cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Efrém Sýrsky
Myšlienky
V tomto duchu popisuje Trojicu prostredníctvom obrazu slnečného/ohnivého lúča a tepla. O vzťahu medzi Otcom a Synom hovorí ako o vzťahu medzi stromom a jeho plodmi, o Duchu Svätom ako o bytí zostupujúcom na sviatosti. Krista v jednom hymne zase popisuje aj ako perlu, ktorá sa musí ako potápač (amod) ponoriť do vody (t.j. byť pokrstený - amida) a pred tým, než zaujme svoje vznešené miesto musí byť prepichnutá (Kristovo utrpenie). Dejiny (ekonomiku) spásy popisuje ako cestu vedúcu od stromu ku krížu, z Edenu do Sionu, zo Sionu do svätej Cirkvi a od cirkvi do kráľovstva nebeského.
Pretože medzi historickými symbolmi hrá ústrednú úlohu biblická typológia, jeho práce poskytujú veľa príkladov typologickej exegézy. Od začiatku odmieta biblický fundamentalizmus, čo vedie k významovej otvorenosti - polysémii symbolov. Mnohé z nich sú dodnes nejasné. Boh nevystupuje len pod kresťanskými menami (kráľ, pastier, ženích) alebo pod titulmi starovekých mezopotámskych bohov (výrobca, lekár,..), ale aj ako symbol z prírody. Všetky historické udalosti majú náboženský význam a Efrém, podobne ako židovskí proroci, uvažuje o vtedajších politických a vojenských udalostiach vo svetle etiky a teológie. Hľadá dôkazy o božskej činnosti a rozširuje morálne ponaučenia.
náhľad|Emmanuele Zanfurnari, [[ikona zobrazujúca smrť Efréma, Emanuel Zanfurnari, 17. storočie, Musei VaticaniPinacoteca Vaticana, Vatikán]] Jeho ústrednou teologickou témou je inkarnácia ako zázračné a paradoxné seba-poníženie Boha z lásky k ľudstvu a následná intimita medzi tvorcom a ľuďmi na kolektívnej i individuálnej úrovni. Aj keď je z jeho diel zrejmé, že ľudia majú vo svete jedinečné postavenie, niektoré hmotné veci, ako napríklad olej či masť, majú tiež výsadné miesto zakorenené v prírode. Jeho máriológia úzko súvisí s chápaním vtelenia a sviatostí, Máriin význam interpretuje prostredníctvom rady starozákonných typov (napr. Eva). Kým Eva vola matkou vraha brata, Mária porodila toho, koho krv bratia preliali. Označuje ju ako predobraz vykúpeného ľudstva a znamenie Cirkvi, ktoré naznačuje plnosť nebeského Jeruzalema. Má byť vyzdvihnutá uprostred národov aby ako lampa na svietniku, aby ukazovala cestu veriacim. V prirovnaní jej bezhriešnosti s bezhriešnosťou Ježiša niektorí vidia predzvesť katolíckej dogmy o nepoškvrnenom počatí.
Aj keď prijal obrazy z nekanonickej (a možno aj heterodoxnej) literatúry ranej sýrskej tradície (napríklad Taciánov Diatessaron, Šalamúnove ódy a Skutky Tomášove,…), je jeho práca vedome ortodoxná. Často je vedená polemicky. Útočí na Máního, Markióna a Bardaisana, ariánov, astrológov, pohanského cisára Juliána a pohanstvo, ako aj na niektoré aspekty judaizmu. So židovskou teológiou je i napriek svojej polemike neobvykle dobre informovaný a jeho biblické komentáre sú preniknuté nekánonickými židovskými tradíciami.
Efrém v umení
Efrém patril k obľúbeným svätcom znázorňovaným byzantskou ikonografiou. Zobrazovaný bol ako diakon alebo mních, minimálne od 10. storočia ako mních s neúplnou bradou. V postbyzantskom období bol obľúbený obraz jeho úmrtia - mních na márach obkolesený elementmi pustovníckeho života.
Messac (Ille-et-Vilaine)
Messac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Imre Varga
Imre Varga, tiež Emmerich Varga (* 4. december 1883, Letanovce – † 1951) bol nemecký evanjelický duchovný a politik Spišskej nemeckej strany v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Základnú a strednú školu absolvoval v Spišskej Novej Vsi a neskôr v Prešove. Pokračoval štúdiom teológie. Neskôr absolvoval štúdium na univerzite v Lipsku. V roku 1906 bol vysvätený za pastora. Následne pôsobil štyri roky ako misionársky pastor v Záhrebe. Odtiaľ sa vrátil do rodného Spiša, kde pôsobil ako riadny evanjelický kňaz najprv v Spišskej Novej Vsi a od roku 1910 v Poprade.
Miniac-Morvan
Miniac-Morvan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chorvátske národné inline hokejové družstvo mužov
Chorvátske národné inline hokejové družstvo mužov je mužský národný inline hokejový tím Chorvátska, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Chorvátskeho zväzu ľadového hokeja (HSHL). Družstvo sa prvýkrát predstavilo na majstrovstvách sveta IIHF v roku 2006 a od roku 2010 sa nich predstavuje pravidelne. Najlepším výsledkom národného tímu je 8. miesto na svetovom šampionáte v roku 2017, ktoré si zabezbečilo po víťazstve v prvej divízii turnaja MS v roku 2015.
Mézières-sur-Couesnon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cabanès (Tarn)
Cabanès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Cabanès má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Cabanès má 205 obyvateľov (2009).
Kim Dickensová
Kim Dickensová (* 18. jún 1965, Huntsville, Alabama, USA) je americká filmová a televízna herečka. Je známa z filmov ako Palookaville (1995), Krvavý kšeft (1997), Efekt Zero (1998), Muž bez tieňa (2000), Dom z piesku a hmly (2003), Splnený sen (2009), Stratené dievča (2014) a z televíznych seriálov ako Deadwood (2004 - 2006), Treme (2010 - 2013) a Fear the Walking Dead (2015 - 2023).
Detstvo a mladosť
Dickensová sa narodila v meste Huntsville, v štáte Alabama. Navštevovala Vanderbilt University v Nashville, Tennessee, kde získala bakalársky titul v odbore komunikácia. Neskôr, sa presťahovala do New Yorku, kde pracovala ako čašníčka, aby si privyrobila a pokračovala v štúdiu v Inštitúte Lee Strasberg Theatre and Film Institute a vyštudovala Americkú akadémiu dramatických umení.
Kariéra
Dickensová debutovala v divadle, v študentskej inscenácii Sexuálna zvrátenosť od Davida Mameta, na Vanderbilt University. V roku 1995 debutovala na vo filme Palookaville, kde hrala priateľku postavy Vincenta Galla. V roku 1997 sa Dickensová znovu zahrala po boku Vincenta Galla, vo filme Krvavý kšeft, ktorý režíroval Kiefer Sutherland. O rok neskôr, si zahrala v akčnom filme Merkúr, po boku Brucea Willisa a vo filme Efekt Zero, po boku Billa Pullmana a Bena Stillera.
V roku 2000 hrala jednu z hlavných úloh, vo filme, Muž bez tieňa, po boku Kevina Bacona, a Elisabeth Shue. Hrala tiež vo filme Skryté veci, z roku 2001, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne uznanie kritikov a nomináciu cenu Independent Spirit Award.
V rokoch 2004 až 2006 stvárnila postavu madam Joanie Stubbs vo westerne HBO Deadwood. Od roku 2013 do roku 2014 mala opakujúcu sa rolu Colette Jane v kriminálnej dráme Zákon gangu. Tiež hosťovala v politickej dráme na Netflixe, House of Cards.
V roku 2014 hrala vedľajšiu úlohu ako detektívka Rhonda Boney v psychologickom trileri Stratené dievča, ktorý režíroval David Fincher. V auguste 2015 začala Dickensová hrať hlavnú postavu, v televíznom seriály Fear the Walking Dead. Svoje účinkovanie v televíznom seriály prerušila, v júni 2018 a do seriálu sa vrátila v roku 2022. Za svoj herecký výkon v televíznom seriály, získala dve nominácie na televízne ocenenie Saturn Award.
Súkromný život
Dickensová žije od roku 1990 v Los Angeles. Od roku 2017 je jej partnerkou herečka Leisha Hailey.
Kasíno (Konstanca)
Kasíno  je historická secesná budova kasína zo začiatku 20. storočia, nachádzajúca sa na ulici bulevardul Regina Elisabeta v historickom centre mesta Konstanca v konstanckej župe v Dobrudži v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny
Prvá budova kasína stála na nábreží Čierneho mora v Konstanci už v roku 1880. Toto kasíno bolo celé postavené z dreva a stálo niekoľko sto metrov od dnešnej budovy. Bolo známe najmä pre plesy, ktoré sa tam konali v letných mesiacoch. Okrem tanečnej sály sa v budove kasína nachádzali čitáreň, samotná hračska miestnosť a terasa s výhľadom na more. V budove sa konali aj divadelné vystúpenia a šachové turnaje. Toto kasíno bolo v roku 1891 takmer kompletne zničené v dôsledku silnej búrky.
Druhá budova kasína stála už na mieste dnešnej budovy a bola postavená v roku 1893. Bola tiež zhotovená z dreva a mala tie isté časti ako prvé kasíno. Predovšetkým terasa s výhľadom na more lákala veľké množstvo návštevníkov a z kasína sa stala začiatkom 20. storočia najvyhľadávanejšia turistická atrakcia v meste, čo bolo využité ako príležitosť na postavenie novej budovy.
Kontrakt na stavbu budovy získal v roku 1903 rumunský architekt francúzského pôvodu žijúci v Konstanci Daniel Renard. Stavba v secesnom slohu sa začala v roku 1904. Počas stavby dochádzalo k mnohým neplánovaným zmenám v dôsledku položenia základov budovy, ktoré sú v mori. V dôsledku nutnosti dovozu velkého množstva materiálu musela byť dokonca zriadená dočasná železničná trať medzi konstackým prístavom a staveniskom. Stavba bola dokončená v prvej polovici roku 1910 a 15. augusta toho istého roku bola pri príležitosti Dňa námorníctva a za prítomnosti princa Ferdinanda slávnostne otvorená. Stavba vyšla na 1 300 000 rumunských lei. V budove sa nachádzala luxusná reštaurácia, preto bolo kasíno vyhľadávané predovšetkým príslušníkmi takzvanej vyššej spoločnosti. Hráčska koncesia bola kasínu udelená v marci roku 1911 a budova tak začala fungovať okrem reštaurácie aj ako kasíno. V hernej miestnosti sa nachádzali dva biliardové a sedem herných stolov. V tomto období až do vypuknutia prvej svetovej vojny sa vďaka svojmu umiestneniu, vzhľadu, výzdobe a luxusnému vnútornému vybaveniu stalo kasíno v Konstanci jednou z najznámejších a najvyhľadávanejších budov tohto typu v Európe.
Po druhej svetovej vojne v období reálneho socializmu budova fungovala ako reštaurácia. Táto funkcia jej ostala až do roku 2000, kedy bola reštaurácia zatvorená z dôvodu už nevyhovujúceho technického stavu budovy. V priebehu tohto obdobia bola niekoľkokrát renovovaná a v prípade interiéru aj rekonštruovaná, naposledy v roku 1986.
Dnes je budova uzavretá, ale svojím impozantným vzhľadom a umiestnením na nábrežnej promenáde ostáva symbolom a ikonickou stavbou mesta.
V roku 2018 sa budova dostala na zoznam siedmich najohrozenejších pamiatok Európy a prostriedky nutné na opravy boli vyčíslené na 12 miliónov Euro. Rumunská vláda peniaze na renováciu uvoľnila a radnica v Konstanci, ktorá je zodpovedná za budovu už podpísala kontrakt, ktorý prenáša zodpovednosť za rekonštrukciu na Národnú investičnú spoločnosť. Objavujú sa však pochybnosti o konečnej sume, ktorá bude potrebná na reštauráciu, lebo skutočný stav budovy, ktorá je opustená už dlhé roky nie je presne známy.
Budova má pomerne impozantnú zastavanú plochu. Celková plocha dosahuje až 4421 m2, z toho 1523 m2 zaberá prízemie (191 m2 z tejto rozlohy tvoria terasy), 1483 m2 prvé poschodie (239 m2 z tejto rozlohy tvoria terasy) a 1414 m2 je zastavaných v suteréne.
Mondevert
Mondevert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vasil Božikov
Vasil Božikov (* 2. jún 1988, Goce Delčev, Bulharsko) je bulharský profesionálny futbalista hrajúci za slovenský klub ŠK Slovan Bratislava. Jeho pozíciou je post stredového, poprípade krajného obrancu.
Litex Loveč
V januári 2012 sa stal posilou Litexu Loveč. V drese tímu si odkrútil premiéru 22. apríla 2012 v 5. kole sezóny 2011/2012 proti Ludogorec Razgrad (remíza ), odohral celý zápas. Na jeseň 2015 sa s Litexom predstavil v druhom predkole Európskej ligy UEFA proti celku Diósgyőri VTK z Maďarska, s ktorým Loveč po prehre a výhre  vypadol. Svoj prvý a zároveň jediný gól v lige v tomto pôsobisku strelil v súboji s Lokomotivom Sofia (výhra ), keď v siedmej minúte otvoril skóre stretnutia.
Kasımpaşa SK
V lete 2015 sa vydal do Turecka do Kasimpasa SK, do klubu z hlavného mesta Istanbulu prestúpil za približne 400-tisíc eur a podpísal zmluvu na dva roky s následnou dvanásťmesačnou opciou. Svoj ligový debut v drese Kasimpasa SK absolvoval v šiestom kole proti tímu Caykur Rizespor, keď pri remíze prišiel na hraciu plochu v 9. minúte.
ŠK Slovan Bratislava
V júli 2017 odišiel ako voľný hráč na Slovensko a upísal sa na tri roky Slovanu Bratislava.
Sezóna 2017/2018
Premiéru v lige si odkrútil v drese bratislavského klubu 19. augusta 2017 v 4. kole v súboji s tímom FC DAC 1904 Dunajská Streda (remíza ), nastúpil na celých 90 minút. 1. mája 2018 skóroval vo finále slovenského pohára hraného v Trnave proti celku MFK Ružomberok, "Belasí" zvíťazili v pomere a obhájili tak zisk tejto trofeje z predošlej sezóny 2016/2017. Svoj prvý ligový gól za Slovan zaznamenal 12. mája 2018 v súboji s Dunajskou Stredou, keď v nastavení prvého polčasu strelil na pôde súpera jediný gól stretnutia. V ročníku 2017/2018 nastúpil za Slovan v 27 zápasoch v lige.
Sezóna 2018/2019
V lete 2018 bol Bozhikov zvolený za kapitána mužstva po odchode Borisa Sekuliča do CSKA Sofia. V otváracom zápase sezóny odohral 90 minút v 1.kole v zápase proti Zlatým Moravciam (výhra ) a v 2.kole proti Podbrezovej (výhra ) keď v 4.minúte otvoril skóre duelu.
Reprezentačná kariéra
V A-mužstve Bulharska debutoval 25. marca 2016 v priateľskom zápase v meste Leiria proti reprezentácii Portugalska (výhra ), na ihrisko prišiel v 89. minúte.
Miniac-sous-Bécherel
Miniac-sous-Bécherel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Les Cabannes
Les Cabannes môže byť:
Etnografický dom (Asenovgrad)
Etnografický dom je dom z 19. storočia, ktorý sa nachádza v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Dom je v správe asenovgradského Historického múzea a nachádza sa v ňom etnografická expozícia. Kultúrna pamiatka miestneho významu.
Lokalita
Múzeum sa nachádza v centrálnej časti Asenovgradu na ulici „Stanimaka“ č. 34.
Mont-Dol
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Etnografický dom (Asenovgrad)
Budova
Obrodenecká budova bola postavená v polovici 19. storočia. Budova je dvojposchodová. Bola postavená staviteľskými majstrami z Bracigova. Stropy, dvere a pôvodné vstavané skrine v dome sú zdobené bohatou drevorezbou. Vonkajšie fasády domu sú vymaľované modrou farbou, izby vnútri domu sú rôznofarebné. Steny sú zdobené ornamentami. Dvor je obohnaný vysokým kamenným múrom. Vo dvore areálu sa nachádza mramorová kašna z roku 1854.
Mont-Dol
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Etnografický dom (Asenovgrad)
Múzejná expozícia
V rámci múzejnej expozície je predstavené oblečenie, ozdoby a mnohé iné predmety miestneho životného štýlu v období od konca 19. do začiatku 20. storočia.
V suterénnej časti pod budovou sa nachádza hlboká vinárska pivnica, v rámci ktorej sú predstavené dejiny vinárstva v Asenovgrade od antiky až do polovice 20. storočia.
Historický slovník slovenského jazyka
Historický slovník slovenského jazyka je 7-zväzkový slovník zachytávajúci a vykladajúci slovnú zásobu slovenčiny od najstarších čias do konca predspisovného obdobia (t.j. do konca 18. storočia ). Vychádzal v tlačenej podobe v rokoch 1991 až 2008. Zachytáva slovenčinu z rukopisných aj tlačených písaných slovenských textov a slovenčinu zo starších latinských písomností (najmä slovenské vlastné mená apelatívneho pôvodu). Slovník má 4 322 strán, 47 330 heslových statí a viac ako 70 000 slov, jeho príprava začala v 50. rokoch a ukážkový zošit vyšiel v roku 1973.
Ako autori sú uvedení v prvom diele: V. Blanár, E. Jóna, I. Kotulič, E. Krasnovská, R. Kuchar, M. Majtán, M. Majtánová, Š. Peciar, B. Ricziová, J. Skladaná; v poslednom diele: M. Giger, M. Kováčová, R. Kuchar, T. Laliková, M. Majtán, R. Ondrejková, A. Szabová, J. Skladaná, I. Valentová.
Stasiak (raper)
Stasiak vlastným menom Lukasz Stasiak (narodený 16. marca 1983 vo Varšave) je poľský raper a výkonný producent. Debutoval v roku 2000 vo formácii  Płomień 81 s albumom Nasze dni. Hosťoval pri nahrávaní skladby "To sú naše dni".
Od roku 2009 je jeden zo spoluzakladateľov nezávislého vydavateľstva Alkopoligamia.com.
Je tiež jedným z tvorcov uznávaného medzigeneračného projektu "Albo Inaczej". Prepracoval preň klasické hip-hopové texty do nových verzií, ktoré spievajú legendy poľskej hudbobnej scény Zbigniew Wodecki, Ewa Bem, Andrei Dombrovsky, Krystyna Prońko, Wojciech Gąssowski, a Nikita Andrzejczak.
V roku 2015, sa zúčastnil historickej tour "Red Bull Tour Bus: Wspólna scena" vystupujúc na streche červeného autobusu spolu s umelcami ako Sokół, Kosi, Ras, Dj Steez a Mr. Krime. Výsledkom koncertu bol singel s názvom "Aftery", vydaný na vinyle pod labelom PROSTO.
Objavil sa v úlohe moderátora v televíznych reláciách:
Od roku 2017 je spolu s Lukaszom "Jurasom" Jurkowskim spíkrom na štadióne Legie Varšava.
Madame Claude
Fernande Grudet, známa aj ako Madame Claude (* 6. júl 1923, Angers – † 19. december 2015, Nice ) bola francúzska pasáčka. V 60. a 70. rokoch bola na čele siete prostitúcie, ktorej klientmi boli hodnostári z rôznych vlád, diplomati či vysokí štátni úradníci.
Jej prezývka sa stala antonomáziou vo francúzštine (používa sa aj v angličtine vo forme „ Madam“) na označenie obstarávateľa „luxusnej“ prostitúcie.
Životopis
Narodená 6. júla 1923 v Angers vo Francúzsku, existujú protichodné správy o pôvode Grudet, od šľachtického otca v politike a vzdelania u mníšok až po otca, ktorý prevádzkoval malú kaviareň a rannú prácu predával jedlo z vozíka. Ďalší neoverený príbeh o jej minulosti zahŕňa prácu agentky francúzskeho odboja počas nemeckej okupácie Francúzska počas druhej svetovej vojny a väznenie v nacistickom koncentračnom tábore. Po vojne pracovala ako prostitútka, ale tvrdila, že „nikdy nebola dosť pekná“ a lepšie sa hodila na vedenie. Do roku 1961 založila sieť, ktorá sa stala najexkluzívnejšou prostitučnou sieťou v Paríži na ďalšie desaťročie.
V tom čase prevádzkovala bordel v drahom 16. parížskom obvode. „Existujú dve veci, za ktoré budú ľudia vždy platiť: jedlo a sex“vyhlásila.
V roku 1976 sudca Jean-Louis Bruguière začal organizáciu Grudet rozkladať. Prenasledovali ju za nezaplatené dane vo výške 11 miliónov frankov (t. j. približne 7,7 milióna eur v roku 2022 ) a preto utiekla do Los Angeles. Keď sa v roku 1986 vrátila do Francúzska, kde si odpykala štvormesačný trest odňatia slobody. Po prepustení sa pokúsila založiť organizáciu prostitúcie, ale v roku 1992 bola odsúdená na trest vo väznici Fleury-Mérogis za kupliarstvo.
Jej život bol základom celovečerného filmu Madame Claude (1977), ktorý režíroval Just Jaeckin a v hlavnej úlohe s Françoise Fabian. Taktiež je autorom kníh «Allô oui» ou les Mémoires de Madame Claude, Madam: Roman vécu, Le meilleur c'est l'autre. Grudet zomrela v Nice 19. decembra 2015. V roku 2021 Netflix vydal ďalší životopisný film založený na jej živote s názvom Madame Claude. Je tiež označená v piesni Roxy Music „If It Takes All Night“ z ich albumu Country Life z roku 1974.
The Devil's Bleeding Crown
„The Devil's Bleeding Crown“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Táto skladba bola vydaná ako hlavný singel zo šiesteho štúdiového albumu skupiny Seal the Deal & Let's Boogie. Stala sa piatym singlom číslo 1 skupiny na Mainstream Rock rebríčku časopisu Billboard v Spojených štátoch.
Klement III. (protipápež)
Klement III., vl. menom Guibert z Ravenny, (* okolo 1029, Parma – † 8. september 1100, Civita Castellana) bol taliansky duchovný a protipápež (v období rokov 1080 – 1100). Bol protipápežom až štyroch pontifikov – Gregora VII., Viktora III., Urbana II. a Paschala II.
Guibertovo verejné účinkovanie prebiehalo v čase vrcholiaceho boja o investitúru medzi cisárskou a pápežskou mocou. Ako obľúbenec nemeckého cisárskeho dvora bol vymenovaný za cisárskeho kancelára pre Taliansko a v roku 1072 cisárom Henrichom IV. za ravennského arcibiskupa. S veľkou nevôľou bol v tejto funkcii potvrdený pápežom Alexandrom II.
Po Alexandrovej smrti sa novým pápežom stal Gregor VII., s ktorým spočiatku arcibiskup Guibert spolupracoval, no čoskoro sa od neho odvrátil a prešiel k jeho protivníkom. Jeho účasť na zhromaždení Gregorových oponentov, požadujúcich pápežovo zosadenie, mu „vyniesla“ exkomunikovanie.
Zvolenie za Gregorovho protipápeža bolo odpoveďou cisára Henricha IV. na vypuknutie roztržky s Gregorom VII. kvôli spôsobu obsadzovania biskupských úradov. V júni 1080 ho v severotalianskom meste Brixen nechal zvoliť za pápeža. O štyri roky nato, keď sa Henrich zmocnil Ríma, bol v tomto úrade potvrdený aj rímskym klérom a ľudom. 24. marca sa v Lateránskej bazilike konala intronizácia, na ktorej prijal meno Klement III. Gregor VII., bol nútený hľadať útočisko v Anjelskom hrade.
Obrat vo vývoji udalostí nastal keď Henrich musel pod nátlakom opustiť Rím. Klement sa uchýlil do Ravenny odkiaľ riadil svoj neúspešný boj proti gregoriánskej strane.
Do Ríma sa opäť vrátil, keď na Petrov stolec po Gregorovej smrti zasadol Viktor III. Vyvíjal všemožné aktivity na uznanie svojej legitímnosti. Po počiatočnej podpore zboru kardinálov začal v polovici deväťdesiatych rokov jeho vplyv slabnúť; v roku 1098 musel z Ríma opäť utiecť. V exile prežil celý zvyšok pontifikátu Viktora III. aj jeho nástupcu Urbana II. Po nástupe Paschala II. v roku 1099 hodlal opäť bojovať, no okolnosti boli proti nemu. Uchýlil sa do, od Ríma severne položeného Civita Castellana, kde začiatkom septembra nasledujúceho roku zomrel.
Les Cabannes (Tarn)
Les Cabannes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Les Cabannes má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Les Cabannes má 353 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Montautour
Montautour je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2018
Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2018 bol v poradí 14. turnaj majstrovstiev Európy v americkom futbale mužov, ktoré organizuje Európska federácia amerického futbalu (IFAF Europe, do roku 2014 EFAF). Konal sa v dňoch od 29. júla4. augusta 2018 vo Vantaa, vo Fínsku, za účasti 6 tímov. Fínsko bolo organizátorom európskeho šampionátu tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1987 a 1991, oba v Helsinkách. Zápasy sa odohrali na futbalovom štadióne Myyrmäen jalkapallostadion. Titul získalo 🇫🇷, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇦🇹.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2019, ktoré organizuje Austrália.
Pôvodne sa mal turnaj konať v Nemecku, ale z organizačných dôvodov a hlavne kvôli problémom v medzinárodných štruktúrach amerického futbalu (IFAF Paríž vs. IFAF New York) bol odložený a neskôr presunutý na júl 2018. Za nového organizátora bolo v marci 2018 organizáciou IFAF (New York) vybrané Fínsko.
Kvalifikácia
Poznámka: Nemecko sa turnaja nezúčastnilo, nahradilo ho ďalšie družstvo z kvalifikácie.
Montauban-de-Bretagne
Montauban-de-Bretagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Monterfil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bazilika San Vitale
Výstavba chrámu v 6. storočí
Chrám San Vitale na rozdiel od ostatných kostolov v Ravenne výrazne prezentuje prvky ranokresťanskej a byzantskej architektúry. Tento oktogonálný ranokresťanský chrám je podobný Chrámu svätého Sergia a Bakcha v Konštantínopole, ktorý bol postavený približne v rovnakom čase za vlády cisára Justinána I. Existuje veľa aspektov, ktoré vyvolávajú neistú situáciu s presným datovaním výstavby chrámu a jeho spojenia s Konštantínopolom. Stavba chrámu bola započatá v roku 526 na príkaz ravennského biskupa Ekklésia (lat. Ecclesius) po návrate z Konštantínopolu. Výstavbu chrámu teda 26 000 solidov (približne 16,37 kg zlata) financoval akýsi Julianus Argentarius. Meno Argentarius naznačuje, že mohlo ísť vysokopostaveného úradníka alebo bohatého obchodníka či bankára. Inak sa o ňom vie veľmi málo. Okrem San Vitale v rovnakom období sponzoroval aj výstavbu Baziliky Sant'Apollinare v Classe. V chráme sa dodnes nachádza nápis spoluzakladateľa Juliana a tiež malý mramorový relikviár na ktorom sa nachádza nápis: JULIANUS ARGENT(ARIUS) SERVUS VEST(ER) PRAECIB(US) VEST(RIS) BASI(LICAM) A FUNDA(MENTIS) PERFEC(IT). Dva nápisy z chrámu, ktoré uvádza historik Agnellus, pomáhajú objasniť úlohy biskupa a jeho donátora. Prvý nápis sa nachádzal v átriu chrámu a bol zhotovený zo strieborných smaltovaných kamienkov (tesserae). Druhý nápis bol vytesaný do mramoru a vyobrazený v nartexe.
náhľad|Prierez Baziliky San Vitale v Ravenne Z výstavbou chrámu sa začalo za biskupa Ekklésia. Po smrti ostrogótskeho kráľa Theodoricha v roku 526 sa práce na chráme spomalili. Napriek tomu, že Ravenna bola vtedy hlavným mestom Ostrogótskeho kráľovstva, za vlády kráľovnej regentky Amalaswinthy, výrazne rástol politický vplyv Byzantskej ríše. Chrám bol vysvätený až v roku 547 biskupom Maximiánom z Ravenny. Dlhé obdobie výstavby chrámu bolo spôsobené pravdepodobne gótskou vojnou a Justiniánskym morom. Biskup Viktor pravdepodobne zohral dôležitú úlohu pri výstavbe Chrámu San Vitale, pretože jeho monogramy sa nachádzajú na obvodových stenách chrámu. Ďalší monogram biskupa Viktora sa nachádza v severnej galérii a grécky monogram Juliana v južnej galérii. Nedá sa presne povedať, ako ďaleko pokročili práce na kostole pred Ekkléziovou smrťou, ale jeho rola bola natoľko dôležitá, aby bol zobrazeným aj v mozaike apsidy. Pravdepodobne sa veľmi nepokročilo okrem vykonania prípravných prác na vykopaní miesta a príprave základov alebo ich časti. Zdá sa, že tieto práce sa vo veľkej miere uskutočnili za biskupa Viktora, možno aj potom, čo byzantská armáda v roku 540 obsadila mesto, čo by ešte poskytlo dostatok času na dokončenie budovy a jej výzdoby do roku 547. Toto viedlo k diskusiám či bol Chrám svätého Sergia a Bakcha dokončený, keď biskup Ekkésius opúšťal Konštantínopol. Naznačuje to, že to nemohol slúžiť ako priamy vzor pre Chrám San Vitale. Existujú podobné ranokresťanské chrámy zo skoro podobnými pôdorysmi, ako je napríklad Bazilika San Lorenzo v Miláne a Chrám San Constanza, ktoré tiež mohli ovplyvniť architektúru oboch chrámov. náhľad|Interiér Baziliky San Vitale Táto oktogonálna stavba má priemer okolo 40 m, zatiaľ čo jeho osemhranný naos má osem vnútorných exedier spojených oblúkmi, ktoré podopierajú kupolu. Kupola má priemer 9 m a výšku 28,7 m a je osvetlená ôsmimi veľkými oknami, ktoré poskytujú priame svetlo do naosu chrámu. Sedem exedier je členených na dve poschodia. Prízemie a horné poschodie je členené trojoblúkovými arkádami (pozri: trifórium). Stĺpy v hornom poschodí sú o niečo kratšie ako stĺpy na prízemí, ktoré slúžia na zvýraznenie pocitu vertikality. Svetlo zo všetkých týchto strán vytvára hru svetla a tieňa v interiéri celej stavby. Na strane ôsmej exedry je oblúk vedúci k zdobenému vysoko klenutému chóru a apside s kruhovým interiérom a polygonálnym exteriérom. Apsida má tri široké okná na úrovni terénu a nad apsidou v časti chóru sa nachádza trifórium. Apsidu lemuje dvojica malých rotundovitých kaplniek s obdĺžnikovým arkosóliom.
Kaplnky slúžili okrem iného aj ako mauzóleum. Južná kaplnka slúžila ako mauzóleum ravennských biskupov Ekklésia, Ursicinusa a Viktora. Na juhozápade sa nachádza dvoj apsidový nartex, ktorý bol kedysi spojený s átriom. Medzi nartexom a naosom chrámu sa nachádzajú dva tzv. esonartexy v tvare trojuholníka, ktoré sa pripájajú k schodisku veží. Exonartex a esonartex nadväzujú asymetricky k osi chrámu pravdepodobne kvôli existujúcej stavbe alebo ulici, ktorá bránila výstavbe väčšej výstavbe nartexu na ose chrámu. Okolo chrámu sa nachádza aj vonkajší oporný systém, ktorý zaisťoval stabilitu a rovnomerne rozloženie tlaku kupoly.
Je zrejmé, že architektúra a výzdoba Chrámu San Vitale bola priamo ovplyvnená najnovšími trendmi v Konštantínopole. Podobnosť s Chrámom svätého Sergia a Bakcha v pôdoryse a štýle s Chrámom San Vitale tu sú niektoré rozdiely. Všetky exedry v Chráme San Vitale sú polkruhové, zatiaľ čo exedry v Chráme svätého Sergia a Bakcha majú striedavý obdĺžnikový a polkruhový pôdorys s arkádami iba na úrovni galérie. Proporcie San Vitale sú tiež oveľa strmšie ako v Chráme svätého Sergia a Bakcha. Kupola San Vitale je predovšetkým vyrobená z dutých terakotových rúrok (tubi fittili) zasunutých jedna do druhej, a nie z tehlového muriva typického pre Konštantínopol. Chrám je do značnej miery zdobený mramorom z ostrova Marmara v blízkosti Konštantínopolu. Výzdoba chrámu sa inšpirovala konštantínopolskými vzormi, ktoré sa nachádzajú aj v Chráme Sergia a Bakcha. Chrám San Vitale využíva stĺpy so vzorom palmety na hlavici, ktoré sa ako prvé použili Kostole svätého Polyeukta v Konštantínopole postavenom krátko pred výstavbou Chrámu San Vitale. Murivo chrámu je tiež podobné byzantskému murivu, ktoré má skôr tenké tehly a široké maltové škáry ako krátke a hrubé tehly, ktoré sa v tom čase používali v severnom Taliansku. Meno a pôvod architekta je neznáme. Pravdepodobne neznámy architekt pracoval v Konštantínopole, ale pri výstavbe Chrámu San Vitale v Ravenne boli určite nevyhnutní prinajmenšom miestni remeselníci. Naopak, aj keď San Vitale postavil miestny architekt, je zrejmé, že veľa prvkov jeho štýlu bolo ovplyvnených alebo dokonca prenesených z Konštantínopola. Chrám bol postavený ako martýrium svätého Vitalisa Milánskeho, nie ako honosná kaplnka. Po dokončení bol Chrám San Vitale súčasťou pozoruhodného komplexu budov, ktorý zahŕňal komplex Kostol Santa Croce spolu s Mauzóleom Gally Placidie a Kostol Panny Márie Väčšej.
Mozaiky
náhľad|Mozaika Krista ako pravzor Pantokrratora v konche apsidy Pôvodná mozaiková výzdoba sa zachovala len v naose, chóre a apside chrámu. Príbuznosť týchto mozaík s reliéfmi na oltári Ara Pacis Augustae je nepopierateľná. Najmä pokiaľ ide o ich námet, ale v ich štýle sa vyskytujú zásadné rozdiely: hierarchia, frontalita, absencia perspektívy, prázdne sa opakujúce gestá postáv, absencia pohybu a idealizácia tvárí. Mozaiky sú rozmiestnené po stenách a na dlažbe chrámu. Mozaiky na dlažbe majú rôzne florálne motívy a sú v zemských farebných odtieňoch. Takmer celý chrám má neporušené pôvodné dlažbové mozaiky, okrem časti stredového naosu chrámu, kde boli vymenené, pretože sa jedná o frekventovaný priestor chrámu. Mozaiky obsahujú veľa dôležitých detailov a ornamentov z obdobia vlády cisára Justiniána I.. Zlaté pozadie je charakteristické pre byzantské umenie, ktoré zvýrazňuje scény a vyníma ich z ikonografického kontextu. Na rozdiel od iných stavieb, ktoré často stratili svoju farebnosť, sú mozaiky v Chráme San Vitale vyrobené z polodrahokamov, ktoré si časom lepšie zachovajú svoju farebnosť. Pestrofarebnosť a zjednodušené formy mozaiky chrámu tak umožňujú čitateľnosť scén. Mozaiky od neznámeho autora, tvoria rozsiahly súbor zameraný na tému „Boh zachraňuje ľudí prostredníctvom Eucharistie“. Prevažujú scény obetovania podobné svätorečeniu, kde cisár a cisárovná nesú predmety spojené s týmto liturgickým aktom (kalich a paténa). Avšak ako v každom inom východnom ranokresťanskom chráme poradie postáv reaguje na odraz východokresťanskej kozmogónie, pričom miesta postáv sú vyhradené podľa hierarchie. Postavy sú vykreslené realisticky a majú veľkú výpovednú silu. Početné symboly a atribúty umiestňujú každú postavu do veľmi prísnej hierarchie. Cisár a cisárovná sú v strede a majú najbohatšie oblečenie a najluxusnejšie šperky, okrem toho že sú korunovaní (symbol pozemskej moci) hlavu im obklopuje svätožiara (symbol duchovnej moci). Čo predstavuje jasnú paradigmu byzantského cézaropapizmu, kedy je cisár súčasne hlavou štátu aj cirkvi. Centrálne a vysoké miesta klenieb a oblúkov sú vyhradené pre postavy spojené s Bohom alebo s jeho personifikáciami. Okolo nich sú anjeli a bližšie k Zemi svätci ako sprostredkovatelia pre ľudí. Mozaiky lemujú rôzne naturalistické ornamenty helenistickej tradície. Všetky steny boli obložené pestrofarebnými dlaždicami, čím sa dosiahol efekt bohatej výzdoby, ktoré maskovali štruktúru a zároveň mali vo veriacich vytvárať pocit veľkoleposti, umeleckej krásy a božej prítomnosti. Mozaiky v Chráme San Vitale nám dávajú predstavu o honosnosti výzdoby, chrámov v Konštantínopole, ktoré boli zničené počas obrazoborectva 8. a 9. storočí. Vďaka týmto mozaikám je mesto Ravenna a samotná Bazilika San Vitale od roku 1996 zapísané do zoznamu svetového dedičstva UNESCO.
Víťazný oblúk
vľavo|náhľad|Pohľad na víťazný oblúk chrámu Chór od stredového naosu chrámu oddeľuje víťazný oblúk, ktorý zdobí pätnásť medailónov s vyobrazením dvanástich apoštolov vrátane svätého Pavla a svätého Gervasia a Protasia, synovia svätého Vitála a uprostred Krista. Zľava doprava sa medailónoch nachádza: svätý Gervasius, apoštoli Júda Tadeáš, Matúš, Bartolomej, Ján, Ondrej, Peter a uprostred sa nachádza Ježiš Kristus, ďalej pokračujú apoštoli Pavol, Jakub starší, Filip, Tomáš, Jakub mladší, Šimon Horlivec a svätý Protasius. Víťazný oblúk lemujú po stranách motívy flóry a medailóny oddeľuje pár delfínov. Na vrchu víťazného oblúku sa nachádza postava Krista, ktorá prešla v minulosti reštaurovaním, takže reštaurátori neboli schopní zistiť, či bol Kristus pôvodne zobrazený s bradou alebo či bol zobrazený ako mladík bez brady. Víťazný oblúk označuje vstup do svätyne chrámu. Zobrazene svätého Gervasia a Protasia spolu s apoštolmi ukazuje na jednej strane spojenie medzi Ravennou a Milánom, kde sa našli ich relikvie a na druhej strane pripomína mystickú účasť týchto svätcov na víťazstve nad ariánstvom. Tváre apoštolov majú jednotlivé znaky, napr. apoštol Andrej je zobrazený s rozstrapatenými vlasmi a širokými očami.
Chór
Chór je rozdelený do troch hlavných mozaikových častí: steny a arkatúra, horná galéria a klenba. Umelecké prevedenie mozaík oveľa hrubšie ako mozaika v apside. Pravdepodobne ich vytvorili miestni remeselníci. Mozaiky sú venované symbolickému obsahu myšlienky obety Krista, ktorá sa odhaľuje prostredníctvom starozákonných obrazov v súlade s liturgickou interpretáciou sviatosti Eucharistie. Mozaiky chóru čiastočne utrpeli hrubými reštaurátorskými zásahmi. Vyznačujú sa zložitou symbolikou charakteristickou výzdobu konštantínopolských chrámov. To mu umožňuje dospieť k záveru, že ikonografický program siaha hlboko do byzantského umenia. Zároveň v mozaikách chóru necítiť statickosť ako na mozaikách v apside. Na mozaikách vyniká umelecké prevedenie krajiny, ktoré obsahujú jasné farby (modrá, zelená, fialová, fialová) a zlato. To všetko vytvára ilúziu jasného kvetinového koberca.
Ikonografický program na stenách chóru veľkej miere využíva výjavy zo Starého zákona, ktoré odkazujú na božskú obeť (obete Ábela, Izáka, syna Abraháma, Melchizedecha symbolizujúce dokonalú obeť, predobraz Kristovej obeti predstavovanej Baránkom) a účinnej a skutočnej Božej prítomnosti (v Horiacom kríku, na vrchu Sinaj alebo u Troch anjelov, symboly svätej Trojice). vľavo|náhľad|Ľavá stena chóru s arkatúrou Mozaiky na ľavej stene sú venované udalostiam v živote patriarchu Abraháma. Nad arkatúrou sa nachádza mozaika Obetovanie Izáka. Na výjave sa nachádzajú traja anjeli ako hostia za stolom, na ktorom sú tri chleby poznačené znakom kríža. Abrahám sa chystá obetovať svojho jediného syna Izáka Bohu, zatiaľ čo jeho manželka Sára sleduje celú scénu z domu. Hlavný dôraz kladie na božskú ruku, ktorá odvracia Abrahámov nôž, zdvihnutý nad jeho synom Izákom. Na stranách ústrednej kompozícií je vyobrazený prorok Jeremiáš so zvitkom v rukách a Mojžiš, ktorý prijíma desať Božích prikázaní na hore Sinaj. Vysoká remeselnícka zručnosť autora, ktorý sa pri zobrazovaní troch sediacich anjelov vyhýbal monotónnosti. Hlavy, paže a nohy anjelov sú rôzne naklonené. Mozaika tiež podrobne zobrazuje listy stromu, pod ktorými sedia anjeli, čo umožňuje rozpoznať že ide o dub.
náhľad|Pravá stena chóru s arkatúrou Mozaiky na pravej strane sú venované obetiam Ábela a Melchizedecha, ako symbolická narážka na smrť Krista na kríži. Nad arkatúrou sa nachádza mozaika Obetovanie Ábela a Melchizedecha. Vyobrazenie obetí na stenách chóru ilustruje modlitbu eucharistického kánonu rímskej liturgie. Po stranách centrálnej mozaiky sú dve scény zo života Mojžiša vľavo. Vízia Horiaceho kríka na hore Horeb a Mojžiš medzi stádom oviec jeho svokra Jetra (Reguela). Na pravej strane je vyobrazený prorok Izaiáš (jeho postava je spojená s prorokom Jeremiášom na opačnej stene). Títo dvaja starozákonní proroci boli vybraní preto, lebo predpovedali narodenie Božieho Syna, jeho utrpenie a smrť na kríži. Scéna s Horiacim kríkom je neobvykle vykreslená nielen krík, ale celá hora je obklopená ohňom.
vľavo|náhľad|Klenba chóru Na stenách hornej galérie chóru sa nachádzajú postavy štyroch evanjelistov spolu s ich symbolmi. Spod nôh evanjelistov tečú prúdy čistej vody, ktoré symbolizujú dobrú správu evanjelia. Okolo prameňa sa nachádzajú vtáky ako je volavka a vode sú rôzne vodné živočíchy napr. korytnačky. V spodnej časti oblúkov sú umiestnené vázy, z ktorých vyrastajú viniče a prepletajú sa, zbiehajú v zámku oblúka, pri kríži.
Klenba chóru je rozdelená na štyri časti a je celá zdobená girlandami, listami rastlín, plodmi, kvetmi a vtákmi vrátane pávov, zreteľný vplyv ranokresťanskej ikonografie. Každá časť je pokrytý akantovými listami, ktoré medzi svojimi krivkami obklopujú celý svet vtákov a rôznych zvierat. Tieto girlandy sa stretávajú na úrovni centrálneho medailónu neseného štyrmi anjelmi v orantskej póze symbolizujúci svetové strany, kde sa nachádza ústredný motívom je Agnus Dei. Baránok Boží korunuje cyklus mozaík chóru venovaný obetiam, ktoré ľudia prinášajú Bohu.
Apsida
náhľad|Pohľad na mozaiku v konche apsidy Konchu apsidy zdobí mozaika tzv. teofánia, ktorá by mohla byť ikonografickým pravzorom Pantokratora. Mozaika pochádza z roku 525 a zobrazuje Ježiša Krista s helenistickými prvkami, ako mladého mladíka bez brady a oblečeného v tunike fialovej farby a svätožiare v podobe kríža. Kristus sedí na azúrovo modrej nebeskej sfére, pod ktorou sa myslí celý vesmír, obklopený dvoma anjelmi. Toto vyobrazenie stále zodpovedá ranokresťanskej ikonografii, ktorá sa realizovala v katakombách. V jednej ruke Kristus drží zvitok zapečatený siedmimi pečaťami a v druhej drží mučenícku korunu. Po jeho pravej strane vedie archanjel Gabriel svätého Vitála, ktorý je ochotný prijať túto mučenícku korunu ktorú mu ponúka Kristus. Na ľavej strane je naopak archanjel Michal s biskupom Ekklésiom, ktorý ponúka Kristovi model chrámu. Týchto päť postáv je zobrazených na zlatom pozadí a pod nohami sa nachádza jednoduché štylizované vidiecke prostredie. Spod Ježišových nôh na kamenistú pôdu obrastenú ľaliami pramenia štyri rieky Rajskej záhrady: Píšón, Gíchón, Chidddekela (Tigris) a Perát (Eufrat). Tento detail oslavuje Ježiša Krista ako zdroj živej vody. Mozaika na konche apsidy je jednou z najlepších mozaík chrámu. Vyznačuje sa symetrickým zložením a slávnostným charakterom. Na mozaike pravdepodobne pracovali byzantskí remeselníci, ktorí poznali ikonografiu byzantského umenia a zároveň aj typickú byzantskú nehybnosť postáv. Celú mozaiku lemuje pás s výzdobou flóry a fauny a sedem párov rohov hojnosti. V hornej časti medzi Kristovým monogramom tzv. Chiró sa nachádzajú cisárske orlice. Na stene tohto oblúka sú zastúpené mestá Jeruzalem a Betlehem, ktoré symbolizujú pôvod a osud ľudskej rasy (Jeruzalem je stotožnený so židmi a Starým zákono m, zatiaľ čo Betlehem predstavuje kresťanov a Nový zákon). V strede dvaja anjeli držia medailón so slnečným diskom vo vnútri.
vľavo|náhľad|Mozaika sprievodu cisára Justiniána I. Na bočných stenách apsidy sa nachádzajú mozaiky, ktoré zobrazujú sprievod cisára Justiniána I. a jej manželky cisárovnej Theodory obklopenými šľachticmi, dvoranmi a duchovnými. Jedná sa tak o historické portréty vytvorené najlepšími majstrami. Majstri zároveň dokázali vykresliť cisársku rodinu s jednotlivými črtami tváre a samotná kompozícia sprostredkúva pohyb dvoch procesií smerom ku kňazišťu. Cisár a jeho manželka sú zobrazení ako darcovia, ktorí darujú cirkvi vzácne liturgické nádoby. Postavy sa vyznačujú frontálnou kompozíciou a uniformitou póz a gest. Obe kompozície sú symbolom cisárskeho triumfu, ktorý vrátil Ravennu do sféry vplyvu Byzantskej ríše. Mozaiky predstavujú údajný obrad vysvätenia Chrámu San Vitale, ktorý sa nikdy nekonal tak, ako je znázornený, pretože cisár nikdy necestoval do Ravenny a jeho manželka Theodora v tom istom roku zomrela. Všetky dôležité postavy sú dokonale individualizované a dajú sa rozpoznať podľa svojich portrétov.
náhľad|Mozaika sprievodu cisárovnej Theodory Prvý sprievod vedie cisár Justinián I., ktorý má na sebe cisárske atribúty, fialovú tuniku a topánky, diadém a drahocenné šperky upevňujúce jeho postavenie. Hlava cisára je obklopená svätožiarou, ktorá odráža byzantskú tradíciu takto oslavovať vládnucu osobu. Cisár ponúka Kristovi zlatú paténu. Cisár je obklopený hodnostármi stelesňujúcimi náboženskú a vojenskú moc ríše napríklad generál Belisar, ktorý znovu dobyl Apeninský polostrov (prvý vľavo od Justiniána), ravennský biskup Maximián (druhý vpravo od Justiniána) drží v ruke kríž. Vedľa biskupa stoja dvaja diakoni (jeden drží evanjelium a druhy kadidelnicu). Vedľa generála Belisara sa nachádza starší muž v šatách senátora, podľa jednej verzie je to donátor Julianus Argentarius, ktorý financoval stavbu chrámu. Podľa ďalšej teórie je to úradník zastupujúci osobu cisára v deň vysvätenia chrámu. Zobrazená je aj cisárska stráž na ľavej strane, ktorých štíty sú zdobené Kristovým monogramom tzv. chiró, ktorý predstavuje analógiu na víťazstvo Konštantína I. v bitke pri Mulvijskom moste.
Druhý sprievod vedie cisárovná Theodora, ktorá ma na sebe drahé šperky a plášť na ktorom sa objavuje motív Troch kráľov. Rovnako ako hlava cisára tak aj hlava cisárovnej je obklopená svätožiarou. Cisárovná ponúka Kristovi zlatý kalich a je vyobrazená ako stojí v nartexe alebo vo výklenku slávy a pred ňou stoja dvaja strážcovia. Skupina dvorných dám sleduje cisárovnú Theodoru a dve ženy, ktoré ju vedú. Portréty týchto postáv majú podobné črty, ako manželka a dcéra generála Belisara. Tváre ostatných dvorných dám sú viac menej nevýrazne.
Dlažba a obklady stien
vľavo|náhľad|Mozaikový [[labyrint tzv. Labrinto dell'Anima (labyrint duše)]] Honosnú výzdobu chrámu dotvára mozaiková dlažba so zložitou geometrickou a florálnou výzdobou a obklady stien s výraznou kresbou mramoru. Na dlažbe sa nachádza mozaikový labyrint tzv. Labrinto dell'Anima (labyrint duše). Mozaika začína pred oltárom v chór chrámu, potom pokračuje k bodu „kde duša nájde pokoj“  v dokonalej pozícii uprostred baziliky. Pre ranných kresťanov predstavoval hriech a očistenie sa od neho. Stĺpy sú zhotovené s výrazného farebného mramoru, kým hlavice stĺpov sú prevažne s bieleho mramoru a v charakteristickom byzantskom štýle. Majú tvar obrátenej pyramídy so zakrivenými okrajmi a sú zdobené jemnými rastlinným reliéfom. Spodná úroveň pilierov a stien je obložená mramorom s výraznou kresbou usporiadaná spôsobom opus sectile čo je metóda, ktorú byzantský remeselníci hojne využívali.
Belgické národné inline hokejové družstvo mužov
Na majstrovstvách sveta FIRS sa prvýkrát predstavilo v roku 1997 a jeho najlepší výsledok, ktoré dosiahlo na tomto turnaji, je 10. miesto z turnaja v roku 2009. Belgické družstvo sa tiež zúčastnilo oboch turnajov majstrovstiev Európy, na ktorých obsadilo zakaždým posledné miesto.
Bazilika San Vitale
Fresky
Zatiaľ čo výzdoba chóru a apsidy sa datuje do doby vzniku Chrámu San Vitale, výzdoba centrálnej kupolovej časti, ktorú dnes môžeme vidieť, bola vytvorená až v novoveku. Priestor celej kopule, a obiehajúce dvojposchodové arkádové ochodzi sú vyzdobené barokovými freskami. Na konci 18. storočia benediktínski mnísi poverili umelca Serafina Barozziho, aby vyzdobil kostol, ktorý im bol zverený. Čoskoro potom nasledoval Jacopo Guarana. Práce dokončil Ubaldo Gandolfo, ktorý predtým spolupracoval s Barozzi. Fresky sú typickým príkladom barokovej iluzionistickej maľby. V hornej časti kupoly sú v nebi zobrazený svätý Vitalis a svätý Benedikt.
náhľad|Sarkofág exarchu Izáka v chráme
Ostatné zariadenie baziliky
V bazilike sa nachádza sarkofág exarchu Izáka z 5. storočia. Na prednej strane sa nachádza vyobrazenie Klaňanie Troch kráľov. Na bokoch sa nachádzajúc motívy Vzkriesenie Lazára a Daniel v jame levovej. V 7. storočí bolo veko sarkofágu doplnené o nápis pripomínajúci exarchu Izáka, ktorý zomrel v roku 643.
Organ sa nachádza v galérii nad vchodom a bol vyrobený v roku 1967 spoločnosťou Mascioni. Je plne elektrický má tri rady kláves a pedál. V priebehu rokov hrali na organe baziliky niektorí z najväčších organistov na svete, vrátane Karla Richtera a Marcela Duprého, Orgán sa každoročne využíva v rámci Medzinárodného festivalu organovej hudby v Bazilike San Vitale.
Dikobraz juhoafrický
Dikobraz juhoafrický (Hystrix africaeaustralis) je druh dikobraza, rozšírený po celom území subsaharskej Afriky s výnimkou púštnych oblastí na juhozápadnom pobreží.
Opis
Dikobraz juhoafrický je vo svojej oblasti výskytu najväčším hlodavcom. Samice sú v priemere o jeden kilogram ťažšie než samce. Tmavá, priliehavá a hrubá srsť, ktorá kryje brucho a končatiny, prechádza na hlave a na chrbte v hrivu, ktorú zvieratá v rozčúlení naježia. Na chrbte a chvoste je srsť premenená v tuhé, čierno-biele ostne, ktoré môžu byť až dlhé. Niektoré z kratších pichliačov na chvoste sú navyše duté a keď nimi dikobraz zatrasie, vydávajú zvuk. Ostne sú usadené v koži len veľmi volne a ľahko sa uvoľňujú, rýchlo ale dorastajú.
Rozšírenie a stanovisko
Je hojný v celej subsaharskej Afrike, vyskytuje sa až do výšky všade tam, kde je nejaký vegetačný kryt. Obýva kroviny, savany ale aj lesy, dáva však prednosť kamenistým oblastiam, kde cez deň ľahko nachádza úkryt.