cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grécky folklór
Pontos
thumb|Kemenče Grékov z Pontu Pontos bol do roku 1923 grécky autonómny kraj v severovýchodnej Anatólii, pri Čiernom mori, vedľa Arménska a Gruzínska. Po genocíde a spomínanej výmene obyvateľstva sa pontskí Gréci vysťahovali do Grécka a aj do krajín ZSSR. Títo Pontskí Gréci majú svoj vlastný grécky jazyk, (pontčinu) v ktorom spievajú aj svoje tradičné piesne. V rámci gréckeho folklóru majú veľa odlišností. Vo svojich tancoch a niektorých piesňach je vidieť jasné keltské prvky, ktoré starovekí Maloázijskí Gréci prebrali od Keltov. Aj tu sa tancuje do kruhu, no s úplne inými krokmi. Známe tance sú Tik, Chalai, Dipat, Trigonitsa, Akritask, Jerasari, Kots, Omal, Syrtos Pafra či Serra. Najpoužívanejším nástrojom je sláčiková lýra Kemenče, ktorá je iná ako grécke lýry, no aj na ňu sa hrá zvislo. Piesne sú prevažne orientálneho typu, veľmi podobné ako iránske či iracké piesne, ale aj spomínaného keltského typu (napr. pieseň Galatia). Známe piesne sú I kor epijen so parchar, Romana, Binarda, Čambašin, Efklidis či Jorika. Tradičné pontské mužské kroje pozostávajú z turbanu, čiernej košele a nohavíc a nábojnicového opasku, ženy majú ligotavý orientálny kroj.
Konštantínopol
V Konštantínopole vznikali tradičné byzantské tance a orientálne spevy. Už grécky byzantský filozof Michalis Pselos v 11. stor. zanechal vo svojom diele správu o gréckom folklóre. V tej dobe tu vznikol tradičný konštantinopolský tanec a hudobný štýl Chasapiko, ktorý vymysleli grécki mäsiari a preto sa zvykne označovať aj ako Choros ton makelarion (tanec mäsiarov). Tradičná konštantinopolská hudba bola podobná ako hudba zo Smyrny, bola hraná na kánune, či na iné brnkacie nástroje, ako je lauto a tiež aj na husle. Po výmene obyvateľstva sa stalo chasapiko obľúbeným štýlom Grécka. Aj tu boli obľúbené brušné tanečnice. Túto kultúru prevzali aj Turci a dnes tvorí súčasť gréckeho a tureckého folklóru. Mnohé piesne z Anatólie sú v dvoch verziách, tureckej a gréckej. Konštantinopolské kroje pozostávali z maloázijských orientálnych šiat, hoci sa už v 19. storočí preferoval európsky oblek, síce často s tradičným fezom. Známe piesne sú Chasapiko politiko, Eche jia panaja, Makber, Chasaposerviko či Ada sahili (Matia mu).
Kappadokia
thumb|[[Kapadócki Gréci]] Kappadokia bol ďalší grécky kraj v centrálnej Anatólii, kde sa hovorilo kapadóckou gréčtinou. Kultúra a hudba týchto Grékov je podobná pontskému folklóru, čo sa týka krojov aj hudby. Ale výnimkou je, že kappadócke Grékyne na rozdiel od pontských chodia skoro celé zahalené vo farebných orientálnych šatoch s dlhými rukávmi. Na ústach nosia tradičnú hodvábnu šatku. Pri tanci držia v rukách šatku (mandili). Muži chodia oblečení jednoducho, v bielych košeliach a v charakteristických čiapkach, turbanoch či fezoch, niekedy aj vo farebných košeliach. Ženské tance sú pomalé, v orientálnom rytme typickom aj pre Kurdistan, Sýriu či Irán. Ľudové tance sú hrané na klarinete a brnkacích anatólskych nástrojoch (napr. Kanun, Udi a Lauto). Muži tancujú aj tzv. bojové tance, keď predstierajú boj so šabľami. Veľa Grékov bolo z Kappadókie v roku 1923 presídlených do Grécka, kde si udržujú svoje zvyky a jazyk. Potomkovia tých čo zostali sú dnes moslimovia, ktorí sa však postupne poturčujú. Známe tance sú Ai Vasiliatikos, Dipaša, Choros mandilion, Choros lilalum, Sei Tata, Konialis, či Choros Macherion.
Anatólski Gréci sú dnes usadení v Macedónii a južnom Grécku a významne ovplyvnili tradičnú grécku hudbu, ktorú dnes svet pozná hlavne v jej anatólskej podobe.
Cyprus
Ľudová hudba z Cypru je podobná anatólskej hudbe. Tradičné nástroje sú orientálne mandolíny (Lauto), či husle. Známe tance sú mužské Karsilamas, ženské Karsimilas a Zeibekikos. Známa pieseň je Antikristos Kypros.
Ukrajina
Gréci z Ukrajiny patria pod tzv. pontskú jazykovú skupinu Grékov; hoci niektorí z nich hovoria aj turkotatárskym jazykom, svoju národnosť označujú za grécku. Ich folklór je podobný pontskému, no viac k ukrajinskému ľudovému, ich kroj je tiež podobný s ukrajinským. Títo Gréci žijú predovšetkým v Krymskej oblasti, kam ich predkovia prišli v staroveku. Počas komunizmu boli mnohí asimilovaní a poslovančení, no stále tu žije výrazná menšina. Ich známe tance sú Koc, Trigona a Kočari (ktoré majú aj pontskí Gréci), ďalej sú to Haitarma, Tromachton, Čobanku či Meha jurty. Známe piesne sú Panajir, Hašlama, či Of mana vai.
Fusatenella
K tradičnej a neodmysliteľnej súčasti folklóru z pevninského Grécka patrí kilt fustanella. Tento typ kiltu sa pravdepodobne vyvinul zo starogréckej tuniky, ktorá bola pásom zopnutá a tak už v tedy vytvárala dojem kiltu. Nie je presne známe kedy sa fustanella rozšírila do novovekého gréckeho oblečenia. Predpokladá sa, že k tomu došlo na konci byzantskej doby, kedy spomínaný staroveký odev používali byzantskí vojaci. Fustanella sa do ostatného Grécka mohla rozšíriť aj z Epiru. Je tiež súčasťou aj albánskeho kroja, preto Albánci často argumentujú, že tento kilt vymysleli oni a že nemá žiadny staroveký grécky pôvod. Tvrdia tiež, že pochádzajú z Epiru, kde tvorili menšinu, priniesli ostatným Grékom fustanellu a že Peloponézski Gréci od albanofónnych Arvanitov, ktorí sa tu na niektorých miestach usadili, prebrali tento druh oblečenia. Fustanella je väčšinou bielej farby s naškrobenými časťami, Macedónski Gréci a Sarakacani preferujú čierne zafarbenie.
Tanec Tsamiko
Tsamikos je populárny tanec pevninského Grécka, rozšírený v Epire, Tesálii, Rumélii a na Peloponéze. Svoj pôvod má v Epirskom kraji Paramythia, odkiaľ sa rozšíril do južného Grécka. Tanec môže mať pôvod už v antickom Grécku. Názov tsamikos je odvodený od rieky Tsyamis. Tanec sa tancuje do kruhu, pričom najskúsenejší tanečník na konci kruhu tancuje samotné tsamikos. Predvádza rôzne akrobatické výskoky, napríklad je zavesený za šatku, ktorú v ruke drží vedľajší tanečník a točí sa na zemi. Tsamikos tancujú aj Albánci, ktorí boli z gréckeho Epiru počas Metaxasovej vlády presídlení do Albánska.
Hudobný štýl rembetiko
thumb|Speváci rembetika Zvláštnu časť gréckej ľudovej hudby tvorí štýl rembetiko. Vznikol až v modernej dobe, v dvadsiatych rokoch 20. storočia. Svoj pôvod má v Malej Ázií. Je to tzv. grécke blues. Vznikol okolo roku 1922, kedy prišli do Grécka Maloázijskí Gréci po vypálení mesta Smyrna a následnej grécko-tureckej výmene obyvateľstva. Mnoho Grékov zo Smyrny sa usadilo v okolí Atén a v okolitom kraji Atika. Tu mali problémy z prácou, financiami, mnohé rodiny boli často na pokraji úplnej chudoby, preto tu vznikali rôzne kriminálne spolky a kluby kde sa títo ľudia stretávali. Tak vznikol štýl rembetiko. Ľudia tu spievali o sociálnych problémoch, chudobe a drogách, často v ironickom podaní. Časté pointy týchto piesní boli napríklad never nikomu, ani priateľom, nespoliehaj sa, že Ti niekto pomôže alebo vezmi si hašiš a buď šťastný. Rembetiko bolo hrané v maloázijskom grécko-orientálnom štýle, neskôr bola melódia obohatená aj o iné. Týmto spojením vznikla charakteristická melódia rembetika ale aj celkovej modernej gréckej hudby. Najslávnejší rembetis, teda spevák rembetiko bol určite Markos Vamvakaris, rodák z ostrova Syros, ktorí spieval v Pireu a v Aténach. Je autorom celosvetovo známej piesne Frangosyriani (katolícke dievča zo Syrosu). Tradičný hudobný nástroj rembetika je grécky brnkací nástroj buzuki, ktoré je od tejto doby najobľúbenejším nástrojom Grékov, ale aj menšia verzia buzuki, tzv. baglamas. Rembetiko bolo vo vyšších kruhoch odsudzované, dokonca za Metaxasovho režimu v 40. rokoch bolo zákonom zakázané, no ani to nedokázalo šírenie tohto štýlu zastaviť. Rembetiko patrí dnes medzi najpopulárnejšie grécke hudobné štýly. Okrem Vamvakarisa bol neskôr veľmi známy aj spevák Tsitsanis a dnes je to predovšetkým Giorgos Dalaras.
Moderné tsifteteli
Grécky orientálny hudobný štýl v sprievode brušných tanečníc-tsifteteli sa do Grécka rozšíril od Maloázijských Grékov po výmene obyvateľstva. Moderné tsifteteli je v Grécku veľmi populárny súčasný hudobný štýl. Vznikol zmodernizovaním tradičného anatólskeho (gréckeho, tureckého, arménskeho) štýlu čiftetel. Piesne sú dnes hrané na buzuki. Známymi skladateľmi sú: Tasos Bougas, ktorý bol populárny hlavne v 80. rokoch, ďalej Giorgos Dalaras, Anna Vissi, Despina Vandi, Notis Sfakianakis a Giannis Parios.
Saulxures-lès-Nancy
Saulxures-lès-Nancy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pavľany
Pavľany sú obec nachádzajúca sa na severe Slovenska v Prešovskom kraji, v okrese Levoča. Ležia v severnej časti Spišskej Magury a sú súčasťou ochranného pásma Národného parku Slovenský raj. V obci žije približne 42 obyvateľov a jej rozloha je 7,77 km². Obcou prechádza cyklotrasa Cesta hrdinov SNP a turistické trasy vedúce do okolitých hôr a dolín. Medzi zaujímavosti v obci patrí kostol sv. Pavla zo 14. storočia a kaštieľ z 18. storočia, ktorý slúži ako kultúrny dom.
Medzinárodný trestný tribunál pre Rwandu
Medzinárodný trestný tribunál pre Rwandu (MTTR) (po anglicky International Criminal Tribunal for Rwanda (ICTR), po francúzsky Tribunal Pénal International pour le Rwanda (TPIR)) bol zriadený na základe rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č.955 z r.1994, ako reakcia na genocídu v Rwande v priebehu 100 dní v roku 1994. Účelom zriadenia MTTR je prispieť k procesu národného mieru v Rwande a k jeho udržaniu v tejto oblasti. Sídlo MTTR sa nachádza v Arushi (Tanzánia).
Zloženie
MTTR sa skladá z troch senátov a jedného odvolacieho senátu, ktoré pozostávajú zo 16 stálych sudcov a 9 ad litem sudcov, ktorí sú volení Valným zhromaždením OSN na obdobie 4 rokov (stáli sudcovia s možnosťou opätovného znovuzvolenia).
Pôsobnosť
Medzinárodný trestný tribunál pre Rwandu má právomoc trestne stíhať osoby, zodpovedné za vážne porušenia medzinárodného humanitárneho práva spáchané na území Rwandy alebo občanmi Rwandy na území susedných štátov v období od 1.1.1994 do 31.12.1994.
Týmito sú:
Jurisdikcia MTTR vo vzťahu k národným súdom je podobne ako u Medzinárodného trestného tribunálu pre bývalú Juhosláviu konkurujúca. MTTR je národným súdom nadradený a v ktoromkoľvek štádiu konania ich môže požiadať, aby bola vec podrobená jeho právomoci.
Konanie
Vyšetrovanie sa začína na podnet prokurátora ex officio alebo na jeho podnet na základe informácií z akýchkoľvek zdrojov, najmä od vlád, orgánov OSN, vládnych a mimovládnych organizácií. Prokurátor je oprávnený vypočúvať podozrivých, obete a svedkov, zhromažďovať dôkazy a vykonávať vyšetrovanie na mieste. Obvinený má právo na spravodlivé a verejné konanie, platí zásada prezumpcie neviny. Súd po vykonanom dokazovaní vyhlasuje rozsudok a ukladá tresty, najprísnejší trest je trest odňatia slobody na doživotie. Tresty sa vykonávajú v niektorom zo štátov, ktorý Bezpečnostnej rade OSN oznámil svoju vôľu prijať osoby odsúdené MTTR. Svoju činnosť mal MTTR ukončiť do r. 2011.
Fujara trombita
náhľad|[[goralská trombita z Beskýd]] Fujara trombita (ľudové názvy: bačovská trúba, trombita ) je najväčší ľudový hudobný nástroj Slovenska, dosahuje dĺžku aj 550 cm s priemerom roztubu 20-25 cm.
Skladá sa z dvoch častí :
Pri hre sa pery hráča pritláčajú na nátrubok, pomedzi ne preteká vzduchový prúd, prácou s perami, zmenšením otvoru pier, dochádza k ich chveniu, ktoré sa prenáša na vzduchový stĺpec nasadeného nátrubku, ktorý podnieti kmitavý proces vzduchového stĺpca aj vo vlastnej píšťalovej trubici, povaha pier hráča umožňuje prefukovanie do vyšších harmonických tónov.
Douai (obvod)
Douai je obvod v departemente Nord a regióne Nord-Pas-de-Calais-Pikardia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 7 kantónov a 64 obcí.
Hráčske štatistiky Málika al-Džazírího
Umiestnenia na konci roka
(Poznámka: Rok: Dvojhra / Štvorhra.)
Účasti na turnajoch
Poznámky:
Vysvetlivky:
Dvojhra (23-13)
Poznámky:
Štvorhra (8-11)
Poznámky:
Australian Open
(Tvrdý povrch.)
French Open
(Antuka.)
Wimbledon
(Tráva.)
US Open
(Tvrdý povrch.)
Le Pin (Calvados)
Le Pin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Hráčske štatistiky Málika al-Džazírího
French Open
Neštartoval.
Le Pin (Calvados)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Hráčske štatistiky Málika al-Džazírího
US Open
Neštartoval.
Le Pin (Calvados)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 734 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fajnor
Fajnor je priezvisko, pozri Fajnor (priezvisko), napr.:
Pongrácovce
Pongrácovce sú obec na Slovensku v okrese Levoča.
Wintersun
Wintersun je fínska heavymetalová hudobná skupina, ktorú založil bývalý frontman folk metalovej skupiny Ensiferum Jari Mäenpää. Exaktné žánrové zaradenie skupiny je problematické, keďže čerpá námet z viacerých podžánrov ako napríklad power metalu, folk metalu , progresívneho metalu, melodického death metalu a melodického black metalu. V súčasnosti skupina pracuje na vydaní tretieho štúdiového albumu s názvom Time II. Dátum vydania bol stanovený na rok 2014.
Vyšehrad (národná prírodná rezervácia)
Vyšehrad je národná prírodná rezervácia, ktoré sa nachádza v pohorí Žiar. Územie so 4. stupňom ochrany pokrýva vrcholovú časť Vyšehradu a veľkú časť západného úpätia s rozlohou.
Vyhlásená bola v roku 1973 uznesením a neskoršou úpravou Ministerstva kultúry SSR č. 66/1984-32 z 30. apríla 1984, s účinnosťou od 1. mája 1984 a novelizovanou vyhláškou KÚŽP v Žiline č. 7/2004 z roku 2004.
Predmetom ochrany je vápencový masív Vyšehradu s lesostepnou vegetáciou a zriedkavými druhmi hmyzu.
Pere Riba
Pere Riba (* 7. apríl 1988, Barcelona, Španielsko) je súčasný španielsky profesionálny tenista. Aktuálne (máj 2010) je na 96. mieste medzinárodného rebríčka ATP.
Klasická hudba
thumb|notový zápis Requiem od W. A. Mozarta
Klasická hudba je veľmi zaužívané označenie pre vrcholnú formu obvykle orchestrálnej hudby hranej v histórii, za ktorú je v tomto ohľade považované najmä obdobie renesancie, baroka, klasicizmu a romantizmu (zhruba od roku 1550 do roku 1945), podľa mnohých názorov sa sem však zaraďujú i neskoršie zložitejšie členené slohy ako impresionizmus, expresionizmus a niektoré obrodenia starých štýlov ako napr. neoklasicizmus. Pojem klasická hudba sa pôvodne začal používať v 19. storočí, na označenie „vrcholného obdobia hudby“ od J. S. Bacha po Beethovena. Teoreticky by sem bolo možné zaradiť aj dnešnú orchestrálnu hudbu, celkove je však označenie klasická hudba kontroverzné.
Pod pojmom klasická hudba sa väčšinou myslí Európska klasická hudba, typická svojou notáciou, ktorá vznikla v 16. storočí. Typické pre klasickú hudbu sú aj rôzne druhy sláčikových nástrojov, ktoré dominujú najmä v orchestrálnej a komornej hudbe. Dôležitým nástrojom klasickej hudby je však aj klavír a organ.
Žánre klasickej hudby
Medzi klasickú hudbu zaraďujeme celý rad žánrov a to najmä tieto:
Saulxures-lès-Vannes
Saulxures-lès-Vannes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gaillon-Campagne
Gaillon-Campagne je francúzsky kantón v obvode Les Andelys v departemente Eure v regióne hornej Normandii. Skladá sa z 20 obcí.
Chénelette
Chénelette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dunkerque (obvod)
Dunkerque je obvod v departemente Nord a regióne Nord-Pas-de-Calais-Pikardia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 16 kantónov a 115 obcí.
Novozámecká průrva
Novozámecká průrva (prielom) je umelo vytvorený kanál, stredoveká technická pamiatka slúžiaca ako výpust Novozámeckého rybníka na okraji obce Zahrádky v južnej časti Českolipska.
Popis lokality
Cez prielom po vrchole skál bol vybudovaný most, po ktorom dnes vedie cesta I / 9 od Českej Lípy na Prahu či Doksy a Mladú Boleslav. Pôvodný most bol v druhej polovici 20. storočia nahradený novým a boli opravené aj časti lokality.
V obci Zahrádky bol postavený zámok, dnes známy ako Zámok Zahrádky. Predtým ho šlechticktí majitelia nazývali Novým Zámkom a panstvom Novozámeckým. náhľad|left|Vstupná časť prielomu odtoku z rybníka
Ochrana
Novozámecký rybník je zaradený medzi významné stredoveké vodné diela a od roku 1933 je národnou prírodnou rezerváciou. Celé územie vrátane Bobřího potoka je súčasťou chránených území vtáčích oblastí, mokradí Ramsárskeho dohovoru a medzi technické pamiatky rybničného staviteľstva bola zaradená ako Novozámecká, tak obdobná Mnichovská průrva na jednom z prítokov rybníka z Bobřího potoka. Sú tiež v celoštátnej evidencii kultúrnych pamiatok.
Votrelec: Vzkriesenie
Votrelec: Vzkriesenie je štvrtým a dosiaľ záverečným dielom filmovej ságy o votrelcovi. Predchádzali mu filmy Votrelec (Alien, 1979), Votrelci (Aliens, 1986) a Votrelec 3 (Alien 3, 1997).
Zápletka
Ellen Ripley zomrela aj s posledným dostupným exemplárom votrelca v jej tele. Armáde sa ju, pomocou klonovania, podarí opäť oživiť – a votrelčiu kráľovnú tiež. Na vojenskej lodi Auriga sa votrelci rozmnožia a čoskoro uniknú zo svojich klietok. Kým vojakom sa väčšinou podarí uniknúť včas, na lodi ostane uväznená posádka pirátskej lode Betty, ktorá sa musí na slobodu prebojovať – aj za pomoci zmutovanej Ripley.
Dej
Pirátska loď Betty prilieta na Aurigu, kde vojakom odovzdá svoj náklad – ulúpené hibernačné komory, plne obsadené robotníkmi smerujúcimi do kolónie. Namiesto toho sa však stanú obeťou experimentu, hostiteľmi votrelčích embryí, ktoré sa z nich veľmi rýchlo vyliahnu.
Posádka Betty sa neplánovane stretne aj s novou a vylepšenou Ellen číslo 8. Stal sa z nej zvláštny tvor – rýchly, dravý a nebezpečný kríženec človeka s votrelcom. Má nadľudskú silu, bleskurýchle reflexy a jej krv, hoci červená, rozleptáva akýkoľvek materiál. Na jej meno so znepokojením reaguje členka posádky Betty Annalee Call. V noci sa nenápadne prikradne až do Elleninej kobky a ponúka jej rýchlu smrť. Ellen odmieta a Call pri odchode chytia a vypočúvajú ako špiónku. Pri potýčke však piráti zvíťazia nad vojakmi. Vzápätí však vypukne poplach – votrelci sa oslobodili zo svojich klietok a začali na Aurige hon na ľudí.
Veľkej časti vojakov a vedcov sa podarí uniknúť v záchranných moduloch, posádka Betty sprevádzaná vojakom DiStephanom a hlavným vedcom Wrenom sa musia z nebezpečnej lode dostať vlastnými silami, prejsť cez celú loď až k Betty zaparkovanej v doku. Cestu však lemujú hladní votrelci a v poslednej chvíli zasahuje Ripley. Hoci je krížená s votrelcom, stále v nej prevažuje človek. Do partie priberajú aj Purvisa, jediného z obetí votrelčích embryí, ktorý je ešte v poriadku, i keď nakazený.
Na ceste za záchranou rady unikajúcich riedia votrelci a zradný Wren dokonca zastrelí Call. Ukáže sa však, že jej príliš neublížil – Call je totiž android. Len pár metrov pred vytúženou loďou votrelci unesú Ripley, ktorá je vo votrelčom hniezde svedkom zrodu nového druhu votrelca, kríženého s človekom. Desivý mutant ju považuje za svoju matku, zatiaľ čo votrelčiu kráľovnú, ktorá ho porodila, bez váhania zabije.
Obsadenie
Sigourney Weaver sa už po štvrtý raz vrátila. Opäť s iným účesom a s radikálne odlišnou Ripley.
Jednou z prvých obsadených bola Winona Ryder v úlohe citlivej androidky Call. Herečka bola z príležitosti zahrať si v ságe taká nadšená, že úlohu prijala bez toho, aby sa vôbec pozrela do scenára.
Režisér Jean-Pierre Jeunet obsadil aj svojho maskota Dominiquea Pinona ako mechanika Vriessa, upútaného na invalidný vozík.
Spoluprácu s režisérom si po dvoch rokoch, ktoré uplynuli od natočenia Mesta stratených detí, zopakoval aj Ron Perlman.
Produkcia
V pôvodnom scenári bolo o piráta viac, pri konečných škrtoch sa však dvaja z nich zlúčili do jednej postavy, sympatického Christieho.
Obeťou škrtania sa stala aj plánovaná scéna, kde sa piráti rútili na traktore cez rozsiahly skleník, v ktorom vojaci pestovali marihuanu vo veľkom. Kvôli rozpočtu sa nenakrútila ani scéna s komárom, ktorý mal uštipnúť Ripley a vzápätí sa vypariť po tom, čo sa napil jej žieravej krvi. Zmenil sa aj záver filmu, ktorý sa mal pôvodne odohrávať priamo na Zemi.
Režisérovi sa do filmu podarilo dostať svojskú poetiku, a tak ako jeho traja predchodcovia, aj on vytvoril film s osobitou atmosférou, nápadne pripomínajúcou jeho predchádzajúce Mesto stratených detí.
Ohlasy
Diváci však už takí nadšení neboli. Štvrtý diel ságy sa stal na americkom kontinente prepadákom, o čosi lepší ohlas získal až v Európe. Doteraz je veľmi kontroverzne hodnotený, podobne ako jeho predchodca.
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 1999
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 1999 boli v poradí 10. Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien, ktoré organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konali sa v dňoch od 19.26. septembra 1999 v Hongkongu, za účasti 9 tímov. Hongkong bol organizátorom ázijského šampionátu žien druhýkrát, predtým hostil turnaj v roku 1979. Svoj ôsmy titul (siedmy v rade) získala 🇨🇳, ktorá vyhrala finálovú skupinu pred 🇰🇷 a 🇯🇵.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Svetový pohár 1999 a svetový kvalifikačný turnaj o postup na Letné olympijské hry 2000, ktoré sa usktutočnili v Japonsku, resp. v Austrálii. Na oboje podujatia sa kvalifikovali 2 najlepšie družstvá.
Asymptotická hustota
Asymptotická hustota je jedno spomedzi mnohých čísel udávajúcich, ako husto sú prvky danej podmnožiny prirodzených čísel rozprestrené v samotných prirodzených číslach. Presne je asymptotická hustota d(A) množiny A prirodzených čísel definovaná vzťahom
kde je počet všetkých prvkov množiny A, ktoré sú menšie než prirodzené číslo n. Ak limita v tomto definujúcom vzťahu existuje, hovoríme, že množina A má asymptotickú hustotu. Nie všetky podmnožiny množiny prirodzených čísel majú asymptotickú hustotu.
Horná a dolná asymptotická hustota
Horná asymptotická hustota podmnožiny A prirodzených čísel je číslo
zatiaľ čo jej dolná asymptotická hustota je
Na rozdiel od asymptotickej hustoty, horná a dolná asymptotická hustota existuje pre každú podmnožinu prirodzených čísel. Je zrejmé, že množina má asymptotickú hustotu vtedy a len vtedy ak sa jej horná a dolná asymptotická hustota rovnajú.
Vlastnosti
Špeciálne, ak A aj B majú hustotu, tak dostaneme. Teda asymptotická hustota je konečne aditívna.
Gisors (kantón)
Gisors je francúzsky kantón v obvode Les Andelys v departemente Eure v regióne hornej Normandii. Skladá sa z 18 obcí.
Tuojiangosaurus
Opis
náhľad|vľavo|Tuojiangosaurus - kostra. Rod Tuojiangosaurus je zatiaľ najväčším a najlepšie známym ázijským zástupcom Stegosauria. Vážil približne 2 500 kg pri výške na úrovni bedier presahujúcej dva metre. Podobne ako iné rody tejto skupiny sa vyznačoval malou, nízkou hlavou s bezzubým zobákom a malými zubami v čeľustiach, oblúkovitým chrbtom, mohutne stavaným telom, stĺpovitými končatinami a dlhým chvostom. Chrbtom sa zástupcom rodu Tuojiangosaurus tiahli dva rady špicatých kostených platní stojacich vertikálne, kým svalnatý chvost bol opatrený dvoma pármi dlhých tŕňov, predstavujúcich nebezpečnú zbraň. Jeden pár plochých tŕňov chránil plecia tohto dinosaura. Je pravdepodobné, že krk a trup chránili malé kostené hrbole.
Spôsob života
Chrbtové platne mu neslúžili na obranu. Boli krehké, plné kanálikov, nevhodné na to, aby slúžili na ochranu pred silnými pazúrmi a zubami teropódov. Ich účelom bolo pravdepodobne skôr vyžarovanie prebytočného tepla, prípadne predvádzanie sa samcov pred samicami.
Dimităr Berbatov
Dimităr Berbatov (* 30. január 1981, Blagoevgrad, Bulharsko) je bulharský futbalista, ktorý hrá ako útočník v klube Premier League Manchester United. Je kapitánom bulharskej futbalovej reprezentácie. Stal sa päťkrát najlepším hráčom Bulharska, čím vyrovnal rekord Christa Stoičkova.
Biografia
Dimitarov otec bol profesionálny futbalista v miestnom klube Pirin Blagoevgrad a jeho matka profesionálna hádzanárka. Ako dieťa bol fanúšikom futbalového klubu AC Miláno a jeho hráča Marco van Bastena. Po EURO 96 sa jeho idolom stal útočník Newcastlu Alan Shearer. Okrem futbalu sa venoval i kresleniu a basketbalu.
Berbatov je sponzorom detskej charity v Bulharsku a má v pláne vo svojom rodisku otvoriť futbalovú akadémiu.
Začiatky
Jeho kariéra začala v klube Pirin Blagoevgrad, kde hrával až do svojich 17-tich rokov, kedy o jeho talent prejavil záujem tréner Dimitar Penev.
CSKA Sofia
Ako 17-ročný prestúpil do klubu CSKA Sofia, kde v minulosti hrával na pravom krídle a neskôr v obrane i jeho otec. Za CSKA Sofia hral od roku 1998 do januára 2001. V sezóne 1999 – 2000 strelil 14 gólov v 27 ligových zápasoch a vyhral s klubom Bulharský pohár.
V júni 2000 bol pred podpisom zmluvy s talianskym klubom Serie A US Lecce. Bývalý riaditeľ US Lecce Pantaleo Corvino neskôr v rozhovore povedal, že Bulhar podstúpil lekársku prehliadku, ale pred podpisom z prestupu zišlo, pravdepodobne pre jeho ďalšie ďalšie požiadavky.
Bayer Leverkusen
Dimitar Berbatov v januári 2001 prestúpil do klubu Bayer Leverkusen. Mal pomalší rozjazd, keď v 67 zápasoch strelil iba 16 gólov. Počas prvej sezóny hral dôležitú úlohu v Lige majstrov, keď strelil dôležitý gól v zápase proti Olympique Lyonnais. V štvrťfinále tiež strelil gól, tentoraz do siete FC Liverpool. Hral tiež časť finále proti Realu Madrid keď v 38. minúte vystriedal Thomasa Brdariča.
V sezóne 2001 – 02 skončil Bayer Leverkusen v Nemeckej lige aj v pohári na druhom mieste. Počas sezóny 2002 – 03 sa Berbatov definitívne stal základom útoku Leverkusenu. V sezóne 2003 – 04 vsietil 16 gólov v 24 zápasoch a i nasledujúce 2 sezóny ho zastihli vo výbornej forme, keď strelil 46 gólov vrátane piatich v Lige majstrov 2004 – 05, čo neuniklo pozornosti klubov z celej Európy.
Tottenham Hotspur
Prvý súťažný gól strelil po dvoch minútach v ligovej premiére proti Sheffieldu United na štadióne White Hart Lane. V Pohári UEFA vytvoril silnú útočnú dvojicu s Robbiem Keanom, až pokiaľ Tottenham nenarazil v štvrťfinále na FC Sevilla. Aj napriek rotovaniu útočníkov bol Berbatov prvou voľbou do útoku. Strelil 5 gólov v 4 zápasoch v základnej skupine Pohára UEFA a získal dvakrát ocenenie Muž zápasu – proti Besiktasu a Club Bruggy.
Napriek jeho dobrej forme v Európskych pohároch sa mu v Premier League spočiatku strelecky nedarilo. Stratenú streleckú potenciu získal až v zápase proti Wiganu, keď jeden gól strelil a ďalšie 2 pripravil. Tottenham Hotspur zvíťazil 3:1. V FA Cupe proti Fulhamu nastúpil do druhého polčasu a strelil prvýkrát 2 góly v súťažnom zápase. Svoj prvý gól na súperovom ihrisku strelil v Goodison Parku proti Evertonu z voleja po centri Aarona Lennona, kedy Tottenam zvíťazil 2:1.
Berbatov s Robbie Keanom vyhrali cenu pre hráča mesiaca apríl v Premier League a stali sa tak prvou dvojicou, ktorá si túto cenu podelila od čias Dennisa Bergkampa a Edua z FC Arsenalu, ktorí ju získali vo februári 2004. 7. mája 2007 strelil stý gól Tottenhamu v sezóne 2006 – 07 pri výhre 2:0 nad Charltonom Athletic.
Berbatov je tiež jedným z mála hráčov, ktorý mali naraz 2 góly v súťaži o gól mesiaca televízie BBC, keď mal na zozname góly proti Wiganu a Middlesbrough FC. Berbatov ukončil sezónu 2006 – 07 s 12 gólmi a 11 asistenciami v 33 zápasoch v Premier League.
Vďaka týmto skvelým ukazovateľom, hlavne v druhej polovici sezóny, získal ocenenie pre najlepšieho hráča klubu v sezóne 2006 – 07. 21. apríla 2007 sa tiež dostal do All-Star tímu sezóny podľa FA, keď bol iba jedným z troch hráčov z iného klubu ako Manchester United (ďalší boli Steven Gerrard a Didier Drogba).
Berbatov hral svoje prvé finále za Tottenham 24. februára 2008 v Ligovom pohári vo Wembley proti Chelsea, v ktorom z penalty vyrovnával na 1:1. Tottenham zvíťazil 2:1 po predĺžení a Berbatov tak získal prvú trofej v Anglicku.
9. marca skóroval hlavou pri vysokom víťazstve 4:0 nad West Hamom. Tento gól bol 12-ty v sezóne čím vyrovnal svoj počet gólov zo sezóny 2007. Ukončil ju s 15 ligovými gólmi. Celkovo mal na konte 23 gólov a 11 asistencií vo všetkých súťažiach. Opäť strelil stý gól Tottenhamu v sezóne pri remíze 1:1 19. apríla proti Wiganu.
Manchester United
thumb|upright|Berbatov v drese Manchestru United. Po mnohých špekuláciách Berbatov skompletizoval svoj prestup do klubu Manchester United 1. septembra 2008 za sumu 30,75 milióna libier. Tottenham okrem toho získal na ročné hosťovanie útočníka Fraizera Campbella. Berbatov podpísal štvorročnú zmluvu a dostal dres s číslom 9, ktorý pred ním nosil Louis Saha.
Svoj debut začal prihrávkou na gól Carlosa Téveza proti Liverpoolu, v zápase, ktorý nakoniec klub prehral 1:2. Svoje prvé 2 góly strelil 30. septembra 2008 pri výhre 3:0 v základnej skupine Ligy majstrov proti Aalborg BK. Strelil tiež tretí gól svojho tímu a zároveň svoj prvý v Premier League, pri výhre 4:0 proti WBA. 29. októbra 2008 prihral na gól Cristianovi Ronaldovi v domácom zápase proti West Hamu potom, čo si poradil s obrancom Jamesom Collinsom. 17. januára 2009 strelil víťazný gól v posledných minútach zápasu s Bolton Wanderers a pomohol tak Manchesteru United prvýkrát v sezóne na prvé miesto v tabuľke. Alex Ferguson bránil Bulhara po nepremenenej penalte v semifinále FA Cupu proti Evertonu, keď Manchester vypadol po rozstrele. Berbatov strelil piaty gól Manchestru pri výhre 5:2 proti jeho bývalému klubu Tottenham Hotspur aj napriek tomu, že Manchester prehral prvý polčas 0:2.
Manchester vyhral Premier League 16. mája 2009 po bezgólovej remíze s Arsenalom. Berbatov sa tak stal prvým Bulharom, ktorý vyhral túto súťaž. V tejto sezóne zaznamenal v Premier League 10 gólových asistencií, čo mu vynieslo delené druhé miesto spolu s F. Fabregasom, S. Gerrardom a L. Lampardom. Prvý skončil Robin van Persie s 11 asistenciami. Podľa jeho slov sa o titule v ročníku 2009/10 rozhodne medzi Manchester United FC a Chelsea FC.
Štatistiky kariéry
''Zápasy odohraté k 29. decembru 2010''
Lucius Calpurnius Piso Frugi
Lucius Calpurnius Piso Frugi bol rímsky historik, predstaviteľ analistickej historiografickej školy, a politik.
V roku 149 pred Kr. zastával úrad tribúna, v roku 133 pred Kr. dosiahol konzulát a roku 120 pred Kr. úrad cenzora.
Calpurnius Piso Frugi autorom siedmich kníh dejín Ríma od jeho založenia do Pisónových čias. Livius ho považuje za menej hodnoverného autora ako Fabia Pictora, pretože Piso má tendenciu moralizovať, dejiny idealizovať a podlieha tendenčnosti. Podľa nemeckého historika Bertholda Niebuhra bol Piso Frugi prvý, kto zaviedol do rímskeho dejepisectva systematicky podvrhy. Ζ Pisonovho diela sa zachovali iba zlomky, ktoré prezrádzajú jednoduchý štýl.
Karl Barry Sharpless
Karl Barry Sharpless (* 28. apríl 1941, Philadelphia, Pensylvánia, USA) je americký chemik, dvojnásobný nositeľ Nobelovej ceny za chémiu.
Prvú Nobelovu cenu získal v roku 2001 za prácu na chirálne katalyzovaných oxidačných reakciách vytvárajúcich asymetrické chirálne zlúčeniny. Spolu s ním boli ocenení William S. Knowles a Rjódži Nojori. Druhú Nobelovu cenu získal v roku 2022 za za výskum spájania molekúl spolu s americkou biochemičkou Carolyn Bertozziovou a dánskym chemikom Mortenom Meldalom.
Vysokoškolské vzdelanie a doktorát (1968) získal na Stanfordskej univerzite, neskôr pôsobil aj na Harvarde a na Massachusettskom technologickom inštitúte, od roku 1990 pôsobí v kalifornskom výskumnom ústave Scripps Research Institute.
Normálové zrýchlenie
Normálové zrýchlenie (najmä pri pohybe po kružnici nazývané aj dostredivé zrýchlenie alebo centripetálne zrýchlenie) je zložka zrýchlenia v smere hlavnej normály trajektórie pohybu. Je to vektorová veličina, ktorá charakterizuje časovú zmenu smeru rýchlosti. Označuje sa  a má jednotku m.s-2. Platí:
kde
Opakom normálového zrýchlenia je tangenciálne zrýchlenie. Súčet normálového a tangenciálneho zrýchlenia je (celkové) zrýchlenie.
Šuchovskaja bašňa (Polibino)
náhľad|vľavo|Veža v Nižnom Novgorode, 1896 Šuchovskaja bašňa (rusky Шуховская башня, Šuchovská veža) je veža v ruskom meste Polibino, nachádzajúce sa v Lipeckej oblasti. Bola navrhnutá a postavená Vladimirom Grigorievičom Šuchovom.
Postavená bola v roku 1896 v Nižnom Novgorode pri príležitosti celoruskej priemyselnej a umeleckej výstavy ako prvá hyperboloidná veža na svete. Koncom roka 1896 bola prenesená do ruského mestečka Polibino. Celková výška veže je 37 metrov. Na vyhliadkovú plošinu, ktorá je položená na vodnej nádrži, vedie točité schodisko. Plachtu hyberboloidu tvorí 80 oceľových profilov. Hyperboloid je vysoký. Pôvodná vyhliadková platforma z roku 1896 mala drevenú podlahu a zábradlie, ktoré sa nezachovali. I napriek korózii sa veža zachovala dodnes a je pamiatkovo chráneným objektom.
Antonín Švehla
Antonín Švehla, Dr. h. c. (15. apríl 1873, Hostivař – † 12. december 1933, Praha) bol československý politik, predseda troch česko-slovenských vlád, predseda Agrárnej strany a hostivarský statkár.
Životopis
Narodil sa v obci Hostivař v sedliackej rodine. V roku 1900 prevzal po smrti svojho otca rodinné hospodárstvo. Politicky sa začal angažovať v deväťdesiatych rokoch 19. storočia. Od roku 1902 bol podpredsedom Združenia českých poľnohospodárov a v roku 1906 spoluzakladal časopis Venkov (Vidiek). V rokoch 1908 až 1913 pôsobil ako poslanec českého krajinského snemu. Od roku 1909 bol v Agrárnej strane predsedom výkonného výboru. Počas 1. svetovej vojny bol jedným z vedúcich predstaviteľov domáceho odboja. Účastnil sa na činnosti Českého zväzu, od roku 1917 bol v popredným predstaviteľom Maffie a od júla 1918 stál na čele Národného výboru.
28. októbra 1918 sa podieľal na vyhlásení samostatného štátu a stal sa tak jedným z piatich mužov 28. októbra. Od roku 1918 bol poslancom Národného zhromaždenia, v rokoch 1918 až 1920 bol ministrom vnútra a podieľal sa výrazne na vzniku a podobe česko-slovenskej ústavy schválenej v roku 1920. V roku 1919 sa stal predsedom Agrárnej strany a snažil sa, aby jej politika bola prijateľná pre veľkostatkárov i pre drobných poľnohospodárov.
Podieľal sa tiež na vytvorení a následnom fungovaní tzv. Päťky, orgánu koordinujúceho činnosť hlavných českých tzv. štátotvorných politických strán. Od roku 1922 bol predsedom celkom troch česko-slovenských vlád a to v období 7. októbra 1922 – 9. decembra 1925 (1. Švehlova vláda), 9. decembra 1925 – 18. marca 1926 (2. Švehlova vláda) a 12. októbra 1926 – 1. februára 1929 (tzv. Pánska koalícia). V roku 1927 odmietol kandidovať na funkciu prezidenta republiky a podporil kandidatúru Tomáša Garrigua Masaryka. V roku 1929 sa z dôvodov svojho zdravotného stavu, s ktorým mal dlhodobé komplikácie, stiahol z aktívneho politického života.
4781 Sládkovič
(4781) Sládkovič je planétka, ktorú objavila Zdeňka Vávrová večer 3. októbra 1980 na juhočeskej hvezdárni Kleť. Je pomenovaná po slovenskom básnikovi Andrejovi Sládkovičovi.
Objav a pomenovanie
Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhovýchodnej časti súhvezdia Ryby (Pisces), asi 2,2° východne od hviezdy o Psc (+4,3 mag) a bola 15. planétkou objavenou v prvej polovici októbra 1980. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1980 TP, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 4 nociach a celkovo bolo zmeraných 10 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 13. novembra 1980. Planétka bola na Kleti pozorovaná aj v auguste 1983 (1 noc, 2 pozície) a v januári roku 1991 (1 noc, 2 pozície). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 18093 vydanom dňa 28. apríla 1991.
Planétka je pomenovaná po slovenskom básnikovi Andrejovi Sládkovičovi (1820 – 1872), autorovi rozsiahleho básnického diela Marína. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 21609 vydanom dňa 6. februára 1993 Medzinárodnou astronomickou úniou.
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 323 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 3,17 roku (1157 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 110 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na necelých 5 km.
Zaujímavosť
Planétka bola 16. augusta 1983 pozorovaná na Kleti ako nový objav s novým predbežným označením 1983 QB.
Reštaurácia
Reštaurácia môže byť:
Jean de Silhon
Jean de Silhon (* 1596, Sos, Francúzsko - † 1667, Paríž) bol francúzsky filozof a politik.
Bol tajomníkom kardinála Richelieu a zastával funkciu conseiller d'État. V roku 1634 bol jedným zo zakladajúcich členov Francúzskej akadémie.
Ivan Dmytrovyč Sirko
Ivan Dmytrovyč Sirko,, (* okolo roku 1610 – † 7. november 1680) bol kozácky ataman záporožského vojska. Jeden z možných autorov známeho listu Odpoveď záporožských Kozákov, ktorý inšpiroval maliara I.J. Repina k namaľovaniu rovnomenného obrazu.
Život
Ivan Sirko sa narodil na stanici Merefa blízko súčasného Charkova. V roku 1654 prišiel na Zaporozku Sič a zúčastnil sa povstania organizovaného Bohdanom Chmeľnickým. Získal hodnosť plukovník a roku 1659 spolu s ruským princom Alexejom Trubeckým bojoval proti Krymskému chánstvu. V roku 1663 sa Ivan Sirko stal košovým atamanom záporožského vojska. Spolu s cárskym Ruskom bojoval vo viacerých bitkách proti Poliakom, Tatárom a hajtmanovi Petrovi Dorošenkovi. Bol prvým kozáckym atamanom, ktorý do svojho vojska prijal aj oddiely Kalmykov. Napriek svojej pro-ruskej orientácii neveril a nenávidel pro-ruského hajtmana Ivana Briuchoveckého. V roku 1668 ho táto rivalita prinútila zmeniť strany a bojovať na strane Dorošenkovho vojska proti Moskovským bojarom a vojvodom. Ale už roku 1670 opäť prisľúbil vernosť cárovi Alexejovi Michajlovičovi. Onedlho nato sa mu podarilo obsadiť osmanskú pevnosť Očakov a pustiť sa do boja s Dorošenkom.
Le Plessis-Grimoult
Le Plessis-Grimoult je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Ivan Dmytrovyč Sirko
Život
Po smrti Demiana Mnohohrišného v roku 1672 sa Sirko pustil do zápasu o hajtmanský titul, no bol čoskoro cárom vyslaný do sibírskeho mesta Toboľsk. Po svojom návrate na Ukrajinu v roku 1673 bojoval proti Tatárom a Osmanom, obsadil pevnosť Arslan a opäť získal Očakov. V roku 1675 záporožskí kozáci porazili osmanské vojská vo veľkej bitke, ale sultán Mehmed IV. od nich aj naďalej požadoval podvoliť sa osmanskej nadvláde. Kozáci pod Sirkovým velením na tento list údajne odpovedali veľmi netradičným a nediplomatickým listom plným urážok a nedôstojnosti, známym ako odpoveď záporožských Kozákov.
Le Plessis-Grimoult
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ivan Dmytrovyč Sirko
Život
Zomrel v roku 1680, bol pochovaný na Čortomlickej Siči, dnes dedina Kapulivka v Nikopoľskom okrese Dnepropetrovskej oblasti.
Ivan Sirko bol aj po smrti jedným z najznámejších záporožských atamanov, stal sa legendou viacerých povestí a ľudových piesní.
Realizmus
thumb|Jean-François Millet, Des glaneuses, 1857
Realizmus je komplex významových útvarov, ktorý sa týka rôznych skupín entít. Ako realizmus sa napr. označuje učenie o skutočnosti sveta telies alebo učenie, podľa ktorého existuje mimo a nezávisle od vedomia vonkajší svet.
Realizmus vo filozofii
Dôležitým z hľadiska dejín filozofického myslenia je stredoveký realizmus a koncepcie naň nadväzujúce.
V súvislosti s diskusiou o univerzáliach vystupuje realizmus ako učenie, podľa ktorého existujú všeobecné, ideálne entity, ktoré sú nejako oddelené od reálnych, existujúcich vecí. Tak ako vlastné mená označujú reálne veci, tak univerzálie (predikáty) označujú tieto ideálne entity.
Ak mám psa menom 'Rex', tak by vo výroku 'Rex je pes' 'Rex' označovalo tohto môjho psa a 'pes' všeobecnú ideu psa vôbec, oddelenú od tohto psa. Toto chápanie sa často dáva do spojitosti s Platónovou teóriou ideí.
Realizmus v umení
Výraz realizmus sa používa aj v estetike a umenovede na označenie umeleckého smeru alebo obdobia.
K výrazu realizmus sa neraz pripája prívlastok, ktorý by mal zjednoznačniť jeho význam, napr. naivný realizmus, romantický realizmus, magický realizmus, kritický realizmus, gnozeologický realizmus, socialistický realizmus, nacionálny realizmus, kapitalistický realizmus atď., no ani tieto prívlastky neodstraňujú mnohoznačnosť výrazu realizmus. Preto je dôležité pri zachycovaní významu výrazu realizmus v tej ktorej oblasti teoretickej práce alebo u toho ktorého autora výraz realizmus oindexovať.
Realizmus ako ideový a politický prúd
V kontexte českých dejín vystupuje realizmus ako český ideový a politický prúd od 80. rokov 19. storočia do 1. svetovej vojny. Z pôvodného úsilia o obrodenie českej vedy v duchu pozitivistického kriticizmu sa postupne vyhranil do politického hnutia odmietajúceho český historizujúci romantizmus a akýkoľvek nacionálny i sociálny radikalizmus a požadujúci, aby si česká politika triezvo určovala nielen reálne ciele a snažila sa ich evolučne dosiahnuť pozitívnou aktivitou na vnútrorakúskej politickej scéne (politika drobnej práce). Hlavným reprezentantom tohto smeru bol T. G. Masaryk, sprvoti aj J. Kaizl a K. Kramář (autor realistického programu 1890); tlačovou tribúnou sa stal Čas. 1890 vstúpili vedúci predstavitelia realizmu do mladočeskej strany; zatiaľ čo J. Kaizl a K. Kramáŕ v nej natrvalo zakotvili a podstatne ovplyvnili jej politiku v zmysle realistickych prístupov, T. G. Masaryk sa s ňou 1893 rozišiel a vytvoril okolo novín Čas samostatnú skupinu realistov, ktorá sa v intenciách jeho filozofických a politických koncepcií výrazne angažovala v dobovom českom politickom a kultúrnom živote, pričom tvorila určitý proťajšok pokrokového hnutia (odmietala české historické štátne právo a ostro vystupovala proti českému nacionalizmu).
Realisti sa 1900 ustanovili ako politická strana Česká strana lidová, od 1905 Česká strana pokroková), ktorej väčšina prešla 1918 do Českej státoprávnej demokracie. Po vzniku Č-SR došlo k pokusu o oživenie tradícií realizmu v realistickom klube 1919-1921; na čele E. Rádl a Z. Nejedlý).
4981 Sinyavskaya
4981 Sinyavskaya je planétka s priemerom 54 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 12. novembra 1974.
Antonio Puerta
Antonio José Puerta Pérez (* 26. november 1984, Sevilla, Španielsko – † 28. august 2007, Sevilla) bol španielsky futbalista, ktorý nastupoval predovšetkým v obranných radách futbalového tímu FC Sevilla.
Kariéra
Ľavonohý futbalista, ktorý nastupoval na ľavej strane futbalového ihriska. Jeho futbalové umenie ho priviedlo do reprezentácie a vzbudilo záujem takých klubov, ako Real Madrid, Arsenal alebo Manchester United.
Smrť
25. augusta 2007 počas ligového stretnutia medzi Sevilla FC s Getafe CF skolaboval v dôsledku infarktu okolo 30. minúty zápasu. Spoluhráč Ivica Dragutinovič a lekársky tím pomohli Puertovi dostať sa na nohy a nechať ho vystriedať. V kabíne tímu skolaboval opäť, pričom musel byť prevezený do nemocnice. Jeho stav bol po resuscitácii vážny a orgány nakoniec záťaž nevydržali. Puerta zomrel 28. augusta 2007 na ich zlyhanie. Puertova smrť pripomína podobné tragédie, keď priamo počas zápasu zomreli Marc-Vivien Foé, Miki Fehér.
Puerta po sebe zanechal priateľku, ktorá porodila pár mesiacov po jeho smrti dieťa.
Reprezentácia
V španielskej reprezentácii odohral 1 stretnutie, v ktorom gól nestrelil. Bol takisto členom kádru reprezentácie do 21 rokov.
Rakovina (album)
Rakovina je druhý album Karla Kryla. Je zároveň prvým albumom, ktorý vydal v exile.
Vznik piesní
Piesne pre album písal Karel Kryl v rokoch 1968-1969. Väčšina ich vznikla ešte v Česko-Slovensku. Piesne sú odrazom atmosféry po udalostiach v auguste 1968. Na jar 1969 nahral niektoré z nich v ostravskom rozhlasovom štúdiu spolu s piesňami, ktoré vyšli na albume Bratříčku, zavírej vrátka (tieto nepoužité nahrávky boli prvýkrát vydané v novembri 2009). V septembri 1969 zostal Kryl v Nemecku. V októbri potom nahral v štúdiu Rádia Slobodná Európa nové nahrávky zmienených piesní. K nim pridal ešte pieseň Divný kníže, ktorú napísal už vo svojom exile.
Vydanie albumu
Album bol vydaný v roku 1969, Kryl si vydanie financoval sám. Bolo vyhotovených 1000 kusov z ktorých bolo 400 kusov určených pre Česko-Slovensko.
Obal
Na obale albumu bola kresba Ivana Steigera, cez ktorú bolo červenou farbou napísané meno interpreta a nad ním titul albumu. Na zadnej strane obalu neboli vypísané jednotlivé piesne, ale namiesto toho tu bola faksimile Krylovho listu poslucháčom.
Do Česko-Slovenska se album dovážal s falošnými obalmi a etiketami. Vyzeral ako platňa s klasickou hudbou pod názvom Klassiker modern frisiert (Klasici moderne učesaní).
Prvé česko-slovenské vydanie
Prvé vydanie v Česko-Slovensku v roku 1990 sprevádzala istá nejasnosť. Na obale bolo uvedené, že štúdio v ktorom bol album nahratý už neexistuje a že sa stratil aj pôvodný master nahrávky. Oproti tomu však stojí fakt, že archív Rádia Slobodná Európa je plne k dispozícii. Firma Bonton odmietla Krylovu ponuku na znovunahratie piesní a materiál pre prvé česko-slovenské vydanie získala z gramofónovej platne z niektorého predošlého vydania. Album tak vyšiel v jeho autentickej podobe.
Využitie titulnej piesne
Začiatok titulnej piesne Karel Kryl používal ako znelku svojich hudobných programov na Rádiu Slobodná Európa.
Mnichovská průrva
Mnichovská průrva je umelo vytvorený kanál slúžiaci ako priepust jedného z prítokov Novozámeckého rybníka z Bobřího potoka na Českolipsku.
Popis lokality
Nachádza sa na katastri obce Zahrádky. Napája neďaleký Novozámecký rybník z Bobřího potoka cez umelo vytvorený kanál v pieskovcových skalách. Vpust do skôr niekoľkonásobne väčšieho rybníka zaisťovali stavidlá. Cez prielom po vrchole skál bol v 18. storočí vybudovaný klenutý most, po ktorom dnes vedie cesta I / 9 od Českej Lípy na Prahu alebo Doksy cez križovatku v Jestřebí. V blízkosti mosta sú v skale schody, ktorými sa dá zostúpiť k hladine do v skale vytesanej miestnosti. Slúžila ako prístavisko lodiek. Dnes prielom od rybníka oddeľuje rozsiahla oblasť (takmer 1 km) močiarov s tŕstím. náhľad|Mníchovská průrva a Bobří potok náhľad|Mníchovská průrva