cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varistor
Hodnota súčiniteľa C sa pohybuje v rozsahu 102 až 105 a závisí predovšetkým od rozmerov varistora. Mocnitel b sa nazýva činitel nelinearity; závisí od materiálu a použitej technológie a jeho velkosť je v rozsahu 0,15 až 0,50. Pre každý typ varistora uvádza výrobca obidve čísla v katalógu ako charakteristické údaje.
Použitie
Stabilizácia napätia, ochrana proti prepätiu, a na regulačné účely v obvodoch jednosmerného prúdu a striedavého prúdu technických frekvencií.
Ako príklad uvádzame charakteristické parametre varistora WK681 44:
charakteristický bod Un = 82 V, In = 10 mA, napätie v pracovnej oblasti Un = 82 V +/-20 %, približná hodnota súčiniteľa C v charakteristickom bode: C = 260, činiteľ nelinearity b = 0,19 až 0,25, prístupné zataženie 1 W.
Puiseux-en-Retz
Puiseux-en-Retz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Puiseux-en-Retz má 219 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Amfreville
Amfreville môže byť:
Holandské kráľovstvo
Holandské kráľovstvo môže byť:
Lochkov
Lochkov je katastrálne územie a od 24. novembra 1990 pod názvom Praha-Lochkov aj mestská časť na juhozápade Prahy. Je tu evidovaných 18 ulíc a 234 adries. Žije tu 611 obyvateľov. K Prahe bola pôvodne samostatná obec pripojená v roku 1974 a začlenená do mestského obvodu Praha 5. 24. novembra 1990 bola ustanovená samostatná mestská časť Praha-Lochkov.
Zbraslav (Praha)
right|thumb|Zbraslav
Zbraslav je mestská štvrť a katastrálne územie na juhu Prahy, bývalé mesto. Takmer celé územie štvrte sa rozkladá medzi ľavým brehom Vltavy a pravým brehom Berounky, malá časť (tzv. Závist) však zasahuje aj na pravý breh Vltavy, kde je aj železničná stanica Praha-Zbraslav. Rozloha katastrálneho územia je a tvorí väčšinu územia mestskej časti Praha-Zbraslav. Súčasťou územia Zbraslava sú aj odľahlejšie osady, napríklad Žabovřesky, Baně, Záběhlice a Strnady. Pri ceste na Baně pri odbočke na Lipence je vybudované Sídlisko Zbraslav. Niekedy pred rokom 1653 bol Zbraslav povýšený na mestečko, v rokoch 19671974 to bolo mesto.
Praha-Zbraslav je od roku 1990 mestská časť tvorená katastrálnymi územiami Zbraslav a Lahovice. Rozloha celej mestskej časti je. Mestská časť je súčasťou mestského obvodu Praha 5. Rozšírenú prenesenú pôsobnosť preň vykonáva susedná mestská časť Praha 16 (Radotín) v rámci rovnomenného správneho obvodu.
Daniela Lehutová
Daniela Lehutová, rodená Rapantová - (Dana) (* 6. máj 1935, Bratislava - † 5. október 2007, Bratislava) bola slovenská prekladateľka a redaktorka.
Roussent
Roussent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Daniela Lehutová
Životopis
Od absolvovania štúdia na Filozofickej fakulte UK v Bratislave v roku 1958 pracovala ako redaktorka vydavateľstva Tatran v Bratislave.
Ťažisko jej prekladateľskej činnosti tvoria diela klasickej i súčasnej ruskej literatúry (A. P. Čechov, N. V. Gogoľ, L. N. Tolstoj, M. J. Saltykov-Ščedrin, I. S. Turgenev, M. Gorkij, B. L. Pasternak, J. L. Švarc a i.). Prekladala tiež filmové scenáre (D. Vertov, V. Pudovkin, G. Kozincev a i.), teatrologické i filmologické štúdie a obsiahly výber z teoretických prác V. Pudovkina Film, scenár, réžia, herec (1982). Z češtiny preložila teatrologické dielo Z. Hořínka Dráma, divadlo, divák (1985). Editorsky pripravila publikáciu J. Barč-Ivan: Dielo I – II (1981, v 2. zv. textologicky upravila päť autorových hier). V jej prekladoch dominoval akcent na pretlmočenie individuálneho umeleckého štýlu.
Roussent
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Helen Hayesová
Helen Hayesová, rodným menom Helen Hayes Brown (* 10. október 1900, Washington, DC, USA – † 17. marec 1993, Nyack, New York) bola americká filmová a divadelná herečka, ktorá získala dvoch Oscarov, Emmy, Grammy a divadelnú cenu Tony. V roku 1986 dostala od prezidenta Ronalda Reagana vyznamenanie v podobe Presidential Medal of Freedom.
Životopis
Narodila sa vo Washingtone. Jej matka Catherine Estelle (rodená Hayes) bola príležitostná herečka, otec Francis van Arnum Brown vystriedal mnoho zamestnaní, bol napr. úradníkom patentového úradu a obchodným cestujúcim. Prarodičia z matkinej strany emigrovali do USA z Írska pri veľkom hladomore.
Už ako päťročná debutovala v divadle. V desiatich rokoch natočila krátky film Jean and the Calico Doll. Strednú školu absolvovala v roku 1917.
Kariéra
Jej zvukovým debutom bola dráma The Sin of Madelon Claudet, za ktorý získala Oscara za najlepší ženský herecký výkon. Vo filme stvárnila matku, ktorá sa dostane do väzenia a teda sa musí vzdať dieťaťa. Keď ju po 10 rokoch prepustia, nemá dosť peňazí, aby začala usporiadaný život a tak zostane na ulici bez toho, aby videla svojho syna vyrastať.
Vo filmovej adaptácii Hemingwayovho románu Zbohom zbraniam z roku 1932 si zahrala po boku Garyho Coopera. Dramatický film Night Flight znamenal spoluprácu s Clarkom Gablom a Myrnou Loy. Helen Hayesová však preferovala divadlo pred filmom a tak sa v roku 1935 vrátila na javisko. Na Broadwayi hrala tri roky titulnú rolu po boku Vincenta Pricea v hre Victoria Regina.
V roku 1955 premenovali Fultonovo divadlo na Divadlo Helen Hayes. V osemdesiatych rokoch bolo divadlo zbúrané, aby ustúpilo novej zástavbe. V roku 1983 však bolo iné divadlo na 45. ulici v New Yorku pomenované po nej.
Osobný život
Helen Hayesová bola dvakrát vydatá. Manželstvo s Johnom Swansonom trvalo v rokoch 1926 až 1928. Druhým manželom bol scenárista a dramatik Charles MacArthur, ktorého si vzala v roku 1928, a za ktorého bola vydatá až do jeho smrti v roku 1956. Mali spolu dcéru Mary, ktorá predčasne zomrela na obrnu v devätnástich rokoch v roku 1949. MacArthur mal nemanželského syna Jamesa, ktorý sa narodil v roku 1937. Helen si ho osvojila.
Bola katolíčka a republikánka. Okrem herectva sa venovala filantropii.
Úmrtie
Helen Hayesová zomrela na zlyhanie srdca v Deň svätého Patrika, 17. marca 1993 vo veku 92 rokov v Nyacku v štáte New York.
Zaujímavosti
Na hollywoodskom chodníku slávy má dve hviezdy. Jednu za počiny vo filmovom priemysle, druhú za počiny v rozhlase.
Získala prezývku "prvá dáma amerického divadla".
Je jednou z dvanástich herečiek, ktorým sa podarilo získať Oscara, Tony a Emmy.
Je prvým hercom, resp. herečkou, ktorá získala Oscara v hlavnej, aj vo vedľajšej úlohe.
Vybraná filmografia
náhľad|Helen Hayes vo filme Vanessa: Her Love Story z roku [[1935]]
Ocenenia
náhľad|Helen Hayes vo filme What Every Woman Knows
Albaret-le-Comtal
Albaret-le-Comtal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paricutín
Paricutín je najznámejší vulkanický útvar spomedzi asi 1 000 sopečných centier vulkanického poľa Michoacán-Guanajuato. Je to troskový kužeľ, ktorý začal soptiť na jednom kukuričnom poli roku 1943 a za rok vyrástol do výšky. Erupcie pokračovali až do roku 1952, pričom pribudlo ďalších. Parícutin poskytol vulkanológom zriedkavú možnosť dokumentovať zrod, rast a smrť sopky.
Iné projekty
.
Cesta III. triedy 2086 (Slovensko)
'''Cesta III. triedy číslo 2086' (III/2086, staré číslo III/018091'') je cesta III. triedy na Slovensku, v okrese Žilina. Jej celková dĺžka je 2,180 km a vedie obcou Višňové.
Priebeh
Cesta začína vo Višňovom, na križovatke s cestou III/2084 pri kostole. Vedie obcou popri potoku až na začiatok Višňovskej doliny.
Amilly
Amilly môže byť:
Protivín
Protivín je malé mesto v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. Nachádza sa na hlavnom dopravnom ťahu z Píseku do Českých Budějovic medzi Pískom a Vodňanami.
Mesto je známe predovšetkým vďaka pivu, ktoré sa varí v tunajšom mestskom pivovare Platan.
V meste je aj renesančný kaštieľ a kostol svätej Alžbety Portugalskej.
thumb|left|kostol svätej Alžbety Portugalskej v Protivíne
1. januára 2012 tu žilo 4 921 obyvateľov, z toho 2 477 mužov a 2 444 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,6 roka (muži 40,2 roka, ženy 43,1 roka). thumb|left|200px|Protivínsky kaštiel
Antonín Bajaja
Antonín Bajaja (* 30. máj 1942, Zlín – † 16. december 2022, Zlín) bol český spisovateľ.
Životopis
V roku 1991 sa stal redaktorom brnianskej redakcie Československého rozhlasu, od roku 1992 pôsobil v denníku Prostor, neskôr v časopise Týden a zároveň bol redaktorom Slobodnej Európy. Od roku 2011 bol členom Rady Českej televízie.
Od roku 1996 viedol semináre tvorivého písania na Univerzite Palackého v Olomouci a na Univerzite Tomáša Baťu v Zlíne. Bol spoluzakladateľom časopisu pre kultúru a spoločenské dianie Zlínskeho kraja Zvuk a bol tiež pri vzniku speváckeho spolku Wlastenci pri Českom centre Medzinárodného PEN klubu.
A Hard Day's Night
A Hard Day’s Night môže byť:
Lipence
right|thumb|Lipence
Lipence sú katastrálne územie Prahy, tvoriace územie mestskej časti Praha-Lipence. Je tu evidovaných 50 ulíc a 869 adries. Žije tu 2050 obyvateľov.
RBD
RBD môže byť:
Piráti z Karibiku: Na konci sveta
Piráti z Karibiku: Na konci sveta je americko-dobrodružno-historický zábavný film z roku 2007 s duchárskou a pirátskou tématikou.
Anais
Anais môže byť:
Juhoamerické hry
Dejiny
Myšlienka vzniku subkontinentálnej športovej organizácie vznikla v roku 1976, keď prezident bolívijského olympijského výboru José Gamarra Zorrilla začal šíriť olympijský ideál v Južnej Amerike. A práve v bolívijskom hlavnom meste La Paz na konferencii v ten istý rok vznikla v spolupráci s predsedami národných olympijských výborov Argentíny, Peru, Paraguaja a Čile Juhoamerická športová organizácia (ODESUR), ktorá bola záštitou Panamerickej športovej organizácie (PASO). Prvým predsedom sa stál práve José Gamarra Zorrilla. Na konferencii o rok neskôr bolo schválené vytvorenie regionálnych hier podľa vzoru Panamerických hier.
Prvé hry sa konali v La Paz v roku 1978. Zúčastnilo sa ich 8 krajín: Argentína, Bolívia, Brazília, Čile, Ekvádor, Paraguaj, Peru a Uruguaj, ktoré súťažili v 16 športoch. 4-ročný cyklus hier nebol nikdy porušený. V roku 1982 sa pripojili 2 členovia, Kolumbia a Venezuela, v roku 1990 Surinam a v roku 1994 aj ďalšie 3 krajiny: Aruba, Holandské Antily a Panama. Poslednou krajinou bola Guyana, v roku 1998.
V roku 2009 zorganizovala ODESUR prvé Juhoamerické plážové hry, ktoré sa konajú s 2-ročnou periodicitou. Konali sa v Montevideu a zúčastnilo sa ich 12 krajín, ktoré súťažili v 9 športoch. Víťaznou medailovou krajinou sa v prvých dvoch edíciách hier stala Brazília.
Športy
V celej histórii Juhoamerických hier sa predstavilo 42 športov.
Madriu-Claror-Perafita
Madriu-Claror-Perafita je údolie, ktoré sa nachádza v juhovýchodnej časti Andorry a má rozlohu, čo je približne 10 % rozlohy celej krajiny. Údolím preteká rieka Madriu a jej prítoky Claror a Perafita. Madriu je dlhá a má priemerný spád 7,6 %. Údolie je ľadovcového pôvodu a je dokonalým príkladom glaciálnej geomorfológie. Jeho nadmorská výška sa pohybuje od 1 055 do.
Pozoruhodné je vlastníctvo pozemkov. Iba (cca 1 %) pôdy je v súkromnom vlastníctve fyzických osôb, 99 % pozemkov je v rukách štátu. Územie neprešlo žiadnymi politickými zvratmi, stalo bokom záujmu mocných z Francúzska aj Španielska, takže sa zachoval model platný v stredoveku.
Premena kraja
Hlavné doterajšie činnosti človeka v oblasti boli a sú poľnohospodárstvo, spracovanie železa a využitie vodných tokov na výrobu elektrickej energie. Štruktúra vegetácie sa v priebehu storočí zmenila. Lúky nahradili časť zalesnených území, vznikli terasy na pestovanie plodín a pôvodné borovicové lesy nahradili často brezy. Ľudia sem prichádzajú za novými aktivitami ako je turistika, horolezectvo, lov rýb a lov divých zvierat.
Vodná elektráreň a priehrada
Vodná elektráreň na rieke Madiru dodáva 11 % spotreby elektrickej energie Andorry a priehrada zásobuje pitnou vodou 20 % obyvateľov Andorry.
Unesco
V roku 2004 bolo údolie zaradené na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Ancerville
Ancerville môže byť:
Přeborov
Přeborov je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 130 obyvateľov, z toho 65 mužov a 65 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 41,1 roka, ženy 45,5 roka).
Galaťania
Galaťania alebo Galati boli obyvatelia časti rímskej provincie Galatia (stredná časť Malej Ázie), ktorí boli keltského pôvodu a na toto územie prišli v 3. storočí pred Kr.
Padělky
Padělky môže byť:
Fyzioterapia
Fyzioterapia je pomocný lekársky odbor, ktorý sa zaoberá diagnostikou, liečbou a prevenciou porúch pohybového systému človeka. Je jednou z oblastí rehabilitácie. Za liečbou smerujúcou k udržaniu, podpore, obnove maximálnej funkčnej zdatnosti alebo spomaleniu progresie u osoby s vrodenou chybou, chorobou alebo úrazom s cieľom prinavrátiť stratené schopnosti alebo funkcie ľudského organizmu ako celku. Neodmysliteľnou súčasťou fyzioterapie je zhodnotenie funkčných porúch a pohybového potenciálu osoby v rámci komplexného vyhodnotenia fyzioterapeutickej starostlivosti a prevencia na udržanie prinavrátených schopností osoby alebo funkcií ľudského organizmu ako celku. Využíva v liečbe špeciálne manuálne postupy, techniky, metodiky a fyzikálnu terapiu.
Hlavné úlohy
1. V oblasti liečby na základe zhodnotenia funkčného stavu a stanovenia komplexného fyzioterapeutického plánu využíva liečebné prostriedky fyzikálnej povahy a realizuje predovšetkým:
2. V oblasti prevencie identifikuje riziká a predchádza vzniku a zhoršovaniu porúch motoriky a motorického vývoja, druhotných poškodení najmä pohybového, ale aj srdcovocievneho, dýchacieho, kožného, vylučovacieho a iného systému. Uplatňuje predovšetkým poznatky vývinovej kineziológie a prostriedky pohybovej životosprávy a aplikuje prostriedky psychosociálnej a výchovnej rehabilitácie (napr. systém "Škola chrbta")
3. V oblasti zhodnotenia funkčného stavu využíva komplex špecifických vyšetrení, meraní, hodnotení a testov na rozpoznanie, kvantifikáciu a objektivizáciu odchýlky od normy. Používa špeciálne vyšetrovacie metódy posudzovania lokomočného systému, fyzikálne merania na stanovenie rozsahu pohybu v kĺboch, stupňa svalovej sily a vyhodnotenie pohybových vzorov posturálneho a lokomočného správania sa osoby, ktoré vedú k stanoveniu komplexného fyzioterapeutického plánu a ergonomickému poradenstvu.
4. V oblasti edukácie podporuje zdravie, zdravý životný štýl, pohybovú životosprávu a kvalitu života osoby.
5. V oblasti vzdelávania sa podieľa na vzdelávaní a príprave fyzioterapeutov a masérov na výkon zdravotníckeho povolania.
6. V oblasti výskumu sa zameriava na objektivizáciu terapeutických výsledkov v odbore a na vývoj a aplikáciu nových diagnostických a terapeutických metód.
Gallus
Gallus (lat. kohút / Gal) môže byť:
Into the Unknown (album Bad Religion)
Into the Unknown je druhý album americkej punkovej skupiny Bad Religion. Ide však o dosť nezvyčajný album, pretože skupina tu nehrá punk, ako na ostatných albumoch, ale naopak skúša progresívny rock. Hoci kritika album ocenila, fanúšikovia ho neprijali (na jediný koncert, kde tieto skladby hrali, prišlo údajne len dvanásť ľudí). Gitarista Brett Gurewitz neskôr priznal, že tvorba tohto albumu bola chyba, ale vtedy údajne nepočítali s úspechom, tak chceli vyskúšať iný štýl, pretože on aj Graffin boli okrem punku ovplyvnení aj art rockom alebo hard rockom. Prehlásil tiež, že on bol pod vplyvom drog, kým Graffin bol triezvy a teda sa nemôže na nič vyhovárať. Pred natočením albumu skupinu opustili Jay Bentley a Pete Finestone, ktorí tieto piesne hrať nechceli.
Album nebol nikdy vydaný na CD a akejkoľvek svojej reedície sa dočkal až v roku 2010 ako súčasť box setu 30 Years of Bad Religion.
Skladby
Autori: Greg Graffin (A: 1, 4; B: 2 – 4), Brett Gurewitz (A: 2, 3; B: 1)
Zakaukazská demokratická federatívna republika
Zakaukazská demokratická federatívna republika (ZDFR,, Zakavkazskaja demokratičeskaja federativnaja respublika), známa tiež pod menom Zakaukazská federácia, bol štátny útvar rozkladajúci sa na území dnešného Gruzínska, Arménska a Azerbajdžanu. Existoval však iba tri mesiace. Vznikol 24. februára a rozpadol sa 28. mája 1918.
Vznik republiky
Tento štátny útvar je jedným z výsledkov udalostí počas revolúcie v Rusku v roku 1917, keď ruská dočasná vláda utvorila Zakaukazský výbor, ktorý mal spravovať územie patriace Rusku v Zakaukazsku. 10. februára 1918 bol zvolaný Zakaukazský sejm, ktorému predsedal gruzínsky menševik Nikolaj Čcheidze, a rozhodlo sa v ňom, že sa Zakaukazsko stane nezávislým štátom. Presne za štrnásť dní sa tak stalo.
Zánik republiky
Existencia tejto republiky však nemala dlhé trvanie. Po uzavretí Brestlitovského mieru bol Kaukazský sejm nútený zasadnúť k rokovaciemu stolu s Turkami, aby zabránil útoku niekoľkokrát početnejšie tureckej armády na novo vzniknutú republiku. Prvá konferencia sa konala v Trabzone. Zakaukazská republika na jej základe musela vypratať celé západné Arménsko a ešte sa vzdať pôvodných arménskych území s mestami Batumi, Kars a Ardahan. Zmluva obsahovala aj demilitarizáciu všetkých ruských a arménskych jednotiek v oblasti.
Ďalšia mierová konferencia sa konala v Batumi v máji 1918. Turci predložili nároky na arménske mestá Gjumri a Ečmiadzin a dokonca na neskoršie hlavné mesto Gruzínska Tbilisi. V neúnosnej situácii sa ako prvé 26. mája 1918 od ZFDR odtrhlo Gruzínsko. Zostávajúce dve časti ZFDR, Arménsko a Azerbajdžan, sa osamostatnili o dva dni neskôr a federácia tak prestala existovať.
Andilly
Andilly môže byť:
Jasenice
Jasenice môže byť:
František Gahér
František Gahér (* 20. január 1957, Trnava) je slovenský filozof, logik a vysokoškolský pedagóg, od 2000 docent, od 2015 vysokoškolský profesor. V rokoch 2003 – 2011 pôsobil ako rektor Univerzity Komenského.
Život
Narodil sa v Trnave. Stredné vzdelanie získal na Gymnáziu Jura Hronca v Bratislave. V roku 1981 dosiahol titul PhDr. na Filozofickej fakulte UK, o 5 rokov neskôr CSc. V roku 2000 bol menovaný za docenta. František Gahér pôsobil aj vo fakultnej a univerzitnej samospráve. Od roku 1998 je vedúcim Katedry logiky a metodológie vied FiF UK, v rokoch 1992 až 1994 predsedom fakultného Akademického senátu FiF, v rokoch 2000 až 2003 predsedom Akademického senátu UK a v rokoch 2003 až 2011 rektorom Univerzity Komenského.
V roku 2015 získal Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave titul profesor.
Od roku 2017 je predsedom agentúry VEGA.
Osobný život
Je ženatý a má 4 deti.
Albaret-Sainte-Marie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lomená zátvorka
Lomená zátvorka je zátvorka.
Zoznam planétok 70001 – 70250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Bartošek z Drahoníc
Bartošek z Drahoníc (* asi 80. roky 14. storočia - † asi 1443 alebo 1445) bol český kronikár.
Pochádzal z rytierskej rodiny, ktorá vlastnila tzv. manské statky (t.j. lénne statky) na Karlštejnsku. Do husitských vojen sa dostal ako vojak na katolíckej strane. Roku 1421 pôsobil v posádke, ktorá sa snažila držať Pražský hrad, po ústupe bol vo vojsku, ktoré obhajovalo hrad Karlštejn. V roku 1426 pravdepodobne opustil vojenskú službu (zo zdravotných dôvodov).
Kapušany
Kapušany sú obec na Slovensku v okrese Prešov. Leží tam Kapušiansky hrad.
Polohopis
Obec Kapušany leží na styku severného okraja Slanských vrchov so Šarišskou vrchovinou v doline rieky Sekčova.
Obyvateľstvo
Graf nižšie zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci Kapušany. Os X označuje časovú líniu od roku 1880 po súčasnosť. Ypsilónová os zobrazuje celkový počet obyvateľov obce.
Obecná samospráva
Obecné zastupiteľstvo obce Kapušany je orgánom samosprávy obce a zastupiteľským zborom obyvateľov obce. Má 9 poslancov, ktorí sú volení priamo v komunálnych voľbách na obdobie štyroch rokov.
Starosta obce je výkonným a štatutárnym orgánom obce. Je volený priamo na 4-ročné volebné obdobie. Vedie zasadnutia obecného zastupiteľstva a podpisuje ich uznesenia. Má jedného zástupcu starostu obce.
Astronomisches Rechen-Institut
Astronomisches Rechen-Institut (ARI) je astronomický výpočtový ústav v Heidelbergu, od roku 2005 je to súčasť Zentrum für Astronomie der Universität Heidelberg (ZAH; Centra pre astronómiu Heidelberskej univerzity).
ARI mal od roku 1700 až do druhej svetovej vojny sídlo v Berlíne. V rokoch 1776-1959 vydával ročenky Berliner Astronomisches Jahrbuch. Venuje sa problémom nebeskej mechaniky, teoretickej astrofyziky, najmä výskumu dynamiky rušených pohybov v planetárnej sústave a vo hviezdnych sústavách.
Stimulácia (psychológia)
Stimulácia (podnecovanie) podmieňuje dynamiku psychických stavov indivídua. Ide o vonkajší alebo vnútorný podnet, ktorého účinok je sprostredkovaný psychikou človeka, jeho názormi, citmi, náladou, záujmami. Je to dôsledok zmien vznikajúcich v okolí indivídua a takisto zmien vnútri organizmu, ktoré sú dôležité pre udržanie stability systému v interakcii s prostredím.
Štvoržiabrovce
Štvoržiabrovce (Tetrabranchia(ta)) môže byť:
Charakteristika štvoržiabrovcov v starom zmysle
Je to veľmi starobylá skupina hlavonožcov s dobre vyvinutou vonkajšou schránkou, ktorá mala u vyhynutých tvar dutého rohu, ktorý mohol byť zvinutý do špirály (takúto schránku má aj jediný žijúci rod Nautilus). V obidvoch prípadoch sú v schránke priečne priehradky, z ktorých len posledná (najväčšia) je obývaná mäkkýšom, ostatné sú vyplnené plynom a majú nadľahčovaciu funkciu. Do podtriedy patria 2 rady, z ktorých prvý je úplne vyhynutý, takže stavbu mäkkých častí tela dedukujeme len zo štúdia ich schránok.
Augmented Target Docking Adapter
250px|thumb|Augmented Target Docking Adapter pre misiu Gemini 9 Augmented Target Docking Adapter (skratka ATDA) bola cieľová družica s dĺžkou 5,7 m, hmotnosťou 770 kg. Použila sa pri experimente spojenia družíc na obežnej dráhe pri lete Gemini 9.
Kolovraty
right|thumb|Kolovraty
Kolovraty sú katastrálne územie Prahy v blízkosti Říčan u Prahy v juhovýchodnom cípe Prahy. Majú rozlohu. Žije tu 2447 obyvateľov. Je tu evidovaných 50 ulíc a 769 adries. Patria do mestskej časti Praha-Kolovraty.
Praha-Kolovraty je mestská časť, ktorej územie tvoria katastrálne územia Kolovraty a Lipany. Rozloha mestskej časti je. Rozšírenú prenesenú pôsobnosť pre jej územie vykonáva mestská časť Praha 22 so sídlom v Uhříněvsi. Celá mestská časť patrí do mestského obvodu Praha 10.
Předotice
Předotice je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 507 obyvateľov, z toho 247 mužov a 260 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,1 roka, ženy 41,6 roka).
Jasenice (prírodná pamiatka)
Územie je významnou paleontologickou lokalitou svetového významu, na ktorom sa vyskytuje rad zástupcov fauny od koralov, lastúrnikov, ulitníkov a polypovcov. Lokalita je významná aj pre súčasnú ochranu prírody, z chránených druhov sa tu vyskytuje napríklad rak riečny.
Rouvroy (Pas-de-Calais)
Rouvroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Hauts-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlajka Guiney-Bissau
thumb|Vlajka Guiney-Bissau
Vlajka Guiney-Bissau – po vyhlásení nezávislosti bola za štátnu vlajku prijatá, ako bolo už skôr uznesené, vlajka národne oslobodeneckého hnutia PAIGC (Africkej strany nezávislosti Guiney a Kapverdských ostrovov) z roku 1961.
Tá ma pri žrdi červený zvislý pruh, zaberajúci tretinu dĺžky listu, a v ňom čiernu päťramennú hviezdu, ktorá je vpísaná do pomyselnej kružnice o polomere rovnom šestine jeho šírky. V zostávajúcej časti listu sú dva vodorovné pruhy – žltý a zelený. Čierna hviezda symbolizuje slobodu milujúci africký ľud, jeho dôstojnosť, slobodu a mier, červená farba boj za slobodu, prácu a utrpenie v dobe útlaku, žltá savany severu a životodárne slnko a zelená lesy juhu a rastlinné bohatstvo krajiny, ale aj nádej v šťastnú budúcnosť.
Ako štátna vlajka sa používa od roku 1973.
Novodievčí cintorín
náhľad|Vchod na cintorín náhľad|Hrob [[Anton Pavlovič Čechov|A. P. Čechova.]] Novodievčí cintorín je najznámejší cintorín v Moskve, Rusko. Nachádza sa hneď vedľa jednej z pamiatok svetového dedičstva – Novodievčieho kláštora, ktorý je treťou najobľúbenejšou turistickou destináciou v Moskve.
Cintorín bol otvorený v roku 1898, pretože vo vnútri kláštorného komplexu už nebolo miesta pre ďalšie hroby. Prvou významnou osobnosťou, ktorú tu pochovali, bol ruský spisovateľ a dramatik Anton Pavlovič Čechov. V súčasnosti sa na cintoríne nachádzajú hroby najvýznamnejších Rusov - spisovateľov, dramatikov, básnikov, slávnych hercov, politikov i vedcov. Na cintoríne je dovedna 27 000 hrobov. Cintorín v mnohom pripomína obrovský park s malými kaplnkami a hrobkami, ktoré sú dielom rôznych sochárskych majstrov, a preto je obľúbeným miestom prechádzok.
Niektoré z významných osobností pochovaných na Novodievčom cintoríne:
Carl Wilhelm Scheele
Carl Wilhelm Scheele (* 9. december 1742 – † 21. máj 1786) bol švédsky chemik nemeckého pôvodu, ktorý objavil mnoho chemických látok. Známy je hlavne vďaka objavu kyslíka a dusíka.
Životopis
Pracoval ako farmakológ v Štokholme, v Uppsala (17701775) a neskôr v Köpingu. Jeho štúdie ho zaviedli v roku 1772 ku objavu kyslíku a v roku 1773 dusíku. Svoje objavy publikoval vo svojej jedinej knihe Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer z roku 1777. Kyslík objavil v roku 1774 aj Joseph Priestley, lenže už s menšou slávou. V jeho knihe taktiež vysvetlil pojmy šírenie tepla a tepelné žiarenie.
Scheele taktiež objavil iné chemické látky ako bárium (1774), chlór (1774), mangán (1774), molybdén (1778) a volfrám (1781) a taktiež niekoľko chemických zlúčenín ako kyselina citrónová, glycerol, kyanovodík, fluorovodík a sírovodík. Taktiež objavil proces podobný pasterizácii.
Tak, ako mnohí iní chemici tých čias, často pracoval v sťažených podmienkach a v nebezpečných situáciách. Jedným z jeho zlozvykov bolo ochutnávanie chemikálie, ktorú objavil.
John Kenneth Galbraith
John Kenneth Galbraith (* 15. október 1908, Iona Station, Ontário, Kanada – † 29. apríl 2006, Cambridge, Massachusetts, USA) bol kanadsko-americký ekonóm, stúpenec keynesovstva, neoinštitucionalizmu, spolutvorca teórie konvergencie. Jeho ekonomické knihy sa boli v 50. a 60. rokoch bestsellermi.
Carl Wilhelm Scheele
Životopis
V roku1821 bol po ňom pomenovaný minerál scheelit. Na privrátenej strane Mesiaca je po ňom od roku 1976 pomenovaný kráter Scheele. Jeho meno nesie i cena Scheelepriset udeľovaná švédskou farmaceutickou asociáciou Apotekarsocieteten.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach – mestskej časti Staré Mesto (Stredné Mesto, N – Z)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach, mestskej časti Staré Mesto, katastrálnom území Stredné Mesto v okrese Košice I. Zoznam je z technických dôvodov rozdelený na viac častí, táto časť zahŕňa ulice začínajúce na písmená NZ.
Emil Lehuta
Emil Lehuta (* 5. november 1931, Piešťany – † 25. január 2006, Bratislava) bol slovenský prekladateľ, divadelný a filmový kritik.
Životopis
Rokoch 19521951 študoval na Spolkovom slovenským gymnáziu v Piešťanoch, 1951-56 na Divadelnej fakulte Akadémie múzických umení v Prahe. Po štúdiách pôsobil rokoch 19561961 ako redaktor vydavateľstva Tatran, 1961-66 interný ašpirant, od 1966 pracovník oddelenia divadla a filmu Ústavu slovenskej Literatúry SAV, 1962-64 redaktor časopisu Slovenske Divadlo v Bratislave. Divadelne a filmové kritiky publikoval najmä v časopisoch Slovenske Pohľady, Kultúrny život, Film a doba, Mlada tvorba a Divadlo, odborne štúdie v Slovenskom Divadle. Vo filmovej oblasti spracoval tematiku SNP (Povstalecká tematika v slovenskom filme, 1962) Je spoluautorom niekoľkých publikácii o slovenskej kultúre: Slovenska kultúra 19451965, 1965 a i.), divadle (Kapitoly z dejín slovenského divadla, 1967; Zákutia a výslnia polstoročia slovenskej drámy, 1997; Dramatik Jonáš Záborsky, 1998 a i.) a filme (Základy filmovej výchovy, 1969 a i.). Zostavil antológiu Štyri hry slovenskej moderny (1973), na vydanie pripravil dielo J. Hudeca Drámy (199798). prekladal z ruštiny (A.K. Dživilegov, O. Kornijčuk, S. Ejzenštejn, G. N. Bojadžijev a i.), poľštiny a z češtiny.
Allenc
Allenc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mesiac
Mesiac (o názvoch pozri nižšie) je prirodzené vesmírne teleso obiehajúce okolo Zeme. Je jej jediným dlhodobým prirodzeným satelitom. Jeho symbolom je kosák:.
Mesiac je približne guľatý a tvorený horninami, pričom obe vlastnosti sú u iným mesiacov v slnečnej sústave pomerne vzácne. Priemerná vzdialenosť medzi Mesiacom a Zemou je, mierne sa však mení v dôsledku jeho eliptickej dráhy. Priemer Mesiaca je 3 476 kilometrov, čo predstavuje asi štvrtinu priemeru Zeme. Vďaka relatívne veľkému rozmeru (je piatym najväčším spomedzi stoviek známych mesiacov slnečnej sústavy) a blízkosti k Zemi je okrem Slnka jediným vesmírnym telesom, ktoré možno vidieť voľným okom ako kotúčik a dokonca rozoznávať najväčšie útvary na jeho povrchu. Aj voľným okom sú na Mesiaci badateľné tmavšie škvrny, ktoré sa nazývajú moria (Mare). V skutočnosti však ide o veľké plochy stuhnutej lávy z dávnych geologických procesov. Kvapalná voda a v podstate ani atmosféra sa na Mesiaci nenachádzajú, čo je zase medzi inými mesiacmi bežný rys.
Pri obehu Mesiaca okolo Zeme sa striedajú mesačné fázy. V jednotlivých fázach vidíme rôzne veľkú časť jeho Slnkom osvetlenej strany. Najmenšiu časť tejto osvetlenej strany vidíme v nove (0 %) a najväčšiu v splne (100 %). Medzi fázou Mesiaca a časťou dňa (noci), v ktorej pozorujeme Mesiac na pozemskej oblohe, existuje súvislosť. Fázy sa vystriedajú približne za 29,5 dňa a tento časový interval sa stal základom pre kalendárny mesiac.
Mesiac zohráva dôležitú úlohu pri udržiavaní sklonu osi rotácie Zeme v určitých medziach, čo má za následok stabilné striedanie ročných období z dlhodobého časového hľadiska. Mesiac sa svojou gravitáciou podstatne podieľa na prílive a odlive na Zemi. Je tiež kľúčovým elementom pri zatmeniach Slnka a Mesiaca.
Ako naše najbližšie vesmírne teleso bol Mesiac odjakživa prirodzeným cieľom výskumu prostredníctvom kozmonautiky. Bol prvým telesom, ku ktorému sa ľudstvo pokúsilo vyslať kozmickú sondu (Pioneer 0), prvým telesom, okolo ktorého kozmická sonda úspešne preletela (Luna 1), dopadla naň (Luna 2), mäkko na ňom pristála (Luna 9) a vrátila sa z neho so vzorkami (Luna 16). Je to tiež jediné vesmírne teleso navštívené ľudskou posádkou. V roku 1969 pristáli Neil Armstrong a Buzz Aldrin ako prví ľudia na Mesiaci. Zásluhou nepilotovaného aj pilotovaného výskumu, ako aj pozemských pozorovaní, je Mesiac hneď po Zemi najpreskúmanejším objektom slnečnej sústavy.
Názov
V astronómii sa toto teleso označuje ako Mesiac (s veľkým m), inak aj ako mesiac (s malým m); napríklad je "let na Mesiac", ale "spln mesiaca" alebo "spln Mesiaca".
Iný, zriedkavejší názov je Luna (v astronómii) či luna (najmä poeticky) ; toto slovo pochádza z latinčiny, kde luna znamená Mesiac, mesačnú noc a (s veľkým L) bohyňu Mesiaca. .
Prídavné mená k vyššie uvedeným slovám sú mesačný a lunárny.
V cudzích slovách, ktorých prvá časť znamená Mesiac či mesačný, sa spravidla používa výraz selen(o)-, napr. selenológia, selenocentrický, Seleniti. Toto selen(o)- pochádza z gréckeho σελήνη – seléné, čo je grécky výraz pre Mesiac a bohyňu Mesiaca Seléné.
Dve strany
Odvrátená strana sa občas nazýva tiež „temnou stranou“. „Temná“ v tomto prípade znamená „neznáma a skrytá“ a nie „bez svetla“; v skutočnosti prijíma odvrátená strana v priemere rovnaké množstvo slnečného svetla ako privrátená strana. Kozmická loď na odvrátenej strane Mesiaca by bola odrezaná od priamej rádiovej komunikácie so Zemou, preto prvé pristátie kozmickej sondy na nej prebehlo až niekoľko desaťročí po prvom pristátí na privrátenej strane Mesiaca.
Odlišujúcim rysom odvrátenej strany je takmer úplná absencia tmavých škvŕn (oblastí s nízkym albedom), tzv. morí.
Prvú mapu Mesiaca, urobenú z pozorovaní ďalekohľadom, nakreslil Thomas Harriot v roku 1609. Odvrátenú stranu Mesiaca prvýkrát odfotografovala sonda Luna 3 v roku 1959; veľmi podrobné mapy Mesiaca boli urobené v rámci programu Apollo.
Obeh
Mesiac vykoná kompletný obeh Zeme asi za jeden kalendárny mesiac. Každú hodinu sa Mesiac posunie vzhľadom na hviezdy o vzdialenosť zhruba rovnú jeho uhlovému priemeru, približne o 0,5°. Mesiac, na rozdiel od väčšiny satelitov iných planét, má orbitu blízku rovine ekliptiky a nie rovine zemského rovníku.
Niektoré spôsoby nazerania na obeh sú podrobnejšie rozobraté v nasledujúcej tabuľke, ale dva najbežnejšie sú: siderický mesiac, čo je doba úplného obehu vzhľadom na hviezdy, trvajúci asi 27,3 dní, a synodický mesiac, čo je doba, ktorú zaberie dosiahnutie rovnakej fázy, dlhá približne 29,5 dňa. Rozdiel medzi nimi je spôsobený tým, že v priebehu obehu prejde Zem aj Mesiac určitú vzdialenosť na orbite okolo Slnka.
Za jeden siderický mesiac Zem obehne okolo Slnka uhol asi 26,9° – pri pozorovaní zo Zeme to pozorujeme tak, že Slnko sa posunie o ten istý uhol po ekliptike smerom na východ, prejde približne jedno znamenie zvieratníka. Mesiac sa teda musí posunúť o ten istý uhol 26,9° okolo Zeme, aby sme na Zemi pozorovali rovnakú fázu. Dĺžka synodického mesiaca je 29d 12h 02,8s – 29,530 59 stredných slnečných dní.
Po ubehnutí jedného siderického mesiaca opíše Mesiac okolo Zeme 360°, no potrebuje ešte asi 2d 5h, aby sa dostal do rovnakej polohy vzhľadom na Zem a Slnko – do rovnakej fázy pozorovanej zo Zeme.
Prílivová vlna je synchronizovaná s obehom Mesiaca okolo Zeme. Synchrónnosť rotácie je presná iba v priemere, pretože mesačná orbita má istú výstrednosť. Keď je Mesiac v perigeu, jeho rotácia je pomalšia ako pohyb po obežnej dráhe, čo nám umožňuje vidieť asi osem stupňov dĺžky z jeho východnej (pravej) strany navyše. Na druhej strane, keď sa Mesiac dostane do apogea, jeho rotácia je rýchlejšia ako pohyb po obežnej dráhe, čo odkrýva ďalších osem stupňov dĺžky z jeho západnej (ľavej) strany. To sa nazýva optická librácia v dĺžke. Slapové vzdutie Zeme spôsobené mesačnou gravitáciou sa oneskoruje za príslušnou polohou Mesiaca z dôvodu odporu oceánskeho systému – najmä kvôli zotrvačnosti vody a treniu, ako sa prelieva cez oceánske dno, preniká do zálivov a ústí riek a zase sa z nich vracia. Následkom toho je časť zemského rotačného momentu pomaly premieňaná do obehového momentu Mesiaca, takže sa Mesiac pomaly vzďaľuje od Zeme rýchlosťou asi za rok a súčasne sa tak spomaľuje rotačná doba Zeme okolo svojej osi (v geologickej minulosti trval rok aj viac ako 400 dní – dni boli kratšie).
Pretože je mesačná orbita naklonená k zemskému rovníku, zdá sa, že Mesiac osciluje hore a dole (podobne ako ľudská hlava, keď kýva na súhlas) pri svojom pohybe v ekliptikálnej šírke (deklinácia). Tento jav sa nazýva optická librácia v šírke a odkrýva pozorovateľovi z polárnych oblastí Mesiaca asi sedem stupňov šírky.
Na koniec, pretože je Mesiac vzdialený iba asi 60 zemských polomerov, pozorovateľ na rovníku vidí Mesiac v priebehu noci z dvoch bodov vzdialených od seba jeden zemský priemer. Táto vlastnosť sa nazýva optická librácia paralaktická a odkrýva asi jeden stupeň mesačnej dĺžky.
Zem a Mesiac obiehajú okolo ich barycentra alebo všeobecnejšie ťažiska, ktoré leží asi od zemského stredu (asi 3/4 cesty k povrchu). Pretože sa barycentrum nachádza pod povrchom Zeme, zemský pohyb sa dá popísať ako „hojdanie“. Ak sa pozrieme z pozemského severného pólu, Zem a Mesiac rotujú proti smeru hodinových ručičiek okolo svojich osí; Mesiac obieha Zem proti smeru hodinových ručičiek a Zem obieha Slnko tiež proti smeru hodinových ručičiek.
Môže vyzerať zvláštne, že sklon lunárnej orbity a vychýlenia mesačnej osi rotácie sú v prehľade vypísané ako významne sa meniace. Tu je potrebné poznamenať, že sklon orbity je meraný vzhľadom na primárnu rovníkovú rovinu (v tomto prípade zemskej) a vychýlenie osi rotácie vzhľadom na normál voči rovine orbity satelitu (mesačnej). Pre väčšinu satelitov planét, nie však pre Mesiac, tieto konvencie odrážajú fyzikálnu realitu a ich hodnoty sú preto stabilné.
náhľad|Východ Zeme nad Mesiacom Isaac Asimov navrhol považovať Zem a Mesiac za „dvojplanétu“ a to preto, že napriek tomu, že Zem je mnohonásobne hmotnejšia, má na obežnú dráhu Mesiaca len 46% vplyv ako Slnko. Rovina mesačnej orbity zachováva sklon 5,145 396° vzhľadom na ekliptiku (orbitálnu rovinu Zeme) a mesačná os rotácie má stálu výchylku 1,5424° vzhľadom na normále na rovnakú rovinu. Rovina mesačnej orbity vykonáva rýchlu precesiu (čiže jej prienik s ekliptikou rotuje v smere hodinových ručičiek) počas 6793,5 dní (18,5996 rokov), z dôvodu gravitačného vplyvu zemskej rovníkovej deformácie. V priebehu tejto periódy sa preto zdá, že sklon roviny mesačnej orbity kolíše medzi 23,45° + 5,15° = 28,60° a 23,45° − 5,15° = 18,30°. Súčasne sa javí, že výchylka osi mesačnej rotácie vzhľadom na normál na rovinu obežnej dráhy Mesiaca kolíše medzi 5,15° + 1,54° = 6.69° a 5,15° − 1,54° = 3,60°. Za povšimnutie stojí, že výchylka zemskej osi tiež reaguje na tento proces a sama kolíše o 0,002 56° na každú stranu okolo svojej priemernej hodnoty; tento jav sa nazýva nutácia.
Body, v ktorých Mesiac pretína ekliptiku, sa nazývajú „lunárne uzly“: severný (alebo vzostupný) uzol je tam, kde Mesiac prechádza na sever ekliptiky; južný (alebo zostupný) je tam, kde prechádza na juh. Zatmenie Slnka nastáva, ak sa uzol stretne s Mesiacom v nove; zatmenie Mesiaca, ak sa uzol stretne s Mesiacom v splne.
Striedanie mesačných fáz
O dva – tri dni sa Mesiac objaví na západe po západe Slnka ako tenký kosáčik. Zo dňa na deň kosáčik Mesiaca dorastá (vyzerá ako písmeno D) a posúva sa na východ (každý deň vychádza neskôr ako v predchádzajúci). Na nočnej oblohe ho vídame večer.
Medzi dvoma novmi uplynie takmer 29,5 dňa, hovoríme tomu lunácia.
Pôvod
Sklon mesačnej orbity robí možnosť, že by sa Mesiac vytvoril spolu so Zemou, alebo že by bol zachytený neskôr, nepravdepodobnou. Jeho pôvod je predmetom mnohých vedeckých debát.
Jedna z dávnejších špekulácií – teória odtrhnutia predpokladala, že sa Mesiac odtrhol zo zemskej kôry vplyvom odstredivej sily, zanechávajúc za sebou dnešné oceánske dno ako jazvu. Tento koncept by však vyžadoval príliš rýchlu počiatočnú rotáciu Zeme. Niektorí si mysleli, že sa Mesiac sformoval inde a bol zachytený na terajšiu obežnú dráhu (teória zachytenia).
Iní dávali prednosť teórii spoločného vzniku, podľa ktorej vznikli Zem a Mesiac zhruba v rovnakom čase z akreačného disku. Táto teória však nevie vysvetliť nedostatok železa na Mesiaci. Ďalší navrhli, že sa Mesiac mohol sformovať z úlomkov zachytených na obežnú dráhu po kolízii asteroidov alebo planetesimál.
Teória dvoch mesiacov, ktorá je podložená počítačovým modelom, hovorí o dvoch telesách, ktoré pôvodne obiehali Zem, ale časom sa v malej rýchlosti zrazili (okolo 7000 km/hod). Väčšie teleso malo mať trojnásobok hmotnosti menšieho. Táto teória dobre vysvetľuje asymetrie v zložení Mesiaca.
V súčasnosti sa prijíma Teória veľkého impaktu, podľa ktorej Mesiac pochádza z vyvrhnutého materiálu po kolízii formujúcej sa žeravej Zeme s planetesimálou veľkosti Marsu (pracovne nazývanou Theia).
Geologické obdobia Mesiaca sú definované na základe datovania rôznych významných impaktov v mesačnej histórii.
Vek
Analýza vzoriek hornín (pomer vzácnych rádioaktívnych prvkov) z misií Apollo určila vek Mesiaca na 50 miliónov rokov po vzniku slnečnej sústavy.
Zloženie
Mesačná kôra je zložená z rôznych prvkov, hlavne kyslíka (41 – 45 %), kremíka, hliníka, vápnika, železa, horčíka a titánu ostatné 1 % tvoria mangán, sodík, draslík a fosfor. Pri bombardovaní kozmickým žiarením vyžaruje každý prvok späť do vesmíru vlastnú radiáciu ako gama lúče. Niektoré prvky ako urán, tórium a draslík sú rádioaktívne a produkujú gama lúče samy od seba. Gama lúče sú však, nezávisle od toho, čo ich spôsobuje, pre každý prvok navzájom rôzne – všetky produkujú jedinečné spektrálne čiary, zistiteľné spektrometrom.
Kompletné globálne zmapovanie Mesiaca podľa miery výskytu týchto prvkov sa dosiaľ neuskutočnilo. Niektoré kozmické sondy ho však uskutočnili na časti Mesiaca; sonda Galileo sa touto činnosťou zaoberala počas svojho preletu okolo Mesiaca v roku 1992. Predpokladá sa, že celkové zloženie Mesiaca je podobné ako zemské, až na nedostatok prchavých prvkov a železa.
Geografia povrchu
náhľad|Mesačný kráter [[Daedalus (kráter)|Daedalus]] Mesiac je pokrytý desiatkami tisíc kráterov s priemerom väčším ako. Väčšina je stará stovky miliónov alebo miliardy rokov; neprítomnosť atmosféry, počasia a nových geologických procesov zabezpečuje, že väčšina z nich zostane prakticky navždy zachovaná. Krátery vznikli väčšinou v dôsledku dopadu meteoritov, niektoré možno aj sopečnou činnosťou (v kráteri Alphonsus sú zistené výrony oxidu uhličitého). Na južnej pologuli je vidieť najvýraznejší kráter Tycho s rozbiehajúcimi sa svetlými lúčmi (typickými pre mladé krátery), v oblasti morí východnej pologule aj voľnými očami vidíme kráter Kopernik, ktorého priemer je približne.
Tmavé a relatívne jednotvárne mesačné planiny sa nazývajú moria (po latinsky mare, v množnom čísle maria), pretože starí astronómovia verili, že ide o moria naplnené vodou. V skutočnosti ide o rozsiahle prastaré čadičové prúdy lávy, ktoré vyplnili panvy veľkých impaktných kráterov. Svetlejšie vrchoviny sa označujú ako pevniny (po latinsky terra, v množnom čísle terrae). Moria sa nachádzajú takmer výlučne na privrátenej strane Mesiaca, na odvrátenej je iba niekoľko rozptýlených fľakov. Vedci sa domnievajú, že asymetria v mesačnej kôre je spôsobená synchronizáciou medzi mesačnou rotáciou a obehom okolo Zeme. Táto synchronizácia vystavuje odvrátenú stranu Mesiaca častejším dopadom asteroidov a meteoritov ako privrátenú stranu, na ktorej neboli moria prekryté krátermi tak rýchlo.
Najvrchnejšiu časť mesačnej kôry tvorí nesúdržná kamenná vrstva rozdrvených hornín a prachu nazývaná regolit. Kôra aj regolit nie sú po celom Mesiaci rozložené rovnomerne. Hrúbka kôry kolíše od na privrátenej strane do  na odvrátenej strane. Hrúbka regolitu sa pohybuje od 3 do v moriach a od 10 do  vo vrchovinách.
V roku 2004 zistil tím vedený Dr. Benom Busseym z Univerzity Johnsa Hopkinsa na základe obrázkov získaných sondou Clementine, že štyri hornaté oblasti lemujúce široký kráter Peary na mesačnom severnom póle sa zdajú byť osvetlené po celý mesačný deň. Tieto nemenované „hory večného svetla“ môžu existovať vďaka extrémne malej výchylke mesačnej osi, ktorá na druhej strane umožňuje tiež existenciu večného tieňa na dne mnohých polárnych kráterov. Na menej hornatom južnom póle oblasti večného svetla nenájdeme, aj keď okraj krátera Shackleton je osvetlený až 80 % mesačného dňa. Obrázky z Clementine boli získané, keď severná mesačná pologuľa zažívala letné obdobie a nie je známe, či sa tieto hory v zimnom období predsa len neschovali do tieňa.
Teplota Mesiaca
Priemerná teplota na povrchu Mesiaca je -23°C. Na osvetlenej časti teplota stúpa až na +127 °C, na tmavej časti klesá až na −173 °C. Na Mesačných póloch, v celoročne zatienených kráteroch, však teplota môže klesať až na teploty −240 °C. Pod povrchom sa teplota rýchlo stabilizuje a je celoročne takmer konštantná.
V mieste pristátia Apolla 15 bola v rokoch 1972 – 1974 nameraná nasledovná teplota:
Predpokladá sa, že teplota mesačného jadra, priemeru približne 330 km, dosahuje +1400°C.
Prítomnosť vody
Odvtedy sa zistilo, že na lunárnom povrchu existujú stopy po vode. V roku 1994 bistatický radarový experiment, ktorý sa nachádzal na sonde Clementine, naznačil existenciu malých zamrznutých káps vody blízko povrchu. Neskoršie radarové pozorovania observatória Arecibo však naznačujú, že tieto nálezy môžu byť skôr horniny vyvrhnuté z mladých impaktných kráterov. V roku 1998 neutrónový spektrometer na kozmickej lodi Lunar Prospector ukázal, že vysoké koncentrácie vodíka sú prítomné v prvom metre hĺbky regolitu v blízkosti polárnych oblastí. Kúsky sopečnej lávy privezené späť na Zem na palube Apolla 15 vykazovali vnútri malé množstvo vody.
Sonda Čandraján-1 z roku 2008 odvtedy potvrdila existenciu povrchového vodného ľadu pomocou palubného prístroja Moon Mineralogy Mapper. Spektrometer v odraze slnečného žiarenia pozoroval absorpčné línie typické pre hydroxyl, ktoré poskytujú dôkaz o veľkom množstve vodného ľadu na lunárnom povrchu. Sonda ukázala, že koncentrácia môže byť až 1 000 ppm. Merania odrazového spektra z tieňov potvrdili v roku 2018 vodný ľad na 20° zemepisnej šírky od oboch pólov. Ľad bol umiestnený lokálne. V roku 2009 spoločnosť LCROSS poslala na mesačný povrch nárazový pristávací modul s hmotnosťou 2 300 kg do trvalo zatieneného polárneho kráteru a vo vyvrhnutom materiáli detegovala najmenej 100 kg vody. Ďalšie skúmanie údajov LCROSS ukázalo, že množstvo zistenej vody je bližšie k 155 ± 12 kg.
Analýza dát z Mesiac Mineralogy Mapper (M3) odhalila v auguste 2018 prvýkrát „definitívny dôkaz“ o vodnom ľade na lunárnom povrchu. Dáta odhalili zreteľné reflexné stopy vodného ľadu na rozdiel od prachu a iných reflexných látok. Ľadové usadeniny boli nájdené na severných a južných póloch, hoci sú na juhu hojnejšie. Voda sa nachádza v trvalo zatienených kráteroch a štrbinách, čo jej umožňuje pretrvávať vo forme ľadu na povrchu, pretože je chránená pred slnkom.
V októbri 2020 potvrdila NASA pomocou stratosférického infračerveného teleskopu SOFIA prítomnosť vody na slnkom osvetlenom povrch Mesiaca. Ide o malé množstvo, približne 0,35 l na. Pre porovnanie je to 100-krát menej ako na Sahare. Našla sa v kráteri Clavius. Ako sa dokáže voda udržať na povrchu nie je zatiaľ zrejmé.