cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rozsypok
Opis
Rozsypok leží v centrálnej časti Veporských vrchov, v hrebeni, vedúcom juhozápadným smerom zo sedla Bánovo na Klenovský Vepor. Severne sa nachádza vrch Zrazy, Pomývačný grúň , Lômik , Báňova a Bánovo , východne Martalúska , Kostolný vrch , Javorina  a Rangaska , južne Mikoňovo  a Oltárne  a západne Železná brána , Šopisko , Machnáčov grúň , Klenovský Vepor  a Široký grúň. Severné a západné svahy odvodňuje potok Šaling do rieky Hron, voda z južných a východných častí odteká prítokmi Klenovskej Rimavy do rieky Rimava. Vrcholom vedie červeno značená turistická Rudná magistrála.
Ferrière-sur-Beaulieu
Ferrière-sur-Beaulieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vombatovité
Vombatovité (lat. Vombatidae) sú čeľaď vačkovcov z radu kengury. Jej recentné rody sa po slovensky volajú vombat.
Ferrière-sur-Beaulieu
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vombatovité
Charakteristika
Príslušníci tejto čeľade sú veľkí ako jazvec. Majú krátke silné končatiny, ktoré používajú na hrabanie brlohov. Vyskytujú sa v Austrálii a Tasmánii.
==Systematika  == Do čeľade patrí niekoľko vyhynutých rodov a dva recentné rody. Spomínané dva recentné rody sú konkrétne: Pokiaľ ide o druhy, čeľaď celkovo zahŕňa okrem mnohých vyhynutých druhov len 3 recentné druhy.
Veľká cena Azerbajdžanu 2021
Veľká cena Azerbajdžanu 2021 (angl. Formula 1 Azerbaijan Grand Prix 2021), boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 6. júna 2021 na mestskom okruhu Baku City Circuit v Baku, hlavnom meste Azerbajdžanu. Bola to šiesta Veľká cena sezóny 2021 a štvrtá Veľká cena Azerbajdžanu v dejinách Formule 1.
Priebeh pretekov
Na začiatku pretekov sa vedúci šampionátu jazdcov Max Verstappen z tímu Red Bull ujal vedenia, potom ako dokázal predbehnúť Charlesa Leclerca, ktorý dosiahol v kvalifikácii Pole Position, a Lewisa Hamiltona, svojho hlavného rivala v súboji o titul. Pérez sa dostal po štarte na druhé miesto, hneď za tímového kolegu z Red Bullu. Vďaka tomu, že dokázal za sebou udržať Hamiltona, mohol Verstappen na čele navyšovať svoj náskok. V 29. kole boli preteky prvý raz neutralizované, pretože Lance Stroll havaroval v dôsledku defektu pneumatiky. Aj po reštarte sa Verstappen, Pérez a Hamilton nachádzali na prvých troch miestach. Šesť kôl pred koncom bola Veľká cena znovu pozastavená; Max Verstappen musel z prvej priečky odstúpiť lebo taktiež havaroval kvôli defektu pneumatiky. Tým pádom sa do čela pretekov dostal Sergio Pérez. V 48. kole bola Veľká cena reštartovaná z pevných pozícií. Lewis Hamilton sa na krátku dobu ujal vedenia, avšak nedobrzdil do prvej zákruty a prepadol sa mimo bodované priečky. Pérez sa opätovne dostal na prvé miesto, ktoré už v záverečných kolách obhájil pred Sebastianom Vettelom z Aston Martinu a Pierrom Gaslym z AlphaTauri.
Po pretekoch
V dôsledku defektov pneumatík zahájila firma Pirelli, jednotný dodávateľ pneumatík do Formule 1, vyšetrovanie, ktoré malo objasniť dôvod týchto defektov. Z analýzy vyplynulo, že obidva defekty boli spôsobené nízkym natlakovaním. Tím Red Bull poprel, že by v pneumatikách vedome znižoval tlak a že skôr ide o nešťastnú zhodu okolností.
Víťaz pretekov Sergio Pérez prezradil, že kvôli hydraulickým problémom jeho stajňa Red Bull rozmýšľala, že mu v závere pretekov prikáže odstaviť svoj monopost.
Kvalifikácia
Poznámky:
Preteky
Poznámky:
Skorušina (podcelok)
Skorušina je geomorfologický podcelok Skorušinských vrchov. Najvyšším vrchom je rovnomenný vrch s výškou
Fondettes
Fondettes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Skorušina (podcelok)
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vonkajšie Západné Karpaty → Podhôľno-magurská oblasť → Skorušinské vrchy → Skorušina *** Podcelok zaberá strednú časť pohoria a od susedných podcelkov Skorušinských vrchov ho oddeľujú výrazné údolia. Rieka Oravica oddeľuje východne ležiacu Oravickú Maguru, Studený potok na západnom okraji vytvára hranicu s podcelkom Kopec. Severným smerom leží Oravská kotlina, severozápadne Oravská vrchovina. Južným smerom leží Podtatranská brázda a jej podcelok Zuberská brázda.
Turizmus
Hrebeňom pohoria vedie červeno značený turistický chodník, ktorý spája Oravský Biely Potok a Oravice. Na hlavnú trasu sa pripájajú chodníky z obcí v okolí, ktoré zároveň ponúkajú i ubytovacie možnosti.
Fondettes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bršlen európsky
Bršlen európsky (staršie: bršlen obyčajný, ľudovo: bršlen; lat. Euonymus europaeus , syn. Euonymus vulgaris ) je opadavý ker alebo malý strom z rodu bršlen (Euonymus) z čeľade bršlencovité (Celastraceae), dorastajúci do výšky 2 až 6 m, zriedkavo až 8 m.
Európske bršleny sú nenápadné dreviny; sú však významnými sprievodcami ekologicky odlišných spoločenstiev. Rastú v podraste listnatých a zmiešaných hájov, ba aj vo vyslovene teplomilných lesostepných formáciách a rovnako dobre prosperujú vo vlhkých lužných lesoch. Sú to časté dreviny aj v odlesnenej krajine.
Opis
Bršlen európsky je ker s konármi v mladosti zelenými, oblými, po čase hnedými, štvorhrannými alebo dokonca krídlatými. Protistojné listy majú jednoduchú čepeľ, dlhú až 10 cm, širokú až 3,5 cm podlhovasto kopijovitú. Okraje listov sú vrúbkované a jemne pílkovité a listy majú drsný povrch a zospodu sú modrozelené. Stopky sú 5 až 10 mm dlhé.
Púčiky sú 2 až 4 mm dlhé, vajcovité, ostro špicaté. Súkvetia sú pazušné, zložené z troch až deviatich bledozelených, obyčajne obojpohlavných kvetov, vzácne aj jednopohlavných. Kvety sú štvorpočetné, s priemerom 8 až 12 mm. Kališné lístky okrúhlasté, asi 1 mm dlhé, korunné lístky 3 až 5 mm dlhé, vajcovité alebo vajcovite podlhovasté. Kvitne v máji až júni.
Plody dozrievajú v septembri až októbri. Plod je charakteristická štvorhranná tobolka, 10 až 15 mm široká, ktorá obsahuje semená v oranžovom miešku.
Bršlen je vo veľkosti a tvare listov, ako aj vo farbe plodov, premenlivý.
Rozšírenie
Bršlen európsky rastie v celej Európe od Veľkej Británie po stredoeurópsku časť Ruska, na severe po juh Škandinávie, na juhu po Malú Áziu a južné pobrežie Kaspického mora. Vo všeobecnosti rastie v nízkych až stredných nadmorských výškach, od hladiny mora do nadmorskej výšky 1 300 m na Sicílii. Na severovýchode USA a na Novom Zélande je považovaný za invázny druh.
Ekológia
Bršlen európsky osídľuje prevažne okraje lesov, čistinky a otvorené lesy, preferuje strednú vlhkosť a dobre odvodnené, najlepšie alkalické pôdy v úplnom až čiastočnom tieni. Často sa vyskytuje ako podrastový ker, hlavne v zmiešaných mezofilných lesoch s prevahou duba letného, duba zimného, hrabu obyčajného, tvoriacich dubovo-hrabové lesné spoločenstvá, spolu s jaseňom štíhlym a javorom poľným.
Plodový miešok požiera celý rad živočíchov a jeho semená sú tak rozširované najmä vtákmi a hlodavcami.
Význam a využitie
Drevo bršlena európskeho je všestranne využiteľné. Má žltú farbu, je husté a tvrdé. Používalo sa na výrobu náradia ale aj preglejky, špáradiel, pletacích ihlíc, hrebeňov, vretien a pre dobrú tepelnú odolnosť aj na výrobu fajok.
Drevo bršlena sa používa tiež na výrobu uhlíkov na kreslenie a na výrobu dreveného uhlia. Červený miešok sa v minulosti používal aj na výrobu farbív.
Hrozby a choroby
Pre bršlen európsky neexistujú žiadne vážne hrozby. Je však primárnym hostiteľom, na ktorom zimuje voška maková a voška  broskyňová (Myzus persicae), ktoré sú rozšírenými škodcami veľkého množstva plodín. Ako opatrenie proti voškám sa bršleny v minulosti odstraňovali zo živých plotov a lesov (napr. Anglicko), hoci súčasné populácie sa zdajú byť stabilné.
Durmstrangský inštitút
Durmstrangský inštitút je stredná škola ďaleko na severe, kde sa vyučuje aj čierna mágia. Bývalým riaditeľom bol prof. Igor Karkarov. Škola sa nachádza na hrade, ktorý má len štyri poschodia. Oheň sa zapaľuje len na magické účely. Školský areál je obrovský, v zime je tu málo denného svetla. Prvá zmienka o tejto škole sa nachádza v 4. knihe série o Harrym Potterovi.Durmstrang má najtemnejšiu povesť zo všetkých jedenástich čarodejníckych škôl, hoci to nikdy nebolo úplne zaslúžené. Je pravda, že Durmstrang, ktorý ukázal veľa skutočne veľkých čarodejníc a čarodejníkov, vo svojej histórii dvakrát spadol pod dohľad čarodejníkov s pochybnou vernosťou alebo hanebným úmyslom a že má jedného neslávneho bývalého žiaka.
Harmagedon
Harmagedon (iné názvy: Harmageddon, Harmagedón, Har-Magedon, Har-magedon, Armageddon, Armagedon  ; lat. Armagedon, gr. Ἁρμαγεδών - Harmagedón / iný prepis: Harmagedon) je podľa Biblie miesto, na ktorom sa na konci čias („vo veľký deň všemohúceho Boha“) zhromaždia bezbožní „králi celého sveta“ na veľký boj. (Zjavenie apoštola Jána (=Zjv, Apokalypsa) 16,16, 16,14 a i.).
Durmstrangský inštitút
Prvý z týchto nešťastných mužov, Harfang Munter, prevzal školu krátko po záhadnej smrti jej zakladateľa, veľkej bulharskej čarodejnice Neridy Vulchanovej. Munter si vybudoval povesť Durmstrangu o duelingu a všetkých formách bojových mágií, ktoré dnes zostávajú pôsobivou súčasťou jeho učebných osnov. Druhé temné obdobie v histórii Durmstrangu prišlo s riaditeľom Igora Karkarova, bývalého Smrťožrúta, ktorý utiekol z funkcie po návrate z exilu Lorda Voldemorta, obávajúc sa jeho odplaty. Karkaroff bol neriadený a egotistický muž, ktorý medzi študentmi povzbudzoval kultúru strachu a zastrašovania a mnohí rodičia stiahli svoje deti z Durmstrangu, keď mal na starosti.
Harmagedon
Udalosť
Inkriminovaná pasáž Zjv. opisuje budúce udalosti, teda niečo, čo sa ešte neodohralo. Uvádza sa tam, že spojené vojská bezbožných kráľov sa zhromaždia „na miesto, ktoré sa po hebrejsky volá Harmagedon“ (Zjv 16,16); žiadne ďalšie údaje o tomto mieste v texte nie sú uvedené. Toto zhromažďovanie je opísané ako dôsledok, toho, že šiesty anjel (z celkovo siedmich anjelov) vylial jednu z (celkovo siedmich) čiaš „posledných rán“, ktorými sa dovŕšuje „Boží hnev“ (Zjv 15, 1; Zjv 16, 1 a 12). Boj je opísaný ako boj medzi „šelmou“ a bezbožnými kráľmi na jednej strane a Božím vojskom na strane druhej (Zjv 19, 19). Vedenie Božieho vojska je zverené niekomu, kto sedí na bielom koni a jeho názvy sú „Verný a Pravdivý“, „Božie Slovo“, „Kráľ kráľov“, „Pán pánov“ (Zjv 19, 11-16). Je to teda Ježiš Kristus. V tomto boji vyhrá Božia strana (Zjv. 19, 20-21).
Durmstrangský inštitút
Bývalým žiakom, ktorý spôsobil škodu na povesti Durmstrangu viac ako ktorýkoľvek iný, je Gellert Grindelwald, jeden z najnebezpečnejších čarodejníkov dvadsiateho storočia. V posledných rokoch však Durmstrang prešiel niečím renesančným a vytvoril také medzinárodné svetelné zdroje, ako je medzinárodná hviezda metlobalu Viktor Krum.
Harmagedon
Udalosť
Z textu nevyplýva jednoznačne, či je Harmagedon iba miesto zhromaždenia vojsk alebo či je aj miestom vyššie opisovaného následného boja.
Durmstrangský inštitút
Aj keď sa predpokladá, že sa nachádza na ďalekom severe Európy, Durmstrang je jednou z najviac tajných škôl o svojom mieste pobytu, takže si nikto nemôže byť celkom istý. Návštevníci, ktorí musia dodržiavať pamäťové kúzla, aby vymazali svoje vedomosti o tom, ako sa tam dostali, hovoria o rozľahlých rozľahlých pozemkoch s mnohými ohromujúcimi výhľadmi, v neposlednom rade o veľkej, temnej, spektrálnej lodi, ktorá je ukotvená na horskom jazere za školou, z ktorého sa študenti v lete potápajú.
Na Durmstrang mal ísť aj Draco Malfoy.
Harmagedon
Identifikácia miesta
Nie je isté, či je názov Harmagedon myslený ako reálna lokalita, alebo iba symbolicky. Aj za predpokladu, že by išlo o reálnu lokalitu, nie je isté, o ktorú konkrétnu lokalitu ide. Tradične najčastejší je názor, že text má na mysli hebrejský názov Har Megiddo (הר מגידו), teda Megiddský vrch či Megiddské pohorie. Tomu však protirečí fakt, že Megiddo leží na rovine, ktorá sa nikdy nespomína v súvislosti s vrchmi.
V prospech Megidda hovoria napríklad tieto skutočnosti: Megiddo ležalo niekoľko kilometrov na JV od vrchu Karmel a bol odtiaľ pekný výhľad na nížinu Esdrolon (Jezrel). Z tohto miesta bolo možné dobre ovládať obchodné a vojenské cesty. Podľa Biblie prvý, kto toto miesto dobyl bol Jozue (Joz 12, 7-8,21). Neďaleko tohto miesta bola neskôr zničená Jabinova armáda, ktorej veliteľom bol Sisara (Sdc 4, 14-16). V Megide zomrel aj judský kráľ Ochoziáš (2 Kr 9, 27). Bol tu zabitý aj judský kráľ Joziáš, keď sa stretol s faraónom Nechaom (2 Kr 23, 29-30). Počas židovských dejín sa teda pri Meggide viedlo veľa vojen.
Durmstrangský inštitút
Rovnošata
Kabáty z huňatej kožušiny, baranica a tmavočervený habit.
Známi študenti
Lieux dans l’univers de Harry Potter
Africký pohár národov 2008
Africký pohár národov 2008 bol 26. ročníkom Afrického pohára národov, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostila Ghana a hralo sa od 20. januára do 10. februára 2008. Obhajcom titulu bol Egypt.
Víťazom turnaja sa stal po druhýkrát po sebe a po šiesty krát v histórii Egypt, ktorý vo finále zdolal Kamerun 1:0. Na treťom mieste skončila domáca Ghana.
Egypt sa ako víťaz kvalifikoval na Pohár konfederácií FIFA 2009.
Temple Bar
Temple Bar môže byť:
Mliečnan sodný
Laktát sodná sa používa ako liek a je na zozname esenciálnych liekov WHO. Takisto sa používa v potravinárstve, kde má priradené označneie E325.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
náhľad|Budova Najvyššieho správneho súdu v Bratislave, ktorá sa nachádza na Trenčianskej ulici Najvyšší správny súd Slovenskej republiky (skrátene NSS SR alebo len NSS ) je jeden z vrcholných súdnych orgánov na Slovensku. Je najvyššou súdnou inštanciou pre oblasť správneho súdnictva. Z hľadiska hierarchie súdov je rovný Najvyššiemu súdu SR. Sídlom súdu je Bratislava, jeho obvodom je celé územie republiky. Najvyšší správny súd sídli v bratislavskom Ružinove na Trenčianskej ulici.
Mliečnan sodný
Laktát sodný sa chemickou štruktúrou nepodobá na laktózu, zdieľajú len rovnaký pôvod názvu, ľudia s intoleranciou na laktózu ho teda môžu normálne konzumovať.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Vykonáva súdnictvo rozhodovaním o kasačných sťažnostiach proti rozhodnutiam krajských súdov za podmienok ustanovených Správnym súdnym poriadkom. V niektorých záležitostiach stanovených Ústavou SR a zákonmi SR pôsobí aj ako prvoinštančný súdny orgán alebo rozhoduje o opravných prostriedkoch a iných otázkach. Súd rozhoduje v senátoch alebo v pléne. Zákon predpokladá zriadenie kolégií. Súd niekdy býva označovaný aj ako „malý ústavný súd“, keďže vecná oblasť jeho pôsobnosti je sčasti podobná pôsobnosti ústavných súdov.
Mliečnan sodný
Výroba
Vo výnimočných prípadoch vzniká kyselina mliečna fermentáciou mliečnych produktov, napríklad srvátky a laktózy. Srvátku tvorí 6,5 % pevného podielu, z čoho 4,8 % je pevná laktóza. Odpadová srvátka sa teda občasne používa na tvorbu kyseliny mliečnej, pokiaľ je srvátka samotná odpadným produktom pri výrobe niektorých mliečnych produktov. Kyselina mliečna vytvorená týmto spôsobom sa potom používa v mliečnych produktoch, napríklad zmrzline alebo smotanovom syre. Okrem toho napriek tomu, že kultúra použitá na fermentáciu kukurice alebo cvikly môže na začiatku obsahovať mlieko, laktát sodný neobsahuje mliečny proteín, takže je vhodný i pre osoby s alergiou na mliečne bielkoviny.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Súd bol zriadený novelou Ústavy Slovenskej republiky 422/2020 Z. z. Formálne vznikol k 1. januáru 2021 ako súčasť reformy súdnej mapy spustenej ministerkou spravodlivosti Máriou Kolíkovou. Svoju činnosť začal od 1. augusta 2021. Vôbec prvým predsedom súdu je bývalý advokát, prokurátor a košický krajský sudca Pavol Naď.
Mliečnan sodný
Potravinárstvo
Mliečnan sodný je používaný ako prídavná látka v potravinách. Je to tekutina, ale je dostupný i v práškovej podobe. Používa sa ako konzervant, regulátor kyslosti a ako objemové činidlo.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
História správneho súdnictva na Slovensku
Korene správneho súdnictva na Slovensku siahajú do obdobia Rakúsko-Uhorska. Správne súdnictvo Uhorska však nemalo výraznejší dopad na dnešný právny stav. V roku 1919 vznikol v Česko-Slovensku v Prahe Najvyšší správny súd, ktorý nadväzoval na činnosť Správneho súdneho dvora vo Viedni pre Predlitavsko. Jeho predsedom („prezidentom“) bol Ferdinand Pantůček a neskôr Emil Hácha. Súd získal pomerne vysoké renomé a vytvoril významnú judikatúru, ktorú publikoval v tzv. Bohuslavovej zbierke (čes. Bohuslavova sbírka, pomenovaná podľa Josefa Václava Bohuslava). Zbierka je v niektorých oblastiach relevantná dodnes.
Mliečnan sodný
Kozmetika
Laktát sodný sa občas používa v šampónoch a podobných produktoch, napríklad tekutých mydlách, pretože je to účinný humektant a zvlhčovač.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
História správneho súdnictva na Slovensku
Medzivojnové česko-slovenské správne súdnictvo sa však s príchodom druhej svetovej vojny začalo rúcať. Po zániku Prvej ČSR vznikol v Slovenskom štáte nový správny súd, ktorý však historicky nebol tak významný ako česko-slovenský. Po vojne bola obnovená činnosť Najvyššieho správneho súdu, ale podľa pražských dohôd z rokov 19451946 vznikol nejasný dualizmus. Český a slovenský súd rozhodovali viac-menej nezávisle. Ústava 9. mája z roku 1948 síce formálne predpokladala existenciu Správneho súdu (nie najvyššieho), nová politická moc však obnovenie v praxi nepripustila. Správne (a ústavné) súdnictvo kontrolujúce štát bolo totiž nesúladné s filozofickou koncepciou nového zriadenia.
Mliečnan sodný
Lekárske použitie
Mliečnan sodný sa používa na liečbu arytmií spôsobených predávkovaním antiarytmikami triedy I, ako i sympatomimetík, ktoré môžu spôsobovať vysoký krvný tlak.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
História správneho súdnictva na Slovensku
Najvyšší správny súd už nebol personálne doplňovaný a v polovici roka 1949 bolo sídlo súdu prenesené do Bratislavy (z. č. 166/1949 Zb.). Drvivá väčšina sudcov na nové pôsobisko neprešla. Samotná pôsobnosť súdu v tomto období je ťažko pozorovateľná. V roku 1952 boli následne zákonom o prokuratúre definitívne zrušené všetky právne predpisy o správnom súde a správne súdnictvo v Česko-Slovensku bolo až na výnimku de facto zlikvidované. Všeobecnú kontrolu verejnej správy mala zabezpečiť prokuratúra podriadená štátu a komunistickému režimu.
Mliečnan sodný
Lekárske použitie
Môže byť podávaný vnútrožilne ako zdroj hydrogenuhličitanu v rámci prevencie či liečenia miernej alebo stredne silnej metabolickej acidózy u pacientov s obmedzenou schopnosťou prijatia potravy (konkrétne hydrogenuhličitanu sodného), ak ich oxidatívne procesy nie sú poškodené. Použitie pri laktátovej acidóze je však kontraindikáciou.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
História správneho súdnictva na Slovensku
Po páde komunizmu sa začalo s obnovou správneho súdnictva. V Česku tento proces prebiehal už od 90. rokov, pričom Najvyšší správny súd začal pôsobiť od roku 2003. Na Slovensku i napriek dlhodobým diskusiám zlom priniesla až novela Ústavy 422/2020, ktorá Najvyšší správny súd zriadila k dátumu 1. januára 2021. Jeho činnosť sa má začať 1. augusta 2021.
Mliečnan sodný
Lekárske použitie
Mliečnan sodný môže spôsobovať panické ataky u ľudí s existujúcou panickou poruchou. Až 72% ľudí s panickou poruchou malo panické ataky po vnútrožilnom podaní laktátu sodného. Na základe toho je možné laktát sodný použiť na potvrdenie diagnózy panickej poruchy.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Právomoci
Súd preskúmava zákonnosť rozhodnutí orgánov verejnej správy a zákonnosť rozhodnutí, opatrení alebo iných zásahov orgánov verejnej moci, ak tak ustanoví zákon. Podľa Ústavy SR rozhoduje tiež o ústavnosti a zákonnosti volieb do orgánov územnej samosprávy, o rozpustení alebo pozastavení činnosti politickej strany alebo politického hnutia a o disciplinárnej zodpovednosti sudcov, prokurátorov a ak tak ustanoví zákon, aj iných osôb. Rozhoduje tiež vo veciach ustanovených zákonom. Takýmito zákonmi sú napr. z. č. 757/2004 Z. z. o súdoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov znení neskorších predpisov, Správny súdny poriadok alebo zákony, ktoré upravovali pôsobnosť Ústavného súdu SR. Správny súd rozhoduje napr. sociálnu agendu, azylové právo, daňové či finančné právo ako aj rozhodnutia o životnom prostredí.
Mliečnan sodný
Referencie
<references group="" responsive="1">
Ján VI. (Byzantská ríša)
'''Ján VI. Kantakuzénos''' (* asi 1295, Konštantínopol† 15. jún 1383, Mystras) bol byzantský aristokrat a cisár v rokoch 13471354. Predtým pôsobil od roku 1325 ako úradník a vrchný veliteľ (megas domestikos) byzantskej armády.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Právomoci
Vo veciach správneho súdnictva má dbať o jednotný výklad a jednotné používanie zákonov a iných VZPP. Má právomoc prijímať stanoviská k zjednocovaniu výkladu zákonov a iných VZPP. Právoplatné súdne rozhodnutia zásadného významu môže zverejňovať v Zbierke stanovísk a rozhodnutí Najvyššieho správneho súdu Slovenskej republiky.
Ján VI. (Byzantská ríša)
Po smrti svojho priateľa, cisára Andronika III. sa vzbúril proti nedospelému Jánovi V. a regentke Anne Savojskej. Po víťazstve v občianskej vojne vládol ako Jánov spolucisár, no po porážke v druhej vojne musel abdikovať. Záver života prežil ako mních Ióasaf Christodulos. Naďalej sa však zapájal do diania v ríši. Bol taktiež literárne činný, spísal byzantské dejiny rokov 13201356. Významná bola jeho podpora hésychazmu.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Sudcovia súdu
Kandidátov na sudcov Najvyššieho správneho súdu vyberá Súdna rada Slovenskej republiky. V rámci procesu sa uskutočnili verejné vypočutia kandidátov ktoré sú dostupné na facebookovej stránke Súdnej rady. Z dôvodu pandémie COVIDU-19 sa vypočúvania prvých kandidátov uskutočnili dištančne prostredníctvom videohovoru. Súdna rada ako výberová komisia overuje predpoklady sudcovskej spôsobilosti. Úspešných kandidátov, ktorí nie sú sudcami, musí za sudcov vymenovať prezident (v čase zriadenia súdu Zuzana Čaputová). Plne obsadený Správny súd má mať 30 sudcov. Celkovo má na súde pracovať okolo 100 zamestnancov.
Ján VI. (Byzantská ríša)
Mladosť
Ján sa narodil v Konštantínopole ako syn bohatého aristokrata Michaela Kantakuzéna. V línii svojej matky Theodory Palaiologiny Angeliny bol tiež spriaznený s vládnucou dynastiou Palaiologovcov. S cisárskou rodinou bol spriaznený aj prostredníctvom svojej manželky Ireny Aseninu, vzdialenej sesternice cisára Andronika III. Palaiologa. Kantakuzénos sa stal blízkym priateľom Andronika III. a bol jedným z hlavných podporovateľov Andronikovho boja proti jeho dedovi Andronikovi II. v občianskej vojne dvoch Andronikov. V roku 1320 obdržal titul magas papias a o päť rokov neskôr sa stal veľkým domestikonom, vrchným generálom byzantských vojsk.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Sudcovia súdu
20. júla 2021 prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala ďalších sudcov: Kristína Babiaková, Marián Fečík, Zuzana Šabová, Juraj Vačok a Juraj Vališ. 26. augusta 2021 prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala ďalších troch sudcov: Katarína Cangárová, Michal Matulník a Peter Potásch.
Ján VI. (Byzantská ríša)
Mladosť
Po nástupe Andronika III. na trón v roku 1328 bol poverený vrchnou správnou dvornej administratívy. Po Andronikovej smrti v roku 1341 Kantakuzénos čakal, že bude prehlásený za regenta a ochrancu vtedy len deväťročného Jána V. Regentstvo však pre intrigy cisárovnej matky Anny Savojskej, aristokrata Alexia Apakauka a konštantínopolského patriarchu Ján XIV. Kaleku nezískal.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Kritika zriadenia súdu
Potreba Najvyššieho správneho súdu je v právnom prostredí spravidla vnímaná pozitívne, pričom za kladný príklad býva označované zriadenie Najvyššieho správneho súdu Českej republiky v roku 2003. Celková súdna reforma započatá za vlády Igora Matoviča ministerkou Máriou Kolíkovou, ako aj zriadenie Najvyššieho správneho súdu sa však stretli aj s kritikou. Vytýkaná jej býva najmä rýchlosť reformy, ako aj nedostatočná spolupráca a súčinnosť so sudcami. V tejto súvislosti sa vyjadrila napr. sudkyňa Najvyššieho súdu SR a členka Súdnej rady Elena Berthotyová podľa ktorej sa sudcovia boja ''„nastúpiť na loď, ktorá sa po pár metroch potopí. Celý projekt vznikal za zatvorenými dverami, ako sudcovia správneho kolégia sme nemali možnosť vyjadriť sa k tomu.“'' Rovnako znepokojenie vyjadrila sudkyňa Petra Príbelská, okrem iného z dôvodu, že kým český súd vznikal desať rokov, slovenský v priebehu niekoľkých mesiacov.
Ján VI. (Byzantská ríša)
Mladosť
Keď správa zastihla Jána a armádu ležiacu v Didymoteichu v Trácii, bol Kantakuzénos 26. októbra 1341 prehlásený za cisára a vypukla vojna. Občianska vojna trvala šesť rokov, počas ktorých obe strany konfliktu hľadali pomoc ako vo vnútri krajiny, tak i v zahraničí. Spočiatku sa situácia vyvíjala v Kantakuzénov neprospech, nakoniec sa však vďaka podpore tráckych a thesálskych veľkostatkárov, ako i Srbska (Štefana Dušana) a Osmanov (Orhan I.) šťastie priklonilo na stranu Kantakuzéna. Práve a s pomocou Osmanov nakoniec Ján VI. dotiahol vojnu do konca vo svoj prospech. Za víťazstvo zaplatil faktickým veľkým oslabením Byzancie na úkor expandujúcich Osmanov. Osmanskému bejovi Orhanovi za pomoc dal v roku 1344 svoju dcéru Theodoru do svojho háremu a povolil prvý raz brať Turkom gréckych kresťanov za otrokov. Tí sa tiež vďaka obsadeniu Nikaie a prístavu Nikomédia po deväťročnom obliehaní prvý raz dostali k Bosporu.
Najvyšší správny súd Slovenskej republiky
Kritika zriadenia súdu
Osobitná kritika sa ozývala zo strany sudcov správneho kolégia Najvyššieho súdu SR, ktorí očakávali, že na správny súd prejdú automaticky, ako tomu bolo v Česku (2003). Politická predstava síce predpokladala s ich prechodom na NSS SR, avšak za predpokladu riadneho výberového konania. Sudcovia s tým nesúhlasili, keďže staré spisy prešli na nový súd automaticky. Podľa sudkyne NS SR Petry Príbelskej sa sudcovia nebránili kontrole a vypočúvaniu, no „aj podľa ústavy sa v prípade toho istého stupňa súdu sudcovia o posty uchádzajú žiadosťou o preloženie“. Skutočnosť označila za zásah do sudcovskej dôstojnosti. Predseda správneho kolégia NS Jozefa Milučkého ďalej povedal, že sudcovia NS SR vnímali túto otázku ako určité „odborné poníženie“. Viacerí sa preto odmietli zúčastniť prvého kola výberu kandidátov. Druhého kola sa následne zúčastnilo šesť sudkýň správneho kolégia. Za problematickú situáciu označil aj predseda NS SR Ján Šikuta. Problém videl i v tom, čo so (správnymi) sudcami, ktorí neprejdú, ale zostanú pôsobiť na NS SR.
Prechodné ustanovenia
Vytvorenie Najvyššieho správneho súdu SR prebehlo v dvoch fázach. Prvou bolo jeho zriadenie ako samostatnej entity. Zákonom bola zriadená aj jeho kancelária. Druhou fázou bolo začatie výkonu jeho činnosti od 1. augusta 2021.
Až do začatia činnosti NSS SR vykonávali jeho pôsobnosť tie orgány, ktoré ju vykonávali podľa predpisov účinných pred začatím činnosti Najvyššieho správneho súdu Slovenskej republiky (z veľkej časti Najvyšší súd SR). Ak zákon neustanovuje opak, dané orgány dokončia aj konania, ktoré začali pred začatím činnosti NSS SR. Podľa informácií RTVS by na nový súd malo prejsť asi 2 000 spisov. Koncepcia tejto dvojfázovosti mala podľa dôvodovej správy k vládnemu návrhu novely Ústavy SR za cieľ „vytvoriť priestor pre vykonanie všetkých úkonov potrebných pre zabezpečenie riadneho fungovania tohto súdu“, a to najmä výber obsadenia.
Prvostupňové súdy
Správne súdnictvo by sa malo na prvom stupni presunúť z okresných súdov na tri správne súdy. Ich sídlami by mala byť Bratislava, Banská Bystrica a Košice. Vyplýva to z návrhu zákona o zriadení správnych súdov, ktorý v piatok odobrila vláda. Legislatívny návrh smeruje do parlamentu.
Ján VI. (Byzantská ríša)
Vláda
V roku 1347 Ján triumfálne vstúpil do Konštantínopola a donútil svojich oponentov k zmieru. Kantakuzénos sa stal Jánovým spoluvládcom a dal Jánovi za manželku svoju dcéru Helenu. Spočiatku vládli panovníci v súlade, no postupne sa medzi nimi objavilo viacero konfliktov. Už v roku 1348 ustanovil svojho syna Manuela za morejského despotu, vďaka čomu Morea a najmä sídelné mesto Mystras započalo nový rozmach. Umocnený bol i tým, že sa do regiónu presúvali učenci a umelci z hlavného mesta. V roku 1353 učinil svojho syna Matthaia Kantakuzéna spolucisárom, čo viedlo k zhoršeniu vzťahov panovníkov.
V priebehu Jánovej vlády musela ríša riešiť viaceré problémy. Už v roku 1342 vypuklo v Solúne povstanie zelótov, ktoré sa podarilo potlačiť až v roku 1350. Cisár začal viesť obchodnú vojnu proti Janovu, ktorého kolónia Pera na severných brehoch zátoky Zlatý roh, v dnešnej štvrti Galata, prosperovala z obchodu v Bosporskej úžine. Janovčania porušili podmienky dohody, ktorá im umožňovala prevádzkovať kolóniu v Galate a začali Peru vyzbrojovať a opevňovať. Janovské obchodné clá spôsobili, že až 87% ziskov z kontroly úžiny putovalo Janovu, nie ríši. Ján VI. sa pokúsil znovu vystavať prakticky zrušené byzantské námorníctvo, keďže sa pripravoval na konflikt, ktorý očakával ako následok toho, že Konštantínopol zníži svoje vlastné clá. Zo súkromných financií a pôžičiek vystaval 9 veľkých a asi 100 menších lodí. Následne znížil clá a začal odsávať janovské zisky. Keď však Janovčania vyhlásili v roku 1348 vojnu a v auguste s flotilou napadli konštantínopolský prístav, boli postupne schopní do jari 1349 byzantskú flotilu potopiť alebo zajať. Ako odplatu Byzantínci bombardovali Peru katapultami a horiacimi stohmi sena, čo spôsobili požiare v dokoch a skladiskách značnej časti kolónie. Následne obe strany dohodli prímerie, spočívajúce v reparáciách pre cisára ale v zachovaní colnej výhody pre kolóniu. Byzancia bola tiež nútená uzavrieť alianciu na námornú ochranu s Benátkami. Toto spojenectvo viedlo cisára ku povinnej účasti vo vojne medzi Benátkami a Janovom, no táto účasť nepriniesla konkrétne výsledky a bola ukončená zmluvou s Janovom v roku 1352.
Po zničení prvej flotily Janovom postavil cisár v roku 1351 novú flotilu, 12 lodí na pomoc Benátkám proti Janovu, avšak aj tá bola porazená. Kantakuzénos bol príliš ochotný využívať cudzincov vo svojich európskych sporoch a jeho neschopnosť im následne zaplatiť bola využívaná ako zámienka ich usádzania sa na európskom území ríše a na byzantských ostrovoch (Tenedos, Lesbos). Finančné bremeno uvalená na Byzanciu stále viac znižovalo cisársku popularitu a zároveň pôsobilo v prospech Jána V. Ján sa v správe krajiny opieral o athoské mníšstvo a bohatú aristokraciu. Podporoval hnutie hésychazmu, no spory oň ríšu nábožensky rozdeľovali až do koncilu v roku 1351.
Prebiehala tiež vojna so Srbskom, ktoré v tej dobe výrazne expandovalo na severovýchodnej hranici. Využilo k tomu skutočnosť, že Byzancia bola v roku 1347 zasiahnutá Čiernou smrťou. Srbsko ovládlo časti Macedónska a Trácie a siahalo až ku Korintskému zálivu.
Ríša sa za Kantakuzénovej vlády postupne ocitla v hlbokom vojenskom úpadku. Armáda bola oslabená, loďstvo sa nikdy nepodarilo etablovať a rozbitie úradného aparátu viedlo ku separatizmu mocných feudálov, najmä v Epire a Thesálii. Hospodárstvo krajiny sa nachádzalo v katastrofálnom stave a panovala obrovská zadĺženosť. Ríša sa vinou zlých politických rozhodnutí z predošlých období stále viac rútila do hospodárskeho a vojenského úpadku. Namiesto jednotného suverénneho štátu vznikol typ kolektívnej správy. Jednotlivé oblasti ríše ako Morea boli zverené najbližším príbuzným rodu Kantakuzénovcov. Zverením Morey do správy synovi Manuelovi vzniklo pomerne samostatné panstvo s vlastnou administratívou. Celkovo býva Ján VI. hodnotený ako schopný muž, ktorý ale nedokázal uspieť. Za jeho vlády Byzancia pokračovala v postupnom úpadku, stratila mnohé svoje príjmy financií a medzi rokmi 1341 až 1354 prišla až o polovicu svojich území. Väčšinu z nich už nikdy nezískala.
Záver života
Po abdikácii sa Kantakuzénos v roku 1354 uchýlil do kláštora kde prijal meno Ióasaf. Pôvodne žil v kláštore Mangana, neskôr v monastieri Charsianeites. Zaoberal sa literárnou činnosťou, no aktívne sa snažil zasahovať aj do diania v ríši. Dvakrát navštívil panstvo svojho syna Manuela, ktorý vládol v Morei. Na Peloponéze taktiež zomrel a bol pochovaný.
V roku 1367 bol vyslaný ako vyslanec ortodoxnej cirkvi na rokovanie o možnosti zjednotenia východnej ortodoxie s rímskokatolíckou cirkvou. Jednania viedol s Pavlom zo Smyrny, neskorším titulárnym latinským patriarchom Konštantínopolu. Dohodli sa na zvolaní veľkého ekumenického koncilu za účastí pápeža, všetkých patriarchov, arcibiskupov a biskupov oboch cirkví. Tento bol však pápežom Urbanom V. následne odmietnutý a zišlo z neho.
Dielo
Ako mních pod menom Christodulos napísal dielo História (gr. Historiai), kde sa v štyroch knihách zaoberá rokmi 13201356. Knihy musia byť prijímané s rezervou, pretože sú písané subjektívnym štýlom ako ospravedlnenie jeho činov. Dielo je písané jednoduchým štýlom, vplyv naň mal isto grécky historik Thoukydides. Je cenným prameňom pretože bolo založené na Kantakuzénových spomienkach, ba možno i denníkových zápisoch. Obsahuje tiež citácie pôvodných dokumentov. Je možné ho doplniť a korigovať prácou jeho súčasníka Nikéfora Grégora. Kantakuzénos tiež spísal viaceré teologické spisy na obranu gréckej mystickej doktríny hésychazmu. Známe sú i jeho polemiky proti islamu a judaizmu.
Rodina
So svojou ženou Irenou Asenovnou, dcérou Andronika Asena (synom bulharského cára Ivana Asena III. a Ireny Palaiologovej, dcéry cisára Michala VIII. Palaiologa), mal Ján VI. Kantakuzénos niekoľko detí, vrátane:
Francueil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
PPPeter
Peter Popluhár (* 16. jún 1993, Bratislava), známy predovšetkým ako PPPeter, alebo PPPíter, je slovenský youtuber, vlogger, komik, spisovateľ a dokumentarista známy najmä tvorbou cestovateľských vlogov a satirických videí.
Tvorba
Peter robí videá o rôznych krajinách, v ktorých žil, alebo ktoré navštívil. Počas štúdia v Spojených štátoch, nakrútil so svojím spolubývajúcim prvé video s názvom „Najhoršie veci o USA“. Podobné videá natočil o Francúzsku, Nemecku, Česku, Afrike, Argentíne či Slovensku. Ďalej tvorí obsah súvisiaci s cestovaním; vo videách hodnotí pobyty v najlepšie a najhoršie hodnotených hoteloch východnej Európy. Taktiež spravil hodnotenie najdrahšieho hotela najchudobnejšej krajiny sveta. Má celú sériu svojich návštev v Afrike, ktorú odvysielala aj RTVS s názvom PPPíter v Afrike. Medzi jeho najzaujímavejšie zážitky z Afriky patrí hľadanie najvzácnejších afrických tvorov, lov dikobraza či plavba loďou z Nigérie do Kamerunu počas občianskej vojny.
Na YouTube má 3 kanály. Prvý – PeterLife, ktorý je už v súčasnosti neaktívny, ale obsahuje množstvo cestovateľských vlogov. Druhý – PPPeter, ktorý bol chvíľu zablokovaný pre Česko a Slovensko kvôli lepšiemu medzinárodnému dosahu. Tretím kanálom je slovenský ekvivalent PPPíter. Sem pridáva rovnaké videá ako na anglický (PPPeter) len so slovenskými titulkami dodnes.
Slovensko prezentuje skôr ako zaostalejšiu časť východnej Európy. Najčastejšie v jeho najznámejšej šou The Worst Reviewed.
K jeho ďalším najznámejším šou patria aj už zaniknuté šou The Best Reviewed a The Worst Reviewed: Eastern Europe.
Taktiež sa objavil v epizóde vlogera Geography Now v časti o Slovensku.
V roku 2018 vydal knihu cestovateľských poviedok s názvom Kde všade som (ne)zomrel, ktorá je dostupná aj v audio podobe, a v roku 2021 vydal knihu poviedok zo života Ako (ne)prežiť mladosť.
Ocenenia
V roku 2017 získal ocenenie Bloger roka v kategórii Video blog. V roku 2018 získal za súbor cestovateľských poviedok Kde všade som (ne)zomrel titul Knižný debutant roka a ocenenie Zlatá kniha. Zbierka sa stala mládežníckou knihou roka.
GPD XD
náhľad|GPD XD
GPD XD je androidová prenosná herná konzola od čínskej spoločnosti GamePad Digital, uvedená v roku 2015. Má podobný formát ako Nintendo 3DS XL, pričom má jeden kapacitný dotykový displej a je optimalizovaná na beh emulátorov a iných natívnych androidových aplikácií. Jeho nasledovníkom je GPD XD Plus.
Beží na ňom Android 4.4.4 s Metro spúšťačom, obsahuje emulátory hier a aplikácie. Dodaný systém jemožné nahradiť novším komunitným systémom LegacyROM, ktorý odstraňuje nepotrebné aplikácie a zvyšuje výkon niektorých emulátorov a pridáva podporu roota a pretaktovanie do 1,8 GHz.
Je založený na čipsete Rockchip RK3288, ktorý pozostáva z procesora ARM Cortex-A17 taktovaného na 1,4 GHz, spárovaného s grafickým procesorom Mali-T764, taktovaným na 600 MHz. Toto umožňuje beh natívnych 3D aplikácií pre Android a emuláciu systémov po Sega Dreamcast a Nintendo DS, hoci s premenlivou kvalitou. Systém má 2 GB DDR3 SDRAM 720p displej.
Temple Bar (Dublin)
náhľad|Temple Bar Square náhľad|Nápis ulice v Temple Bari náhľad|The Temple Bar na ulici Temple Lane Temple Bar je štvrť na južnom brehu rieky Liffey v centre Dublinu. Oblasť je ohraničená Liffey na severe, ulicou Dame Street na juhu, ulicou Westmoreland Street na východe a ulicou Fishamble Street na západe. Je propagovaná ako tzv. „kultúrna štvrť“ Dublinu a ako centrum nočného života v centre Dublinu je turistickou destináciou.
Temple Bar je v poštovom obvode Dublin 2.
Genillé
Genillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Červený kanál (prítok Vrbiny-Holiarov)
Červený kanál je kanál v regióne Podunajsko, na území obce Čiližská Radvaň v okrese Dunajská Streda v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do vodného toku Vrbina-Holiare. Má dĺžku. Rád toku V.
Začiatok
Začína sa v v  centrálnej časti územia obce Čiližská Radvaň v okrese Dunajská Streda v Trnavskom kraji, na rozvetvení Hanského kanála juhovýchodne od intravilánu obce v poľnohospodárskom extraviláne obce, na juhozápadnom okraji poľa a trstinového porastu Mokraď.
Opis toku
Červený kanál tečie v priamke od začiatku juhozápadojužným smerom poľnohospodárskym extravilánom obce Čiližská Radvaň, v priamke mení smer na juhozápad a opäť na juhozápadojuh, ľavým brehom obmýva pole Ohrady, pravým brehom obmýva pole Dolné dlžiny, priteká k severozápadnej hranici intravilánu časti obce (hospodársky dvor) Vrbina, zachováva si pôvodný smer južný až juhovýchodný v poľnohospodárskom extraviláne, pravým brehom obteká pole Silad, ľavým brehom obteká pole Vrbina, v ústi do kanála Vrbina-Holiare ako jeho pravostranný prítok.
Červený kanál patrí do okresu Dunajská Streda v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina. . Nemá prítoky.
Pôvod názvu
Prvý komponent dvojslovného názvu vodného toku Červený kanál má pôvod v sfarbení dna toku (porovnaj aj maďarský názov Pirosági, maďarsky piros = slovensky červený). Z prídavného mena červený a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Červený kanál ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Červený kanál (prítok Vrbiny-Holiarov) nie je jedinečným hydronymom (december 2022). V okrese Komárno je Červený kanál (prítok Malej Aňaly) a v okrese Michalovce je Červený kanál (prítok Maťovského kanála).
Operácia Biting
náhľad|Letecká snímka objektu s radarom náhľad|Tréning ústupu pred operáciou Biting náhľad|Major John Frost pri preberaní vojenského kríža za úspešnú operáciu Operácia Biting bola špeciálna operácia počas druhej svetovej vojny, pri ktorej britské výsadkové komando prepadlo nemeckú radarovú stanicu na okupovanom pobreží Francúzska pri obci Saint-Jouin-Bruneval. Výsadkári premohli posádku, demontovali podstatné časti nového nemeckého radaru Würzburg a za pomoci námorníctva ho previezli do Veľkej Británie. Operácia sa uskutočnila v noci z 27. na 28. februára 1942.
Plán a nácvik
Radar bol umiestnený na útese, len 180 metrov od pobrežia Lamanšského prielivu. Britom napadlo stanicu prepadnúť a radad ukradnúť. Útes mu poskytoval dostatočnú ochranu, preto bola čisto námorná operácia vylúčená. Lord Louis Mountbatten navrhol nasadenie parašutistov. 21. januára 1942 bola operácia schválená. Operáciu mala previesť rota C druhého výsadkového práporu pod velením majora Johna Frosta. Dopravu na miesto mali zabezpečiť lietadlá Whitley a späť ľahké člny vojenského námorníctva. Súčasťou výsadku mala byť skupina siedmich ženistov pod velením poručíka D. Vernona s úlohou radar rozobrať. Ako špecialista bol ku skupine pridelený aj mechanik radarov rotný C. Cox.
Ženisti nacvičovali demontáž na britskom radare, s podobnou konštrukciou. Výsadkári nacvičovali operáciu pod zámienkou prípravy špeciálneho ukážkového cvičenia pre vojnový kabinet.
Realizácia
V noci 27. februára 1942 vzlietlo 12 bombardérov Whitley z 51. perute z letiska v Tuxtone so 120 mužmi výsadku na palubách. Výsadok začal krátko po polnoci 28. februára. Hlavnej skupine sa podarilo pristáť bez povšimnutia asi 550 metrov od cieľa. Výsadok sa rozdelil na tri skupiny. Útočná skupina pod vedením majora Frosta o sile 50 mužov vrátane demontážnej skupiny smerovala k radarovej stanici. Druhá skupina zaujala obranné pozície pred útokom z vnútrozemia, tretia skupina so 40 mužmi mala zaistiť pláž a únikové cesty. Táto však nebola úplná, pretože polovica z nich pristála 3,2 km od plánovaného miesta.
Prvá fáza prepadu bola úspešná, v priebehu niekoľkých minút bola posádka stanice eliminovaná a radar bol v britských rukách. Zo šiestich Nemcov posádky bolo 5 zabitých a šiesty pri pokuse o útek zajatý. V okolí sa však nachádzalo asi 100 nemeckých vojakov, ktorých musela zadržiavať obranná skupina.
Súčasťou plánu bolo zariadenie pred demontážou odfotografovať a zdokumentovať. Blesk fotoaparátu však pritiahol paľbu, preto začali ženisti s demontážou častí radaru. Po zhruba 10 minútach demontáže sa začali k stanici nečakane približovať tri nemecké nákladné autá s posilami. Major Frost zavelil na odchod, pláž však v tom čase ešte bola pod kontrolou Nemcov. Kým Frost pripravoval svoju skupinu na útok na pláž, stihla sa k nim pripojiť chýbajúca skupina, ktorá sa rýchlym poklusom pod vedením poručíka E. Charterisa presunula správnym smerom. Spoločne sa im podarilo ovládnuť pláž. Spojári sa však nedokázali spojiť s člnmi námorníctva, preto Frost vystrelil ako núdzový signál červené svetlice. Zanedlho na pláži pristálo 6 vyloďovacích člnov britského námorníctva. Námorníci spustili kryciu paľbu a výsadok s časťami radaru a zajatcami sa úspešne nalodil.
Výsledok
Celá operácia bola úspešná. Medzi troma zajatcami bol jeden operátor radaru. Z výsadku boli zabití dvaja muži, sedem zranených a šiesti zostali nezvestní. Podarilo sa získať prijímač, zosilňovač, modulátor, vysielač a anténny prvok. Chýbala jedine zobrazovacia jednotka. Podľa štítkov, ktoré Nemci precízne umiestňovali na každú súčasť, mohli Briti odhadnúť, že do augusta 1941 bolo vyrobených asi 500 radarov a tempo výroby je asi 100 kusov mesačne. Ďalej sa zistilo, že radar nemá žiadnu špeciálnu ochranu proti rušeniu, mohol byť iba preladený na inú blízku frekvenciu.
Dôsledky operácie
Na základe zistených vlastností radaru Würzburg bol neskôr vyvinutý a masívne používaný rušiaci systém Window. Nemci začali svoje radary na pobreží chrániť hustým plotom z ostatného drôtu. To paradoxne zviditeľnilo umiestnenie radarov pre britské prieskumné lietadlá a pomohlo určiť presné polohy radarov. Sídlo britského Ústavu pre výskum telekomunikácií, ktoré bolo dovtedy na južnom pobreží Anglicka sa presunulo do Malvern College v dostatočnej vzdialenosti od pobrežia.
Volte Pravý Blok www.cibulka.net
Volte Pravý Blok www.cibulka.net je oficiálna skratka českej mimoparlamentnej pravicovej, antkomunistickej a antiruskej politickej strany založenej v roku 1996, pôvodne pod názvom Pravý blok.
Cubelles
Cubelles môže byť:
Volte Pravý Blok www.cibulka.net
Predsedou a hlavou tvárou strany je od roku 2000 aktivista a bývalý disident Petr Cibulka.
Oficiálna webová stránka strany je aktuálne nedostupná.
História strany
Strana bola registrovaná 29. marca 1996. V roku 2000 bol za predsedu zvolený Petr Cibulka. So zvolením nesúhlasila pražská organizácia strany a časť členskej základne, okrem iného kvôli niekoľkým trestným stíhaniam, udájnému zasahovania do krajských a miestnych organizácií strany a autoritárstvu.
Zo začiatku mala strana relatívny úspech, vo voľbách do snemovne v roku 2002 získala 28 163 hlasov, zatiaľ čo v predchádzajúcich voľbách v roku 1998 nemala ani jeden hlas. Vo voľbách do Európskeho parlamentu v rokoch 2004 a 2009 dokonca prekonala hranicu 1 % a dosiahla teda na štátny príspevok. Postupne silnejúca paranoja Petra Cibulku ohľadne vplyvu Ruskej federácie a tajných služieb však viedla k postupnému odchodu väčšiny členov i voličov. V posledných rokoch strana kandiduje len v Prahe, príčinou má byť nedostatok financií na uhradenie kaucií.
Názov strany
Strana sa pôvodne volala „Pravý blok“ s oficiálnou skratkou „PB“. V rokoch 2004 až 2016 sa potom názov strany postupne rozšíril na dlhý agitačný odstavec vyjadrujúci základné programové ciele a kontaktné údaje strany. Cibulka sa tým snažil zaistiť, aby sa jeho program aj bez pomoci médií dostal od povedomia občanov, pretože podľa zákona musí byť na kandidátnej listine, ktorú obdrží každý volič, uvedený plný názov strany.