cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oranžová revolúcia
náhľad|Na námestí nezávislosti v Kyjeve sa 22. novembra 2004 prvýkrát zhromaždili oranžoví demonštranti |alt= Oranžová revolúcia bola séria protestov, mítingov, štrajkov a občianska revolúcia na Ukrajine, organizovaná a uskutočnená prívržencami Viktora Juščenka, jedného z dvoch hlavných kandidátov v prezidentských voľbách v novembri až decembri roku 2004. Akcia sa začala 22. novembra 2004 ako reakcia na zmanipulované voľby, kedy Centrálna volebná komisia vyhlásila za víťaza volieb protikandidáta Viktora Janukovyča (podporovaného odchádzajúcim prezidentom Leonidom Kučmom). Demonštranti vybojovali opakovanie prezidentských volieb, ktoré vyhlásil Najvyšší súd Ukrajiny na 26. decembra 2004. Pod intenzívnym dohľadom domácich a medzinárodných pozorovateľov boli druhé voľby vyhlásené za „spravodlivé a slobodné“. Konečné výsledky ukázali víťazstvo Juščenka (52 %) nad Janukovyčom (44 %). Juščenko bol vyhlásený za oficiálneho víťaza a jeho inauguráciou 23. januára 2005 v Kyjeve, oranžová revolúcia skončila.thumb|Oranžová stužka - symbol solidarity s Oranžovou revolúciou na Ukrajine|195x195bod
Následkom kompromisu, dosiahnutého frakciami úradu vlády, bolo prijatie Konštitučnej reformy, ktorá obmedzila kompetencie prezidenta.
V nasledovných prezidentských voľbách v januári a februári 2010 Janukovyč (49 %) porazil Juliju Tymošenkovú (45 %) (aj Juščenka 5 %) a 25. februára 2010 sa stal prezidentom Ukrajiny. Janukovyč bol odstavený od moci o štyri roky neskôr vo februári 2014 po zrážkach Euromaidan na Námestí nezávislosti v Kyjeve. Na rozdiel od bezkrvovej oranžovej revolúcie tieto protesty si vyžiadali viac ako 100 úmrtí.
Charkovská ulica (zaniknutá)
Charkovská ulica (do roku 1950 Ruská ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1970.
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Bola tu pôvodne radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Háje (Dražiak).
Africký pohár národov 1965
Africký pohár národov 1965 bol piatym ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj hostilo Tunisko v dňoch od 12. do 21. novembra 1965. Toto posledné vydania tohto turnaja v nepárnom roku, až do roku 2013 sa APN hral v párnych rokoch.
Oranžová revolúcia
Názory na revolúciu v Ukrajine
Prof. Zubov, ruský historik, religionista a politológ: „Zostáva mimo všetku pochybnosť, že oranžová revolúcia bola starostlivo pripravená. Pozorovatelia poukazovali na to, ako rýchlo sa v ohromnom množstve rozšírila oranžová symbolika, ako dobre boli organizované, vybavené a zásobované stanové mestečká. Západné organizácie, pôsobiace v Kyjeve a v ostatných ukrajinských mestách dokázali s predstihom pripraviť mládežníckych a študentských aktivistov, ktorí stáli v čele akcií občianskej neposlušnosti, organizovať diskusie medzi inteligenciou, podporiť liberálne oznamovacie prostriedky a pod.“
Africký pohár národov 1965
Víťazom turnaja sa stala 🇬🇭.
Večera s Havranom
Večera s Havranom (pôvodné názvy: Hovory H a Karusel) je slovenská diskusná relácia RTVS o spoločenských fenoménoch, ktorá mala premiéru 29. apríla 2014 na Dvojke. Moderátorom relácie je Michal Havran ml..
Uralská ulica (Bratislava)
Uralská ulica (do roku 1950 Sládkovičova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1975.
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Bola tu pôvodne individuálna domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Dnes sa na mieste ulice nachádza cesta a parkovisko v areáli Incheba.
Crevant
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Dubay
Profesor Michal Dubay (* 4. jún 1910, Hačava† 4. október 1993, Prešov) bol slovenský maliar, kultúrno-spoločenský dejateľ, pedagóg, redaktor, publicista, umelec a spoluzakladateľ kultúrnych inštitúcií na východnom Slovensku.
Životopis
Narodil sa ako prvý zo siedmich detí v rodine grécko-katolíckeho farára Dezidera Dubaya v Hačave na východnom Slovensku. Po maturite v Mukačeve študoval históriu, geografiu a knihovníctvo na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Už na gymnáziu a počas vysokoškolského štúdia sa intenzívne venoval maľovaniu, čo mu zostalo ako hlavná záľuba po celý život. Jeho nadšenie k maľovaniu inšpirovalo najmä najmladšieho brata Oresta Dubaya, neskôr významného slovenského maliara a grafika 20. storočia.
Dielo
Počas svojho života nepretržite vo voľných chvíľach maľuje. Veľkou oporou v tejto činnosti mu bola manželka Ester Dubayová, rod. Andóková. Do výtvarného života vstúpil ako Mil Day, vystavoval napríklad s Desiderom Millym, Evou Bysovou a svojim mladším bratom Orestom. Väčšinou sa však zúčastňoval výstav amatérov a výtvarných pedagógov. V jeho tvorbe sa dajú vystopovať tri smery z hľadiska námetov i výtvarného spracovania – kubizujúce obdobie 1925-1940, realistické 1940-1960 a idealizujúce 1960-do konca života. Jeho nesporný talent bol ovplyvnený vnútorným i vonkajšími tvorivými podnetmi (roky štúdia, svetová vojna, povojnové obdobie, krajina Vysokých Tatier), vytvoril stovky olejomalieb, tisíce akvarelov, prevažne krajín. V začiatku tvorby za venoval i grafike a perokresbe. V závere života sú v jeho tvorbe zreteľné surreálne prejavy, často úspešne experimentoval s vrstevnatým kladením podkladov a farieb. Jeho výtvarný rukopis je výrazný a typicky poznateľný svojou hrou so svetlom. Zaujíma ho samotné slnko, ktoré vysiela svetelné lúče rôznej intenzity voči divákovi, fascinácia svetlom prestupuje mnohé jeho obrazy v priebehu desaťročí.
Montans
Montans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Montans má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Montans má 1332 obyvateľov (2009).
Noasauridae
Noasauridae (neformálne noasauridy) je čeľaď vyhynutých dravých dinosaurov, žijúcich v období kriedy (stupne alb/apt až mástricht). Boli blízko príbuzné a podobne stavané ako abelisaury, hoci väčšina z nich bola podstatne menšia.
Čeľaď Noasauridae je definovaná ako „všetky teropódy bližšie príbuzné rodu Noasaurus než rodu Carnotaurus“.
Systematika
Kladogram (Carrano et al., 2002):
Barbara Wolfová
Barbara Wolfová (neprechýlene Barbara Wolf; * 8. september 1962, Mníchov ) je nemecká diplomatka. Od augusta 2020 je mimoriadna a splnomocnená veľvyslankyňa Nemecka na Slovensku.
Životopis
Barbara Wolfová v roku 1986 dokončila štúdium podnikového hospodárstva na Ludwig-Maximilians-Universität v Mníchove. V rokoch 1987 až 1989 vyštudovala prípravu na vyššiu zahraničnú službu.
Diplomatické pôsobenie
V roku 1989 sa stala referentkou na Sekcii pre hospodárske a európske záležitosti na Spolkovom ministerstve zahraničných vecí v Bonne. V rokoch 1990 až 1992 pracovala ako tlačová referentka na veľvyslanectve v jordánskom Ammáne. V rokoch 1992 až 1995 bola referentkou pre európsku bezpečnostnú politiku na Spolkovom ministerstve zahraničných vecí. V rokoch 1995 až 1997 pracovala ako národná expertka pri Európskej komisii, na Generálnom riaditeľstve zahraničných vzťahov v Bruseli. V rokoch 1997 až 1999 bola referentka Stáleho zastúpenia pri Západoeurópskej únii v Bruseli. V rokoch 1999 až 2002 bola zástupkyňou veľvyslanca vo Vilniuse.
Zálesná ulica
Záílesná ulica (do roku 1950 Ukrajinská ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1975.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2012 – I. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2012 – I. divízia boli dva hokejové turnaje druhej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Od roku 2012 sa MS hrajú podľa nového herného systému. Skupiny v divíziách už nie sú rovnocenné, po novom sa medzi nimi postupuje a zostupuje.
Zálesná ulica
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Barbara Wolfová
Diplomatické pôsobenie
V rokoch 2002 až 2006 viedla pracovnú skupinu pre energetickú politiku na Sekcii hospodárstva Spolkového ministerstva zahraničných vecí v Berlíne. Následne bola do roku 2009 referentka pre politiku na veĺvyslanectve SRN v Paríži. V období 2009 až 2012 bola riaditeľkou Odboru Severnej Afriky na Spolkovom ministerstve zahraničných vecí. V rokoch 2012 až 2015 bola riaditeľkou Kancelárie Spolkovej republiky Nemecko v Rámaláhu v Palestíne. V rokoch 2015 až 2018 bola opäť riaditeľka Odboru Severnej Afriky. V rokoch 2018 až 2020 bola generálna konzulka SRN v Arbíle v irackom regióne Kurdistan.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2012 – I. divízia
I. A divízia
Turnaj I. A divízie sa hral v Ľubľane v Slovinsku od 15. do 21. apríla 2012.
Zálesná ulica
Bola tu pôvodne radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Barbara Wolfová
Veľvyslankyňa na Slovensku
Ako veľvyslankyňa na Slovensku pôsobí od augusta 2020. Prezidentka Zuzana Čaputová ju prijala 20. augusta 2020.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2012 – I. divízia
I. B divízia
Turnaj I. B divízie sa hral v Krynici-Zdróji v Poľsku od 15. do 21. apríla 2012.
Zálesná ulica
Nachádzala sa v oblasti medzi súčasnou čerpacou stanicou a garážovým domom na dnešnej Wolkrovej ulici.
Crozon-sur-Vauvre
Crozon-sur-Vauvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Absolutórium (školstvo)
Absolutórium je písomné potvrdenie (osvedčenie, vysvedčenie  ) o úspešnom ukončení štúdia a všetkých predpísaných skúšok na škole, spravidla na vysokej škole.
Na území Slovenska sa pôvodne vystavovalo na konci posledného ročníka na školách, kde štúdium nebolo uzavreté súbornejšou skúškou. Do reformy vysokoškolského štúdia v roku 1950 absolutóriá udeľovali fakulty ako osobitný doklad o úspešnom absolvovaní predpísaných semestrov, prednášok, seminárov a cvičení, ktorý bol potrebný na pripustenie k štátnej skúške alebo k rigoróznej skúške.
Montauriol
Montauriol môže byť:
Montauriol (Tarn)
Montauriol je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Montauriol má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Montauriol má 55 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zelenský
Podľa údajov z roku 1995 je na Slovensku rozšírené najmä na v Trnavskom kraji, pričom najväčšia koncentrácia nositeľov tohto priezviska je v samotnej Trnave (11 nositeľov).
Cointreau
thumb|cointreau
Cointreau [vyslov: kuantro, prízvuk na druhej slabike] je typický predstaviteľ ovocného likéru triple sec odborne vyrábaný z kôry horkých a sladkých pomarančov. Táto slávna značka bola spopularizovaná krátko pred druhou svetovou vojnou, aby sa Cointreau odlíšilo od ostatných trikrát destilovaných pomarančových likérov, v tom čase známych jednoducho ako triple sec.
Hoci si spoločnosť začala budovať svoje meno pomerne nedávno, pôvod receptúry je oveľa starší.
Dejiny
V roku 1849 založil Edouard-Jean Cointreau, cukrár z Angers, spoločnosť Cointreau Distillery. Edouard-Jean Cointreau vlastnil v Angers pálenicu, kde experimentoval s alkoholom a vyrábal nápoje z rôznych druhov pomarančov a byliniek. Jeho syn Edouard objavil počas cesty po Karibiku horké pomaranče, ktoré jeho otec využil a vytvoril nový, dnes celosvetovo preslávený likér Cointreau. Prvá fľaša bola predaná v roku 1875. V súčasnosti sa každoročne predá vyše 13 miliónov fliaš likéru vo viac ako 150 krajinách.
Využitie
Cointreau, vyrábaný podľa tajného receptu s koňakovým základom, je pri izbovej teplote číry a pri ochladení alebo pridaní ľadu zbelie. Túto zmenu, ktorá je dôkazom pravosti, spôsobuje vystúpenie oleja zo zmesi pri nižších teplotách. Cointreau sa môže piť čisté pri izbovej teplote alebo s ľadom. Okrem toho je neodmysliteľnou súčasťou mnohých známych kokteilov ako je Cosmopolitan, Sidecar či Margarita.
Cuzion
Cuzion je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Link Wray
Frederick Lincoln „Link“ Wray, Jr. (* 2. máj 1929, Dunn, Severná Karolína, Spojené štáty – † 5. november 2005, Kodaň, Dánsko) bol americký rock’n’rollový gitarista, skladateľ a príležitostný spevák. Najviac sa preslávil inštrumentálnou piesňou Rumble z roku 1958.
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2018
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2018 bol v poradí 53. turnaj majstrovstiev Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov, ktoré organizuje Európska konfederácia kolieskového korčuľovania (World Skate Europe, predtým CERS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCERH. Konal sa v A Coruñi, v provincii Galícia, v Španielsku v dňoch od 14.22. júla 2018, za účasti 11 tímov. Viac ako 10 tímov bolo na podujatí naposledy ešte v roku 1994. Španielsko organizovalo európsky šampionát mužov deviatykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1951, 1954, 1957, 1967, 1979, 1987, 2008 a naposledy v 2014, v Alcobendas. Zápasy sa odohrali v aréne Pazo dos Deportes de Riazor s kapacitou pre 4 425 divákov, ktorá je domovskou arénou miestneho hokejového klubu Hockey Club Liceo. Titul získalo domáce 🇪🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z 🇵🇹.
Skupina B
right|thumb|280px|Rely automobily Skupiny B počas Rely Monte Carlo 1986. Zľava: Peugeot 205 Turbo 16, Audi Sport Quattro S1, Lancia Delta S4 Skupina B bola séria pravidiel zavedená v roku 1982 pre pretekárske automobily v pretekoch športových automobilov a pretekoch rely, ktoré zaviedla Medzinárodná automobilová federácia. Do Skupiny B patrili jedny z najrýchlejších, najvýkonnejších a nejprepracovanejších rely automobilov vôbec, pričom éra existencie tejto skupiny je často označovaná ako zlatá éra rely. Avšak pre viacero nehôd, z ktorých boli niektoré aj smrteľné, bola tejto skupine vyčítaná predovšetkým vysoká rýchlosť automobilov a nízka bezpečnosť davov fanúšikov, ktorí stáli pri cestách. Po smrti Henriho Toivonena a jeho spolujazdca Sergia Cresta na pretekoch Tour de Corse 1986, FIA zrušila Skupinu B a upustila od svojich plánov nahradiť ju Skupinou S a namiesto toho ju nahradila Skupinou A.
Triedy
Triedy v Skupine B:
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2018
Pôvodne sa mal turnaj konať v Taliansku, ktoré však malo problém z nájdením adekvátneho dejiska i odďaľovaním termínu organizovania turnaja. Španielske mesto A Coruña získalo právo hostiť turnaj ME 27. februára 2018. Novinkou oproti predchádzajúcim turnajom bolo, že sa prvých 6 družstiev kvalifikovalo na ME 2020 a zostávajúce družstvá budú hrať v roku 2020 2. divíziu.
Skupina B
Automobily
Skupina B:
Skupina S:
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2018
Účastníci
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom ELO rebríčku k septembru 2017.
Déols
Déols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maskelynes
Maskelynes (v maskelynes kuliviu) je austronézsky oceánsky jazyk. Používa sa na Vanuatu, na súostroví Maskelynské ostrovy (južne od ostrova Malakula). Má asi 1100 hovorcov. Jazyk maskelynes je zaujímavý tým, že používa veľmi neobvyklé písmeno B̃, ktoré inak používa iba indiánsky jazyk yanesha z Peru. Okrem toho jazyk Makselynes používa aj písmeno Ṽ.
Abeceda
Abeceda jazyka maskelynes obsahuje tieto písmená:
Nodosaury
Charakteristika
thumb|left|Model rodu [[Edmontonia v Royal Tyrrell Museum of Palaeontology]] Všetky nodosaury patrili rovnako ako ankylosaury medzi Thyreophory, pre ktoré sú charakteristické rôzne výrastky a kostený „pancier“. Boli to stredne veľké až veľké dinosaury, pohybujúce sa po všetkých štyroch končatinách a živiace sa výlučne rastlinnou potravou. Ich čeľuste vykazovali malé zuby a parasagitálnu líniu osteodermov (kostených doštičiek), kryjúcich ich chrbát a brucho. Na rozdiel od ankylosaurov na konci chvosta nemali kostený kyj.
Taxonómia
Čeľaď Nodosauridae bola pomenovaná americkým paleontológom O. C. Marshom v roku 1890. Akýmsi základným a referenčným druhom sa stal Nodosaurus.
Fylogenéza
Klad Nodosauridae bol prvýkrát definovaný americkým paleontológom Paulom Serenom v roku 1998 ako „všetky ankylosaury príbuznejšie rodu Panoplosaurus než rodu Ankylosaurus“. Túto definíciu prevzal v roku 2004 tiež Vickaryous, Maryanska a Weishampel. Vickarious spolu so svojim kolektívom považujú dva rody z tejto skupiny za neisto zaradené – Struthiosaurus a Animantarx. Najprimitívnejším zástupcom skupiny je podľa ich analýzy rod Cedarpelta.
B̃
B̃ (minuskula b̃) je špeciálny znak latinky, zriedka používaný. Nazýva sa B s vlnovkou. B̃ sa používa v jazyku maskelynes (jazyk používaný na Maskelynských ostrovoch na Vanuatu, má asi 1000 hovoriacich) a taká sa používa v jazyku yanesha (indiánsky jazyk z Peru, má asi 10 000 hovorcov).
Unicode
V Unicode majú písmená B̃ a b̃:
Karolínsky meč
náhľad|Rukoväť franského meča z 10. storočia s charakteristickou hlavicou náhľad|Vyobrazenie karolínskeho meča s pošvou (portrét darcu v kostole sv. Benedikta v Mals, Južné Tirolsko, začiatok 9. storočia) Karolínsky meč (niekedy uvádzaný aj ako franský, normanský, či vikingský meč) je druh stredovekého dvojsečného meča. Vyznačuje sa sploštenou, plne vyvinutou hlavicou a odľahčujúcou drážkou (žliabkom) prechádzajúcou stredom čepele o dĺžke približne 70 cm. Karolínske, vikingské a franské meče si sú navzájom veľmi podobné. Predpokladá sa, že všetky vznikli vývinom podľa vzoru meča typu Spata.
Vývoj mečov v priebehu stredoveku je rozdelený do zvyčajne 3 fáz, pričom karolínsky meč spadá do fázy strednej (od polovice 8. storočia až do polovice 11. storočia). Strednej fáze predchádzalo tzv. merovejovské obdobie (5. storočie až polovica 8. storočia) a po nej nastúpilo obdobie románske (začiatok 10. storočia až začiatok 13. storočia).
Zmeny v konštrukcii meča karolínskeho typu už nekládli dôraz na nákladnosť a vizuálny efekt, ale na účelovosť v boji. Zároveň sa meč stával prístupnejšou a populárnejšou zbraňou dostupnou nie len pre majetné skupiny ľudí.
Staršie karolínske meče boli charakteristické komplikovane tvarovanou hlavicou skonštruovanou z dvoch dielov, kratšou priečkou a robustnejšou čepeľou zvyčajne dlhou 7583 cm. Ozdobné prvky boli ešte stále rozšírené. Mladšie karolínske meče mali hlavicu vytvorenú z jednej časti, priečka sa predlžovala a čepeľ, ktorá zvykla byť dlhá 8390 cm, sa zužovala.
Karolínske meče u Slovanov
Slovania pred obdobím Veľkej Moravy výrobu mečov nepoznali, preto boli (napriek zákazu) dovážané z Franskej ríše ako hotové produkty či ich jednotlivé komponenty, najčastejšie čepele. Významné franské dielne sa nachádzali na Porýní a známym mečiarom doby bol porýnsky majster Ulfberth.
V období Veľkej Moravy bola na jej území schopná a rozvinutá železiarska základňa. Je možné uvažovať, že výroba jednoduchých mečov či napodobenín mečov karolínskeho typu prebiehala aj na území Veľkej Moravy.
Starohájska cesta
Starohájska cesta (neskôr Starohájska ulica) bola ulica v Petržalke od roku 1894 do roku 1975.
Cesta pôvodne spájala mesto s pravým brehom Dunaja, dnes sa tu nachádza nová sídlisková zástavba Háje. Viedla lesoparkom od Sadu Janka Kráľa až po súčasnú Starohájsku ulicu. Na pláne z roku 1894 bola ešte bez pomenovania.
Bratislavský topografický lexikon spomína v roku 1905 strelnicu pri Rusovskom ramene Dunaja s dreveným mostom. V roku 1929 sa spomína športové ihrisko I. SC Bratislava, v roku 1930 výstavba dostihovej dráhy a ďalších budov pre TJ Sokol Bratislava, v roku 1931 stará strelnica, v roku 1932 hostinec Frimel-Auliesel, v roku 1935 dláždenie makadamom, v roku 1936 nájom mestskej štrkovej bane.
Neskôr sa tam nachádzala aj cestovná kancelária ÚV Zväzarm-Autoturist.
Zach Hyman
Zachary Martin Hyman (* 9. jún 1992, Toronto, Ontário, Kanada) je kanadský hokejista a spisovateľ. V súčasnosti nastupuje za klub Edmonton Oilers hrajúci v NHL. Hyman je zároveň autorom literatúry pre deti. Doposiaľ boli vydané tri knihy, z ktorých jedna sa stala bestsellerom.
Juniorská kariéra (2006 - 2015)
Vďaka skvelým výkonom získal štipendium na University of Michigan, kde nastúpil v akademickom roku 2011/12 a kde strávil nasledujúce štyri sezóny. Na vysokej škole exceloval ako na ľade, tak i pri štúdiu. V sezóne 2014/15 bol zaradený medzi desať kandidátov na cenu Hobeyho Bakera, ktorá sa udeľuje najlepšiemu hráčovi univerzitnej hokejovej ligy. Zároveň sa radil medzi študentov s najlepším priemerom a v roku 2015 získal titul v obore história.
Toronto Maple Leafs (2015 - 2021)
S Torontom sa dohodol na vstupnom kontrakte a v sezóne 2015/16 sa stal súčasťou tímu Toronto Marlies pôsobiacom v AHL. V najlepšej hokejovej lige sveta debutoval ešte v tej istej sezóne, dres najobľúbenejšieho celku z detstva obliekol 16-krát. Od ďalšieho ročníka už bol stálou súčasťou prvého tímu. Vo formácii začal nastupovať s ďalšími nováčikmi, Williamom Nylanderom a Austonom Matthewsom, ktorému i prihrával na prvý gól v kariére. Matthewsovi sekundoval na ľavom krídle prakticky počas celých piatich sezón, čo v Toronte strávil. V klube vytrval do roku 2021, kedy bol nútený Maple Leafs opustiť, nakoľko kanadský tím nemal dostatok financií pod platovým stropom, aby si mohol Hymana udržať.
Edmonton Oilers (2021 - súčasnosť)
V lete 2021 sa ako voľný hráč dohodol na sedemročnom kontrakte s mužstvom Edmonton Oilers, ktoré nutne hľadalo centra do prvej formácie ku Connorovi McDavidovi. Mnoho fanúšikov celku z Alberty sa ku akvizícii hokejistu stavalo skepticky, najmä pre dlhodobú zmluvu, ktorú považovali za riskantnú, nakoľko si v posledných rokoch prešiel viacerými ťažkými zraneniami, pre ktoré prišiel o značnú porciu zápasov. Avšak Hyman si na svoju stranu naklonil i tých najväčších kritikov, keď v prvých šiestich zápasoch v novom klube nastrieľal rovnaký počet gólov. Ročník 2021/22 bol z osobného aj klubového pohľadu dovtedy najúspešnejším v Hymanovej kariére. Vytvoril nové osobné rekordy v počte získaných bodov za sezónu (54), nastrieľaných gólov (27) i asistencií (27). Vynikajúce výkony podával aj vo vyraďovacej časti, v 16 zápasoch vsietil hneď jedenásť gólov a držal si priemer bod na zápas. Edmontonu Oilers pomohol k postupu do tretieho kola play-off, kam sa celok z Alberty prebojoval prvýkrát od roku 2006.
V ročníku 2022/23 pokračoval vo vynikajúcich výkonoch v drese Oilers. Prvýkrát v kariére zbieral v priemere vyše bod na zápas. V 79 stretnutiach zaknihoval dokopy 83 kanadských bodov za 36 gólov a 47 asistencií a prekonal všetky osobné maximá, ktoré stanovil sezónu predtým.
Literárna tvorba
náhľad|Hyman podpisujúci knihu a dres mladej fanúšičke Hyman považuje písanie za hobby, nie prácu, a vyjadril sa, že príbehy, ktoré si nesie v hlave, by previedol na papier, aj keby nikdy neboli vydané. Prvá kniha bola vydaná ešte keď študoval na univerzite. Príbeh sa odohráva v New Yorku v dvadsiatych rokoch minulého storočia a točí sa okolo chlapca Georgea, ktorý obdivuje Babea Rutha. Druhá kniha uzrela svetlo sveta v októbri 2015 a hlavnou postavou je hanblivý malý hokejista, ktorý žije v tieni svojho slávnejšieho brata, ale napokon všetky problémy prekoná a dostane sa do NHL. Tretia kniha, vydaná v apríli 2018, sa stala bestsellerom. Dielo nesie posolstvo, že sny sa môžu stať realitou, pokiaľ v ne človek verí. Kniha bola nominovaná na niekoľko ocenení v Kanade.
V súčasnosti pracuje na štvrtej knihe, špekuluje sa, že by sa mohla týkať basketbalu. Hyman je pod zmluvou s vydavateľstvom Penguin.
Montcabrier
Montcabrier môže byť:
Druhý mongolský vpád do Uhorska
Druhý mongolský vpád do Uhorska bol vpád vojsk na územie Uhorského kráľovstva v rokoch 12851286. V zime roku 1285 viedol nájazd do Uhorska dvoma hlavnými smermi. Nogai chán viedol armádu, ktorá úspešne spustošila Sedmohradsko. Talabugu, ktorý viedol hlavnú armádu smerom na sever, však zastavilo husté sneženie pri prechode Karpát a jeho invázne vojsko bolo pri Pešti porazené kráľovským vojskom Ladislava IV. Mongoli stratili veľkú časť svojej inváznej sily a výsledok nemohol ostrejšie kontrastovať s mongolskou inváziou z roku 1241, a to najmä vďaka reformám Bélu IV., ktoré zahŕňali pokroky vo vojenskej taktike a hlavne rozsiahle budovanie kamenných hradov. Neúspešný mongolský útok na Uhorsko značne znížil vojenskú silu Zlatej hordy.
Predohra
V roku 1241 mongolská armáda pod vedením Sübedeja a Batuchána napadla strednú a východnú Európu vrátane Poľska, Bulharska, Chorvátska a Uhorského kráľovstva. Maďarský pokus zastaviť inváziu v bitke pri rieke Slanej katastrofálne zlyhal. Mongoli rozhodne rozdrvili uhorskú armádu a nasledujúci rok pokračovali v pustošení krajiny. Na konci ich ťaženia bola zabitá približne štvrtina obyvateľstva Uhorska a väčšina veľkých sídiel kráľovstva sa zmenila na trosky.
Drevené a hlinené opevnenia, ktorá tvorili ochranu väčšiny miest a pevností, ľahko podľahli mongolským obliehacím strojom. Mnohé uhorské osady nemali vôbec žiadne opevnenia. Kamenné hrady však mali podstatne lepšie šťastie; nebol dobytý žiaden z mála uhorských kamenných hradov, dokonca ani tie hlboko za mongolskými líniami. Keď sa Mongoli pokúsili použiť svoje obliehacie stroje proti kamenným múrom chorvátskej pevnosti Klis, nenarobili absolútne žiadne škody a boli odrazení s veľkými stratami. Podobná vec sa stala, keď sa pokúsili dobyť citadelu v Ostrihome, napriek tomu, že mali ohromnú početnú prevahu a 30 obliehacích strojov, ktoré použili na zničenie drevených veží mesta.
Reformy kráľa Bela IV.
thumb|[[Mongolský vpád do Uhorska|Vpád Mongolov v roku 1241 viedol k výstavbe mohutných kamenných hradov, ako je Spišský hrad.]]
Kráľ Belo IV. to vzal na vedomie a niekoľko nasledujúcich desaťročí strávil reformou Uhorska v príprave na možné budúce invázie. Spojil servientes a iobagiones castri do novej triedy ťažko obrnených, dobre vycvičených rytierov západného typu. V roku 1247 uzavrel feudálnu dohodu s maltézskym rádom, ktorým daroval juhovýchodné pohraničie výmenou za ich pomoc pri vytváraní ďalšej obrnenej jazdy a opevnení. V roku 1248 vyhlásil, že stredná vrstva krajiny môže vstúpiť do barónskych služieb pod podmienkou, že baróni povedú mužov náležite vystrojených do kráľovskej armády. Po roku 1250 boli slobodní majitelia malých alebo stredných majetkov, slúžiaci priamo kráľovi zaradení (spolu s barónmi) do šľachty. Nakoniec, noví osadníci dostali „podmienečný“ šľachtický titul výmenou za požiadavku boja na koni a brnení na žiadosť kráľa. V roku 1259 požiadal pápeža, aby ho skontaktoval s Benátkami, pretože chcel najať najmenej 1 000 strelcov z kuší. Kuše sa ukázali ako veľmi účinná zbraň proti Mongolom.
Aby kráľ upevnil svoju novú obrannú doktrínu, ponúkol mestám a šľachticom granty a odmeny výmenou za stavbu kamenných opevnení. Reformy sa nakoniec vyplatili. Do konca svojej vlády Belo IV. dohliadal na výstavbu takmer 100 nových pevností. Z týchto 100 bolo 66 kamenných hradov postavených na vyvýšených miestach.
Pred inváziou
V roku 1254 požadoval Batu chán sobášne spojenectvo s Uhorskom a štvrtinu jeho armády na cestu do strednej a západnej Európy. Výmenou by bolo Uhorsko ušetrené od povinnosti platiť tribúty a akéhokoľvek ďalšieho ničenia. Belo IV. správu ignoroval. Ďalšie ultimáta zaslal v rokoch 1259 a 1264 Batuov brat a nástupca Berke chán. Berke vyslovil podobné požiadavky: ak sa Uhorsko podriadi Mongolom a poskytne im štvrtinu svojej armády na plánovanú inváziu do Európy, dostane oslobodenie od daní a 1/5 koristi. Belo opäť odmietol. Listy, ktoré si Belo s pápežom vymenili okolo roku 1259, naznačujú, že Mongoli boli už desaťročia všeobecne známi ako nedôveryhodní, pričom pápež povedal, že akékoľvek dohody uzavreté „zradnými“ dobyvateľmi sú bezcenné.
Po smrti kráľov Bela IV. a Štefana V. nastúpil v roku 1272 na uhorský trón Ladislav IV. Pod matkiným vplyvom sa stal známym ako Ladislav Kumánsky. V ďalších rokoch jeho odpor proti šľachticom a duchovným zosilnel až do takej miery, že zatkol pápežského legáta kvôli zákonu, ktorý vyžadoval, aby pohanskí Kumáni konvertovali na kresťanstvo, a uväznil svoju kresťanskú manželku Izabelu z Anjou. Baróni postavili armádu a ostrihomský arcibiskup Lodomer vyhlásil proti uhorskému kráľovi križiacku výpravu. Keď sa však Kumáni v roku 1282 vzbúrili a napadli Uhorsko, Ladislav a jeho šľachtici neváhali vzburu rozdrviť. Obrázková kronika píše, že Ladislav „ako statočný Jozua vyšiel proti“ Kumánom „bojovať za svoj ľud a svoju ríšu“, pričom porazil kumánsku armádu pri jazere Hód.
Napriek tomu zostala povesť kráľa najmä medzi jeho šľachticmi veľmi zlá. V roku 1283 sa po opustení manželky usadil medzi kumánskymi poddanými a za milenky si vzal kumánske ženy. Kumánske povstanie v roku 1282 mohlo katalyzovať mongolskú inváziu. Kumánski bojovníci vyhnaní z Uhorska ponúkli svoje služby Nogaj chánovi, de facto vládcovi Zlatej hordy, a povedali mu o nebezpečnej politickej situácii v Uhorsku. Vidiac to ako príležitosť, rozhodol sa Nogai začať rozsiahlu kampaň proti zjavne slabému kráľovstvu.
Invázia
náhľad|Uhorské kráľovstvo a jeho južní susedia v druhej polovici 13. storočia
Sily
V zime roku 1285 mongolské vojská vtrhli do Uhorska druhýkrát. Rovnako ako pri prvej invázii v roku 1241 Mongoli vtrhli do Uhorska dvoma prúdmi. Nogaj vtrhol cez Sedmohradsko, kým Talabuga cez Zakarpatsko alebo cez Moravu. Tretia, menšia sila pravdepodobne vstúpila stredom kráľovstva. Zdalo sa, že nájazdníci postupujú cestami Batuchána a Sübedeja z roku 1241. Talabuga prechádzal cez Verecký priesmyk a Nogaj chán cez Brašov, aby vstúpil do Transylvánie. Podobne ako pri prvej invázii kládli Mongoli dôraz na rýchlosť a prekvapenie a mali v úmysle úplne zničiť uhorské vojská. Vtrhli v zime v nádeji, že Uhrov zaskočia, a pohybovali sa rýchlo, aby Ladislav nemal čas pozbierať sily pre rozhodujúcu konfrontáciu. Kvôli absencii občianskej vojny v Mongolskej ríši v tom čase, ako aj absencii akýchkoľvek iných veľkých konfliktov zahŕňajúcich Zlatú hordu, Nogaj dokázal postaviť veľmi veľkú armádu zahŕňajúcu aj vazalov, ako boli rusínske kniežatá, vrátane Leva Daniloviča.
V roku 1255 Viliam z Rubrucku napísal, že Uhri môžu zhromaždiť najviac 30 000 vojakov. Táto situácia sa k roku 1285 pravdepodobne výrazne nezmenila. Nie je známe, koľko z týchto mužov bolo zhromaždených počas obdobia mongolskej invázie.
Stredné/severné Maďarsko, Zakarpatsko a západná Transylvánia
Talabugu, ktorý viedol hlavnú armádu v severnom Maďarsku, zastavil hustý sneh v Karpatoch. Na pochode horami bola jeho sila zdevastovaná logistickými faktormi, menovite hladom, ktorý spôsobil smrť tisícov jeho vojakov, ako to dosvedčuje Haličsko-volyňská kronika a niektoré súčasné poľské zdroje. To bol pravdepodobne výsledok tradičnej taktiky hradnej vojny, ktorá zahŕňala vyhladovanie útočníkov hromadením všetkých dostupných zásob potravín a jeho znepokojovanie malými nájazdami a výpadmi z hradov. Poľskí kronikári nepriateľskí voči uhorskému kráľovi uviedli, že Ladislav bol príliš zbabelý na to, aby čelil Mongolom v priamom boji, čo je veľmi pravdepodobne skreslená interpretácia taktiky spálenej zeme a úspešného vyhýbania sa bitke.
Na začiatku ťaženia invázne sily zdevastovali stredné Uhorsko a postúpili až do mesta Pešť. Vypálili ho, ale mesto už dávno opustilo jeho obyvateľstvo, ktoré utieklo na juh a na západ od Dunaja. Talabugove sily sa nedokázali dobyť žiadne hrady alebo opevnené mestá. Civilnému obyvateľstvu však spôsobili veľké škody a tiahli až k Dunaju. Miestne uhorské sily bojovali s Mongolmi v mnohých obranných bitkách. Kráľ povýšil niekoľkých nižších predstaviteľov, ktorí sa vyznamenali, vrátane Juraja Bakšu, jeho príbuzného Omodeja Abu, Petra Abu. Jedna taká bitka sa odohrala pri hrade Turusko (Trascău), kde Mongoli utrpeli ostrú porážku a veľké straty vrátane 1 000 zajatých. Oslabená Talabugova armáda bola nakoniec porazená, keď sa čelne stretla v bitke s narýchlo zhromaždenou kráľovskou armádou Ladislava IV. v kopcoch západnej Transylvánie. Uhorská armáda ťažila z reforiem a mala vyšší podiel rytierov ako armáda, ktorú Mongoli porazili o niekoľko desaťročí skôr v bitke pri Slanej.
Po porážke nariadil Talabuga ústup z Uhorska, ale jeho armádu prepadli Székelyovia, ktorí bojovali ako ľahká jazda. Kým sa dostal späť na priateľské územie, jeho armáda prakticky prestala existovať, pričom väčšina vojakov, ktorých priviedol, zomrela pri neúspešnom nájazde. Keď sa konečne dostal na Volyň, jeho vyhladovaní vojaci plienili mestá jeho spojencov a vazalov.
Sedmohradsko a Uhorské nížiny
Nogaj zostal v Sedmohradsku do jari 1286. Tu vyplienil niektoré mestá a dediny, ako Szászrégen (Reghin), Brašov a Bistrițu. Podarilo sa mu tiež zničiť niekoľko pevností a opevnených miest. Rovnako ako Talabuga však nedokázal dobyť žiadne väčšie opevnenia, s výnimkou saského hradu Ban Mikod v údolí Arieș, bývalej kráľovskej pevnosti Turda, Rumunsko. Po porážke hlavnej kolóny Talabugy viedol kráľ Ladislav IV výpravu s cieľom vyhnať Nogaiove sily zo Sedmohradska. Jeho armáda dorazila príliš neskoro, pretože Nogajove sily už medzitým utrpeli vážnu porážku od miestnych uhorských jednotiek – väčšinou od Sasov, Vlachov a Sikulov, ktorým velil vojvoda Roland Borša. Ladislav sa uspokojil s dotieraním počas ústupu.
Druhý mongolský vpád do Uhorska v naračných prameňoch
Viedenská obrázková kronika, napísaná medzi rokmi 1358-1370, ktorej autorstvo je prisudzované Marekovi z Káltu, hovorí o druhej mongolskej invázii nasledovne:
Haličsko-volynský letopis zachytáva tiež druhý vpád Mongolov:
G̃
G̃ (malé písmeno g̃) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa G s vlnovkou. Nachádza sa iba v abecede guarančiny, kde značí nazálna spoluhlásku, ale predtým sa nachádzalo tiež vo filipínčine, sumerčine a severnej sámčine. V guarančine sa príliš nepoužíva, býva väčšinou nahradzované písmenom ø (G sa strieškou/circumflexom), pretože je ťažké písmeno G̃ vložiť do počítačovo písaného textu. G̃ má Unicode sekvenciu U+0047 U+0303 a HTML &#x0047; &#x0303;, g̃ má Unicode U+0067 U+0303 a HTML &#x0067; &#x0303;.
Montcabrier (Tarn)
Montcabrier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Montcabrier má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Montcabrier má 228 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ladislav Csontos
Prof. ThDr. RNDr. Ladislav Csontos SJ, PhD. (* 25. marec 1952, Piešťany) je slovenský katolícky kňaz, filozof, teológ a univerzitný profesor. Člen Spoločnosti Ježišovej. V rokoch 19972003 pôsobil ako prvý dekan Teologickej fakulty Trnavskej univerzity a v rokoch 20112015 zastával post prorektora Trnavskej univerzity v Trnave. Venuje sa najmä filozofickej antropológii a filozofii kultúry. Bol šéfredaktorom jezuitského časopisu Viera a život.
Životopis
Ladislav Csontos sa narodil v roku 1952 v Piešťanoch, no detstvo strávil v Novom Meste nad Váhom, kde vyštudoval základnú školu a strednú všeobecnovzdelávaciu školu. V rokoch 1970 až 1975 študoval učiteľstvo pre stredné školy v kombinácii matematika – deskriptívna geometria na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Následne pracoval až do roku 1990 ako vedeckotechnický pracovník vo Výpočtovom laboratóriu Slovenskej plánovacej komisie, pričom v roku 1982 získal na Matematickofyzikálnej fakulte Univerzity Komenského titul doktora prírodných vied. V období komunizmu tiež tajne vyštudoval katolícku teológiu a filozofiu na v tom čase tajnom Teologickom inštitúte svätého Alojza. V roku 1974 vstúpil do Spoločnosti Ježišovej, vďaka ktorej sa podľa vlastných slov začal hlbšie zaujímať o Druhý vatikánsky koncil. Koncil si tiež predsavzal uvádzať ho do cirkevného života. Prijal tiež kňazskú vysviacku. Od roku 1988 pôsobil ako odborný asistent v odbore kresťanská filozofia a katolícka teológia na Teologickom inštitúte svätého Alojza. V období normalizácie tajne publikoval v samizdatoch.
Po Nežnej revolúcii sa začal venovať evanjelizácii a akademickej pastorácii. Podieľal sa na založení prvého univerzitného pastoračného centra v Bratislave a následne aj na vzniku Trnavskej univerzity v Trnave. V rámci univerzity prednášal na teologickej a pedagogickej fakulte. Vyučoval logiku, antropológiu a filozofiu kultúry. V rokoch 19972003 pôsobil po začlenení Teologického inštitútu svätého Alojza do Trnavskej univerzity, ako prvý dekan Teologickej fakulty Trnavskej univerzity. Následne až do roku 2011 zastával post prodekana pre vedu, výskum a zahraničné vzťahy. Od roku 1999 je členom redakčnej rady časopisu Studia theologica.
V roku 1992 získal licenciát teológie na Pápežskej teologickej fakulte (sekcia Bobolanum) vo Varšave a o tri roky neskôr (1995) získal doktorát na Rímskokatolíckej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Témou jeho dizertačnej práce bola Základná antropologická línia v encyklikách Jána Pavla II. O dva roky habitoval na tej istej fakulte s prácou na tému Personálne chápanie vzťahu človeka k Bohu v Duchovných cvičeniach svätého Ignáca z Loyoly. V roku 2001 zložil profesúru na Cyrilometodějskej teologickej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci.
V rokoch 20112015 pôsobil ako prorektor Trnavskej univerzity v Trnave. V roku 2012 získal bronzovú a v roku 2016 striebornú medailu Trnavskej univerzity. Konferenciou biskupov Slovenska mu bola v roku 2015 „za zásluhy o dialóg medzi vedou a vierou“ udelená cena Fides et ratio. O dva roky neskôr (2017) mu bola rektorom Trnavskej univerzity v Trnave, Marekom Šmídom, udelená Cena Antona Hajduka. V roku 2019 sa stal čestným doktorom Pápežskej teologickej fakulty vo Varšave. Počas návštevy pápeža Františka na Slovensku sa zúčastnil súkromného stretnutia pápeža Františka s jezuitmi. Csontosova kniha Watersource from the Rock bola jedným z darov, ktoré jezuiti pápežovi odovzdali. Pri príležitosti 30. výročia obnovenia Trnavskej univerzity a Csontosovho okrúhleho životného jubilea sedemdesiatich rokov mu bola 21. apríla 2022 udelená zlatá medaila Trnavskej univerzity.
Dielo
Csontosovým zameraním je najmä filozofická antropológia a filozofia kultúry. Ako kňaz i spisovateľ sa zameriava sa najmä na pomoc rodine a na pastoráciu rozvedených. Predmetom jeho záujmu bola tiež otázka ateizmu a objasnenia jeho príčin. Z tohto pohľadu sa venoval problematike chápania ľudskej osoby a jej slobody. „Hľadal spojenie filozoficko-teologickej antropológie, systematickej teológie a pastorálnej teológie s vyústením v kresťanskej spiritualite, osobitne v duchovných cvičeniach sv[ätého] Ignáca z Loyoly.“ Patrí k protagonistom Druhého vatikánskeho koncilu, ktorý sa podľa vlastných slov snaží uvádzať do praxe. Venoval sa tiež osobnosti misionára Vendelína Javorku, zakladateľa kolégia Russicum. K novembru 2021 mal na svojom konte celkovo 585 publikačných záznamov.
Diors
Diors je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Africký pohár národov 1992
Africký pohár národov 1992 bol 18. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostil Senegal v dňoch od 12. januára do 26. januára 1992. Titul obhajovalo.
Víťazom turnaja sa stalo 🇨🇮, ktoré vo finále zdolalo Ghanu až po penaltovom rozstrele. Rozstrel skončil 11:10 pre Pobrežie Slonoviny a o ich víťazstve rozhodovali až brankári.
ICRW
ICRW môže byť medzinárodná (anglická) skratka pre:
Douadic
Douadic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vnútorná záhlavná hrčka
Vnútorná záhlavná hrčka je vnútorný výbežok záhlavnej šupiny, je umiestnená v priesečníku štyroch jamiek, ktoré rozdeľuje krížová vyvýšenina. Nachádzajú sa na nej 2 brázdy: brázda priečneho splavu a brázda horného šípového splavu.
Ján Košč
Hudba
Od roku 1996 do 2004 pôsobil ako spevák technodeathmetalovej skupiny CARESS a v rovnakom období organizoval v Košiciach festival Without Shame, na ktorého pôde vystúpilo veľké množstvo domácich aj zahraničných kapiel. Z tých známejších napr. Sadist (Taliansko), Ancient (Nórsko), Decapitated (Poľsko), Sceptic (Poľsko), Dimension Seven (Holandsko), NEGLECTED FIELDS (Lotyšsko), SKYFORGER (Lotyšsko), VUVR (Česko), ROOT (Česko), INSANIA (Česko), DARK GAMBALLE (Česko) a ďalší. V rámci festivalu pravidelne dostávali priestor aj menej známe amatérske zoskupenia z celého Slovenska.
Odbory
Ján Košč pôsobí ako člen v odboroch od roku 1995 a ako nižší odborársky funkcionár (úsekový dôverník) od roku 2000. Od roku 2018 je predsedom základnej odborovej organizácie OZ KOVO v U. S. Steel Košice. Od roku 2013 bol autorom blogu, kde sa venoval pracovnému prostrediu, pracovno-právnej legislatíve a občianskemu aktivizmu. Od roku 2014 spolupracoval s Milanom Kurucom, správcom facebookového profilu Pracujúca chudoba, pričom ich spolupráca sa v roku 2016 pretavila do založenia proodborárskeho a prozamestnaneckého občianskeho združenia Pracujúca chudoba.
Farmtrac Tractors Europe
'''Farmtrac Tractors Europe Sp. z o. o.''' je výrobca poľnohospodárskych traktorov so sídlom v Mrągowe. 100 % akcií spoločnosti vlastní indická spoločnosť Escorts Ltd.
Ján Košč
Odbory
Ján Košč ako odborár dlhodobo kritizuje viazanie sa časti odborov a odborárov na politické strany a tvrdí, že odbory nepotrebujú zmluvy s politikmi. Podľa jeho vyjadrení tieto zmluvy potrebujú politici, ktorí namiesto robenia prozamestnaneckej a proodborárskej politiky sa snažia získať podporu zamestnancov inými cestami.
Publicistika
Jeho publicistické začiatky siahajú do deväťdesiatych rokov minulého storočia, kedy krátko pôsobil ako externý dopisovateľ hudobného časopisu Metal Hammer CS. Krátko pôsobil aj ako redaktor časopisu :Hudba, ktorý vychádzal na prelome tisícročí. Od roku 2004 do roku 2016 pôsobil ako redaktor internetového serveru Metalopolis.
Od roku 2013 do 2016 bol autorom blogu, kde sa venoval pracovnému prostrediu, pracovno-právnej legislatíve a občianskemu aktivizmu. Za písanie tohto blogu sa v roku 2015 stal blogerom roka v kategórii Ekonomika, spoločnosť a biznis. Od roku 2018 pôsobí ako stály externý komentátor denníka SME, nepravidelne od roku 2017 prispieva aj do denníka N, občasne aj v denníku Pravda. Jeho texty sa pravidelne objavovali aj v kultúrno-spoločenskom magazíne POLE, s ktorým spoluprácu ukonči v roku 2022l.
Pôsobí ako autor a spoluautor odborných publikácií, ktoré vydáva OZ Pracujúca chudoba a ako autor, spoluautor a editor sa podieľal aj na tvorbe týchto odborných publikácií:
Sulfitreduktáza
Sulfitreduktázy  (EC 1.8.99.1) sú enzýmy, ktoré vystupujú v metabolizme síry. Katalyzujú redukciu siričitanu na sulfán a vodu. Elektróny pre reakciu sú dodávané z disociovateľnej molekuly, a to NADPH, viazaných flavínov alebo feredoxínu.
Sulfitreduktázy patria medzi oxidoreduktázy a nachádzajú sa v archeónoch, baktériách, hubách a rastlinách. Delia sa na asimilačné a disimilačné sulfitreduktázy podľa ich funkcie, spektroskopických vlastností a katalytických vlastností. Sulfitreduktáza sa účastní i metabolizmu selenoaminokyselín a asimilácie síry. Obsahuje dva kovalentne viazané kofaktory - železosírny klaster a sirohem - ktoré presúvajú elektróny na substrát.
Montdragon
Montdragon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Jacinda Ardernová
Jacinda Ardernová (* 26. júl 1980, Hamilton, Nový Zéland) je novozélandská politička, od októbra 2017 do januára 2023 premiérka. Funkcie sa ujala v 37 rokoch, a ku dňu vymenovania sa stala najmladšou ženou na svete v takto vysokej funkcii. Je predsedníčkou Novozélandskej strany práce, ktorá sa po období v opozícii na jeseň 2017 stala opäť vládnou stranou.
Životopis
Pracovala ako politická poradkyňa britského labouristického premiéra Tonyho Blaira. V roku 2008 sa stala poslankyňou novozélandského parlamentu za Novozélandskú stranu práce. Dňa 1. augusta 2017 sa stala predsedníčkou strany. Vo voľbách v septembri 2017 skončila Strana práce na druhom mieste. Sformovala menšinovú vládnu koalíciu s treťou stranou v poradí New Zealand First, ktorá vďaka podpore Zelených získala dôveru parlamentu.
Montdragon
Obyvateľstvo
Montdragon má 604 obyvateľov (2009).
Jacinda Ardernová
Životopis
Ardernová je zástankyňou obmedzenia imigrácie a zvýšenia sociálnych výdavkov. Podporuje tiež sobáše párov rovnakého pohlavia a liberalizáciu zákona o interrupciách.
V januári 2018 oznámila, že je tehotná. 21. júna 2018 sa jej narodila dcéra.
Poznámky
<references group="pozn." />
Montels
Montels môže byť:
Alexander Skarsgård
Alexander Johan Hjalmar Skarsgård (* 25. august 1976, Štokholm, Švédsko) je švédsky herec. Je známy vďaka seriálu True Blood: Pravá krv (2008 - 2014), kde stvárnil postavu Erica Northmana. Stvárnil tiež jednu z vedľajších úloh v seriály Big Little Lies (2017 - 2019) za ktorú získal mnoho ocenení.
Feng Jou-lan
Feng Jou-lan (,, starší anglický prepis: Feng Yu-lan, , ; * 4. december 1895, Tang-che, provincia Che-nan, Čína† 26. november 1990, Peking, Čína) bol čínsky filozof a historik filozofie, hlavný filozof čínskeho moderného obdobia.
Alexander Skarsgård
Detstvo a mladosť
Skarsgård sa narodil vo švédskom Štokholme. Je najstarším synom herca Stellana Skarsgårda a lekárky My Skarsgårdovej. Má päť mladších súrodencov: Gustafa, Sama, Billa, Eiju a Valtera. Gustaf, Bill a Valter sú tiež herci.
Skarsgård ako devätnásť ročný požiadal o výkon štátnej služby a pôsobil 18 mesiacov vo švédskej armáde, konkrétne v útvare SäkJakt. Po ukončení vojenskej služby v roku 1996 opustil Švédsko a šesť mesiacov navštevoval Leeds Metropolitan University v Anglicku.
Feng Jou-lan
Životopis
Následne pôsobil na viacerých pozíciach v Číne, či ako hosťujúci profesor v USA (University of Pennsylvania, University of Hawaiʻi). Najdlhšie pôsobil na Pej-ťing ta-süe, v rokoch 19521990. V rokoch 19281952 bol dekan Spoločenskovednej fakulty Univerzity Čching-chua.
Pôsobil aj ako člen Čínskeho ľudového politického poradného zhromaždenia.
Počas kultúrnej revolúcie bol „za svoje dielo, najmä za pokus o zblíženie čínskej a európskej filozofie, nemilosrdne prenasledovaný a donútený k niektorým rozporuplným politickým vyhláseniam.“ Už počas obdobia 19491958 musel napísať 135 sebakritík. Pri protikunfuciánskej kampani v 70. rokoch 20. storočia bol poradcom tzv. bandy štyroch.