cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Byzantské umenie v exilovom a palaiologovskom období
Mozaika
V obnovenom Kláštor Pammakaristos zostala mozaiková výzdoba iba v malej bočnej kaplnke (parekklésiu). V miniatúrnej kupole možno vidieť ikonu tradičného Pantokratora s výhľadom na dvanástich apoštolov. Apsida je neobvykle zdobená motívom Deesis, čo pravdepodobne vysvetľuje pohrebný charakter kaplnky. V Chrám svätých Apoštolov v Solúne (13101314) možno badať značne poškodenú výzdobu mozaiky s tradičnými byzantskými vzorcami Krista a apoštolov. V mozaike Zvestovania radostnej zvesti pastierom je jasne cítiť plastickosť, perspektíva a rozhodnosť pohybov. Podobnosť s mozaikami Kláštora Pammakaristos naznačuje, že boli vytvorené totožnou mozaikovou dielňou. V Chráme Panagia Parigoritissa je tiež podobná výzdoba ako u ostatných vyššie spomínaných chrámov. V kupole nájdeme strohý obraz Pantokratora, pod ktorým sú proroci a cherubíni.
Najreprezentatívnejšie mozaiky palaiologovskej renesancie sa nachádzajú v Chráme Svätého Spasiteľa v Chóre v Konštantínopole. Aj keď sa zachovali iba tri mozaiky (Kristus, Panna Mária s dieťaťom, Usnutie Panny Márie) v naose, ktorý tvorí spoločný priestor medzi vestibulom a oltárom. Vytvorili ich okolo roku 1320 na žiadosť Theodora Metochitu. Exonartex má dve skladané kupoly špeciálne vytvorené tak, aby poskytovali ideálny priestor pre mozaiky zobrazujúce Kristových predkov (Jesseho strom). Južná kupola sa nazýva „Pantokratorová kupola“, zatiaľ čo severná kupola je Theotokos. Najdôležitejšou mozaikou exonartexu je Theodoros Metochita, ktorý má bohato zdobené orientálne oblečenie na hlave veľký turban a ponúka Kristovi model chrámu. Ide o prvú donátorskú mozaiku so svetskou a laickou postavou, dovtedy boli podobné scény vyhradené cisárom alebo vysokým cirkevným hodnostárom. Steny oboch nartexov sú zdobené mozaikami venovanými rôznym epizódam zo života Krista a Panny Márie. Odrážajú vplyv talianskeho štýlu trecenta na byzantské umenie prostredníctvom naturalistických prejavov krajiny a postáv. Mozaiky sa vyznačujú výraznými farbami, kompozičnou skĺbenosťou a naratívnosťou, sú značne plastické a vystavané na princípe obrátenej perspektívy. V niektorých dielach sa prejavuje značný cit pre pocitovosť (napr. malá Mária s Jáchymom a svätou Annou). Okrem figurálnych mozaík sa tu nachádzajú bohato zdobené rastlinné a zvieracie motívy a ornamenty bordúr (okrajov).
Posledným veľkým dielom umenia Byzantskej ríše bola tvorba mozaík v Hagii Sofii v Konštantínopole v polovici 14. storočia. Veľký oblúk na východe sa zrútil v roku 1346 so sebou zničil tretinu kupoly. Nielenže bol za desať rokov obnovený impozantný obraz Pantokratora, ale boli k nemu pridané nové mozaiky predstavujúce Theotokos, Jána Krstiteľa a cisára Jána V. Palaiologa (obnovené v roku 1989).
Okrem týchto pamiatok sa pre dvor a byzantskú aristokraciu vyrobilo aj mnoho miniatúrnych mozaikových ikon. Pozoruhodné príklady sa nachádzajú v múzeu Victoria and Albert v Londýne a predstavujú Zvestovanie, ale aj v katedrále vo Florencii s motívom Dvanástich sviatkov cirkvi (dodekaortia). Úpadok Byzantskej ríše v 15. storočí vyústil do opustenia umenia mozaiky, ktoré sa stalo až príliš drahým. Až do pádu Konštatínopola boli kostoly zdobené skôr nástennými maľbami alebo freskami.
Z materiálov sa v mozaike hojne využíva lacnejší mastenec (steatit), drahšími prvkami boli drahé kamene, smalt a slonovina.
vľavo|náhľad|[[Tympanón Narodenia Pána nad severným portálom baziliky sv. Marka v Benátkach]]
Sochárstvo
náhľad|Fragmenty arcosolium v gotickom štýle, pochádzajúce z obdobia latinského interegna, 13. - 14. storočie Počas palaiogovského obdobia sa prekvapivo rozvinul nový záujem o sochárstvo, ktoré v byzantskom období dovtedy prežívalo útlm. Po období stagnácie v tejto oblasti umenia v 11. a 12. storočí sa byzantské sochárstvo v tomto období dostáva do pozoruhodnej, ale za to krátkej éry vývoja. Stalo sa tak na konci obdobia latinského interregna v Konštantínopole, pravdepodobne ako reakcia voči latinským plastikám (napríklad fragmenty z gotickej pohrebnej pamiatke v Byzantskom múzeu v Aténach). Ako sa ale zdá, jednalo sa o krátky záblesk bez budúcnosti. V tomto období boli vyrobené nádherné hrobky nového typu - arkosóliá (výklenky nad hrobmi, v ktorých bola pochovaná významná osobnosť). Vystavané boli v stenách katakomb.
Využívané boli tiež sarkofágy s vekami, na ktorých boli vyobrazené rozličné motívy (levy, vtáky, gryfy, rastlinné motívy, či inskripcie a kresťanské motívy). Nanovo sa objavujú aj figurálne obrazy, ktoré sa v sochárstve nevyužívali už od ranokresťanského obdobia. Využívali sa ako nové, tak aj recyklované materiály, zachované diela pochádzajú z Konštantínopola, Arty a Verie.
Na jednom pohrebnom pamätníku v kostole Monastiera Konštantína Lipsa (Theotokos Panachrantos), obnovéného manželkou Michala Palaiologa, sa objavujú busty mladého Krista a apoštolov. Niektoré zo sôch sú o trochu menšie, ako je obvyklé, sú ale precízne spracované a veľmi individuálne s nervóznym až trýznivým vzhľadom. Tváre sú ako byzantské verzie gotických plastík z 13. storočia napríklad (tympanón nad severným portálom baziliky svätého Marka v Benátkach).
Naďalej sa využíva aj reliéf, v architektúre využívajúci najmä abstraktné alebo zvieracie alebo prírodné motívy. Z Arty pochádzajú mramorové reliéfy gryfa a orla, ktoré boli použité pravdepodobne v Kostole svätej Theodory alebo v Chráme Panagia Paregoretissa. Reliéfmi a inskripciami boli ozdobené aj hlavice stĺpov, pomerne zachované pochádzajú zo starej katedrály z Verie, ale aj v početných pamiatkach Mystry. Zo 14. storočia z konštantínopolských dielní avšak pochádzajú aj hlavice s figurálnymi obrazcami vojenských svätcov. Sochárske diela zachytávajúce okrídleného anjela sa zachovali v konštantínopolskej Chóre a v Nikáji, fragmenty sochy sa zachovali aj v Chráme Hagie Eufémie v Hippodróme.
Naopak, kým netradičné formy sochárstva začali počas palaiologovskej renesancie ožívať, umenie slonovinových diel typické pre macedónsko-komnénovské obdobie opadlo v dôsledku nedostatočného importu slonoviny z Afriky a Ázie. Naďalej prežívala drobná šperkárska rytina - prívesky a relikviáre (enkolpiá) a kamey. Zdobené boli rôznymi motívmi, najčastejšie kresťanskými symbolmi (anjeli, svätci, kríže).
náhľad|Veľké sakkos moskovského patriarchu Fotia z roku 1417|vľavo Ikona Svätej tváre, Kostol svätého Bartolomeja v [[Janov (Taliansko)|Janove, býva spájaná s mandylionom|náhľad]] vľavo|náhľad|Panna, [[Lapis lazuli|lapis lazulové enkolpion, ktoré do Ruska priniesla pravdepodobne Sofia Palaiologová]] náhľad|Zlatá byzantská minca, nazývaná hyperpyron zobrazujúci cisára [[Michal VIII.|Michala VIII. Palaiológa]]
Úžitkové umenie
V umení drobných úžitkových predmetov možno badať prepad voči starším obdobiam. Strata východných území znamenala absenciu drahších materiálov, najmä slonoviny a drahých kovov, najmä striebra. Výroba sa preto orientovala najmä na drevo a meď, viac sa v domácnostiach a palácoch využíva i keramika. Niektorí umelci pre svoje diela využili recyklované materiály. Naďalej sa vytvárali drobné šperky, prstene, kamey, či enkolpie. Stále sa vyrábali nové liturgické predmety potrebné na náboženské obrady, najmä misky, patény, kríže, či kalichy, ale aj relikviáre. Viacero diel sa dnes nachádza v kláštoroch na hore Athos. Klesá však často náročnosť diel, obľúbenou technikou sa stáva filigrán. Pod vplyvom západných umelcov, najmä z Benátok sa do byzantskej tvorby dostávali aj západné prvky, zároveň však na bývalých územiach Byzantskej ríše začali vznikať aj vyspelé diela domácich, srbských, či bulharských majstrov. V neskorobyzantskom období taktiež prošlo k rozvoju výšivky a tkaniny, na ktorých boli zobrazované figurálne scény, alebo vyšívané epitafy. Často boli bohato zdobené perlami.
Obľúbeným produktom umenia sa od 13. storočia stávajú obklady ikon, ich rámov, či svätožiare. Kovotepeckými dielami boli kovové kryty s reliéfmi na ikony. Často až na inkarnát (pleť znázornenej postavy) tvorili obklady celých ikon. Boli na nich vyryté scény z ikony a zoomorfné prvky. Okrem ochrannej funkcie mali aj funkciu devociálnu.
Honosnou ikononou tohto typu je Svätý tvár v janovskom Kostole San Bartolomeo degli Armeni. V 14. storočí ju janovskému dóžovi Leonardovi Montaldovi venoval byzantský cisár Ján V. Palaiologos. Novým výskumom sa zistilo, že vonkajší rám pochádza z konca 14. storočia. Obrázok bol pravdepodobne vytlačený na textíliu, ktorá bola potom prilepená na drevenú dosku.
Po štvrtej križiackej výprave a rozdrobení Byzantskej ríše na viacero drobných štátov sa spolu s mocenskou decentralizáciou dostavila aj decentralizácia umenia a razenia mincí. Dobové mince sú živým obrazom neskorobyzantských dejín. Miestni panovníci začali povedľa využívania starých byzantských mincí raziť nové vlastné mince. Nové mince pochopiteľne razila neskôr aj obnovená Byzantská ríša. Na lícovej strane je znázornená Theotokos (Panny Mária), patrónka Konštantínopolu. Na rubovej strane je znázornený cisár Michal VIII. ako kľačiaci na kolenách pred Kristom ako archanjel Michal. S úpadkom ríše upadala aj tvorba mincí, ktorá sa nakoniec za vlády posledného byzantského cisára Konštantína XI. Palaiologa natoľko zjednodušila a zmenšila, že mince z posledných štyroch rokov existencie ríše sú pomerne zriedkavé a nie vizuálne príťažlivé.
Cuenský diptych je relikviár zo 14. storočia, zrejme z Konštantínopola alebo Meteory. Obsahuje 939 perál a 67 drahokamových kameňov. Drevené dosky diptychu sú skrášlené temperami, zlatom a striebrom. Diptych zobrazuje viacero postáv, dominujú mu centrálne ikony Bohorodičky s dieťaťom a Ježiša, okolo ktorých sa nachádzajú menšie obrazce so svätými a donátormi Márie Palaiologovej a Tomáša Preljuboviča. Vnútro diptichového relikviára je vystlané červeným zamatom.
Les Salles-de-Castillon
Les Salles-de-Castillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žofia Přemyslovna
Žofia Přemyslovna alebo Žofia Česká († 24. máj? 1195) bola meißenská markgrófka z dynastie Přemyslovcov.
Bola dcérou českého kniežaťa Bedřicha a Alžbety, dcéry uhorského kráľa Gejzu II.. 23. apríla 1186 bola v Ústí nad Labem vydaná za Albrechta Pyšného, staršieho syna meißenského markgrófa. Albrecht bol v ostrom spore so svojim otcom, ktorý presadzoval na jeho úkor mladšieho brata Dětřicha.
Spory medzi oboma bratmi o moc a majetok pokračovali aj po otcovej smrti. Albrecht sa v rokoch 1194-1195 zúčastnil na výprave cisára Henricha VI. do Talianska. Zomrel pri návrate z Talianska už v lete toho istého roku pravdepodobne v dôsledku choroby či jedu. Nie je celkom isté, kedy presne Žofia roku 1195 zomrela, posledný odpočinok našla po manželovom boku v kláštore Altzella.
Futurepop
Futurepop je forma elektronickej tanečnej hudby, ktorá sa vyvinula koncom 90. rokov so skupinami ako Covenant, VNV Nation a Apoptygma Berzerk. Termín "futurepop" bol zavedený spevákom Ronanom Harrisom zo skupiny VNV Nation, ktorý ním označil ich zvuk v tom čase, a tiež jej podobných skupín. Ostatní vedúci interpreti žánru sú Assemblage 23 a Neuroticfish.
Futurepop obsahuje vplyvy zo synthpopu (ako štruktúra skladieb, zameranie textov a vokálny štýl) a uplifting trance (grandiózne syntetizátorové melódie), ktoré vytvárajú techno beatom vedenú klubovú hudbu. Okrem toho takisto obsahuje sampling.
Pajer
Pajer môže byť:
Víchrica (9. stupeň Beaufortovej stupnice)
Víchrica je pomenovanie typu vetra v Beaufortovej stupnici. Konkrétne zodpovedá stupňu 9 Beaufortovej stupnice. Vo výške 10 m má tento vietor rýchlosť 20,8 až 24,4 m/s (t.j. 75 - 88 km/h). Rozpoznávacie účinky tohto typu vetra na pevnine sú: Vznikajú menšie škody na stavbách (padajú komíny, škridlice a bridlice zo striech), lámu sa väčšie vetvy stromov.
Lesparre-Médoc (obec)
Lesparre-Médoc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spútaný motýľ
Spútaný motýľ (tur. Hercai) je romantický a dramatický turecký seriál, v ktorom hlavné úlohy stvárňujú Akın Akınözü a Ebru Şahin. Na Slovensku tento seriál vysielala TV Doma od 4. januára 2021 od pondelka do štvrtka o 20:30 v dvoch častiach za sebou. 7. a 8. júna 2021 sa seriál presunul na 22:30 a v oba dni ponúkol jednu premiérovú časť. Od 9. júna 2021 sa seriál presunul na 21:40, kde ho TV Doma vysielala opäť v dvoch častiach za sebou. Finále seriálu Spútaný motýľ odvysielala TV Doma v pondelok 16. augusta 2021 o 21:40. Od 14. marca 2023 sa Spútaný motýľ na TV Doma reprízuje od pondelka do piatka v dvoch častiach za sebou o 10:15.
Dej
Jedno ráno Reyyan vyrazí na prechádzku na svoje obľúbené miesto so svojím koňom Mavim. Má to tam rada, pretože si tam môže dokonale vychutnávať východ slnka. Keď sa už Reyyan vracia domov, takmer ju a jej koňa zrazí auto. Mavi sa splaší, Reyyan z neho spadne na zem a stratí vedomie. Z auta vystúpi pekný mladý muž menom Miran, ktorý Reyyan vezme na svojom aute domov a ktorý Reyyan začne veľmi priťahovať. Tu sa začína príbeh jednej veľkej lásky a ukrutne boľavej pomsty...
Yaren, dcére Hazarovho brata Cihana a Handan, sa Miran tiež veľmi páči. Lenže Miran sa zamiluje do jej sesternice Reyyan. Yaren sa preto rozhodne Reyyan pomstiť za to, že jej zničila šťastie a život. Miran nakoniec navrhuje rodine Şadoğluovcov, že si vezme Reyyan za manželku. Hoci spočiatku to nevyzerá veľmi reálne, nakoniec sa Reyyan a Miran zosobášia. Reyyan je šťastná, že po Miranovom boku bude môcť žiť život, ktorý jej bol doteraz odopieraný jej starým otcom Nasuhom. Lenže hneď nasledujúce ráno, po prvej spoločne strávenej noci, Miran Reyyan opustí... Reyyan naplní pocit zrady a nenávisti, keď Miranovi povie, že kým bude žiť, tak mu nikdy neodpustí! Ukazuje sa, že všetko, čo Şadoğluovci vedeli o Miranovi, bola lož (svadba, jeho rodina, meno, ...). Miranovým plánom bolo získať si dôveru rodiny Şadoğluovcov a vziať si nevinnú Reyyan, aby ju na druhý deň ráno mohol opustiť a splniť tak prvú časť plánu svojej pomsty.
Miran si však začína uvedomovať, že jeho city k Reyyan boli skutočné a takisto aj jeho láska k nej, ktorú začal pociťovať vo svojom srdci od chvíle, keď Reyyan po prvýkrát uvidel. Lenže v Miranovom srdci sa okrem lásky nachádza aj niečo, kvôli čomu sa k Reyyan zachoval tak kruto. Je to totiž túžba po pomste. Túžba pomstiť sa Hazarovi Şadoğluovi za to, že uniesol, znásilnil a zabil jeho matku a zastrelil jeho otca...
Mirana už od detstva vychovávala jeho stará mama Azize Aslanbeyová a vždy mu hovorila, že musí pomstiť smrť svojich rodičov a vyzdvihnúť tak meno Aslanbeyovcov.
Postupom času Reyyan a Miran odhaľujú ďalšie tajomstvá. Reyyan však stále bojuje s citmi, ktoré cíti k mužovi, ktorý ju opustil a kruto ponížil a Miran zas bojuje so svojím svedomím, pretože vie, že Reyyan hlboko ranil a preto sa veľmi snaží o to, aby mu Reyyan odpustila, pretože Miranovi na nej skutočne veľmi záleží...
Zdroje
http://www.atvdistribution.com/series/hercai
Lestiac-sur-Garonne
Lestiac-sur-Garonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Chumeľ
Chumeľ môže byť:
Peter Bielik (moderátor)
Životopis
Narodil sa 28. júna 1974 v Bratislave fotografovi Ladislavovi Bielikovi a novinárke Alici Bielikovej. V roku 1997 absolvoval magisterské štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
V roku 2002 začal svoje pôsobenie v TA3. Predtým pôsobil v Rádiu Zóna, Slovenskej televízii, TV Luna a TV Markíza.
V roku 2013 sa stal zástupcom šéfredaktora spravodajstva TA3.
Od roku 2022 je novým moderátorom relácie Ide o pravdu a je dlhoročným moderátorom relácie Téma dňa.
Ocenenia
Je držiteľom Ceny týždenníka Plus 7 dní a bol nominovaný na Cenu SSN a cenu OTO pre osobnosť TV publicistiky.
Marduňa
Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a na katastrálnom území obce Rožkovany. Najbližším sídlom je na juhozápadnom úpätí situovaný Renčišov, juhovýchodne ležia Uzovské Pekľany, severným smerom Dubovica, Rožkovany a Lipany a východne obec Pečovská Nová Ves.
Opis
Marduňa leží v hrebeni, ktorý vedie východným smerom z vrchu Žliabky na Kamennú. Severným smerom sa nachádza pohorie Čergov s dominantným Čergovským Minčolom, východným sa nachádza Kamenná a Kohút , južným Končistá hora , Brezina , Skalky , Mindžová  a Bučie  a západným Bachureň , Žliabky , Dlhé diely , Javor , Stavenec , Predné Bandovce  a Zadné Bendovce. Vodu zo severnej časti hrebeňa odvádza Dubovický, Rožkoviansky a Voliansky potok do rieky Torysa, južné odvodňujú krátke prítoky riečky Malá Svinka v povodí Hornádu. Vrcholom vedie značený turistický chodník zo Sedla pod Marduňou.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s malou vrcholovou lúkou, ktorá umožňuje len obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je výnimočne možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Slanské vrchy a Čiernu horu.
Liesková
Liesková je vrch v Kysuckých Beskydách, súčasť podcelku Javorský Beskyd, nachádzaujúci sa v katastrálnom území obce Skalité.
Opis
Vrchol sa nachádza približne 2,5 km južne od centra Skalitého. Nachádza sa v severnej časti Javorského Beskydu a je súčasťou horského hrebeňa oddeľujúceho dolinu Čierňanky a Čadečanky, ktorý sa tiahne od Svrčinovca na západe až po Skalité na severovýchode. Na vrchole sa nachádza oplotený areál, ktorý v minulosti slúžil ako rádiolokačné stanovisko armády.
Prístup
Najľahší prístup na vrchol je po neznačenej spevnenej ceste, ktorá vedie z centra Skalitého k vojenskému areálu. Alternatívny prístup je po červeno značenej hrebeňovej trase, ktorá vedie od železničnej stanice v Skalitom cez rázcestie Tri kopce, obchádza vrchol a pokračuje cez sedlo Beskydok na Javorské. Okrem toho v oblasti prechádza zeleno značkovaný chodník z oščadnickej osady Švancarovci, ktorý obchádza vrchol v súbehu s červenou značkou a pokračuje do Čierneho.
Jozef Mišák (1947)
Ing. Jozef Mišák, CSc. (* 13. júl 1947, Krásna Ves) je slovenský jadrový energetik, vysoký štátny úradník a manažér. V rokoch 19931997 bol prvým predsedom Úradu jadrového dozoru Slovenskej republiky.
Životopis
Jozef Mišák sa narodil v roku 1947 v obci Krásna Ves v okrese Bánovce nad Bebravou. V rokoch 19651970 vyštudoval jadrové inžinierstvo na ČVUT v Prahe. Po škole pracoval v rokoch 19711977 vo Výskumnom ústave energetickom, od roku 1978 vo Výskumnom ústave jadrových elektrární (neskôr premenovaný na Výskumný ústav jadrovej energetiky) na viacerých vedúcich pozíciách v oblasti jadrovej bezpečnosti, v roku 1992 ako riaditeľ. 1. januára 1993 bol menovaný za prvého predsedu novovzniknutého Úradu jadrového dozoru Slovenskej republiky, ktorý vznikol z Československej komisie pre atómovú energiu. Úradu predsedal do konca roku 1997 a zaslúžil sa o vstup Slovenska do Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (MAAE), ako aj o úspešnú rekonštrukciu elektrárne V-1 v Jaslovských Bohuniciach v 90. rokoch 20. storočia.
Od roku 1998 do roku 2004 pracoval ako vedúci oddelenia rozvoja bezpečnosti v MAAE, so zameraním na bezpečnostné štnadardy a návody pre havarijné analýzy jadrových elektrární. V MAAE pôsobil ešte ako predseda ÚJD SR ako guvernér a podpredseda Rady guvernérov MAAE, bol tiež členov poradnej komisie MAAE o bezpečnostných štandardov. Od roku 2005 pôsobí v Ústave jadrového výskumu, a. s., v Husinci-Řeži, hlavnej českej výskumnej a vývojárskej inštitúcii v oblasti jadrovej energetiky. Mišák pracuje ako riaditeľ ÚJV Řež pre stratégiu a zároveň ako viceprezident pre strategický rozvoj, zameriavajúc sa na dlhodobú stratégiu podniku a koordináciu technických projektov a výstavbu nových jadrových elektrární.
Je členom odbornej komisie PhD. štúdia vedeckej rady STU v odbore Jadrová energetika. Mišák publikoval viac ako 100 výskumných správ a viac než 200 technických článkov a konferenčných príspevkov v oblasti jadrovej bezpečnosti.
Hovorí plynule po slovensky, česky, anglicky, rusky a taliansky. Býva v Piešťanoch.
Katarína Nagy Pázmány
Mgr. Katarína Nagy Pázmány (* 1990, Detva, ČSFR, dnes Slovensko) je slovenská psychologička a občianska aktivistka pôsobiaca v mimovládnych organizáciách zameraných na rozvoj vzdelávania. Súčasne je jedna z hlavných organizátorov iniciatívy Za slušné Slovensko.
Život
V rokoch 20112016 absolvovala bakalárske a magisterské štúdium v študijnom programe psychológia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Od januára 2016 je členkou projektového tímu, ktorý vedie Komenského inštitút slúžiaci ako fórum pre učiteľov na diskusiu o problémoch v školstve na Slovensku a spôsoboch ich prekonávania prostredníctvom praktickej školskej reformy. Tento projekt realizuje občianske združenie Centrum environmentálnej a etickej výchovy Živica v odbornom partnerstve s Univerzitou Mateja Bela v Banskej Bystrici. V súčasnosti je na materskej dovolenke.
Pôsobenie v iniciatíve Za slušné Slovensko
V interview pre Denník N uviedla, že o vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej sa dozvedela ráno 26. februára 2018. „Povedali to [v rádiu] ako suchú informáciu [...]'' akoby sa nič vážne nestalo. [...] Zdalo sa mi absurdné, že sa všetko neprerušilo a nerozprávalo iba o tom. Povedala som mu [svojmu manželovi Petrovi Nagyovi], že ak s tým nikto nič neurobí, tak to budeme musieť urobiť my. A tak sme sa dostali k organizovaniu pochodu.“'' Udalosť na sociálnej sieti Facebook k spomienkovému pochodu za Jána Kuciaka a Martinu Kušnírovú vytvoril jej manžel Peter Nagy. Pri organizovaní sa spojili s organizátormi Veľkého protikorupčného pochodu študentmi Dávidom Strakom a Karolínou Farskou a ďalšími občianskymi aktivistami. Následne sformovali občiansku iniciatívu pod názvom Za slušné Slovensko a pokračovali v organizovaní protestov, v ktorých vláde Roberta Fica predložili viaceré požiadavky týkajúce sa najmä riadneho vyšetrenia vraždy a káuz, o ktorých informoval Kuciak vo svojich článkoch.
Kúrňava
Kúrňava môže byť:
Vanguard Group
Spoločnosť bola založená v roku 1975 a je pomenovaná po bojovej lodi britského kráľovského námorníctva HMS Vanguard, ktorá bola uvedená do prevádzky v roku 1787. Zakladateľom spoločnosti bol americký biznismen, investor a filantrop John C. Bogle, ktorý spoločnosti predsedal do roku 1999 a je považovaný za tvorcu prvého indexového fondu, ktorý je k dispozícií pre individuálnych investorov. John C. Bogle tiež presadzoval a zohral významnú úlohu vo vytvorení možností lacného investovania pre jednotlivcov.
Vanguard v roku 2021 spravuje 209 fondov v Spojených štátoch a 232 fondov na trhoch mimo Spojených štátov pričom počet investorov presiahol 30 miliónov v asi 170 krajinách.
Evidenčné číslo
Evidenčné číslo môže byť:
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 2018
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 2018 bola európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien na MS 2018, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konala sa od 23. mája 201627. augusta 2017. Zúčastnilo sa jej 42 družstiev a skladala sa z troch kôl. Nováčikmi kvalifikácie boli 3 družstvá: Faerské ostrovy, Írsko a Kosovo. Na finálový turnaj, ktorý organizuje Japonsko, sa kvalifikovalo 8 družstiev.
Nasadenie družstiev a systém kvalifikácie
Klalifikácia sa skladala z troch kôl. CEV nasadila 8 družstiev malých európskych krajín do 2 skupín 1. kola, z ktorého do 2. kola postúpili 2 tímy. V 2. kole sa 36 družstiev nasadilo do šiestich skupín podľa európskeho rebríčka k 5. októbru 2015. Víťazi týchto skupín sa kvalifikovali priamo na majstrovstvá sveta. Družstvá na druhých miestach v skupinách 2. kola vytvorili šesťčlennú skupinu 3. kola, z ktorej 2 najlepšie družstvá sa taktiež kvalifikovali na majstrovstvá sveta.
Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie v európskom rebríčku CEV k 5. októbru 2015.
Fujak
Fujak (zastarano alebo nárečovo: fuják) môže byť:
Uplaz (vrch v Kysuckých Beskydách)
Uplaz alebo Úplaz je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží nad Oščadnicou, približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Zasahuje na územie okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a katastrálne územie obce Oščadnica a Rajcza. Najbližšími sídlami sú severovýchodne ležiaca Rycerka Górna, západným smerom sa nachádzajú osady Oščadnice a juhozápadným smerom Zborov nad Bystricou. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce a západná, slovenská časť masívu do národnej prírodnej rezervácie Veľká Rača.
Opis
Uplaz je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý kopíruje i rozvodie Čierneho a Baltského mora. Juhozápadným smerom susedí sedlom oddelená dominantná Veľká Rača, západným Dedovka , severným Veľký Príslop a východným sa nachádza Kolyski Groń. Východnú časť hrebeňa odvodňuje potok Racza v povodí rieky Sola, voda zo západných svahov je odvádzaná potokom Oščadnica do Kysuce. Vrcholom prechádza značená hrebeňovka.
Výhľady
Čiastočne odlesnený vrchol ponúka obmedzený rozhľad. Z odlesnených lokalít a miest s nižšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Kysuckých Beskýd, pri vhodných podmienkach aj Javorníky, Moravsko-sliezske, Žywiecke, Sliezske a Oravské Beskydy a Malú Fatru.
Pinax
náhľad|Čiernofigúrový pinax (funerálny) s dvomi otvormi na zavesenie, zobrazuje „prothesis“ pohrebný rituál, pri ktorom si smútiaca rodina trhá vlasy nad zosnulým, 2. polovica 6. stor. pred Kr., Walters Art Museum Pinax (pinax – „doska“) je starogrécky výraz pre maľovanú dosku a pre okrúhly tanier. Pinax (mn. č. pinakes), doska (tabuľka, obraz) zväčša obdĺžnikového tvaru, často s dvomi otvormi na zavesenie, zdobený maľbou alebo reliéfom, slúžil hlavne ako votívny dar v hrobkách alebo vo svätyniach. Pinakes boli zhotovené zvyčajne z dreva, hliny alebo bronzu (menej z mramoru ) a ich výzdoba zobrazovala hlavne mytologické, obetné alebo funerálne scény (niekedy i s nápismi). Drevené pinakes sa pre obmedzenú trvanlivosť dreva (drevo je citlivé na grécke podnebie) zachovali len veľmi vzácne. Jedinečným príkladom archaických malieb na drevo sú pinakes objavené v roku 1934 v jaskyni Saftulis neďaleko mesta Sikyón. Do tejto jaskyne ich v 6. stor. pred Kr. zavesili návštevníci ako dary nymfám. Jeden dobre zachovaný pinax zobrazuje rodinu, ktorá sa chystá obetovať ovcu pri oltári, ďalší predstavuje trojicu žien, pravdepodobne nýmf. V jaskyni (v tzv. Jaskyni nýmf) sa našli i terakoty zobrazujúce bábiky, hračky a tehotné ženy. Tieto terakotové sošky neboli štandardnými obetnými darmi, ale do jaskyne nýmf boli zrejme umiestnené v súlade so všeobecným presvedčením starovekých Grékov, že nymfy pomáhajú pri pôrodoch (Euripides, Élektra 626). Pinax alebo pinakion bol v starovekom Grécku aj názov taniera, ktorý sa používal na stravovanie a servírovanie. Napr. v Homérovom epose Odysea (1, 141; 16, 49) sa na pinakes podáva mäso a iné jedlá. Pod názvom Pinakes je známy i Kallimachov katalóg kníh (papyrusových zvitkov) Alexandrijskej knižnice. Kalimachos ho zrejme nazval podľa tabuliek (pinax) pripevnených na stojanoch s knihami, na ktorých bol napísaný zoznam kníh v jednotlivých stojanoch.
Eunomos
Eunomos môže byť:
Poznávacia značka
Poznávacia značka môže byť:
Evidenčné číslo (vozidlá sveta)
Evidenčné číslo je značka prideľovaná (najmä motorovým) vozidlám v rámci určitého štátu a spravidla umiestnená na tabuľke v prednej časti a tabuľke v zadnej časti vozidla. Neoficiálny slovenský názov znie evidenčné číslo vozidla (EČV) a starší slovenský oficiálny názov znie štátna poznávacia značka (hovorovo: ešpezetka, ešpézetka ; skr. ŠPZ). Evidenčné číslo sa umiestňuje na tabuľku s evidenčným číslom (starší názov: tabuľka so štátnou poznávacou značkou). Pozri aj článok Evidenčné číslo vozidiel na Slovensku.
Libourne (mesto)
Libourne je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Nové Akvitánsko.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v v meste.
Li Čchiang
Li Čchiang je od 11. marca 2023 premiérom Čínskej ľudovej republiky. Zároveň je stranícky predseda Komunistickej strany Číny (KSČ)a de facto najmocnejší politikv Šanghaji. Patrí medzi blízkych spolupracovníkov prezidenta Si Ťin-pchinga. Pod jeho vedením boli na jar a v lete 2022 v Šanghaji zavedené drastické, dlhotrvajúce lockdowny v rámci politiky zero covid, vďaka ktorým klesla Li Čchiangova prestíž a popularita.
Li Čchiang pochádza z východočínskej provincie Če-ťiang, v ktorej hlavnom meste Chang-čou vyštudoval mechanizáciu poľnohospodárstva na Če-ťiangskej univerzite. V roku 1983 vstúpil do KSČ a stal sa členom Ligy Mladých v rámci komunistickej strany. V rámci straníckeho rastu bol najprv straníckym predsedom v meste Jung-kang, a neskôr vo veľkomeste Wen-čou. Ako predseda strany vo Wen-čou bol zároveň členom provinčného politbyra v Če-ťiangu, a to v dobe, keď bol straníckym predsedom v tejto provincii Si Ťin-pching. V roku 2013 sa stal guvernérom provincie Če-ťiang, v roku 2016 bol vymenovaný za straníckeho predsedu v provincii Ťiang-su a po 19. straníckom kongrese v roku 2017 sa stal straníckym predsedom v centrálne spravovanom meste Šanghaj. Na tomto kongrese bol zároveň vymenovaný za stáleho člena politbyra Komunistickej strany Číny.
Ako predseda strany v Šanghaji bol zodpovedný za zavedenie lockdownov v meste, ktoré mali zastaviť šírenie Covidu-19. Implementácia lockdownov však bola poznačená zlou organizáciou, ktorá viedla k nespokojnosti obyvateľstva a výrazne poškodila ekonomiku v meste. Počas jeho pôsobenia však došlo aj k uvoľneniu systému povinnej registrácie, známeho ako chu-kchou, výstavbe nových mestských častí, a prílivu zahraničných investícií do mesta, z nich najznámejšou je výstavba továrne Tesla.
Kali (Chorvátsko)
Kali je dedina, prímorské letovisko a sídlo rovnomennej općiny v Chorvátsku, v Zadarskej župe. Je jednou z troch općín (plus Kukljica a Preko), ktoré sa nachádzajú sa na ostrove Ugljan. V roku 2011 tu malo trvalý pobyt 1 638 obyvateľov. Općina Kali je tvorená len jedným sídlom – samotným Kali.
Prvýkrát sa Kali spomína v listine z roku 1299 ako osada. Susednými dedinami sú Kukljica a Preko. Nedôležitejšou dopravnou komunikáciou je cesta D110.
Lignan-de-Bazas
Lignan-de-Bazas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Filémón a Baukis
Je z mýtického obdobia, kedy olympskí bohovia občas putovali po krajine, aby zistili, ako žijú a ako sa správajú smrteľní ľudia.
Raz sa stalo, že sa na takú prechádzku v ľudskej podobe vydal najvyšší boh Zeus a sprevádzal ho posol bohov Hermes. Bol už podvečer, keď sa zastavili v dedine kdesi vo Frýgii. Pútnici hľadali nocľah a nejaké občerstvenie, aby nabrali nové sily. Márne však chodili od domu k domu, obyvatelia výstavných veľkých domov im ani neotvorili dvere a boli hluchí k ich prosbám. Až došli k malému domčeku, kde našli otvorené dvere i srdce.
V tom domčeku bývali starí manželia, ktorí neznámych prichádzajúcich srdečne privítali a ponúkli im zo svojich skromných zásob čo mohli, pripravili im skromné lôžka, naliali aj pohár vína. Starčekovia Filémón a jeho žena Baukis sa divili, keď spozorovali, že vína zo džbánku neubúda, že sa stále samo dopĺňa. Až potom pochopili, akú vzácnu návštevu majú pod svojou strechou. Baukis vybehla na dvor, aby im zabila a upiekla ich jedinú hus, ktorá strážila ich dom. To ale Zeus nedopustil, za všetku láskavú pohostinnosť im poďakoval a vyzval ich, aby sa rýchlo pripravili na cestu a išli s nimi na neďaleký vysoký kopec. Keď dorazili k jeho vrcholu, obzreli sa a videli, že pyšná dedina zmizla pod prívalom vody. Jedine ich chalúpka ostala nepoškodená na úbočí. A ako sa na chalúpku pozerali, tá sa im pred očami zmenila na nádherný chrám so zlatou strechou.
Zeus starčekov pochválil za ich dobrotu a láskavosť a ponúkol im splnenie akéhokoľvek priania. Filémón a Baukis sa chvíľu radili, potom pokľakli a požiadali, aby mohli byť strážcami a sluhami nového chrámu. A poprosili ich tiež o to, že keď nadíde ich čas, aby im bolo dovolené odísť spoločne z tohto sveta, aby nemuseli jeden druhého oplakávať. Bohovia im to sľúbili.
Starčekovia žili ešte šťastne dlhé roky a keď prišiel ten čas, spomínali na dlhý spoločný život a tu spozorovali, že obrastajú lístím a o chvíľu sa premenili na stromy. Starček Filémón sa premenil na dub a jeho žena Baukis na broskyňu. Pri sebe stáli potom ešte dlhé roky a keď zavial vánok, nežne sa dotýkali halúzkami.
Ich príbeh spracoval v ôsmej knihe Publius Ovidius Naso vo svojich Premenách. V rímskych bájach sa rozpráva o Jupiterovi a Merkúrovi, rímskej obdobe mien gréckych bohov.
Odraz v umení
thumb|right|Na Diom zničenú dedinu sa pozerajú Filémón a Baukis , autor: Rubens Okrem Ovidia tento príbeh spracovali aj ďalší umelci, napríklad:
Lignan-de-Bordeaux
Lignan-de-Bordeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Olympia Dukakisová
Olympia Dukakisová (vl. menom Olympia Mary Dukakis; * 20. jún 1931, Lowell, Massachusetts, USA† 1. máj 2021, New York, New York, USA) bola americká herečka, producentka, režisérka a aktivistka. V roku 1987 získala Academy Awards, v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe, za svoj herecký výkon vo filme Pod vplyvom splnu. Má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Detstvo a mladosť
Dukakisová sa narodila ako dcéra gréckych emigrantov v Spojených štátoch. Mala o šesť rokov mladšieho brata Apolla. V detstve sa venovala aktívne športu a bola trojnásobnou šampiónkou šermu v Novom Anglicku.
Študovala v meste Arlington, v štáte Massachusetts, na Arlington High School a neskôr na Univerzite v Bostone. Vyštudovala fyzikálnu terapiu, ktorú praktizovala pri pacientoch s detskou obrnou. Neskôr sa vrátila na Univerzitu v Bostone, kde začala študovať herectvo.
Kariéra
Od roku 1961 pracovala v divadle ako divadelná herečka. V roku 1963 získala ocenenie Obie za svoj herecký výkon v divadelnej inscenácii Človek sa rovná človeku, kde stvárnila vdovu Leocadiu Begbick. Za svoju divadelnú kariéru, sa objavila vo viac ako 130 divadelných inscenáciách.
Spoločne s Louisom Zorichom a inými hereckými pármi spolu založila divadelnú spoločnosť. Prvá divadelná hra, ktorá mala premiéru, bola v roku 1973, Naše mesto. Herci ktorí účinkovala v divadle boli Colleen Dewhurst, Blythe Danner či Samuel L. Jackson.
V roku 1987 si zahrala po boku Cher, vo filme Pod vplyvom mesiaca. Jej herecký výkon bol pozitívne prijatý filmovými kritikmi a tiež získala niekoľko ocenení, vrátane Academy Awards. Po boku Shirley MacLaine, Sally Field a Dolly Parton si zahrala vo filme Oceľové magnólie, z roku 1989. V rovnakom roku sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu Pozri, kto to hovorí, kde sa objavila aj v ďalších dvoch častiach, v rokoch 1990 a 1993. V menšej úlohe sa objavila vo filme Woodyho Allena, Mocná Afrodité.
V roku 2006 si zahrala v kanadskom filme Ďaleko od nej, po boku Julie Christie a Gordona Pinseta. V roku 2013 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. V roku 2018 vyšiel dokumentárny film s názvom Olympia. V dokumente sa objavilo tiež niekoľko známych osobností, ako napríklad Laura Linney či Whoopi Goldberg. O rok neskôr, si zahrala v televíznom seriáli Výstredná spoločnosť, po boku hereckého obsadenia ako Laura Linney a Barbara Garrick. Za svoj herecký výkon v pôvodom seriáli v roku 1993 získala Dukakisová nomináciu na Emmy.
V roku 2021 si zahrala vo filme Nezabudni, ktorého cieľom bolo zvýšiť podvedomie o Alzheimerovej chorobe.
Osobný život
Jej manželom bol Louis Zorich, s ktorým mala tri deti. Zorich zomrel v januári 2018.
Bola silnou aktivistkou za práva žien a homosexuálov. Nemala problém hrať homosexuálne postavy aj v jej filmoch. Často hovorila o problémoch, ktoré prežívala počas dospievania, nakoľko boli spojené s neprijatím gréckej komunity v Spojených štátoch.
Úmrtie
Dukakisová zomrela 1. mája 2021 vo veku 89 rokov, po dlhej chorobe v hospicovej starostlivosti v jej dome v New Yorku.
Rómovia na Slovensku
náhľad|Percentuálne zastúpenie Rómov v obciach Slovenska, podľa Atlasu rómskych komunít z roku 2019.
Rómovia (často aj aj Cigáni) predstavujú jednu z najvýznamnejších menšín žijúcich na území Slovenska, historicky sa vyznačujúcu špecifickým kočovným spôsobom života. Podľa posledného oficiálneho sčítania v roku 2011 sa k rómskej národnosti prihlásilo 105 738 obyvateľov, rómsky materinský jazyk deklarovalo 122 518 obyvateľov, v domácnosti rómsky jazyk používalo 128 242 obyvateľov a na verejnosti 36 660 obyvateľov.
Dnes mnoho Rómov čelí problémom vyplývajúcim zo sociálneho vylúčenia. Žijú v osadách, v domoch bez potrebného vybavenia, rodičia detí sú bez zamestnania. V mnohých osadách nie je zdroj pitnej vody, verejné osvetlenie, chýba kanalizácia, nie je vybudovaná prístupová cesta. Výrazné rozdiely sa prejavujú aj v oblasti vzdelávania a vzdelanostnej úrovne. Bariérou pre deti pri vstupe do základnej školy je neznalosť vyučovacieho jazyka, lebo doma hovoria po rómsky. To je dôvod, pre ktorý neraz tieto deti musia opakovať prvý ročník a mnohé neukončia základnú školu. Len malá časť mladých ľudí pokračuje v stredoškolskom a vysokoškolskom štúdiu.
Vláda SR sa snaží zlepšiť sociálne postavenie Rómov a aj ich vzdelávanie. Pomáhajú pri tom pedagogickí asistenti, ktorí zlepšujú komunikáciu rodičov a detí s učiteľmi. Mnohým deťom pri nástupe do školy pomáhajú nulté – prípravné ročníky. Navštevujú ich v prevažnej miere tie deti, ktoré nechodili do materskej školy.
Kultúra
Vzniklo profesionálne rómske divadlo Romathan so sídlom v Košiciach, začali vychádzať časopisy a knihy pre deti a dospelých. Verejnoprávna televízia a rozhlas pravidelne vysielajú relácie určené pre Rómov a v rómskom jazyku. V Martine vzniklo Múzeum kultúry Rómov na Slovensku. Na Slovensku sa koná viacero kultúrnych festivalov, napríklad v Banskej Bystrici a vo Zvolene sa koná podujatie Ľudia z rodu Rómov, ktoré prináša prehliadku rómskych súborov z domova i zo zahraničia. Súčasťou festivalu sú aj výstavy, prednášky a workshopy s rómskou tematikou. V Kokave nad Rimavicou sa od roku 2000 každoročne koná festival Balvalfest. Od roku 2008 sa koná medzinárodný rómsky festival Gypsy Fest. Súčasťou festivalu sú aj medzinárodné stretnutia rómskej mládeže, sprievod rómskych umelcov či prezentácia Rómov tak, ako ich verejnosť nepozná. Okrem spomenutých festivalov organizujú Rómovia na Slovensku rad ďalších multižánrových podujatí, ktoré sa stali súčasťou kultúrnych aktivít mnohých miest a obcí. Ich súčasťou sú vždy hudobné vystúpenia rómskych umelcov.
Obce s najvyšším počtom Rómov
údaje: Atlas rómskych komunít, 2019
Obce s najvyšším percentuálnym zastúpením Rómov
údaje: Atlas rómskych komunít, 2019
Náboženské zloženie Rómov
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov Slovenskej republiky. 2011
Jazykové zloženie
Rómsky jazyk je dorozumievacím jazykom Rómov na území Slovenska. Spočiatku existoval iba v hovorenej podobe. Neskôr sa pristúpilo ku kodifikácii pravidiel pravopisu. Táto bola prijatá  komisiou pri Zväze Cigánov-Rómov na Slovensku v roku 1971. Oficiálne zrovnoprávnenie rómskeho jazyka s jazykmi ostatných národnostných menšín žijúcich na Slovensku sa formálne uskutočnilo 29. júna 2008 v historickej budove Národnej rady SR v Bratislave. Od tohto aktu má rómsky jazyk štandardizovanú podobu.
Nie všetky rómske komunity preferujú používanie rómskeho jazyka. Vo viac ako tretine rómskych komunít dominuje slovenský jazyk. Na juhu maďarčina a v štyroch obciach na severovýchode Slovenska prevažuje rusínsky jazyk.
Slovenčina sa častejšie vyskytuje na západnom Slovensku a na vzdialenejšom východe. Preferencia slovenského jazyka sa tiež častejšie vyskytuje v obciach s menším podielom rómskej populácie v obci.
Rómsky jazyk sa na území Slovenska delí na dve skupiny dialektov: centrálny a vlašský (olašský). Olašskí Rómovia žijú najmä v meste Komárno, Nové Zámky, Levice, Piešťany, Zlaté Moravce, NItra, v obci Hájske a v niekoľkých malých obciach v ich okolí.
Jazykové zloženie obyvateľov rómskej národnosti
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov Slovenskej republiky. 2011
Masaker na strednej škole
Masaker na strednej škole (ang. Detention) je akčný film z roku 2003, ktorý režíroval Sidney J. Furie. V hlavnej úlohe je Dolph Lundgren ako stredoškolský účiteľ Sam Decker, ktorý má čoskoro odísť do dôchodku.
Phil Campbell
Philip Anthony „Phil“ Campbell (* 7. máj 1961, Pontypridd, Wales, Spojené kráľovstvo) je waleský hudobník. Od roku 1984 do roku 2015 bol sólovým gitaristom skupiny Motörhead.
Rómovia na Slovensku
Politické angažovanie
Od začiatku 90. rokov 20. storočia vznikali po prvý raz v dejinách Slovenska aj viaceré rómske politické strany. Prevažná väčšina z nich však mala vždy len marginálny význam a aktivizovala sa iba v lokálnej politike. Najvýznamnejšie strany, ktoré na Slovensku pôsobili, sú Rómska občianska iniciatíva (ROI), ktorá spolupracovala v 90. rokoch s HZDS, Rómska iniciatíva Slovenska (RIS), ktorá vznikla v roku 1996 ako Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike a spolupracovala s SDK a nakoniec Strana rómskej koalície v Slovenskej republike, ktorá vznikla v roku 2000 ako Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike (v tom čase bola už predošlá Rómska inteligencia premenovaná na RIS) a neskôr až do zániku v roku 2018 pôsobila ako JEDNOTNÉ SLOVENSKO.
Masaker na strednej škole
Dej
Bývalý vojak Sam Decker (Dolph Lundgren) je stredoškolský učiteľ a posledný deň v škole trávi dozorom nad tými najväčšími výtržníkmi, ktorí za trest ostali po škole. Škola sa ale čoskoro stane skutočným bojiskom. Dobre organizovaná skupina zabijakov vyzbrojená automatickými zbraňami a výbušninami, ktorých vodcom je Chester Lamb (Alex Karzis) vtrhne do školy v domnienke, že je prázdna a hodlá sa z nej urobiť základňu pre svoju dokonale naplánovanú lúpež.
Rómovia na Slovensku
Politické angažovanie
Vo februári 2005 bol schválený nový zákon o politických stranách a politických hnutiach, ktorý udeľoval povinnosť už existujúcim politickým stranám obnoviť registráciu a stanovoval nové pravidlá registrácie politických strán a politických hnutí. Nová strana, ktorá sa chcela registrovať, musela vyzbierať 10 000 podpisov od občanov, ktorí súhlasia s registráciou tejto strany. Zmena zákona viedla k likvidácií drvivej väčšiny rómskych politických strán, ktoré dovtedy na Slovensku existovali. Politické strany, ktoré boli založené pred prijatím zákona, museli do 30. septembra 2005 podľa paragrafu 34 doručiť Ministerstvu vnútra SR vyhlásenie o adrese sídla strany podpísané štatutárnym orgánom a vyhlásenie o spôsobe, akým štatutárny orgán koná v mene strany.Túto povinnosť z existujúcich rómskych strán splnili len dve − Rómska iniciatíva Slovenska (RIS) a Strana rómskej koalície v Slovenskej republike (SRK SR).
Phil Campbell
Životopis
Narodil sa v meste Pontypridd na juhu Walesu a na gitaru začal hrať vo svojich desiatich rokoch. Onedlho začal vystupovať s prvními skupinami Contrast a Rocktopus; v roku 1979 spoluzakladal skupinu Persian Risk. V roku 1984 zháňala skupina Motörhead nového gitaristu. Do najužšieho výberu sa dostali Michael Burston a práve Phil Campbell. Skupina však zháňala len jedného člena, ale ich frontman Lemmy Kilmister nakoniec, potom, co ich počul spoločne hrať, prijal oboch. So skupinou hral až do roku 2015, kedy sa po smrti Lemmyho rozpadla.
Rómovia na Slovensku
Politické angažovanie
Ďalších 17 rómskych politických strán sa pre nesplnenie povinnosti ocitlo v októbri 2005 v likvidácii:
V roku 2018 zanikla dlhoročne pôsobiaca strana JEDNOTNÉ SLOVENSKO. V roku 2012 sa stal Peter Pollák za OĽANO prvým rómskym poslancom v Národnej rade, rovnako v roku 2019 sa stal prvým poslancom Európskeho parlamentu rómskeho pôvodu zo Slovenska.
Delet
Delet (z  – „dvere“; podnázov: židovské noviny, od roč. 5, č. 7/8 slovensko-židovské noviny) je webové periodikum, ktoré sa venuje domácemu i zahraničnému spravodajstvu, kultúre, náboženstvu a historickým témam, ktoré súvisia so životom židovskej komunity na Slovensku.
Phil Campbell
Životopis
Má troch synov: Todda, Danea a Tylu.
Delet
Periodikum vydáva občianske združenie Delet založené 24. januára 2003. V rokoch 20032010 vychádzalo v tlačenej podobe (s mesačnou, príp. dvojmesačnou periodicitou), od roku 2011 fungujú ako webové periodikum. Súčasným šéfredaktorom je reportér TV Markíza, komik a hudobník Michael Szatmary, predtým túto funkciu zastával Robert Haas. Delet nemá stálu redakciu. Medzi pravidelných prispievateľov patria Lucia Kollárová, Zuzana Szatmáry, Pavol Demeš, Baruch Myers, Ľuba Lesná, Yehuda Lahav († 2010) a ď.
BK Žabiny Brno
BK Žabiny Brno (oficiálny názov: Basketbalový klub Žabiny Brno) je český ženský basketbalový klub, ktorý sídli v brnenskej štvrti Žabovřesky v Juhomoravskom kraji a pôsobí v Ženskej basketbalovej lige. Klub bol založený v roku 1993 pod názvom SK Žabovřesky. Založili ho spoločne vtedajší manažér klubu Jiří Hamza a tréner a bývalý úspěšný český basketbalista a reprezentant Jan Bobrovský. V rekordne krátkom čase následne začal žabovřeský klub hrať už od sezóny 1993/94 ŽBL. Ide o jeden z najúspešnejších klubov v histórii českého ženského basketbalu. Má na konte 14 titulov majsteriek ČR, 18 víťazstiev v českom pohári a tiež jedno víťazstvo v najprestížnejšej európskej klubovej súťaži, v Eurolige v roku 2006.
Mládežnické oddiely pôsobia pod hlavičkou Športovej školy loptových hier, z. s. Brno.