcs (Var)
Les Arcs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2. hokejová liga (Slovensko) 2018/2019
2. hokejová liga (Slovensko) 2018/2019 je dvadsiata šiesta sezóna v histórii 2. hokejovej ligy. Hrá v nej 17 tímov rozdelených do dvoch skupín. Úspešnejší bude bojovať v baráži o St. Nicolaus 1. hokejovú ligu. Víťaz 2. ligy bude hrať baráž.
Hrací model
I. časť - ZÁKLADNÁ (ZČ) a) V základnej časti skupiny “A” sa stretnú družstvá každý s každým celkovo 2x (1x doma, 1x vonku) = 18 kôl b) V základnej časti skupiny “B” sa stretnú družstvá každý s každým 2x (1x doma, 1x vonku) = 14 kôl c) PP SZĽH čl. 2.1.15 - prestupové obdobie je obdobie určené na podávanie žiadostí o prestup alebo hosťovanie, ktoré je od 1. mája bežného roku do 31. januára nasledujúceho kalendárneho roka, pokiaľ Výkonný Výbor SZĽH (ďalej len “VV SZĽH”) neurčí pre jednotlivé súťaže skorší dátum ukončenia prestupového obdobia v príslušnej súťaži, najneskôr do konca základnej časti príslušnej súťaže; tým nie je dotknutý koniec medzinárodného prestupového obdobia, určený predpismi IIHF, ak IIHF nestanoví pre olympijskú sezónu v ktorej sa konajú ZOH predĺženie termínu konca medzinárodného prestupového obdobia. Bodovanie: 3 body - výhra v riadnom hracom čase, 2 body - výhra po predĺžení alebo SN, 1 bodov - prehra v predĺžení, alebo po SN, 0 bodov - prehra v riadnom hracom čase II. časť - O umiestnenie 5.- 8. v skupinách (skupina "A" a skupina "B") a) Družstvu umiestnenému po ZČ v sk. "A" na 9. mieste skončila sezóna.
b) Časť O umiestnenie 5.-8. v sk. "A" odohrajú družstvá umiestnené po ZČ v sk. "A" na 5. až 8. mieste systémom nasadenia 5.-8. a 6.-7. na 2 stretnutia (2 kolá). Časť O umiestnenie 5.-8. v sk. "B" odohrajú družstvá umiestnené po ZČ v sk. "B" na 5. až 8. mieste systémom nasadenia 5.-8. a 6.-7. na 2 stretnutia (2 kolá). c) Víťazi sérií O umiestnenie 5.-8. sk. "A" odohrajú stretnutia o konečné 5. miesto v skupine "A" systémom nasadenia 1.-2. na 2 stretnutia (2 kolá). Víťazi sérií O umiestnenie 5.-8. sk. "B" odohrajú stretnutia o 5. miesto skupiny "B" systémom nasadenia 1.-2. na 2 stretnutia (2 kolá). d) Porazené družstvá z časti O umiestnenie 5.-8. sk. "A" odohrajú stretnutia o konečné 7. miesto v skupine "A" systémom nasadenia 1.-2. na 2 stretnutia (2 kolá). Porazené družstvá z časti O umiestnenie 5.-8. sk. "B" odohrajú stretnutia o konečné 7. miesto v skupine "B" systémom nasadenia 1.-2. na 2 stretnutia (2 kolá). II. časť - Play Off v skupinách (skupina "A" a skupina "B") a) Play Off Semifinále sk. "A" odohrajú družstvá umiestnené v sk. "A" po ZČ na 1. až 4. mieste, ktoré odohrajú stretnutia systémom nasadenia 1.-4. a 2.-3. na 2 víťazné stretnutia (max. 3 kolá). Play-Off Semifinále sk. "B" odohrajú družstvá umiestnené v sk. "B" po ZČ na 1. až 4. mieste, ktoré odohrajú stretnutia systémom nasadenia 1.-4. a 2.-3. na 2 víťazné stretnutia (max. 3 kolá). b) Víťazi z Play-Off Semifinále sk. "A" hrajú Finále skupiny "A" systémom nasadenia 1.-2. na 2 víťazné stretnutia (max. 3 kolá). Víťazi Play-Off Semifinále PO sk. "B" hrajú Finále skupiny "B" systémom nasadenia 1.-2. na 2 víťazné stretnutia (max. 3 kolá). c) Porazení z Play-Off Semifinále sk. "A" odohrajú stretnutia o konečné 3. miesto v skupine "A" systémom nasadenia 1.-2. na 2 stretnutia (2 kolá). Porazení z Play-Off Semifinále sk. "B" odohrajú stretnutia o konečné 3. miesto v skupine "B" systémom nasadenia 1.-2. na 2 stretnutia (2 kolá). II. časť - Play Off O 3. miesto a O víťaza 2LS (Finále) a) Porazené družstvá Play-Off Finále sk. "A" a Finále sk. "B" hrajú proti sebe stretnutia o konečné 3. miesto 2LS systémom nasadenia 1.-2. na 2 stretnutia (2 kolá). b) Víťazi Play-Off Finále sk. "A" a Finále sk. "B" hrajú proti sebe Finále (O Víťaza 2LS) systémom nasadenia 1.-2. na 2 víťazné stretnutia (max. 3 kolá, 1x doma-1x vonku, príp. rozhodujúci zápas 1x neutrálne ihrisko). III. časť BARÁŽ o I. HL SR (súťaž riadená ZOK I. HL SR) a) Družstvo 1HL umiestnené na poslednom 4. mieste v časti O Play Out odohrá barážové stretnutia s Víťazom 2LS 2018/19. Baráž sa hrá na 4 víťazné stretnutia.
V skupine B (Východ) nastúpia slovenské celky proti poľskému KH 58 Sanok.
II. časť
(tučne sú zvýraznené domáce zápasy)
O umiestnenie 5.8. miesto v skupine A
Poznámka O postupe rozhodol väčší počet strelených gólov
O konečné umiestnenie o 5. miesto v skupine A
Poznámka O umiestnení rozhodol väčší počet strelených gólov
O 3.miesto
Poznámka O umiestnení rozhodol väčší počet strelených gólov
Baráž o St. Nicolaus 1. hokejovú ligu
HK Levice postúpili do Slovenskej hokejovej ligy 2019/2020 len musia splniť podmienky súťaže a HC Prešov zostúpil do 2. hokejovej ligy 2019/2020.
Hlivák
Hlivák môže byť:
Pesera
Pesera môže byť ľudovo:
Zlatý glóbus za miniseriál alebo televízny film
Zlatý glóbus za miniseriál alebo televízny film udeľuje Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode v januári na slávnostnej ceremónii. Pôvodne sa kategória nazývala televízny film, od osemdesiatych rokov má názov miniseriál alebo televízny film. Prvýkrát bol v tejto kategórii udelený Glóbus 6. februára 1972 na 29. ročníku.
1991 - 2000
thumb|right|220px|Jeden z režisérov minisérie [[Zo Zeme na Mesiac Tom Hanks]]
Poznámky
Ak má TV film/miniseriál distribučný názov, je uvedený pod ním. Rok v tabuľke znamená rok, za ktorý bol seriál ocenený; nie rok udeľovania. Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode oceňuje počiny za predošlý kalendárny rok. To znamená, že 68. ročník udeľovania Zlatých glóbusov sa síce konal začiatkom roka 2011, ale oceňoval výkony z roku 2010. Za názvom seriálu je uvedený režisér.
Bras (Var)
Bras je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krátky odťahovač palca
Štruktúra
Krátky odťahovač palca je tenký, plochý sval, ktorý je tiež najviac laterálny a povrchový sval palcovej podušky. Nachádza sa bezprostredne pod pokožkou. Vychádza z hrbčeku člnkovitej kosti a z palmárnej plochy väzivového pruhu. Vedie laterálne, smerom nadol, kde sa na ňu napája tenká, plochá šľacha z radiálnej strany článkov prstov, a kĺb pod názvom.
Inervácia
Krátky odťahovač palca je napájaný stredným nervom. Koreňovú inerváciu má tento nerv v šiestom a siedmom krčnom stavci (C6 a C7).
Funkcia
Hlavná funkcia svalu je abdukcia palca v sedlovom kĺbe. Abdukcia palca je definovaná ako pohyb palca smerom dopredu, teda kolmo na dlaň. Pomáha tiež pri opozícii a predlžovaní palca.
Protistavač palca
Protistavač palca je malý, trojuholníkový, priečne pruhovaný sval, ktorý sa nachádza v ruke. Slúži na opozíciu palca, podľa čoho bol aj pomenovaný. Je tiež jedným zo 4 svalov palcovej podušky.
Štruktúra
Protistavač palca je mierne sploštený, trojuholníkový sval, ktorý sa nachádza bezprostredne pod kožou a krátkym odťahovačom palca. Svalové zväzky vychádzajú z hrbčeku člnkovitej kosti a z vedľajšieho zápästného väzu. Prechádza laterálne smerom dole a je vložený z laterálnej strany do 1. záprstnej kosti.
Inervácia
Ako pri ostatných svaloch povrchovej vrstvy, do protistavača palca vedie stredný nerv. Každý 5 človek má však protistavač palca inervovaný lakťovým nervom.
Krvenie
Protistavač palca je prekrvovaný z povrchového dlaňového oblúka.
Funkcia
Úlohou protistavača palca je opozícia palca, čo umožňuje palcu postaviť sa proti ostatným prstom.
Borsučie
Borsučie je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad obcou Oravská Polhora, približne severne od Námestova.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Polhoranská vrchovina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Oravská Polhora. Najbližšími sídlami sú južným smerom ležiace obce Oravská Polhora a Rabčice. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis
Borsučie je nevýrazný vrch v rázsoche, ktorá vybieha juhozápadným smerom z masívu Malej Babej hory. Západne sa nachádza Ostrý vrch a Bajerovka, južne Jurčovka  a Vysoká , východne susedí Bukovský grúň , Babia hora  a Malá Babia hora a severne Priehyba  a Beskydok. Oblasť je súčasťou povodia rieky Orava; severné svahy odvodňuje Hlásna rieka, juhozápadné Kohútov potok a juhovýchodné potok Vonžovec, všetky ústiace do Polhoranky. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti Borsučia umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest bez vyššej vegetácie je vidieť okolité vrchy Oravských, Sliezskych a Žywieckych Beskýd, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské a Skorušinské vrchy a Nízke i Vysoké Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa a prístup je tak možný lesnými chodníkmi. Východným úbočím prechádza červená značka z Oravskej Polhory na vrchol Malej Babej hory.
Pchu-i
náhľad|Pchu-i (vpravo) po nástupe na trón; jeho otec Caj-feng a mladší brat Pchu-ťie (vľavo) Pchu-i ((溥儀, pinyin: Pǔyí; taktiež Aisin Gioro Puyi, Henry Puyi, cisár Süan-tchung, 宣統, pinyin: Xuāntǒng); * 7. február 1906† 17. október 1967) bol jedenásty a posledný cisár dynastie Čching a posledným cisárom v dejinách Číny vôbec.
Detstvo
Pchu-i sa narodil 7. februára 1906, ale 13. Novembra 1908 bol odtrhnutý od života vo svojej rodine a vzatý do Zakázaného mesta ako nástupca a pokračovateľ vládnuceho rodu dynastie. Pochádzal z Mandžuského vládnuceho rodu Aisin Gioro. Jeho prastarý otec bol cisár Taokuang, 7. cisár dynastie Čching. Pchu-i sa dostal na trón zvolením cisárovnou vdovou Cch´-si, po smrti cisára Kuang-sü, ktorý zomrel bez dediča. Pchu-i oficiálne zasadol na trón dynastie Čching 2. decembra 1908 vo veku 2 rokov a stal sa cisárom Süan-tchung.
Koniec dynastie Čching
Ku koncu dynastie Čching a v období vlády cisára Süantchung bola dynastia značne oslabená, dochádzalo k rôznym nepokojom, útokom a v rôznych častiach krajiny sa postupne plánoval prevrat republikánskych revolucionárov. Situácia napokon vyvrcholila Sinchajskou revolúciou, ktorá ukončila vládu dynastie Čching a umožnila vznik Čínskej republike. Pchu-i oficiálne abdikoval 12. februára 1912. Táto udalosť však neznamenala koniec mladého cisára ani mandžuského rodu. Vďaka zmluve medzi novou čínskou vládou a cisárskym rodom boli dohodnuté mnohé body týkajúce sa jeho ďalšieho života, napr. zachovanie cisárskeho titulu, ochrana, finančné príspevky, život v Zakázanom meste a iné.
Život v Zakázanom meste
Pchu-i bol do svojich 18 rokov vychovávaný v Zakázanom meste, ktoré neopúšťal. Bol zvyknutý, že sa s ním zachádzalo ako s cisárom, eunuchovia ho sprevádzali pri každej činnosti. V detstve sa takmer nestýkal so svojou rodinou, svoju mamu videl až po ôsmych rokoch od príchodu do Zakázaného mesta. Bol vychovávaný ako syn nebies, všetko mu bolo dovolené a odpustené, preto sa z neho stala krutá osoba bez hlbšieho morálneho cítenia. Počas mladých rokov mu najbližším človekom bola Wang Čchiao, jeho dojka, ktorej bolo jedinej dovolené prísť z rodiny s ním a ktorá jediná nadviazala s ním naozaj ľudský vzťah (ostatní preferovali predstavu syna nebies). Vysvetlila mu veci ohľadom morálky a ľudských vzťahov a ostala dôležitým človekom v jeho živote až do vysokého veku.
Bol vedený v tradičnom hľadení na svet, bez akýchkoľvek inovácií a modernej doby. Spôsob jeho vyučovania taktiež ostal v tradičnom ponímaní, hlavnými témami a zdrojom látky boli Konfuciánske knihy a učenie. Veľa informácií bolo mystických a ťažko zrozumiteľných, neobsahovali žiadne poznatky z matematiky, chémie alebo geografie. Vyrastal odtrhnutý od sveta v bubline svojho panovania kvôli strachu a odporu eunuchov z kontaktu cisára so svetom. Napr. v 15 rokoch sa dozvedel o telefóne a že je pravdepodobne krátkozraký, na čo mu bolo povedané, že jeho predkovia nepoužívali tieto technológie a tak by sa nemali zavádzať.
So životom nebol spokojný, cítil sa kontrolovaný a preto s bratom Pchu-ťie naplánovali útek v roku 1922. Podplatili viacerých eunuchov, avšak aj tak ich tesne pred odchodom nahlásili a útek im skazili. Následne sa snažil aspoň o zmeny a reformy vnútri Zakázaného mesta, napr. rozpustenie väčšiny eunuchov.
Znovunastolenie dynastie Čching
V roku 1917 zavládla v Zakázanom meste nálada plná očakávania, keď sa kvôli politickým udalostiam naskytla príležitosť znovu navrátiť krajinu pod vedenie cisára Süan-tchunga a vyhlásiť dynastiu Čching. 1. júla 1917 bola dynastia opäť vyhlásená vďaka snahe generála Čang Sün. Avšak zásahy bombardovacím lietadlom na územie Zakázaného mesta síce nespôsobili veľké škody, ale navrátili 12. júla vládu Čínskej republike. V oficiálnom dokumente venovanom predstaviteľom bola vina hodená na generála a Pchu-i bol vykreslený ako dieťa, ktoré na udalosti nemalo dosah.
Exil
Vyhrotená politická situácia v Číne spôsobila, že 5. novembra 1924 generál armády Feng Jü-siang docielil vyhnanie Pchu-iho zo Zakázaného mesta. Vyšlo vyhlásenie, ktoré zrušilo zmluvu medzi republikou a cisárskym rodom a vyhlásilo novú dohodu. Medzi nimi boli podmienky ako napr. vzdať sa titulu cisára, stať sa obyčajným občanom Čínskej republiky a opustiť oblasť Zakázaného mesta, avšak zahrňovali aj nejakú finančnú pomoc na život.
Pchu-i s cisárskym dvorom vyjadril nesúhlas, preto v roku 1925 utiekol do Tchien-ťinu na územie japonskej delegácie. V tomto období vznikli medi nimi provizórne dobré vzťahy, avšak bola od neho očakávaná absolútna poslušnosť a boli zakázané jeho stretnutia s čínskym územím. Jeho cieľom zostalo znovunastolenie dynastie Čching za pomoci japonskej podpory.
Mandžukuo
náhľad|339x339bod|Pchu-i ako vládca Mandžukuo V roku 1931 Japonsko obsadilo Mandžusko so snahou o vytvorenie nového štátu na čele s Pchu-i. Čínska republika sa snažila o obnovenie dohody medzi republikou a rodom Aisin Gioro, aby Pchu-i neodišiel na sever alebo na územie Japonska, avšak neúspešne. 10. novembra 1931 odišli Pchu-i a jeho podporovatelia na sever. Stále bojovali o nastolenie monarchie, ktoré sa im ale nepodarilo. Japonskí predstavitelia sa nedali presvedčiť a prijímali len názor vzniku republiky s hlavným predstaviteľom Pchu-i. Nakoniec súhlasil s podmienkou jednoročnej vízie, ktorá dávala štátu jeden rok na zmenu k monarchii, inak sa funkcie hlavného predstaviteľa vzdá.
28. februára 1932 prebehla oficiálna deklarácia nezávislosti severovýchodu a vznik Mandžuského štátu alebo Mandžukuo. Pchu-i stále nesúhlasil s priebehom diania, ale nakoniec situáciu vzal ako stupienok k nastoleniu dynastie. Oficiálne bola síce moc a autorita v jeho rukách, v skutočnosti však nemal žiadnu moc, všetka moc bola v rukách Kuantungskej armády.
Situácia sa časom zmenila a v marci 1934 bol Pchu-i vyhlásený za cisára Muandžukuo. Moc však bola stále v rukách japonskej armády a rôzne nápady z vnútra o osamostatnenie Mandžukua od Japonska boli silne potlačované a potrestané. V tomto období sa Japonsko chystalo na obsadenie Číny a taktiež sa snažilo o svadbu medzi rodom Aisin Gioro a japonskou ženou s cieľom mať potomka a dediča, na ktorého by mali priamy dosah. Počas druhej čínsko-japonskej vojny slúžilo Mandžukuo ako dodávač zásob a dopomohlo k ďalšiemu obsadeniu Číny Japonskom.
Počas náznaku porážky Japonska trpel Pchu-i stále väčším strachom o svoj život. To spôsobilo zhoršenie zdravia a zvýšenie krutosti v jeho povahe, dochádzalo k častému týraniu v jeho domácnosti. Taktiež sa zvýšila jeho poverčivosť, začal sa silno prikláňať k budhizmu a vegetariánstvu, zvýšila sa aj jeho závislosť a posadnutosť liekmi.
Zajatie a neskorší život
Po pridaní Sovietskeho zväzu do vojny a neskôr kapitulácii Japonska boli Pchu-i a iní odvezení na Sibír do Čita, kde žili v prevažne bezpečnom prostredí. V Číne v tomto období prebiehala občianska vojna a Pchu-i sa stále obával o svoj život, považoval návrat do Číny za nebezpečné. Počas súdnych procesov popieral spoluúčasť na celom pláne, obvinil Japonsko zo všetkého, čo sa stalo.
V roku 1950 boli presunutý naspäť do územia Mandžuska, kde prežili 10 rokov väzenia, preúčania mentality a učenia o demokracii, revolúcii a novej politike. Počas tohto obdobia zažil preúčanie nielen v oblasti politiky a sveta, ale aj jeho vlastného života. Izolácia od rodiny a známych mu priniesla nový pohľad na vlastnú osobnosť, uvedomenie si obyčajnosti a rovnosti s ľuďmi. Musel sa naučiť najzákladnejšie veci, ktoré ho ako cisára nikto poriadne nenaučil, napr. pranie oblečenia, šitie, čistenie. Stále sa však obával o svoj život a trpel hanbou za nedostatky v porovnaní s inými väzňami.
Pri príležitosti osláv 10. výročia vzniku Čínskej ľudovej republiky vyhlásil dňa 14. septembra 1959 Mao Ce-tung odpustenie pre „preučených“ väzňov. Dňa 4. decembra 1959 sa toto vyhlásenie dostalo aj pre Pchu-iho a 9. decembra 1959 sa po 35 rokoch navrátil do Pekingu. Začal žiť ako obyčajný občan republiky, pracoval v botanickom centra a neskôr bol pridelený k výskumným prácam. Stále pracoval aj na svojej autobiografii a stal sa aj členom kongresu, kde zastupoval Mandžuský ľud. Zomrel 17. októbra 1967 na rakovinu.
Doporučená literatúra
Autobiografia:
Callas (obec)
Callas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kresťanský dom
Na tomto mieste predtým stála najstaršia synagóga v Pezinku, nazývaná aj Pálfiho synagóga. V máji 1920 zriadil Michal Viktorín vo svojom dome Kino Urania. To si v roku 1924 prenajala kresťanská telovýchovná jednotka Orol, ktorá tu najprv zriadila tzv. Orlovňu a neskôr Kultúrny dom a kino Zora, ktorý mal posviacku 16. augusta 1936. Kino fungovalo, až kým ho nenahradilo Pezinské kultúrne centrum na Holubyho ulici slávnostne otvorené vo februári 1990. Svoju prevádzku ukončilo filmom Pod hrozbou smrti. Neskôr bola jej majiteľom rímskokatolícka cirkev v Pezinku a z budovy sa stal Kresťanský dom.
Súčasný stav
náhľad|Bytový dom Zora zo zadnej strany Do roku 2015 budova chátrala, zbúrali ju a v súčasnosti na jej mieste stojí bytový dom Zora. Developer s návrhom prišiel už v roku 2013.
Grimaud (Var)
Grimaud je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dobrý festival
Dobrý Festival je hudobný festival, ktorý sa koná v Prešove.
Dejiny
Dobrý festival je spojený s tradíciou folkového festivalu, pôvodne Festival dobrej hudby, ktorá bola založená už v roku 1990 členmi kapely Mloci a Žobráci. V roku 2007 dostal ponuku na pokračovanie festivalu Miro Tásler z IMT Smile, ktorý ho premenoval na Dobrý festival.
Od svojho vzniku až do súčasnosti na festivale vystúpili české a slovenské hviezdy ako IMT Smile, Desmod, Iné Kafe, Tublatanka, Kandráčovci, Horkýže Slíže, Lúčnica, Puľs, Gladiator, Janek Ledecký, Xindl X, Čechomor, Zuzana Smatanová, Alkehol, Slobodná Europa, Katka Knechtová, Katka Koščová, Hex, Heľenine oči, Chiki liki tu-a, Peter Nagy, Peter Lipa, AMC trio, Groovin’g Heads, Korben Dallas, Ex-tip, Živá voda, Komajota.
Aj zahraniční headlineri Gary Moore, Skunk Anansie, Steven Seagal, David Hasselhoff, LP, Sepultura, Roni Size, Freak Power, John B, London Electricity, Goldie.
V roku 2012 sa vrátil Dobrý festival na amfiteáter, ktorý bol postavený v roku 1952. Viac ako 50 kapiel vystúpilo pre 10 000 ľudí na troch scénach. Headlinerom bol Drum’n’bass DJ Goldie, kozmopolitná kapela NOHA a slovenská kapela IMT Smile.
V roku 2018 si festival dal pauzu, pretože sa areál festivalu rekonštruoval.
Filozofia
Filozofiou je vytvoriť hudobne pestrý festival a ukázať v Prešove vystúpenie populárnych kapiel z Česka a Slovenska. Headlinerom je stále legenda zo zahraničia, ktorá inšpirovala tvorcov festivalu.
Okrem hudby dáva festival priestor aj pre ďalšie umenie, šport a zábavu. Dobrý festival je spojený s tradíciou ľudového festivalu Dobrej HUDBY (Festival dobrej hudby), ktorá bola založená už v roku 1990 členmi kapely Mloci a Žobráci. Dobrý festival rozšíril koncept folkového festivalu.
Teraz na festivale vystupujú kapely rôznych štýlov hudby, ako alternatíva, rock, pop, drum & bass, real house music, punk, jazz, blues a metal.
Sviatlana Heorhijevna Cichanovská
Sviatlana Heorhijevna Cichanovská, rodená Pilipčuková (* 11. september 1982, Mikaševičy) je učiteľka angličtiny, prekladateľka, bieloruská politička, aktivistka a kandidátka v bieloruských prezidentských voľbách v roku 2020, v ktorých podľa úradne uznaných výsledkov získala 10,12 %. Voľby podľa oficiálnych štátnych údajov vyhral Alexandr Lukašenko, no na základe viacerých podozrení z masívneho falšovania bieloruských prezidentských volieb je Cichanovská presvedčená, že zvíťazila ona.
Životopis
Cichanovská chodila na strednú školu v Mikaševičiach. Nejaký čas žila aj v Írsku, keďže bola postihnutá černobyľskou haváriou. Na Mazyrskej štátnej pedagogickej univerzite vyštudovala filológiu v odbore angličtiny a nemčiny, okrem toho absolvovala aj štátnu jazykovú skúšku a stala sa tlmočníčkou. Do roku 2013 žila v Homeli, kde bola učiteľkou angličtiny. Neskôr sa so svojím manželom Siarhejom Cichanovskim a synom presťahovala do Minsku.
Od augusta 2020 žije v exile v Litve. Vo februári 2023 ju súd v Minsku odsúdil v neprítomnosti na 15 rokov odňatia slobody pre údajnú vlastizradu a sprisahanie s cieľom zvrhnúť vládu. Jej manžel si v Bielorusku odpykáva 18-ročný trest odňatia slobody za organizovanie masových nepokojov a podnecovanie spoločenskej nenávisti.
Prezidentské voľby v Bielorusku v roku 2020
Cichanovskej manžel, Siarhej Leanidavič Cichanovski, známy bieloruský youtuber a blogger, kandidoval na post prezidenta Bieloruskej republiky, avšak bol zatknutý, lebo sa zúčastnil nepovolenej akcie, no podľa iného zdroja bol obvinený „z podnecovania násilia voči príslušníkom orgánov činných v trestnom konaní“.
Po tom, ako bol jej manžel odsúdený na odňatie slobody, rozhodla sa, že bude kandidovať namieste neho. Začala spolupracovať so štábom odmietnutých kandidátov Viktara Babaryku a Valeryja Capkala.
Údajne získala vo voľbách 10,12 %, no podľa nej vyhrala prezidentské voľby ona.
10. augusta utiekla Cichanovská do Litvy, lebo sa obávala, že by ju Lukašenkova vláda mohla zatknúť. Podporu Cichanovskej vyjadrilo i viac krajín a organizácií.
BK Slovakofarma Pezinok
BK Slovakofarma Pezinok bol slovenský mužský basketbalový klub sídliaci v Pezinku. Bol založený v roku 1945 pod názvom SSM Pezinok. Družstvo mužov pôsobilo súvisle od sezóny 1993 až do 2002/03 v najvyššej slovenskej extralige. Domáce zápasy klub hrával v Športovej hale SOŠ Pezinok, ktorá má kapacitu 2 200 divákov. Je to 7-násobný majster Slovenska a 4-násobný víťaz Slovenského pohára. 5 sezón účinkoval aj v europskych pohárových súťažiach, kde sa trikrát prebojoval do osemfinále Saportovho pohára. Klub zanikol v roku 2003.
Sviatlana Heorhijevna Cichanovská
Prezidentské voľby v Bielorusku v roku 2020
25. júla vystúpila Cichanovská v Európskom parlamente. Vyhlásila, že sa Bielorusi prebudili a že nikdy neprijmú vládu Alexandra Lukašenka.
BK Slovakofarma Pezinok
Od roku 2002 začal v Pezinku pôsobiť nový klub MBK Pezinok, ktorý prešiel rôznymi názvami (BC Skanska, AB Cosmetics, Basketbal Pezinok), v roku 2008 získal majstrovský titul, aby nakoniec tiež zanikol. V meste potom v roku 2011 vzniklo športové občianske združenie BK Pezinok.
Sviatlana Heorhijevna Cichanovská
Prezidentské voľby v Bielorusku v roku 2020
Počas leta 2020 pokračovali v Bielorusku protesty proti Lukašenkovi, popričom demonštranti súbežne vyjdarovali podporu Cichanovskej.
BK Slovakofarma Pezinok
História
Klub v začiatkoch svojej histórie prešiel mnohými názvami, až sa od roku 1960 na dlhé obdobie ustálil na názve basketbalový oddiel TJ Lokomotíva Pezinok, s ktorým vytrval až do roku 1992. Počas česko-slovenskej éry sa klub väšinou pohyboval slovenskej národnej lige, čo bola druhá najvyššia súťaž v Česko-Slovensku a jediným prienikom do česko-slovenskej ligy bola sezóna 1959/60. V 80. rokoch 20. storočia začal každoročne bojovať o postup do najvyššej súťaže, čo sa mu podarilo v roku 1990. V najvyššej súťaži vytrval všetky nasledujúce 3 sezóny a v sezóne 1992/93 dosiahol prvý veľký úspech ziskom bronzovej medaily. V následnej najvyššej slovenskej súťaži už pod názvom BK Davay Pezinok dokázal zvíťaziť a získať tak svoj prvý majstrovský titul. Od roku 1997 do 2002 k nim pridal ďalších 6 majstrovských titulov v rade, čo z neho spravilo najúspešnejší mužský basketbalový klub na Slovensku. V spomínanom období pridal aj 4 víťazstvá v Slovenskom pohári a viackrát sa predstavil v európskych pohárových súťažiach. V Saportovom pohári, kde pravidelne účinkoval v skupinovej fáze, sa mu v sezónach 1998/99, 2000/01 a 2001/02 podarilo prebojovať až do osemfinále súťaže. Klub najprv v roku 2002 rozpustil svoj tím a predal extraligové práva pôvodne zostupujúcej Prievidzi, aby nakoniec v roku 2003 zanikol.
Sviatlana Heorhijevna Cichanovská
Prezidentské voľby v Bielorusku v roku 2020
Koncom augusta odišla pre obavy o osobnú bezpečnosť do exilu do Litvy.
Ján III. (Nikajské cisárstvo)
Svätý '''Ján III. Dukas Vatatzes (iné prepisy: Vatatzés, Vataces ; cirkevne: Ján Milosrdný' , po grécky: Ιωάννης Γ΄ Δούκας ΒατάτζηςIóannes III. Dukas Batatzes/Vatatzes'' ; * okolo 1192 /1193 , Didymoteichon† 3. november 1254, Nymfaion; dnes Kemalpaşa) bol nicejský cisár v rokoch 1221/12221254.