cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georges Barazer de Lannurien
Georges Barazer de Lannurien, (* 16. december 1915, Saint-Servan-sur-Mer, Francúzsko - † 1. marec 1988 Clamart) bol veliteľ oddielu francúzskych partizánov na Slovensku počas Slovenského národného povstania. Vyznamenal sa v bojoch pri Strečne v auguste a v septembri 1944 a v bojoch na Turci.
Životopis
Narodil sa počas prvej svetovej vojny v rodine dôstojníka z Bretónska.
Počas druhej svetovej vojny pôsobil ako príslušník francúzskej armády. V roku 1940 padol do nemeckého zajatia. Bol držaný v zajateckom tábore pri českom Náchode. V lete 1942 ušiel spolu s ďalším spoluväzňom cez Čadcu na Slovensko. Pokúšal sa cez krajinu ďalej dostať do Turecka, bol však zatknutý v Seredi. Bol držaný pod policajným dozorom v Trnave. Pri úteku do Maďarska bol zadržaný a internovaný v tábore pri Balatone. Spolu s ďalšími Francúzmi sa pokúsil o útek s cieľom prechodu do Juhoslávie, kde by sa spojil s partizánmi a následne prešiel do oslobodenej časti Talianska. Tento útek nebol úspešný a de Lannurien bol vrátený do internačného tábora. Neskôr mu poskytlo azyl Francúzske vyslanectvo v Budapešti. V apríli 1944 sa s pomocou falošného pasu vrátil na Slovensko. Bol zaangažovaný do príprav povstania. Vrátil sa do Budapešti, kde organizoval prechod francúzskych zajatcov z nacistami okupovaného Maďarska na Slovensko.
Po začiatku povstania na Slovensku sa stal v hodnosti kapitána veliteľom francúzskeho oddielu prvej československej partizánskej brigády M. R. Štefánika. Táto jednotka bola formovaná v Turci v okolí Sklabine a v Kantorskej doline. Francúzsky oddiel sa zúčastnil povstania hneď od prvého dňa bojov - 29. augusta. Jednotka významne zasiahla do bojov v oblasti Strečna. Jednotka utrpela v trojdňových bojoch značné straty. Neskôr bola nasadená do bojov o Vrútky a prístupy k Hronskému Svätému Krížu. V poslednej fáze bojov povstania bola jednotka nasadená pri Starej Hute. Následne sa po porážke povstaleckej armády stiahla do Nízkych Tatier do oblasti Magurky a Iľanovskej doliny. Po bojoch s protipartizánskymi oddielmi v decembri 1944 zostal de Lannurienovi len malý oddiel o sile 10 mužov. Spolu so zvyškom jednotky sa spojil s práporom Kleskeň (súčasť československej partizánskej brigády), ktorý v polovici januára 1945 nadviazal styk s postupujúcimi sovietskymi jednotkami na juhu Slovenska.
Po vojne sa vrátil do vlasti. Slúžil ďalej ako dôstojník vo francúzskej armáde. Pôsobil ako vojenský atašé v Budapešti. V roku 1950 bol pre podozrenie zo špionáže v prospech Sovietov pozbavený funkcie. Neskôr pracoval pre automobilku Renault.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1974
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1974 boli v poradí 14. majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v mestách Cagliari, Nuoro a Sassari, v autonómnom regióne Sardínia, v Taliansku od 23. augusta3. septembra 1974, za účasti 13 tímov. Nováčikom majstrovstiev bolo iba družstvo Španielska, Dánsko sa zasa predstavilo na ME po 18 rokoch. Taliansko bolo organizátorom európskeho šampionátu žien tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1938 a 1968. Svoj dvanásty titul získal, ktorý vyhral finálovú skupinu pred a domácim 🇮🇹.
Georges Barazer de Lannurien
Ocenenia
V roku 1995 mu mesto Žilina udelilo ocenenie Čestné občianstvo mesta Žilina in memoriam. Na jeho pamiatku a pamiatku francúzskych vojakov bola v Žiline po ňom pomenovaná ulica. Boli mu odhalené pamätné tabule v Žiline, Sklabini, na Sliači a vo francúzskom Roscoffe, kde prežil väčšinu života a je aj pochovaný.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1974
Tieto majstrovstvá tiež slúžili ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 1975, ktoré organizovala Kolumbia. Kvalifikovali sa na ne 2 družstvá, okrem Sovietskeho zväzu a Česko-Slovenska, ktoré mali účasť už dopredu zabezpečenú.
Nadstavbové skupiny
Pozn: Domáce Taliansko bolo priamo nasadené do finálovej skupiny.
Hlboko-širkomorský
Hlboko-širokomorský alebo abysopelagický znamená ležiaci v hlbokých moriach medzi oblasťou abysálnou a medzi oblasťou pelagickou.
Adrian Quist
V roku 1984 bol zapísaný do Medzinárodnej tenisovej siene slávy.
Kariéra a život
V druhej svetovej vojne slúžil v austrálskej armáde.
Nitrianske Pravno
Nitrianske Pravno  (do 28. X. 1946 slovensky Nemecké Pravno, nemecky Deutschproben, maďarsky Németpróna)  je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha
Leží na Hornej Nitre, 12 km severne od mesta Prievidza. Zo severu na juh preteká rieka Nitra, ktorá tu priberá Tužinu, Vyšehradný potok a západným okrajom tečúcu Kravskú.
Nachádza sa na pravnianskom výbežku Hornonitrianskej kotliny na nive a náplavových kužeľoch Nitry. Chotár na pahorkatine a hornatine Malej Magury a pohoria Žiar tvoria kryštalické, druho a treťohorné horniny, čiastočne pokryté riečnymi uloženinami a spraškovými hlinami.
Poloha na významnej ceste z Ponitria do Turca a Žiliny, no aj na križovatke ciest do okolitých obcí vytvára z Nitrianskeho Pravna strediskovú obec so znakmi mestského charakteru. Z cesty na Žilinu tu odbočuje komunikácia do Turca, no obec je tiež koncovou stanicou železničnej trate z Prievidze.
Vodstvo
Vodné toky
Vodné plochy
Dejiny
Poloha obce na severnom okraji Hornonitrianskej kotliny s mnohými nálezmi pravekého osídlenia a na starej ceste do Turca predstavovala vhodné miesto na život. Pahorkatinný ráz na rozhraní nížiny a hôr poskytoval dostatok príležitostí na obživu, čo nasvedčujú najstaršie nálezy osídlenia tejto lokality. Blízke strategicky významné hradisko na Vyšehrade má stopy osídlenia od bronzovej, cez veľkomoravskú dobu až po 15. storočie.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1393, no je isté, že dávno predtým boli v okolí osady baníkov. Rozvoj banského podnikania objavom zlata sem polovici 14. storočia prilákal nemeckých kolonistov, ktorí výrazným spôsobom ovplyvnili dejiny a charakter Nitrianskeho Pravna. Listina kráľa Žigmunda v roku 1430 už spomína mestečko, ktorého prosperita čoskoro posunula jeho význam na úroveň neďalekej Prievidze a Bojníc. Po vymretí rodu Noffryovcov sa Pravno s okolím a Bojnickým panstvom stal kráľovským majetkom. Od roku 1489 sa panstvo stalo výnosom kráľa Mateja majetkom jeho syna Jána Korvína. Význam banského mestečka poklesol koncom 16. storočia, kedy nastala kríza baníctva v Uhorsku.
V nepokojnom 17. storočí bolo mestečko opakovane vyrabované a vypálené. V ďalšom storočí sa začal postupný rozvoj remesiel a cechov, kde sa začali presadzovať obyvatelia slovenskej národnosti. Významným medzníkom bola zmluva z roku 1779, v ktorej Ján Pálffy pozbavil obyvateľov mestečka poddanských povinností a priznal im právo užívať zemepánske regálie. Veľký požiar 22. júla 1827 výrazne zmenil podobu mestečka, keďže úplne zničil väčšinu pôvodných domov. Od roku 1845 sa mestečko stalo dedičným majetkom Pálffyovcov a po upokojení protihabsburských povstaní začal rozvoj hospodárstva, predovšetkým remesiel. Rozvoj samosprávy na čele s magistrátom ovplyvňoval hospodársky rozvoj mestečka, no obecný zákon z roku 1886 zmenil jeho postavenie a Nitrianske Pravno sa stalo veľkou obcou. V posledný októbrový deň v roku 1909 bola spustená prevádzka na železničnej trati Prievidza – Nitrianske Pravno, preprava osôb na nej bola v roku 2012 zastavená.
V obci je rímskokatolícky kostol umučenia svätého Jána Krstiteľa z roku 1907.
Obyvateľstvo
zdroj:
Šport
V obci je futbalový klub MTJ Nitrianske Pravno, ktorý hrá v 6. lige.
Majstrovstvá klubov FIFA 2007
Majstrovstvá klubov FIFA 2007 bol štvrtý ročník majstrovstiev klubov FIFA a tretíkrát sa uskutočnil v Japonsku. Turnaj začal 7. decembra a skončil 16. decembra. Víťazom sa stal taliansky klub AC Miláno, keď vo finále porazil argentínsky klub Boca Juniors 4 - 2. Góly za AC Miláno strelili Kaká, Alessandro Nesta dvakrát Filippo Inzaghi. Za Bocu Juniors strelil gól Rodrigo Palacio a vlastný gól si dal Massimo Ambrosini z AC Milána. Najlepším strelcom sa stal Brazílčan Washington s troma gólmi a najužitočnejším hráčom sa stal Brazílčan Kaká. Zápas o tretie miesto vyhral japonský klub Urawa Red Diamonds.
Kvalifikované tímy
† Urawa Red Diamonds vyhrala Ligu majstrov AFC, aj japonskú ligu a tak ostalo voľné miesto pre porazeného finalistu Ligy majstrov AFC iránsky klub Sepahan F.C.
Nobélium
Nobélium (lat. nobelium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku No a protónové číslo 102. Je 14. člen z radu aktinoidov, 10. transurán, silne rádioaktívny kovový chemický prvok, pripravovaný umelo ožarovaním jadier curia. Svoj názov získal na počesť Alfreda Nobela.
Zatiaľ nebol izolovaný v dostatočnom množstve, aby bolo možnú určiť všetky jeho fyzikálne konštanty. Vyžaruje alfa a gama žiarenie a je silným zdrojom neutrónov, preto je potrebné s ním manipulovať pri dodržaní bezpečnostných opatrení na prácu s rádioaktívnymi materiálmi. O jeho zlúčeninách a ich chemickom chovaní je známe zatiaľ veľmi málo.
Večný potok
Večný potok je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Tople a má dĺžku 11,5 km.
Prameň: v pohorí Čergov na severovýchodných svahoch Malého Minčola (1 054,4 m n. m.), pod sedlom Hajduška (996 m n. m.), v nadmorskej výške približne 930 m n. m.
Smer toku: po sútok s Podrožným potokom na sever, odtiaľ k ústiu na východ
Karthala
Vrchol sopky je tvorený kalderou s priemerom 3 ×, ktorej morfológiu zmenili početné erupcie (od začiatku 19. storočia ich bolo viac ako 20). Erupcie sú dosť nebezpečné kvôli blízkosti ľudských sídel, v roku 2005 dosiahol lávový prúd západný okraj hlavného mesta (vyše 40 000 ľudí muselo byť evakuovaných).
Večný potok
Prítoky: sprava Frígľov potok, Veľký Rybný potok, zľava Hlboký potok, prítok (659,4 m n. m.) spod Murianika (1 009,5 m n. m.), Dubový potok, Špankovský potok, Podrožný potok, Lenartovský potok a Olšavec
Ústie: do Tople na okraji obce Malcov v nadmorskej výške 385,3 m n. m.
Obce: Lenartov a Malcov
Gic
Gic je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Pápa.
Má rozlohu 1968 ha a žije tu 500 obyvateľov (2007).
Angliers (Charente-Maritime)
Angliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Quai de la Charente
Quai de la Charente (nábrežie Charente) je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 19. obvode. Nábrežie je pomenované podľa francúzskej rieky Charente.
Poloha
Nábrežie vedie po pravom, východnom brehu kanála Saint-Denis. Začína pri krížení kanálov Saint-Denis a Ourcq a končí pri Boulevard Macdonald, kde naň nadväzuje Quai de l’Allier.
NGC 6329
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Kuřívody
Kuřívody sú bývalé mesto, dnes hlavná (sídelná) časť mesta Ralsko v okrese Česká Lípa, ktoré po Kuřívodách zdedilo štatút mesta. Je tam evidovaných 72 adries (objektov), resp. 327 adries (51 domov a 276 bytov). Trvalo tu v roku 2011 žilo 604 obyvateľov.
Poloha
Kuřívody sú tiež katastrálne územie o rozlohe. Pôvodné katastrálne územie bolo tiež Kuřívody, ale malo asi 4-krát menšiu rozlohu.
Obec sa nachádza pri križovatkách ciest cesta II/268, III/27235 a III/27237, asi na juhovýchod od Mimone,  východoseverovýchodne od Doks,  severne od Bělej pod Bezdězem a  severozápadne od Mnichovho Hradišťa.
Dejiny
vľavo|náhľad|Zámok Kuřívody Sídelný celok bol založený na bezdězskom panstve Přemyslom Otakarom II. ako kráľovské mesto Freistadt (Vristad, Svobodné Město) medzi rokmi 1264 – 1278, lokátorom bol pravdepodobne Hertvík z Kravař. Prvá zmienka o meste je z roku 1279, kedy si kráľovná Kunhuta, držaná na Bezděze, vyprosila návštevu kostola sv. Jiří vo Vristadu. Pôvodný názov mesta v 14. storočí vymizol a od 15. storočia sa používal český názov Kuřívody (pôvodne Kuří vody), od 17. storočia súbežne aj nemecký názov Hühnerwasser. Predpokladá sa, že názov vyjadroval, že v obci boli len veľmi malé vodné toky (slabé pramienky, kde by sa napojili len kurovité vtáky) – nedostatok vody bránil aj väčšiemu rozvoju mesta.
Panovník Václav II. v roku 1293 tunajší kostol urobil filiálnym a v roku 1297 venoval Kuřívody aj s okolitými dedinami Hynkovi z Dubej, patriaceho do rodu Berkovcov z Dubej. Hynek sa zdržiaval viac na Houske, jeho dedič a syn rovnakého mena, teda Hynek z Dubej, sa venoval roku 1337 založenej Bělej pod Bezdězem. Keď roku 1348 zomrel, majetok zdedili synovia Hynek a Jindřich. Neskôr získal Kuřívody mladší Jindřich, ktorý je uvedený v listinách (Jindřich, nazývaný Berka z Dubej a pán na Houske) rokov 1363 a 1398 pri dosadení nových farárov. Keď Jindřich zomrel, získal mestečko aj s okolím a tiež Jestřebí Jindřich Berka starší. Je písaný na listine z roku 1406, kedy dosadzoval do kuřívodského kostola nového farára. Toho istého roku zomrel a Kuřívody menili často svojich majiteľov, stále však z rodu Berkovcov z Dubej. Keď však Bohuchval Berka, sídliaci na ním prebudovanom zámku Kuřívody po bitke na Bielej hore musel z kráľovstva utiecť, majetok Kuřívody kúpil v roku 1622 mocný Albrecht z Valdštejna. V roku 1639 ho získal od cisára František de Grana a po ňom Valdštejnovci. Tí tu zostali až do zoštátnenia v roku 1945.
Ako dokladá Chytilov miestopis, v roku 1921 malo mesto 213 domov a 924 obyvateľov. Ich etnické zloženie bolo: 32 Čechov a 891 Nemcov. Jeden obyvateľ bol nezistenej národnosti. V mieste bola rímskokatolícka fara, žandárska stanica, automobilová stanica (autobus), pošta, telefón, telegraf, železničná stanica bola vzdialená v Mimoni. Poštová stanica v Kuřívodách bola zriadená ako jedna z prvých na severe Českých zemí v roku 1868.
Mestečko patrilo v rokoch 1947 až 1991 do vojenského výcvikového priestoru Ralsko a za 44 rokov pôsobenia česko-slovenských a sovietskych vojsk takmer zaniklo.
Kuřívody boli najväčším sídlom vo vtedajšom vojenskom priestore. Vzhľad mesta a jeho ráz sa počas tej doby zásadne zmenil. Dnes jeho krásu a jedinečnosť pripomína len niekoľko pôvodných stavieb a fragmentov, ktoré sa viac či menej dochovali. Niektoré zrubové a hrazdené domy boli jedinečnou ukážkou ľudovej architektúry v oblasti a ich zničenie je nenahraditeľnou škodou. Z celého mesta, ktoré malo pred svojím zničením 226 domov, zostalo pôvodných 16. Hlavné komunikácie, ktoré viedli do smerov Mimoň, Mnichovo Hradiště, Bělá pod Bezdězem, Jezová a Židlov, sú dodnes využívané a je zachovaný ich pôvodný rádius. V okolí Kuřívody boli polia a lúky, dnes je tu iba divoká step (pseudostep), ktorá tu zostala po tankových strelniciach.
Súčasnosť
S účinnosťou od 1. decembra 2006 bol na základe bývalého statusu Kuřívod novodobej obci Ralsko 10. novembra 2006 priznaný štatút mesta podľa §3 ods.3 zákona č.128/2000 Zb., ktorý umožňuje vrátiť štatút mesta obci, ktorá bola mestom pred 17. májom 1954.
Významné osobnosti
náhľad|Základná škola v Kuřívodách V roku 1896 sa tu narodil Willibald Gatter, automobilový konštruktér.
Zaujímavé miesta v obci
Je tu tvŕdza, či skôr zámok Kuřívody, mestský úrad mesta Ralsko, škola a športové plochy pri nej, kostol svätého Havla, motorest s reštauráciou, z bývalej fary prestavané informačné stredisko. Tu je tiež v roku 2014 zriadená poštovňa.
V inom objekte je tiež expozícia pripomínajúca množstvo nájdenej munície v okolitých lesoch.
Studnica
Studnica môže byť:
Abysopelit
Abysopelit (z gr.) je akákoľvek usadenina, ktorá vznikla v hlbokomorskej oblasti (abysálnej). Základ slova pelit, má vyjadrovať vysokú jemnozrnnosť, teda prítomnosť častíc ílovitej frakcie.
Gógánfa
Gógánfa je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Sümeg.
Má rozlohu 1317 ha a žije tu 787 obyvateľov (2007).
Moa
Moa môže byť:
Radslavice
Radslavice môžu byť:
Veterník (priezvisko)
Veterník (o význame pozri veterník) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v obci Turčianske Kľačany (okres Martin) a v Prievidzi.
Šaratice
Šaratice je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 020 obyvateľov, z toho 520 mužov a 500 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,1 roka (muži 38,8 roka, ženy 41,4 roka).
Akarológia
Akarológia je veda, odvetvie zoológie, ktorá skúma roztoče (lat. acari) a kliešte.
Le Breuil (Saône-et-Loire)
Le Breuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stredná hra (otvorenie)
Stredná hra je šachové otvorenie charakterizované ťahmi ''1. e4 e5 2. d4 exd4 3. Dxd4''. Ide o jednu z menej používaných otvorených hier, pretože predčasná prítomnosť bielej dámy v centre umožňuje čiernemu získať čas a rozvinúť figúrky jej napadaním. Prvýkrát sa zmienka o ňom objavila u Philippa Stammu v 18. storočí. V súčasnosti sa používa skôr v partiách hraných rýchlym tempom.
3. c3
Pozri Severský gambit.
3. Qxd4 Jc6
Biely môže hrať 4. Da4, 4. Dd1 alebo (zrejme) najlepší ťah 5. De3, známy ako Paulsenov útok.
Gyepükaján
Má rozlohu 911 ha a žije tu 387 obyvateľov (2007).
NGC 6330
NGC 6330 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 12. júna 1880.
MCA Records
Dejiny
MCA vstúpila do nahrávacieho priemyslu v roku 1962 zakúpením značky Decca Records so sídlom v New Yorku, vrátane Coral Records a Brunswick Records. Pretože Americká Decca vlastnila Universal Pictures, MCA získala plné vlastníctvo filmového štúdia Universal Pictures, ktoré sa dostalo medzi najlepšie štúdia v meste. V roku 1966 pri MCA vznikla značka Uni Records a v roku 1967 bola kúpená značka Kapp Records.
MCA Records mimo USA
Decca Records, vlastnená spoločnosťou MCA, mala práva k menu Decca iba v Severnej Amerike. Britská Decca vlastnila práva spojené s menom Decca vo zvyšnej väčšine sveta. Obe spoločnosti Decca boli počas 2. svetovej vojny, na základe anti-trustového zákona, prinútené prerušiť vzájomné väzby. Po vojne britská Decca formovala americkú pobočku London Records.
Americká Decca vydávala svoje nahrávky prostredníctvom značiek Brunswick a Coral. V roku 1967 boli značky Brunswick a Coral nahradené značkou MCA, ktorá vydávala materiály americkej Decca a Kapp mimo územia severnej Ameriky.
Abbey Road Studios
thumb|250px|Abbey Road Studios. Abbey Road Studios, vytvorené v novembri 1931 firmou EMI v Londýne, (Anglicko) je považované za prestížnu ikonu nahrávacích štúdií. Nachádza sa na Abbey Road v St John's Wood v City of Westminster. Okrem priameho použitia na nahrávanie nových albumov je jeho technické vybavenie používané aj na remastrovanie množstva nahrávok klasickej hudby, ktoré vznikli v Kingsway Hall.
Umelci, ktorí nahrávali v Abbey Road Studios
V štúdiách na Abbey Road nahrávali aj Red Hot Chilli Peppers, The Beatles, Cliff Richard, Deep Purple, Radiohead, Al Stewart, Pink Floyd, U2, Oasis, The Shadows, Morrissey-Mullen, Elliott Smith a Plácido Domingo.
V štúdiu dva nahrávali The Hollies, Manfred Mann, The Seekers, Gerry & the Pacemakers, Martin Briley, Mrs Mills, Miroslav Žbirka a iní.
Accoudoir
náhľad Accoudoir [vyslov: akuduár] je bočné operadlo oddeľujúce navzájom stally, teda chórové lavice pre kanonikov nachádzajúce sa prevažne v katolíckych kostoloch.
Quai de l’Oise
Quai de l'Oise (nábrežie Oisy) je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 19. obvode. Nábrežie je pomenované podľa francúzskej rieky Oise.
NGC 6331
NGC 6331 je galaxia v súhvezdí Malá medvedica, ktorú objavil William Herschel 20. decembra 1797.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Dubovské lúky
Dubovské lúky sú prírodná rezervácia, ktorá sa nachádza v pohorí Malá Fatra.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Zázrivá v okrese Dolný Kubín. Výmera chráneného územia je so 4. stupňom ochrany. Rezervácia bola vyhlásená v roku 1980 úpravou Ministerstva kultúry SSR č.808/1980-32 z 29. februára 1980 a novelizovaná VZV KÚ v Žiline č. 3/2003 z 12. júna 2003.
Predmetom ochrany sú prirodzené mezofilné a zamokrené lúky reprezentujúce jedinú lokalitu chránenej rastliny žltohlav európsky (Trollius europaeus L.) v ochrannom pásme Národný park Malá Fatra na vedecko-výskumné a študijné ciele.
Seč (priezvisko)
Seč (o význame pozri seč) je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v Sabinove.
Charleville-Mézières
Charleville-Mézières je francúzske mesto v departemente Ardennes a región Grand Est.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je 49 975 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Hrana: Live 2012
Hrana: Live 2012 je prvý koncertný album pozostávajúci z autorských piesní zosnulého slovenského speváka a skladateľa Marka Brezovského, ktoré počas krátkeho turné so svojou skupinou predstavil publiku hudobník Oskar Rózsa, jeho niekdajší spoluhráč a blízky priateľ. Napriek titulu albumu ide o záznam vystúpenia z 9. júna 2011 v bratislavskom Majestic Music Clube; názov albumu odzrkadľuje rok vydania diela, nie rok samotného koncertu. Štúdiové verzie väčšiny skladieb pochádzajú z albumu Hrana (1999), ktorý po Brezovského smrti so súborom rozličných inštrumentalistov produkčne pripravil Rózsa.
Skladby „Vietor“ a „Anjel“ sa v roku 2015 objavili na druhej reedícii Hrany, kde sú zaradené aj ďalšie tri skladby z tohto koncertu („Čertovská“, „Cigánska“ a „Košulenka“). Kompletný záznam vystúpenia (17 skladieb) zachytáva audiovizuálny dokument Hrana Tour 2011: Pocta Markovi Brezovskému (2012), ktorý je súčasťou 3-DVD Hrana: Trilógia (2016).
Obal albumu nenesie meno nijakého interpreta, iba samotný titul.
Multiparadigmatický programovací jazyk
Multiparadigmatický programovací jazyk je programovací jazyk, ktorý podporuje viac ako jednu programovaciu paradigmu. Myšlienkou multiparadigmatického programovacieho jazyka je poskytnúť framework, v ktorom môžu programátori pracovať viacerými štýlmi, volne zlučovať konštrukty rozdielnych paradigmát. Hlavným cieľom týchto programovacích jazykov je poskytnúť programátorom najlepšie nástroje ku práci, ak pripustíme, že žiadna paradigma nerieši všetky problémy tou najjednoduchšou a najefektívnejšou cestou.
Gyulakeszi
Gyulakeszi je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Coca-Cola
thumb|Fľaša thumb|Logo thumb|Coca-Cola stáčacie továrne. 08.01.1941, [[Montreal, Kanada.]] Coca-Cola (po slovensky aj kokakola alebo kola, po anglicky aj Coke) je hnedý kolový, sladký nealkoholický nápoj, ktorý obsahuje oxid uhličitý. Vyrába ju The Coca-Cola Company. Predáva sa vo viac ako 200 krajinách sveta.
Začiatky
Prvým obchodom s Coca colou bol od 8. mája 1886 predaj vynálezu v lekárni Jacob's Pharmacy v Atlante. Patent bol označovaný ako liek, ktorý mal pomáhať pri viacerých ochoreniach, ako boli bolesti v brušnej dutine, bolesti nervového pôvodu, bolesti hlavy, liečenie závislosti na morfiu, či dokonca pri impotencii.
Prvú reklamnú kampaň na Coca colu rozbehol Pemberton v časopise Atlanta Journal 29. mája 1886. Prvých osem mesiacov sa nápoj predával v priemere deväť fliaš za deň. Koncom 19. storočia receptúru na tento nápoj kúpil americký obchodník Asa Griggs Candler, ktorého marketingové taktiky viedli spoločnosť Coca-Cola k jej dominancii na svetovom trhu s nealkoholickými nápojmi počas 20. storočia.
Zloženie
Názov Coca-Cola pochádzal z povzbudzujúcich látok, ktoré sa používajú pri jej výrobe. Sú to listy juhoamerického kríka koky, z ktorého sa vyrába aj známa droga kokaín (koks). Nápoj je dochucovaný aj výťažkom z kolových orechov, ktoré tiež obsahujú inú povzbudzujúcu látku - kofeín. Do roku 1903 obsahovala jedna fľaša Coca-coly 9 miligramov kokaínu, ktorý bol z výroby nápoja v tomto roku odstránený.
Od roku 1904 sa na výrobu používajú listy, ktoré sú na molekulárnej úrovni zbavené obsahu kokaínu. Dodnes sa používa prísada nenarkotického výťažku z kokových listov, ktorý je vyrábaný vo firme Stepan Company v Maywoode (New Jersey). Táto firma je jedinou legálnou firmou, ktorá do USA dováža listy koky z Peru a Bolívie. Extrahovaný kokaín firma predáva farmaceutickej firme Mallinckrodt Inc. v St. Louis, ktorá má jediná licenciu na jeho spracovanie pre medicínske účely.
Imidž výrobku
Názov Coca-Cola bol vymyslený Pembertonovým kníhkupcom Frankom Masonom Robinsonom v roku 1885. Robinson nebol len dobrým predavačom, ale mal aj úchvatné písmo, bol to práve on, kto vymyslel dnešné logo Coca-Coly. Rez písma, známy ako Spencerian script sa vyvinul v polovici 19. storočia a bol v tejto dobe jedným z dominantných štýlov pre rukou písané texty v USA.
Slávna fľaša, ktorú vo firme nazývajú "contour bottle" (tvarovaná fľaša), no známejšia je pod názvom "hobble skirt" (úzka sukňa), bola vymyslená dizajnérom Earl R. Deanom v roku 1915. Úlohou pri realizácii návrhu pre dizajnérov bolo vytvoriť fľašu, ktorú by spotrebiteľ uznal za plnohodnotnú iba keď je naplnená, aby tmavá farba obsahu (nápoja) zvýraznila, skrášlila jej kontúry. Zároveň mala byť štylizovaná do tvarov základných dvoch zložiek, ktoré nápoj obsahoval: tvar kokového listu, a zložené segmenty kolového orecha. Autori sa inšpirovali obrázkami, ktoré boli v Encyclopædii Britannica a použili ich ako model pre tvar prototypu fľaše.
Reklama na Coca-Colu
thumb|Reklama na Coca-Colu Reklamné kampane na Coca-Colu majú významný dopad na americkú, ale aj svetovú kultúru. Červeno-bielo oblečený bielovlasý deduško Santa Claus pochádzajúci z týchto kampaní je považovaný za model v modernej dobe uznávaného vzhľadu tejto v kresťanskom svete uznávanej postavy. Firma Coca-Cola v 30. rokoch 20. storočia využila pre svoju kampaň túto postavu po firme White Rock Beverages, ktorá propagovala spolu so Santom svoje zázvorové pivo, či minerálnu vodu v roku 1915.
Pred Santom Coca-Cola na svojich posteroch použila obrázky elegantne oblečeného dievčaťa. V prvej kampani v roku 1895 to bola mladá bostonská herečka Hilda Clark.
Súčasnosť
thumb|right|Fľaše Coca-Cola Zero a Coca-Cola Light Spoločnosť v súčasnosti vyrába kolový koncentrát, ktorý predáva rozličným licenčným výrobcom nápoja na celom svete. Regionálni producenti značky plnia zmes koncentrátu, filtrovanej vody a sladidiel do plechoviek, či fliaš a predávajú ich v obchodných sieťach, či predajných automatoch.
Kritiky voči produktu
Firma Coca-Cola Company je kritizovaná pre svoje obchodné praktiky hlavne preto, že jej produkt je považovaný za zdraviu škodlivý. K prvým protestom dochádzalo pre jeho vraj vysoký obsah kyselín, no vo viacerých súdnych sporoch sa tento názor nepotvrdil. Ďalšie protesty sú zamerané na vysoký obsah sladidiel v sódovej vode, ktorá podporuje ich vstrebávanie a hlavne u mládeže dochádza k riziku vzniku obezity. Štúdiá potvrdili, že Coca-cola obsahuje nízke množstvo kalcia (ktorého nedostatok je rizikovým faktorom pre vznik osteoporózy), magnézia, kyseliny ascorbovej, riboflavínu, a vitamínu A. Nápoj je kritizovaný aj pre svoj obsah kofeínu, ktorého užívanie môže spôsobiť fyzickú závislosť.
Aj keď bolo s firmou od 20. rokov minulého storočia viacero súdnych sporov, v žiadnych neboli jasne potvrdené nad rámec platných noriem ohrozujúce riziká pri pití ich produktu. Väčšie problémy s nápojom Coca-cola vznikli na začiatku 21. storočia v Indii, kde sa vo vode používanej na jeho výrobu objavili stopy po chemických látkach, používaných hlavne v poľnohospodárstve, ako sú pesticídy, DDT a iné. V tomto období bola z trhu stiahnutá indická produkcia nealkoholických nápojov nielen od firmy Coca-Cola, ale aj od Pepsi. Firmy nápojového priemyslu operujúce v jednotlivých regiónoch vtedy zvýšili svoje úsilie na zdokonalenie systému filtrácie a čistenia používanej vody.
Please Please Me
Please Please Me je debutový album britskej rockovej skupiny The Beatles, ktorý 22. marca 1963 vydalo hudobné vydavateľstvo Parlophone. Autormi ôsmich zo štrnástich skladieb tohto albumu je dvojica Lennon/McCartney. Album vyšiel po tom ako sa „Chrobáci“ stali na anglickom hudobnom trhu úspešnými singlami „Please Please Me“ (#1) a „Love Me Do“ (#17).
V máji 1963 sa tento album dostal na vrchol britských hitparád a zostal na ňom tridsať týždňov, kým ho nevystriedal album With the Beatles. Pre hudobný trh Spojeného kráľovstva bolo toto neobvyklé, nakoľko sa v tomto období na vrchole predaja držali väčšinou albumy s filmovou hudbou a s ľahkými piesňami na počúvanie.
V roku 2003 sa tento album dostal na 39. miesto rebríčka 500 najlepších albumov všetkých čias, ktorý zverejnil časopis Rolling Stone. Bol šiestym albumom v poradí, z jedenástich ktoré sa od skupiny The Beatles do tohoto rebríčka dostali. Pred ním sa umiestnili albumy Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band, Revolver, Rubber Soul, The Beatles (The White Album) a Abbey Road.
Dve skladby z albumu Please Please Me, „I Saw Her Standing There“ a „Please Please Me“ sa nachádzajú v zozname The 500 Greatest Songs of All Time.
Nahrávanie albumu
Pre britské popové vinylové LP albumy v dobe nahrávania bol normovaný počet skladieb na jednu stranu po siedmich. Pre Spojené štáty bola norma maximálne päť až šesť piesní na každú stranu a zvyšné štyri boli vydané na dvoch singloch. Dňa 11. februára 1963 bolo v hudobných šúdiách vydavateľstva EMI (neskô nazvaných Abbey Road Studios), producentom George Martinom a skupinou The Beatles začaté priame (naživo) nahrávanie piesní, ktoré skončilo po 585 minútach (9 hodín a 45 minút). V troch (približne trojhodinových) blokoch tohto nahrávacieho dňa nahrala skupina The Beatles iba mierne upravenú reprezentačnú vzorku repertoáru, s ktorým dovtedy vystupovala v Liverpoolskom Cavern Clube. Pôvodným zámerom George Martina bolo nahrať živé vystúpenie skupiny pred domácim publikom v Caverne 9. decembra 1962, no pre určité technické problémy od neho upustil. Poslednou skladbou nahrávania v štúdiu bola coververzia skladby „Twist and Shout“. Počas výroby albumu Please Please Me bola nahratá aj skladba „Hold Me Tight“, ktorá bola vydaná až na nasledujúcom albume With the Beatles.
Celý tento nahrávací deň stál kapelu The Beatles 400 libier. Piesne boli nahrávané na dvojstopý páskový magnetofón. Väčšia časť nástrojov bola na jednej zo stôp, na druhej stope bola nahrávka spevu. Mono a stereo verzie skladieb boli nahrávané naraz. V stereo skladbách boli stopy rozdelelné jedna do ľavého a druhá do pravého kanálu spolu s ozvenou, ktorá mala tieto stopy spájať. Tento spôsob mixovania sterea bol v tejto dobe bežný no mal neblahý dopad na počúvanie nahrávok v slúchadlách.
Zoznam skladieb
Zoznam na vinylovom LP. Autormi skladieb je dvojica McCartney/Lennon, ak nie je uvedené ináč.
Hajmáskér
Má rozlohu 3814 ha a žije tu 3093 obyvateľov (2007).
Ján I. (Burgundsko)
Životopis
Narodil sa ako najstaršie dieťa Filipa Smelého a Margaréty Flámskej. V mladosti sa zúčastnil bitky pri Nikopole, kde padol do zajatia. Po návrate domov zjednotil rozsiahle dedičstvo svojej matky s Burgundskom. V roku 1407 dal zavraždiť Ľudovíta I. Orleánskeho, brata kráľa Karola VI. Potom musel odísť do exilu až do doby, kedy ho kráľ omilostil. Vraždou orleánskeho vojvodu začala dlhotrvajúca občianska vojna medzi Armagnakmi a Burgundčanmi. Po vpáde Angličanov do Francúzska uzavrel spojenectvo s anglickým kráľom Henrichom V.
10. septembra 1419 ho zavraždili prívrženci Karola VII. na moste pri Montereau-Fault-Yonne.
Potomkovia
V roku 1385 sa oženil Margarétou Wittelsbachovou (* 1363 – † 1423), dcérou Albrechta I. Wittelsbacha, vojvodu zo Straubing-Hollandu a Margaréty z Liegnitz-Briegu. Mali spolu osem detí:
Švábenice
Švábenice je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 014 obyvateľov, z toho 518 mužov a 496 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,3 roka (muži 37,0 roka, ženy 39,6 roka).
Chicago Board of Trade Building
náhľad|vpravo|Súčasná Chicago Board of Trade Building Chicago Board of Trade Building je mrakodrap v americkom meste Chicago. Najvyšší bod budovy sa nachádza nad úrovňou ulice W. Jackson Boulevard. Pôvodným vlastníkom bola spoločnosť Chicago Board of Trade (CBOT), podľa ktorého je pomenovaná, ale dnes je najväčším nájomníkom spoločnosť CME Group, ktorá vznikla v roku 2007 spojením CBOT a Chicago Mercantile Exchange.
Sídlo Board of Trade pôvodne sídlilo na 101 South Water Street. V roku 1856 bolo presťahované na roh ulíc South Water a LaSalle Street. Po presťahovaní na South Water Street v roku 1860 bolo plánované prvé trvalé sídlo v Chamber of Commerce Building na rohu LaSalle Street a Washington Street. V nej bolo sílo BoT od roku 1865 do roku 1871, kedy budovu zničil Veľký Chicagsky požiar. Ďalším dočasným sídlom sa dva týždne po požiari stala budova známa ako Wigwam. náhľad|vľavo|Budova BoT z roku 1885 V roku 1882 sa začala výstavba novej budovy CBOT a otvorená bola 1. mája 1885. Jej architektom bol William W. Boyington, známy najmä pre návrh Chicago Water Tower. Budova sa s celkovou výškou stala najvyššou budovou mesta. V budove sa nachádzalo 10 poschodí. Veža bola zničená v roku 1895. Budova bola zničená v roku 1929 kvôli stavbe novej a sídlo CBOT bolo dočasne premiestnené na roh Van Buren a Clark Street.
V roku 1925 CBOT poverili architektonickú spoločnosť Holabird & Root na návrh súčasnej budovy. Nová, vysoká budova bola postavená v rokoch 1929 - 1930 v štýle Art Deco a otvorená 9. júna 1930. Po dokončení sa stala najvyššou budovou mesta.
Angoulins
Angoulins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slatvinec
Slatvinec je potok v hornom Šariši, na území okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Tople, má dĺžku 15,5 km a je tokom VI. rádu.
Angoulins
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slatvinec
Prameň
Pramení v pohorí Čergov na východných svahoch Veľkej Javoriny (1 098,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 940 m n. m.
Angoulins
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slatvinec
Opis toku
Od prameňa tečie na sever, na hornom toku sa výraznejšie ohýba k východu a sprava priberá prvý významnejší prítok spod Bukového vrchu. Následne priberá ľavostranný Javorový potok a severozápadným smerom pokračuje k sútoku so Soliskom zľava. Potom znovu smeruje na sever, preteká intravilánom obce Kríže a pod obcou priberá sprava Albovec. Na strednom toku vytvára výrazný oblúk vypnutý k východu, opätovne sa stáča na severozápad a Slatvinec opúšťa Čergov a vteká do Ondavskej vrchoviny. Nad obcou Bogliarka sa zľava oddeľuje vedľajšie koryto, do neho zľava ústi Nemecký potok, a opätovne sa spája s hlavným korytom na južnom okraji obce. Ďalej tečie okrajom intravilánu obce, kde zľava priberá prítok spod Bogliarskeho vrchu a po opustení obce ďalší ľavostranný prítok spod Bogliarskeho vrchu. Na dolnom toku už tečie smerom na sever, vteká do intravilánu obce Kružlov, kde postupne priberá Daní potok zľava, Krivský potok sprava a prítok spod Krivej hory zľava.
Ústie
Do Tople sa vlieva na okraji Kružlovskej Hute v nadmorskej výške cca 341 m n. m.
NGC 6332
NGC 6332 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 11. júla 1876.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Quai du Lot
Poloha
Nábrežie vedie po ľavom, západnom brehu kanála Saint-Denis. Začína na križovatke s Boulevard Macdonald, kde oproti prúdu nadväzuje Quai de la Gironde, a končí na území mesta Aubervilliers, kde naň nadväzuje ulica Chemin Latéral au Canal.
Lawrencium
Lawrencium, číta sa [lórens-], (lat. lawrencium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Lr a protónové číslo 103. Je 15., posledný člen z radu aktinoidov, 11. transurán, silno rádioaktívny kovový chemický prvok pripravovaný umelo ožarovaním jadier kalifornia.
Rastislav (Veľká Morava)
Rastislav alebo Rastic z dynastie Mojmírovcov (v modernej češtine Rostislav; *cca 820 – † po 870 vo väzení v Bavorsku) bol v rokoch 846 – 870 druhým veľkomoravským kniežaťom. Za jeho vlády prišli na územie Veľkej Moravy Konštantín a Metod ako byzantská misia, ktorá u nás vytvorila základy slovanského písomníctva. V textoch je Rastislav titulovaný ako rex [kráľ], regulus [doslova „malý kráľ“, králik] alebo kňaz [knieža]. Jeho kanonizácia pravoslávnou cirkvou sa konala 29. októbra 1994 v Prešove a 30. októbra 1994 v Brne.
Lawrencium
Zatiaľ nebol izolovaný v dostatočnom množstve, aby bolo možnú určiť všetky jeho fyzikálne konštanty. Vyžaruje alfa a gama žiarenie a je silným zdrojom neutrónov, preto je potrebné s ním manipulovať pri dodržaní bezpečnostných opatrení na prácu s rádioaktívnymi materiálmi. O jeho zlúčeninách a ich chemickom správaní je známe zatiaľ veľmi málo.
Rastislav (Veľká Morava)
Varianty Rastislavovho mena
Príklady doložených tvarov Rastislavovho mena v dobových textoch:
Ďalšie mená vyskytujúce sa v literatúre:
Rastislavov pôvod
Rastislavovo meno je zaznamenané v staroslovienskych prameňoch v podobe Rastic a v najstarších prameňoch (M.S. Ďurica spomína, že v „aspoň 14 análoch a kronikách“) je zaznamenané najčastejšie v podobe Rastic alebo jej variantoch (napr. Rasticius v Annales Alamannici, Annales Xantenses, Rastizen v Ruodolfi Fuldensis Annales, Rastiz v Reginonis Choricon atď.), nikdy nie napríklad v tvare Rostic a zriedkavo vo variantoch tvaru Rastislav. Meno Rastic môže byť z jazykového hľadiska jedine buď (stredo) slovenského pôvodu alebo (podľa P. Ratkoša) môže pochádzať aj z – čisto hypotetického – jazyka stredovekých Slovanov (Slovákov) v dnešnom Maďarsku. Ján Stanislav doslova píše: „Forma Rastic nie je možná u nijakých iných Slovanov, len práve u Slovákov, a to u stredných Slovákov, resp. u Slovákov zo stredného Slovenska, lebo koncové -c je za praslovanské tj, a teda typicky západoslovanské, a rast- je z praslovanského orst, čo je systémový jav stredoslovenský a juhoslovanský. Meno s týmito dvoma javmi vedno môže byť len stredoslovenské… Ostáva zjavným faktom, že Rastic je typicky stredoslovenská forma a že teda on sám žil na území stredoslovenského nárečia resp. sám bol stredoslovenského pôvodu.“
Rovnaký autor: „…lež počiatočné ra- je u západných Slovanov možné len v slovenčine a jej patrí aj zmena ra- na r'ä- a ďalej na rä-“.
Začiatky vlády
Roku 846 východofranský kráľ Ľudovít Nemec násilím dosadil za vládcu Veľkej Moravy Rastislava (846 – 870), Mojmírovho synovca. Potom sa Ľudovít Nemec stále snažil ovplyvňovať veľkomoravskú politiku. Rastislav sa Ľudovítovi Nemcovi zrejme zdal byť povoľnejším nástrojom mocenskej východofranskej politiky. Vyhovoval mu aj preto, lebo už bol pevnejšie zakotvený v kresťanskej tradícii ako Mojmír, v čom videli Nemci výhodu. Zdá sa, že sa pri tom uvažovalo aj o Pribinovom návrate na Slovensko. V prvých rokoch svojej vlády Rastislav robil reálnu politiku a s veľkou obozretnosťou sa vyhýbal účasti na bojoch, odohrávajúcich sa v susedstve Veľkej Moravy. To však zároveň spôsobilo, že sa Veľká Morava stala pokojným ostrovom v rozbúrenom mori vtedajšej strednej Európy, a preto sem častejšie utekali aj rozličné osoby hľadajúce ochranu.
Okolo roku 850 sa napokon Rastislav zbavil Ľudovítovho vplyvu, otvorene podporoval Ľudovítových nepriateľov vo východofranskej politike a vykázal bavorských kňazov z Veľkej Moravy. V roku 854 napríklad podporil vzburu franského markgrófa Ratboda. Súčasne Rastislav pripojil k svojmu štátu územie medzi Dunajom a Dyjou (podľa iných prameňov sa to stalo už roku 791).
Roku 855 mal Ľudovít napokon Rastislavovej neposlušnosti plné zuby, v marci 855 poslal do Čiech menšie vojsko (pravdepodobne preto, aby Česi neprišli Rastislavovi na pomoc) a potom koncom leta zaútočil s veľkým vojskom na Veľkú Moravu pri Devíne a pustošil okolitú krajinu, ale bol úplne porazený. Dokonca nasledoval odvetný vpád Rastislava do Východnej marky. Tento Ľudovítov neúspech pri výprave proti Rastislavovi umožnil vzrast moci Veľkej Moravy a možno tvrdiť, že aj jej snahy po samostatnosti voči Východofranskej ríši. Kým doteraz kronikári nezaznamenávali správy o fransko-veľkomoravských stretnutiach, od roku 855 sú pravidelné. Iným dôsledkom Rastislavovho úspechu bolo aj zosadenie markgrófa Ratboda, ktorého v roku 856 vo funkcii markgrófa Východnej a Korutánskej marky nahradil syn Ľudovíta Nemca – Karolman.
Boje rokov 858 – 863
Ľudovít Nemec sa v roku 858 rozhodol pokoriť nespokojných Slovanov na východ od svojej ríše (Obodritov, Liňanov a Veľkomoravanov), nie postupne, ale nakoľko možno naraz. Chystal sa vypraviť proti nim tri prúdy vojsk, z nich jeden, pod vedením Karlomana, mal smerovať proti Rastislavovej Veľkej Morave. Chystané výpravy sa neuskutočnili pre nevyhnutnosť obrátiť franské vojská Ľudovíta Nemca proti vlastnému bratovi Karolovi II. Lysému. Bratov trón nezískal, zato však musel čeliť povstaniu v Bavorsku vedenému markgrófom Českej marky Ernestom. Preto sa Ľudovít v roku 861 ponáhľal do Bavorska, kde odboj potlačil a potrestal Ernesta a jeho príbuzných.
V roku 858 sa Karolman (Ľudovítov syn a Ernestov zať) spolčil s Rastislavom (Rastislav za to dostal územie Pilišských vrchov v dnešnom Maďarsku). Čoskoro spolu pripravovali útok na Ľudovítovu ríšu. Karolman v roku 861(zhruba v čase Ernestovho povstania) v celom dosahu svojej moci odstránil grófov verných svojmu otcovi Ľudovítovi Nemcovi, dosadil svojich; Rastislav zatiaľ napadol verného Ľudovítovho spojenca Pribinu, ktorého zabil (druhá polovica roku 861). Nasledoval spoločný útok Rastislava s Karolmanom na Východofranskú ríšu, pri ktorom dobyli územie až po Inn. Karolman sa síce roku 862 podrobil otcovi, ktorý ho zato ponechal ako správcu Východnej marky, ale po pár mesiacoch pokračoval v spolčovaní sa s Rastislavom a Ľudovít Nemec sa zaviazal prísahou, že Karolman za trest nesmie dosiahnuť už nijakú hodnosť. Roku 863 napokon Ľudovít Nemec porazil svojho syna predstieraním vojenskej franko-bulharskej výpravy (roku 863) proti Rastislavovi, čo mu umožnilo ukončiť spojenectvo Rastislava a Karolmana a nakoniec podniknúť nečakaný útok na Karolmana (namiesto na Rastislava). Karolman bol porazený a utiekol. Jeho bývalé územie bolo rozdelené na dve: Východnú marku a Korutánsko. Ľudovít Nemec sa obával, že Karolman utečie k Rastislavovi, no on sa onedlho podrobil otcovi.
Byzantská misia – Cyril a Metod
Ďalej pozri Veľká Morava.
Rok 864
Najneskôr od leta 863, kedy sa Ľudovít Nemec spojil s Bulharmi (Boris I.) a porazil Karolmana, Rastislav sídlil na hrade Devín v dnešnej Bratislave, teda na hranici Veľkej Moravy, kde sa pripravoval na obranu. V lete 864 sa napokon očakávaná veľká Ľudovítova výprava uskutočnila. Ľudovít prekročil pri Tullne Dunaj a dostal sa až k Devínu, kde Rastislava obliehal. Východofranské vojsko bolo v presile. Toto je aj prvá explicitná písomná zmienka o Devíne v dnešnej Bratislave. Podobne ako v roku 855 ani tento raz sa Ľudovítovi nepodarilo „nevýslovnú pevnosť“ Devín dobyť, vznikla však patová situácia, lebo Rastislav nemal z obliehanej pevnosti kam utiecť. Napokon uzavreli kompromis: Ľudovít odtiahol (nezaútočil teda na Veľkú Moravu) a Rastislav prisahal, že Ľudovítovi zachová „vernosť po všetky časy“. Uzavretie takéhoto mieru Rastislavovi diktovala aj snaha zachovať nové christianizačné dielo, ktoré bolo práve v začiatkoch po povolaní vierozvestov Cyrila a Metoda.
Rastislav však svoj sľub vernosti dodržiaval len do tej miery, že prestal na Ľudovítove územia útočiť. Na nezávislosti Veľkej Moravy sa nič nezmenilo a Rastislav bol naďalej ochrancom nespokojencov z Východofranskej ríše.
Svätoplukovo Nitrianske kniežatstvo
Koncom 50. rokov 9. storočia sa Svätopluk, Rastislavov synovec, stal kniežaťom Nitrianskeho kniežatstva. V roku 867, po opätovnom (neúspešnom) východofranskom útoku, Rastislav dal Nitrianske kniežatstvo (čiže celú východnú časť Veľkej Moravy), Svätoplukovi aj do léna. Najneskôr v tomto roku došlo de facto k rozdeleniu Veľkej Moravy na dve časti, pričom však už dávno predtým Svätopluk nebol iba jedným z Rastislavových kniežat, ale priamo Rastislavovým spoluvládcom. Fuldské anály napríklad spomínajú Nitrianske kniežatstvo ako „krajinu Svätopluka“ a odlišujú ho od Rastislavovej (vlastnej) Moravy. Podobne pápež adresoval v roku 869 list Gloria in excelsis „Rastislavovi, Svätoplukovi a Koceľovi“ (ich kniežatstvá – Moravské, Nitrianske a Panónske – tvorili Metodovu arcidiecézu). Aj posolstvo k Michalovi III. z roku 862, z ktorého potom vzišla misia Cyrila a Metoda, vyslali Rastislav a Svätopluk explicitne spolu.
Východofranská okupácia
Rastislava odvliekli do Bavorska, v Rezne odsúdili na smrť, kráľ Ľudovít ho však omilostil, a tak ho „len“ oslepili. Čoskoro nato zrejme zomrel v nejakom kláštore.
Premietací prístroj
Premietací prístroj (iné názvy: projektor, projekčný prístroj, hovorovo premietačka) je zariadenie na predvádzanie obrazov (diapozitívov, kinofilmov, digitálnych obrazov a podobne) zobrazených v zväčšení na premietaciu plochu (spredu či zadnou projekciou), najčastejšie na premietacie plátno alebo na stenu.
Druhy:
Halimba
Halimba je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v Ajkianskom okrese.
Hugs
Hugs (Haskell User's Gofer System), taktiež aj Hugs 98, je bytecode-ový interpreter pre funkcionálny programovací jazyk Haskell. Hugs je nasledovník jazyka Gofer, a bol pôvodne odvodený z verzie 2.30b. Hugs a Gofer boli pôvodne vytvorené terajším profesorom na Portland State University, Markom P. Jonesom.
Halimba
Má rozlohu 1 262 ha a žije tu 1 084 obyvateľov (2011).
Hugs
Hugs prišiel s jednoduchou grafickou knižnicou. Ako úplná Haskell implementácia, ktorá je ľahko prenositeľná a jednoduchá na inštaláciu, Hugs je občas odporúčaný pre nových užívateľov Haskellu.
Hugs sa odchyľuje od Haskell 98 špecifikácie v niekoľkých maličkostiach. Napríklad, Hugs nepodporuje vzájomne rekurzívne moduly. Existuje zoznam týchto rozdielov.
Hugs prompt (Haskellovský REPL) prijíma výrazy na vyhodnotenie, ale nie moduly, typy alebo funkčné definície. Hugs ale dokáže načítať Haskellovské moduly počas spúšťania.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov 2010
Kvalifikácie na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov 2010, ktorú organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF), sa zúčastnilo 23 štátov, ktoré bojovali o 8 miesteniek na záverečný turnaj v 4 skupinách na 4 kontinentoch. Prebiehala od 3.7. februára 2010.
Priamy postup
Priamo z MS 2010 postúpili hostiteľská krajina, 7 najvyššie umiestnených tímov z "A" divízie a víťaz "B" divízie:
Amerika
Zo 4 družstiev, ktoré sa nachádzajú v americkej zóne IFF, sa zúčastnili iba 2. Ostatné tímy🇧🇷 a Argentína účasť na kvalifikácii odmietli.
🇨🇦 Hamilton, 5.6. február 2010
Ázia a Oceánia
Ázijsko-oceánska kvalifikácia bola súčasne kontinentálnym šampionátom Ázie a Oceánie. 🇮🇳 sa 2 týždne pred začatím turnaja pre finančné problémy odhlásila z účasti.
🇸🇬 Singapur, Woodlands Sport Hall, 3.7. február 2010