cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Édith Piaf
Životná láska
V roku 1948 ju čakalo turné po Spojených štátoch. Práve tam stretla najväčšiu lásku svojho života – francúzskeho majstra sveta v boxe Marcel Cerdana. Bol síce ženatý a mal tri deti, ale to mu nebránilo verejne sa s ňou ukazovať. Samozrejme, bola to mediálna senzácia, keďže šlo o dvoch ľudí, hoci z rôznych oblastí, ktorí boli vo Francúzsku nesmierne populárni.
Marcel často lietal z Paríža do New Yorku kvôli Edith. 28. októbra 1949 nastúpil do lietadla Air France v Paríži, no do New Yorku nedoletel. Lietadlo havarovalo na Azorských ostrovoch. Pri jeho páde sa zabilo všetkých jedenásť členov posádky a tridsaťsedem pasažierov, medzi nimi nielen Marcel Cerdan, ale aj slávna francúzska huslistka Ginette Neveu. Edith sa zo smútku za ním nikdy poriadne nespamätala. Bojovala proti nemu prácou. Smútok do jej piesní vniesol ešte viac tragickosti a melodrámy.
Juno (sonda)
Sonda je pomenovaná podľa rímskej bohyne Juno, ktorá bola manželkou boha Jupitera.
Édith Piaf
Podlomené zdravie
V roku 1951 sa znovu zamilovala, tentoraz do amerického speváka Eddieho Constantina, ktorému tiež pomohla odštartovať kariéru. Opereta, v ktorej mu vybavila úlohu, sa hrala sedem mesiacov, a keď ju stiahli, skončil sa aj ich vzájomný vzťah.
Juno (sonda)
Konštrukcia
Systémy sondy riadi počítač RAD750 (256 megabajtov pamäte flash, 128 megabajtov pamäte DRAM, objem spracovania údajov až 100 Mbit/s) uložený spoločne s väčšinou ďalšej elektroniky do protiradiačného krytu v tvare kocky s hranou približne vyrobenej z  hrubého titánového panciera. Komunikačný systém pracuje v pásme X (8 GHz); využíva parabolickú anténu s priemerom približne pevne umiestnenú na hornej podstave tela sondy. Tá poslúžila ako tepelný štít v dobe, keď sa sonda pohybovala v blízkosti Slnka.
Édith Piaf
Podlomené zdravie
Rok 1951 nebol pre speváčku dobrý, pretože mala dve automobilové nehody. Pri jednej z nich bola v aute s mladým spevákom Charlesom Aznavourom, ktorému tiež pomohla so začiatkom kariéry. On jej potom z vďaky robil osobného tajomníka a písal pre ňu aj piesne. Alkoholu sa nikdy nevyhýbala a v nemocnici jej na bolesti po zlomeninách dali morfín, čím si privodila závislosť. Jej zdravotný stav sa tým ešte zhoršil.
Juno (sonda)
Konštrukcia
Na veľké korekcie dráhy a navedenie na obežnú dráhu okolo Jupitera slúži motor LEROS-1b s ťahom 645 N na dvojzložkovú kvapalnú pohonnú látku, umiestnený na spodnej podstave telesa. Jej zložky sú hydrazín a ako okysličovadlo slúži oxid dusičitý. Motor je chránený v priebehu letu uzatvárateľným protimeteorickým štítom, ktorý je otvorený počas práce motora. Na menšie korekcie dráhy, úpravu smeru osi rotácie sondy a zmeny rýchlosti rotácie slúži 12 motorčekov systému RCS (Reaction Control System) rozdelených do 4 skupín. Predpokladaná aktívna životnosť sondy Juno je 6 rokov.
Édith Piaf
Podlomené zdravie
Jedným z ľudí, ktorí sa jej snažili pomôcť, bol aj spevák Jacques Pills, ktorého si nakoniec v júli 1952 v Paríži vzala a za svedka im bola Marlene Dietrichová, s ktorou sa spoznala počas jedného zo svojich turné po USA a ostali priateľkami. Cez Pillsa, ktorý spolupracoval s vtedy začínajúcim klaviristom Gilbertom Bécaudom, si Édith urobila novú známosť a pomohla Bécaudovi na ceste za slávou. Počas manželstva s Pillsom absolvovala aj tri odvykacie kúry, na ktoré ju Jacques nahovoril a v roku 1956 triumfovala v newyorskej Carnegie Hall. Ani toto manželstvo však dlho nevydržalo a speváci sa rozviedli ešte v spomínanom roku krátko nato, čo ju hospitalizovali kvôli alkoholizmu.
Juno (sonda)
Konštrukcia
Počas štartu sondu chránil aerodynamický kryt, namontovaný v laboratóriách Astrotech v Titusville na Floride.
Édith Piaf
Podlomené zdravie
Edithine lásky boli väčšinou speváci, čo sa potvrdilo aj o dva roky neskôr, keď sa spoznala s Georgesom Moustakim. Mali spolu vášnivý vzťah a keďže Georges piesne aj písal, napísal pre ňu jednu z jej najznámejších piesní „Milord“. Bohužiaľ, aj s ním sa jej prihodila dopravná nehoda. Počas koncertu vo „Waldorf Astorii“ v New Yorku priamo na javisku skolabovala a zvracala krv. Skončila v nemocnici operáciou žalúdka. Aj napriek tomu však pokračovala v turné a v Štokholme počas predstavenia opäť odpadla.
Juno (sonda)
Prípravy na štart
Základné skúšky sondy prebehli už vo výrobnom závode. Po nich, v apríli 2011, bola sonda prevezená na Floridu, kde pokračovali prípravné práce a testy. Týždeň pred plánovaným štartom sa sonda presunula do haly VAB (Vehicle Assembly Building), kde bola vo vnútri ochranného štítu pripevnená na vrchol svojho nosiča, rakety Atlas. Pred presunom zostavy na štartovaciu rampu 41 panovali obavy z hurikánu Emily. Napriek tomu sa však 4. augusta začal prevoz zostavy na rampu vzdialenú od VAB 550 metrov. 5. augusta v čase 08:34 UT, sedem hodín pred plánovaným štartom, sa rozbehlo odpočítavanie. V čase 12:48 UT došlo k evakuácii a uzavretiu nebezpečnej zóny okolo štartovacieho komplexu. V čase 13:36 UT sa začalo tankovať palivo do druhého a následnej aj do prvého stupňa rakety. Počas druhého plánovaného prerušenia odpočítavania došlo ku kolísaniu tlaku hélia v raketovom stupni Centaur. Odpočítavanie sa však napokon v čase 16:21 UT opäť rozbehlo. Štartovacie okno v daný deň trvalo viac než hodinu, raketa so sondou napokon vzlietla 18 minút pred jeho koncom.
Édith Piaf
Posledný manžel
Speváčka nikdy nemala problém pomôcť, keď išlo o dobrú vec. Okrem toho, že pomáhala mladým spevákom naštartovať kariéru, pomohla aj inštitúcii, ktorá sa ocitla vo veľkých finančných problémoch. Parížska Olympia, slávna koncertná sála, sa do nich dostala v roku 1960, preto sa speváčka dala nahovoriť na sériu koncertov, ktoré mali Olympii pomôcť. Hoci jej vlastný zdravotný stav už bol veľmi zlý, trpela artritídou a ďalšími chorobami a takmer nevládala stáť na pódiu, jej hlas bol skvelý. Séria koncertov Olympii pomohla a nahrávky z nich patria k tomu najlepšiemu, čo po speváčke zostalo. Vychádzajú a predávajú sa dodnes.
Juno (sonda)
Cesta k Jupiteru
Zážihom motora RD-180 sa v čase 16:25:00,146 UT raketa Atlas V so svojim nákladom sa odpútala od rampy. O pätnásť sekúnd neskôr minula vrchol obslužnej veže, 40 sekúnd po štarte ťah hlavného motora plánovane poklesol, aby sa znížilo aerodynamické namáhanie. V čase T+94 sekúnd ukončila svoju činnosť pätica prídavných rakiet, v čase T+1 minúta 40 sekúnd dosiahol výkon motora RD-180 opäť maximum. O osem sekúnd neskôr sa od rakety oddelili vyhasnuté štartovacie motory. Tri minúty a 38 sekúnd po štarte sa aerodynamický kryt chrániaci družicu rozpadol na polovice a bol odhodený. V čase T+4 minúty 32 sekúnd motor RD-180 ukončil svoju činnosť. Nasledovalo oddelenie prvého stupňa Atlas V a k činnosti sa dostal druhý stupeň nazývaný Centaur. Motor RL10 raketového stupňa Centaur bol zapnutý v čase T+4 minút 52 sekúnd a vypnutý v čase T+10 minút 49 sekúnd. Sonda s raketovým stupňom sa ostala na obežnú dráhu okolo Zeme. Neabsolvovala však ani jeden celý obeh. V čase 17:05 UT sa motor Centauru opäť zapálil a postupne odpútal sondu od Zeme. V čase T+49 minút 59 sekúnd sa motor definitívne vypol – jeho náklad sa nachádzal na únikovej dráhe k Jupiteru. Následne Centaur zaujal polohu vhodnú na oddelenie nákladu, roztočil sa rýchlosťou 4,8 otáčky za minútu, aby udržal správnu orientáciu a v čase T+53 minút 14 sekúnd (17:18 UT) sa od sondy odpojil. Samostatne letiaca sonda nadviazala spojenie so stanicou v Canberre (Austrália) a vyklopila solárne panely. Začali sa skúšky a kontroly rôznych prístrojov a systémov. Raketa Atlas naviedla sondu na obežnú dráhu tak presne, že nebolo potrebné vykonať ani prvú plánovanú korekciu dráhy.
30. augusta 2012 a 14. septembra 2012 prebehli dve korekcie dráhy.
V októbri 2013 sonda preletela okolo Zeme, čo ju urýchlilo na jej ceste k Jupiteru. Ten dosiahla päť rokov po štarte, v júli 2016.
Na obežnej dráhe
Na obežnú dráhu okolo najväčšej planéty slnečnej sústavy bola navedená 34 minút trvajúcim manévrom OIM (Orbit Insertion Maneuver), ktorý ju dostal na veľmi výstrednú eliptickú dráhu. Už nasledujúceho dňa po navedení na orbitu sa zaplo prvých päť vedeckých prístrojov. 27. augusta sonda prvýkrát preletela veľmi blízko Jupitera a zistila, že jeho výrazné oranžové pásy pokračujú aj pod vrstvou oblačnosti.
19. októbra sa sonda nečakane prepla do bezpečnostného módu. Stalo sa tak počas blízkeho preletu okolo planéty, čo sonde znemožnilo zberať údaje. V bezpečnostnom móde zotrvala šesť dní a potom sa jej činnosť úspešne obnovila. Zároveň sa zistil problém na dvojici ventilov motorového systému Juno, čo ale nesúvisí s prvou spomenutou poruchou.
Z doterajších výsledkov sondy vyplýva, že dynamika Jupiterovej atmosféry je oveľa zložitejšia, než si vedci dovtedy mysleli. Ďalej zistila, že vo vnútri planéty sa nachádza síce veľké, ale akoby zriedené, rozpustené jadro.
7. júna 2021 vykonala sonda blízky prelet okolo najväčšieho Jupiterovho mesiaca Ganymeda. Minula ho vo vzdialenosti približne 1000 kilometrov nad povrchom, pričom vyhotovila detailné snímky jeho povrchu.
Plánovaný ďalší priebeh letu
Koncom roku 2022 ju čaká prelet iba vo výške 320 km okolo mesiaca Európa. Sonda by mohla skúmať hrúbku jej ľadu mikrovlnným rádiometrom. Jej spektrometre by mohli skúmať zloženie ľadu, snímky zase zmeny za uplynulé dvadsaťročie a prípadné vodné gejzíry. V roku 2024 by sa sonda mohla dvakrát stretnúť s mesiacom Io a študovať jeho vulkanizmus. Skúmať bude aj slabé prstence Jupitera. Popritom bude Juno pokračovať aj vo svojej hlavnej činnosti, čiže v sledovaní Jupitera.
Misia sondy bude ukončená jej plánovaným navedením do atmosféry Jupitera. Udeje sa tak preto, aby sa zabránilo prípadnej kontaminácii jupiterových mesiacov.
Daniel Boyle
Dan Boyle (* 12. júl 1976, Ottawa, Ontário, Kanada) je bývalý kanadský reprezentant v ľadovom hokeji. V súčasnosti je hráčom klubu San Jose Sharks. Pôsobil aj v kluboch Florida Panthers a Tampa Bay Lightning, s ktorou v roku 2004 získal Stanley cup.
Klubový hokej
Prvý zápas v NHL odohral v sezóne 1998/99 za klub Florida Panthers. Od sezóny 2001/02 hral za Tampa Bay Lightning. V roku 2004 získal s týmto klubom Stanley Cup. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za Djurgårdens IF v švédskej hokejovej Elitserien. Pred uzávierkou prestupov v sezóne 2007/08 podpísal s Lightning nový dlhodobý kontrakt. V lete 2001 ho Tampa vymenila do San José Sharks, kde pôsobí do dnes.
Reprezentácia
Kanadu reprezentoval s číslom 27 na MS 2005 a ZOH 2010.
Poľsko
Poľsko, dlhý tvar Poľská republika (, dlhý tvar Rzeczpospolita Polska), je štát ležiaci v strednej Európe pri Baltskom mori. Na západe hraničí s Nemeckom, na juhozápade s Českom , na juhu so Slovenskom , na východe s Ukrajinou a Bieloruskom , na severovýchode s Litvou  a na severe s Ruskom (Kaliningradská oblasť, ). Okrem toho poľská hranica výhradnej ekonomickej zóny na Balte hraničí so zónami Dánska a Švédska. Celková dĺžka poľských hraníc je.
Vzhľadom na rozlohu zaberá 69. miesto na svete a deviate v Európe. V počte obyvateľov je 34. najľudnatejšou krajinou sveta. Štát je rozdelený na 16 vojvodstiev (do 31. decembra 1998 na 49), ktoré sa delia na 373 powiatov (okresov) a 2 483 gmín (obcí).
Za dohodnutý rok založenia poľského štátu je často prijímaný rok 966, v ktorom vládca Mešek I. prijal kresťanstvo. Poľsko sa stalo kráľovstvom v roku 1025 za panovania Boleslava I. Chrabrého. V roku 1569 sa po uzavretí lublinskej únie stalo súčasťou únie s Litvou. Väčšiu časť svojej histórie bola Poľská republika nezávislým a mnohonárodnostným štátom s mnohými vierovyznaniami.
Štát pretrval do roku 1795, kedy bolo územie rozdelené medzi tri subjekty: Pruské kráľovstvo, Ruské impérium a Rakúsko (takzvané tri delenia Poľska). Poľsko získalo nezávislosť v roku 1918 po prvej svetovej vojne. Počas druhej svetovej vojny bola krajina okupovaná hitlerovským Nemeckom. Počet obetí vojny sa odhaduje na vyše 6 miliónov obyvateľov predvojnového Poľska. Po vojne sa Poľsko stalo socialistickou republikou pod silným vplyvom ZSSR. V roku 1989 nastala zmena politického režimu na parlamentnú demokraciu a hospodárskeho na voľný trh.
Poľsko je členom Európskej únie, NATO, OSN, OECD, WTO či Vyšehradskej skupiny.
Pôvod názvu krajiny
Názov Poľsko sa odvodzuje od názvu kmeňa Poľania, ktorý žil vo Veľkopoľsku (časť Poľska). Slovo Polanie sa dá preložiť ako obývajúci otvorené polia. Je možné pripustiť, že hlavnou náplňou toho kmeňa bolo roľníctvo, na rozdiel od iných vtedajších kmeňov, napr. Vislanov či Mazovčanov, obývajúcich lesnaté oblasti.
V minulosti sa používal aj latinský názov terra Poloniae – Poľská zem alebo Regnum Poloniae. Názov Poľsko sa začal používať pre celú krajinu v 11. storočí.
Národné symboly
Podľa Ústavy Poľska z 2. apríla 1997 národnými symbolmi Poľska sú:
Poľsko nemá oficiálne motto. Namiesto toho sa na armádnych štandardách a tiež označeniach používajú slová: „Bóg, Honor, Ojczyzna“ (Boh, Česť, Vlasť), „Honor i Ojczyzna“ (Česť a Vlasť), „Żywią i bronią“ (Živia a bránia) alebo „Za Waszą i naszą wolność“ (Za Vašu a našu slobodu),„Takie będą Rzeczypospolite, jakie ich młodzieży chowanie“ (Bude to taká republika, aké je správanie mladých ľudí),„"Prawdziwa cnota krytyk się nie boi " (Pravá cnosť sa kritiky nebojí). Za také tiež možno uznať prvé slová poľskej hymny: „Jeszcze Polska nie zginęła“ (Ešte Poľsko nezhynulo).
Politika
Poľsko je parlamentná republika. Politický systém je založený na schválenej ústave.
Pozri aj: Zoznam vládcov Poľska
Administratívne rozdelenie Poľska
Poľsko sa od 1. januára 1999 delí na vojvodstvá, powiaty (okresy) a gminy (obce). V súčasnosti je v Poľsku 16 vojvodstiev, 308 powiatov a 65 miest so štatútom powiatu a 2489 gmin.
Demografia
Divadlo Juliusza Słowackého v [[Krakove|thumb]] [[Gdansk|thumb]] [[Vroclav|thumb]] thumb|[[Lodž]] thumb|[[Poznań]]
V čase vzniku Poľska mala krajina okolo a vyše 1 000 000 obyvateľov. Počas panovania Kazimíra Veľkého Poľsko obývalo 2,5 mil. ľudí (rozloha okolo ). Až spojenie s Litvou prinieslo radikálny nárast obyvateľstva aj rozlohy. Za časov Štefana Bátoriho bola rozloha krajiny až okolo 1 milióna km², počet obyvateľov koncom 16. storočia bol približne 9 miliónov. V čase zániku poľskej samostatnosti (okolo roku 1772) dosahoval počet obyvateľov 13 – 14 miliónov, pričom väčšina obyvateľstva, okolo 60 %, nehovorila po poľsky, ale najmä po ukrajinsky a bielorusky. Po znovuzískaní nezávislosti v roku 1918 v Poľsku viac ako 1/3 tvorili menšiny, najmä Židia, Ukrajinci, Bielorusi a Nemci. Počet obyvateľov v rokoch 1921 – 1938 vzrástol z 27,2 mil. na 35,2 milióna. Zmena hraníc Poľska po 2. svetovej vojne a nasledujúca výmena obyvateľstva s Nemeckom a ZSSR spôsobila, že Poľsko je dnes takmer jednonárodnou krajinou, menšiny netvoria viac ako 5%.
Jazyky
Poliaci sú Slovania, a spolu s Lužickými Srbmi, Čechmi a Slovákmi patria do západoslovanskej jazykovej skupiny. Úradným jazykom v Poľsku je poľština, aj keď Ústava garantuje menšinám právo používať ich jazyk v oblastiach, kde tvoria väčšinu. Podľa sčítania obyvateľstva (rok 2002) 97,8 % obyvateľov používa ako materskú reč poľštinu. Menšinovými jazykmi sú najmä nemčina, kašubčina, ukrajinčina, bieloruština, ruština, slovenčina, litovčina a rusínčina.
Náboženstvo
Približne 90% Poliakov je rímskokatolíckeho vierovyznania a 7,5 % je bez vyznania. Ďalších 100 000 obyvateľov sú gréckokatolíckeho vierovyznania. Ďalšími kresťanskými cirkvami v Poľsku sú pravoslávni veriaci (700 000) a luteráni (61 000). Pôsobí tu aj starokatolícka cirkev a iné menšie kresťanské cirkvi. Z veľkej, 3 miliónovej židovskej menšiny po vojne zostalo menej ako 10 000 židov.
Sviatky a prázdniny
Poliaci, rovnako ako ostatní obyvatelia Zeme žijúci podľa gregoriánskeho alebo juliánskeho kalendára, oslavujú 1. januára príchod nového roka.
Jedným z najvýznamnejších sviatkov v Poľsku sú Veľkonočné sviatky. Na Veľkonočný pondelok je v krajine voľno. Poliaci majú podobné zvyky ako Slováci – veľkonočné oblievačky, maľované vajcia či svätenie jedla v kostoloch.
1. máj je sviatkom práce. 3. máj je dňom Ústavy na pamiatku ústavy schválenej v roku 1791 (podľa ideálov francúzskej revolúcie). Tento deň je aj poľským národným sviatkom.
Nanebovstúpenie Pána sa slávi vo štvrtok po uplynutí 40 dní od Veľkonočnej nedele. V nedeľu v týždni po uplynutí 50 dní od Veľkej noci sa slávi Zoslanie Ducha Svätého (Turíce či Pentecost). Týždeň na to sa slávi Sviatok Svätej Trojice. Sviatok Božieho tela a krvi (krátko tiež Božie telo, Corpus Christi) je slávený vo štvrtok nasledujúci po Sviatku Svätej Trojice.
15. augusta je sviatok Nanebovzatia Panny Márie. Deň poľskej Solidarity je 31. augusta, kedy sa oslavuje vznik Solidarity (Solidarność), poľského odborového hnutia, ktoré spôsobilo pád socializmu v Poľsku roku 1989.
1. novembra sa slávi Sviatok všetkých svätých. Poliaci v tento deň navštevujú hroby svojich príbuzných a blízkych a podobne ako Slováci zapaľujú na ich hroboch sviece či kladú vence. 11. novembra sa slávi Deň nezávislosti, v tento deň roku 1918 bola vyhlásená samostatná Poľská republika.
6. decembra dostávajú poľské deti darčeky od svätého Mikuláša. Najobľúbenejším poľským sviatkom sú Vianoce. Na Štedrý večer rodiny zasadnú k slávnostne prestretým stolom. Podobne ako na Slovensku sa pred samotnou večerou jedia oplátky posvätené kňazom. Súčasťou štedrej večere však tradične nie je mäso. Pre neočakávaného hosťa je vždy prestretý jeden tanier navyše. O polnoci sa rímskokatolícki Poliaci vydávajú do kostolov na polnočnú omšu (25. december, narodenie Pána a začiatok Vianoc) a po návrate sa obdarujú darčekmi. 26. decembra sa rodiny a priatelia navštevujú a oddychujú. Sviatky sa svojím priebehom podobajú slovenským.
V Poľsku, rovnako ako na Slovensku, ľudia oslavujú svoje meniny v deň kedy aj niektorý zo svätých má svoj sviatok. Meniny sa dokonca považujú za dôležitejšie ako narodeniny a oslávenec je obdarovaný množstvom darčekov od svojich blízkych.
Dejiny
náhľad|Kráľ [[Ján III. (Poľsko)|Ján III. Sobieski. Slávny víťaz bitky pri Viedni v roku 1683 pomohol Habsburgovcom vyhnať Turkov z Uhorska.]] Poľsko ako štátny útvar vzniklo už v 10. storočí pod dynastiou Piastovcov. V 12. storočí sa Poľsko rozpadlo na niekoľko menších štátov, ktoré boli spustošené mongolskými nájazdmi Zlatej hordy v roku 1241. Pod dynastiou Jagelovcov uzavrelo Poľsko spojenectvo s Litvou (krewská únia). Spojeným poľsko-litovským silám sa podarilo poraziť spoločného nepriateľa, mocný Rád nemeckých rytierov.
Rozkvet Poľska nastal v 16. storočí, kedy sa spojilo s Litvou (lublinská únia, v roku 1569) do jedného štátneho útvaru – Poľsko-Litovskej únie (Rzeczpospolita Obojga Narodów) nazývanej krátko Republika, keďže to bola šľachtická republika (šľachta mala právo voliť a dokonca mal každý šľachtic právo veta, čo sa neskôr stalo Poľsku osudným), ktorá trvala v rokoch 1569 – 1795. V polovici 17. storočia vypuklo kozácke povstanie vedené Bohdanom Chmelnickým. Povstania vznikli ako následok polonizácie východných oblastí a mali za následok postupné odcudzenie sa Rusínov poľskému štátu a pripájanie týchto oblastí dnešnej Ukrajiny k Rusku. Poľsko muselo viesť vojny aj proti Rádu nemeckých rytierov – neskôr Prusko, Švédsku, Krymskému chanátu a Turkom až do roku 1699. Nasledujúcich 80 rokov centrálna vláda čoraz viac slabla, štátne orgány prestávali plniť svoju funkciu a krajina sa stala závislou od Ruska. Osveta v Poľsku spustila národné hnutie, v Poľsku bola 3. mája 1791, ako v prvej krajine Európy, schválená písaná ústava (štátny sviatok). Reformný proces v krajine bol však zastavený delením krajiny medzi Prusko, Rusko a Rakúsko v rokoch 1772, 1793 a 1795 čo malo za následok koniec Poľska. (Pozri aj delenia Poľska)
Poliaci odmietali obmedzenie svojich slobôd (v minulosti sa nazývali aj ako Národ slobodných ľudí) a niekoľkokrát povstali proti cudzej nadvláde. Počas napoleonských vojen bol poľský štát s liberálnou ústavou pod názvom Varšavské vojvodstvo obnovený. V roku 1815, po porážke Napoleona, bolo z Varšavského vojvodstva vytvorené Poľské kráľovstvo (používal sa aj neoficiálny názov Kongresové kráľovstvo, keďže vzniklo Viedenským kongresom), na jeho čele však stál ruský cár. Jeho rozloha bola, počet obyvateľov okolo 2 600 000 (v roku 1814). Malo vlastný parlament, a ruský cár bol titulovaný aj ako kráľ Poľska (len do roku 1831). V roku 1831 však poľský parlament zosadil ruského cára z trónu, ten ho vzápätí rozpustil a Poľsko sa stalo súčasťou Ruska ako Privislinskij Kraj. Neskôr ruský cár zredukoval poľské slobody a po povstaní roku 1863 sa úradnou rečou stala ruština a poľština bola zakázaná. V 19. storočí sa oázou slobody pre Poliakov stala len rakúska provincia Halič s centrom vo Ľvove.
Poľská republika bola obnovená po 1. svetovej vojne 11. novembra 1918. V rokoch 1918 a 1919 vybojovala v poľsko-ukrajinskej vojne územia východnej Haliče. V roku 1919 bola republika napadnutá Sovietskym Ruskom (sovietsko-poľská vojna, február 1919 – marec 1921), no svoju nezávislosť obhájila a k Poľsku pripojila i ďalšie, nepoľské oblasti. V roku 1920 sa súčasťou Poľska stali aj Tešínsko a časti Spiša a Oravy.
1. septembra 1939 bolo Poľsko napadnuté vojskami nacistického Nemecka, slovenské vojská prekročili (bez vyhlásenia vojny) štátnu hranicu. Poľská republika 28. septembra 1939 opäť zanikla. Vláda utiekla do Francúzska a neskôr do Spojeného kráľovstva, kde vzniklo exilové vojsko bojujúce proti nacistom po boku Spojencov. Západnú a severnú časť územia bývalej druhej Poľskej republiky si začlenila do svojho územie Nemecká ríša. Východná časť obývaná hlavne Bielorusmi a Ukrajincami pripadla Sovietskemu zväzu. Po vojne si ZSSR tieto územia ponechal a anektoval. Časť zajatcov, ktorých zajal Sovietsky zväz na začiatku vojny, bola v roku 1940 boľševikmi popravená (tzv. katyňský masaker), množstvo Poliakov bolo deportovaných. Na zvyšku poľského územia nacisti vytvorili územie pod zvláštnou správou, ktoré sa označovalo Generálny gouvernement. Nacisti na tomto území vytvorili getá, v ktorých sústreďovali židovské obyvateľstvo. Neskôr Židov deportovali do koncentračných táborov, kde veľkú časť z nich zavraždili. Tvrdo prenasledovali aj poľské obyvateľstvo. Najväčšie nacistické vyhladzovacie tábory vybudovali Nemci práve na poľskom území, boli to napr. Auschwitz-Birkenau, Treblinka alebo Majdanek. Počas druhej svetovej vojny existovalo na poľskom území silný protinacistický odboj, ktorý vyvrcholil varšavským povstaním. Krajinu oslobodili v prebehu rokov 1944 a začiatkom roku 1945 sovietske vojská. Celkovo počas vojny zahynulo vyše 5,5 milióna obyvateľov Poľska, čo prestavuje vyše 16% predvojnovej populácie. Po skončení vojny bola poľská západná hranica posunutá na rieky Odra a Nisa (tzv. línia Odra-Nisa), nemecké obyvateľstvo bolo vyhnané a medzi ZSSR a Poľskom došlo k presunu Poliakov na jednej strane a Ukrajincov a Bielorusov na druhej. Rozloha Poľska sa zmenšila o (20 % predvojnového stavu).
V Poľsku sa podobne ako v celej východnej Európe dostali k moci komunisti (1948). Bol nastolený totalitný režim podobný tomu v Česko-Slovensku či ZSSR. V roku 1952 sa zmenila na Poľskú ľudovú republiku. Rok 1956 priniesol trocha viac slobody a menej teroru. V roku 1980 boli po vlne štrajkov založené nezávislé odbory Solidarita (Solidarność), ktoré sa postupne stali dôležitou politickou silou. Na ich čele stál neskorší prezident Lech Wałęsa. Solidarita v prvých postkomunistických voľbách roku 1990 zvíťazila. Po páde komunizmu Poľsko, podobne ako Maďarsko či Česko-Slovensko, prijalo tvrdú ekonomickú reformu s cieľom transformovať svoju socialistickú ekonomiku na konkurencieschopnú. V roku 1999 sa stalo členom Severoatlantickej aliancie a 1. mája 2004 spolu s ďalšími 9 krajinami členom Európskej únie. Poľsko je v rámci EÚ najväčšou tzv. novou členskou krajinou a jeho cieľom je ovplyvňovať politiku EÚ výraznejšie ako ostatné menšie krajiny.
Zmeny hraníc Poľska
V histórii zmenilo Poľsko územie niekoľkokrát.
V roku 1634 bolo Poľsko (Republika oboch národov) najväčším európskym štátom, až do roku 1772, kedy bolo rozdelené medzi Prusko, Rusko a Rakúsko.
Po prvej svetovej vojne však bolo znova obnovené. Svojou rozlohou siahalo až na územie dnešného Bieloruska, Litvy, Lotyšska a Ukrajiny.
1. septembra 1939 Nemecko zaútočilo na Poľsko, 17. septembra ZSSR napadlo Poľsko z východu, údajne preventívne, aby toto územie neobsadili Nemci. Nemecko a ZSSR sa dohodli, že si Poľsko rozdelia v pomere 2:1.
Po skončení 2. svetovej vojny sa pri obnovovaní hraníc v Európe začala klásť otázka menšín. Podľa menšín mali byť upravené aj hranice. Keďže bol východ Nemecka obývaný Poliakmi, rozhodlo sa o posunutí hraníc Poľska viac na západ. Hranica na západe je tvorená Lužickou Nisou a Odrou. Nemecko tiež prišlo o územie Východného Pruska, ktoré si rozdelilo Poľsko a ZSSR (dnes Kaliningradská ruská enkláva). Do obnoveného poľského územia patrilo územie, ktoré bolo obsadené Nemeckom 1. septembra a dokonca aj východná časť Nemecka obývaná Poliakmi. Ale územie obnoveného Poľska už nezahŕňalo územie, ktoré napadol ZSSR 17. septembra. To ostalo Sovietskemu zväzu a stalo sa súčasťou Bieloruskej SSR a Ukrajinskej SSR.
Geológia
Krajina sa nachádza na styku troch regionálno geologických oblastí, sú ňou prekambrická východoeurópska platforma a jej mladšia pokrývka, prvohorné hercýnske horstvo (Český masív) a s ním súvisiace panvy a druhohorno-treťohorné Karpaty.
Východoeurópska platforma na poľské územie zasahuje na povrchu hlavne svojou druhohornou pokrývkou, v podloží ktorej sa nachádza paleoproterozoické balticko-bieloruské pásmo. Tvorí podstatnú časť krajiny severovýchodne od línie Radom-Koszalin. Táto oblasť je tiež označovaná ako transeurópska sutúrna zóna. Tá je oblasťou násunu kaledónskeho horstva, v rámci ktorého tvoria najväčší povrchový výstup Svätokrížske hory. Južne od oderského zlomu leží severná časť hercýnskeho horstva Českého masívu, hlavne jej moravsko-sliezska a lužická oblasť (hlavne kryštalické bridlice a granitoidy). Na toto horstvo sú naložené karbónsko-permské horniny severonemecko-poľskej panvy a stredopoľskej panvy ale aj hornosliezskej panvy, s výdatnými zásobami uhlia. Panva Baltského mora je druhohorného veku. Najjužnejšiu časť krajiny tvoria karpatské flyšové príkrovy, malý úsek bradlového pásma (Pieniny), Tatry a podhalská panva. Karpaty z vonkajšej strany obopína čelná predhlbeň, ktorá je v Poľsku aj zdrojom ropy a plynu.
Fauna, flóra a ochrana prírody
Lesy pokrývajú asi 30% územia krajiny, sú to najmä ihličnaté lesy (Tatry, Karpaty, Krkonoše). Listnaté lesy prevažujú najmä na severe (Pomoransko, Mazursko), v podkarpatských lesoch, brezové lesy a rašeliniská v nevyužívaných nížinách. Vo Vysokých Tatrách je vo vyšších vrstvách rozšírená aj alpská vegetácia.
náhľad|left|[[Štetínsky záliv, špeciálna oblasť ochrany vtáctva]] Močiarové oblasti v Podlasii, Mazursku, Warmii a Pomoransku sú chránené niekoľkými spôsobmi, vrátane Biebrzanského národného parku, Wolinského národného parku a lokalít Natura 2000, ako je napríklad Štetínsky záliv.
V Poľsku žijú najmä jelene, srnce, diviaky, v Tatrách aj medvede, vlci, chránené kamzíky, svište či rysy. Z vtáctva sú to chránené morské a skalnaté orly, bociany, kormorány, tetrovy či výry.
V Bielovežskom pralese žijú, donedávna ako v jedinom mieste v Európe, vo voľnej prírode zubry európske (nedávno boli vypustené do voľnej prírody aj v slovenskom národnom parku Poloniny). Okrem nich tam žijú aj losy, medvede, rysy či bobry.
V Poľsku je celkovo chránených územia, čo predstavuje 32,1% rozlohy krajiny. Ochrana prírody je sústredená hlavne v 23 národných parkoch.
Ekonomika
náhľad|left|Burza cenných papierov vo Varšave je najväčšou v stredovýchodnej Európe Po nastolení demokracie roku 1989 sa Poľsko vydalo na cestu liberálnych ekonomických reforiem a transformácie svojej ekonomiky a dnes je jednou z najúspešnejších ekonomík východnej Európy pokiaľ ide o rast HDP. Úroveň jeho HDP na hlavu (PKP) však stále zostáva najnižšia v strednej Európe. Aj podiel poľnohospodárstva na HDP je 2,5%. Ako v prípade mnohých iných krajín teda zdanlivo vysoký rast (ktorý je ale nižší ako na Slovensku) z nižšieho základu zatiaľ znamenal len akési dobiehanie okolitých krajín, ktoré nezaznamenali taký hospodársky úpadok v 70-tych a 80-tych rokoch 20. stor. ako Poľsko.
2401 Aehlita
2401 Aehlita je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 2. novembra 1975.
Poľsko
Ekonomika
Popri transformácii ekonomiky prebehla v Poľsku aj privatizácia malých, stredných ale aj veľkých štátnych podnikov, čo spôsobilo aj nárast nezamestnanosti (v roku 2006 okolo 15,5%), no na druhej strane noví investori priniesli do podnikov know-how a nové technológie, čo zabezpečuje Poľsku dlhoročný rast ekonomiky. Najväčšími predajmi boli predaj Telekomunikacja Polska France Telecom-u roku 2000 a predaj 30% akcií Poľskej banky, PKO BP, na Poľskej burze v roku 2004.
Poľsko má jeden z najväčších agrosektorov v Európe, zamestnávajúci až 14% populácie. Transformácia zdravotníctva, vzdelávacieho systému, dôchodkového systému, štátnej správy spôsobili tlaky na rozpočet. Poľsko však pohltilo väčšinu z investícií smerujúcich do transformujúcej sa východnej Európy. Rast HDP bol vysoký v roku 1993 – 2000, s krátkym poklesom v rokoch 2001 – 2002. Spojenie s Európskou úniou krajine zaistí opätovný rast HDP na úrovni predchádzajúcich rokov.
Česko-slovenská hokejová liga 1963/1964
Sezóna 1963/1964 bola 21. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom I. liga. Súťaž mala 12 účastníkov. Majstrom sa stalo družstvo ZKL Brno. Vypadli družstvá VTŽ Chomutov a Dukla Litoměřice. Postúpili družstvá Dukla Košice a Motorlet Praha.
Poľsko
Ekonomika
Rast HDP v jednotlivých štvrťrokoch:
Hoci poľská ekonomika zažíva v súčasnosti ekonomický boom, stoja pred ňou ďalšie výzvy, ako napríklad splnenie ekonomických kritérií dovoľujúcich pristúpenie Poľska k spoločnej európskej mene – euro v horizonte roku 2010.
Cestovný ruch
thumb|Pobrežie [[Baltské more|Baltského mora v Rewale]] Prví poľskí turisti boli pútnici, ktorí cestovali do svätýň a pútnických chrámov. V devätnástom storočí už boli dôležitou turistickou destináciou aj Tatry a v roku 1874 bola v Novom Targu založená Galícijská tatranská spoločnosť.
Lykožrút smrekový
Lykožrút smrekový (Ips typographus) je druh hmyzu z čeľade nosáčikovité (Curculionidae) z radu chrobáky (Coleoptera). Patrí medzi významných škodcov smreka obyčajného.
Poľsko
Cestovný ruch
V súčasnej dobe sa cestovný ruch krajiny zameriava predovšetkým na historické objekty a rekreačné oblasti v atraktívnej prírode (kúpele, národné parky). Poľsko má 16 oblastí UNESCO. Zázemie pre turizmus je vybudované na vysokej úrovni, existujú početné turistické informačné stánky a veľmi populárne sú reštaurácie, kaviarne, krčmy a mliečne bary. Poľský turisticko-vlastivedný spolok operuje po celej krajine a jeho cestičky sú opísané skratkou PTTK (Polskie Towarzystwo Turystyczno-Krajoznawcze) a označené farebným značkovaním.
left|thumb|[[Łazienki Królewskie vo Varšave]] thumb|Ropná baňa v [[Bóbrka|Bóbrke blízko Krosna - Múzeum ropného a plynárenského priemyslu Ignaceho Łukasiewicza]] Najpopulárnejšie a najnavštevovanejšie sú mestá Varšava, Lublin, Krakov, Wieliczka, Oswiecim , Bochnia, Wadowice, Osvienčim, Zakopané , Čenstochová, Vroclav, Poznaň, Hnezdno, Štetín a Gdansk. Z prírodných oblastí sú to Tatry, Podhalie, Gorce, Beskydy (napr. Beskid Żywiecki, Sliezske Beskydy, Nízke Beskydy a Bieszczady), Svätokrížske hory, Krkonoše, Bielovežský a Biebrzanský národný park, jazero Śniardwy, Štetínsky záliv a pobrežie Baltského mora od Swinoústia po Krynicu Morskú.
Lykožrút smrekový
Opis
náhľad|vľavo|Lykožrút v [[Meyers Konversations-Lexikon 1888]]
Poľsko
Cestovný ruch
Najznámejšie múzeá sú Archeologické múzeum v Biskupine, Múzeum začiatkov poľského štátu v Hnezdne, Wawelský hrad v Krakove, Kráľovský a Wilanowský palác a Łazienki Królewskie vo Varšave, Národné múzeá vo Varšave, Krakove, Poznani, Štetíne, Kielcach a vo Vroclave. Kniežacie zámky sú v Pomoranskom Štetíne, Darlove a Slupsku. Atraktívny je Dom narodenia Fryderyka Chopina v dedine Żelazowa Wola (gmina Sochaczew), Múzeum Marie Skłodowskej-Curieovej vo Varšave, Dom Jana Kochanowskeho v dedine Czarnolas neďaleko Radoma, Tatranské múzeum v Zakopanom, Poľnohospodárske múzeum v meste Ciechanowiec či Národné múzeum poľnohospodárstva a potravinárstva v dedine Szreniawa blízko Poznane.
Zoologické záhrady sú vo Vroclave, Poznani, Lodži, Krakove, Varšave, Płocku, Toruni, Gdansku a Akwarium Gdyńskie v Gdyni. Safari parky sú v Świerkocine neďaleko Gorzowa Wielkopolskeho a v Borysewe blízko mesta Poddębice, pričom botanické záhrady medzi iným v Krakove, Varšave, Vroclave, v Lodži, Lubline, Kórniku, Raciborzi a v kúpeľoch Lądek-Zdrój. Najstaršie arborétum v Poľsku sa nachádza v dedine Lipno (gmina Niemodlin). Okrem toho v Štetíne pri parku Jana Kasprowicza je veľká ružová záhrada.
thumb|left|Palác Czartoryskich v [[Puławy|Puławach]] V Poľsku sa rozvíja agroturistika, turistika s deťmi, cykloturistika a vodáctvo. Populárne splavné trasy sú Elbląski kanál, Augustovski kanál, rieka Visla, Pilica  , Czarna Hańcza, Wieprz, Bug, Drawa , Krutynia  , Warta  , Rega , Parsęta, Radew , Odra    a Štetínsky záliv. Turistika s deťmi je najlepšie rozvinutá vo veľkých mestách (Štetín, Gdansk , Łódź , Varšava ) a známych rekreačných strediskách, napr. v Swinoústi, Kolobrehu a Trzebieży.
Lykožrút smrekový
Opis
Tento nenápadný malý chrobák je zvyčajne považovaný za lesného škodcu. Telo je valcovité, čiernohnedo sfarbené, lesklé, so svetlo žltými chlpmi. Tykadlá sú paličkovité. Dorastá do veľkosti 45,5 mm. Štít je v prednej časti hrboľnatý, v zadnej časti jemne bodkovaný. Medzery medzi riadkami bodiek má hladké. Priehlbeň sklonu na krovkách je vrúbkovaná na každej strane štyrmi zubmi, z ktorých tretí odhora je najväčší.
Poľsko
Cestovný ruch
Jedna z najdlhších národných cyklistických trás je Východná cyklotrasa Green Velo (Wschodni Szlak Rowerowy Green Velo), od mesta Końskie cez Oblęgorek, Kielce, Sandomierz, Rzeszów, Przemyśl, Chełm, Włodawe, Hajnówke, Białystok, Goniądz, Augustów, Suwałki, Węgorzewo, Lidzbark Warmiński a Frombork až po Elbląg. Poľsko-slovenská cesta pre cyklistov spája Martin s mestom Bielsko-Biała.
Tematické trasy pre pešiu turistiku a autom boli vytvorené v mnohých regiónoch, napr. Piastovná cesta (Szlak Piastowski) v Poznani, Hnezdnom a v okolí, Kráľovská cesta vo Varšave (Trakt Królewski w Warszawie) , Pápežská trasa (napr. szlak „Ścieżkami Jana Pawła II” v Krakove), Malopoľská medová oblasť (Małopolska miodowa kraina) a Lubuská trasa vína a medu (Lubuski Szlak Wina i Miodu).
thumb|[[Zamość, radnica a Veľké námestie]] V roku 2016 najvyšší počet turistov využívajúcich ubytovanie bol zaznamenaný vo vojvodstvách malopoľským, mazovským, dolnosliezským, sliezským, západopomoranským a pomoranským. Domáci cestovný ruch bol najväčší v nasledujúcich provinciách: malopoľské vojvodstvo, pomoranské, mazovské a západopomoranské. Zahraničným návštevníkom bolo pridelených 19,5% všetkých prenocovaní. Vojvodstva mazovské, malopoľské, podleské, západopomoranské a lubuské sa vyznačuje najväčším podielom zahraničných turistov medzi tými, ktorí ubytovanie využívajú. Do okresov s najvyšším počtom prenocovaní poskytnuté zahraničným turistom boli zahrnuté Krakov (55,7%), Swinoústie (Świnoujście) (47,7%), Varšava (42,7%), Gdansk (38,6%), Vroclav (36,3%), Białystok (35,9%), Štetín (35,8%), a Katovice (29,9%). V Krakove boli väčšinou turisti z Veľkej Británie (17%) a Nemecka (10,5%), v Swinoústi z Nemecka (97,3%) a vo Varšave z Veľkej Británie (9,3%), Spojených štátov (8,7%) a Nemecka (8,1%). Percento turistov zo Slovenska medzi zahraničnými turistami v okrese Tatra bolo 9,8%. Cudzinci zo susedných krajín, ktorí navštívia Poľsko, podľa počtu boli Nemci (viac ako 25 miliónov), Česi (asi 12 miliónov), Ukrajinci (asi 10 miliónov), Slováci (asi 6 miliónov), Bielorusi (asi 3 miliónov), Litovčania (asi 3 miliónov) a Rusi (asi 1 milión). Index sezónnosť, to znamená počet nocí strávených v turistických ubytovacích zariadeniach v júli a auguste vydelený počtom nocí v turistických ubytovacích zariadeniach spolu * 100%, pre Poľsko v období 2004-2016 znížil o takmer 5 p. percent, čo znamená rovnomernejšie ako predtým rozloženie prenocovanie v priebehu celého roka. V roku 2016 obyvatelia Poľska cestovali hlavne do európskych krajín (93% ciest). Najväčší počet ciest sa uskutočnil v Nemecku (2310.000), Taliansku (936.000), vo Veľkej Británii (915.000), Chorvátsku (661.000), Česku (655.000), Grécku (611.000), Španielsku (588 tis.), Rakúsku (403 tis.), na Slovensku (370 tis.) a Francúzsku (370 tis.). Hlavnými cieľovými krajinami počas jednodňových ciest boli susedné krajiny Poľska - Nemecko, ktoré tvorili 40%, potom Česko - 35% a Slovensko - 15%. .
Lykožrút smrekový
Opis
Dospelá larva je dlhá 45 mm, biela, so žltohnedou hlavou. Kukla je biela a meria asi 4 mm. Vajíčka sú tiež biele, oválne a lesklé.
Poľsko
Dopravná sieť
náhľad|Diaľnica A4 v Krakove náhľad|[[Diaľnica A1 (Poľsko)|Diaľnica A1/A4]] thumb|Stadion Narodowy, Varšava ([[Majstrovstvá Európy vo futbale 2012|UEFA EURO 2012)]]
Lykožrút smrekový
Rozšírenie
Vyskytuje sa v Európe, severnej Ázii, Malej Ázii. U nás sa vyskytuje v polohách nad 600 m, hlavne v smrekových monokultúrach.
238 Hypatia
238 Hypatia je planétka v hlavnom páse planétok. náhľad|center|400px|Obežná dráha planétky 238 Hypatia
NGC 4448
NGC 4448 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Lykožrút smrekový
Spôsob života a potrava
180px|náhľad|A – chrobák v požerku, B – prieduchy, C – snubná komôrka, D – samička vyhrýzavajúca chodbičku, E – samček odstraňujúci piliny
NGC 4448
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
Lykožrút smrekový
Požer lykožrúta
S pokračujúcou jarou (od konca apríla do začiatku mája) sa chrobáky začínajú prebúdzať na svojom zimovisku v strome, kde sa vyvinuli a rojiť. Dospelé chrobáky vyletia zo svojich zimovísk a napádajú poškodené alebo zrezané stromy. Zavŕtané pod kôrou stromov strávia väčšinu svojho života. Živia sa lykom, ktoré zaisťuje transport vody a živín v strome, a tým ho poškodzujú. Strom začne usychať a nakoniec uhynie. Ale smrek má niekoľko možností obrany proti týmto škodcom. Vo chvíli, kedy sa lykožrút zavŕta do kôry a naruší živičné kanáliky, vyvalí sa naňho miazga, ktorá ho prilepí a jedinec zahynie. Zdravé stromy takto dokážu odolať náletom mnohých lykožrútov. Lykožrút napáda slabé a poškodené jedince. Ak však nastane veterná kalamita, z poškodených stromov vznikne početná generácia jedincov. Tie potom úspešne napadnú aj silné a odolné stromy.
Poľsko
Dopravná sieť
Poľsko má málo rozvinutú dopravnú sieť. Dĺžka železníc je a ciest. V Poľsku je 21 000 000 registrovaných osobných automobilov a 4 500 000 nákladných automobilov (2010).
Lykožrút smrekový
Rozmnožovanie
Celý vývoj za normálnych podmienok trvá asi 10 týždňov (štádium vajíčka 12 dní, larvy 24 dní, kukly 12 dní, dospievania 24 dní). Živí sa predovšetkým lykom, potom ihličím, kôrou alebo lístím napadnutých stromov.
Poľsko
Dopravná sieť
Poľsko má 8 hlavných letísk, 122 letísk a 8 heliportov. Dĺžka vodných ciest a kanálov je. Obchodné loďstvo zahrňuje 114 lodí a ďalších 100 registrovaných mimo krajinu. Poľské hlavné prístavy sú Gdansk, Gdyňa, Štetín, Świnoujście, Police, Kołobrzeg, Ustka, Varšava a Vroclav.
Lykožrút smrekový
Ochrana
Poranený alebo oslabený strom vylučuje vplyvom teploty uhľovodíkové terpény, ktoré sú primárnym atraktantom (lákadlom) chrobákov. Toho sa využíva pri ochrane pred lykožrútom, kedy sa vyrubujú zdravé smrekové stromy a používajú sa ako lapáky. Ďalším typom sú feromónové lapače.
Poľsko
Zdravotná starostlivosť
V súlade s článkom 68 ústavy Poľskej republiky má každý obyvateľ Poľska právo na ochranu zdravia. Štátna správa zabezpečuje rovnaký dostup k službám zdravotnej starostlivosti všetkým občanom, nezávisle od ich materiálnej situácie, z verejných zdrojov. Podmienky a rozsah starostlivosti vymedzujú predpisy.
Hudba
náhľad|Wojciech Kilar, preslávený filmovou hudbou
Lykožrút smrekový
Ochrana
V súčasnosti veľmi často dochádza v dôsledku narušenia rovnováhy lesných ekosystémov k ich premnoženiu. Lykožrút má však v ekosystéme významnú funkciu. Pokiaľ sa nepremnoží a nezačne napádať aj zdravé stromy, zaisťuje omladenie lesa a jeho dobrý zdravotný stav, pretože napáda len staré, slabé a choré stromy.
Poľsko
Hudba
thumb|upright|Fryderyk Chopin
thumb|upright|Józef Piłsudski
Najčastejšie spomínaní poľskí skladatelia vážnej hudby sú : Fryderyk Chopin, Karol Szymanowski, Krzysztof Penderecki, Zbigniew Preisner, Wojciech Kilar, Ignacy Jan Paderewski, Henryk Wieniawski, Krzysztof Komeda, Andrzej Panufnik, Stanisław Moniuszko, Jan A. P. Kaczmarek, Witold Lutosławski.
Lykožrút smrekový
Ochrana
Vo Švédsku odobrali vzorky kmeňov smreka obyčajného, ktoré boli infikované lykožrútom. Tieto vzorky potom boli monitorované niekoľko mesiacov cez jar a jeseň. Zistili prítomnosť 32 druhov článkonožcov. Z toho 17 druhov sa živí larvami lykožrúta. Medzi týchto prirodzených predátorov patria chrobáky (z čeľade Staphylinidae, Histeridae, z rodu Thanasimus, Rhizophagus ferrugineus), blanokrídlovce (Pteromalidae, Braconidae), dvojkrídlovce (Dolichopodidae) a šťúriky (Chernes cimicoides). Predpokladá sa, že znižujú produktivitu o 83 %. Rozšírenie v štádiu 4 až 8 týždňa ovplyvňujú aj parazitujúce osičky Rhopalicus tutele a Roptrocerus xylophagorum a predácia druhov Lonchaea bruggeri a Quedius plagiatus.
Poľsko
Počiatky poľskej literatúry v stredoveku
Stredoveká literatúra v Poľsku povstávala pod vplyvom západných krajín a kresťanstva. V prvom období jej rozvoja (do konca 11. storočia) sa na území krajiny rozvíjala výhradne v latinskom jazyku a bola v prevažnej miere anonymná. Próza sa skladala z opisov života svätých (napr. život sv. Vojtecha, či Bruna z Querfurtu), listov, dejepisných diel a kroník (Gallova Chronica Polonorum, Kadłubekova Chronica Polonorum). Poézia mala charakter príležitostný, panegyrický, liturgický a žalobný. V druhom období (12. až 14. storočie) sa v písomníctve rozvíjali kázania (Kázania svätokrýžske). Objavovali sa prvé útvory v národnom jazyku (Psałterz floriański, Bogurodzica), ktorý bol zároveň využívaný v ústnej tvorbe. Rovnoprávne postavenie si získal v treťom období (14. až 16. storočie), v ktorom vznikli diela ako napríklad tzv. Lament świętokrzyski a Rozmyślanie przemyskie. Taktiež boli vytvárané poľské preklady Biblie.
Renesancia
Na počiatku vznikala renesančná literatúra v Poľsku v latinčine pričinením cudzozemcov (Filip Kallimach, Konrad Celtis), ako aj Poliakov (Mikołaj Hussowczyk, Andrzej Krzycki). Literárne diela písané po poľsky sa objavovali čoraz častejšie približne od roku 1543, kedy čoraz väčšie uznanie získavali spisovatelia ako: Mikołaj Rej, Andrzej Frycz Modrzewski, Stanisław Hozjusz. V tomto období zároveň vzrástla popularita literatúry s občianskou tematikou. Najväčší rozkvet renesančnej literatúry pripadá na roky 1565 až 1590. Najdôležitejšími spisovateľmi tej doby boli: Łukasz Górnicki, A.P. Nidecki i Jan Kochanowski. Posledne menovaný sa stal otcom poľského literárneho jazyka písaním piesní, frašiek a tragédií. Od roku 1590 po začiatok 17. storočia nastal súmrak renesancie v poľskej literatúre.
Barok
Poľská baroková literatúra (17. storočie) sa skladá z niekoľkých prúdov, mimo iných z náboženského prúdu, rozvíjajúceho sa pod vplyvom protireformácie (elégie, emblémy, kázania, piesne, hagiografické diela, parafrázy biblických kníh, texty s individuálnym a meditatívnym charakterom, napr. Sępa Szarzyńského). Druhým prúdom barokovej literatúry bola tvorba Jezuitov (najmä latinská – epigramy, ódy, piesne, ale tiež preklady, napr. Biblia Jakuba Wujka). V rámci tohto prúdu vznikali náboženské a politické traktáty (Skarga), modlitebné knižky, dramatické texty pre školy. Iným prúdom bola sarmatská tvorba (tradičné formy nadväzujúce na stredovek, rozvoj zemianskej a rytierskej poézie, popularitu získavali domáce silvy a pamätníky). Poézia vyjadrovala pocit márnosti z dočasného majetku ako aj pominuteľnosť lásky a šťastia (Roksolanki Zimorowica). Vznikali tiež erotiky (J. A. Morsztyn). V literatúre baroka sa vydeľuje tiež „šašovská“ tvorba (prevažne anonymná), v ktorej dominovala paródia, satira, groteska a nonsens.
Osvietenstvo
Doba osvietenstva sa v Poľsku začala v prvej polovici 18. storočia. Bola previazaná s krízou šľachtickej demokracie a ohrozením nezávislosti štátu. Preto sa veľká časť literatúry zaoberala občianskymi a politickými otázkami. Predstaviteľmi takej literatúry sú napríklad Ignacy Krasicki i Adam Naruszewicz. Títo spisovatelia (podobne ako Franciszek Bohomolec, Julian Ursyn Niemcewicz a Franciszek Zabłocki) boli spojení s klasicizmom, nadväzujúcim do antickej tvorby. Tento prúd predstavoval oficiálny a kráľom podporovaný literárny program Poľska. Vedľa neho fungoval sentimentálny prúd, propagovaný strediskom Czartoryských v Puławoch. Predstaviteľmi prúdu boli napríklad Franciszek Karpiński a Franciszek Dionizy Kniaźnin. Najpopulárnejšími druhmi doby boli: óda, selanka, bájka a satira. Boli tvorené heroicko-komické poémy ako aj prvé poľské romány.
Romantizmus
náhľad|Prvé vydanie knihy Pan Tadeusz
Situácia po strate nezávislosti v roku 1795 značne vplývala na poľskú literatúru, ktorá odvtedy plnila funkciu udržiavania národného povedomia. Pod vplyvom nemeckého a anglického romantizmu sa učil a rozvíjal prúd poľského romantizmu. Ten spočiatku rivalizoval s klasicizmom a postanisławovským sentimentalizmom, neskôr dominoval až do roku 1863. V porozborovom období boli hromadené povesti, legendy a ľudové piesne (Oskar Kolberg). Literárnu situáciu zmenil úpadok Novembrového povstania (1831). Písomníctvo sa od tej chvíle rozdelilo na literatúru domácu (historické romány Kraszewského, šľachtické povedačky Rzewuského, situačné komédie Fredra) a emigračnú, kde vznikali dôležité diela poľskej literatúry. Mickiewiczove Dziady a Pan Tadeusz (ktorý bol uznaný za národnú epopej), Słowackého Kordian, Krasińského Nie-Boska komedia. Nastal rýchly rozvoj lyriky, v tom mystickej poézie. Objavili sa také druhy ako romantická dráma, digresívna poéma a množstvo iných. Na diela, ktoré vznikli v tomto období, sa odvolávali všetky neskoršie literárne epochy.
Pozitivizmus
Rok 1864 (porážka Januárového povstania) sa zvyčajne pokladá za počiatok pozitivizmu v Poľsku. Politická situácia v krajine, pochybnosti odzískania nezávislosti cestou ozbrojeného odporu ako aj zaujatie vedeckými objavmi, zmenili úlohu pripisovanú literatúre. Predovšetkým mala byť užitočná a reagovať na aktuálne udalosti a spoločenské problémy. Zmenšil sa význam poézie (no aj naďalej vznikala, písali ju napr. Maria Konopnicka, Adam Asnyk) a najviac ceneným literárnym druhom sa stal realistický (napr. Prus Lalka, Orzeszkowa Meir Ezofowicz, Nad Niemnem), alebo tendenčný román (napr.Kraszewski Dziadunio, Orzeszkowa Pan Graba, Pamiętnik Wacławy). Zároveň vznikali početné novely (Konopnicka, Sienkiewicz, Prus), a tiež historické romány, ako napríklad: Faraon Prusa a Ogniem i mieczem, Potop, Pan Wołodyjowski, Krzyżacy, Quo vadis Henryka Sienkiewicza. Posledne menovaný spisovateľ dostal v roku 1905 Nobelovu cenu za literatúru.