cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ján Damaský
Historické pramene
O svätcovom živote sa dozvedáme hlavne zo štyroch hagiografických životopisov. Najstarším je opis jeho života z 9. storočia, ale je chronologicky dosť nepresný; je úvodom k životopisu Kozmu z Majumy. Ďalšie informácie poskytuje životopis od jeruzalemského patriarchu Jána VII. z 10. storočia, ako aj po arabsky písaný životopis od mnícha Michala z roku 1084 1085. Z posledne menovaného vychádzal gruzínsky životopis od Efréma Mtsirého, ktorý vznikol okolo roku 1100. Tento prameň sa výrazne odlišuje od predchádzajúcich. náhľad|[[Ikona Trojeručica znázorňuje Bohorodičku s tromi rukami. Strieborná ruka dole je odseknutá pravá ruka Jána Damaského.]] Aj keď sa všetky tieto hagiografie vyznačujú charaktistikami stredovekej legendy, pravdepodobne sa zakladajú na historických faktoch. K legendistickým črtám patrí údajné odseknutie ruky ako trest za písanie ikon, na čo bol následne uzdravený Pannou Máriou.
Narodenie a vzdelanie
Narodil sa v Damasku pravdepodobne okolo roku 650, niektorí však uvádzajú asi rok 665 alebo 675. Damask bol v tom čase pod islamskou vládou, išlo však o vtedajšie politické, svetské a duchovné centrum. Ján bol synom bohatého kresťanského úradníka Sargúna, ktorý bol veľkým vezírom, teda najvyšším finančním úradníkom provincie, podobne ako jeho otec. Sargún bol tiež reprezentantom kresťanov v meste. Napriek odlišnému vierovyznaniu otec pracoval na dvore kalifa Abd-al Malika, keďže nastupujúcej moslimskej dynastii Ummajovcov chýbala vyššia administratívna sila. Prvorodený syn dostal okrem kresťanského krstného mena Ján aj arabské meno Mansúr. Podľa niektorých zdrojov mal jedného brata.
Sargún sa rozhodol vzdelávať syna v kresťanskej viere, preto kalifovi zaplatil značnú sumu za sicílskeho mníca Kozmu z Kalábrie, ktorí bol medzi zajatými kresťanmi. Životopisec mních Michal uvádza, že sa Ján spolu s bratom vzdelával v gramatike, filozofii, astronómii, geometrii, gréčtiny či Biblie. K tomu treba pridať aj početné spisy predchádzajúcich cirkevných otcov. Do úvahy pri vzdelaní je však potrebné zahrnúť aj arabský vplyv, hlavne arabskú poéziu. (Kozmas neskôr odišiel do kláštora pri Jeruzaleme a od roku 743 bol majumským biskupom. )
Od úradníka k mníchovi
Spočiatku Ján zastával po niekoľko rokov rovnakú úradnícku pozíciu ako jeho otec, pravdpepodobne od jeho smrti. Životopis od patriarchu Jána uvádza aj to, že Ján Damaský mal byť povýšený na vyššiu hodnosť; je to však ťažko overiteľné. Po smrti kalifa Abd al-Malika v roku 705 prevzal na desať rokov moc al-Walíd I., počas ktorého sa preferovala v úradnom styku arabčina. Pravdepodobne z tohto dôvodu Ján skončil a administratívu prebrali moslimskí Arabi. Je pravdepodobné, že sa Ján aj s bratom presťahovali do Jeruzalema. náhľad|[[Arabi|Arabská ikona Jána Damaského (pravdepodobne Ne'meh Naser Homsi, 19. storočie)]]Pravdepodobne v tom čase vstupoval do kláštora Mar Saba, ktorý sa nachádzal medzi Jeruzalemom a Mŕtvym morom. Vstúpil do neho v roku 716 aj so svojím adoptovaným bratom Kozmom. Pod vedením jeruzalemského patriarchu Jána V. si doplnil vzdelanie a pravdepodobne v roku 725 bol vysvätený za kňaza. V tomto kláštore žil až do svojej smrti a je možné, že pôsobil aj ako učiteľ vyššieho vzdelávania. Postupne sa vypracoval na poradcu jeruzalemského patriarchu a začal byť činný ako teologický spisovateľ. Počas života bol skromný a veľmi pokorný, žil dokonca asketickým životom.
Odpor proti obrazoborectvu
Keď byzantský cisár Lev III. nariadil na podnet moslimov zničenie ikon, Ján Damaský sa postavil proti tomuto zákazu napísaním troch traktátov. Vysvetľoval v nich, že Boha nebolo možné zobrazovať do príchodu Ježiša Krista, lebo nemal viditeľnú podobu ani telo. Ježiš Kristus však dobrovoľne prijal na seba ľudskú podobu, takže je možné ho teda zobrazovať. Ján spolu s patriarchom Jánom V. argumentoval tým, že sa Cirkev neklania obrazom, ale tomu, čo tie obrazy reprezentujú: „Neuctievam matériu, ale stvoriteľa matérie, ktorý sa stal matériou pre mňa a uznal sa hodným prebývať v matérii a skrze ňu pôsobiť na moju spásu. Absolútne ju však neuctievam ako Boha!“ Obrazy tiež pomáhajú lepšie pochopiť cirkevné učenie, čo bolo zvlášť dôležité v čase všeobecnej negramotnosti. Ján prirovnával matériu obrazov k matérii oltára alebo samotného chleba a vína, ktoré menia svoju podstatu počas premenenia. Ďalším argumentom v prospech uctievania svätých obrazov bol podľa Jána fakt, že vedie ku kontemplácii. Keď sa kontempluje a uctieva obraz, zmyslovo sa upevňuje kontemplácia a úcta k samotnej osobe, ktorú ikona reprezentuje. náhľad|Ikona Jána z Damasku (Athos, začiatok [[14. storočie|14. storočia)]] Pre svoj neoblomný postoj v otázke uctievania ikon sa Ján dostal do nemilosti kresťanských cisárov, ktorí sa prikláňali k ikonoklazmu. Keďže sa však Ján nachádzal na moslimskom území, nemohli proti nemu zakročiť.
V neskoršom období života sa Ján uchýlil do kláštornej samoty v Lavre svätého Sávu pri Jeruzaleme. Umrel približne v roku 749 neďaleko Jeruzalema, niektoré zdroje udávajú rozpätie rokov 744 až 754.
Od zavrhnutia k rehabilitácii
Krátko po smrti bol Ján Damaský považovaný za heretika kvôli svojim traktátom, v ktorých odporoval ničeniu svätých obrazov. K jeho rehabilitácii došlo zhruba o skoro 40 rokov po jeho smrti na druhom ekumenickom koncile v Nicei v roku 787. Na koncile boli tiež rehabilitované aj jeho traktáty namierené proti obrazoborcom.
Zhruba od 9. storočia sa začína rozvíjať jeho kult. V palestínskom kalendári sa od 10. storočia začala sláviť Jánova pamiatka 4. decembra, ktorý bol považovaný za deň jeho úmrtia. Tento deň slávenia prevzala aj Rímskokatolícka cirkev.
Literárna činnosť
Jánovu literárnu činnosť možno rozdeliť na dve hlavné oblasti. V prvej z nich sa Ján zameriaval predovšetkým na kompilovanie a systematizáciu prác učiteľov cirkvi. Ankyrský metropolita Makarios o Damaskom napísal: „Keď uvádzam Damaského, uviedol som spolu všetkých učiteľov a teológov. Lebo tento je ústami a tlmočníkom všetkých teológov.“ Medzi najdôležitejšie Jánove spisy patria:
Medzi Jánovými homíliami sa nachádzajú tri, ktoré pojednávajú o nanebovzatí tela Panny Márie do neba po jej smrti.
Druhou literárnou oblasťou, ktorej sa Ján Damaský venoval, bolo vytváranie liturgických textov a hymnov. Pravoslávna cirkev používa hymny, ktoré na veľké liturgické sviatky zložil Ján Damaský, aj keď množstvo jemu pripisovaných výtvorov je nadhodnotené. Tieto kánony sa nachádzajú v liturgickej knihe pravoslávnej cirkvi a Oktoichu (tzv. Osmohlasníku). Ján totiž usporiadal nápevy do systému ôsmych hlasov. Tento systém sa používa v slovanských cirkvách dodnes.
NGC 3405
NGC 3405 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Ján Damaský
Katolícka cirkev
Pôvodne si ho Katolícka cirkev uctievala 27. marca, avšak po liturgickej obnove došlo k zosúladeniu slávenia s východnými cirkvami. Rímske martyrológium teda uvádza jeho sviatok na 4. december.
Pápež Lev XIII. ho pre jeho zásluhy vyhlásil 19. augusta 1890 za učiteľa Cirkvi. Pápež Benedikt XVI. vnímal Jána Damaského ako svedka doby, v ktorej sa grécka a sýrska kresťanská kultúra postupne presunula ku islamskej kultúre. Označil ho za významnú postavu byzantskej teológie a veľkého učiteľa celého kresťanstva.
Džaimini
Džaimini bol indický filozof, mních, ktorému sa pripisujú sútry systému mímánsa.
Ján Damaský
Atribúty a patrónstvo
Je považovaný za patróna študentov teológie (hlavne východných cirkví), lekárnikov a maliarov.
Uctievanie na Slovensku
Na Slovensku sa nenachádza žiadny chrám zasvätený tomuto svätcovi.
Brion (Lozère)
Brion je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Max Dvořák
Max Dvořák (* 24. jún 1874, Roudnice nad Labem – † 8. február 1921, Hrušovany nad Jevišovkou ) bol český historik a teoretik umenia, žiak Aloisa Riegla; od roku 1909 profesorom na viedenskej univerzite.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach – mestskej časti Juh
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach, mestskej časti Juh v okrese Košice IV.
Inanna
Inanna (iné názvy: Ninanna, Niniana, Ninsianna, Inana, Innin, Ninegal, Ninegalla; po sumersky, dIN.AN.NA) je sumerská bohyňa plodnosti, lásky a vojny. Inanna je pôvodne meno pre Veľkú bohyňu používané v Uruku. Babylonský ekvivalent sumerskej bohyne je Ištar. V akkadskom období sa stala bohyňou lásky a vojny (tzv. Ištar z Arbely). Jej chrám s názvom Eana sa nachádza v Uruku.
Vancouver Convention & Exhibition Centre
thumb|Canada Place Vancouver Convention & Exhibition Centre (VCEC), kongresové centrum vo Vancouveri, v kanadskej provincii Britská Kolumbia, je jedným z najväčších kanadských kongresových centier. Po svojom rozšírení v roku 2009 má viac ako 43 991 m² plochy.
VCEC sa nachádza v budove Canada Place (ktorú zdieľa s terminálom pre výletné lode a trajekty, hotelom Pan Pacific a kinom IMAX) a v novom pavilóne dokončenom v roku 2009. Jeho vlastníkom je BC Pavilion Corporation, štátna kráľovská spoločnosť, patriaca vláde Britskej Kolumbie.
V roku 2002 získalo VCEC ocenenie "Apex Award" za "najlepšie kongresové centrum na svete" od Medzinárodného združenia kongresových centier (AIPC).
Rozšírenie
Rozširovanie kongresového centra o 31 665 m² sa začalo v novembri 2004. Nový pavilón sa vybudoval na nábreží, hneď vedľa Canada Place, pričom je z 60% na súši a z 40% presahuje do vôd fjordu Burrard Inlet. Počas Zimných olympijských hier v roku 2010 bol nový pavilón hlavným vysielacím strediskom pre zahraničné médiá. S novým pavilónom je prepojený hotel Fairmont Pacific Rim.
Doktor zubného lekárstva
Doktor zubného lekárstva (skratka "MDDr., lat. medicinæ dentalis doctor) je akademický titul pre študentov zubného lekárstva udeľovaný na Slovensku od roku 2009. Dá sa získať na Lekárskej fakulte UK, Lekárskej fakulte SZU a na Lekárskej Fakulte UPJŠ.
Life Less Frightening
„Life Less Frightening“ je tretí singel americkej melodic hardcorovej skupiny Rise Against z ich tretieho štúdiového albumu Siren Song of the Counter Culture.
Text piesne zachytáva rôzne hrôzy sveta, túži po živote v pokoji („...I'm soaking with the sins of knowing what's gone wrong...“) a vyvodzuje, že nedostatočná akcia bude príčinou zhoršenia problémov („Time again I have found myself stuttering/Foundations pulled out from under me.“).
Prehľad výkonnosti
„Life Less Frightening“ dosiahol #33 v americkej hitparáde US Modern Rock.
Sains-en-Gohelle (obec)
Sains-en-Gohelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Hauts-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Canilhac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3406
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Pot (tekutina)
Pot (lat. sudor, hidros) je tekutina produkovaná v potných žľazách.
Pot obsahuje cca. 98% vody, zvyšok tvoria NaCl (chlorid sodný), močovina, kreatinín, kyselina mliečna a močová, amoniak a mastné kyseliny. Má hustotu okolo 1002-1010 kg/m3 a za fyziologických okolností sa denne vylúči 1l potu. V dôsledku tvorby potu je koža vláčna a stále vlhká, pot sa neustále odparuje. Veľké potné žľazy majú zvláštnu stavbu a niektoré z nich vylučujú látky, ktoré sa od potu značne odlišujú a majú veľký obsah aromatických látok, Sú hlavnou príčinou špecifického zápachu človeka.
Husľový koncert (Brahms)
Husľový koncert D-dur, Op. 77 je dielo Johannesa Brahmsa.
Vznik a charakteristika
Husľový koncert autor zložil, podobne ako svoju druhú symfóniu, počas letného pobytu v rakúskych Alpách. Keďže si bol dobre vedomý toho, že neovláda husľovú techniku, pri komponovaní sa často radil s huslistom Josephom Joachimom, ktorému koncert aj venoval. Napriek tomu že Brahms neskôr lichotivo pripisoval zodpovednosť za sólový part Joachimovi, pravdou je že akceptoval len veľmi málo jeho pripomienok. Joachim dielo v premiére hral na Nový rok 1879 v Lipsku, pod vedením samotného Brahmsa. Tak ako mnoho ďalších Brahmsových skladieb bol koncert prijatý chladne. Neobsahoval typické husľové virtuózne pasáže, kvôli čomu ho dirigent Hans von Büllow označil ako koncert „proti husliam“. Slávny husľový virtuóz vtedajšej doby Pablo de Sarasate odmietol koncert hrať so slovami: „Vari si nemyslíte, že som natoľko klesol, aby som stál na pódiu s husľami v ruke, zatiaľ čo hoboj hrá jedinú melódiu v celej skladbe?“ Brahmsovi však bola vzdialená virtuózna povrchnosť, vo svojom diele sledoval hlbší cieľ. Sólový part je integrálne podriadený stavbe celej skladby bez ohľadu na pohodlie huslistu. Dielo preto patrí medzi najnáročnejšie v husľovej literatúre, vysoké požiadavky kladie hlavne na ľavú ruku, kde sa vyskytujú časté dvojhmaty, veľké skoky a iné náročné prvky.
Popis
Koncert vo svojej prísnej forme ukrýva romanticky vášnivý obsah. Z prvej vety cítiť vrúcnosť, občas znie aj trpko, ale každopádne vyjadruje radosť z tvorby a hrania. Po nej nasleduje jemné a svietivé Adagio, v ktorej sa okrem huslí krásne uplatňuje sólový hoboj. Badať tu dojmy južného slnka, ktoré skladateľ obdivoval v Taliansku v roku, kedy zložil koncert. V záverečnej vete husle nastupujú od prvého taktu spolu orchestrom v temperamentnej hudobnej myšlienke. Často sa uvádza, že uhorskú melodiku zvolil skladateľ s prihliadnutím na Joachimov pôvod (narodil sa blízko Bratislavy). Pravdou však je, že u Brahmsa sú uhorské inšpirácie v jeho dielach pravidlom - nachádzame ich v záverečných vetách všetkých jeho koncertov.
Kvôli nezvyčajným nárokom na sólistu bol Joachim na istý čas jediným interpretom tohto koncertu. K jeho znovuoživeniu došlo až začiatkom 20. storočia, kedy si naň trúfli aj iní sólisti. Až s odstupom času bol adekvátne ocenený a dnes sa radí k piatim najznámejším husľovým koncertom. Medzi najviac cenených interpretov koncertu patril ruský virtuóz David Oistrach.
Matematik
Matematik je osoba, ktorého primárnou oblasťou štúdia je matematika. Inými slovami je to osoba, ktorá prináša nové poznatky na poli matematiky, napr. nové pravidlá a princípy. Ľudia, ktorí aplikujú matematickú teóriu sa zvyčajne nechápu ako matematici.
Na rozdiel od iných vied, základnou metódou výskumu v matematike nie je uskutočňovanie praktických experimentov. Matematika je založená na matematických dôkazoch. Pravdivosť novej teórie je odvodená od už existujúcich pravdivých tvrdení.
Fintice
Fintice sú obcou na Slovensku v okrese Prešov. Chotár obce sa rozprestiera na severovýchodnom okraji Šarišskej vrchoviny na pravom brehu rieky Sekčov, osem kilometrov od centra Prešova.
Polohopis
Zo západu susedí s mestskou častou Kanaš mesta Veľký Šariš, zo severu s obcou Záhradne a z východu s obcou Kapušany.
Gribľovec
Gribľovec je miestna časť, južné od centra obce, ktorá bola dňom 30.11.2011 územne pričlenená od obce Kapušany. Od severnej „hlavnej“ časti obce je oddelená riekou Sekčov, a v budúcnosti aj rýchlostnou cestou R4.
V tejto lokalite (miestne, nie administratívne ohraničené) bol v roku 2015 vykonaný výskumom na parcele jedného pozemku. Parcela ležala v mestskej časť Prešova – Nižná Šebastová blízko hranice katastra Fintíc. Najvýznamnejším nájdeným nálezom bol nález mazenice z doby bronzovej.
Vodstvo
Cez obce preteká Fintický potok, ktorý sa v katastri obci vlieva ako pravostranný prítok do rieky Sekčov.
Záplavy
Záplavy sa zvyknú vyskytovať:
== Geológia ==
== Hydrogeológia ==
Prvá písomná zmienka
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1272 v donácií od kráľa Štefana V. veliteľom Jánovi a Štefanovi.
Rímskokatolícka cirkev
Obec je samostatnou farnosťou s farským kostolom „Navštívenie Panny Márie“ s apsidou.
V roku 1961 sa filiálka Fintice, patriaca do farnosti obce Nižná Šebastová, pričlenená ku farnosti Záhradné. Dňa 1. júla 2002 sa osamostatnila na samostatnú farnosť.
Deti môžu navštevovať eRko Fintice, kde sa im venuje mládež.
Gréckokatolícka cirkev
Jurisdikčné patrí pod Farnosť Fulianka.
Vzdelanie
V obcí sídli Základná škola s materskou školou, ktorá v aktuálnej forme vznikla v roku 01.09.2014 a navštevuje ju 250 detí, a tiež ''Cirkevná materská škola sv. Márie Goretti'' zriadená 01.09.2014. V obci je tiež „Školský klub detí ako súčasť Základnej školy s materskou školou“ a Elokované pracovisko ako súčasť Základnej umeleckej školy Jána Pöschla.
Doprava
Obcou prechádza cesta III. triedy č. 3431, ktorej správcom je Prešovský samosprávny kraj a spája obec od juhu s Nižnou Šebastovou (časť Prešova) a od severu s obcou Záhradné. Poľné cesty vedú do obce Kapušany a mestských časti Surdok (Prešov) a Kanaš (Veľký Šariš).
Obec obsluhujú:
Cez obec prechádza „KARPATSKÁ CYKLOTRASA medzinárodna trasa č. 015 červená“.
Z južnej strany obce má viesť časť rýchlostnej cesty R4 Prešov, Sever – Kapušany.
V obci je pobočka Slovenskej pošty.
Priemysel a služby
V obci malo ku dňu 8. 6. 2023 sídlo 47 obchodných subjektov a 68 prevádzkárni so živnostenským oprávnením.
Futbal
V obci je Obecný športový klub Fintice, ktorý vznikol 7. 6. 2016, a hraje v nasledujúcich súťažiach (stav k júnu 2023):
V obci
V obci sa nachádza Galéria a múzeum ľudového umenia v obci Fintice a Obecné kultúrne stredisko obce Fintice.
Amudarja
Amudarja (uzb. Amudaryo, turk. Amyderýa, tadž. Омударё, Omudarjo, v staroveku po grécky nazývaná Oxus) je rieka v Uzbekistane, Turkménsku, Tadžikistane a jej tok tvorí tiež hranicu Afganistanu.
Karol Galba
Karol Galba (* 2. február 1921† 15. november 2009) bol slovenský futbalový rozhodca a funkcionár.
Kariéra
Pôvodne funkcionár ŠK Slovan Bratislava sa stal rozhodcom na základe rozhodnutia futbalového zväzu, podľa ktorého každý ligový klub musel nahlásiť jedného funkcionára na rozhodcovské skúšky. V československej futbalovej lige odpískal v rokoch 1952 až 1969 spolu 104 zápasov. Od roku 1952 bol medzinárodným rozhodcom FIFA, ako hlavný rozhodca viedol deväť medzištátnych stretnutí, prvý medzištátny zápas rozhodoval 14. septembra 1958 v Chorzówe medzi Poľskom a Maďarskom. Zúčastnil sa majstrovstiev sveta 1962 v Čile a 1966 v Anglicku, rozhodoval tiež na olympijskom turnaji 1968. Na svetových šampionátoch rozhodoval deväť stretnutí, dve ako hlavný arbiter, v siedmich asistoval na čiare. Stal sa prvým slovenským rozhodcom, ktorý mal česť predstaviť sa vo finálovom zápase MS vo futbale, 30. júla 1966 bol čiarovým rozhodcom v pamätnom stretnutí Anglicka s Nemeckou spolkovou republikou (4:2 po predĺžení). V európskych pohároch viedol desať zápasov, okrem iných štvrťfinále Európskeho pohára majstrov v roku 1966 Manchester UnitedBenfica Lisabon.
Po ukončení rozhodcovskej kariéry pôsobil v Komisii rozhodcov UEFA. Pre svoje politické postoje však bol vylúčený z Komunistickej strany Československa, stal sa nežiaducou osobou a jeho meno sa vytratilo z encyklopédií. V rokoch 1968 až 1989 pracoval ako podnikový právnik, rehabilitovaný bol až po novembri 1989. Pracoval vo Výkonnom výbore Česko-slovenskej futbalovej asociácii vo funkcii podpredsedu.
Nocturama
Nocturama je v poradí dvanásty štúdiový album Nicka Cavea a The Bad Seeds, nahraný v roku 2003. U niektorých fanúšikov mal malý úspech (doslova bol zle prijímaný), iní ho prijali veľmi kladne, u kritikov mal len priemerný úspech.
NGC 3407
NGC 3407 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 2007
náhľad|Zápas žien na MS 2007
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 2007 boli v poradí 12. majstrovstvá sveta vo vodnom póle, ktoré organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA), a ktoré boli súčasťou Majstrovstiev sveta v plaveckých športoch 2007. Konali sa v Melbourne, v Austrálii od 19. marca1. apríla 2007, za účasti 16 mužských a 16 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo 🇷🇸, ktoré nahradilo. Austrália bola organizátorom svetového šampionátu tretíkrát, predtým hostila podujatie v rokoch 1991 a 1998, oba v Perthe. Dejiskom turnaja bol plavecký komplex Melbourne Sports and Aquatic Centre. Víťazom v mužskej kategórii sa po finálovej výhre nad 🇭🇺 stalo 🇭🇷. U žien zvíťazilo 🇺🇸, ktoré vo finále vyhralo nad 🇦🇺.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia na vodnopólový turnaj Letných olympijských hier 2008, ktoré hostil Peking. Kvalifikovali sa naň 3 najlepšie družstvá v mužskej kategórii.
Kvalifikácia
Pozn: Po odstúpení Južnej Afriky ju nahradilo Portoriko.
Fernando Verdasco
Fernando Verdasco (* 15. november 1983, Madrid, Španielsko) je súčasný španielsky profesionálny tenista. Aktuálne je na 38. mieste medzinárodného rebríčka ATP. Počas svojej kariéry Verdasco vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre a 1 vo štvorhre.
Paula Chrenková
Paula Chrenková (* 19. júl 1976, Považská Bystrica) je súčasná slovenská maliarka.
V rokoch 19951998 študovala na Škole úžitkového výtvarníctva, Lednické Rovne a v 19982004 na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na katedre Grafika a iné médiá, v Ateliéri KR.E.S.BA u Prof. Vladimíra Popoviča.
Jej obrazy charakterizuje kontrast čistej farebnej plochy zadného plánu s drobnopisom zdanlivo nesúvisiacich fragmentov aplikovaných v popredí. Chrenková často pracuje s predobrazmi z rastlinnej a živočíšnej ríše, kombinuje ich s ľudskou figúrou či každodennými predmetmi, najnovšie aj s písmovými prvkami. Naratívnosť jej obrazov vzniká prostredníctvom voľných asociácií, často ju určuje pocit melanchólie s diskrétnym náznakom erotiky.
Žije a tvorí v Bratislave.
Olivia de Havillandová
Olivia de Havillandová (* 1. júl 1916, Tokio, Japonsko† 25. júl 2020, Paríž, Francúzsko ) bola americká filmová herečka, ktorá bola päťkrát nominovaná na Cenu Akadémie. Ocenenie získala dvakrát, a to za filmy  To Each His Own a The Heiress.
Začiatky
Narodila sa v Tokiu, v Japonsku britským rodičom, Walterovi de Havillandovi a herečke Lilian Augusta Ruseovej, známejšej pod umeleckým menom Lilian Fontaine. V Japonsku sa narodila aj jej mladšia sestra Joan Fontaine, ktorá sa neskôr stala herečkou a nositeľkou Oscara. Keď mala Olivia dva roky rodina sa presťahovala ho USA. V roku 1919 sa rodičia rozviedli. Olivia študovala na katolíckej dievčenskej škole v Belmonte, v Kalifornii. Už na strednej škole sa venovala hraniu a prvú hlavnú úlohu dostala v príbehu o Alici v krajine zázrakov.
Kariéra
Mladá a naivná zažiarila s hollywoodskym idolom Errolom Flynnom vo filmoch Captain Blood (1935), The Charge of the Light Brigade (1936) a v klasike Dobrodružstvá Robina Hooda (1938). De Havilland a Flynn vytvorili jednu z najslávnejších a najatraktívnejších filmových dvojíc v dejinách kinematografie. Hrali spolu v desiatich filmoch.
Jedna z jej najznámejších rolí prišla na konci tridsiatych rokov v epickej dráme Odviate vetrom, kde stvárnila postavu Melanie. Za ňu bola prvýkrát nominovaná na Oscara a to v kategórii herečka vo vedľajšej úlohe. Cenu nakoniec vyhrala kolegyňa z tohto filmu, Hattie McDanielová. Olivia bola stále v rukách štúdia Warner Bros., ktorému sa upísala. Keď ju režisér George Cukor (ktorý ako režisér film nedokončil kvôli škandálu s Clarkom Gablom a preto bol nahradený Victorom Flemingom) oslovil kvôli úlohe Melanie, bola nadšená. Dokonca prosila manželku Jacka Warnera (zakladateľa Warner Bros.), aby ju uvoľnil na natáčanie. Warner nakoniec súhlasil a tak sa Olivia zapísala do dejín svojím nezabudnuteľným výkonom.
Rok 1941 sa do jej kariéry zapísal žalobou na spoločnosť Warner Bros. Tá si nárokovala dlhšiu spoluprácu s herečkou a to dokonca o viac ako pol roka. Tým mala porušiť práva de Havillandovej dohovorené v zmluve. Spoločnosť to vysvetľovala jej absenciou počas natáčania filmov pre iné štúdiá. Súdny spor trval skoro dva roky a po túto dobu nesmela Olivia hrať. Stihla však ešte zažiariť v snímke Michaela Curtiza Santa Fe Trail (1940), vo westerne They Died with Their Boots On (1941), ale predovšetkým v romanci Hold Back the Dawn (1941). Posledne menovaný film jej vyniesol ďalšiu nomináciu na Cenu Akadémie, tentokrát za hlavný ženský herecký výkon. Oscara nakoniec nevyhrala Olivia, ale jej sestra Joan Fontaine za Hitchcockov film '' Suspicion''. Vtedy sa začala rivalita medzi slávnymi sestrami. Údajne po vyhlásení víťaza Olivia natiahla ruky ako gesto gratulácie, bola však sestrou ignorovaná.
Najväčšia popularita a úspechy na Oliviu ešte len čakali. Keď po víťazstve v súdnej výmene názorov s Warnerom nastolila nové pravidlá najímania hercov v Hollywoode, vrhla sa do drámy Každému podľa zásluh, ktorá jej priniesla prvého Oscara. Hrala v nej mladú Jody Norris, ktorej zahynie snúbenec práve v deň, keď sa ona dozvedá o svojom tehotenstve. Jody sa rozhodne dieťa nevychovávať, pretože to v danú dobu a na malom meste nie je práve prijateľné. Zverí dieťa do starostlivosti priateľom veriac, že ​​jeho vývoj bude môcť sledovať z diaľky. Keď ju na celých dvadsať rokov osud prinúti odísť do New Yorku, zmení sa celý jej život. Druhý Oscar prišiel 23. marca 1950 s postavou Catherine Sloper vo filme The Heiress. Partnerom jej v romantickej dráme odohrávajúcej sa v polovici 19. storočia bol Montgomery Clift. Za rovnakú rolu vyhrala svoj prvý Zlatý glóbus.
Osobný život
náhľad|Olivia de Havilland v roku [[1940]]
Partneri
Ešte ako mladučká osemnásťročná herečka spoznala lámača ženských sŕdc Errola Flynna. Predstavovali pre Hollywood a divákov úžasný a nezabudnuteľný filmový pár podobný dvojici Tracy - Hepburnová. Olivia podľa vlastných slov nikdy nepostrehla, že je do neho zamilovaná. V tej dobe bol ostatne ženatý s herečkou Lilou Damita.
Olivia de Havilland bola dvakrát vydatá. Prvýkrát za spisovateľa Marcusa Goodricha, s ktorým bola zosobášená sedem rokov. Vzali sa v roku 1946. Mali spolu syna Benjamina (* 1949), ktorý sa stal matematikom, a ktorého matka prežila. Zomrel po dlhoročnom boji s Hodgkinovou chorobou v roku 1991.
Druhým manželom bol novinár a editor Pierre Galante. Spolu boli od roku 1955 až do roku 1979. Mali spolu dcéru Gisele (* 1956), ktorá sa stala žurnalistkou vo Francúzsku, kde Olivia už od päťdesiatych rokov žila.
Súrodenecká rivalita
Olivia a Joan vyrastali po rozvode u matky v Saratoge v Kalifornii. Obe mali sen stať sa herečkami, čo sa im podarilo. Olivia si nechala meno po svojom otcovi, Joan zvolila najskôr pseudonym Burfield, neskôr Fontaine. Ako prvé sestry vôbec boli nominované a následne ocenené Oscarom. Bol to práve rok 1942, v ktorom obe získali nominácie na Cenu Akadémie, ktorú vtedy vyhrala Joan. Životopisec Charles Higham uvádza, že sestry mali zložitý vzťah už od detstva.
Od roku 1975 však sestry spolu nehovorili. Olivia žila vo Francúzsku, Joan v USA. Za všetkým stál incident ohľadom úmrtia ich matky, kedy Olivia nepozvala Joan na zádušnú omšu. Vzťah úplne ochladol po zverejnení Joaninej monografie v roku 1978.
Posledné roky
Až do vysokého veku bola občasným hosťom filmových udalostí a televíznych rozhovorov. Keď v roku 1998 umieral jej druhý muž, nemohla sa zúčastniť udeľovania 70. Oscarov. To napravila v roku 2003, kedy Oscar slávil 75. narodeniny, a kde uviedla 58 svojich kolegov ocenených cenou za herecké výkony. Vyslúžila si poctu od celého Hollywoodu. V júni 2006 sa zúčastnila osláv svojich deväťdesiatych narodenín v Los Angeles.
Pri príležitosti 65. výročia od uvedenia filmu Sever proti Juhu usporiadala televízia TCM retrospektívny dokument Melanie Remembers (Melanie spomína). Olivia v štyridsaťminútovom rozhovore spomínala na natáčanie a na svojich hereckých kolegov Clarka Gabla a Vivien Leighovú.
V novembri 2008 dostala z rúk vtedajšieho prezidenta Georgea W. Busha národnú medailu za umenie. A v septembri 2010 zase z rúk francúzskeho prezidenta Rad čestnej légie.
Vo februári 2011 bola čestným hosťom 36. ročníka udeľovania francúzskych filmových cien César.
Až do svojej smrti bola členkou americkej Akadémie filmových vied a umení, a nielen preto rada sledovala nové filmy. Jej obľúbenou herečkou bola Meryl Streepová, o ktorej sa vyjadrila: "Je pozoruhodná. Pozerám sa na všetko, v čom hrala. Nikdy som ju však nestretla. Nie je to ani potrebné."
Úmrtie
Olivia de Havillandová zomrela prirodzenou smrťou v spánku, vo svojom dome v Paríži vo Francúzsku, 25. júla 2020 vo veku 104 rokov.
Zaujímavosti
thumb|Hviezda na Chodníku slávy
Paleomagnetizmus
Paleomagnetizmus môže byť:
Praznovský potok
Praznovský potok je potok na Hornom Považí, v centrálnej časti okresu Považská Bystrica. Je to pravostranný prítok Domanižanky, meria 4,3 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Považskom podolí, v podcelku Podmanínska pahorkatina, na juhovýchodnom úpätí Drieňovky v nadmorskej výške približne, juhozápadne od obce Kostolec. Na hornom toku tečie juhozápadným smerom až k Praznovu, kde sa stáča a pokračuje severojužným smerom. V Praznove priberá ľavostranný prítok zo severozápadného svahu Trávnej. Na dolnom toku tečie na krátkom úseku juhojuhozápadným smerom cez osadu Zakvašov, v blízkosti ktorej sa v nadmorskej výške cca vlieva do Domanižanky.
Cassagnas
Cassagnas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3408
NGC 3408 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 8. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 3409
NGC 3409 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Sains-lès-Fressin
Sains-lès-Fressin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sispony
Sispony je dedina v Andorre, v okrsku La Massana. Leží v nadmorskej výške a v roku 2011 mala 1 018 obyvateľov.
Itatí
Itatí môže byť:
Geffen Records
Geffen Records, niekedy skrátene Geffen, je hudobné vydavateľstvo, ktoré vlastní Universal Music Group.
Geffen Records založil v roku 1980 americký podnikateľ David Geffen. Vydavateľstvo okrem iného vydalo albumy spevákov a skupín ako Guns N’ Roses či Aerosmith. Veľký komerčný úspech zaznamenalo vydaním albumu Nevermind americkej skupiny Nirvana. V súčasnosti firma sídli v Santa Monice v Kalifornii.
Teória hier
Teória hier (iné názvy: teória strategických hier, matematická teória hier ) je odvetvie aplikovanej matematiky. Používa modely na skúmanie interakcií s formalizovanou štruktúrou pohnútok („hier“). Teória hier skúma predpokladané a skutočné správanie sa jednotlivcov v hrách, rovnako ako aj optimálne stratégie. Zdanlivo odlišné typy interakcií sa môžu prejavovať podobnými štruktúrami pohnútok, takže všetky môžu byť reprezentované ako príklady jednej konkrétnej hry.
John von Neumann a Oskar Morgenstern ako prví formalizovali túto tému v roku 1944 v ich knihe Teória hier a ekonomické správanie (Theory of Games and Economic Behavior). Dôležité aplikácie teórie hier nájdeme v oblastiach ako operačná analýza, ekonómia, medzinárodné vzťahy, evolučná biológia, vojenská stratégia, kolektívne správanie, politológia a psychológia. Je úzko spätá s ekonómiou v tom zmysle, že sa snaží nájsť racionálne stratégie v situáciách, kde výsledok nezávisí len od našej stratégie a „podmienok na trhu“, ale aj od stratégií zvolených ostatnými hráčmi. Ciele jednotlivých hráčov môžu byť rozdielne, ale môžu sa aj prekrývať. Aplikácie vo vojenskej stratégii do istej miery prispeli k rozvoju teórie hier v jej začiatkoch.
Teória hier hrá čoraz dôležitejšiu úlohu v logike a v informatike. Niekoľko logických teórií má základ v sémantike hier. Informatici používajú hry na modelovanie interaktívnych výpočtov. Výpočtová logika sa snaží vyvinúť komplexnú formálnu teóriu (logiku) interaktívnych výpočtových úloh a zdrojov tak, že tieto entity formalizuje ako hry medzi výpočtovým agentom (činiteľom) a jeho okolím.
Analýza teórie hier sa môže vzťahovať na jednoduché zábavné hry alebo na závažnejšie aspekty života a spoločnosti. Väzňova dilema, ktorú spopularizoval matematik Albert W. Tucker, poskytuje príklad použitia teórie hier v bežnom živote – má mnoho implikácií pre charakter ľudskej kooperácie.
Analytici hier bežne používajú v spojení s teóriou hier aj ostatné odvetvia matematiky, predovšetkým pravdepodobnosť, štatistiku a lineárne programovanie.
Typy hier
Hra je dobre definovaný matematický objekt. Pozostáva z množiny hráčov, zo stratégií dostupných daným hráčom a ku každej kombinácii stratégií sú určené výplaty hráčov. Teória hier rozdeľuje hry do mnohých kategórií podľa toho, aké konkrétne metódy sa používajú na ich riešenie a ako v tej-ktorej kategórii definujeme „riešenie“. Medzi základné typy hier patria:
Hry s nulovým súčtom a hry s nenulovým súčtom
V hrách s nulovým súčtom je celkový úžitok pre všetkých zúčastnených hráčov a pre každú kombináciu stratégií rovný nule. Inak povedané, víťazný hráč získava na úkor ostatných. Príkladom pre hru s nulovým súčtom je napríklad go, šach alebo poker. V týchto hrách víťaz získa práve toľko, koľko jeho protihráči prehrajú. V realite sa väčšinou stretávame s hrami s nenulovým súčtom (v podnikaní alebo v politike, ale príkladom je aj známa väzňova dilema), pretože niektoré výsledky prinášajú celkový čistý úžitok väčší alebo menší než nula. Inak povedané, zisk jedného hráča nemusí pre iného hráča nutne znamenať stratu. Napríklad obchodný kontrakt za bežných okolností predpokladá kladný celkový výsledok, lebo každá zo zúčastnených strán je na tom v konečnom dôsledku lepšie, než v situácii, keď by sa kontraktu nezúčastnila. Vo všeobecnosti je jednoduchšie analyzovať hry s nulovým súčtom. Napokon každú hru možno pretransformovať na hru s nulovým súčtom jednoducho tak, že pridáme dodatočného fiktívneho hráča a prostredníctvom jeho strát budeme kompenzovať výhry reálnych hráčov. Vhodným spôsobom zobrazenia výsledkov hry je matica výnosov.
Kooperatívne hry
Kooperatívna hra je založená na existencii vymáhateľnej dohody medzi hráčmi a skupinami. V priebehu hry koná hráč s ohľadom na to, aká je jeho dohoda s ostatnými hráčmi. Hráči teda navzájom spolupracujú. Teória kooperatívnych hier vysvetľuje fungovanie hodnoverných dohôd. Hodnovernosť dohody je úzko spätá so stabilitou.
Axiomatické vyjednávanie
Dvaja hráči môžu vyjednávať o veľkosti svojich podielov v rámci kontraktu. Teória axiomatického vyjednávania umožňuje určiť, aký veľký podiel je pre hráčov primeraný. Napríklad Nashovo riešenie vyjednávania vyžaduje, aby bol podiel dostatočne veľký a účinný. Podrobné objasnenie problematiky poskytujú špecializované učebnice.
Môže sa však stať, že niekoho nezaujíma „primerané“ riešenie a vyžaduje viac. Čo na to hovorí Nashov koncept riešenia vyjednávania? V skutočnosti jestvuje nekooperatívna hra striedavých ponúk (vyvinul ju Rubinstein), ktorá potvrdzuje Nashovo riešenie vyjednávania ako jedinečný bod Nashovej rovnováhy.
Charakteristické funkčné hry
Namiesto dvoch hráčov môžu spolupracovať viacerí hráči tak, aby dosiahli lepší výsledok. Nie je jasné, aký veľký podiel z celkového výsledku pripadne na každého hráča. Jadro poskytuje primeraný súbor možných podielov. Kombinácia podielov je v jadre, ak neexistuje subkoalícia, ktorej členovia by mohli získať väčší celkový výnos než je podiel na koalícii. Ak podiel neleží v jadre, niektorí členovia môžu byť sklamaní a začnú uvažovať o opustení celej skupiny a vytvorení menšej skupinky (subkoalície) s niektorými inými nespokojnými hráčmi.
Hry s úplnými informáciami
V hrách s úplnými informáciami má každý hráč k dispozícii rovnaké informácie týkajúce sa hry ako všetci ostatní. Príkladom hry s úplnými informáciami je šach. Naopak, hrou s neúplnými informáciami je napríklad poker alebo väzňova dilema. Hry s úplnými informáciam sa v bežnom živote vyskytujú iba zriedka. V teórii sa tieto hry používajú pre zjednodušenie - ako aproximácia skutočných, v realite prebiehajúcich hier.
Aplikácie teórie hier v hazardných hrách
Ako referenčný rámec si môžeme zvoliť napríklad poker, ktorý ako hra podľa teórie hrier spĺňa tieto vlastnosti:
Reprezentácia hry poker v extenzívnom tvare
Kvôli zjednodušeniu sa budeme venovať iba situáciám, kde sú iba dvaja hráči. Takúto hru môžeme popísať jednou bimaticou s m riadkami a n stĺpcami. Hráč 1 má m stratégií (S1,...,Sm) a hráč 2 má n stratégií (S'1,...,S'n). Teda ak si hráč 1 vyberie stratégiu Si a hráč 2 zvolí S'j, potom bude výplata hráča 1 Aij a hráča 2 Bij
V skutočnej hre hráči používajú zvyčajne zmiešané stratégie. Robia to tak, že si vyberú jednu čistú stratégiu, ktorá sa hráčom hodí. Túto stratégiu vyberajú s určitou pravdepodobnosťou. Podľa teórie hier súčet jednotlivých pravdepodobností, s ktorými vyberajú hráči čisté stratégie, je 1. Keby sme chceli zistiť výplatu hráča 1 v zmiešaných stratégiách, vytvoríme si vektor p, kde zložka vektora pi bude pravdepodobnosť, s akou bude hráč 1 hrať stratégiu i. Pre hráča 2 analogicky vytvoríme vektor q, kde zložka qi bude pravdepodobnosť, s akou bude hráč 2 hrať stratégiu i.
Nashovo equilibrum
Dvojica stratégií (p,q), kde p je stratégia hráča 1 a q je stratégia hráča 2, sa nazýva "Nashovo ekvilibrium (NEQ)", ak p je najlepšia reakcia na q a q je najlepšia reakcia na p.
Pre hráča 1 si nazveme stratégiu p "najlepšiu reakciu" na stratégiu q hráča 2, ak p prinesie hráčovi 1 najvyššiu možnú výplatu: 22 Hráč 1 Hráč 2 S21 S22 b 1-b S11 a A11 A12 S12 1-a A21 A22 Výplata hráča 1, keď zahrá stratégiu S11: b.A11+ (1-b).A12 Výplata hráča 1, keď zahrá stratégiu S12: b.A21+ (1-b).A22 Výplata hráča 1, keď zahrá stratégiu S21: a.B11+ (1-a).B21 Výplata hráča 1, keď zahrá stratégiu S22: a.B12+ (1-a).B22 Kde a je pravdepodobnosť s akou zahrá hráč 1 stratégiu S11 a 1-a je pravdepodobnosť s akou zahrá hráč 1 stratégiu S12. Hráč 2 zahrá stratégiu S21 s pravdepodobnosťou b a stratégiu S22 pravdepodobnosťou 1-b. Dá sa ukázať, že v každej hre existuje minimálne jedno NEQ, ktoré nemusí nutne nastať pri čistých stratégiách.
Six Feet Under
Six Feet Under (skratka SFU) je americká death metalová skupina, ktorá vznikla v roku 1993 ako projekt Chrisa Barnesa, speváka skupiny Cannibal Corpse a gitaristu skupiny Obituary Allena Westa. Títo hudobníci sa spojili s bývalým basgitaristom skupiny Massacre, Terry Butlerom a s jeho švagrom, bubeníkom Gregom Gallom.
Skupina Six Feet Under má vydaných deväť albumov a s predajom 370 660 nosičov je jednou zo štyroch najlepšie predávaných death metalových skupín v zozname, ktorý bol zverejnený v systéme Nielsen Soundscan.
Brescia (provincia)
Brescia je provincia na severe Talianska v regióne Lombardsko. Provincia má 1 262 295 obyvateľov a rozlohu. Hlavným mestom je Brescia.
Geografia
náhľad|vľavo|Jazero Iseo (Lago d'Iseo) náhľad|Mapa provincie a jej významné mestá Provincia sa nachádza na severe Apeninského polostrova. V tejto provincií sa nachádzajú tri veľké jazerá (Lago d'Iseo, Lago di Garda a Lago d'Idro) a ďalšie menšie jazerá v horách.
Šport
Taliansky futbalový klub Brescia Calcio hrá v súčasnosti v Serie B, druhej najvyššej talianskej futbalovej súťaži.
Hector Berlioz
Hector Berlioz (* 11. december 1803, La Côte-Saint-André, Francúzsko – † 8. marec 1869, Paríž) bol francúzsky hudobný skladateľ.
Život
Berlioz sa narodil v roku 1803 v La Côte-Saint-André. Jeho otec bol váženým lekárom v Dauphiné v južnom Francúzsku, ale pre hudobnú kariéru syna nemal porozumenie. Aj matka ho prekliala za jeho neústupnosť.
Mladý Hector sa naučil hrať na flaute a gitare, kompozíciu vyštudoval na parížskom konzervatóriu, pričom vydržal bez podpory rodičov. Často bol jeho celodennou stravou iba sušený chlieb a figy. Až na piaty pokus sa mu podarilo získať Rímsku cenu, ktorá ho na päť rokov finančne zabezpečila a umožnila mu štúdium v Taliansku.
Hoci mal už zloženú Fantastickú symfóniu, neprijali ho ako profesora harmónie na parížske konzervatórium, ani ako zbormajstra do opery s odôvodnením, že nevie hrať na klavíri. Vďaka literárnemu nadaniu prispieval do časopisov ako kritik, čo zmiernilo jeho existenčné ťažkosti. Na konzervatóriu nakoniec od roku 1852 pôsobil ako knihovník. Jeho kompozície si získavali pozornosť hlavne v zahraničí. V rodnom Francúzsku nebol do konca života docenený, čo Berlioz veľmi ťažko niesol.
Berlioz bol dvakrát nešťastne ženatý, po tragickej smrti syna ako námorníckeho kapitána prežíval bolestné sklamanie. Jeho smrť urýchlil nešťastný pád zo skál neďaleko Monaka.
Dielo
Najvýznamnejším a najznámejším Berliozovým dielom je Fantastická symfónia. Známa je tiež symfónia so sólovou violou Harold v Taliansku, ktorú skladateľ skomponoval na podnet Paganiniho. Ten mu za to venoval sumu 20 000 frankov. Nasledujú diela Romeo a Júlia, Smútočná a triumfálna symfónia, Faustovo prekliatie, Kráľ Lear, Korzár, Rímsky karneval a ďalšie, ktoré boli často inšpirované literárnymi námetmi. Autor išiel so svojou vynaliezavosťou tak ďaleko, že niekedy kombinoval symfonický orchester s dychovými kapelami, ako napríklad v Requiem. Skladateľ skomponoval aj niekoľko hudobno-dramatických diel – operu Benvenuto Cellini, ktorej hlavným hrdinom bol kovolejár z obdobia renesancie, komickú operu Beatrice a Benedikt a veľkú dvojdielnu operu Trójania podľa Vergiliovej Aenedy. Napriek tomu, že kritici túto operu oceňujú, na operných scénach sa nepresadila.
Je nutné spomenúť tiež Berliozove literárne diela, najmä významnú učebnicu inštrumentácie Grand traité d'instrumentation et d'orchestration, ktorá sa používa dodnes a duchaplné autobiografické Pamäti, v ktorých sa prejavili skladateľove literárne schopnosti.
Liga majstrov EHF žien
Liga majstrov EHF žien je najprestížnejšia európska hádzanárska klubová súťaž žien, usporadúvaná Európskou hádzanárskou federáciou (EHF). Jej predchodca, Európsky pohár majstrov EHF žien, vznikol v roku 1960. Súčasná podoba súťaže vznikla v roku 1993. Najúspešnejším klubom súťaže je vtedy sovietsky klub Spartak Kyjev, ktorý ju vyhral 13-krát.
Dejiny a štruktúra
náhľad|Pohár Ligy majstrov EHF Európsky pohár majstrov žien (EPM) sa prvýkrát hral v sezóne 1960/61. Hralo sa vyraďovacím spôsobom, keď v každom kole proti sebe dva tímy odohrali 2 zápasy (každý tím hrá raz doma a raz vonku) a ten s lepším skóre postúpil do ďalšieho kola. Zúčastniť sa mohli víťazi domácich líg a obhajcovia trofejí.
V sezóne 1993/94 prešla súťaž reorganizáciu do dnešnej Ligy majstrov (LM). V súčasnosti má Liga majstrov kvalifikačné kolo či kolá a hlavnú súťaž, hranú v 4 štvorčlenných skupinách (spôsobom každý s každým doma a vonku). Z každej z týchto skupín postupujú 2 najlepšie družstvá do hlavnej fázy, hranej v 2 štvorčlenných skupinách (spôsobom každý s každým doma a vonku). A z každej z týchto skupín postupujú 2 najlepšie družstvá do vyraďovacej fázy hranej systémom dvoch zápasov (doma - vonku), kde postupuje vždy mužstvo s lepším súčtom skóre z oboch zápasov (pri rovnosti rozhoduje vyšší počet strelených gólov na ihrisku súpera, pri rovnosti oboch skóre sa potom predlžuje a prípadne rozhodujú 7m hody).
Pierre Jean Georges Cabanis
Pierre Jean Goerges Cabanis (* 5. jún 1757, Cosnac, Francúzsko – † 5. máj 1808, Meulan-en-Yvelines) bol francúzsky filozof, osvietenec a lekár.
V salóne pani Helvétiovej sa zoznámil s encyklopedistami. Počas Veľkej francúzskej revolúcie spolupracovník Mirabeauov, priateľ Condorcetov, stúpenec girondistov, neskôr Napoleonov.
Svojou materialistickou filozofiou nadväzoval na Descartovu fyziku a patril k ideológom; tvoril prechod medzi osvietenským senzualizmom a pozitivizmom.
Podľa Cabanisa vedomie závisí predovšetkým od fyziologických funkcií.
Mária Bartuszová
V rokoch 19561961 študovala na Vysokej škole umeleckopriemyselnej v Prahe, v ateliéri keramiky a porcelánu (prof. Otto Eckert). V roku 1961 sa vydala za sochára Juraja Bartusza, ukončila školu a narodila sa jej prvá dcéra Anna. Od roku 1963 žila a tvorila so svojím manželom v Košiciach. V roku 1968 prejavila záujem stať sa členkou tvorivej skupiny Klub konkretistov. V rokoch 1969 a 1970 s touto výtvarnou skupinou, ktorá sa orientovala na výtvarný smer geometrickej abstrakcie, aj vystavovala. Prvou výstavou venovanou výlučne jej tvorbe bola prehliadka jej diel Transformácia foriem – Sochy Márie Bartuszovej v Galérii M. A. Bazovského v Trenčíne. Najdôležitejšia výstava jej umenia za jej života sa konala v roku 1988 v Košiciach. Zomrela 22. decembra 1996 v Košiciach na dlhodobé komplikácie spôsobené autoimunitným ochorením Sjögrenov syndróm. Veľkým prínosom bola jej posmrtná výstava Cesta k organickej plastike v Slovenskej národnej galérii v Bratislave v roku 2005, ďalej výstava Maria Bartuszová – Formy Przejściowe – Provisional Forms v Múzeu Moderného umenia vo Varšave v roku 20142015. Mária Bartuszová bude mať 11. novembra 202018. apríla 2021 samostatnú, veľkolepo komponovanú prehliadku svojich umeleckých diel v prestížnej verejnej britskej inštitúcii TATE Gallery (výstava bola z dôvodu pandémie COVID presunutá na september 2022 až apríl 2023). Jej diela sú súčasťou prehliadky Bienále umenia v Benátkach s názvom „Milk of Dreams“ (apríl – november 2022).
Otvorenie samostatnej výstavy s názvom MARIA BARTUSZOVÁ vo verejnej britskej inštitúcii TATE Modern v Londýne 20. septembra 2022 si všimlo veľa britských médií a denníkov ako Guardian, Evening Standard, ktorý jej tvorbu opísal jej tvorbu ako „všetko o tichom kúzle tejto pozoruhodnej, príliš málo známej sochárky“. „Jej diela bývajú biele, hladké a zaoblené; mnohé pripomínajú vajíčka alebo kvapky vody“, píše The Telegraph. O výstave pozitívne a s nadšením píše The Times. The Guardian píše o tom, že „Bartuszovej diela sú pripravené žiariť ďalej“. Podobne sa pridáva aj FAD Magazine.
Diela
Skladačka Marie Bartuszovej, 1977, brony, v zbierke Slovenskej národnej galérie
Aubiac
Aubiac môže byť:
Esquina
Esquina môže byť:
Ostrá (vrch vo Veľkej Fatre)
Poloha
Nachádza sa na okraji centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v okrese Martin a katastrálnom území obce Blatnica. Ostrá je spolu s Tlstou a Lubenou súčasťou mohutného vápencového masívu nad obcou Blatnica, ktorý tvorí výraznú dominantu horného Turca. Juhozápadné svahy Ostrej klesajú do Blatnickej, juhovýchodné do Juriašovej doliny a severné do údolia Konský dol. Vrch patrí do NPR Tlstá a tiež je súčasťou Národného parku Veľká Fatra.