cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
A Momentary Lapse of Reason
Spory
Po odchode Rogera Watersa zo skupiny v roku 1985 sa David Gilmour spolu s Nickom Masonom snažili o obnovenie značky Pink Floyd. Nakoľko v tomto období Roger rozviazal svoje zmluvné vzťahy s vtedajším menežérom skupiny Stevem O’Rourkem, nasledovali súdne spory o legálne práva pre ďalšie užívanie mena a niektoré tradičné symboly skupiny ako bolo veľké nafukovacie lietajúce prasa (požité pri prezentácii skladieb albumu Animals), postavy a skladby, ktoré boli použité v projekte The Wall, s výnimkou troch: „Run Like Hell“, „Young Lust“ a „Comfortably Numb“, ktorých hudbu zložil David Gilmour.
Bývalý štvrtý člen skupiny, klávesista Richard Wright sa v tomto čase mohol spojiť so skupinou iba ako externý, platený hudobník, nakoľko v priebehu nahrávania albumu The Wall bol Watersom zo skupiny vylúčený.
Vzhľadom na minimálny podiel spolupráce Masona a Wrighta pri nahrávaní albumu A Momentary Lapse of Reason treba objektívne uznať, že tento album je vlastne tretím sólovým projektom Davida Gilmoura, podobne ako predchádzajúci album skupiny The Final Cut, ktorý bol skôr sólovým projektom Rogera Watersa nahraným členmi skupiny Pink Floyd, i keď pri počúvaní nahrávok albumu A Momentary Lapse of Reason môžeme vidieť snahu o dosiahnutie floydovského zvuku.
Ohlasy hudobnej kritiky na album boli viac negatívne. Albumu pomohla zvýšená hranosť v médiách, či už v rádiách alebo rozmáhajúcich sa televíznych hudobných kanáloch v USA. Waters projekt hodnotí ako „jasný falzifikát, alebo aj dobrú kópiu“ možných nových nahrávok skupiny Pink Floyd. Vraví, že počas počúvania skladieb objavuje niektoré nápady, s ktorými by sa dalo niečo robiť. Zároveň dodáva, že Pink Floyd pre neho prestal existovať. Gilmour zase naráža na to, že by privítal Rogerovu pomoc pri niektorých textoch.
Nahrávanie albumu
Z väčšej časti bol album nahrávaný Davidom Gilmourom, ktorý si do štúdia prizval príležitostných hudobníkov. Najznámejším bol basový gitarista Tony Levin, ktorý predtým spolupracoval s Petrom Gabrielom a skupinou King Crimson.
Praktická spolupráca bubeníka Nicka Masona bola minimálna. Bicie nástroje boli spolu s perkusiami nahrávané väčšinou inými hudobníkmi. Napríklad bicie v skladbe „The Dogs of War“ nahral Carmine Appice, Jim Keltner nahrával skladby „On the Turning Away“ a „One Slip“, automatického bubeníka v skladbe „Sorrow“ naprogramoval Gilmour. Približne v strede skladby „Learning to Fly“ môžeme počuť hlas z leteckej riadiacej veže, ktorý nahral Mason (Gilmour a Mason sú veľkými fanúšikmi lietania).
Klávesové nástroje nahrávali David Gilmour, Bob Ezrin a Jon Carin, s ktorým David hral v skupine Briana Ferryho na koncerte Live Aid. Jon Carin neskôr spolupracuje so skupinou Pink Floyd a aj s Rogerom Watersom na ďalších koncertoch, či pri nahrávaniach albumov.
Wrighta možno začuť vo vokáloch skladby „Sorrow“, hrou na klávesy sa pri nahrávaní albumu významnejšie nepodieľal.
Skladba „Learning to Fly“ je prvá skladba, ktorá vyšla ako singel iba na CD nosiči. Album A Momentary Lapse of Reason je prvým albumom skupiny Pink Floyd, ktorý bol celý nahratý digitálnou technikou, akustické bicie a basová gitara bol nahrávaná analógovým systémom.
Obal albumu
Na obale albumu môžeme vidieť 700 nemocničných postelí, ktoré boli rozložené na pláži v juhozápadnom Anglicku v Devone. Nejde o žiadnu fotomontáž. Železné postele boli privezené z Londýna, cesta trvala viac ako tri hodiny a postele boli postupne rozkladané tak, ako to môžeme vidieť na obale. Ich ukladanie trvalo dva dni.
Reedície albumu
Pre Európu bola na začiatku deväťdesiatych rokov vydaná remastrovaná verzia albumu. V roku 1997 bola táto verzia publikovaná pre zvyšok sveta. Ďalšie remastrované verzie boli vydané v októbri, 2005 v Kanade a v USA, nakoľko vydavateľstvo Columbia Records stratilo výrobné práva na album. V komentároch k albumu boli postupne pridávané nové informácie, ktoré boli reakciou na aktuálne zmeny v skupine po roku 1997.
Úspechy albumu
Získané ocenenia podľa RIAA:
Svetový pohár vo vodnom slalome
náhľad|Vodný slalom náhľad|Vodnoslalomársky areál v [[Bratislava – mestská časť Čunovo|Čunove, dejisko finále SP 2012 a 2013]] Svetový pohár vo vodnom slalome je medzinárodné podujatie vo vodnom slalome, ktoré riadi Medzinárodná kanoistická federácia (ICF). Pozostáva zo série niekoľkých pretekov v jednom kalendárnom roku a ICF ho organizuje od roku 1988. Koná sa každoročne. Podľa umiestnenia sú pretekárom v jednotlivých disciplínach prideľované body, ktorých súčet na konci sezóny určuje víťaza SP.
Majstrovstvá prebiehajú v 5 individuálnych disciplínach; na rozdiel od majstrovstiev sveta či majstrovstiev Európy sa preteky hliadok nekonajú. Najmladšími disciplínami sú C1 žien a "C2 mix", v ktorých sa preteká od roku 2010, resp. 2018. Naopak, od roku 2018 sa už nekoná súťaž v discipíne C2 mužov.
276 Adelheid
276 Adelheid je planétka v hlavnom páse planétok.
Nikolaj Konstantinovič Michajlovskij
Nikolaj Konstantinovič Michajlovskij (po rusky: Николай Константинович Михайловский) (* 1842 – † 1904) bol ruský publicista, sociológ, literárny kritik a teoretik národníctva.
Horní Habartice
Horní Habartice je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 409 obyvateľov, z toho 200 mužov a 209 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,2 roka (muži 41,3 roka, ženy 44,9 roka).
Praga-Północ
right|thumb|Poloha
Praga Północ (v preklade Severná Praga) je mestský obvod vo Varšave nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta.
Praga je jedna z najstarších štvrtí vo Varšave, jej územie bolo k Varšave pripojené koncom 18. storočia. V roku 1945 bola rozdelená na časti Praga Północ and Praga Południe.
Má rozlohu 11,4 km² a žije tu 93-tisíc obyvateľov.
2452 Lyot
2452 Lyot je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. marca 1981. Je pomenovaná na počesť francúzskeho astronóma Bernarda Ferdinanda Lyota, vynálezcu koronografu.
Greifswald
Greifswald je historické nemecké hanzové mesto v Meklenbursku-Predpomoransku s 54 131 obyvateľmi (31. 12. 2008). Na miestnej univerzite, založenej v roku 1456, študuje približne 12 tisíc študentov. V blízkosti mesta sú zrúcaniny kláštora, prírodná rezervácia Eldena a atomová elektráreň Greifswald, uzavretá v roku 1990.
Poloha
Greifswald leží v plochej, nízko položenej krajine blízko ústia rieky Ryck do Baltského mora, zhruba uprostred medzi ostrovmi Rujana a Usedom.
Dejiny
Greifswald vznikol ako osada blízkeho kláštora Eldena, ktorý tu prevádzkoval ťažbu morskej soli odparovaním, a v roku 1250 získal od pomoranského grófa Wartislava III. mestské práva. Čoskoro potom sa stal slobodným prístavom, postavil hradby a hlavný mestský kostol sv. Jakuba (1263). V roku 1278 je po prvýkrát spomínaný ako člen Hanzy. V roku 1456 bola založená univerzita a v roku 1531 prišla do mesta reformácia. Počas tridsaťročnej vojny mesto utrpelo veľké škody: 1626 ho dobyl a vyplienil Albrecht z Valdštejna, v meste vypukol mor a roku 1631 ho dobyl švédsky kráľ Gustáv II. Adolf. Švédi potom vládli až do roku 1815, mesto však trpelo vojnami a až v roku 1747 sa podarilo po sto rokoch obnoviť chod univerzity.
Nádoba
Nádoba je dutý tenkostenný predmet s dnom na tekutiny a sypké hmoty.
Greifswald
Dejiny
Od roku 1815 patril Greifswald s celým Pomoranskom Prusku a od roku 1863 má železničné spojenie. V roku 1856 a 1927 došlo k ďalšiemu rozšíreniu univerzity, ktorá sa stala centrom mestského života. Počas vojny tu bol veľký zajatecký tábor a v roku 1945 sa mesto bez boja vzdalo Červenej armáde. V povojnovom období NDR historická časť mesta veľmi chátrala a asi polovica bola strhnutá a nahradená panelovou výstavbou. Po roku 1990 bola vykonaná rozsiahla obnova námestia a jeho okolia.
Doprava a hospodárstvo
Greifswald leží na železničnej trati Berlín – Stralsund a začína tu trať vedúca cez Usedom do poľského Świnoujście. Mesto má prístav a okolo mesta prechádza diaľnica A20. Chránená časť Baltského mora medzi ostrovmi Rujana a Usedom (Greifswalder Bodden) je obľúbená jachtármi a výroba jácht a plachetníc je – vedľa univerzity – najväčším zamestnávateľom v meste. Greifswaldské múzeum vykonáva aj reštaurovanie historických lodí.
Školstvo a kultúra
Univerzita E. M. Arndta, pôvodne hlavne teologické učilište, má dnes viac ako 12 tisíc študentov (štyrikrát viac ako v roku 1991) a rad vedeckých ústavov, zameraných hlavne na moderné technológie a lekárstvo. Greifswald má stále divadlo, múzeum s galériou miestneho rodáka, romantického maliara C. D. Friedricha a koná sa tu rad festivalov.
Cerberus (súhvezdie)
right|thumb|240px|Herkules drží trojhlavého hada Cerbera; z [[Johannes Hevelius|Heveliovej Uranographie]] Súhvezdie Cerberus alebo aj Cerberus Ramus zaviedol Johannes Hevelius v roku 1687 v diele Firmamentum Sobiescianum. Cerberus (Kerberos) bol v gréckej mytológii trojhlavý pes, ktorý strážil cestu do podsvetia. Hevelius ho zobrazil ako trojhlavého hada, ktorého drží Herkules vo svojej pravej ruke. Dnes je toto súhvezdie súčasťou Súhvezdia Herkules a nepoužíva sa.
Nové Zámky
Polohopis
Nové Zámky sa nachádzajú v strednej časti Podunajskej nížiny, ktorá je súčasťou Malej dunajskej kotliny. Mestom preteká rieka Nitra, východne tečie rieka Žitava a na severe od mesta preteká potok Chrenovka (maď. Tormás). Mesto bolo pôvodne vybudované na rozsiahlom Novozámockom močiari. Leží v nadmorskej výške. Nové Zámky sú vzdialené od Bratislavy a  od Budapešti.
Pravek a protohistorické obdobie
Oblasť mesta bola obývaná už v mladšej kamennej dobe. Na jeho území sa vyskytli archeologické nálezy keramiky želiezovského typu. Obyvatelia z tohto osídlenia sa zaoberali poľnohospodárstvom a chovom domácich zvierat. Počas archeologických výskumov boli nájdené aj hroby z bronzovej doby. Obyvatelia z doby bronzovej ukladali popol zosnulých do urien. V hroboch sa okrem urien nachádzali aj nálezy rôznych šperkov a náradia.
V oblasti niekdajšej usadlosti Nyárhíd boli nájdené predmety pochádzajúce z lúpežníckych výprav. Vyskytli sa tu o. i. aj archeologické nálezy vypaľovanej misovej keramiky červenej farby s reliéfnou figurálnou a rastlinnou výzdobou (terra sigilata).
V časti chotára obce Bajč-Ragoňa je výskyt nálezov z železnej doby, z 53. storočia pred Kristom. Ide o väčšinou žiarové skýtsko-trácke hroby, v ktorých bolo uložených aj niekoľko železných predmetov a kotúčových keramík. Z 2. storočia pred Kristom pochádzali rímske náhrobné kamene, ktoré boli spolu s rímskymi značenými tehlami zabudované do mlyna Kleinovcov (mlyn bol v roku 1972 vyhodený do vzduchu).
Stredovek – príchod Slovanov
Na dohľad od Nových Zámkov, v časti chotára obce Bajč – Medzi kanálmi, sa nachádzala slovanská osada so slovanským pohrebiskom zo 6. storočia. Hrubé črepy ponúkajú svedectvo o tom, že do močiarov dnešného Bajča prišli Slovania už počas jednej z prvých kolonizačných vĺn. (Pútavo o tom píše Pavel Dvořák vo svojej knihe Stopy dávnej minulosti 3 – Zrod národa, 1. kapitola – Lovci histórie.)
V juhozápadnej časti mesta bol odhalený najväčší avarsko-slovanský cintorín zo 7. – 9. storočia. Bolo tu nájdených spolu 528 hrobov, z ktorých je 12 jazdeckých. V hroboch sa nachádzali aj náhrdelníky, prstene, bronzové náušnice, keramika a zvieracie kosti. Osídlenie bolo pravdepodobne remeselnícko-obchodného charakteru a ležalo na trase historickej cesty Via Bohemica („Česká cesta”, neskôr Via Magna, „Veľká cesta”). Ďalší nález slovanského sídliska a pohrebiska na území mesta pochádza z obdobia Veľkej Moravy.
Nyárhíd, Lék, Gúg, Györök
V 10. storočí prišli na toto územie starí Maďari (nález staromaďarského pohrebiska), ktorí sa tu prvýkrát usadili až v 11. – 13. storočí. Z 11. storočia pochádza aj nález slovenského pohrebiska. Z týchto skorých usadlostí sú odkryté štyri: Nyárhíd, Lék, Gúg, Györök (Ďorok).
Počas stredoveku mesto ešte neexistovalo. Jeho dejiny sú preto totožné s dejinami uvedených štyroch osád, ktoré sa nachádzajú v jeho súčasných častiach. Osady boli pripojené k mestu až v roku 1691.
Založenie mesta a novozámocký hrad
thumb|left|Oláhújvár, menší novozámocký hrad
Starší hrad (Oláhújvár)
Po bitke pri Moháči, ale najmä po dobytí Budína Turkami, sa veľmi dôležitou úlohou stalo vybudovanie hradov v pohraničných oblastiach území, ktoré neboli Turkami obsadené. Z dôvodu ochrany majetkov diecézy sa ostrihomský arcibiskup Pavol Várdai rozhodol, že dá vybudovať na ľavom brehu rieky Nitry pri obci Lék novú pevnosť. Výstavba pevnosti sa konala v rokoch 15451546. Pevnosť bola jednoduchým palisádovým hradom so štyrmi baštami. Už v čase dokončenia bola zastaraná, lebo jej drevené stĺpy sa rýchlo opotrebovali.
Novší hrad
thumb|right|Väčší hrad plánovaný bratmi Baldigarovcami thumb|Pohľad na pevnosť v [[Naardene v Holandsku.]] thumb|Torzo z rekonštrukcie Fogdovej bašty (19. st). https://www.novezamky.sk/fogdova-basta/gs-3564 Po Mikulášovi Oláhovi sa ostrihomským arcibiskupom stal Anton Verančič. Keďže pôvodný hrad vzhľadom na svoju zastaranosť a nepriaznivú polohu nevyhovoval, počas pôsobenia Antona Verančiča 7. júla 1571 sa viedenská Vojenská rada rozhodla, že v oblasti pravého brehu rieky Nitry vybuduje novú pevnosť.
Autormi projektu nového hradu boli talianski bratia, architekti Ottavio a Giulio Baldigarovci (Baldigara). Hrad mal šesťuholníkový pôdorys so šiestimi baštami v jeho vrcholoch. Plán pevnosti zahŕňal v šesťuholníku mesto s pravouhlo orientovanými ulicami a centrálnym, obdĺžnikovým námestím. Stavba sa začala v roku 1573 a trvala do roku 1580. Viedol ju Fridrich Žerotín (po ňom sú pomenované dve zo šiestich bášt: Žerotínova a Fridrichova). Nové opevnenie Novum Castellum alebo Castellum Novum sa stalo po svojom dokončení najmodernejšou renesančnou pevnosťou svojej doby. Podobné hrady sa nachádzajú aj v iných častiach Európy. Patrí k nim chorvátsky Karlovac alebo dodnes existujúci holandský Naarden. Menším variantom je pevnosť Leopoldov, prestavaná na väzenie v roku 1855.
Každá z bášt nového opevnenia dostala svoje meno: Žerotínova, Fridrichova, Česká, Forgáčova, Cisárska a Ernestova bašta. Pevnosť mala dve brány: Viedenskú a Ostrihomskú. Pod hradom sa rozprestieral rozsiahly tunelový systém. Hrad bol obklopený vodnou priekopou, do ktorej zaviedli vodu rieky Nitry.
Šimon Forgáč, ktorý sa tým stal kapitánom Nových Zámkov, prevzal hrad od Fridricha Žerotína 2. októbra 1580. Palác hradného kapitána spolu s mestskými kúpeľmi stál v západnej časti Hlavného námestia. V poslednej štvrtine 16. storočia bol pri tomto paláci postavený reformovaný kostol. Tento kostol možno vidieť už aj na rytine z roku 1595. Bol to najväčší kostol pevnosti. Kalvíni v Nových Zámkoch mali dvoch farárov. V tomto meste trikrát sídlil kalvínsky biskup.
Budovy novozámockého farského kostola a za ním stojacej farskej školy boli stavané v rokoch 1584 až 1585. Ostrihomský arcibiskup, kardinál Peter Pázmány, v snahe o potlačenie reformácie zavolal do mesta františkánskych mníchov a 24. mája 1631 vysvätil františkánsky kostol a kláštor. Okolo roku 1620 dal kardinál Pázmány postaviť na severnej strane Hlavného námestia jednoposchodový arcibiskupský palác. V 17. storočí postavili pri kalvínskom kostole budovu s kupolou, ktorá bola lýceom reformovanej cirkvi. V meste boli tri cintoríny, jeden bol hneď pri farskom kostole, vnútri hradu, ďalšie dva boli mimo hradu: pri dodnes existujúcej kaplnke Panny Márie (vybudovaná v roku 1700) a na mieste dnešnej kaplnky Svätej Trojice (vybudovaná v roku 1722).
Premenlivé časy – Nové Zámky pod rôznymi pánmi
thumb|left|[[Obliehanie Nových Zámkov Turkami v roku 1663]] thumb|left|Obliehanie [[Svätej Ligy v roku 1685]]
Protihabsburské šľachtické povstania v 17. storočí
Počas Bočkajovho povstania arcivojvoda Matej uzatvoril tajnú dohodu so sedmohradským kniežaťom Štefanom Bočkajom. Rokujúce strany mali obavy, že by sa novozámocký hrad mohol dostať pod nadvládu Osmanskej ríše, preto sa dohodli, že cisár predá opevnenie Bočkajovi.
Po Viedenskom mieri získal cisár Nové Zámky naspäť. V novembri 1606 pri uzavretí Žitavského mieru došlo medzi ním a Turkami k dvadsaťročnej mierovej dohode. Napriek tomu Nové Zámky nežili v mieri. S obsadzovaním Horného Uhorska začal už v roku 1620 Gabriel Bethlen, ktorý dňa 16. júla 1621 po krátkom obliehaní dobyl aj novozámocké opevnenie. Uhorské stavy sa proti nemu čoskoro postavili, a tak počas uzavretia Mikulovského mieru Bethlen svoju moc nad Novými Zámkami stratil.
Turecká nadvláda
V roku 1663 začal veľkovezír Ahmed Köprülü novú výpravu proti kresťanom. K bojovému stretnutiu Turkov s vojskom Adama Forgáča došlo 6. augusta pri Gbelciach. Dňa 4. augusta dvaja sluhovia priniesli Forgáčovi správu, že Turci sa prepravujú cez Dunaj cez pontónový most pri Pálanku (Štúrovo). Na severnej strane rieky bolo údajne 4- až 5-tisíc Turkov, no Dunaj sa rozvodnil a a Turci ostali odrezaní. Adam Forgáč zobral z posádky pevnosti 5-tisíc vojakov. Bol presvedčený, že vybojovať víťazstvo s tureckými vojskami bude jednoduché. Svojím rozhodnutím nebezpečne oslabil obranyschopnosť novozámockej pevnosti. Turci most v noci opravili a na severný breh sa do rána prepravilo cca 20- až 25-tisíc Turkov. Velili im Kose Ali paša, Gurdžu Mehmed paša a budínsky Sary Husein paša. Po prvom útoku skoro ráno Forgáčovo vojsko preniklo do tureckého tábora, kde nakoniec zostalo z väčšej časti obkľúčené. Táto bitka sa skončila Forgáčovou porážkou.
Na pomoc pri obrane proti tureckým nájazdom boli do Nových Zámkov povolané posily z Komárna a z Rábu. K hradu sa turecké vojská dostali 8. augusta, 18. augusta sa začalo jeho obliehanie. Celé podhradie bolo pred obliehaním vypálené a zničené. Počas neho navždy zmizli dediny Lék, Gúg a Letomostie (Nyárhíd). Dňa 26. augusta dorazila k pevnosti tatárska jazda pod velením syna krymského chána Ahmeda Geraya, spolu s ním dorazili i ukrajinskí kozáci. Dňa 27. augusta prišli zbory moldavského a valašského vojvodu Eustratiea Dabiju a Gregora Ghicu, vazalov Osmanskej ríše. Celkový počet tureckých vojsk sa odhadoval na 100- až 120-tisíc mužov.
Tatárska jazda a kozáci boli pri obliehaní nepoužiteľní, preto tieto bojové jednotky dostali rozkaz pustošiť civilné zázemie. Dňa 2. septembra Tatári pri Hlohovci prebrodili Váh a rozdelili sa na dva prúdy, južný a severný. Južný prúd spustošil Záhorie až po Bratislavu, potom zmenil smer na severozápad a vyplienil južnú Moravu po Brno. Severný prúd vyplienil Považie po Čachtice a predmestie Trenčína. Cisárske vojsko pod vedením generála Montecuccoliho táborilo medzi Bernolákovom a Sencom. Chránilo tým prístupové cesty k Bratislave a Viedni.
Dňa 22. septembra sa po dvoch nešťastných výbuchoch steny Fridrichovej bašty zrútili a uhorské vojská boli 24. septembra prinútené s garanciou zachovania slobodného odchodu vzdať sa Turkom. Turecké vojská hrad obsadili 26. septembra. Na poludnie posádka za zvukov hudby s vejúcimi zástavami opustila pevnosť a pod ochranou tureckej jazdy odišla do Komárna.
V meste zostalo 300 hajdúchov, ktorí boli poturčení. Pád Nových Zámkov mal vážne dôsledky, nasledovala ho reťazová strata oblastí Nitry, Levíc, Hlohovca, Komjatíc, Novohradu, Drégelyu, Bujaka. Po obsadení bol zriadený Novozámocký ejálet (Eyalet Uyvar). Napriek tomu, že Nové Zámky boli pod tureckou nadvládou iba 22 rokov, Turci spôsobili hromadné škody v okolí. Kostol svätého Vojtecha bol prestavaný na turecký minaret, reformovaný kostol zase na mešitu. Obrazy, sochy a ostatné cennosti katolíckeho kostola Turci vyhádzali a zničili. V tomto období mal Novozámocký ejálet dvoch miestodržiteľov: pašu Mehmeda Kurda a pašu Mehmeda Küčüka. Sídlom pašu bol arcibiskupský palác. Protestantské lýceum bolo aj naďalej využívané ako škola a čiastočne aj ako knižnica. Kláštor františkánov sa stal kasárňami tureckých vojakov a františkánsky kostol bol skladom potravín a pušného prachu.
Oslobodenie
V 80. rokoch 17. storočia sa Inocent XI. a nemecké stavy začali znepokojovať novou úspešnou tureckou výpravou v Uhorsku. Preto prinútili cisára Leopolda I., aby ich z jeho územia vyhnal. Pod záštitou pápežskej stolice bola preto vytvorená Svätá liga, do ktorej boli zapojené nemecké stavy, Benátska republika, Poľsko a neskôr aj cárske Rusko, Bavorsko, Brandenbursko a Sasko. Francúzsko, ktoré členom Svätej ligy nebolo, pomohlo protitureckej koalícii útokom na Tunis.
AEGON Classic
AEGON Classic je Tier III tenisový turnaj na okruhu WTA, ktorý sa koná v anglickom Birminghame. Hrá sa od roku 1982 vonku na tráve.
Nové Zámky
Oslobodenie
Dňa 9. októbra 1683 sa uskutočnila druhá bitka pri Štúrove, ktorej výsledkom bola porážka Turkov a obsadenie mesta. Obsadením Štúrova bolo dosiahnuté prerušenie spojovacej línie medzi územím pod tureckou nadvládou a Novými Zámkami. Pevnosť, najsevernejší bod moci Osmanskej ríše, sa ocitla v izolácii. Po štvordnovom obliehaní dňa 28. októbra kapitulovala turecká posádka v Ostrihome. Za 150 rokov sa ešte nestalo, aby táto kľúčová pevnosť padla tak rýchlo. Veľkovezír Kara Mohamed dal veliteľa pevnosti pašu Ibrahima obesiť na bráne trhoviska v Budíne.
Spojenecké vojská sa dostali k Novým Zámkom 7. júla 1685. S obliehaním hradu začali Hannibal Heister a Aeneas Caprara pri ostrihomskej bráne. Vezír Ibrahim poslal posily Novozámockému ejáletu až v auguste, no vojská arcivojvodu Karola Lotrinského 16. augusta 1685 rozbili tieto posily ešte pred ich príchodom do Nových Zámkov. Hlavný a zároveň aj úspešný protiturecký útok sa začal 19. augusta 1685. 3 000 mužov v dvoch kolónach zaútočilo o 7. hodine ráno na poškodené múry. Turci sa bránili, ale po dvoch hodinách vyvesili biele zástavy. Obliehajúci to nebrali na vedomie a pobili väčšinu z 5-tisícovej novozámockej posádky.
AEGON Classic
Rekord v počte výhier v dvojhre drží Pam Shriverová so 4 titulmi.
Nové Zámky
1691 – pridelenie mestských práv
thumb|Pamätná tabuľa k udeleniu mestských práv mestu v roku 1691. thumb|Socha [[Juraja Széchényiho na Hlavnom námestí mesta]] thumb|right|Hlavné námestie v Nových Zámkoch v roku [[1886]] thumb|right|Pamätná tabula Antona Bernoláka na budove farského úradu (Marianum) v Nových Zámkoch thumb|Budova starej nemocnice. Novozámockú pevnosť vrátil Leopold I. ostrihomskému arcibiskupstvu na čele s Jurajom Széchenyim v roku 1691. Juraj Széchényi udelil Novým Zámkom, s výnimkou podhradia, mestské práva 29. októbra 1691. Arcibiskup vyhnal z mesta protestantov, protestantský kostol bol zničený počas obliehania alebo po ňom. Mestská rada po oslobodení dostala miesto v bývalom reformovanom lýceu.
AEGON Classic
Výsledky
thumb|right|DFS Classic 2005
Tata (Maďarsko)
Tata je mesto v severozápadnom Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe severozápadne od mesta Tatabánya.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Názov
Názov obce Tata je zo slovanského/slovenského osobného mena Tata (podobne čes. Tatinný, srbs. Tatinac a podobne), ale môže sa myslieť aj slovanské/slovenské tata v zmysle otec. Ešte v 15. storočí sa spomína, že obec má "maďarské a slovenské obyvateľstvo".
Galan (Hautes-Pyrénées)
Galan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nové Zámky
1691 – pridelenie mestských práv
Podhradie s mestom zjednotil arcibiskup Imrich Esterházy. V liste mestských výsad boli 6. júna 1733 k mestu pripojené aj bývalé štyri stredoveké usadlosti (Letomostie – Nyárhíd, Lék, Ďorok – Györök a Gúg).
Kurucké obdobie
thumb|left|Bronzová tabuľa na mieste popravy [[Ladislav Ocskay|Ladislava Ocskaya.]] Začiatok kuruckého obdobia v Nových Zámkoch bol v roku 1704, keď mesto 16. novembra obsadili bez boja vojská budúceho hradného kapitána Jána Bottyána. V roku 1706 sa na hrade dlhšie zdržoval aj František II. Rákoci. Tu podpísal prímerie 20. mája 1706. Z tohto obdobia pochádza aj niekoľko vydaní kuruckých vojenských novín s názvom Mercurius Veridicus („Pravdovravný Merkúr”). V septembri 1708 Hannibal Heister začal ostreľovať hrad, ale dobyť sa mu ho nepodarilo.
S Novými Zámkami je spojený osud ďalšieho z kuruckých veliteľov, generála Ladislava Ocskaya. Potom ako tento kurucký veliteľ zradil a prestúpil na stranu cisára, ho Adam Jávorka, poručík novozámockého hradu, 3. januára 1710 chytil a zajal. Ocskay bol ešte v ten deň popravený na novozámockom hlavnom námestí. Na mieste popravy je dnes bronzová pamätná tabuľa, ktorá bola na námestí aj v rokoch 1929 a 1975, no z politických dôvodov boli obidva pamätníky odstránené.
Obliehanie Nových Zámkov začali cisárske vojská 14. septembra 1710. Hrad bol týmito vojskami obsadený 23. septembra. Novozámocká pevnosť bola zbúraná na príkaz uhorského kráľa Karola III. v rokoch 1724 až 1725. Zrúcaním pevnosti sa skončila 150-ročná strategicko-historická úloha jedného z významných opevnení. Vodná priekopa okolo hradu bola odstránená až v roku 1822. Pôvodné usporiadanie šesťuholníkového pôdorysu hradu, ako aj forma niektorých jeho pôvodných bastiónov sú v Nových Zámkoch zreteľné dodnes.
Novodobý rozmach mesta po oslobodení od tureckej nadvlády
Od mája 1797 až do svojej smrti 15. januára 1813 bol farárom v Nových Zámkoch, ktorý stál na čele novozámockého dekanátu a bol správcom mestskej školy, prvý kodifikátor slovenského jazyka Anton Bernolák. Jeho socha je umiestnená na Hlavnom námestí. Anton Bernolák je pochovaný v kaplnke Svätej Trojice, pri Bernolákovom parku, jeho meno nesie aj mestská knižnica a od roku 1992 aj cirkevná základná škola, ktorá sa nachádza v meste.
Právo používať mestský erb potvrdil Novým Zámkom uhorský kráľ Ferdinand V. 1. februára 1843. Nové Zámky ako otvorené mesto sa nezúčastňovali bojov v rokoch 18481849, v tomto období však cez ne viedla trasa viacerých vojenských oddielov. V roku 1848 bolo zrušené nevoľníctvo a mesto sa osamostatnilo od ostrihomského arcibiskupstva. Od tohto času stál na čele mesta primátor. V tomto roku bola v meste založená prvá sporiteľňa.
Okolo roku 1880 došlo v dôsledku neúspešného celouhorského kongresu židovských komunít, ktorého cieľom bolo zjednotenie a ustanovenie spoločného vedenia ako jediného partnera svetskej moci, aj v miestnej židovskej náboženskej obci, k rozkolu, dôsledkom ktorého bol vznik dvoch židovských náboženských obcí neologockej a ortodoxnej, ktoré mali zastúpenie aj v Nových Zámkoch. K väčšiemu osídľovaniu občanov židovského pôvodu na území mesta Nových Zámkoch začalo dochádzať v 19. storočí. Medzi rokmi 18591863 si židovská náboženská obec vybudovala svoju prvú synagógu, ktorá sa neskôr stala synagógou pre neologických veriacich. Táto stavbabola zasiahnutá bombovým útokom počas druhej svetovej vojny a neskôr zbúraná.
Ker (rozlišovacia stránka)
Ker môže byť:
Nové Zámky
Vzdelávanie, šport a zdravotníctvo
Dôležitým priekopníkom v školstve mesta Nové Zámky bol Michal Flenger (17711825). Z jeho finančných darov bola v roku 1829 založená dievčenská škola, ktorá bola pomenovaná po ňom. Nižšie gymnázium bolo založené v roku 1842. Prvá materská škola v Nových Zámkoch bola otvorená v roku 1843 a bola dlhé roky jedinou v Nitrianskej župe. Novozámocký učiteľský ústav bol v roku 1854 premiestnený do Ostrihomu. V roku 1861 ostrihomský arcibiskup Ján Simor založil v meste Simorov dievčenský ústav.
V roku 1907 vznikol ESE (Érsekújvári Sport Egylet = „Novozámocký športový spolok“). V roku 1911 bola postavená budova dnešného slovenského gymnázia.
V meste začiatkom 18. storočia vypukla morová epidémia, v roku 1831 cholera. Prvá lekáreň bola v meste otvorená v roku 1764. V meste bola založená mestská nemocnica, xenodochia, ktorej úlohou nebolo liečenie, ale poskytovanie útulku chorým, starým a bezvládnym ľuďom. Mesto Nové Zámky nemalo dlho lekára. Ešte v roku 1803 chirurgické operácie vykonávali ľudoví felčiari. Najväčšiu zásluhu o získanie financií na výstavbu novozámockej nemocnice mal riaditeľ novozámockej sporiteľne František Kapisztóry (18181900). Stavba prvej nemocnice sa začala v roku 1894 a odovzdaná bola 1. júna 1896. Prvým riaditeľom nemocnice sa stal MUDr. Štefan Dohmann. Okrem jednej boli vtedy ošetrovateľkami prvej novozámockej nemocnice sestry rádu svätého Vincenta.
Obchod a doprava
V roku 1816 pracovalo v meste 325 priemyselníkov a obchodníkov. Obchod kontrolovali najmä cudzí usadlíci (Židia, Srbi, Gréci, Taliani a Arméni). Židia sa mohli usadiť v meste od roku 1840. Od roku 1883 sa v meste každý rok usporadúval pravidelný trh koní a dobytka.
V roku 1850 bola otvorená železnica PrešporokPešť a Nové Zámky sa na tejto trati stali jedným z dôležitých dopravných uzlov. Postupne boli vybudované trate na Nitru, Levice a Zvolen, Komárno a Zlaté Moravce. V roku 1902 bola v meste založená poštová pobočka.
Cigánska štvrť „péro“
V roku 1782 sa usadili v meste Rómovia a založili rozľahlú tzv. cigánsku štvrť – péro, ktorá bola zdemolovaná v 60. rokoch 20. storočia. Medzi rokmi 1856 až 1868 fungovala v meste aj rómska škola.
Jazdecké kasárne
Od roku 1850 v meste sídlil jazdecký pluk. V roku 1893 boli v meste postavené jazdecké kasárne.
Milénium príchodu staromaďarských kmeňov
Milénium príchodu staromaďarských kmeňov do Panómskej panvy (1896) oslavovali úrady s oneskorením. Sochy Ľudovíta Kossutha a spisovateľa a básnika Gergelya Czuczora boli odhalené až v roku 1906. Obidve sochy vytvoril sochár Ernest Székely. V roku 1906 na 200. výročie Rákociho povstania boli tieto sochy postavené na Hlavnom námestí, ktoré vtedy dostalo Kossuthovo meno.
Pre mesto vytvoril debrecínsky sochár András Tóth tri ďalšie pamätné tabule: na priečelie Ľudovej banky pamätnú tabuľu Jána Bottyána, na arcibiskupský palác pamätnú tabuľu Františka Rákociho (ktorý tu býval v roku 1703), na františkánsky kláštor pamätnú tabuľu Mikuláša Bercsényiho (býval tu v rokoch 17041708). Z týchto tabúľ zostala iba Bercsényiho, ostatné boli odstránené po druhej svetovej vojne spolu so zbombardovanými budovami.
Socha Kossutha bola odstránená česko-slovenskou armádou v roku 1919, pôvodná socha Gergelya Czuczora sa stratila po roku 1945.
Udalosti po skončení 1. svetovej vojny
Prvá svetová vojna vo väčšej miere mesto nepostihla, no jej koniec priniesol pre mesto ďalšiu vojnu. Príchodu česko-slovenských vojsk predchádzala lupičská banda (virágovská zbojnícka banda), ktorá bola podľa niektorých zdrojov najatá česko-slovenskou armádou, aby vyplienila mesto:
Podľa iných zdrojov, nachádzajúcich sa v novozámockom archíve, nie je medzi touto bandou a česko-slovenským vojskom žiadna spojitosť. Jej členovia sa v meste pohybovali už prv, v rámci jednotiek domobrany, ktorá sa mala postaviť proti postupujúcej čs. armáde pri moste cez Váh pri Trnovci nad Váhom. Tieto jednotky sa však po krátkej konfrontácii rozutekali a sčasti neorganizovane vrátili do mesta, z ktorého pod rúškom tmy utiekol mešťanosta aj s obsahom mestského trezoru a pod ochranou mestskej polície, čím sa mesto stalo bezmocným proti plieneniu. Pred čs. armádou unikala potom banda aj s vozmi naloženými lupom smerom na Komárno, kde na nich už boli pripravení a banda padla do pasce.
Dňa 3. júna 1919 mesto obsadila Maďarská červená armáda V dňoch 19. – 20. júna po protiútoku česko-slovenskej armády, pri ktorom padol český veliteľ major Jiří Jelínek, bolo mesto od červenej armády oslobodené. Armáda po obsadení mesta odstránila sochy Ľudovíta Kossutha a Gergelya Czuczora.
Stručné dejiny mesta v medzivojnovom období
thumb|right|Nové stavby v Nových Zámkoch okolo roku [[1930]]
Novozámocká cigánska kapela
thumb|right|[[Železničná stanica Nové Zámky|Nová železničná stanica v Nových Zámkoch postavená v rokoch 1966 – 1971 podľa plánov architekta Fifíka.]] Po roku 1900 sa Nové Zámky stali významnou železničnou križovatkou Slovenska. Stalo sa tak po tom, ako bola v roku 1900 uvedená do prevádzky železničná trať Nové Zámky – Šurany a v roku 1910 bolo zriadené železničné spojenie medzi Novými Zámkami a Komárnom.
Pôvodná novozámocká železničná stanica bola v strede prízemná, po stranách dvojpodlažná budova, ktorá v 19. storočí patrila medzi veľkolepejšie stavby svojho druhu. Staničná reštaurácia s 24-hodinovou nepretržitou prevádzkou mala v roku 1919 šesťdesiat zamestnancov a bolo v nej k dispozícii vyše sto stravovacích miest.
Už od druhej polovici 18. storočia sa v meste usadzovali rómske rodiny. Prvé písomné zmienky o rómskom etniku v meste pochádzajú z rokov 1775 – 1776. V mestskej knihe je záznam z roku 1783, kde sú Rómovia rozdelení do dvoch skupín: jednou boli tzv. „noví mestskí sedliaci“, druhú tvorilo trinásť rodín zamestnaných ako strihači oviec, ktoré prijalo Ostrihomské arcibiskupstvo v roku 1782, aby ich zachránilo pred popravou v súvislosti s Hontianskym procesom. Z iniciatívy Ostrihomského arcibiskupa vznikla v meste v roku 1843 rómska ľudová škola, ktorá pôsobila do rokov 1865 až 1868.
Pracovným zaradením bolo rómske etnikum zamerané hlavne na kováčske práce (s príbuznými remeslami, ako sú zámočníci, klinčiari, kotlári, flekovači kotlov, výrobcovia vrtákov) a spracovanie hliny (tehly, váľky...). Samostatnu pracovnú skupinu, podmienenú spôsobom života, tvorili Rómovia, ktorí sa zaoberali obchodovaním najmä s hydinou, vajíčkami, ovocím, zeleninou, s riadmi, železiarskym tovarom, ale aj so sviňami či priekupníctvom s koňmi. Rómovia vykupovali najmä staré šaty, handry, kosti. Niektorí Rómovia vypomáhali pri sezónnych poľnohospodárskych prácach, no koncom 19. storočia sa dominantnou pre rómske etnikum stávala práca v robotníckych profesiách vo vznikajúcom priemysle.náhľad|Od 8. novebra 1938 mohli rómski hudobníci opäť hrať rómsku hudbu (na snímke hrajú na námestí v Nových Zámkoch)
Nie nevýznamnú skupinu Rómov tvorili hudobníci. V roku 1854 žilo v Nových Zámkoch 43 rómskych rodín s 218 príslušníkmi, z ktorých bolo 22 muzikantov. Koncom 19. storočia vo Viedni či v Budapešti, Londýne, Berlíne a Drážďanoch pôsobil pôvodom novozámocký rómsky primáš Ľudovít Kolompár-Komlósi. Od polovice 19. storočia sa stalo zaujímavosťou železničnej stanice v Nových Zámkoch vyprevádzanie a vítanie vlakov rómskou kapelou, ktorá najčastejšie hrávala Rákociho pochod. Tento zvyk sa zachoval až do konca prvej svetovej vojny. Zakázaný bol iba počas Bachovho absolutizmu. Rómsku hudbu na stanici potom po prvej svetovej vojne zakázali prichádzajúci českí úradníci. Táto tradícia bola ešte raz obnovená medzi rokmi 19381944, no po skončení 2. svetovej vojny úplne zanikla.
O rómskej kapele sa traduje niekoľko legiend :
Podľa jednej historky istý ostrihomský kanonik novozámockého pôvodu pred začatím teológie veľmi rád dával hrať serenády. V závete odkázal svoj majetok novozámockým rómskym muzikantom, ktorým dal za úlohu, aby na novozámockej stanici vždy vítali cestujúcich a lúčili sa s nimi.
Podľa druhého príbehu po poľovačkách v okolí Nových Zámkov prišli páni do mesta oslavovať. Keďže mali radi rómsku muziku, veľakrát si žiadali primáša. Tak sa stalo, že na jednej slávnosti hrala najznámejšia kapela obdobia pod vedením Ľudovíta Kolompára. Jeden pán však chcel, aby ho Rómovia odprevadili až k vlaku. Preto mu šli hrať až do jeho odchodu. Keďže táto hudba sa páčila aj ostatným cestujúcim, hádzali muzikantom peniaze. Pán preto povedal primášovi Gabrielovi Ľudovítovi Ugronovi: „Toto môžete spraviť aj nabudúce.“ Odvtedy hrávali rómski muzikanti na novozámockej stanici štyrikrát denne.
Podľa tretej legendy známy africký cestovateľ Samuel Teleki začul rómsku muziku pri návrate domov vlakom cez Nové Zámky. Pozrel z okna a uvidel Rómov, ktorí hrali v reštaurácii. Potešil sa, že po dlhých rokoch strávených v cudzine konečne počuje domáce melódie. Rozhodol sa, že založí nadáciu, z peňazí ktorej určitú sumu dostala kapela, ktorá neskôr vítala cestujúcich.
O novozámockých muzikantoch sa šírili aj ďalšie chýry. Keď cez mesto cestoval perzský šach, začul, ako na jeho počesť zahrali perzskú hymnu. Podľa inej legendy kráľovná Sissi počas cesty cez Nové Zámky bola tiež veľmi dojatá rómskou muzikou.
Okupácia po Prvej viedenskej arbitráži a 2. svetová vojna
náhľad|Hlavné námestie Nových Zámkov v novebri 1938thumb|Dobová pohľadnica z Nových Zámkov po Prvej viedenskej arbitráži okolo r 1940. thumb|right|Novozámocká pohľadnica po [[Prvá viedenská arbitráž|Prvej viedenskej arbitráži, Hlavné nám. v roku 1940]] V roku 1938 boli Nové Zámky štvrtým najväčším mestom Slovenska po Bratislave, Košiciach a Trnave. Na základe Prvej viedenskej arbitráže, ktorá bola dôsledkom Mníchovskej dohody vynútenej Hitlerom, boli Nové Zámky pripojené k Maďarsku. Nasledoval nútený odchod časti slovenského obyvateľstva. A aj miestni Maďari boli na rozhodujúcich pozíciách v štátnej správe nahradení úradníkmi z „Anya-Országu“. Prichádzajúci maďarskí vojaci zničili pamätník legionárov. Dňa 30. apríla 1939 prišiel do Nových Zámkov zlatý vlak, ktorý priniesol svätú pravicu (pravú ruku svätého Štefana). 15. júla 1939 sa Nové Zámky stali župným mestom. Reformovaný kostol v Nových Zámkoch bol postavený v roku 1942. Opravený bol v roku 1957. Miestne gymnázium dostalo späť svoj pôvodný názov – Gymnázium Petra Pázmánya.
V školách sa zaviedla maďarizácia. Vo viacerých obciach v okolí Nových Zámkov sa násilne potláčali národné prejavy slovenského obyvateľstva, v niektorých prípadoch došlo i k usmrteniu civilného obyvateľstva (Šurany, obec Čechy...).
V dňoch 12. a 15. júna 1944 boli z Nových Zámkov vypravené dva deportačné vlaky, ktoré odviezli novozámockých Židov do vyhladzovacieho tábora Auschwitz. Z Nových Zámkov boli deportovaní aj Židia z blízkych okolitých obcí, ako aj Židia z geta v Senci, ktorí boli na tento účel najprv prevezení do Nových Zámkov. Zo 4 800 deportovaných Židov v koncentračnom tábore Osvienčim zomrelo 4 386.
Najbombardovanejšie slovenské mesto
210px|left Nové Zámky boli počas 2. svetovej vojny najviac bombardovaným slovenským mestom. V tomto období jeho obyvateľstvo zažilo tri veľké bombardovania anglo-americkými leteckými silami.
Dva nálety boli na jeseň roku 1944, v dňoch 7. a 14. októbra. Pri druhom z nich bola kobercovým bombardovaním zničená celá pristaničná oblasť a železničná kolónia mesta. Na území rušňového depa bolo napočítaných 364 bombových kráterov, bolo zničených 40 rušňov s 1 370 naloženými vagónmi. Zachovala sa iba vodárenská veža.
Najtragickejšie bolo tretie bombardovanie 14. marca 1945 (dva týždne pred oslobodením mesta), keď anglo-americké letectvo zhodilo na mesto 700 bômb. Z pôvodných 3 394 domov bolo zničených 2 023. Väčšina historických stavieb mesta bola zničená počas bombardovaní alebo odstránená po oslobodení: radnica, hotel Zlatý lev, bývalá budova sídla hradného kapitána, arcibiskupský palác – bývalé sídlo tureckých pašov a Františka Rákociho II, synagóga z roku 1858, majestátna budova židovskej meštianskej školy na Žerotínovom námestí. Zo zničeného historického námestia zostali iba dva kostoly a bývalý františkánsky kláštor. Pri nálete zahynulo 4 000 ľudí a 6 000 ľudí zostalo bez prístrešia. Devastácia historických častí a obytných zón mesta bombardovaním natrvalo poznačila jeho architektonický ráz. Trosky a ruiny po bombardovaniach boli odstraňované ešte aj v roku 1946. Hoci by sa arcibiskupský palác dal zachrániť, magistrát rozhodol o jeho zbúraní. Takisto v prípade impozantnej neologickej synagógy, kde sa veže zachovali, no loď bola poškodená, dali celý objekt zbúrať.
Obdobie okupácie a druhej svetovej vojny sa v Nových Zámkoch skončilo prechodom 2. ukrajinského frontu dňa 29. marca 1945.
Norimberský proces vyhlásil Mníchovskú dohodu vrátane jej súčastí (Viedenská arbitráž) za neplatnú.
Povojnové obdobie, časy socializmu a demokracia
Po oslobodení mesta bola zrušená maďarská správa a vznikol Samosprávny výbor, ktorý bol zložený z členov vymenovaných Národnou radou. Od 24. apríla 1945 bol v meste ustanovený Okresný národný výbor. Slovenské obyvateľstvo vo voľbách hlasovalo takto: 50 % dostala Demokratická strana, 40 % Komunistická strana, 8 % Strana práce a 2 % Strana slobody.
Ako reakcia na okupáciu ČSR bol prijatý dekrét prezidenta republiky o národnej správe majetku Nemcov, Maďarov, zradcov a kolaborantov a o neplatnosti niektorých majetkoprávnych konaní z doby okupácie (z 19. mája 1945)
Následne na základe dohôd došlo medzi Maďarskom a Slovenskom k recipročnej výmene obyvateľstva. V roku 1946 bola vytvorená Oblastná úradovňa Osídľovacieho úradu v Nových Zámkoch, ktorá spravovala vtedajší Novozámocký, Staroďalský (dnes Hurbanovo) a Vrábeľský okres. Z týchto území bolo do Maďarska vysídlených 252 rodín. Na ich miesto prišlo 244 rodín (1 500 ľudí) z Békešskej Čaby. thumb|left|Novozámocké múzeum Jána Thaina Kým vysídlení obyvatelia boli väčšinou rímskokatolíci, prichádzajúci boli evanjelici. Pri takýchto pomeroch paralelne prebehla aj reslovakizácia. Preto sa podporovalo, aby sa zostávajúci obyvatelia prihlásili k slovenskému pôvodu a vyhli sa tak platnosti dekrétov. Ak niekto spadal pod platné dekréty, bol presídlený do Česka (väčšinou do bývalých sudetských krajov). Po niekoľkých rokoch bol takýmto osobám umožnený návrat. Časť presídlencov zostala v Česku.
Vo februári 1948 nastal rozkol vo vláde, Demokratická strana posilnila svoje kresťanskodemokratické zázemie, kým sociálni demokrati posilnili svoje spojenectvo s komunistami. Bola vymenovaná nová komunistická vláda. Aj v Nových Zámkoch bola vytvorená Okresná akčná komisia, ktorá 28. februára zorganizovala pochod. Komunistická strana onedlho zakázala všetky ostatné strany. Reslovakizácia, vysídlenie a nútené práce boli onedlho zrušené pre maďarské obyvateľstvo. Začala sa však kolektivizácia, zoštátňovanie majetkov, prenasledovanie cirkví, deportácie politicky nespoľahlivých ľudí.
V roku 1948 zoštátnili jednu z najväčších firiem na južnom Slovensku – Baťovu továreň. Onedlho továreň prestavali a urobili z nej elektrotechnickú firmu Elektrosvit. V meste boli založené nové podniky, medzi nimi mliekareň Milex, Vunar, Slovlik a elektrotechnická spoločnosť Tesla. Bol postavený nový most, obnovená železničiarska štvrť, ktorá bola počas vojny celkom zbombardovaná. Hospodársky rast bol nepretržitý až do 60. rokov, potom sa spomalil.
Do udalostí v roku 1968 sa miestni obyvatelia zapojili šírením letákov Socializmus s ľudskou tvárou. 20. augusta 1968 krajiny Varšavskej zmluvy obsadili Česko-Slovensko. Začala sa normalizácia. Pre túto dobu bola charakteristická sídlisková výstavba. V roku 1971 začali stavať obchodný dom Jednota, stavba sa dokončila v roku 1976.
V roku 1989 sa konalo na Hlavnom námestí zhromaždenie, na ktorom sa zúčastnili aj členovia hnutia Verejnosť proti násiliu. V júni 1990 sa aj v Nových Zámkoch vytvorila miestna samospráva. [[31. december
Územné usporiadanie
Od svojho založenia patrili Nové Zámky do Nitrianskej stolice. V roku 1872 bola Nitrianska župa rozdelená na 12 slúžnovských okresov, z ktorých jeden bol novozámocký, so sídlom v Šuranoch.
30. novembra 1908 sa Nové Zámky stali centrom okresu. Medzi rokmi 1918 až 1922 a v prvom Česko-Slovensku zostalo staré usporiadanie žúp. Medzi rokmi 1922 až 1938 bolo mesto naďalej centrom okresu, začleneného do novovytvoreného Nitrianskeho kraja.
Od Prvej viedenskej arbitráže (1938) až do oslobodenia (1945) bolo mesto okupované Maďarskom. Mesto Nové Zámky bolo oficiálne mestom so župnými právami v období od 15. júna 1939 do roku 1945.
Awaš
Awaš (iný slovenský prepis: Avaš; angl. prepis Awash; staršie: Hawaš/Havaš) môže byť v Etiópii:
Nové Zámky
Územné usporiadanie
Po roku 1945 až do územnosprávnej reformy v roku 1960 boli Nové Zámky opäť súčasťou Nitrianskeho kraja a centrom novozámockého okresu. V roku 1960 bol do okresu začlenený aj bývalý Parkanský okres (okres Štúrovo), staré územnosprávne členenie krajov bolo zrušené a mesto aj okres boli začlenené do Západoslovenského kraja.
Od roku 1998 sa okres Nové Zámky stal opäť súčasťou Nitrianskeho samosprávneho kraja.
Katastrálne usporiadanie
Mesto Nové Zámky je v súčasnosti v Nitrianskom samosprávnom kraji centrom Novozámockého obvodu. Výmera jeho katastra je.
Rozdelenie výmery katastra
(Údaje z roku 1996) Na území mesta sa nachádza umelé jazero Nová Baňa (maď. Új Bánya-tó), neďaleko sa nachádza aj Kurzweillovo jazero, nazývané – skrátene, ale nesprávne – „Baňa“. Ide o bývalé bagrovisko hliny pre dnes už neexistujúcu tehelňu.
Obyvateľstvo
Podľa údajov z roku 2011 z 39 646 obyvateľov bolo v Nových Zámkoch 25 618 (67 %) Slovákov a 8 863 (22 %) Maďarov. Slováci sú zastúpení jednak zo slovenských obcí nachádzajúcich sa v severnej časti okresu a tiež repatriantmi Slovákmi z Maďarska po druhej svetovej vojne.
Národnostné zloženie:
Mestský erb
Erbovým vyobrazením mesta Nové Zámky je v zelenom štíte strieborná, v pôdoryse zobrazená hviezdicovitá protiturecká pevnosť. Tvorcovia erbu niekdajšie opevnenie zobrazili v našej heraldickej tvorbe celkom ojedinelým spôsobom, a to v pôdoryse s typickými šiestimi predsunutými baštami trojuholníkového tvaru. V strede pevnosti je symbolizované kruhové námestie, z ktorého sa rozbieha šesť ulíc smerujúcich do stredov bášt.
Erbovou listinou zo 16. februára 1843 Ferdinand V. potvrdil mestu používanie tohto erbu. Do miniatúry spomenutej listiny sa však dostali už aj niektoré úpadkové, neheraldické prvky (prvky klasicizmu: na zelenom poli je červené opevnenie).
Mesto obnovilo používanie svojho pôvodného, heraldicky jedinečného erbu spred vyše 300 rokov 11. decembra 1979. Keďže obsah novozámockého erbu pochádza z období protitureckých vojen, zobrazuje protitureckú pevnosť, vloženie tohto motívu do ranogotického štítu (13. – 14. storočie) by bolo anachronizmom. Heraldicky najčistejšie je umiestniť ho do v spodnej časti zaobleného (neskorogotického) štítu, ktorý plní funkciu univerzálneho heraldického štítu, keďže sa používal v období najväčšieho rozkvetu heraldiky.
Mestská vlajka
Vlajka mesta je zložená z dvoch vodorovných pruhov, zeleného a strieborného priečne delená v pomere 1 : 1 (opačne položené farby má vlajka Nového Mesta nad Váhom). Horná polovica je strieborná (možno nahradiť bielou), dolná polovica je zelená. Podobne ako ostatné vlajky miest na Slovensku, aj ona je ukončená tzv. lastovičím chvostom (rozmery sú 2 : 3).