cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carlos Pellegrini
Životopis
Narodil sa v Buenos Aires, jeho otec Charles Henri Pellegrini bol pôvodom taliansky stavebný inžinier, ktorý sa stal neskôr po príchode do Argentíny známym maliarom, jeho matka María Bevansová bola taktiež maliarkou pôvodom z Anglicka z významnej politickej rodiny. Už od veľmi nízkeho veku sa v škole svojej tety Anny Bevansovej učil anglický jazyk, vďaka čomu sa neskôr z neho stal prekladateľ. Angličtina ovplyvnila aj jeho výslovnosť španielčiny, kvôli čomu dostal prezývku el gringo. V roku 1863 začal študovať na Právnickej fakulte Univerzity v Buenos Aires, štúdium však musel o dva roky prerušiť, lebo narukoval do armády kvôli vojne s Paraguajom. V boji sa vyznamenal a dosiahol hodnosť poručíka, neskôr ale ochorel a bol z armády prepustený. Vrátil sa do Buenos Aires a v roku 1869 dokončil štúdium práva. Následne začal pracovať ako novinár v denníku La Prensa. Neskôr sa stal štátnym úradníkom na ministerstve financií a vstúpil do Autonomistickej strany. V roku 1870 sa stal poslancom v parlamente povincie Buenos Aires. Neskôr sa stal podporovateľom generála Julia Argentina Rocu a jeho vojenských ťažení na juhu. Podporoval tiež udelenie volebného práva pre ženy, v čom ho inšpirovala jeho anglická teta Priscilla Brightová McLarenová, ktorá bola významnou aktivistkou za práva žien.
Muráň (rieka)
Opis toku
Ďalej sa stáča na juhovýchod, vytvára niekoľko ostrých ohybov, utvára meander a na oboch brehoch odkrýva profil tzv. meliatskej jednotky so stanovišťami teplomilnej fauny a flóry. Potom obteká obec Meliata a vstupuje do tzv. Prielomu Muránky, kde rieka meandruje a zarezáva sa do Licinskej pahorkatiny, následne preteká obcou Bretka, pri ktorej ústi v nadmorskej výške cca  do Slanej.
Carlos Pellegrini
Životopis
V roku 1878 sa stal ministrom vo vláde provincie Buenos Aires. V tejto pozícii presadzoval zavedenie bezplatného vzdelávania a presadzoval zavedenie vzdelávacieho systému podľa amerického vzoru. Bol tiež presvedčený, že iba export poľnohospodárskych produktov a mäsa nemôžu do budúcnosti postačovať a preto presadzoval industrializáciu štátu. 9. októbra 1879 ho prezident Nicolás Avellaneda vymenoval za ministra vojny a námorníctva. V tejto funkcii musel čeliť aj ozbrojenej vzbure v Buenos Aires proti snahám o federalizáciu hlavného mesta a zvoleniu generála Rocu za prezidenta. Potlačenie povstania prinieslo Pellegrinimu oveľa väčší vplyv na domácu politiku. V pozícii ministra vojny a námorníctva sa snažil o odpolitizovanie armády, ktorá by slúžila iba na obranu krajiny a nezasahovala by do politického života. Po odchode z funkcie ministra bol v roku 1881 zvolený do federálneho senátu za provinciu Buenos Aires. Tu sa mu podarilo presadiť dostavbu nového prístavu v Buenos Aires. V roku 1883 odcestoval do USA a Kanady, kde študoval fungovanie priemyslu a vzdelávacieho systému. 11. júla 1885 sa stal znova zhruba na jeden rok ministrom vojny a námorníctva. Vo voľbách v roku 1886 podporil Miguela Juáreza Celmana a v októbri toho istého roku bol vymenovaný za viceprezidenta krajiny. V roku 1890 sa ekonomická situácia krajiny výrazne zhoršila, čo vyvolalo ekonomickú a politickú krízu. Prezident Celman sa navyše počas svojho mandátu správal veľmi autoritársky a tak sa od neho Pellegrini počas krízy dištancoval. Voči Celmanovi sa tak postavila pomerne silná opozícia zložená z rôznych skupín. Na čele opozície stáli politik Leandro Alem a bývalý prezident Bartolomé Mitre. Ten dokázal získať veľkú podporu aj vo vojsku a v júli 1890 začala revolúcia zvaná tiež revolúcia roku 90, alebo tiež revolúcia z parku. Alem a Mitre však mali rozdielne záujmy, kým Alem sa snažil o skutočnú revolúciu a zmenu, Mitre sa chcel hlavne dostať späť k moci. Alem tak vyšiel proti prezidentovi sám so svojou milíciou a bol tak ľahko porazený. Mitre sa totiž ešte pred tým dohodol s bývalým prezidentom Rocom, že Celmana vystrieda kompromisný kandidát a to práve Carlos Pellegrini s tým, že v ďalších voľbách podporí Roca práve Mitreho.
Muráň (rieka)
Povodie Muráňa podľa prítokov (v smere toku)
Muráň (P - pravostranný prítok, Ľ - ľavostranný prítok)
Carlos Pellegrini
Životopis
Celman bez podpory Rocu abdikoval a 6. augusta 1890 sa tak Pellegrini stal novým prezidentom s tým, že mal dokončiť iba pôvodné funkčné obdobie svojho predchodcu. Nového prezidenta plne podporovali bývalí prezidenti Roca a Mitre, preto sa vláde podarilo presadiť dôležité úsporné opatrenia, vďaka ktorým Argentína prekonala ekonomickú krízu. Prezidentovi Pellegrinimu sa tiež podarilo vyjednať nové podmienky splácania zahraničného dlhu a zreformovať bankový systém. Pozitívny vplyv mal aj nárast exportu poľnohospodárskych produktov. V roku 1891 Pellegrini založil novú argentínsku národnú banku Banco de la Nación Argentina. V roku 1892 bolo odhalené spiknutie anarchistov s cieľom zavraždiť prezidenta, Pellegrini sa preto rozhodol už v auguste 1892 odstúpiť z funkcie, ale jeho podporovatelia ho presvedčili, aby vo funkcii zotrval až do konca mandátu v októbri. Za nového prezidenta bol zvolený Luis Sáenz Peña, ktorý Pellegrinimu ponúkol funkciu ministra vojny a námorníctva, čo tento odmietol. Následne sa stiahol z politického života a odišiel žiť na svoj vidiecky statok. Nový prezident ale nevládol podľa predstáv generála Rocu, navyše stratil aj podporu Mitreho a jeho podporovateľov. Pellegrini tak v roku 1895 podporil výmenu prezidenta za dovtedajšieho viceprezidenta Josého Evaristu Uriburua. V tomto roku sa Pellegrini stal tiež senátorom vo federálnom senáte, čim sa definitívne vrátil do politického života. Ako senátor presadil zákonnú úpravu splácania zahraničného dlhu krajiny, dostal tiež ponuky, aby kandidoval za prezidenta v roku 1898, čo niekoľkokrát odmietol. V roku 1901 sa výrazne oslabilo jeho politické spojenectvo s prezidentom Rocom, kvôli rozdielnym názorom na splácanie zahraničného dlhu. O rok neskôr nepodporil Roca kandidatúru Pellegriniho na funkciu prezidenta, čo spôsobilo rozdelenie Národnej autonomistickej strany. Prezidentom sa tak stal Manuel Quintana ako kompromisný kandidát. Pellegrini od tej doby začal presadzovať reformu volebného systému, ktorý bol v každých voľbách poznačený množstvom podvodov. V roku 1906 sa Pellegrini stal poslancom federálneho parlamentu, no v tomto období sa jeho zdravie už zhoršovalo. Trpel neurasténiou a 	17. júla 1906 vo veku 59 rokov náhle zomrel v Buenos Aires, kde je aj pochovaný.
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 1998
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 1998 bol hokejový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier 1998. Konal sa v meste Maracaibo, vo Venezuele od 10.20. augusta 1998, za účasti 7 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo žien domácej Venezuely. Turnaj v pozemnom hokeji sa na hrách organizuje od roku 1982 a toto bolo jeho 5. vydanie. Turnaj bol zároveň jedným z kvalifikačných podujatí na hokejový turnaj Panamerických hier 1999, ktoré hostil Winnipeg. Z oboch kategórií sa kvalifikovalo iba 1 družstvo, pričom Kuba a Trinidad a Tobago mali v oboch kategóriách učasť istú.
Teória evolúcie (biológia)
thumb|Variabilita zobákov piniek na súostroví [[Galapágy, bola jedným z dôvodov, ktorý viedol Darwina k formulovaniu Teórie Evolúcie]]
Teória evolúcie / (biologická) evolučná teória alebo descendenčná teória alebo vývojová teória alebo nepresne evolucionizmus je teória, podľa ktorej celá súčasná biodiverzita (bohatosť druhov) vznikla postupným rozdeľovaním druhov na viaceré nové druhy v priebehu času z generácie na generáciu. Inými slovami: Všetky dnešné organizmy sú v konečnom dôsledku príbuzné a v konečnom dôsledku vznikli z jedného alebo niekoľko málo spoločných začiatočných druhov/jedincov. Často sa dodáva, že spomínané rozdeľovanie druhov je spojené s neprestajným rastom komplexity druhov/jedincov.
Proces, ktorý táto teória opisuje, sa nazýva (biologická) evolúcia.
Jej základy položil okrem iného J. B. Lamarck, Ch. R. Darwin a jeho nasledovníci, neskôr aj filozofi H. Spencer a iní.
Druhy
Základné typy teórie evolúcie:
Syntetická teória evolúcie
V súčasnosti rozhodne prevláda syntetická teória evolúcie, ktorú po prvý raz súhrnne prezentoval S. S. Četverikov (1880 – 1959) v roku 1926, ale ktorá "prerazila" až v roku 1937 knihou "Genetics and the origin of species", ktorú napísal Američan Theodorius Dobzhansky. Zhruba od 40. rokov 20. storočia sa dá považovať za aktuálny vedecký konsenzus v tejto oblasti.
Podľa tejto teórie sa evolúcia uskutočňuje pôsobením základných evolučných faktorov:
Všetky evolučné faktory pôsobia spoločne, pri jednotlivých druhoch neprebiehajú rovnako rýchlo, tempo vývoja je rôzne aj u toho istého druhu na rozdielnych etapách vývoja.
Predohra/začiatok biologickej evolúcie
Hlavný článok Evolučná abiogenéza a vznik života
Existuje aj teória, že život priniesli na Zem z kozmu meteority. Táto teória však nerieši problematiku, ako život vznikol, len odsúva riešenie problému na inú planétu.
Planéta Zem bola od svojho vzniku až po obdobie pred približne 3,8 miliardami rokov prostredím nehostinným pre vznik života. Pravdepodobne práve v tomto čase vznikol prvý život, ktorého najstaršie známe skameneliny nachádzame vo vrstvách starých 3,5 miliardy rokov.
Začiatky evolučného myslenia
Myšlienka vzniku a postupnej zmeny živých foriem zamestnávala už filozofov v antickom Grécku (napr. Anaximandros, Empedokles, Epikuros a podobne), no Aristoteles a Platón, ktorí najviac ovplyvnili západnú civilizáciu, takúto myšlienku neuznávali.
Na prelome 18. a 19. storočia si Georges Cuvier, zakladateľ paleontológie, všimol že jednotlivé typy fosílií, nachádzajúce sa v okolí Paríža, sú vždy charakteristické pre tú-ktorú geologickú vrstvu. Vysvetlil si to tak, že v minulosti dochádzalo k opakovaným katastrofám, ktoré potom zmenili zastúpenie živočíšnych druhov. Táto teória sa nazývala katastrofizmus. Na druhej strane geológovia ako James Hutton a Charles Lyell prišli s myšlienkou, že Zem nebola formovaná katastrofami, ale pomalými a postupnými procesmi, ktoré museli trvať dlhšie ako 6000 rokov, čo bol vek Zeme stanovený niektorými teológmi.
Lamarckizmus
thumb|250px|Jean-Baptiste Lamarck, socha v Jardin des Plantes v Paríži.
Jeden z najvýznamnejších ideových predchodcov modernej evolučnej teórie bol francúzsky prírodovedec Jean Baptiste de Lamarck. Lamarck bol zástancom myšlienky, že organizmy môžu počas svojho života získavať nové vlastnosti a charakteristiky, ktoré sa potom prenášajú dedením na ďalšie generácie. Pri zmene prostredia sa menia aj potreby (fr. besoin) živočíchov, takže sú nútené meniť, prispôsobovať svoje správanie. V priebehu sledu generácií tak dochádza k premene (transmutácii) organizmu na nový druh, lepšie prispôsobený zmenenému prostrediu. Svoje názory publikoval v roku 1809. Teória o dedičnosti získaných vlastností dostala po ňom názov lamarckizmus.
Lamarck (a vôbec biologická veda v tom čase) nemal potrebné znalosti o mechanizmoch dedičnosti, ako ich máme dnes. Skutočne získané vlastnosti sa nededia biologickým spôsobom. Napriek tomu spočíva Lamarckov význam v tom, že formuloval princíp biologickej evolúcie ako takej. Organizmy nie sú statické entity, prežívajúce v čase bez zmeny, ale menia sa v odpovedi na zmeny vonkajšieho prostredia.
Darvinizmus
thumb|250px|Titulná stránka knihy O pôvode druhov. Pôvodnú teóriu fylogenetickej evolúcie sformuloval britský prírodovedec Charles Darwin. Podľa neho dostala aj názov darvinizmus.
Darwinove pinky
Podnety pre svoju teóriu dostal ako prírodovedec vedeckej expedície okolo sveta na lodi Beagle. S úžasom zisťoval rozmanitosť živých organizmov, ako aj to, že na rôznych miestach Zeme žijú rôzne organizmy, aj keď podmienky môžu byť podobné. V roku 1835 výprava dorazila na súostrovie Galapágy, kde Darwin zbieral vzorky rastlín a živočíchov. Po návrate do Londýna si pri spracovávaní materiálu všimol, že má pred sebou trinásť druhov veľmi podobných drobných vtákov, piniek podčeľade Geospizinae, ktoré sa líšili len vo veľkosti, stavbe a tvare zobáka. Vo svojich zápiskoch Denník výskumov (angl. Journal of Researches, populárne známy pod menom Cesta lode Beagle, angl. The Voyage of the Beagle) píše udivene:
Darwin tu skoro presne popisuje princíp evolučného procesu dnes zvaného adaptívna radiácia, ktorý sa považuje za predstupeň vzniku nových druhov. Príklad adaptívnej radiácie na Galapágoch sa dostal do povedomia pod názvom Darwinove pinky. Podobné závery vychádzali aj z pozorovania ostrovných druhov korytnačiek a iných plazov.
Syntézu svojich teórií publikoval Darwin v roku 1859 vo svojej známej knihe O pôvode druhov (celým názvom O pôvode druhov prirodzeným výberom, alebo uchovávanie zvýhodnených rás v boji o život).
Princípy darvinizmu
Darwinova teória má tri hlavné princípy:
Prirodzený výber
Prirodzený výber je proces, v ktorom sa priaznivé dedičné schopnosti stávajú častejšími v nasledujúcich generáciách v populácii množiacich sa živočíchov, zatiaľ čo nepriaznivé sa stávajú menej častými. Jedince lepšie prispôsobené prostrediu, ktoré prežívajú, prinášajú potomstvo ovplyvňujúce frekvenciu výskytu jednotlivých génov v populácii. Podľa svojho charakteru môže byť prirodzený výber:
Pohlavný výber
Pohlavný výber je proces, v ktorom si jedince vyberajú pohlavného partnera. Výber prebieha na základe znakov, ktoré súvisia so zdravím a plodnosťou partnera. Často však vedie ku vzniku znakov, ktoré nemajú adaptívny význam pre svojho nositeľa, dokonca mu môžu byť čiastočne na ťarchu (napr. príliš dlhý farebný chvost), tieto ťažkosti sú však kompenzované úspechom v párení (a tým aj plodení potomstva).
Neodarvinizmus
V 30. a 40. rokoch 20. storočia došlo k veľkému zjednoteniu Darwinových teórií s novými poznatkami z genetiky a molekulárnej biológie. Zistilo sa, že zdrojom variability („rôznosti“), organizmov v populácii sú mutácie, ktoré sú náhodné. Môžu vznikať pod vplyvom chybného prepisu DNA, fyzikálnych podmienok (napr. žiarenie), alebo vplyvom iných organizmov (baktérií a vírusov). Takáto genotypická variabilita je potom základom variability fenotypickej, ktoré je podrobená prírodnému výberu. Proces neustáleho vzniku mutácií sa dnes pokladá za hlavnú hybnú silu evolúcie a dostal preto názov molekulárny motor (angl. molecular drive).
Dôležité gény sú v organizmoch často vo viacerých kópiách, preto ak mutácia poškodí jednu kópiu, ale ostatné fungujú naďalej normálne, môže byť takáto mutácia pre evolúciu „neviditeľná“ (DNA väčšiny organizmov je plná takýchto zdanlivo nefunkčných génov). Môže sa však stať, že tá jediná mutácia vytvorí novú vlastnosť, alebo zmutuje ten istý gén ešte raz, prípadne viackrát, až potom vytvorí novú vlastnosť (pri zmene funkcie enzýmov niekedy stačí málo mutácií a ich funkcia bude odlišná). V takom prípade má organizmus funkčný ako pôvodný gén, tak aj ten nový. Okrem takýchto mutácií môže dôjsť k rôznemu preskupovaniu génov v chromozóme (gény sa dostanú na iné miesto) a zmenám ich regulácie. Sila, akou sa gén prejavuje, aj načasovanie, kedy sa prejavuje, je veľmi dôležitá. Najnázornejšie je to počas embryonálneho vývinu, kde malá zmena načasovania (spôsobená mutáciou) môže spôsobiť veľké zmeny v organizme.
Zjednotená predstava o molekulárnej hybnej sile evolúcie a o procesoch prirodzeného výberu takto vzniknutých variantov sa nazýva tiež Neodarwinovská syntéza.
Vznik nových druhov
Keďže prírodné podmienky sa menia (v čase aj v priestore), budú aj požiadavky na organizmy vždy odlišné a organizmy musia preto čeliť vždy novým výzvam. Nové druhy vznikajú, ak sú populácie od seba oddelené geografickou, alebo biologickou bariérou (napr. rôzne sexuálne správanie, rôzny čas kvitnutia a podobne) a preto sa dlhú dobu vyvíjajú odlišne, až kým sa kríženie medzi nimi stane nemožným. V prírode sa dajú pozorovať rôzne štádiá tohto procesu. Niekedy aj dosť odlišné organizmy sú krížiteľné a majú plodné potomstvo, naopak inokedy podobné organizmy sú krížiteľné len s problémami (dávajú málo plodné, neplodné, alebo neživotaschopné potomstvo), alebo vôbec nekrížiteľné. Ak sú organizmy nekrížiteľné, ide o rôzne druhy, ale ak sú krížiteľné, môže ísť, ale nemusí o ten istý druh (napríklad pes a vlk).
V rastlinnej ríši môžu vznikať nové druhy aj krížením dvoch rôznych druhov. Genetický materiál sa zdvojí a výsledný počet chromozómov nového druhu je potom súčtom chromozómov oboch rodičov (alopolyploidia). Pôvodných rodičov takýchto druhov je možné identifikovať metódami molekulárnej biológie.
Mikroevolúcia a makroevolúcia
Vedci niekedy rozlišujú dve úrovne evolúcie – mikroevolúciu, ktorá prebieha v rámci druhu a makroevolúciu, predstavujúcu zmeny tvoriace nové druhy a evolúciu týchto druhov. Princípy mikroevolúcie a makroevolúcie sú rovnaké. Základný rozdiel medzi nimi je v tom, že jednotlivé gény (a ich mutácie) sa v rámci druhu môžu voľne šíriť, ale k výmene génov pri vzniku nových druhov, resp. medzi druhmi nedochádza, prípadne k tomu dochádza len veľmi vzácne. Preto je makroevolúcia vždy divergentná. To znamená, že hneď, ako sa populácia rozpadne na viacero druhov, sú s pribúdajúcim časom tieto druhy geneticky čoraz odlišnejšie. Táto odlišnosť sa dá stanoviť porovnávaním rôznych úsekov DNA (prípadne RNA a bielkovín), a tým zistiť príbuznosť jednotlivých druhov.
Vymieranie druhov
Neoddeliteľnou súčasťou evolúcie – vzniku nových druhov, je vymieranie druhov. Bez vymierania druhov by evolúcia prebiehala oveľa pomalšie. Existujú tri spôsoby vymierania :
Pôvodná Darwinova teória počítala hlavne s druhým spôsobom.
Dôkazy evolúcie
Najstaršími dôkazmi o evolúcii sú fosílne nálezy (menovite početné „prechodné články“), ktoré študuje paleontológia a výsledky porovnávacej anatómie. Novšie dôkazy poskytuje hlavne molekulárna biológia (porovnávanie sekvencií DNA), ale aj biochémia, fyziológia, ekológia alebo etológia. Fyzika prispela k súčasným poznatkom o evolúcii hlavne metódami datovania fosílnych nálezov na základe rádioaktívneho rozpadu prvkov. Geológia zase poznatkami o ukladaní geologických vrstiev, pohybe kontinentov, zmenách klímy, zloženia atmosféry Zeme a podobne.
Alternatívne názory
Kreacionizmus je náboženský smer, ktorý sa jeho predstaviteľmi bez empirických dôkazov prehlasuje za alternatívu k evolučnej teórii. Na rozdiel od evolučnej teórie kreacionisti zastávajú názor, že ku vzniku života je potrebný zásah inteligentnej bytosti, stvoriteľa.
Boubínský prales
Vegetácia
Porast tvoria najmä smreky, ale tiež jedľa, brest a javor.
Raritou Boubínského pralesa bol Kráľ smrekov. Dosiahol „vek“ 440 rokov, výšku a priemer okolo. Bol zničený pri víchrici, ktorá oblasť postihla v roku 1970. Vek okolo 400 rokov však majú tiež ďalšie rozložité stromy v Boubínskom pralese. Spadnuté stromy sa nechávajú ležať, a okolo nich vyrastá ďalší nový porast.
Náučný chodník
Náučný chodník má necelé štyri kilometre a nachádza sa na ňom celkom osem zastávkových miest. Začína pri Boubínskom jazierku, potom vedie po vyznačených cestách. Jedno zo stanovísk návštevníkov zavedie k pozostatkom už zmieneného Kráľa smrekov. Chodník ďalej pokračuje po Lubenckej ceste. Jednotlivé zastávkové miesta informujú o kvetene a drevinách pralesa i celej Šumavy, o vtáctve i zvieratách, ktoré tu žijú.
Je možné prechádzať i ďalším územím Boubína - napríklad z Kubovej Hute vedie modrá turistická značka k Johnovmu kameňu, ktorý nesie meno iniciátora založenia rezervácie. Okolo Boubínského jazierka je značená trasa do Zátone, kde je okrem iného železničná stanica. V Idinej píle je informačné stredisko, kde je možné získať informácie o Boubínskom pralese.
Kostolné
Kostolné je obec na Slovensku v okrese Myjava.
Polohopis
Obec Kostolné leží vo východnej časti Myjavskej pahorkatiny v dolinke potoka Kostolník medzi Malými Karpatami a Bielymi Karpatami. Pahorkatinný povrch chotára tvoria mladšie treťohorné zlepence a pieskovce a staršie treťohorné pieskovce a ílovce. Celková plocha chotára zaberá 1011 ha. Stred obce sa nachádza v nadmorskej výške V roku 1970 mal 598 obyvateľov plus obyvatelia žijúci na kopaniciach. Prevládajú hnedé lesné pôdy.
Dejiny
V lokalite obce Kostolné bolo odkryté žiarové pohrebisko lužickej kultúry z mladšej doby bronzovej. Prvá písomná zmienka o tejto obci pochádza z roku 1392, kedy kráľ Žigmund daroval Čachtické panstvo spolu s 20 dedinami, medzi nimi i Kostolné (Koztolna), Ctiborovi zo Ctiboríc. Obyvateľstvo sa delilo na 3 skupiny: sedliaci, želiari a podželiari. V poľnohospodárskej výrobe bolo v Kostolnom rozšírené pestovanie prosa, konope, chmeľu a šafranu, chov hovädzieho dobytka a oviec. Dôležitú úlohu zohrávalo tkáčstvo. V dedine sa nachádzali 2 mlyny. V strede obce bol v roku 1785 dostavaný evanjelický kostol, jediný kostol v obci, odtiaľ pochádza i názov obce.
V období národného obrodenia tu pôsobil významný evanjelický farár Ján Trokan, ktorý sa priatelil so štúrovcami, o čom svedčí i Štúrova skala umiestnená na skalnatom brale v chotári obce a vo veľkej miere prispieval do časopisov novín a almanachov. Pôsobili tu i nositelia kultúry a vzdelanosti, napr.: Ján Sidor, Šimon Medvecký, Jozef Záhon a.i. Počas I. svetovej vojny tu zahynulo 35 ľudí, ktorým bol na počesť postavený v strede obce pamätník. V roku 1950 bolo založené JRD v Kostolnom a v roku 1957 JRD v osade Babulicov Vrch ("Babulicéch vrch"). Neskôr nasledovalo obdobie úpadku družstiev. V súčasnosti sa potočná radová zástavba vyvíja na hromadnú, chalupy sa postupne rekonštruujú chalupármi z väčších miest, hlavne z Bratislavy.
Chodník pre cyklistov
Chodník pre cyklistov (cestička pre cyklistov, cyklistický chodník, cyklistická cesta, cyklochodník, cyklocesta) je pozemná komunikácia alebo jej jazdný pás (nie len jazdný pruh) vyhradený dopravnou značkou pre jazdu na bicykli. Je určený len pre cyklistickú dopravu. Automobilová a motocyklová doprava je z nej vylúčená.
Chodník pre cyklistov môže byť tiež doplnený vodorovným dopravným značením (šípky, pozdĺžne čiary, priechody pre chodcov cez cestu) a môže na ňu nadväzovať prejazd pre cyklistov. V niektorých prípadoch býva pred dopravno kolíznym miestom (kríženie s pozemnou komunikáciou a pod.), kde nie je zaistený bezpečný prejazd cyklistov, chodník pre cyklistov ukončený, prípadne doplnený značkou prikazujúcou zosadnúť z bicykla, a za týmto miestom je označený znovu začiatok cyklotrasy.
Ak nie je pruh pre cyklistov od vozovky pre ostatné cestné vozidlá oddelený fyzicky (obrubníkom, deliacim pásom, pásom zelene atď.), ide spravidla len o tzv. vyhradený jazdný pruh pre cyklistov, nie o chodník pre cyklistov. Vzťahujú sa na neho obdobne tie ustanovenia pravidiel cestnej premávky, ktoré boli písané v prvom rade pre jazdný pruh vyhradený pre autobusy alebo trolejbusy mestskej hromadnej dopravy.
Pojem chodník pre cyklistov je nutné rozlíšiť od cyklotrasy, ktorá znamená orientačné smerové vedenie cyklistov a môže byť vedená ako po chodníkoch pre cyklistov, tak i po vhodných komunikáciách spoločných s cestnou dopravou.
Hatín
Hatín je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 207 obyvateľov, z toho 106 mužov a 101 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 41,0 roka, ženy 46,1 roka).
Škótska filozofia
Pozri aj
škótska škola
Ohis
Ohis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Ohis má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Ohis má 306 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Kostas Axelos
Kostas Axelos (* 26. jún 1924, Atény, Grécko† 4. február 2010, Paríž, Francúzsko) bol grécky filozof pôsobiaci vo Francúzsku.
Narodil sa v Aténach, jeho otec bol lekár, matka patrila do starej aténskej aristokratickej rodiny Xirotagaros.
Najnaliehavejšie podstatné otázky sa týkajú nihilizmu a vzťahu medzi ľudskými hrami a hrou sveta spočívajúcou v súčasnej prítomnosti smrti a života. Vo vesmíre, podrobenom technikou a smerujúcom k štátnemu byrokratickému kapitalo-socializmu, načim aj osamelému mysliteľovi skúmať tento vzťah medzi človekom a svetom, vystríhať sa nádeje i beznádeje, pretože pesimizmus i optimizmus sú v skutočnosti dvojčatá, a to obidve mŕtve.
Bol ovplyvnený fenomenológiou, Heideggerom, marxizmom a Nietzschem.
Novoveká slovenská filozofia
Novoveká slovenská filozofia je súčasť novovekej filozofie rozvíjajúca sa na území Slovenska od 15. storočia do polovice 19. storočia Zahŕňa predovšetkým slovenskú renesančnú filozofiu, slovenskú osvietenskú filozofiu, filozofiu slovenského národného obrodenia, slovenskú romantickú filozofiu.
Holandský daviscupový tím
Holandský daviscupový tím je tenisový tím, ktorý reprezentuje Holandsko v Davisovom pohári.
Marles-sur-Canche
Marles-sur-Canche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Massoulès
Massoulès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svetová sionistická organizácia
náhľad|[[Theodor Herzl na balkóne v Bazileji, kde práve prebieha ním zvolaný prvý svetový sionistický kongres v roku 1897]] Svetová sionistická organizácia (: ההסתדרות הציונית העולמית) bola založená ako Sionistická organizácia (: ההסתדרות הציונית) v roku 1897 na Prvom sionistickom kongrese, ktorý sa konal 29. – 31. augusta v Bazileji, vo Švajčiarsku. Sionistická organizácia slúžila ako zastrešujúca organizácia pre sionistické hnutia, ktoré mali za cieľ vytvoriť židovský štát v oblastiach známych ako Palestína. Theodor Herzl, ktorý s Maxom Nordanuom zorganizoval prvý kongres, neskôr poznamenal do svojho denníka:
Keď bola o 51 rokov neskôr, 14. mája 1948 vyhlásená nezávislosť Izraelského štátu, veľa z jeho nových administratívnych inštitúcií už existovalo, keďže vznikli počas pravidelných sionistických kongresov v uplynulých dekádach. Niektoré z týchto inštitúcií pretrvali dodnes.
V januári 1960 sa názov organizácie zmenil na Svetovú sionistickú organizáciu. Sídlo má v Jeruzaleme.
Členstvo a delegácie
Členstvo v Svetovej sionistickej organizácii bolo otvorené pre všetkých Židov a právo hlasovať pre delegátov na kongrese bolo zabezpečené nákupom šekelu. Jednotlivé delegácie z celého sveta a s rôznou politickou príslušnosťou a náboženskými tradíciami sa na kongrese zoskupovali skôr podľa ideológie než podľa krajiny pôvodu.
Sesterské organizácie
Financie Svetovej sionistickej organizácie spravovala Židovská koloniálna banka (Jewish Colonial Trust), ktorá bola založená v Bazileji roku 1899 so sídlom v Londýne. Nákup pozemkov zaisťoval Židovský národný fond, založený roku 1901. Keren ha-jesod („Zakladací fond“), založený roku 1920 v Londýne bola nadácia, ktorá slúžila pred založením Izraelu, na podporu aktivít sionistov a jišuvu, prostredníctvom spoločností ako boli Palestine Electric Company, Palestine Potash Company a Anglo-palestínska banka.
Svetový sionistický kongres
Svetový sionistický kongres (: הקונגרס הציוני העולמי), známy aj ako „Parlament židovského ľudu“ je najvýznamnejšie demokratické zhromaždenie Židov na svete. Volí svojich zástupcov a rozhoduje o plánoch Svetovej sionistickej organizácie a Židovskej agentúry. Každý Žid, ktorý má viac ako osemnásť rokov a je členom sionistickej asociácie má právo hlasovať.
Od roku 1897 do roku 1901 sa konal sionistický kongres každoročne. V rokoch 1903-1913 a 1921-1939 každý druhý rok a od roku 1946 sa kongres konal každé dva roky v rôznych európskych mestách. Cieľom delegátov bolo vybudovať infraštruktúru pre židovstvo (jišuv) v Palestíne. Od druhej svetovej vojny, po založení Izraela sa kongresy konajú každých štyri alebo päť rokov v Jeruzaleme. V súčasnosti je najväčšou frakciou na kongrese koalícia zložená z Kadimy, Strany práce-Merec, Merkaz (reprezentuje konzervatívny judaizmus) a ARZA (reprezentuje reformný judaizmus).
Muzeológia
Muzeológia je vedná disciplína, ktorej predmetom skúmania je muzealita. Muzealita je špecifický poznávací a hodnotiaci vzťah človeka k realite. Na základe tohto vzťahu človek vyberá predmety, ktoré chce uchovať a sprostredkovať spoločnosti. Podľa Friedricha Waidachera môžeme všeobecnú muzeológiu rozčleniť na tieto čiastkové disciplíny - metauzeológia, historická muzeológia, teoretická muzeológia a aplikovaná muzeológia.
Metamuzeológia
Úlohou metamuzeológie je určiť predmet skúmania muzeológie. Taktiež normatívne posudzuje používanie muzeolólogie a hodnotí jej ciele, metódy a výsledky.
Historická muzeológia
Táto čiastková vedná disciplína sa zaoberá najmä dejinami múzejníctva. Jej úlohou je opis a osvetlenie časových a miestnych podmienok v ktorých sa vyskytuje muzealita. Pozoruje formovanie muzeálneho fenoménu v priebehu dejín. Historická muzeológia sa teda zaoberá dvomi hlavnými oblasťami. Jednou je skúmanie histórie muzeálneho fenoménu. To znamená, že sa zaoberá tým, ako sa muzealita prejavovala v danej dobe a danej oblasti. Druhou oblasťou skúmania je história abstraktného zaobchádzania s muzealitou a s muzeológiou.
Teoretická muzeológia
Zaoberá sa teoretickými otázkami poznania a hodnoty muzeality. Opisuje a vysvetľuje princípy, podľa ktorých sa nositelia muzeality dostávajú do služby sociálnej reality. Teoretická muzeológia má za úlohu zovšeobecňovať predpoklady pre muzeálnu prax. Súčasťou teoretickej muzeológie je:
Aplikovaná muzeológia
Aplikovaná muzeológia objasňuje všeobecné princípy a pravidlá postupu pre praktické použitie muzeologickej teórie. V princípe platí pre celé múzejníctvo.
Aplikovaná muzeológia ako všeobecná metodológia a technológia múzejnej práce je prirodzene odkázaná na interdisciplinárnu spoluprácu s celým radom príbuzných vedných disciplín. Hlavne sú to tie, ktoré, podobne ako všeobecná muzeológia, skúmajú fenomény zo všeobecných hľadísk.
Vidlicový smrek
náhľad|Vidlicový smrek, informačná ceduľa náhľad|Vidlicový smrek, torzo Vidlicový smrek bol obrovský smrek rastúci v ochrannom pásme národnej prírodnej rezervácie Boubínský prales. Dvojvrcholový smrek obyčajný (Picea abies), ktorý bol považovaný za najväčší horský smrek súčasnosti, vyschol v lete roku 2004 v odhadovanom veku 470 rokov. Meraný obvod kmeňa bol 452 cm, výška 57 m a objem bol vypočítaný cez 35 m³.
Krížový smrek
Krížový smrek alebo tiež Kreuzfichte bol tretí najväčší smrek obyčajný (Picea abies) na Šumave. Rástol na juhovýchodnom svahu hory Boubín pri Lukenskej ceste na križovatke línií rozdelujúcich historické polesia. Priemer jeho kmeňa meral v pňovej výške 174 cm, špička stromu dosahovala do výšky 57,7 m (meranie 1895) a spočítaný objem bol 37,14 m³. Smrek bol vyrúbaný v roku 1895, keď už bol niekoľko rokov suchý. Podľa letokruhov spočítaných pri výrube dožil sa 395 rokov.
Svoje meno získal podľa kríža, ktorý bol vytesaný do jeho kmeňa. Ten pripomínal rok 1832, kedy bol v blízkosti zastrelený člen tlupy pašerákov. Neďaleko smreku stával lovecký zámoček, ktorý dal postaviť Adolf Josef Schwarzenberg. Od zámčeku sa ráno rozchádzali poľovníci a cestu späť ukazovala práve koruna smreka, výrazne presahujúca okolitý les.
Pamätník
V roku 1859 bol vedľa smreka postavený kamenný pamätník, na ktorého stranách sú nápisy Kellne (Včelná), Schattawa (Zátoň), Müllerschlag (Mlynářovice). Meno stromu je zaznamenané pod nápisom Kellne, pod nápisom Schattawa je uvedená nadmorská výška vo vtedajších stopách 3462 – tj. dnešných 1100 m n. m.
V roku 1946 bol pamätník návštevníkmi lesa rozváľaný (pravdepodobne pre nemecké nápisy). Roku 1948 ho lesáci opäť postavili, nemecký nápis prekryla vrstva cementu a bol vyrytý český názov Křížový smrk. Zamestnanci polesia Boubín v roku 2000 vrátili pomníku pôvodnú podobu.
Heřmaneč
Heřmaneč je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 94 obyvateľov, z toho 47 mužov a 47 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 39,6 roka, ženy 40,2 roka).
George Avakian
George Avakian (* 15. marec 1919, Armavir, Rusko – † 22. november 2017, Manhattan, New York, New York, USA ) bol americký hudobný producent. Narodil sa na území dnešného Ruska arménskym rodičom.
Životopis
V roku 1937 začal dochádzať na univerzitu v Yale. Neskôr bol dlhoročným zamestnancom vydavateľstva Columbia Records, kde pracoval ako producent a produkoval albumy hudobníkov, ako boli napríklad Miles Davis, Dave Brubeck alebo Louis Armstrong. V roku 1959 začal spolupracovať s novo vzniknutým vydavateľstvom Warner Bros. Records a tu produkoval napríklad nahrávky rock'n'rollovej skupiny Bill Haley & His Comets. V prvej polovici sedemdesiatych rokov robil manažéra Keithovi Jarrettovi.
Jeho mladším bratom bol režisér Aram Avakian. V roku 2010 získal ocenenie NEA Jazz Masters.
Dream Theater
Aj keď nie sú veľmi známi v Európe, po 22 rokoch od ich založenia sa stali jednou z najviac komerčne úspešných skupín hrajúcich progresívny metal. Za ich najpredávanejší album je považovaný album Images and Words, ktorý bol ocenený cenou Gold Record (zlatá nahrávka) a je stále považovaný za kľúčový album v tvorbe progresívneho metalu, i keď dosiahol len 61. priečku v americkej hitparáde najpredávanejších albumov, Billboard 200. Druhým najpredávanejším albumom sa stal jeden z "tvrdších" albumov Awake, ktorý dosiahol 32. priečku v Billboard 200. Z novšej tvorby je výnimočný album Octavarium, ktorý dosiahol 36. miesto v Billboard 200. Dream Theater predali cez 2 milióny albumov v USA a viac než 12 miliónov nahrávok celosvetovo.
Skupina je významná svojou vysokou technickou zdatnosťou všetkých inštrumentalistov, ktorí vyhrali mnoho ocenení. Členovia Dream Theater sú veľmi uznávaní na profesionálnej hudobnej scnéne a často spolupracujú s inými hudobníkmi a skupinami. Najznámejším príkladom je gitarista John Petrucci, ktorý sa šesťkrát zúčastnil na G3 tour, čo je viackrát, ako ktorýkoľvek iný pozvaný gitarista.
Dream Theater sú taktiež známi veľmi dobrými textami, profesionálnym vystupovaním, nezameniteľným logom, či kvalitnými audio-nahrávkami.
Marœuil
Maroeuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alfred Jules Ayer
Alfred Jules Ayer (* 29. október 1910, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 27. jún 1989, Londýn) bol anglický filozof, predstaviteľ novopozitivizmu s tendenciou prechodu k lingvistickej filozofii, profesor logiky na Oxfordskej univerzite (od roku 1959).
Ayerova filozofia sa sformovala pod vplyvom B. Russella a Viedenského krúžku, ktorého bol členom. Cieľom Ayerovho mysliteľského úsilia bola eliminácia metafyziky, ktorej výroky nie sú podľa neho ani logickými tautológiami, ani empirickými hypotézami. V etike bol Ayer zástancom emotivizmu.
Rast
Rast môže byť:
Stará Myjava (obec)
Stará Myjava je obec na Slovensku v okrese Myjava.
Polohopis
Obec leží na severe Myjavskej pahorkatiny pri úpätí Bielych Karpát v masíve Javorina.
Dejiny
Stará Myjava sa vyvíjala ako kopaničiarska obec. Osamostatnila sa v roku 1955. Obyvateľstvo sa zaoberalo hlavne tkaním plátna a vriec a poľnohospodárstvom. Od roku 1960 časť jej obyvateľov pracovala v JRD a väčšina dochádzala za pracou do myjavských podnikov.
Pet Shop Boys
Pet Shop Boys je anglická synthpopová dvojica, ktorá vznikla v Londýne v roku 1981. Jej členmi sú Neil Tennant (hlavné vokály, klávesy, občasná gitara) a Chris Lowe (klávesy, vokály).
Dvojica po celom svete predala viac ako 50 miliónov nahrávok, pričom je uvádzaná v Guinnessova kniha rekordov, ako najúspešnejšia dvojica v hudobnej histórii Spojeného kráľovstva. Dvojica je tiež držiteľom troch cien Brit Award a šiestich nominácií na cenu Grammy. Medzi ich najväčšie hity patria West End Girls, It’s a Sin, Always on My Mind či Go West.
História
Neil sa venoval predovšetkým textom a spevu, Chris skladaniu hudby. Skupina začala vznikať v roku 1981, keď sa v obchode s elektronikou na ulici King’s Road v Londýne stretli klávesista Chris Lowe so spevákom a príležitostným gitaristom Neilom Tennantom. V spomenutom obchode pri rozhovore zistili, že majú spoločný záujem o popmusic a založili skupinu. Pôvodne sa volali "West End" podľa jednej londýnskej štvrte, ale na počesť Chrisových kamarátov, ktorí pracovali v obchode so zvieratami, sa premenovali na Pet Shop Boys. V roku 1984 vydávajú svoju prvú pesničku West End Girls.
V roku 1987 dostali za West End Girls ocenenie najlepší singel a najlepší medzinárodný hit a vydali It’s a Sin (ktorý získal ocenenie za medzinárodný hit roku). Táto pieseň patrí medzi najznámejšie pesničky tejto dvojice – katedrálna až hororovo znejúca pieseň s Tennantovým falzetom. Okrem toho vyšiel na singli duet ''What Have I Done to Deserve This s hviezdou 60. rokov Dusty Springfield a remix Elvisovej skladby Always on My Mind (ktorý bol mimochodom vyhlásený druhým najlepším'' remixom všetkých dôb). Vydali druhý album Actually, na ktorom sa okrem „It’s a Sin“ a What Have I Done to Deserve This, nachádza ako singel ďalšia hitparádová jednotka „Heart a Rent“, ktorý o mesiac na to vyšiel na singli.
Sázavskeho ulica
Sázavskeho ulica je ulica:
Pet Shop Boys
História
V roku 1988 natočili film It Couldn’t Happen Here, dostali ocenenie za najlepšiu skupinu roku a vydali poloremixový album Introspective. Na ňom sa nachádzajú zo singlov spomínaný remix Always on My Mind, notoricky známa, pesnička Domino Dancing, ironický Left to My Own Devices a ďalší remix It's Alright. Rok 1990 je jedným z najdôležitejších v histórií PSB. Vydali totiž album Behaviour, ktoré, aj keď v hitparádach moc nezabodovalo, sa považuje za najlepšie od tohoto britského dua vôbec. Melanchólia bola hlavným prvkom tohto CD. Melancholická Being Boring (PSB ju považujú za svoju najlepšiu pesničku) v sebe spája melodickú linku a text, tanečná So Hard je zase neskutočne chytľavá. Za zmienku určite stoja všetky pesničky, ale ešte treba spomenúť úžasnú Jealousy.
V roku 1991 vydali ďalší remix, tentokrát od skupiny U2 Where the Streets Have No Name, ktorú umelecky spojili s Can't Take My Eyes Off You. K tomu vydali prvý výber hitov Discography, na ktorej sa nachádzajú všetky single skupiny. V roku 1992 sa pripravoval album Very, a PSB
Very, ktorý obsahuje piesne Go West a psychologický Can You Forgive Her?. Klip pesničky Go West bol sčasti točený v Moskve a zobrazuje Rusov pochodujúcich po schodoch ohraničenými sochami slobody alebo poskakujúcich po pláži na loptách. Album Very obsahuje aj tanečnú pieseň I Wouldn't Normally Do This Kind of Thing, pomalú skladbu Liberation, a vtipnú Yesteday, when I Was Mad. Very je zrejme najúspešnejšiou platňou od PSB. V roku 1994 spravili PSB remix od Blur Girls&Boys a vydali druhý remixový album Disco 2. V roku 1995 vydali album Alternative, ktorý mapuje celú kariéru PSB a obsahuje b-strany singlov, z nich napríklad Paninaro '95, ktoré ako jediné nespieva Neil Tennant, ale Chris Lowe.
V roku 1996 vydali tanečný album Billingual, ktorý obsahuje tanečnú pieseň „Se A Vida É“ alebo napr. A Red Letter Day. Potom nastalo, až na remix piesne Somewhere, dlhé obdobie bez vydania. Až v roku 1999 vydali album Nightlife. Aj keď obsahovalo také pesničky ako New York City Boy alebo I Don't Know What You Want But I Can't Give It Any More, v obrovskej konkurencií ostatných albumov PSB sa považuje za najslabšie. V roku 2000 získali PSB cenu za prínos britskej hudbe (dostali ju napríklad Pink Floyd alebo Queen). Cenu im odovzdával Elton John a označil ich za nadčasových a za svoju najobľúbenejšiu skupinu.
V roku 2002 vydali PSB album Release. Viac než hocikedy sa spoliehali na zvuk gitár a Release je aj ich vplyvom naozaj melancholické až depresívne album. Spolu s Behaviour a Very je považované za ich najlepšie. Obsahuje smutnú, melancholickú Home and Dry, pomalú I Get Along, príbeh dvoch ruských emigrantov v skladbe London, a za zmienku určite stojí sarkatický The Night I Fell in Love, ktorý viac vracia Eminemovi všetky výsmechy kdekomu možnému a rozpráva príbeh študenta, ktorý strávi noc plnú sexu práve s týmto rapperom. V roku 2003 vydali PSB tretí remixový album Disco 3 a výberovku Pop Art. Na dvoch CD zachytili všetky single (až na Was It Worth It) – na prvom Pop sa nachádzajú tie známe skladby (Go West, It's a Sin, Always on My Mind...) a na druhom Art tie umeleckejšie (Can You Forgive Her?, West End Girls, Being Boring). Obsahuje tiež dva nové single – Miracles a intímnejšiu pieseň Flamboyant.
V limitovanej edícií je ešte tretie CD s remixami a DVD so všetkými klipmi. Momentálne spravili PSB hudbu k remaku legendárneho nemého filmu Krížnik Potemkin a pracujú na novom albume.
Cyklocesta
Cyklocesta môže byť
Šlomo ibn Gabirol
náhľad|Šlomo ibn Gabirol Šlomo ibn Gabirol, iný prepis Šlomo ibn Gvirol, tiež Šlomo ben Jehuda, latinsky zvaný Avicebron, Avencebrol, alebo Avicebrol (* 1020/21, Malaga – † 1058, Valencia) bol židovský filozof, básnik a moralista z arabského Španielska, autor dôležitého filozofického diela Fons vitae (Prameň života) a náboženskej básne Keter malchut (Koruna kráľovstva).
V Tel Avive je po ňom pomenovaná ulica.
Volákův kopec
Volákův kopec je prírodná rezervácia ev. č. 1578 na južnom okraji obce Kameničky v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Chorvátsky daviscupový tím
Chorvátsky daviscupový tím je tenisový tím, ktorý reprezentuje Chorvátsko v Davisovom pohári.
Súčasný tím
V roku 2016 reprezentovali Chorvátsko:
Stredoveká slovenská filozofia
Stredoveká slovenská filozofia je súčasť stredovekej filozofie rozvíjajúca sa na území Slovenska v 9. -15. stor.; prvé obdobie vývinu slovenskej filozofie, ktoré začalo vyžarovaním filozofických významových útvarov patristiky, ranej scholastiky a z myslenia Konštantína Filozofa na jeho veľkomoravských učeníkov pochádzajúcich z územia Slovenska.
V 1. polovici 11. stor. Slovensko zasahuje vplyv sv. Romualda z Talianska (kamalduli). Vývin stredovekého slovenského filozofického myslenia kulminuje v programe Academie Istropolitany založenej v Bratislave roku 1465.
Zdrojmi stredovekej slovenskej filozofie sú popri predkresťanských skúsenostiach o mieste človeka vo svete nemecká franská náboženská misia so stopami po učení írsko-škótskej misie, ktorá pôsobila v Salzburgu, ďalej grécka a talianska misia. Náboženské misie používali síce latinčinu ako liturgický (obradný, bohoslužobný) jazyk, ale základné náboženské texty museli byť preložené do domáceho jazyka (krstný sľub, Vyznanie viery, Otčenáš, Desatoro a spovedná formula).
Mauvezin-sur-Gupie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oigny-en-Valois
Oigny-en-Valois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Oigny-en-Valois má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Oigny-en-Valois má 146 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Funk metal
Funk metal je podžáner funk rocku, ktorý spája prvky heavy metalu a funku. Allmusic vyhlásil: „Funk metal sa objavil v polovici 80. rokov, kedy alternatívne skupiny ako Red Hot Chili Peppers, Faith No More, Mordred a Fishbone začali hrať akýsi hybrid s väčšou oporou vo funku ako v metale“. Skupina Faith No More je tiež popisovaná ako funkmetalová skupina, ktorá fušovala do rap metalu. Hudba skupiny Rage Against the Machine je zmesou funku a metalu, ktorá nielenže obsahuje rap, ale aj prvky punk rocku. Skupina Living Colour bola magazínom Rolling Stone označená za „priekopníkov Black-funk-metalu“.
Kama Sywor Kamanda
Kama Sywor Kamanda (* 11. november 1952, Luebo) je spisovateľ Konžskej demokratickej republiky. Narodil sa v rodine s egyptsko-bantuským pôvodom. Vyštudoval literatúru, žurnalistiku, filozofiu a politické vedy v Kinshase, neskôr aj právo na univerzite v Liège.
Martha McMillan Robertsová
Martha McMillan Robertsová (* 1919 – † 1992) bola americká fotografka.
Životopis
Je známa svojimi sociálnymi fotografiami z doby, kedy bola zamestnaná v agentúre Farm Security Administration. Bola medzi skupinou talentovaných fotografov najatých Royom Strykerom, šéfom FSA v rokoch 1935 až 1944, práve v dobe, ktorá je často nazývaná "zlatým vekom dokumentárnej fotografie". Spoločnosť FSA bola vytvorená v USA v roku 1935 v rámci New Deal. Jej úlohou bolo v kríze pomáhať proti americkej vidieckej chudobe.
Josef Havlíček
Život
V rokoch 19311934 bol členom Spolku výtvarných umelcov Mánes.
Ocenené diela
V roku 1965 mu bol udelený čestný titul zaslúžilý umelec in memoriam a roku 2002 mu bola tiež in memoriam udelená pocta Českej komory architektov.
Nov
Nov alebo NOV môže byť:
NOV môže byť:
Nov môže byť:
Lineárna algebra
Lineárna algebra je oblasť matematiky zaoberajúca sa predovšetkým štúdiom vektorov, tried vektorov nazývaných vektorové priestory (alebo lineárne priestory), ako aj tzv. lineárnymi zobrazeniami, ktoré bývajú často reprezentované maticami. Lineárna algebra má veľké množstvo aplikácií od riešenia sústav lineárnych rovníc, cez abstraktnú algebru, funkcionálnu analýzu až po viaceré prírodné a spoločenské vedy. Aj nelineárne matematické modely môžu často byť aproximované pomocou lineárnych, a teda lineárna algebra môže byť užitočná aj pri približnom riešení problémov, ktoré sú ťažko riešiteľné presne.
Sedlo pod Hnilickou Kýčerou
Sedlo pod Hnilickou Kýčerou je horské sedlo v hlavnom hrebeni Lúčanskej Malej Fatry. Je križovatkou turistických chodníkov a lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
15. novembra 1944 po bojoch s nacistami v sedle zomrel komunistický funkcionár a politruk partizánskej skupiny Ľudovít Rauch.
Poloha
Sedlo sa nachádza v južnej polovici Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Malá Fatra a časti Kýčery. Leží medzi vrchmi Úplaz a Hnilická Kýčera  a celá oblasť je pokrytá lesným porastom.
Nachádza sa v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územie mesta Rajec a obce Kláštor pod Znievom. Severozápadné svahy odvodňuje Porubský potok do Rajčanky, voda z juhovýchodných častí odteká Slovianskym potokom do rieky Turiec.