cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štátny znak Slovenska
Dejiny
Dvojramenný kríž sa na územie vtedajšieho Nitrianska dostal v časoch Veľkej Moravy počas misie bratov Cyrila a Metoda z Byzantskej ríše, kde sa používal ako úradný znak cisára. Odtiaľ sa kríž šíril ako kresťanský symbol. Niekedy sa argumentuje, že do erbu sa dostať nemohol, pretože v čase Veľkej Moravy neexistovala heraldika, čo však neznamená, že neexistovali znaky a symboly. Dvojkríž ostal v povedomí aj po zániku Veľkej Moravy a išlo o znak vrchnosti a moci. Naďalej ostal používaný maďarským rodom Arpádovcov, ktorí vládli na území kniežatstva, ako symbol zvrchovanosti, ale aj ako symbol severného územia krajiny, s ktorým bol historický spätý. Dvojkríž je tiež súčasťou vlajky Nitrianska, ktorá je zobrazená na minci nitrianskeho kniežaťa Gejzu z obdobia okolo roku 970. Na minci sa nachádza ruka držiaca vlajku s nejasne zreteľným dvojkrížom. Keďže Gejza bol nitrianskym udeleným kniežaťom, je možné, že ide o pôvodnú vlajku Nitrianska.
thumb|left|130px|Erb [[Uhorsko|Uhorského kráľovstva z obdobia okolo roku 1190, ktorý zaviedol kráľ Belo III. (1172 – 1196)]]
Cozy Powell
So spevákom Grahamom Bonnetom neskôr opustil Rainbow, aby začali práce na novom Bonnetovom projekte Bonnet & the Hooligans. Ich spoločným najvýznamnejším singlom bol Night Games (1981). Powell vystupoval s mnohými známymi skupinami - Michael Schenker Group od 1981 do 1982, Whitesnake 19821984, potom s Keithom Emersonom a Gregom Lakeom v roku 1986 a nakoniec so skupinou Black Sabbath v rokoch 19891991 a 19931995.
Štátny znak Slovenska
Dejiny
Jedna z hypotéz ako sa dvojkríž dostal do heraldiky Uhorska je, že ho prebral Štefan I. zo symboliky Nitrianskeho kniežatstva, pričom aj prvé náznaky dvojkríža na uhorských minciach sú z čias Štefana I. Do heraldiky Uhorska sa dvojramenný kríž definitívne dostal až v období okolo roku 1190, kedy uhorský kráľ Belo III. (1172 – 1196) zaviedol erb zobrazujúci strieborný dvojramenný kríž na červenom štíte, bez ďalších heraldických figúr. Erb nechal raziť aj na uhorské mince. Kráľ si kríž do svojho kráľovstva priviezol z Byzantskej ríše, kde dlho pobýval a dokonca sa tam aj oženil s dcérou cisára. Veľmi podobný erb sa opäť používal za vlády Bela IV. (1235 – 1270). Už od vpádu Mongolov do Uhorska v rokoch 1241 – 1242 boli mnohým mestám na území dnešného Slovenska udeľované erby s motívom dvojkríža. Koncom 13. storočia a na začiatku 14. storočia, v období vlády Štefana V. (1270 – 1272), Ladislava IV. Kumánskeho (1272 – 1290) a Ondreja III. (1290 – 1301), posledného z dynastie Arpádovcov, sa tiež používal erb s motívom dvojkríža.
Cozy Powell
Spolu s Neilom Murrayom (bývalým členom Cozy Powell`s Hammer, Whitesnake a Black Sabbath) sa stal členom Brian May Bandu a účinkoval na albumoch Back To The Light a Another World. Na jeseň 1998 mali naplánované spoločné turné.
Cozy Powell zomrel 5. mája 1998, na následky dopravnej nehody na diaľnici M4 pri Bristole, keď viedol svoje auto Saab 9000 v nepriaznivom počasí. Pred nehodou nahrával v štúdiu so skupinou Fleetwood Mac.
V októbri 2005 sa objavil na trhu nový album s Cozy Powellom. Tony Martin, bývalý spevák Black Sabbath, vydal štúdiový album Scream, na ktorom použil hudobnú nahrávku s Powellom, ktorá pochádzala z roku 1992. Obaja hudobníci boli vtedy v skupine Hammer a Cozy mu ju dal na „ďalšie použitie“. Existuje ešte ďalších devätnásť Powellových inštrumentálnych nahrávok, ktoré môžu byť v budúcnosti použité.
Štátny znak Slovenska
Dejiny
Neskôr pribudla na prostredný najvyšší vrch zlatá koruna, v ktorej je vztýčený kríž. V 17. storočí vznikla legenda interpretujúca zelené trojvršie ako tri uhorské pohoria Tatra, Matra a Fatra. Aj z tohto dôvodu sa tento znak chápal ako symbol Horného Uhorska (hornatej krajiny), čiže územia dnešného Slovenska, severného Maďarska a Zakarpatskej Ukrajiny. Tento symbol však nikdy nebol oficiálne prijatý za znak Horného Uhorska, a to aj preto, že Uhorské kráľovstvo sa administratívne na Horné či Dolné Uhorsko nikdy nedelilo.
Slovenský znak vznikol počas revolúcie v roku 1848, kedy si slovenskí revolucionári na čele s Ľudovítom Štúrom vybrali znak z heraldicky ľavej časti znaku Uhorska, čiže červený štít so zeleným trojvrším, z ktorého vystupuje strieborný dvojkríž. Slováci ako Slovania podporujúci myšlienku panslavizmu zmenili farbu trojvršia zo zelenej na modrú a farby znaku tak zodpovedali slovanským farbám (biela-červená-modrá). Došlo tiež k odstráneniu zlatej koruny. Takto upravený znak vyhlásil Ľudovít Štúr znakom Slovákov a v tom istom roku bol vyrytý do pečate Slovenskej národnej rady, založenej v septembri 1848 vo Viedni. V roku 1863 tento znak prevzala aj vzniknutá Matica slovenská.
Po vzniku Česko-Slovenska v roku 1918 sa slovenský znak stal súčasťou všetkých troch česko-slovenských znakov. Zvláštne postavenie mal na malom znaku republiky Česko-slovenskej, kde bol umiestnený ako srdcový štítok (na niektorých zobrazeniach oproti štandardnému umiestneniu ľahko excentricky vysunutý) na figúre českého leva. V heraldike taký štítok zvyčajne nesie erb nejakého rodu a kladie sa na znak krajiny/krajín, ktorým dotyčný rod vládne, resp. štítok nesie znak pôvodného rodového územia. Takto prečítaný malý znak Česko-Slovenska by teda vyjadroval vládu nejakej slovenskej dynastie nad Českými krajinami, resp. nadradenosť slovenskej časti štátu nad českou. Oficiálne bola táto heraldická zvláštnosť interpretovaná tak, že je tým zdôraznená úcta a vážnosť Čechov ku Slovensku v novovzniknutom štáte.
thumb|130px|Štátny znak [[Slovenská republika (1939 – 1945)|Slovenskej republiky (1939 – 1945)]]
Po vyhlásení samostatného Slovenského štátu bol 23. júna 1939 prijatý nový štátny znak. Ten tiež zobrazoval strieborný dvojkríž vztýčený na strednom vyvýšenom vŕšku modrého trojvršia na červenom štíte. Od predchádzajúcej verzie však bol značne odlišný. Štít znaku bol zahrotený, ramená kríža boli rozšírené a výrazne odlišné bolo aj klenutie trojvršia.
Po oslobodení a obnovení Česko-Slovenska v roku 1945 sa slovenský znak opäť stal súčasťou česko-slovenského štátneho znaku, ktorým bol až do roku 1960 malý znak republiky Česko-slovenskej. S príchodom novej socialistickej ústavy v roku 1960 bol zavedený jediný štátny znak Československej socialistickej republiky. Slovensko bolo v znaku symbolizované červeným zlato orámovaným štítom španielskeho typu, z ktorého vystupoval modrý vrch Kriváň, na ktorom horela vatra symbolizujúca Slovenské národné povstanie. Tento emblém bol dielom slovenského akademického maliara Antona Holého.
Formálne však Slovensko získalo svoj znak až 1. marca 1990, kedy Slovenská národná rada rozhodla zákonom č. 50/1990 Zb. o zmene názvu štátu, keď vypustila adjektívum socialistická, a prvýkrát od čias vojnového Slovenského štátu formulovala podobu slovenského znaku. Štátnym znakom sa opäť stal dvojitý strieborný kríž vztýčený na strednom vyvýšenom vŕšku modrého trojvršia na červenom ranogotickom štíte. Od 20. apríla 1990 bol nový slovenský znak súčasťou štátneho znaku Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky, ktorý bol vertikálne aj horizontálne rozdelený na štyri časti. V hornej ľavej a dolnej pravej časti sa nachádzal tradičný český lev, symbolizujúci Česko v rámci federácie. V hornej pravej a dolnej ľavej časti sa (po 30 rokoch) nachádzal tradičný slovenský znak. Od 3. septembra 1992 je slovenský znak súčasťou slovenskej vlajky. Po rozdelení Česko-Slovenska a vyhlásení samostatnej Slovenskej republiky bol štátny znak a ďalšie štátne symboly opäť stanovené zákonom NR SR č. 63/1993 Z. z. o štátnych symboloch Slovenskej republiky a ich používaní.
Jerome Seymour Bruner
Jerome Seymour Bruner (* 1. október 1915, New York - † 5. júna 2016, New York) bol americký pedagóg, významný predstaviteľ psychologie učenia a priekopník reformy vzdelávania v USA 60. a 70. rokov 20. storočia.
Lusaka
Lusaka je hlavné mesto Zambie.
Trucy
Trucy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Trucy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dejiny
V roku 593 prebehla bitka pri Trucy, ktorá skončila víťazstvom franskej kráľovnej Neustrie Fredegondy nad Austrázijcami.
V 1917 bola obec zničená bojmi Prvej svetovej vojny a bola rekonštruovaná s finančnou pomocou obce Fontenay-sous-Bois. Vzťah medzi obcami pretrval podnes.
Obyvateľstvo
Trucy má 143 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Le Mêle-sur-Sarthe
Le Mêle-sur-Sarthe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škoda 25Tr Irisbus
Konštrukcia
Trolejbusy 25Tr (rovnako ako štandardná verzia 24Tr) využívajú upravené autobusové karosérie vozov Citybus 18M a Citelis 18M. Voz 25Tr je trojnápravový trolejbus so samonosnou karosériou. Interiér vozu je nízkopodlažný, iba sedačky sú umiestnené na vyvýšených stupňoch. Trolejbus má aj možnosť tzv. kneelingu (schopnosť vypustiť vzduch z pravej strany vypružení), vďaka ktorému je možné nástupnú výšku do vozu ešte znížiť. V pravej bočnici sa nachádzajú štvoro dvojkrídlové dvere, ktoré majú zabudované dopytové otváranie.
Elektrická výzbroj na báze IGBT tranzistorov je čo možno najviac unifikovaná so štandardnou verziou 24Tr. Na rozdiel od svojho predchodcu 22Tr, je voz 25Tr len jednomotorový so zadnou hnacou nápravou. Na prianie zákazníka je možné aj do vozu zabudovať pomocný naftový agregát alebo trakčnú akumulátorovú NiCd batériu, čo umožňuje jazdu trolejbusu mimo trolejové vedenie.
Prvý vyrobený voz 25Tr má karosériu z autobusu Citybus (prototypový zlínský voz ev. č. 401), vozy vyrábané od konca roku 2005 využívajú karoserie autobusu Citelis. Do konca roka 2007 boli pritom využívané karosérie s označením Citelis 1A, odvtedy sú používané upravené skrine Citelis 1B. Oproti typu 1A s prednou tuhou nápravou disponujú prednú výkyvnú polonápravami, čo umožnilo rozšíriť uličku medzi prvými a druhými dverami, ďalším rozdielom je nízkopodlažný aj zadného článku (znížená podlaha bez schodov), odlišné kĺbové spojenie a ďalšie úpravy. Vozy s touto karosériou, niekedy označované ako 25TrBT, tiež majú upravenú elektrickú výzbroj a odlišnú zástavbu strechy s plastovými krytmi. Vozidlá s pomocným dieselovým agregátom majú zabudovaný motor spĺňajúci normu EURO 4. Prvé vyrobeným vozidlom Citelis 1B (vrátane dieselagregátu) sa stal zlínský trolejbus evidenčného čísla 407.
Dodávky trolejbusov
Výroba trolejbusov 25Tr prebiehala v rokoch 20052014.
NGC 2494
NGC 2494 je galaxia v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. februára 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.4.
Notre-Dame-des-Landes
Notre-Dame-des-Landes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karol V. (Lotrinsko)
Karol V. Lotrinský (* 3. apríl 1643, Viedeň, Rakúsko – † 18. apríl 1690, Wels) bol v rokoch 1675 až 1690 lotrinský vojvoda. Po celú dobu vládol iba titulárne, pretože od roku 1669 územie obsadila armáda francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV. Na vojvodskom stolci vystriedal svojho strýka Karola IV. Jeho vnuk František I. sa v roku 1745 stal cisárom Svätej ríše rímskej.
Jeho otcom bol lotrinský vojvoda Mikuláš František, mladší syn vojvodu Františka II., a matkou dcéra vojvodu Henricha II., Klaudia Lotrinská.
Kariéra
Cisár ho menoval poľným maršalom a dal mu k dispozícii vojsko s ktorým proti Francúzom bojoval. Dosiahol niekoľko víťazstiev, v apríli 1676 obsadil Philippsbourg, ale útok na Lotrinsko sa mu nepodaril.
Novým pólom jeho pôsobnosti sa stal boj proti Turkom. Stál v čele cisárskeho a ríšskeho vojska a zásadnou mierou sa podieľal na porážke tureckej armády v roku 1683 v bitke pri Viedni. O dva roky neskôr oslobodil spod tureckej nadvlády Ostrihom, Nové Zámky, v roku 1686 dobyl Budín a v roku 1687 porazil Turkov v druhej bitke pri Moháči.
Dvakrát bol habsburským kandidátom na poľský trón. Prvýkrát v roku 1669 a potom v roku 1674, ale ani raz neuspel.
Na krátky čas sa stiahol kvôli chorobe z verejného života, ale v roku 1689 opäť prevzal velenie vojsk, bojujúcich proti Francúzom. Podarilo sa mu dobyť Mainz, ale čoskoro nato 18. apríl 1690 zomrel.
Rodina a potomstvo
V roku 1678 uzavrel manželstvo s dcérou cisára Ferdinanda III. a Eleonóry Magdalény Gonzagovej, Eleonórou Máriou (* 1653 – † 1697). Tá sa pôvodne v roku 1670 vydala za poľského kráľa Michała Korybuta Wiśniowieckieho a o tri roky neskôr ovdovela. Karolovi porodila šesť detí:
Spielberg
Spielberg je mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Murtal.
Žije tu obyvateľov.
Škoda ForCity Plus
Škoda ForCity Plus môže byť:
Lincoln automobiles
thumb|vpravo|Lincoln z roku 1929
Lincoln automobiles (skrátene Lincoln) je americká značka aút vyššej triedy a štátnych limuzín. Lincoln automobiles je dcérska spoločnosť koncernu Ford, ktorý sídli v Dearborn, Michigan, USA.
História
V roku 1917 založil Henry M. Leland so svojím synom Wilfriedom firmu Lincoln Motor Company, ktorú pomenoval po Abrahamovi Lincolnovi, 16. americkom prezidentovi. Zo začiatku firma vyrábala letecké motory Lincoln Liberty L8 a Liberty L12, ktoré sa používali v amerických lietadlách prvej svetovej vojny.
KGHM Metraco Zagłębie Lubin
KGHM Metraco Zagłębie Lubin je poľský ženský hádzanársky klub z Lubinu. Ženský oddiel vznikol v roku 1982 pod názvom Górnik Lubin. V najvyššej poľskej lige debutoval v roku 1989. Je majster Poľska a 2-násobný víťaz Poľského pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie účasť v semifinále v Pohári víťazov pohárov a Pohári EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Ekstraklasa piłki ręcznej kobiet.
Európske súťaže
Pohár EHF:
Mestský pohár EHF:
Perín-Chym
Perín-Chym (pôvodne samostatné obce Perín, Chym a Vyšný Lánec, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. Nachádza sa v bezprostrednej blízkosti maďarskej štátnej hranice a k 31. 12. 2015 v obci žilo 1 423 obyvateľov.
Polohopis
Obec je situovaná v juhozápadnej časti Košickej kotliny asi 22 kilometrov južne od Košíc a 300 až 600 metrov od maďarskej štátnej hranice. Keďže obec vznikla spojením troch kedysi samostatných obcí, netvorí súvislý intravilán.
Dejiny
V roku 1964 došlo k spojeniu obcí Perín a Chym, v roku 1991 sa k nim pripojil aj Vyšný Lánec.
Perín
Prvá písomná zmienka o miestnej časti Perín pochádza z roku 1220, kedy bola zapísaná vo Varadínskom registri ako villa Peruen a bola osídlená nemeckými kolonistami. V druhej polovici 13. storočia bola obec už v rukách šľachty a začína sa tu aj genéza rodu Peréniovcov. Podľa súpisu z roku 1427 bolo v obci 72 portov (usadlostí), z čoho sa dá usudzovať, že mala minimálne 500 obyvateľov, čo bol na tú dobu pomerne veľký počet. Neskôr sa počet usadlostí znižoval – v roku 1553 bol ich počet už iba 24.
Na styku juhozápadnej časti Košickej kotliny s Bodvianskou vrchovinou leží slávne mesto Perín- Chým (Puruen 1220, Perwen 1295, Peryn – Peren 1408). Našlo sa tu osídlenie už z paleolitu, najmä pohrebisko nagyrévskej kultúry.
Obec Perín sa vyvinula na území, ktoré patrila kráľovnej. Jeho názov je zo starého mena Slovenov Prven (Prvý). Prvá dôležitá písomná zmienka o Períne pochádza z roku 1220, keď ho zapísali vo Varadínskom registri (teda v dnešnej Oradey v Rumunsku) ako villa Peruen a osídlili ju nemeckí kolonisti. V druhej polovici 13. storočia mali už obec v rukách tunajší zemani, potom významný šľachtický rod Peréniovcov (Prerényi). Ako uvádzame nižšie, Peréniovci boli najmä za vlády uhorského kráľa Žigmunda na výslní, keď bol Ján z Perína diplomatom a Mikuláš z Perína kráľovským koniarom. Obaja sa v máji 1416 zúčastnili s uhorským kráľom Žigmundom návštevy anglického kráľa Henryho V. v Londýne! Rod roku 1529 prešiel celý rod Peréniovcov na stranu reformácie, k protestantom. Obec obsadili Turci (1608). Potom patrila kniežaťu Lobkovicovi (1727) a rodine Meškovcov (18. stor.). Perín po Viedenskej abitráži násilne pripojili k Maďarsku (1938 – 1945). Do Perína poroku 1948 presídlili Slovákov z Maďarska (135 rodín). Obec Chym je doložená (Heym 1294, Hem 1406, Heem 1427, Hym 1630), keď bol držiteľom dediny syn Beňadika z Chymu (de Heym) Tomáš. Doložená je aj osada Sudan –Ždaň (1222 – 1294). Obce Perín a Chym spojili (1964). V mestečku je rímskokatolícky gotický kostol (13. stor.).
Šľachtický rod Peréniovcov vlastnili panstvá Trebišov, Stropkov a Blatný Potok. Šľachtická rodina Peréniovcov patrila medzi najbohatšie a najvplyvnejšie rodiny celého Uhorska. Vlastnili obrovské majetky na východnom Slovensku, severovýchodnom Maďarsku i na dnešnej Ukrajine. V Zemplíne im patrili panstvá Trebišov, Stropkov, Blatný Potok. Zastávali najvyššie funkcie v uhorskom štátnom aparáte i funkcie županov v Zemplínskej a Abovskej župe.
Urban z Doboša dostal ako donáciu mestečko Perín (1292) a jeho potomkovia začali potom Perín (de Perén) v Above používať ako prídomok ku svojmu šľachtickému menu. Tak sa na území Slovenska zjavili Peréniovci (Perényi).
Anglická kráľovná Alžbeta II. dostala v Bratislave historický dokument o Peréniovcoch.
Je známe, že uhorský kráľ Žigmund sa v máji 1416 vydal na cestu do Británie na návštevu anglického kráľa Henricha V. na jeho dvore v Toweri v Londýne. Kráľa Žigmunda sprevádzali viacerí príslušníci šľachty z územia Slovenska. Ako je zaznamenané v dobových listinách, uhorský kráľ vypravil 300 lodí s jazdami na koňoch, ktorí sa preplavili kanál La Manche z francúzskeho mestečka Calais do Doveru. Akokoľvek sú informácie v historickej listine nekompletné, predsa len vieme zrekonštruovať niektorých šľachticov zo sprievodu kráľa Žigmunda. Kráľ navštívil od 14. do 22. mája 1416 Londýn, potom sa zdržiaval vo Westminsteri (od 2. do 23. mája 1416), opäť bol v Toweri v Londýne (21. júna). Potom aj so svojím sprievodom a jazdcami odišiel do mesta Leeds (od 30. júna do 27. júla 1416), zdržiaval sa  v Elthame pri Londýne (31. júla 1416). Odcestoval do Canterbury do známeho arcibiskupstva, kde bol dva dni (13. – 15. augusta), vrátil sa do Leedsu (16. august) a opäť odišiel do Canterbury (22. augusta 1416). V zostave sprievodu uhorského kráľa Žigmunda bol diplomat Ján z Perína z trebišovskej vetvy Peréniovcov, ktorý bol známy ako vysoko uctievaný šľachtic svojej doby v Uhorsku. Práve počas pobytu v Londýne mu anglický kráľovský dvor venoval insignie tzv. SS collar– SS límček s veľkými písmenami „SS“, čo bol oficiálny symbol anglického kráľovského dvora Lancasterovcov (House of Lancasters). Ján z Perína- Ján Peréni (Perényi) bol jediný zo Žigmundovho sprievodu, ktorý sa ako skvelý diplomat  pýšil týmto privilégiom, že mohol nosiť „límček SS“ z anglického kráľovského dvora do konca života. Anglická kráľovná Alžbeta II. pochádza tiež z rodu Lancaster, práve preto v Bratislave počas svojej návštevy (2008) dostala faksimile tejto historickej listiny od vtedajšieho predsedu Národnej rady Slovenskej republiky Pavla Pašku. Ďalším členom sprievodu kráľa Žigmunda bol Mikuláš z Perína z richnavskej vetvy Peréniovcov, ktorý dostal od anglického kráľa Henryho V. za služby titul „royal ostler –kráľovský koniar“. Veľkým vyznamenaním pre Štefana z Rozhanoviec (Stephanus de Rozhanovce) bolo, že si ho kráľ Žigmund vybral do slávnostného sprievodu do Anglicka. Ako pomocník kniežat z Perína bol v sprievode aj Peter, syn Emerica zo Zemplínskeho kniežatstva. Aj jemu doplnil kráľ jeho rodinný erb. Významnou osobnosťou v sprievode bol aj komes (gróf) palatín Mikuláš Gorjan (Gara), majiteľ hradu Devín.
Chym
Miestna časť Chym sa nachádza na mieste starého slovanského hradiska, čo potvrdzujú archeologické nálezy keramiky datované približne do 10. až 12. storočia. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1294, keď bol držiteľom obce Chym muž zvaný Tomáš, syn Beňadika z Chymu (de Heym). Ďalšie listiny o 14. storočia spomínajú chymského kňaza Mikuláša, lae i majetkové spory medzi dvoma vlastníkmi, ktoré riešil až jasovský konvent v roku 1341. V tomto období sa obec uvádzala pod názvami Heym, Hem, či Heem.
Podľa súpisu z roku 1427 bolo v Chyme 10 portov (usadlostí), čo dáva predpoklady na počet obyvateľov okolo 70. V roku 1553 sa spomínajú už len 4 usadlosti, ktoré patrili istému Františkovi z Perína a názov Hym. V druhej polovici 16. storočia bol Chym už prevažne maďarský, geografické lexikóny z rokov 1773 a 1786 ho taktiež uvádzajú ako maďarskú dedinu pod názvom Him, pričom sa objavuje aj slovenský ekvivalent Hima či Hyma. Obec sa úradne nazývala Him až do roku 1948, keď bola premenovaná na Chym.
Vyšný Lánec
Počiatky časti Vyšný Lánec sú spojené so susednou obcou Nižný Lánec, ktorá je samostatná. Archeologické nálezy stredovekej keramiky z okolia potvrdzujú pôvodné slovanské osídlenie. Obe obce sa vyvíjali súbežne a majú i spoločnú prvú písomnú zmienku z roku 1267, v ktorej sa spomína len jedena obec Lánc. Neskôr nastali majetkové spory medzi vlastníkmi obce a Lánec bol pravdepodobné rozdelený na Vyšný a Nižný, od ktorého sa neskôr oddelil aj Stredný Lánec. Táto časť sa však skoro vyľudnila a postupne zanikla.
Súpis z roku 1427 udáva počet piatich usadlostí vo Vyšnom Lánci, takže tu žilo minimálne 35 obyvateľov. Miestne názvoslovie podľa historikov dokazuje pôvodne slovanské obyvateľstvo, no neskôr, zrejme po nájazdoch Turkov a Rákociho povstaní, došlo ku kolonizácii obce prevažne maďarským obyvateľstvom. To malo za následok aj pomaďarčenie miestny toponým, napr. potok Kanatopta dostal časom maďarský názov Kanyapta. Slovo Kanatopta v staroslovenčine znamenalo miesto, kde sa topili kone, čo súviselo s močaristou zemou a bahnom, podľa ktorého dostal potok meno.
Le Ménil-Bérard
Le Ménil-Bérard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Perín-Chym
Vyšný Lánec
Názov tejto časti obce sa v priebehu histórie príliš nemenil, historici zaznamenali len drobné odchýlky – Felső-Közép-Láncz, Wissny Stredny Lancz v roku 1773, Felschő-Lanz v roku 1786 a od roku 1808 už len maďarské názvy Felső-Lancz, resp. Felsőlánc. Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období niesla názov Vyšný Lánc, no používal sa aj maďarský ekvivalent Felsőlánc. V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. V roku 1948 došlo k zmene názvu doplnením hlásky e na Vyšný Lánec.
Le Ménil-Bérard
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Perín-Chym
Vyšný Lánec
Vyšný Lánec bol samostatný až do roku 1991, keď sa pripojil ku obci Perín-Chym.
Le Ménil-Bérard
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Perín-Chym
Obyvateľstvo
Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 žilo v Períne-Chyme 1 506 obyvateľov, z toho bolo 983 slovenskej, 514 maďarskej, 3 českej, 22 rómskej a 4 inej národnosti.
NGC 2495
NGC 2495 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 14. februára 1855.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15.2.
Rákoš (okres Košice-okolie)
Rákoš (v minulosti Rakoš, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Dejiny
Podľa písomných dokladov z roku 1337 sa tu dedina ešte nenachádzala. Listina podrobne opisuje hranice Gábroviec (Gabróc), ktoré patrili opátstvu Krásnej nad Hornádom. V miestach dnešnej obce Rákoš sa uvádza iba cestička, ktorá viedla z Vyšnej Myšle na hrad Slanec.
Rákoš vznikol na území, ktoré patrilo hradu Slanec. V portálnom súpise Abovskej stolice z roku 1427 je zaznamenaných šesť port územia obce Rákoš. Ich majiteľom bol Žigmund z Lučenca, vtedajší pán hradu. Teda aj vtedy to bola iba malá dedinka. V tom čase sa sčítali porty, čiže brány, ktoré viedli do hospodárskych statkov. Takýto hospodársky statok mohol mať aj viac objektov. Ak na jednu portu počítame aspoň sedem ľudí, žilo tu aspoň 42 obyvateľov.
V roku 1565 bol vyhotovený desiatkový súpis, podľa ktorého žilo v Rákoši desať poddaných sedliakov a traja želiari. Súpis panstva Slanca z roku 1686 udáva v Rákoši 13 polovičných usadlostí, ale len sedem z nich bolo obývaných. V tom čase bol Rákoš prevažne maďarskou dedinou, i keď v spomínanom súpise z roku 1565 tam figurovali štyri mená slovenského pôvodu.
Mor a Rákociovské vojny v roku 1686 spôsobili, že Rákoš takmer zanikol. V roku 1715 tam žili len dvaja želiari, v roku 1720 traja poddaní sedliaci. Prílev obyvateľstva udáva listina z roku 1746. Žilo tu 65 obyvateľov, z toho 24 detí. Lexikón z roku 1773 udáva, že sa tu rozprávalo prevažne po slovensky. V roku 1851 tu žilo 215 obyvateľov.
Názov
Je dôvodné sa domnievať, že názov obce vznikol od slovanského slova Rákoš, ktorým sa zvyčajne označoval potok bohatý na výskyt rakov. Potoky tohto názvu nájdeme na Ukrajine, kde nebol maďarský vplyv pri vytváraní názvov, ale i v Maďarsku. Niekedy boli tieto potoky označované ako Rakovica, od čoho vzniklo maďarské Rakaca. Obec mohla byť označovaná aj ako Rakovec, čo pomaďarčené znelo ako Rákóc.
Z roku 1321 sa pri opise chotára obce Slivník v Abovskej stolici uvádza potok Rakolchpothokam teda Rakovec. Slovo Rákoš je teda pravdepodobne najskôr pomaďarčené označenie Rakovec, neskôr čiatočne poslovenčené (Rakovec - Rákóc - Rákoš).
Spielfeld
Spielfeld je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Leibnitz.
Žije tu 956 obyvateľov (31. 12. 2010).
Vojenská história
Vojenská história je slovenský vedecký časopis s tematickým zameraním na vojenskú históriu, archívnictvo a múzejníctvo. Bol založený 28. januára 1997 rozhodnutím ministra obrany Slovenskej republiky. Od 1. januára 2006 je jeho vydavateľom Vojenský historický ústav. Vychádza v periodicite štyrikrát ročne.
NGC 2496
NGC 2496 je galaxia v súhvezdí Malý pes, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 15. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Nadácia pre budúcnosť
Nadácia pre budúcnosť (angl. Foundation For the Future) je americká nadácia zameraná na podporu výskumu v oblasti myslenia o budúcnosti.
Vydáva publikácie Foundation For the Future News a Humanity 3000 News.
Le Ménil-Broût
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gilbert Strang
William Gilbert Strang (* 27. november 1934, Chicago, USA), väčšinou známy len ako Gilbert Strang, je americký matematik. Najvýznamnejší je jeho vedecký prínos v oblastiach teórie konečných prvkov, variačného počtu a analýzy vlniek. Významná je tiež jeho pedagogická činnosť, je autorom viacerých matematických učebníc. V súčasnosti je bývalým profesorom matematiky na Massachusetts Institute of Technology.
Bryophyta
Bryophyta môže byť:
Jiří Vítězslav Šamla
Jiří Vítězslav Šamla (* 17. september 1913, Brno† 14. máj 1994, Brno) bol český esperantista, úradník rádiovej stanice v Brne, hovorca rádia Verda Stacio, básnik a odborník na citrusy. Bol synom Márie Strejčkovej-Šamlovej.
Preložil brožúrky opier Predaná nevesta (skôr ako Tomáš Pumpr), Bozk, Na ružách ustlané, Poľská krv, divadelné hry od Averčenka (Silný charakter - Tichý sused) a Bass (Zanechaný), báseň Balada o kuričových očiach od Jiřího Wolkera, napísal učebnicu Moderní učebnice mezinárodního jazyka''. Písal aj poéziu v češtine.
Od roku 1927 bol esperantistom. Často hovoril v esperantskom rozhlase z Brna. Pre rozhlasové vysielanie preložil viaceré texty. Napísal česko-esperantskú brožúru „Per poŝtmarko kaj Esperanto ekkonu la mondon" („Cez poštovú známku a esperanto spoznaj svet″) (1934).
Po vojne bol obvinený zo spolupráce s okupantmi a zadržaný vo väzbe. Po oslobodení sa nevrátil k esperantskému hnutiu. Namiesto toho začal s pestovaním citrusov, bol veľmi činný v klube pestovateľov citrusov, redaktor ich časopisu a autor kníh o citrusoch.
Staničné zabezpečovacie zariadenie
Staničné zabezpečovacie zariadenie je zabezpečovacie zariadenie zabezpečujúce chod, prechod a posun vlakov v železničnej stanici.
Má za účel zabezpečiť vlakovú cestu tak, aby boli pre jazdu vlaku správne postavené výhybky a výkoľajky, v odbočnom smere postavené odvratné výhybky a výkoľajky a tieto zaistené proti nesprávnej a náhodnej manipulácii, aby všetky návestidlá, ktoré by dovoľovali jazdu inému vlaku alebo posunu, zakazovali túto jazdu. Staršie typy zariadení ešte nezabezpečili aj volnosť vlakovej cesty, ale novšie už zabezpečujú aj volnosť tejto cesty a kontrolu správnej činnosti zabezpečovacieho zariadenia. Takisto zabezpečujú aj správnosť postavenia posunovej cesty.
Železničná stanica, ďalej len stanica, je ohraničená vchodovými návestidlami, ktoré sú umiestnené na okrajoch stanice, podľa množstva koľají, ktoré sa v stanici zbiehajú. Ďalšou dôležitou súčasťou stanice sú výhybky. Zabezpečujú presmerovanie vlaku na potrebnú koľaj v stanici. Pre odchod vlaku sú zriadené odchodové návestidlá, ktoré dovoľujú odchod vlaku zo stanice. Pre zvýšenie bezpečnosti sú v niektorých staniciach zriadené aj koľajové obvody, ktoré priamo zisťujú prítomnosť vlaku na danej koľaji. V dopravnej kancelárii, prípadne na danom stavadle sa to zobrazí na ovládacom paneli ako obsadená koľaj, ktorá je signalizovaná červeným svetlom v signalizácii pre danú koľaj. Závislosti medzi týmito vonkajšími zariadeniami sú riešené zabezpečovacím zariadením. Poznáme zariadenia elektronické, elektrické, mechanické. Zariadenia vylučujú možnosť stretnutia vlakov na jednej koľaji, vzájomné križovanie vlakov medzi koľajami, signalizujú možnú maximálnu rýchlosť pre daný chod vlaku. Pri elektronických zabezpečovacích zariadeniach je to riešené základným terminálom na princípe PC, v ktorom sú závislosti riešené programovým vybavením a ovládacia časť je zabezpečená pomocou relé. Vybavenie elektrických zariadení pozostáva z malorozmerových relé kde sú jednotlivé podmienky riešené samotným zapojením relé. Pri mechanických zabezpečovacích zariadeniach sú závislosti riešené mechanicky v riadiacom a stavadlovom prístroji prípadne ručným ovládaním pracovníka.
Mnemotechnická pomôcka
Pre lepšie pamätanie si úkonov pre postavenie cesty existuje vzorec : PC = J.D.Z.V.N
J - Voľnosť koľají
D - Správna poloha výhybiek
Z - Uzamknutie výhybiek
V - Vylúčenie ohrozujúcej cesty
N - Správna návesť
Gladwyn Jebb
Sir Hubert Miles Gladwyn Jebb, prvý barón Gladwyn (* 25. apríl 1900, Firbeck Hall, Anglicko - † 24. október 1996), Halesworth, Anglicko) bol britský politik, diplomat a zastupujúci generálny tajomník OSN v rokoch 1945-1946.
Osobný život
Študoval na Eton College, potom na Magdalen College, Oxfordská univerzita. V roku 1929 si zobral za ženu Cynthiu Noble, s ktorou mal tri deti, syna Milesa a dcéry Vanessu a Stellu.
Kariéra diplomata a politika
V roku 1924 vstúpil do Zahraničného úradu Spojeného kráľovstva (angl. Foreign Office; slúžila na propagáciu Spojeného kráľovstva v zahraničí) a slúžil v Teheráne a v Ríme.
V roku 1938 sa zúčastnil Mníchovskej dohody (len ako vedľajší účastník, nie ako signatár dohody). V roku 1943 sa stal hlavou oddelenia pre rekonštrukciu (britský orgán pre zabezpečenie potrieb obyvateľa po druhej svetovej vojne) a stal sa členom rady Zahraničného úradu a v tejto pozícii sa zúčastnil viacerých konferencii, vrátane tých v Teheráne, Jalte a v Postupimi.
Po druhej svetovej vojne sa v auguste roku 1945 stal výkonným tajomníkom prípravnej komisie OSN, po čom bol v októbri 1945 menovaný do pozície úradujúceho generálneho tajomníka OSN pred prvou voľbou, kde zotrval do februára 1946. Z OSN však neodišiel definitívne, v rokoch 1946-1947 bol poradcom Zahraničného úradu vo veciach týkajúcich sa OSN. Bol jeden zo zástupcov Spojeného kráľovstvo pri podpisovaní Bruselského paktu. V rokoch 1950-1954 bol veľvyslanec Spojeného kráľovstva pri OSN, v rokoch 1954-1960 veľvyslanec vo Francúzsku. V rokoch 1973-1976 bol člen Európskeho parlamentu.
Spital am Semmering
Spital am Semmering je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Bruck-Mürzzuschlag.
Žije tu obyvateľov.
Zoznam planétok 32001 – 32250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Noyal-sur-Brutz
Noyal-sur-Brutz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kistlerova cena
Kistlerová cena (angl. The Kistler Prize) je prvé futurologické ocenenie, ktoré každoročne udeľuje Nadácia pre budúcnosť.
Kistlerová cena je pomenovaná po americkom vizionárovi a filantropovi Walterovi P. Kistlerovi. Cena sa udeľuje za originálne a inovačné príspevky k porozumeniu spojenia medzi ľudským genómom a ľudskou spoločnosťou. Pozostáva z peňažnej odmeny vo výške 100 000 amerických dolárov a 200 gramovej zlatej medaily.
Gotická architektúra v Anglicku
thumb|Katedrála v Salisbury Gotická architektúra v Anglicku získala veľmi zaujímavú, úplne suverénnu a veľmi nezvyčajnú podobu. Nikdy tu nedošlo ku kompletnému prevzatiu francúzskeho modelu gotickej architektúry. Angličania v niekoľkých vlnách vždy len postupne a opatrne prijímali jednotlivé prvky, ktoré však vzápätí zapojili do vlastnej architektonickej tradície. Napriek tomu i v Anglicku pôsobila rada francúzskych majstrov.
Základné znaky gotickej architektúry v Anglicku
Anglická gotická architektúra sa delí na tri základné, pomerne špecifické obdobia, ktoré nemajú obdobu v iných krajinách: Tieto obdobia možno chápať ako ekvivalenty skorej, vrcholnej a neskorej gotiky, špecifická je však konkrétna podoba anglickej architektúry týchto období. Najmä perpendikulárny sloh totiž nemá prakticky žiadnu obdobu v ďalších európskych krajinách.
Tieto zvláštnosti anglickej gotiky majú svoje historické dôvody. Jedným z nich je to, že Francúzsko bolo pre Angličanov po celý stredovek hlavným politickým rivalom. Nebolo preto úplne žiaduce, aby komplexne preberali francúzsky stavebný sloh. Minimálne rovnako silným dôvodom však bola aj snaha pri prestavbách starších anglických stavieb rešpektovať staršie stavebné konštrukcie. Dôvody tohto rešpektovania sú nielen ekonomické, t. j. snaha ušetriť, ale do značnej miery sú tiež (najmä v prípade kostolov, kláštorov a kaplniek) výrazom potreby zdôrazniť neprerušenú kontinuitu svätých miest od dôb ich zakladateľov, prípadne priamo doložiť ich legendárnu súvislosť s postavami prvotnej cirkvi, či aspoň s dobou christianizácie Britských ostrovov. Tento ohľad na minulosť bol zásadne odlišný od diania vo Francúzsku, kde sa v tej istej dobe snaha zdôrazniť silnejúci význam a moc francúzskej koruny nezastavila prakticky pred žiadnou prekážkou a nemilosrdne likvidovala všetky stopy starších, nedostatočne reprezentatívnych a „krásnych“ stavieb.
Anglicko preto síce výrazne prijímalo francúzske gotické prvky, často dokonca za priamej účasti francúzskych majstrov, ale zároveň ich nielen miesilo so staršími prvkami románskeho anglo–normanského štýlu, ale navyše takmer okamžite veľmi inovatívne premieňalo. Týmito znakmi sú na anglických katedrálach napríklad časté použitie pravouhlo uzavretých presbytérii, polygonálne kapitulné sály, časté použitie dvoch transeptov, existencia tzv. retrochóru a mariánskej kaplnky (lady chapels) umiestnené za presbytériom v ose chrámu. Častá je i absencia viditeľného vnútorného oporného systému, v interiéri časté použitie mramoru, špecifické tvarovanie niektorých kamenárskych prvkov, inovatívny prístup v tvorbe obrazcov rebrových klenieb, časté použitie drevených klenieb, spravidla nižšia výška, ale zato ich väčšia dĺžka. Charakteristická je tiež absencia jednotného plánu a vznik stavieb v mnohých postupných izolovaných etapách.
Early English (približne 1170 - 1240)
thumb|left|Veža canterburskej katedrály
Canterbury
Základnou stavbou anglickej gotiky je Canterburská katedrála, na ktorej sa podieľal francúzsky majster William zo Sensu. Táto architektúra vychádza predovšetkým z architektúry baziliky Saint-Denis a podobných ranogotických francúzskych stavieb. Obsahuje však tiež veľa prvkov staršej anglickej tradície. Ďalšími stavbami sú katedrály v Lincolne, v Yorku (severný transept, Salisbury či Wellse).
Dekoratívny štýl (približne 1240 - 1330)
Obdobie začína novostavbou Westminsterského opátstva, ktoré bolo na kráľovo želanie budované ako výrazne francúzsky formulovaná stavba opierajúca sa hlavne o podobu katedrály v Reims. Reaguje tak už na prvé prejavy francúzskej rayonantnej gotiky, najmä na použití kružieb. Stavby tohto obdobia sú veľmi dekoratívne. Ďalšími stavbami sú katedrály (alebo ich časti) v Yorku, Extere, Bristole, Ely.
Perpendikulárny štýl (približne 1330 - 1530)
thumb|Westminsterské opátstvo, Londýn Vychádza tiež z rayonantnej gotiky, ale v mnohých veciach sa od nej líši, ale je tiež veľmi ozdobná. Jedným zo základných prvkov je tzv. vejárová klenba. Steny a okná sú potom členené prútmi, takže tvoria akúsi paneláž. Stavbami tohto obdobia sú najmä King's College Chapel v Cambridge a kaplnka Henricha VII. vo Westminsterskom opátstve.
Mária Terézia (rozlišovacia stránka)
Mária Terézia môže byť:
Klaudios Roufos
Klaudios Roufos alebo Klaudios Rufos (Klaudios Roufos, iný prepis: Klaudios Rufos, ) môže byť:
Mark I (tank)
Mark I bol britský tank z 1. svetovej vojny. Prvýkrát bol nasadený v bitke na Somme v roku 1916. Tanky boli rozdelené na „mužské“ (Male), ktoré boli vyzbrojené kanónmi a guľometmi, a „ženské“ (Female), ktoré boli vyzbrojené výhradne guľometmi.
Postupne boli do výzbroje britskej armády zavádzané variácie tankov Mark II až Mark V, ktoré sa od prvého typu výrazne nelíšili.
Vojvodca
Vojvodca je (slávny) vojenský veliteľ, resp. vojenský veliteľ, ktorý počas vojny šikovne vedie ozbrojené sily štátu alebo ich veľké vojenské formácie (spravidla operačno-strategické jednotky), a ktorý ovláda umenie prípravy a vedenia bojových akcií.
Sankt Ruprecht-Falkendorf
Sankt Ruprecht-Falkendorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Murau.
Vojvodca
Medzi vojvodcov sa radia talentované osoby s kreatívnym myslením, bohatými bojovými skúsenosťami a vysokými organizačnými schopnosťami, intuíciou a predovšetkým schopnosťou predvídať budúci vývoj vojenských operácií, resp. predvídať ťahy nepriateľa, a všeobecne vlastnosťami vedúcimi k čo najefektívnejšiemu využitiu dostupných síl a prostriedkov na dosiahnutie víťazstva.
Sankt Ruprecht-Falkendorf
Žije tu obyvateľov.
NGC 2497
NGC 2497 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.2.
Dusenie (tepelná úprava)
náhľad|Dusené jedlo Dusenie (udusenie) je spôsob tepelnej úpravy pokrmov, pri ktorom sa využíva menšie množstvo vody a teplota vzniknutej pary.
Tento spôsob podobný vareniu je šetrný k spracovávanej surovine, nakoľko pri ňom dochádza k malým stratám živín a vitamínov. Pri dusení pod pokrievkou vznikne vývar a para, ktoré zachovajú požadované látky a zvýraznia chuť pokrmu. Často sa používa tzv. základ, pozostávajúci zo zeleniny, najčastejšie cibule.
Bělá pod Bezdězem
Bělá pod Bezdězem je mesto v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 858 obyvateľov, z toho 2 429 mužov a 2 429 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,1 roka (muži 39,6 roka, ženy 42,5 roka).
Bitka pri Moháči
Bitka pri Moháči alebo moháčska bitka môže byť:
Le Ménil-Ciboult
Le Ménil-Ciboult je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Terry Wayne Virts
Terry Wayne Virts (* 1. december 1967, Baltimore, Maryland, USA) je pôvodne pilot Letectva Spojených štátov amerických, od júla 2000 do augusta 2016 bol astronautom NASA. Do vesmíru sa dostal na trinásť dní ako člen posádky raketoplánu Endeavour pri lete STS-130 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) vo februári 2010. V polovici roku 2012 bol zaradený do Expedície 42/43 na ISS, ktorá odštartovala v novembri 2014 a pristála v júni 2015.
Mladosť, vojenský pilot
Terry Virts sa narodil v Baltimore v štáte Maryland, vyrastal v neďalekej Columbii. Po strednej škole študoval matematiku (a francúzštinu) na Akadémii letectva Spojených štátov, kde v roku 1989 získal titul bakalára.
Od roku 1989 slúžil v Letectve Spojených štátov amerických. Stal sa pilotom, lietal na stíhačkách F-16A, slúžil na Floride (Záložná letecká základňa Homestead), keď v roku 1992 základňu zničil hurikán Andrew, preletela jeho jednotka na Moodyho leteckú základňu v Georgii. V rokoch 1993–1994 slúžil v juhokórejskom Osane, v rokoch 1995–1998 v Nemecku. Tu vykonal 45 bojových letov s úlohou boja proti protivzdušnej obrane Iraku.
Roku 1997 úspešne absolvoval magisterské štúdium na. V decembri 1998 absolvoval Školu skúšobných pilotov letectva na Edwardsovej leteckej základni v Kalifornii. Potom na Edwardsovej základni zostal ako skúšobný pilot.
Astronaut
thumb|left|Letová riaditeľka Catherine A. Koernerová (v popredí vľavo) a „capcom“ (spojár s posádkou) Terry Virts (v popredí vpravo) v riadiacej sále Strediska riadenia letov v Houstone pri lete STS-115, 16. septembra 2006
Prihlásil sa k 18. náboru astronautov NASA, úspešne prešiel výberom a 26. júla 2000 bol zaradený medzi amerických astronautov. V základnom kozmonautickom výcviku získal kvalifikáciu „pilota“ raketoplánu. V rokoch 2003–2007 zastával funkciu Capcomu (spojár komunikujúci s kozmonautmi) ôsmej až pätnástej Expedície na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) a misií STS-115, -116 a -117.
Dňa 5. decembra 2008 NASA zverejnila jeho vymenovanie do posádky letu STS-130. Do vesmíru odštartoval 8. februára 2010 na palube raketoplánu Endeavour. Cieľom misie bola doprava a inštalácia modulov Tranquility a Cupola na stanicu ISS. Let trval 13 dní, 18 hodín a 6 minút.
V júni 2012 bol zaradený do posádky Expedícií 42 a 43 na ISS s plánovaným štartom v novembri 2014, posádka bola súčasne záložná pre Expedíciu 40/41, ktorá štartovala v máji 2014.
Terry Virts je ženatý, má dve deti.
Zaujímavosť
Terry Virts a kolega astronaut Michael Fincke si v roku 2005 zahrali drobnú cameo úlohu inžinierov posádky kozmickej lode Enterprise NX-01 v epizóde „Toto sú cesty...“, poslednom diele sci-fi seriálu Star Trek: Enterprise.
Le Ménil-de-Briouze
Le Ménil-de-Briouze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rehoľa kazateľov
thumb|Neznámy autor zo [[14. storočie|14. storočia, detail fresky zobrazujúci svätého Dominika v Bazilike svätého Dominika, Bologna]] Rehoľa (bratov) kazateľov (lat. Ordo Praedicatorum, skratka OP), hovorovo rehoľa dominikánov alebo dominikáni, je katolícky žobravý rehoľný rád, ktorý založil v 13. storočí svätý Dominik Guzmán a jeho vznik potvrdil v roku 1216 pápež Honorius III. a dal mu meno „Bratia kazatelia“. Riadi sa regulou sv. Augustína, doplnenou vlastnými ustanoveniami. Po prvýkrát v dejinách cirkvi sa z poverenia pápeža stala integrálnou súčasťou života nejakého rádu služba vyhradená biskupom – kázanie Božieho slova. Rád mal biskupom pomáhať tým, že im poskytoval spoločenstvo vzdelaných a pripravených kazateľov.
Heslami dominikánov sú: "Veritas" (Pravda) a "Contemplata aliis tradere" (Rozjímané odovzdať iným).
Sv. Dominik
Pochádzal zo Španielska, narodil sa okolo r. 1170 v Kastílii, v dedine Caleruega. V mladosti najskôr študoval u svojho strýka arcikňaza, potom navštevoval katedrálnu školu v Palencii, kde sa učil slobodné umenia a teológiu. V r. 1215 založil spoločenstvo kazateľov, ktorí mali vyučovať ľud vo viere a obracať bludárov.
Dominikáni podnietili rozvoj náboženského života v Európe vo vrcholnom stredoveku. V prvom rade sa zameriavali na boj s v tom čase rozšíreným hnutím katarov, prostredníctvom kázní v ľudovom jazyku. Povedľa boja proti zmieneným náukám boli tiež dominikáni neskôr zapojení pápežom Gregorom IX. (1227 – 1241) do služieb inkvizície, ktorej zriadeniu predchádzali horlivé vystúpenia práve v radoch dominikánov, požadujúce očistenie cirkvi od všetkých podľa cirkvi nesprávnych a bludných náuk. Odsúdili okrem iných aj Janu z Arku, Giordana Bruna či Jana Husa.
V Anglicku a v niektorých iných krajinách sa im hovorí aj Black Friars (čierni bratia) kvôli čiernemu „cappa“ alebo plášťu, ktorý nosia cez biele habity. Odev dominikánov okrem toho pozostáva zo škapuliara a kapucne, a z koženého opaska, na ktorom je vľavo zavesený pätnásťdesiatkový ruženec.
Už po štyroch rokoch pôsobenia rádu kapitula zastupovala 25 kláštorov asi s troma stovkami rehoľníkov. Prenikali už aj k národom, ktorým kresťanstvo ešte nebolo hlásané.
Dominik ešte nejakú dobu pokračoval v kazateľskej službe, ale vyčerpanie a choroba ho zbavili síl. Koncom júna sa vrátil do bolonského kláštora, kde 6. augusta 1221 zomiera so slovami: "Zachoval som neporušenosť tela až do tejto chvíle; hľaďte aj vy pestovať čistotu; zotrvajte v pokore a dobrovoľnej chudobe; pamätajte, že Bohu slúžiť znamená panovať." Pohrebné obrady viedol kardinál Hugolín, jeho priateľ a podporovateľ, ktorý ho neskôr, už ako pápež Gregor IX., v r. 1234 kanonizoval.
V ikonografii je zobrazovaný ako kazateľ v dominikánskom odeve. Jeho atribútmi sú kniha, ľalia, vrabec, kameň, palica, hviezda a ruženec.
Mníšky
Misionári mali ako svoj oporný bod kláštor v Prouille, ktorý bol Dominikom založený pre ženy v r. 1216, aby tu mohli slúžiť „svätému kázaniu“ modlitbou a pokáním. Riadia sa regulou sv. Augustína a vlastnými konštitúciami. Dominikánky sú zamerané iba na kontemplatívny život. Mnoho bratov bolo viazaných starostlivosťou o potreby ženských kláštorov, ale keďže na jej vykonávanie bolo neustále vyžadovaných viac bratov, Svätý stolec ich zbavil tejto funkcie. Len dva kláštory – v Prouille a sv. Sixta v Ríme mali mať právo na starostlivosť zo strany bratov. Členky ostatných konventov mohli nosiť habit a riadiť sa rehoľnými pravidlami, ale nemali vyžadovať pomoc od dominikánov. V Ríme sa Dominik venoval reforme tamojších ženských kláštorov, ale popritom nezabúdal ani na kazateľské pôsobenie, predovšetkým v severnom Taliansku.