cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nočná hliadka (obraz)
Pôvod diela
Rembrandt dostal na obraz objednávku v roku 1640 alebo v roku 1641. Po dokončení v roku 1642 ho zavesili do veľkej sály sídla streleckej roty v Nieuwe Doelenstraat. Tu visel až do roku 1715, kedy rota skončila svoju činnosť. Vtedy ho, čiastočne zmenšený, umiestnili do sály vojenskej rady v radnici v Amsterdame, dnes súčasti kráľovského paláca. V 17. a 18. storočí bol označovaný ako Rota Fransa Banninga Coqua, okolo roku 1808 sa pre stmavnutý olejový náter (stmavnutie spôsobili sadze z kozuba, nad ktorým bol obraz zavesený) presadil názov Nočná hliadka. V roku 1808 obraz preniesli, keď ho mesto Amsterdam muselo vydať ako vojnový záloh. Dočasne ho umiestnili v múzeu Trippenhuis až sa v roku 1885 stal exponátom novootvoreného Rijksmusea.
Zaujímavosť
Zaujímavým bol spôsob zaplatenia obrazu. V čase jeho zrodu bol Rembrandt na vrchole kariéry a dať si od neho namaľovať obraz nebola lacná záležitosť. Za obraz, ktorý potom zavesili v slávnostnej sále svojej strelnice, zaplatilo šestnásť členov gardy približne po sto guldenoch a to podľa toho, kto aké miesto na obraze zaujal.
Kýčerný potok
Kýčerný potok môže byť:
Karol Bernolák
Karol Bernolák de Haraszt (* 23. december 1870, Banská Bystrica – † 1950, Budapešť) bol  dôstojník, generál.
Životopis
Príslušník zemianskeho rodu Bernolák de Haraszt. Maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1893). V Banskej Bystrici vykonával vojenskú prezenčnú. V roku 1902 sa v meste oženil s Margitou Petríčkovou, dcérou Eugena Petríčka, profesora prírodopisu na gymnáziu. Pôsobil ako dôstojník v domobraneckých plukoch v Uhorsku a Sedmohradsku. Takmer celé obdobie 1. svetovej vojny strávil na frontoch ako veliteľ. Po skončení vojny sa vrátil do Košíc, odtiaľ sa presťahoval do Miškovca. Zomrel v Budapešti.
Kategória priestoru
Kategória priestoru je kategória, ktorá je výsledkom poznania priestoru. Je jednou zo základných podmienok možnosti existencie vedy.
Beyrie-sur-Joyeuse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svetový pohár v biatlone 2010/2011
Svetový pohár v biatlone 2010/2011  je 34. ročník Svetového pohára v biatlone. Začiatok tohto ročníka bude 29. novembra 2010 vo švédskom Östersunde a jeho koniec je naplánovaný na 20. marca 2011 v Nórskom Oslou. Minulosezónne triumfy budú obhajovať 24-ročný Nór Emil Hegle Svendsen a 23-ročná Nemka Magdalena Neunerová.
Federálne zhromaždenie Ruskej federácie
Federálne zhromaždenie Ruskej federácie (, Federaľnoje sobranie Rossijskoj Federacii) je ruský parlament - najvyšší zastupiteľský a zákonodarný orgán Ruskej federácie. Jeho postavenie a funkcie určuje Ústava Ruskej federácie v 5. hlave.
Federálne zhromaždenie Ruskej federácie má dve komory: Štátnu dumu (dolná komora) a Radu Federácie (horná komora). Funkcie a právomoci sú rozdelené medzi obe komory Federálneho zhromaždenia, pričom každá rokuje a koná samostatne. Pri špeciálnych, väčšinou slávnostných príležitostiach sa konajú aj spoločné zasadnutia oboch komôr.
Štruktúra Federálneho zhromaždenia
Federálne zhromaždenie pozostáva z dvoch komôr, pričom ich zloženie, ako aj princípy ich konštituovania sú rozdielne. Spôsob tvorby Rady Federácie a spôsob volieb poslancov do Štátnej dumy sú upravené federálnymi zákonmi Ruskej federácie. Zároveň platí, že rovnaká osoba nemôže byť súčasne členom Rady Federácie a poslancom Štátnej dumy.
Federálne zhromaždenie je jednotným parlamentným organizmom, jeho komory však fungujú nezávisle od seba. Ústava Ruskej federácie stanovuje, že komory zasadajú oddelene. Spoločné zasadnutie oboch komôr parlamentu Ústava pripúšťa iba v troch prípadoch:
Rada Federácie
Hornou komorou parlamentu je Rada Federácie Federálneho zhromaždenia Ruskej federácie. Radu Federácie tvoriа po dvaja predstavitelia z každého subjektu Ruskej federácie - vždy jeden reprezentant výkonného orgánu a jeden zastupiteľ zákonodarného orgánu každého subjektu Federácie. Počet subjektov Federácie teda priamo určuje počet členov Rady Federácie - Ruská federácia má 85 subjektov, preto má Rada Federácie 170 členov.
Rada Federácie nemá určené funkčné obdobie. Jej členov menujú a odvolávajú orgány jednotlivých subjektov Federácie.
Štátna duma
Dolnou komorou parlamentu je Štátna duma Federálneho zhromaždenia Ruskej federácie. Štátna duma pozostáva zo 450 poslancov, ktorí sú volení vo všeobecných voľbách podľa platnej ústavy na päťročné funkčné obdobie.
Výnos
Výnos môže byť:
Nehanebné neviniatko
Nehanebné neviniatko je názov detektívneho románu slovenského autora Dominika Dána z roku 2005.
Nová ľavica
Nová ľavica je protestné hnutie študentstva a inteligencie v západných krajinách proti buržoáznej spoločnosti, jej inštitúciám, spôsobu života, mravným hodnotám a ideálom. Zrodilo sa začiatkom 60. rokov 20. storočia.
Stála konferencia občianskeho inštitútu
náhľad|Sídlo na Hviezdoslavovom námestí 17 v Bratislave
Stála konferencia občianskeho inštitútu (SKOI) je občianske združenie pôsobiace na Slovensku od roku 1993, ktorého cieľom je vzdelávacia a osvetová činnosť v oblasti demokracie a občianskych práv.
Eric Voegelin
Eric Voegelin (* 3. január 1901, Kolín nad Rýnom, Nemecko – † 19. január 1985, Palo Alto, Kalifornia, USA) bol nemecko-americký filozof a politológ.
Stála konferencia občianskeho inštitútu
Vznik Stálej konferencie občianskeho inštitútu
SKOI vznikla koncom roku 1993 ako reakcia na politický vývoj na Slovensku po voľbách v roku 1992. Verejnosť proti násiliu, vedúca politická sila nežnej revolúcie na Slovensku v roku 1989, sa pred parlamentnými voľbami v roku 1992 rozpadla na dve časti: Hnutie za demokratické Slovensko vedené Vladimírom Mečiarom (HZDS) a Občiansku demokratickú úniu (ODÚ). Kým HZDS voľby s veľkým náskokom vyhralo, ODÚ získala iba 4,04 % a nedostala sa do parlamentu, napriek tomu, že za ňu kandidovalo niekoľko členov vlády. Onedlho po neúspechu vo voľbách strana zanikla.
Eric Voegelin
Narodil sa v Kolíne nad Rýnom, Detstvo prežil v Rakúsku. V roku 1922 promoval doktorátom z politických vied na viedenskej univerzite. Po anšluse Rakúska bol prepustený z univerzity a nútený emigrovať do USA. V Amerike prežil 20 rokov, najmä na Louisiana State Univerzity. V rokoch 1958 až 1966 pôsobil na univerzite v Mníchove. Zvyšok života strávil v USA, kde pôsobil na Hoover Institution on War, Revolution, and Peace.
Vo svojom diele okrem iného analyzoval príčiny vzostupu ideológií a ich vplyv na politický poriadok. Ideológie nie sú podľa Voegelina v kritickom zmysle zlúčiteľné s vedeckou poctivosťou. Všetky ideológie, vrátane totalitných - t. j. komunizmu a nacizmu, vychádzajú podľa Voegelina z gnostického chápania reality. Medzi jeho najvplyvnejšie práce patria Rasse und Staat z roku 1933, The New Science of Politics z roku 1952 a súborné dielo Order and History, ktoré vychádzalo v rokoch 1956-1987.
Stála konferencia občianskeho inštitútu
Názov Stálej konferencie občianskeho inštitútu
Podľa lexikónu je inštitút okrem iného aj spoločenstvo ľudí, združených na základe spoločne vyznávaných hodnôt. Podľa vlastného vysvetlenia SKOI jeho členovia, priaznivci a sympatizanti vyznávajú hodnoty liberálnej demokracie, ktoré tvoria základ občianskej spoločnosti. Názov Stála konferencia signalizuje, že ľudia združení v Občianskom inštitúte sa rozhodli čo najčastejšie sa schádzať a diskutovať o problémoch demokracie na Slovensku.
Hustopeče - Štěrkáč
Hustopeče - Štěrkáč je prírodná pamiatka ev. č. 5845. Nachádza sa v katastrálnych územiach obcí Milotice nad Bečvou a Hustopeče nad Bečvou v okrese Přerov, v Olomouckom kraji. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Naši
Naši môže byť:
Hustopeče - Štěrkáč
Ochrana
Predmetom ochrany je biotop plocháča červeného (Cucujus cinnaberinus) a územie je súčasne rovnomennou európsky významnou lokalitou
Le Mesnil-Herman
Le Mesnil-Herman je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trantor
Trantor, je fiktívne mesto - planéta, ktoré vo svojej sérii o Základni (Nadácii) vytvoril Isaac Asimov. Trantor je sídlom Galaktickej ríše, má rozlohu 200 miliónov km2 a v čase svojho rozkvetu ho obývalo viac ako 40 miliárd obyvateľov. Celý Trantor bol pokrytý kupolami s výnimkou Cisárského paláca. Väčšina obyvateľov sa venovala administratívnej práci spojenej s riadením ríše.
Eucharistia
náhľad|220x220bod|v kostole [[Svätý Michal Archanjel|sv. Michala Archaniela v americkom Findlay]] Eucharistia (gr. Vďakyvzdanie) je jedna zo základných súčastí kresťanského kultu. Pripomína sa pri ňom Posledná večera Ježiša Krista. Kresťania veria, že chlieb a víno majú po premenení podstatu Tela a Krvi Kristovej, ktoré potom prijímajú (zostávajú však vlastnosti chleba a vína). Vzdávajú sa vďaky za spasenie. Pojmom eucharistia sa tiež označuje tento chlieb a víno premenené v Telo a Krv Kristovu.
Trantor
Planéta bola rozdelená na viacero sektorov, napr.:
Eucharistia
V katolíckej cirkvi sa oslavuje svätým prijímaním počas omše, v protestantskom prostredí sa používa označenie vysluhovanie večere Pánovej. Vyskytujú sa aj ďalšie označenia ako lámanie chleba, božská liturgia. Eucharistia spolu s krstom sú sviatosti, ktoré uznávajú takmer všetky kresťanské cirkvi.
MFK Ružomberok
MFK Ružomberok je slovenský futbalový klub z mesta Ružomberok, ktorý bol založený v roku 1906. V sezóne 2005/06 vyhral Slovenský pohár a titul majstra v slovenskej najvyššej súťaži.
Trantor
Trantor bol závislý od dovozu jedla a ďalších životne dôležitých surovín z iných planét a táto jeho závislosť ho robila zraniteľným voči obliehaniu a dobytiu. Počas tzv. Veľkého rabovania zomrelo obrovské množstvo jeho obyvateľov. Za 50 rokov klesol ich počet na nie viac ako 100 miliónov. Obyvatelia strhli kovové kupole a takto uvolnené plochy začali využívať na poľnohospodárstvo. Cisár spolu so sprievodom ušiel na planétu Delicass, ktorá bola premenovaná na Neotrantor a stala sa sídlom poslednej dynastie Prvej ríše.
Karel Gut
Karel Gut (* 16. september 1927, Uhříněves – † 6. január 2014, Praha) bol hokejový hráč, tréner a funkcionár.
Životopis
Ako mladý hrával futbal i ľadový hokej zároveň. V roku 1949 nastúpil na základnú vojenskú službu, kde hral za tím ATK Praha. Po dvoch rokoch prestúpil do Tatry Smíchov. V roku 1952 bol nominovaný na majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji v Nórsku. V reprezentácii nastupoval až do roku 1960, hral v 114 zápasoch a dal 34 gólov.
MFK Ružomberok
Začiatky futbalu v Ružomberku (pred rokom 1906)
Pri hľadaní historických materiálov o vzniku futbalu v Ružomberku sa často stretávame s argumentami, že jeho pôvodcami boli prisťahovaní talianski robotníci. Títo pracovali na výstavbe Košicko-bohumínskej železnice (18661871) a niektorí z nich sa v Ružomberku natrvalo usídlili. V spomienkach najstarších pamätníkov panovalo presvedčenie, že prvými ľuďmi, ktorých videli hrať na území mesta v mestskej časti Rybárpole futbal, boli Angličania. Boli to 14 montéri, ktorí montovali najmodernejšie textilné stroje v ružomberskej textilke. O prvých futbalových krokoch v Ružomberku však píše časopis Liptov z roku 1939, ktorý uvádza, že podnet k hraniu futbalu v Ružomberku dal istý Lipthay, ktorý priniesol z Budapešti futbalovú loptu. Prvé reakcie k novej športovej hre boli odmietavé a mnohí ju podľa autora článku dokonca zavrhovali. Po čase našla zaujímavá hra mnoho obdivovateľov v radoch rybárpoľskej mládeže, ktorá začala tento druh športu pestovať v kolektíve pomenovanom Faňura.
Trantor
Seznam planet série Nadace Stiftelseserien
MFK Ružomberok
Prvý klub - Concordia (19061914)
Rozvoju futbalu v meste silne napomáhali spomenutí talianski usadlíci, ktorí v spolupráci s občanmi mesta založili prvý futbalový oddiel s názvom Concordia. Stalo sa tak v roku 1906. Zakladateľom klubu bol Štefan Mudrončík, aktívny hráč, ktorý pracoval v textilke ako podnikový archivár. Prvým tajomníkom klubu bol František Ivankovič. Aktívnymi hráčmi klubu boli Martin Horváth, brankár Jozef Gromnica, František Kačvara, Ján Gromnica, Vrchoslav Vyskočil, Bedrich Daneš, Štefan Mudrončík, Samueli, ako aj celý rad bratov - Wetlerovci, Petrákovci, Podhorskí, Šipošovci. Klub hrával na ihrisku pri bývalej Slovenskej papierni na ihrisku zvanom Execirák, na ktorom cvičievalo vojsko z priľahlých vojenských barakov. Prvým dresom boli čierno-biele pásikované tričká a čierne trenírky. Šatne klubu sa nachádzali v hostinci pomenovanom po majiteľovi Tyroler (pri rieke Revúca). Miestnosti v reštaurácii Pribiš slúžili za klubovňu tak hráčom ako aj funkcionárom (už neexistujúca budova oproti bývalému hotelu Savoy). Poobliekaní hráči chodievali Poľnou cestou, nazývanou tiež Cigánskou a úzkou uličkou popri lesníckom internáte sa dostávali na ihrisko Execirák. Počas trvania zápasu boli v činnosti dve pohyblivé pokladne a kontrolná služba. Počet divákov sa pohyboval od 500 do 700.
ŠK Viktória Ružomberok (19181926)
Vypuknutím 1. svetovej vojny nastal neodvratný zánik klubu Concordia Ružomberok, lebo mladí hráči boli povolávaní na front. Výstroj klubu sa počas vojny stratila a po vojne nebolo organizátora, ktorý by obnovil zašlú slávu klubu. Na druhej strane to ani nebolo potrebné, lebo v čase keď ešte zúrila vojna, zišli sa chlapci z rybárpoľskej strojárne, aby pod vedením "otca klubu" Eduarda Stančoka založili nový futbalový klub - československý športový klub Viktória Ružomberok-Rybárpole. Prvým prezidentom klubu, ktorý vznikol 1. mája 1918 sa stal Jozef Gromnica, známy brankár zaniknutého klubu Concordia, pokladníkom Eduard Stančok a kapitánom bol Štefan Slimák. Medzi odchovancov klubu okrem iného patrí nezabudnuteľný Eduard Kardoss, ktorý ako brankár Viktórie, neskôr Slávia Košice, ŠK Bratislava a reprezentačného mužstva ČSR (Pláničkov nástupca) neraz preslávil rodné mesto v ťažkých medzinárodných stretnutiach. Prvým súperom Viktórie bola ŠK Žilina, zápas sa skončil víťazstvom Žilinčanov v pomere 2–0. Klub fungoval v ťažkých materiálnych podmienkach. Prvé dresy boli páskované zeleno-biele a na ich zakúpenie bolo potrebné usporiadanie majálesu, ktorého výťažok bol použitý na výstroj pre 11 hráčov.
Tri futbalové kluby v meste
V roku 1921 došlo v doraste ŠK Viktória k zvratu. Od materského klubu sa odlúčili niektorí hráči a uzatvorili pod patronátom Remeselníckeho spolku klub pomenovaný Union Ružomberok. O založenie klubu sa zaslúžili viacerí funkcionári spolku na čele s bývalým majiteľom skladu uhlia Fodorom. Remeselnícky spolok zabezpečil klub po všetkých stránkach, vrátane nových veľmi efektných červeno-bielo pásikovaných tričiek a čiernych trenírok. Tajomníkom klubu bol holič Klein. Klub hrával na ihrisku Pod Paračkou a zanikol v roku 1926. Čoskoro nato zanikol aj ďalší klub - ŠK Viktória, keď z neho odišli viacerí hráči z existenčných dôvodov. Po vytvorení klubu Union vznikol po roztržke so židovskou mládežou klub ŠK Makkabea Ružomberok. Tým pôsobili na pôde mesta paralelne 3 futbalové kluby. Vedúcimi osobnosťami klubu boli JUDr. Pavol Gál, Dr. Artúr Fischer, Zoltán Fodor, Viliam Neu, Alexander a Armín Straussovci. Za mužstvo hrávali vysokoškoláci, ktorí študovali v Prahe, ale aj vojaci z miestnej posádky. Mužstvo bolo najsilnejšie v rokoch 1924 až 1925, keď do Ružomberka prichádzali súperi nielen z celého Slovenska, ale aj zo zahraničia. Makkabea hrávala na ihrisku Execirák až do roku 1923, kedy majiteľ drevoskladu Emil Klein daroval klubu pozemok pod Paračkou. V roku 1924 hral v Ružomberku WAC Budapest a neskôr aj Ferencvároš Budapešť, ktorý vyhral 5–0. O zápas bol veľký záujem, prišli sa pozrieť aj fanúšikovia z Košíc, Lučenca, Šiah a mnohých ďalších miest. V hľadisku sa tiesnilo 6000 divákov.
ŠK Ružomberok (19271948)
Obdobie rozkvetu a úspechov prišlo so vznikom klubu ŠK Ružomberok. Rok založenia klubu je rozporuplný, podľa novín Slovák bol založený v roku 1924, pamätníci zase tvrdia, že v roku 1926. Faktom je, že stanovy klubu boli schválené ministerstvom vnútra 12. júla 1927. Prvým predsedom klubu bol Amand Kyas. Tak ako je neistý rok založenia, dohady sú i o prvom zápase ŠKR. Podľa niektorých prameňov bol prvý zápas s ŠK Bratislava, ktorý Ružomberok prehral katastrofálne vysoko 0–16. Noviny zasa uvádzajú prvý zápas s DVS Trenčín s údajným výsledkom 2–3. V roku 1928 postúpil klub do I.A triedy Stredoslovenskej župy, ale hneď v nasledujúcej sezóne nemal dostatok hráčov a zostúpil, do súťaže sa vrátil až v roku 1932. Do Ružomberka začali prichádzať aj známe zahraničné mužstvá, napr. vychýrený Ferencvároš Budapešť, Brigitenaur Wiener a pod. Koncom tridsiatych rokov postúpil Ružomberok do ligy a hneď si vyslúžil prezývku šťuka ligy. Umiestnil sa na 5. mieste za ŠK Bratislava, FC Vrútky, AC Považská Bystrica a Slávia Prešov. Za Ružomberkom sa umiestnili TŠS Trnava, TTS Trenčín, ŠK Žilina, VAS Bratislava, AC Spišská Nová Ves, ZTK Zvolen a DSK Bratislava. Najvyššiu súťaž hral klub aj v ďalších 3 sezónach. V sezóne 1941/42 sa umiestnil na deviatom mieste, 1942/43 na siedmom a 1943/44 opätovne na deviatom. Kapitánom mužstva bol Pribil, ďalšími hráčmi boli Weisz, Vyskoč, Bačkor, Slniečko, Šupák, Čech, Hromádka, Mecko, Heger, Hrivnák, Havran, Benko, Velebný, Tegelhoff, Kmeť, Stránovský, Héthy. ŠKR hrával najskôr na ihrisku pod dnešným Liptovským múzeom a neskoršie na ihrisku pri gymnáziu (tzv. ružomberská sahara).
RAC Ružomberok
Počas existencie ŠK Ružomberok došlo k založeniu Ružomberského atletického klubu (RAC) v Rybárpoli. V roku 1935 bol jeho predsedom Bedrich Lukášik. Tento oddiel kráčajúci v šľapajach slávnej ŠK Viktória hrával svoje zápasy na ihrisku ŠK Makkabea. Po krátkej existencii RAC sa území mesta objavil ďalší konkurent vychýreného ŠKR, keď v opäť v textilke vznikol ŠK RTZ Rybárpole. Klub sa nešpecializoval len na futbal, ale organizoval aj zimné športy, tenis, stolný tenis, volejbal, hokej. V začiatkoch stál na čele oddielu Július Duchoň. V ŠK RTZ hrával aj Alojz Obtulovič, ktorý sa neskôr stal skúseným medzinárodným rozhodcom FIFA. S pribúdajúcim časom rástla rivalita medzi úspešnejším ŠKR a mladšími kolegami z ŠK RTZ, ktorá pokračovala aj v povojnových rokoch.
Vznik Sokol SBZ Ružomberok (19481953)
Po skončení 2. svetovej vojny sa ŠK RTZ Ružomberok snažili dostať do čela ružomberského futbalu. Nakoniec to nebolo až také ťažké. ŠK Ružomberok nenadviazal na predchádzajúce úspešné roky. Po roku 1946 sa v ružomberskej textilke vytvorili dobré podmienky aj pre športovcov a vtedy hrali futbalisti majstrovské zápasy v divízii. Už v roku 1947 RTZ nebezpečne ohrozovali ŠKR. Po 10. kole boli dokonca ne čele pred ŠK Liptovský Mikuláš, ŠK Púchov, Šk Dubnica, ŠK Ružomberok a ďalšími. Ale futbalisti RTZ nepodávali vyrovnané výkony a na konci ročníka bol víťazom súťaže rival ŠK Ružomberok. V roku 1947 RTZ na základe rozhodnutia valného zhromaždenia zmenil názov na SBZ Rybárpole. V roku 1948 našli po rokoch rivality funkcionári SBZ a ŠKR spoločnú reč a založili organizáciu Sokol SBZ Ružomberok. Hneď prvá sezóna po zlúčení bola úspešná, keď Ružomberok v súťaži valcoval svojich súperov neraz aj dvojciferným rozdielom (Slovena Trenčín 10–1). O postup do národnej ligy prišiel Ružomberok vďaka reorganizácii súťaží. V ďalšej sezóne sa Ružomberku opäť darilo výborne, najväčšieho rivala ročníka porazil Ružomberok doma 4–1 a zdalo sa, že o postupujúcom je rozhodnuté. Vedúci Ružomberok, ale prehral prekvapujúco na ihrisku Čadce 3–5 a postupoval Púchov. V tomto období hrali v Ružomberku aj prvoligové pražské S. AC Sparta Praha dokonca prehrávala po prvom polčase 0–1, ale v druhom polčase po zlepšenej hre dosiahla víťazstvo 4–1. Aj štart ďalšieho pražského mužstva pútal v Ružomberku veľkú pozornosť a SK Slavia Praha dala víťazný gól na 3–2 až v 87. minúte zápasu.
Iskra Ružomberok (19531957)
V roku 1949 sa intenzívne začalo pracovať na príprave výstavby štadióna vo Veľkom Políku a od roku 1950 už prebiehali práce na výstavbe všešportového areálu. Ružomberok sa v ďalších rokoch snažil prebojovať do vyššej súťaži, ale napriek solídnym výsledkom sa to nepodarilo. V roku 1953 sa zo Sokola SBZ stala Iskra Ružomberok. Ružomberok sa stal majstrom kraja a účastníkom 2. ligy. Ružomberok v súťaži nezačal dobre a navyše doma s ČH Brno prehral katastrofálne 2–8. Vtedy za Brno hrávali aj hokejoví reprezentanti Bubník (dal 4 góly) a Danda. Až po 4. kole získala Iskra prvé body po víťazstve s Košicami. V roku 1954 sa už začalo hrať na novom štadióne, aj keď nebol celkom dobudovaný. Ružomberok pokračoval v nepresvedčivých výkonoch a po domácom zápase s Gottwaldovom to nevydržali domáci fanúšikovia a po incidente bolo domáce ihrisko okamžite zavreté a zápasy musel hrávať v Liptovskom Mikuláši. Ružomberok sa napriek tomu udržal v súťaži, ale najbližší domáci zápas odohral až 17. apríla 1955. Ružomberok v tomto roku dosahoval slabé výsledky a vypadol z 2. ligy, čo vyvolalo veľkú kritiku verejnosti. Hlavnou príčinou neúspechu bol odchod veľkého počtu hráčov.
TJ Ružomberok (19581993)
Frustrácia viacerých hráčov a funkcionárov spôsobila vznik ďalšieho mestského klubu Slovan Ružomberok, ktorý hral na Lazinách. Po krátkej samostatnej existencii obidvoch klubov došlo opäť k zlúčeniu pod názvom TJ Ružomberok. Ružomberok v v ročníku 1958/59 dosahoval dobré výsledky a skončil hneď za Banskou Bystricou. Za zmienku tiež stojí víťazstvo nad účastníkom 1. ligy v NDR, mužstvom SC Fortschritt 3–0. Mužstvo postúpilo až v roku 1962, kedy po víťazstve vo Fiľakove pripravili Ružomberčania futbalistom búrlivé privítanie v uliciach mesta. Po ďalšej sezóne sa Ružomberok s najvyššou súťažou opäť rozlúčil. V ďalších rokoch prišla stagnácia, pokles ešte o súťaž nižšie. Oživenie prišlo až od roku 1968, kedy sa stabilizoval aj káder. V tom období tvorili zostavu Páleník, Melichar, Čačo, Házelmajer, Urban, Polák, Haspra, Sirotiak, Családi, Bandík, Pleva, Toma, Chmúra, Milan Červík z Jasenovej, Pišoja, Sýkora. V sezóne 1969/70 sa Ružomberok po víťazstve 1–0 v Dolnom Kubíne stal účastníkom Slovenskej národnej ligy.
Príchod Milana Fiľa (1993súčasnosť)
thumb|Štadión MFK RužomberokV rokoch 1993 sa Ružomberok prebojoval do 2. slovenskej ligy a v roku 1997 pod vedením trénera V. Rusnáka až do najvyššej slovenskej súťaže (v tom období Mars Superliga), kde hrá aj v súčasnosti. Impulzom pre postup do najvyššej súťaže bol aj návrat klubovej legendy, bývalého česko-slovenského reprezentanta, Viliama Hyravého, okolo ktorého sa vyformoval kvalitný tím, s ofenzívnym herným štýlom, hrajúci až na 3 útočníkov. V prvej sezóne sa umiestnil na 11. mieste so ziskom 36 bodov a skóre 35:49. Najväčší úspech dosiahol klub v sezóne 2005/06, kedy sa stal víťazom Slovenského pohára a zároveň získal titul majstra Slovenska. V ďalšej sezóne nasledovalo účinkovanie v Lige majstrov. Po vyradení švédskeho majstra Djurgarden IF (0–1, 3–1) nasledovalo hladké vypadnutie zo súťaže s CSKA Moskva (0–3, 0–2). Klub momentálne pôsobí pod názvom MFK Ružomberok.
Štadión
Futbalový klub pôsobí na štadióne Pod Čebraťom, veľkosť hracej plochy je 105x68 m. V tomto priestore hráva svoje zápasy klub od roku 1955, ale v minulosti sa futbal v Ružomberku hrával na viacerých ihriskách. Prvý futbalový klub Concordia využíval ihrisko oproti bývalým zberným surovinám, ktoré bolo známe pod názvom "Execirák".
Jozef Vengloš
Z MFK Ružomberok je spojené aj meno Jozef Vengloš, ktorý sa v Ružomberku narodil, ale aj vyrastal a pôsobil v mládežníckych výberoch až do roku 1954.
Aktuálna súpiska
=== Hráči ===
12px|Kapitán klubu
Kótovanie (výkres)
Kótovacie prvky
Pre realizáciu kótovania sa používajú nasledovné prvky:
MFK Ružomberok
Aktuálna súpiska
=== Realizačný tím ===
Slávni hráči
🇸🇰 Maroš Klimpl, 🇸🇰 Dušan Švento, 🇸🇰 Marián Had, 🇸🇰 Ján Mucha, 🇸🇰 Marek Sapara, 🇸🇰 Ľuboš Hajdúch, 🇸🇰 Erik Jendrišek, 🇨🇿 Jan Nezmar, 🇨🇿 Josef Dvorník, 🇸🇰 Igor Žofčák, 🇸🇰 Roland Števko, 🇸🇰 Róbert Rák, 🇸🇰 Juraj Kucka, 🇸🇰 Peter Babnič, 🇸🇰 Jozef Vengloš, 🇸🇰 Viliam Hyravý, 🇸🇰 Viktor Tegelhoff, 🇸🇰 Jozef Vengloš 🇨🇿 Jiří Basl, 🇨🇿 Oldřich Velebný, 🇧🇷 Luis Fabio Gomes, 🇸🇰 Aladár Breyer, 🇸🇰 Pavel Belluš, 🇸🇰 Ján Haspra st., 🇸🇰 Jozef Chmúra, 🇸🇰 Anton Škorupa, 🇸🇰 Dušan Vierik, 🇸🇰 Ľubomír Páleník, 🇸🇰 František Lechman, 🇸🇰 Daniel Dančo, 🇸🇰 Anton Šiška, 🇸🇰 Eduard Kardoss, 🇸🇰 Igor Frič, 🇸🇰 Ivan Hvolka, 🇸🇰 František Mikuláš, 🇸🇰 Ferdinand Kardoss ,🇸🇰 Jozef Gromnica, 🇸🇰 Alojz Obtulovič, 🇸🇰 Vladislav Zvara, 🇸🇰 Ján Maslo
Eucharistia
Pojem eucharistia pochádza z gréckeho εὐχαρίστειν eucharistein ďakovať - ústredným bodom celého slávenia eucharistie je ďakovná modlitba. Historicky sa eucharistia vyvíjala, jednotlivé cirkvi majú ríty prispôsobené vlastnej tradícii. Teologické chápanie eucharistie je v jednotlivých cirkvách rôzne, avšak existuje tiež významná zhoda o niektorých, základných otázkach.
Kótovanie (výkres)
Kótovanie v strojárstve
Dĺžkové kóty sa uvádzajú v milimetroch. Kótovacie čiary sa ukončujú šípkami.
Eucharistia
Eucharistia v Novom zákone
náhľad|[[Duccio di Buoninsegna, Zjavenie Krista pri večeri Pánovej (1308-1311), oltárny panel Sienského dómu]]
V Novom zákone je označovaná ako lámanie chleba (Sk 2,42) alebo večera Pánova (1 Kor 11,20). Bola vytvorená na Zelený štvrtok pri tzv. Poslednej večeri. Ježiš pozdvihuje chlieb a hovorí: ''Vezmite a jedzte z neho všetci. Toto je moje telo, ktoré sa obetuje za vás''. Potom berie do rúk kalich vína a hovorí: ''Vezmite a pite z neho všetci. Toto je moja krv novej zmluvy, ktorá sa vylieva za všetkých mnohých na odpustenie hriechov. Toto robte na moju pamiatku''. Jednotlivé správy o večeri Pánovej vyzdvihujú rozdielne teologické dôrazy.
V strede Markovho pojednania stoja slová nad kalichom a spásna moc Kristovej krvi ("nová zmluva v mojej krvi"). Matúš vyzdvihuje, že Ježišova krv sa vylieva "na odpustenie vašich hriechov". Lukáš kladie ťažisko svojho rozprávania do eschatologického významu poslednej Ježišovej večere a zdôrazňuje Ježišove slová o tom, že učeníci nie sú v bezpečí pred zradou, klamom a vlastnou vinou. V Lukášovom podaní stoja za zmienku aj dva kalichy - jeden na začiatku, druhý na konci spoločného jedla. Ján rozprávanie o poslednej večeri obchádza, namiesto toho sa u neho vyskytuje pasáž o umývaní nôh. V Pavlovom úryvku o poslednej večeri je zdôraznený zvestovateľský rozmer eucharistie, na konci potom varuje pred nevhodnou účasťou na večeri Pánovej.
Kótovanie (výkres)
Kótovanie v stavebníctve
Dĺžkové kóty sa uvádzajú bez jednotiek milimetroch (pri situáciách aj v metroch). Kótovacie čiary sa ukončujú šikmými čiarami (v 45° uhle doprava vzhľadom na orientáciu kótovacej čiary).
Eucharistia
Prax v prvotnej cirkvi
Spoločné stolovanie hralo v prvotnej cirkvi dôležitú súčasť spoločného života. Skutky apoštolov uvádzajú lámanie chleba medzi štyrmi piliermi kresťanského spoločenstva. Dnes sa rozlišuje medzi večerou Pána a tzv. Hostinou agapé. Pavol hovorí o večeri Pánovej ako o bežnej súčasti života cirkvi. Pôvodnými miestami slávenia eucharistie boli domy členov cirkvi. Dňom, keď sa cirkev k eucharistii schádzala, bola nedeľa (prvý deň v týždni), tzv. Pánov deň. Pri večeri Pánovej, podobne ako pri židovskej pesachovej hostine, sa pripomínali a zároveň zvestovali dejiny spásy, teda dejiny ľudskej skúsenosti s Bohom. Vrchol týchto dejín spásy, pripomenutých pri slávení eucharistie, potom pre kresťanov predstavovalo Ježišovo utrpenie, smrť a vzkriesenie. Na žiadnom z miest Nového zákona nie je priamo dosvedčená úloha kňazov pri lámaní chleba. Toto mlčanie však zároveň môže byť známkou toho, že sa v prvotnej cirkvi považovalo za samozrejmé, že sláveniu eucharistie predsedá niekto z apoštolov alebo ich nástupcov.
Je pravdepodobné, že sa prví kresťania schádzali k sláveniu eucharistie (pamiatky poslednej večere Pánovej) nie len jeden deň v týždni, ale každý deň (pozri Skutky 2,46) a skutky 20,7 iba poukazujú na jeden taký deň (akurát deň "Pána"), po ktorom sa nezišli, lebo niektorí odcestovali. Ďalej len z biblie nie je zrejmé, že "deň Pána" je nedeľa. Naopak Ježiš, učil v synagóge v sobotu (Marek 1,21, Lukáš 13,10) a o sebe vyhlásil, že je Pánom aj nad sobotou (Matúš 12,8; Marek 2,28 a Lukáš 6,5). Z toho je možné sa domnievať, že "deň Pána" je sobota.
Teologické chápanie eucharistie
náhľad|[[Leonardo da Vinci, Posledná večera, 14951498]] náhľad|Zobrazenie podstaty eucharistie na stene kostola v [[Kláštor Moldoviţa|kláštore Moldoviţa. Na paténe je zobrazený Kristus v ľudskej podobe.]] Už na začiatku 2. storočia sa z pôvodnej kresťanskej bohoslužby vyvíja ustálená sviatosť. Historicky o tom svedčia predovšetkým listy Ignáca z Antiochie († asi 107), ktorý sa o slávení eucharistie vyjadruje na niekoľkých miestach: Starokresťanský spis Didaché povzbudzuje kresťanov k účasti na spoločnom slávení eucharistie: Justinus (asi 110165) chápe chlieb a víno pri večeri Pánovej ako telo a krv Kristovu. Jeho Prvá Apológia je zároveň najstarším svedectvom (okrem spomínaného úryvku v Didaché) úvahy nad obetným charakterom slávenie eucharistie, ktorému už predsedá kňaz (teda nie laik).
V priebehu stredoveku sa zmenila eucharistická prax: u laikov znížila frekvencia prijímania, takže sa muselo nariaďovať povinné prijímanie raz ročne. Zaniklo tiež laické pod obojakým spôsobom (lat. sub utraque species). Oproti tomu vznikli nové formy eucharistickej úcty ako je adorácia a vystavovanie sviatosti Oltárnej. Tieto zmeny nemožno vysvetliť strachom laikov z nehodného prijímania ale skôr z neochoty kňazov ju udeľovať. Rovnako tak prijímanie pod obojakým spôsobom nie je možné odôvodniť len praktickými okolnosťami, vzhľadom k tomu, že napr. v Nemecku pretrvala do 15. storočia prax podávať laikom súčasne s Telom Krista tiež nepremenené víno.
Česká reformácia obnovila dôraz na časté prijímanie (Matěj z Janova) a neskôr obnovila aj prijímanie pod obojakým spôsobom - Kališníctvo (Jakoubek ze Stříbra, Mikuláš z Drážďan). Odvolala sa pritom na učenie cirkevných otcov a na dekrét pápeža Gelasia I. (5. stor.), ktorý prijímanie pod obojakým spôsobom vyhlásil za svätokrádež.
Cirkvi, ktoré vyšli z reformácie sa v chápaní eucharistie držia iba novozákonných svedectiev, katolícka cirkev a pravoslávna cirkev preberajú pre svoju náuku aj pohľady raných kresťanských autorov. V chápaní eucharistie možno rozlíšiť dva hlavné názory: náhľad|Ukrajinská ikona posledná večera (1728)
Sviatosť eucharistie
V dnešnej cirkvi je eucharistia jednou zo siedmich sviatostí a je vnímaná ako sviatosť vďakyvzdávania. Môže ju vysluhovať biskup alebo kňaz. Rozdávať Eucharistiu môže akolyta alebo mimoriadný rozdávateľ, ktorý dostal poverenie (dekrét) od biskupa.
Podmienky pre prijatie sviatosti
Všeobecne platí, že túto sviatosť môže prijať pokrstený človek, ktorý nemá na svedomí ťažký hriech a spĺňa ďalšie podmienky pre danú cirkev uložené. V katolíckej cirkvi je druhou podmienkou dodržanie Eucharistického pôstu, čiže hodinu pred prijatím Eucharistie veriaci nesmie nič jesť ani piť, s výnimkou vody a prípadne liekov.
Kótovanie (výkres)
Kótovanie v stavebníctve
Vo výkresoch je hodnota kóty nadriadená zobrazeniu. Rozmery sa nemôžu určovať meraním z výkresu.
Koloman Bernolák
Koloman Bernolák (* 17. september 1883, Banská Bystrica-Radvaň, Rakúsko-Uhorsko - † 26. júl 1964, Budapešť, Maďarsko) bol pedagóg.
Bilousivka (Tuľčynský rajón)
Bilousivka je dedina (село) na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 888 obyvateľov.
Koloman Bernolák
Jeho otec Ján Bernolák, jeho matka Karolína rod. Walterová
Karel Gut
Životopis
Na šampionáte v roku 1955 bol vyhlásený najlepším obrancom. V roku 1953 začal hrať za Spartu Praha. Tu strávil nasledujúcich 11 sezón. V roku 1964 ukončil hráčsku kariéru. Od tej doby začal pôsobiť ako tréner.
V rokoch 1974 - 1980 trénoval reprezentačný tím s ktorým vyhral v rokoch 1976 a 1977 titul majstrov sveta. Po olympijských hrách v roku 1980 opustil reprezentáciu. Následne bol angažovaný v Landshute. Nasledujúce roky sa tiež venoval mapovaniu dejín českého hokeja vo vlastných knihách.
V roku 1994 úspešne kandidoval na funkciu predsedu českého hokejového zväzu, z ktorého odišiel v roku 2004.
Ríbezľa biela
náhľad|Biela ríbezľa
Ríbezľa biela alebo biela ríbezľa je - skôr neformálny - taxón, ktorý sa v literatúre dnes považuje za odrodu druhu ríbezľa červená či súhrnné označenie niektorých kultivarov tohto druhu či farebný variant tohto druhu, alebo za krížence tohto druhu a niektorých veľmi podobných druhov. Ako latinské meno sa v literatúre uvádza Ribes niveum, Ribes vulgare, Ribes sativum a pod., ale všetky tieto názvy sa v literatúre používajú aj na označenie iných taxónov (systematika známych ríbezlí je totiž značne sporná).
Plody sú žltkasté, ružovkasté (alebo skoro biele) bobule, s mierne kyslastou chuťou. Táto rastlina sa dá dobre pestovať na Slovensku a v iných oblastiach mierneho podnebného pásma. Bobule rastú na vetvičkách v malých strapcoch.
Rastlina sa rozmnožuje odrezkami alebo aj semenami vo svojich plodoch. Plody vznikajú opelením kvetu hmyzom, ktorý kvet opeľuje. Plod má obyčajne 6-8 semien. Plody sa môžu konzumovať bez úpravy, v kompóte, alebo sa hodia ako príloha k jedlám.
Eucharistia
Rímskokatolícka cirkev
V rímskokatolíckej cirkvi sa uznáva tradícia prvého svätého prijímania, kde všetky deti z farnosti, ktoré majú sedem rokov alebo viac, spoločne po príprave prvýkrát prijmú Telo Kristovo. Do začiatku 20. storočia bola veková hranica vyššia. Vekovú hranicu na minimálne sedem rokov znížil pápež Pius X. v dekréte Quam singulari Christus amore predtým bolo možné pristúpiť k prvému svätému prijímaniu od dvanástich rokov. Po II. vatikánsky koncile sa v kánone píše: Aby sa najsvätejšia eucharistia mohla vysluhovať deťom, vyžadujú sa od nich dostačujúce vedomosti a dôkladná príprava, tak aby primerane svojim schopnostiam chápali Kristovo tajomstvo a s vierou a nábožne mohli prijímať Pánovo telo. (Kán. 913 - § 1). Dôležité je, aby dieťa vedelo rozlíšiť medzi dobrom a zlom (čo je hriech a čo nie), ako aj rozlíšiť medzi obyčajným chlebom a vínom a Božím telom a krvou.
Sväté prijímanie môže prijať pokrstený človek, ktorý už bol u prvého svätého prijímania, nemá na svedomí ťažký hriech a nie je postihnutý cirkevnými trestami, ktoré mu prístup k prijímaniu zakazujú.
Liturgia
náhľad|Prijímanie apoštolov, [[Prebohaté hodinky vojvodu z Berry, fol. 189v., Chantilly]] náhľad|Eucharistická liturgia v kláštore [[Chevetogne v Belgicku]] Napriek rozdielom v rôznych cirkvách a rituáloch existuje v eucharistickej liturgii veľa spoločných prvkov. Niektoré z nich sú dosvedčené historickými prameňmi už v 2. a 3. storočia.
Poradie jednotlivých úkonov sa môže líšiť medzi rôznymi liturgickými tradíciami.
1596 Itzigsohn
1596 Itzigsohn je planétka s priemerom 51 km, ktorú objavil M. Itzigsohn 8. marca 1951.
Eucharistia
Rímskokatolícka cirkev
V rímskokatolíckej cirkvi sa eucharistia čiže Najsvätejšia sviatosť tiež uchováva v kostoloch (z praktických dôvodov sa uchováva iba Telo Kristovo), a to vo svätostánku (tiež tabernákulum, či menej sanktuárium) v liturgických nádobách. Tieto nádoby majú podľa tvaru a funkcie rozdielne názvy: cibórium - v ňom sa uchovávajú malé hostie, ktoré prijímajú veriaci účastníci bohoslužby, ďalej pyxida (je buď celokovová, nepriehľadná, alebo so skleneným priehľadom, potom sa jej hovorí tiež kustódium) - v nej sa prechovávajú tzv. „veľké hostie“ umiestnené do zvláštneho úchytu nazývaného lunula, ktorá sa vkladá do monštrancie. Tiež sa niekedy do svätostánku dáva priamo monštrancia. V tej je vystavovaná pri tzv. (eucharistickom) vystavení, čiže veriaci sú vyzvaní k adorácii (klaňaniu). Sprvu sa totiž eucharistia uchovávala, len kvôli chorým kresťanom, aby tí, ktorí sa nemohli zúčastniť na svätej omši, mohli byť posilnení Kristovým telom, a to buď k uzdraveniu alebo k prechodu zo smrti do večného života (toto posledné sväté prijímanie sa nazýva viatikum, tzv. pokrm na cestu z latinského via - cesta). Až neskôr (za sv. Františka z Assisi) sa začína šíriť úcta klaňanie sa Telu Kristovmu a stým súvisiace snahy o čistotu liturgických plátien a vytvorenie všetkých pravidiel ako uchovávať túto sviatosť.
Jedným z týchto pravidiel je tzv. večné svetlo svietiace v blízkosti svätostánku, ktoré svojím svitom má upozorniť - pokloň sa pred Pánom, ktorý sa dal uväzniť...
Počas stáročí, úcta k eucharistii sa v katolíckej cirkvi prehlbovala, bolo zložených veľa piesní k sláve Najsvätejšej sviatosti (najznámejšia z nich pochádza od sv. Tomáša Akvinského: „Adoro te Devote“Klaniam sa Ti vrúcne...), boli zavedené adorácie a procesie a dokonca vznikla Slávnosť Najsvätejšieho Kristovho Tela a Krvi.
Adorácie a procesie
Prijímanie Eucharistie nie je jediným aspektom kresťanského života. Dôležitá je aj poklona Eucharistií, tzv. Adorácia, alebo pobožnosť, či poklona. Tá sa môže konať menej slávnostne (ak je Eucharistia vyložená v cibóriu), alebo viac slávnostne (Eucharistia v monštrancií). Cibórium je nádoba z drahého kovu (zlato, striebro), ktorá má kovový kryt, na ktorý je pripevnená drahá ozdobná látka s motívom (vélum). Monštrancia je vyrobená zvyčajne zo zlata a má tvar slnka. V jej strede je presklený priestor, kde sa viditeľne uloží premenená veľká hostia. Jednotlivé požiadavky sa značne líšia pri cibóriu a monštrancií, pri vystavení monštrancie na poklonu sa napr. musí použiť kadidlo, pri ciboriu nie. Adorácia obsahuje nejaké modlitby, čas na rozjímanie (rozmýšľanie, súkromnú modlitbu), končí sa väčšinou modlitbou za sv. otca a Eucharistickým požehnaním (rpi monštrancií musí mať kňaz oblečené vélum).
Procesia je forma slávnostného "pochodu" veriacich na čele s Eucharistiou, väčšinou v monštrancií. Vykonáva sa najmä na veľkonočnú vigíliu (pri obrade vzkriesenia Pána), alebo na sviatok Božieho tela a krvi (vtedy deti a mládež hádžu pred monštranciou kvetné lístky).
Matúš Bernolák
Matúš Bernolák (* 16. september 1869, Banská Bystrica – † 18. január 1938, Budapešť) bol slovenský lekárnik.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Lekárnictvo vyštudoval v Budapešti, neskôr na jej predmestí vlastnil lekáreň.
Evil Dead
Evil Dead je kultový horor z roku 1981. Scenár k nemu napísal a režíroval ho Sam Raimi. Film opisuje výlet piatich študentov v izolovanej chate v lese, ktorý sa zmení na nočnú moru keď nájdu zvukovú pásku ktorá je kľúčom k odomknutiu zlých duchov.
Film bol extrémne kontroverzný kvôli svojmu grafickému násiliu, skoro všetci americký distribútori ho odmietli vydať až sa ho napokon ujala Európska spoločnosť a film mal nakoniec premiéru 15. októbra 1981. Aj keď bol rozpočet len 375,000$ film zaznamenal úspech a zarobil 2,400,000$ za prvý týždeň premietania. Aj keď boli po vydaní zmiešané reakcie od kritikov, Evil Dead je dnes považovaný za klasiku v hororovom žánri a má obrovskú základňu priaznivcov po celom svete. Neskôr sa natočili aj 2 pokračovania Evil Dead 2 a Army of Darkness.
Dej
5 študentov z Michiganu cestovalo na víkend do chaty v lese. Tam našli Knihu mŕtvych, taktiež známu ako Morturom Demonto.
Pri prehľadávaní pivnice v chate, študenti našli a prehrali audio pásku na ktorej boli nahraté démonické recitácie z knihy ktoré prebudia pomstychtivých démonov. Študenti sú potom posadnutí jeden za druhým, najprv Cheryl (Ellen Sandweiss) potom čo je brutálne znásilnená temnou silou v lese. Cheryl dobehne naspäť do chaty, ale nikto jej neverí čo sa stalo. Jej brat Ash sa rozhodne že ju zavezie do mesta kde môže stráviť noc. Na to zistia že most do mesta je zničený a ohnutý do tvaru ruky. O chvíľu na to sa Cheryl premení na démona a bodne Lindu (Betsy Baker) do nohy ceruzkou. Zamknú ju do pivnice, ale moment na to sa stane Shelly posadnutá démonom a zaútočí na Scottyho (Hal Delrich) ktorý ju rozseká sekerou. Kusy tela zabalia do plachty a zakopú ich v lese, po čom sa Scotty vyberie hladať cestu von z lesa.
Ash sa pôjde pozrieť na Lindu, ale zistí že je tiež posadnutá démonom. Scotty sa vráti, ale je zmlátený stromami. Predtým než stratí vedomie povie Ashovi že v lese je cesta von. Potom čo Linda spraví trik na Asha tým že sa vráti do pôvodného stavu, ju Ash vynesie von z chaty. Vráti sa za Scottym a zistí že je mŕtvy. Linda sa potom vráti z dýkou ktorou sa bude pokúšať bodnúť Asha lenže sa nakoniec nabodne na dýku. Ash ju vynesie von aby ju rozpílil motorovou pílou ale keď zistí že na to nemá tak ju len zakope. Linda ale vstane z hrobu a Ash jej odsekne hlavu lopatou. Vráti sa do chaty a zistí že pivnica je otvorená. Cheryl vyskočí na okno a bude sa pokúšať dostať dnu. Ash ju strelí brokovnicou ale Cheryl nezomrie. Ash bude utekať do pivnice po krabicu brokov kde zažije čudnú sériu udalostí ako sa pivnica napĺňa krvou a ako počuje hlasy v hlave. Cheryl sa potom pokúsi zaútočiť na Asha cez dvere, ale on ju strelí a zabarikáduje dvere skriňou. Medzitým ožije Scottyho telo ktoré spolu s Cheryl zaútočí na Asha. Zničoho nič začnú kričať a pôjde z nich dym. Ash si všimne že kniha mŕtvych spadla do ohňa. Ash ju napokon celú vhodí priamo do ohňa, po čom démoni zostanú stáť na mieste a nakoniec sa rozložia. Za úsvitu zistí Ash že je jediný ktorý prežil. Vyjde von z chaty kde si bude chvíľu myslieť že sa všetko skončilo ale nakoniec ho temná sila chytí.
Sedan (Ardennes)
Sedan je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Grand Est.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je 18895 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Bidache (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lopata
náhľad|Lopata Lopata je nástroj s plochou časťou určený na naberanie sypkých hmôt, prípadne kopanie. Rozoznáva sa niekoľko druhov lopát. Lopaty určené na vykopávanie sa nazývajú rýľ.
Materiál a popis
Skladá sa z násady, ktorá tvorí rukoväť nástroja a z plochej časti, slúžiacu na naberanie materiálu. Lopaty sa v súčasnosti vyrábajú z hliníka, príp. jeho zliatin. Násada býva drevená alebo plastová.
Lopaty majú široké využitie:
Stavbárska lopata môže mať široký koniec ako cestárska/ hasičská lopata (na prenášanie štrku, cementu a pod.) alebo úzky koniec (na kopanie dier pre potrubie a pod.) Lopata na odhŕňanie snehu je lopata špeciálne prispôsobená na odhŕňanie snehu, tým že je širšia a má väčší záber. Vojenské lopatky sú kompaktné, často skladacie a je ich možné nosiť pohodlne pripnuté k výstroji. Slúžia vojakom na budovanie zákopov a poľných opevnení.
Michal Šulek
Michal Šulek (* 1932, Bobrov – † 2001) bol politický väzeň. Narodil sa v Bobrove v rodine robotníka. Počas štúdia na Prírodovedeckej fakulte UK so spolužiakmi rozniesol balíček protirežimových letákov. S pomocou konfidentov ich tajná polícia odhalila a pozatýkala. Bol odsúdený na 8 rokov, ktoré skoro celé strávil v Jáchymovských baniach. Tieto skúsenosti opísal v diele A život ide ďalej... s podtitulom Spomienky na strašné javisko v srdci Európy.
Hajtovka
Hajtovka je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Dejiny
Obec bola založená na zákupnom práve v druhej polovici 14. storočia. Najstaršia správa o obci je z roku 1427 v súpise Šarišskej stolice a spomína sa pod názvom Ayathuagasa. Z tohto maďarského názvu dediny v zmysle Hajtova Poruba je základom vytvorenia názvu obce. Obec patrila k plavečskému panstvu. V roku 1456 sa poddaní vzbúrili proti poddanským ťarchám a krutému vykorisťovaniu. Po roku 1490 sa obec dostala do rúk Zápoľských. V 16. storočí sa uvádza ako ich majetok „Haythofka“. Roku 1505 kňažná Hedviga predala plavečský hrad aj s 36 dedinami, medzi nimi aj Hajtovku. Z neznámych príčin koncom 15. a začiatkom 16. storočia zanikla. K novému osídleniu došlo až koncom 16. začiatkom 17. storočia. Obec v minulosti mala výhodnú polohu pri rieke Poprad, ktorá bola splavná od Podolínca a bola významnou obchodnou cestou do Poľska. Hajtovka na tejto obchodnej ceste mala sklad nápojov. Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom a živili sa aj lovom rýb v rieke Poprad. Okolitý ľud ich nazýval rybármi, aj na pečatidle z roku 1868 je zobrazený rybár loviaci rybu. Začiatkom 20. storočia dochádza k masovému vysťahovaniu hlavne do Spojených štátov a Kanady. Zlé pomery obyvateľstva sa výrazne zhoršili po vypuknutí 1. svetovej vojny. Na rôznych frontoch bojovalo 28 Hajtovčanov, 5 z nich padli na frontoch. Po roku 1920 obec administratívne patrila pod správu ObÚ v Starej Ľubovni a v jeho rámci do podtatranskej župy so sídlom v Liptovskom Mikuláši. V roku 1938 vyhlásenie autonómie SR 6. októbra 1938 sa obec Hajtovka pripojila k hnutiu za pripojenie východného Slovenska k zakarpatskej Ukrajine. Po celý čas obyvatelia Hajtovky pomáhali ilegálnym pracovníkom a prenasledovaným fašizmom. Obec v období vojny prežívala ťažké chvíle. Obec bola oslobodená 31. januára 1945 sovietskou armádou.
Zoznam planétok 100751 – 101000
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Beštia (román)
Beštia je názov tretieho detektívneho románu slovenského autora Dominika Dána z roku 2006.
V knihe sa odohrávaju vraždy žien a ich následne zneuctenie vrahom Ondrejom (Ondrej Rigo). Vyšetrovateľom veľmi pomôže analýza DNA.
NGC 4003
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Chotanské kráľovstvo
Chotanské kráľovstvo alebo Chotan bol budhistický štát v juhozápadnej časti púšte Taklamakan od 1. storočia do roku 1006.
Hermogenes z Xanthu
Hermogenes alebo Hermogenés (Hermogenes/iný prepis Hermogenés) bol osemnásobný olympijský víťaz v prvom storočí.
Chotanské kráľovstvo
Centrom bolo rovnomenné mesto Chotan, ktoré tvorilo most medzi Indiou a Čínou. Vďaka svojej polohe sa mesto stalo multikultúrnym a multináboženským strediskom. Pod vplyv islamu sa dostalo až v roku 1006, keď ho obsadili vojská kašgarského chána. Aj po tomto roku ale ešte dlho odolávalo islamizácii. Neskôr patrilo do rôznych moslimských ríš až sa dostalo pod nadvládu Číny.
Hermogenes z Xanthu
Podľa starovekého autora Pausania si Hermogenes od Grékov za svoje neobyčajné bežecké schopnosti vyslúžil prezývku Hippos (Kôň).
Epos o Gilgamešovi
Epos o Gilgamešovi je jedna z najstarších epických básnických skladieb na svete. Po prvý raz v moderných dejinách sme sa s ním oboznámili z asýrskych hlinených tabuliek nájdených v meste Ninive. Tieto tabuľky pochádzali z polovice 7. storočia pred Kr. Neskôr sa našli staršie zlomky eposu z obdobia Babylonskej ríše z 18.-12. storočia pred Kr. aj staršie sumerské predlohy z 20. storočia pred Kr.
Pôvodne sa text skladal asi z 3600-3800 veršov a bol určený na prednášanie za sprievodu lýry a bubnov. Veľa výjavov z tohto eposu sa zachovalo v podobe sôch a reliéfov zobrazujúcich hrdinské skutky kráľa Gilgameša a iné napr. cesta naspäť do mesta. Časti eposu sú dôležité aj v chetitčine, ugaritčine, churritčine a elamčine.
Stručná dejová línia
Epos o Gilgamešovi je o hľadaní nesmrteľnosti. Je jeden z najznámejších výtvorov sumerskej kultúry a vykresľuje osud človeka.