cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kontrakultúra 60. rokov
Hnutie za práva žien
Úloha žien ako domácich gazdiniek v industriálnej spoločnosti dostala výzvu v 1963, keď americká feministka Betty Friedanová zverejnila „The Feminine Mystique“, čím dala podnet hnutiu žien a ovplyvnila vznik toho, čo mnohí nazývali Druhá vlna feminizmu. Iné aktivistky, napríklad Gloria Steinem a Angela Davisová, ovplyvnili mnohé z mladých generácií žien. Pre National Organisation of Women mala výrazný význam procedúra v kongrese USA okolo odhlasovania „The Civil Rights Act of 1964“, v ktorej sa ženské hnutie silne aktivizovalo. Feminizmus získal bývalú hodnotu vďaka protestnému hnutiu v neskorých 60. rokoch, keď ženy v hnutiach ako Students for a Democratic Society rebelovali proti „podpornej“ úlohe, ktorú zdedili od „Novej ľavice“. V 70. rokoch bol rozšírený pamflet s názvom „Women and Their Bodies“, v roku 1971 ako kniha „Our Bodies, Ourselves“. Toto dielo malo výnimočný vplyv na rozvoj feminizmu.
Counterculture 60. rokov v Európe
''Counterculture 60. rokov'' bolo aj hnutím západnej Európy, s centrami v Londýne, Amsterdame, Ríme a Západnom Berlíne. Rivalizovala so sesterským hnutím v USA s centrami v San Francisco a New Yorku. V strednej Európe poznali mladí ľudia pieseň San Francisco od Scotta MacKenzieho ako hymnu slobody, táto pieseň bola hrávaná počas Pražskej jari 1968 až do okupácie vojskami Varšavskej zmluvy.
„Provo“ bolo pôvodne holandské subkultúrne hnutie vzniknuté v polovici 60. rokov zamerané na vyprovokovanie násilných odpovedí vládnych elít, pričom sa používala technika nenásilných protestov ako lákadlo. Jednou z týchto manifestácií bol francúzsky generálny štrajk v Paríži v máji 1968, ktorý temer povalil francúzsku vládu.
Jeho počiatok bol na akademickej pôde Parížskej univerzity. Prvý incident sa odohral na fakulte v Nanterre na začiatku roku 1968 a bol iniciovaný krajnou ľavicou. 22. marca 1968 vzniklo hnutie „Mouvement du 22 mars“ vedené Danielom Cohn-Benditom. Množstvo incidentov viedlo k uzavretiu fakulty dňa 2. mája 1968. Agitácia hnutia sa preniesla do Paríža. Tento proces vyvrcholil 3. mája, keď polícia urobila brutálny zásah proti mítingu študentov na dvore Sorbonny. Výsledok bol 500 zatknutých, čo vyvolalo bezprostrednú solidárnu reakciu študentstva. Revolta začala v ulici rue du Quartier latin. Vzbúrenci vytvorili barikády, použili molotovove koktejly. Polícia zase slzotvorný plyn. Hnutie živené aj odbormi študentov na čele so Jacquesom Sauvageotom sa rozšírilo na lýceá, ktoré sformovali „Lýcejné akčné rady“. Vzbura kulminovala v noci z 10. na 11. mája bojmi v uliciach a na barikádach. Boli stovky zranených. Študenti vzbudili sympatie verejnosti a nasledoval štrajk francúzskych odborárov 13. mája 1968, ktorý protestoval proti policajnej brutalite. Vznikla vlna spontánnych štrajkov, ktorá vyvolala spoločenskú krízu.
V Nemecku sa rozvinulo ''Nemecké študentské hnutie 60. rokov'', pričom jeho najvýraznejšou postavou sa stal Rudi Dutschke, na ktorého pravicový radikál v roku 1968 spáchal atentát, ktorý však Dutschke s vážnymi následkami prežil. „Kommune 1“ alebo „K1“ bola prvá politicky motivovaná komúna v Západnom Nemecku. Bola založená 12. januára 1967 v Západnom Berlíne, a rozpustená v novembri 1969. Počas svojej existencie bola „K1“ neslávna svojimi bizarnými akciami, ktoré sa pohybovali medzi satirou a provokáciou. Tieto predstavenia slúžili ako inšpirácia pre „Sponti“ hnutie a ďalšie ľavicové skupiny.
Na konci leta 1968 sa „Komúna 1“ premiestnila do opustenej továrne na Stefanstraße s príkazom zmeniť orientáciu. Táto druhá fáza „K1“ bola charakterizovaná sexom, hudbou, drogami. Neočakávane komúnu navštívili záujemci z celého sveta, napríklad Jimmy Hendrix, ktorý sa objavil jedného rána v spálni komúny.
Undergroundové hnutie bolo súčasťou kontrakultúry v Spojenom kráľovstve prepojené na undergroundovú kultúru v USA a asociované s fenoménom hippies. Toto hnutie malo sídlo v okolí Ladbroke Grove a Notting Hill v Londýne. Zakladalo vlastné obchody a noviny, skupiny, kluby a alternatívny životný štýl, typickým bolo užívanie marihuany a LSD spojené so silnou socio-politickou agendou, čo malo vytvoriť alternatívnu spoločnosť. K undergroundovej kultúre patril časopis „Oz“, politicko-satirický humorný časopis, vydávaný medzi 1963-1969 v Sydney. Jeho ďalšia inkarnácia sa konala v Londýne medzi 1967-1973 ako psychedelicko-hippieovského časopisu. „Oz“ ako tlač podzemia sa stal subjektom dvoch slávnych súdnych procesov proti obscénnosti, jeden v Austrálii 1964 a druhý v Anglicku v 1971.
Časť undergroundovej scény sa v niektorých európskych krajinách výrazne politicky zradikalizovala, čo viedlo k vzniku viacerých extrémistickych až teroristických skupín ako Frakcia Červenej armády či Hnutie 2. júna v Západnom Nemecku, alebo Červené brigády v Taliansku.
Životný štýl v counterculture 60. rokov
Komúny, kolektívy a medzinárodné komunity dosiahli popularitu práve počas tejto éry. Prvé komunity, napríklad „Hog Farm“ v USA a „Findhorn“ v Európe boli vytvorené ako poctivé agrárne pokusy o návrat k prírode a krajine a životu oslobodenému od rušivých vonkajších vplyvov. Tak ako vývoj pokračoval, mnohí ľudia zakladali a zaľudňovali nové komunity ako odpoveď na nie len dezilúziu zo štandardných obcí, ale aj na nespokojnosť s určitými prvkami counterculture samotnej. Niektoré zo samorozpočtových komunít boli miestom vzniku a propagácie medzinárodného hnutia „Green Movement“.
Objavenie sa záujmu o rozširovanie vedomia, jógu, okultné praktiky a rozširovanie ľudského potenciálu pomohlo zmeniť názory na organizované náboženstvo práve počas tejto éry. V roku 1957 podľa prieskumov „Gallupovho ústavu“ 69% občanov mienilo, že náboženstvo má stúpajúci vplyv. V neskorých 60. rokoch výskumy indikovali viac ako 20% posilnenie tohto názoru.
„Generation Gap“, (slov. generačná priepasť), inak povedané nevyhnutná potreba rozdeľovať starých a mladých, nebola nikdy silnejšia ako počas counterculture. Veľká miera generačnej priepasti v 60. rokoch až neskorých 70. rokoch sa prejavovala v rýchlej zmene módy, účesových trendoch, ktoré si adoptovala mladá generácia, čo bolo často nepochopené a zosmiešňované staršími. Do novej módy patrili dlhé vlasy u mužov, afroúčesy, odhaľujúce obliekanie u žien a hlavne psychedelické oblečenie a šperky a znaky krátko žijúcej kultúry hippie (hippies sami seba nazývali Freaks alebo Heads ). Uniformou tejto generácie sa stalo pohodlné oblečenie zostavené z modrých džínsov, tričiek s nápismi a znakmi, ručná výroba oblečenia batikovaním a tvorbou nápisov. Tento módny štýl zanikol s novou érou v štýle Disco a Punk Rocku v neskorších 70. rokoch, no globálna popularita tričiek a džínsov stále pokračuje.
Centrom diania v hnutí hippies bol mestský dištrikt Haight-Ashbury v San Franciscu. Západné pobrežie zrodilo ako prvé novú kultúru slobody. Jeho obyvateľmi boli najskôr Afroameričania, neskôr prišli v 60. rokoch hippies. Do tohto centra smerovali v 1967 kroky mládeže, aby tu zažili leto lásky ako „deti kvetov“. V Haigh-Ashbury bývali Grateful Dead, Janis Joplin, Jimi Hendrix a kapela Jefferson Airplane. Tu sa sformovali základné filozofické piliere hnutia hippies; mysticizmus, alternatívne náboženstvá, meditovanie, užívanie psychoaktívnych látok a voľná láska sa stali výraznými znakmi ich životného štýlu.
Drogy a kontrakultúra
V západnom svete bolo do vzniku hnutia kontrakultúry užívanie drog podrobené reštrikciám zákonov. Anti-establishment však začal používať v súvislosti s nadobúdaním poznatkov o východných náboženstvách a kultúrach rekreačné drogy, ku ktorým patrila hlavne marihuana. Psychoaktívne drogy sa tak podieľali nepochybne na celkovej dynamike rozvoja subkultúrnych hnutí a ich téz. Marihuana bola najrozšírenejšia v kampusoch. Jej užívanie sa však konalo v undergounde.
Najvýraznejšie sa podpísalo pod rozvoj drogových praktík subkultúry LSD, ktoré vzniklo prvýkrát v laboratóriách „Sandozu“ a v 60. rokoch sa stalo predmetom výskumu v CIA. Na Harvardovej univerzite následne vznikol výskumný tím, ktorý skúmal účinky LSD na dobrovoľníkoch z radov vyučujúcich (Alan Watts) a študentov. Vo výskumnom tíme boli aj Timothy Leary a Richard Alpert (prekrstený budhista Ram Dass), ktorí využívali ako pokusné osoby študentov a väzňov.
Okrem štátneho projektu výskumu si robili súkromný výskum osoby z akademických kruhov, napríklad Timothy Leary, Owsley Stanley , Aldous Huxley alebo Terrence McKenna. thumb|Autobus „Furthur“ na ceste po Štátoch Vytvorili sa aj laické skupiny užívateľov a experimentátorov s psychedelikami, napríklad skupina Merry Pranksters vytvorená okolo spisovateľa Kena Keseyho. Kesey a „Merry Pranksters“ pomáhali hodiť tieň na subkultúru 60. rokov, keď odštartovali cestu naprieč americkou krajinou v lete 1964 v autobuse s názvom „Furthur“ a prevádzkovali v ňom psychedelickú školu.
V roku 1959 sa stal Kesey dobrovoľníkom v medicínskom výskume financovanom CIA, ktorý sa nazýval „MK Ultra project“. Tieto pokusy testovali účinky LSD, psilocybínu, meskalínu a iných psychedelík. Po testoch pokračoval Kesey v experimentoch sám a nahovoril na túto činnosť veľa svojich priateľov. Takto vznikol kolektív Merry Pranksters. Pranksters navštevovali Timothy Learyho v Millbrooku v štáte New York, kde sa experimentovalo hlavne s LSD z dôvodu rozširovania vedomia a rastu osobnosti.
Pranksters tvorili priamu spojnicu medzi Beat generation a psychedelickou scénou 60. rokov. Autobus riadila bítnická ikona Neal Cassady, bítnický básnik Allen Ginsberg, jeho priateľ, ktorý bol nejaký čas na palube. Jack Kerouac takisto inklinoval k scéne Merry Pranksters. Potom, ako sa títo vrátili do Kalifornie, spopularizovali používanie LSD tzv. kyselinovými testami („acid test“ - párty spojená s požitím LSD ), ktorých hrdinom bol Kesey a jeho dom v La Honda v Kalifornii, kde sa zastavovali všetci noví prišelci na West Coast.
Drogovú scénu dokresľovalo užívanie psychedelík na prírodnej báze pochádzajúcich z Mexika a strednej Ameriky. Boli to peyote, ktorý obsahoval alkaloid meskalín vyrábaný zo šťavy kaktusu druhu Lophophora, psychoaktívne huby s obsahom psilocybínu, MDA, marihuana. Jim DeRogatis (hudobný publicista) napísal, že peyote bol dostať v Austine a v štáte Texas už oveľa skôr, ako vypukla kontrakultúra 60. rokov, pred rokom 1961.
Emotion Engine
thumb|Emotion Engine
Podľa spoločnosti Sony jeho názov neznamená, že je zvláštne navrhnutý na to, aby bol schopný renderovať realistické emócie na tvárach herných postáv.
Dátová zbernica, vyrovnávacia pamäť, ako aj všetky registre sú implementované 128-bitovou technológiou, integrované na jednom čipe vyrábanom 0,18-mikrónovou technológiou. Procesor je založený na čipe MIPS R5900, je kombináciou CPU a DSP procesora, ktorého hlavnou funkciou je simulácia trojrozmerných svetov. Všetky podstatné jednotky sú integrované na čipe: jadro MIPS III, 2 vektorové jednotky, FPU, jednotka na spracovanie grafiky (MPEG2 dekodér s prídavnými vlastnosťami), 10-kanálový DMA kontrolér, grafická jednotka, RDRAM a vstupno-výstupné rozhrania, všetko vzájomne prepojené 128-bitovou internou zbernicou.
Besançon (obvod)
Besançon je obvod v departemente Doubs a regióne Franche-Comté vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 15 kantónov a 268 obcí.
Gelnica (okres)
Mestá
Gelnica
Obce
Helcmanovce·Henclová·Hrišovce·Jaklovce·Kluknava·Kojšov·Margecany·Mníšek nad Hnilcom·Nálepkovo·Prakovce·Richnava·Smolnícka Huta·Smolník·Stará Voda·Švedlár·Úhorná·Veľký Folkmar·Závadka·Žakarovce
Geografická charakteristika
Oblasť je tvorená kryštalickými horninami, ktoré sú bohaté na nerastné suroviny. Reliéf územia sa utváral po alpínskom vrásnení po spodnej kriede a pred staršími treťohorami. Miestami tvoria obal prvohôr hrubé súvrstvia svetlosivých vápencov a dolomitov vystupujúce na povrch, ktoré zvyšujú tvárnosť horstva. Sú v nich úzke, hlboko vrezané kaňonovité riečne doliny tvaru V, strmé bralnaté svahy i skalné útvary. Rudné ložiská sa využívali už v stredoveku, zaujímavé stopy po dávnom baníctve možno nájsť dodnes v podobe opustených šácht, háld alebo prepadlísk.
Územie patrí do povodia Hornádu, ale odvodňuje ho predovšetkým Hnilec (rieka) (52,5 km v okrese), ktorý sa pri Margecanoch vlieva do Hornádu. Významnejšími prítokmi Hnilca sú Smolník, Stará Voda, Kojšovský potok. Nadregionálny význam má priehrada Ružín, ležiaca vo východnej časti Hnileckej doliny, s prítokmi Hornád a Hnilec (rieka). Menšie umelé nádrže sa nachádzajú v katastroch obcí Jaklovce, Smolník a Gelnica.
Okres je najlesnatejším okresom v rámci SR s viac ako 74% lesnatosťou (436 km2). Nachádzajú sa tu lesné porasty v kategóriách hospodárskych a ochranných. V lesoch sú hlavnými hospodárskymi drevinami smrek obyčajný, jedľa biela a buk lesný. V severovýchodnej časti je hospodárskou drevinou aj borovica lesná, poddruh spišská. Zaujímavosťou je výskyt borovice horskej – kosodreviny a taktiež borovice limby.
Úžitok (ekonómia)
Úžitok (iné názvy: užitočnosť, utilita, úžitkovosť; pôv. z nem. Nutzen, po angl. utility) je v národohospodárskej teórii miera schopnosti statku uspokojovať potreby daného ekonomického subjektu (prípadne aj schopnosť uspokojovať potreby daného ekonomického subjektu ako taká).
Podľa súčasnej ekonomickej teórie ekonomické subjekty (teda najmä individuálni spotrebitelia) konajú racionálne, čo je v zmysle tejto teórie tak, že sa snažia zaobstarávať si také množstvá zo všetkých existujúcich statkov, pri ktorých je dosiahnutý maximálny úžitok (resp. marginálny úžitok) pre daný ekonomický subjekt po zohľadnení obmedzenia vyplývajúceho z jeho rozpočtu.
Rozlišuje sa:
Čchi
Čchi môže byť:
Le Boulvé
Le Boulvé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Mucha (1978)
Ján Mucha (* 20. jún 1978, Prievidza) je slovenský futbalový brankár, v súčasnosti hráč 1. FC Tatran Prešov. Bol členom reprezentácie Slovenska na Olympijských hrách 2000 v Sydney.
Malíšek (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Malíšek.
Ladomirov
Ladomirov je obec na Slovensku v okrese Snina.
Dejiny
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1567.
Prvý úradný záznam s pôvodným názvom obce Ladomer, pochádza z druhej polovice 18. storočia, a to na pečati obce, ktorá je uložená v Krajinskom archíve v Budapešti. Na pečati s kruhopisom je vyobrazená postava muža, ktorý sype do uskladňovacej nádoby z vreca zrno. Ľudia sa živili tradičným poľnohospodárstvom, pastierstvom, chovom dobytka a lesnými prácami. Až do roku 1918 patrila obec do Zemplínskej stolice. Gréckokatolícka cerkva z roku 1890 bola postavená na mieste pôvodného dreveného kostola.
Ion Gheorghe Maurer
Ion Gheorghe Iosif Maurer (* 23. september 1902, Bukurešť, Rumunsko – † 8. február 2000, Bukurešť) bol rumunský politik, právnik, predseda Dočasného prezídia Rumunskej ľudovej republiky v období od 11. januára 1958 - 21.marca 1961, predseda Rady ministrov Rumunskej od 21. marca 1961 do 29. marca 1974.
Utilita
Utilita môže byť:
Milan Antol
Milan Antol (* 1959) je slovenský manažér, herec a režisér.
V súčasnosti sa venuje príprave projektu Znovuobnovenie Kina Družba v Košiciach. Riaditeľ OZ Chi3
Životopis
2021 - 2023
Riaditeľ OZ Chi3 - Projekt Znovuobnovenie Kina Družba v Košiciach
2021 – 2023
Účinkovanie v TV JOJ ( Hranica ), RTVS (Niekde v Európe).
2020 - 2021
Herec činohry Štátneho divadla Košice
2016 - 2020
Riaditeľ Činohry Štátneho divadla Košice.
Réžia charitatívneho programu Štvorlístok pre talenty v divadle NS Bratislava
a koncertov Melódie šťastia. Príprava televíznych a rozhlasových výstupov a spotov.
2014
Réžia muzikálu “Na skle maľované” v Štátnom divadle Košice
Šéf Činohry Štátneho divadla Košice.
Réžia a spoluautorstvo muzikálu “Móric Beňovský” - celodivadelný projekt trojsúborového Štátneho divadla Košice - opera, balet, činohra, orchester a hostia.
Solún
Solún (gr. Θεσσαλονίκη – novogr. Thessaloniki/starogr. Thessaloniké, ľudovo Σαλονίκη – Saloniki) je druhé najväčšie prístavné mesto v Grécku; leží pri Solúnskom zálive, hlavné mesto gréckej Makedonie. Bolo založené v roku 315 pred Kr. diadochom Kassandrom, od roku 146 bolo hlavným mestom rímskej provincie Macedónia, najvýznamnejším mestom Byzantskej ríše po Konštantínopole. V súčasnosti má mesto okolo 365 000 a metropolitná oblasť 1 000 000 obyvateľov.
Milan Antol
Životopis
2011 - 2013
Solún
Geografická poloha
Solún sa nachádza na Balkánskom polostrove, v Grécku, v kraji Makedonia, na západnej strane polostrova Chalkidiki v Solúnskom zálive. Mesto sa nachádza na malej nížine, obklopenej vrchmi, ktorá vznikla v delte riek Axios a Aliakmon. Vrchy vytvárali na nížine relatívne bezpečné prostredie, hlboký záliv poskytoval výborné podmienky pre prístav. Mesto malo vďaka svojej polohe veľký strategický význam.
Milan Antol
Životopis
2005 - 2011
Solún
Starovek
thumb|Biela veža thumb|Interiér kostola Sv. Demetria V dobe bronzovej tu bolo významné osídlenie na polohe Tumba, išlo o jednu z najproduktívnejších kultúr Balkánu. Mesto, na ktorého ruinách bol založený Solún, sa nazývalo Thermé a bola to grécka kolónia mesta Eritrea na Euboii. Toto mesto sa spomína vo viacerých starovekých gréckych dielach od Herodota, Thukydida i Aischina.
Mesto Solún bolo založené jedným z generálov Alexandra Macedónskeho, Kassandrom, v roku 316 alebo 315 pred Kr. Kassandros bol generál slúžiaci Alexandrovi Veľkému a zároveň jeho švagor. V rámci zjednocovacieho procesu v tejto oblasti zničil dvadsaťšesť dedín, z ktorých sa obyvatelia sústredili do jedného mesta (pôvodne známeho pod menom Thermé). Obyvatelia Thermé boli grécki kolonisti z Euboie a tiež pôvodní grécki Macedónci. Po tomto sústredení obyvateľov bolo mesto pomenované po Kassandrovej manželke, sestre Alexandra Veľkého. Princezná Thessaloniké získala toto meno po víťaznej bitke v Thesálii. Meno sa skladá z názvu kraja (Thessalia) a gréckeho slova víťazstvo (niké). V 2. storočí pred Kr. bol Solún slobodným mestom Macedónie s mestskou radou, cez ktorú zasahoval do diania v meste kráľ. Sídlili tu Gréci pôvodom z rôznych končín Stredomoria.
Milan Antol
Životopis
Riaditeľ Chi3 – občianske združenie, ktoré organizuje klaunské vystúpenia v nemocniciach na Východnom Slovensku.
Solún
Starovek
V roku 168 pred Kr., po viacerých bitkách, padlo Macedónske kráľovstvo a jeho posledný kráľ Perseus a Thessaloniki, rovnako ako celé Grécko, sa dostali pod vplyv Ríma. V roku 167 bola Macedónia Rímom rozdelená na štyri dištrikty. Solún sa stal hlavným mestom druhého.
Počas 1. storočia pred Kr., po roku 42 pred Kr., sa dokonca stal hlavným mestom celej rímskej provincie Macedonia, ktorá sa rozprestierala na území dnešného Grécka, Albánska a republiky FYROM. Thessaloniki boli ustanovené za slobodné mesto, čo bolo odmenou za ich podporu Augustovi. Významné postavenie, prirodzene vyplývajúce z ich polohy, si zachovali aj počas 1. storočia.
Milan Antol
Životopis
Riaditeľ Muzikál Slovensko s.r.o.( scenár a organizácia koncert Ruslana a miliónoví tanečníci s TV JOJ, scenár a režisér hlavného programu Oskarove mesto Sabinov – 7000 divákov, GASP2 - show Jána Ďurovčíka, tvorba mediálnych výstupov, producentská a produkčná práca, tvorba a produkcia eventov)
Solún
Starovek
Thessaloniki sa stali počas rímskej nadvlády hlavným mestom celej provincie. Macedónia bola Rímu lojálna, preto bola pod vládou senátneho prokonzula zodpovedného rímskemu senátu, ktorý mal svoj úrad práve v tomto meste. Latinské meno mesta bolo Thesalonica, starogrécke Thessaloniké. Mesto malo i vlastnú radu. Obchodná funkcia mesta súvisí s faktom, že Thessaloniki boli dopravným uzlom. Výborné prírodné podmienky pre veľký a bezpečný prístav Rimania dobre využili, čo rozvinulo čulý námorný obchod. Mesto tiež ležalo na významných cestách, ktoré sa využívali hlavne na obchodné účely. Spomenutý prístav bol začiatkom významnej obchodnej cesty spájajúcej Egejské more s Dunajom, hlavná dopravná tepna medzi Rímom a jeho východnými provinciami: „Via Egnatia“. Vďaka týmto faktorom bolo mesto nielen najvýznamnejším, ale podľa niektorých historikov i najbohatším mestom tejto provincie. Sídlil tu senátny prokonzul. Rimania tu vystavali celé nové fórum, nový prístav, kúpele a divadlo, ktorých ruiny vidieť dodnes.
V 1. storočí tu vznikla druhá kresťanská obec v Európe. V Solúne žilo v prvom storočí po Kristovi približne 65 000 obyvateľov, najmä Gréci ale aj Rimania. Po židovských vojnách s Rimanmi sa sem nasťahovali aj Židia. V meste sa vytvorila nábožensky veľmi pluralitná spoločnosť. Obľúbené boli početné mysterijné kulty, napr. Dionýzov, Serapidin, Osirisov i Mitrov, ale aj maloázijské grécke kulty. Vykopávky odhalili miesta, na ktorých sa uctieval grécky Partenón, v menšej miere pretrvávalo uctievanie spomenutých egyptských bohov. So vzrastajúcim rímskym vplyvom vzrastal aj kult cisára, ktorému sa podriadili aj ostatné kulty. Početná židovská komunita sa schádzala k spoločnému vyučovaniu a modlitbám v synagóge (Skutky 17,1). Vierovyznaním sa k Židom pripojilo aj veľa pohanov, najmä Grékov. Pavlovo trojtýždňové kázanie o Pánovi Ježišovi zasiahlo mnohých ľudí. Bolo to prvé z miest, v ktorom Pavlovo vyučovanie prilákalo veľkú skupinu spoločensky dobre situovaných občanov. Od tejto doby začína väčšina solúnskych Grékov prestupovať na kresťanstvo.
Milan Antol
Životopis
2003 - 2005
Solún
Starovek
V 4. storočí, počas tetrarchie tu sídlil cisár Galérius ako cisár východnej časti ríše. Sídlil tu aj Konštantín Veľký. Cisár Theodosius I. sem v 4. storočí umiestnil veľkú rímsku armádu a mesto obohnal hradbami, ktoré sa na niektorých miestach zachovali dodnes, lebo slúžili aj počas byzantskej doby. Práve za jeho vlády bolo veľa obyvateľov zmasakrovaných. Solúnčania totiž zavraždili miestneho generála Germána Bothericha a jeho mŕtvolu vláčili ulicami. Cisár Theododius potom v meste usporiadal dostihy, počas ktorých do štadióna vtrhli vojaci a ľud zmasakrovali. Tento incident sa nazýva Solúnska masakra.
Milan Antol
Životopis
riaditeľ Rádio Flash – námet a realizácia zmeny značky a štýlu rádia – „Ftipné rádio“
Solún
Byzantská doba
thumb|Kostol Sv. Demetria V roku 395 sa Rímska ríša rozdelila a Solún pripadol východnému (Byzantskému) impériu. Ríša sa postupne pretransformovala na ríšu Grékov. Potom, ako Arabi dobyli Kartágo, Alexandriu a Antiochiu v 7. storočí, ostali Thessaloniki najvýznamnejším mestom ríše po Konštantínopole. V meste sa rozvíjala byzantská grécka architektúra. V tejto dobe sa do Grécka dostávajú Slovania, ktorí si hľadajú nové územia na usadenie a prelomili dunajskú hranicu. Mnoho Slovanov sa usadilo i v okolí Solúna, no mesto sa im nikdy nepodarilo dobyť. Byzantská vláda nedokázala Slovanov z Grécka vyhnať. Celá severná oblasť Makedónie sa slovanizovala. Nakoniec cisár Nikiforos v 8. storočí dokázal Slovanov pri Patre zničiť, čo zabezpečilo náhly obrat, Slovania poväčšine Grécko opustili. Niektorí Slovania sa v Solúne, už pod byzantskou nadvládou, v nasledujúcich storočiach pogréčtili. Solún je rodisko svätého Cyrila a Metoda, ktorí takisto ovládali slovanský jazyk. Títo dvaja filozofi boli synmi solúnskeho byzantského miestodržiteľa. V nasledujúcich rokoch sa tešil Solún veľkej sláve, po Konštantinopole to bolo druhé najvýznamnejšie mesto ríše a jedno z najväčších kultúrnych centier Európy. V roku 1204 Byzantskú ríšu dobyli križiacki Benátčania a ríšu si rozdelili európski panovníci. 1206 – 1246 bol Solún sídlom križiackeho Solúnskeho kráľovstva, no v roku 1246 sa vrátil pod obnovenú Byzantskú ríšu. Nepokoje v meste nastali, keď Byzantskú ríšu spravovala ako regentka Anna Savojská, lebo Gréci boli proti jej vláde. V Solúne vzniklo najznámejšie protivládne povstanie, Povstanie Zelótov, ktorí skonfiškovali aristokracii celý majetok. Mesto potom obliehal vzdorocisár Ján Kantakuzenes, no jeho armáda bola odrazená. Po ďalších rebéliách si Solúnčania nestihli povolať pomoc zo Srbska, preto bolo toto hnutie porazené. Povstanie Zelótov pôsobilo v rokoch 1342 – 1349. V nasledujúcich rokoch Byzanciu ničili osmanskí Turci, ktorí sa v rokoch 1430 zmocnili aj Solúna. Začína sa turecká nadvláda.
Milan Antol
Životopis
Kreatívny riaditeľ TV JOJ
Solún
Osmanská nadvláda
thumb|Rímske divadlo Solún bol aj v tomto období veľmi významným mestom a usadilo sa tu niekoľko tureckých rodín. Grécke meno Thessaloniki Turci zjednodušili na Selanik. Po dobytí mesta Turci predali mnoho obyvateľov do otroctva, časť obyvateľstva mesto opustilo, čím Thessaloniki značne upadli. V roku 1478 žilo v Thessalonikách 6 094 Grékov a 4 320 moslimov. Miestni moslimovia boli poturčení Gréci, Albánci a Turci. V ďalších obdobiach sa v meste usadzujú aj Bulhari, Arméni no najmä Židia, vyhnaní zo Španielska. Mesto postupne opäť kultúrne vzrástlo, spolu s Konštantinopolom a Smyrnou patrilo k najvýznamnejším mestám Osmanskej ríše a sídlom eyaletu (osmanská provincia). V 19. stor. boli Thessaloniki mnohonárodným mestom a centrom vzdelanosti pre rôzne národy. V tejto dobe bulharský etnograf Vasil Kinčov uviedol, že v Thessalonikách žilo 118 000 obyvateľov, z toho 55 000 Židov, 26 000 Turkov (mnohí z nich rozprávali slovansky, grécky a albánsky), 26 000 Grékov, 10 000 Bulharov, 2 500 Cigánov a 8 500 ľudí tvorili iné národnosti (Francúzi, Taliani, Arméni). Miestni Gréci boli jednak pôvodní byzantskí obyvatelia mesta, ale aj rôzni remeselníci či podnikatelia pôvodom z iných končín, najmä severného Grécka.
Milan Antol
Životopis
2000 - 2002
Solún
V Grécku
thumb|[[Aristotelovo námestie]] V roku 1831 sa Grécko osamostatnilo od Turecka. Oblasť Makedonia spolu s Thessalonikami oslobodil od tureckej nadvlády grécky premiér Eleftherios Venizelos v roku 1913. Moslimské obyvateľstvo sa z mesta vysťahovalo až počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľstva v roku 1921. Tesne po oslobodení sa v meste usadilo aj mnoho Grékov z Kréty, na posilnenie gréckeho obyvateľstva. V roku 1917 mesto vyhorelo, pričom požiar zničil veľkú časť starého mesta. Následne bolo vystavané dnešné mesto, aj známe Aristotelovo námestie. V Solúne a aj v Makedónii však stále žilo slovanské obyvateľstvo, ktoré tvorilo menšinu oproti Grékom. Priamo v Thessalonikách sa však miestni Slovania považovali za Bulharov a tak sa dostávali do konfliktov s Grékmi. Bulhari totiž mali záujem ovládnuť Thessaloniki, no Gréci ich predbehli. Po pričlenení do Grécka boli Bulhari presídlení do Bulharska, počas Grécko-bulharskej výmeny obyvateľov. V roku 1923, po tureckej porážke Grékov v Malej Ázii sa konala Grécko-turecká výmena obyvateľov. Z Grécka vtedy odišlo 500 000 moslimov, z Turecka vyše 2 000 000 Grékov. Približne 300 000 Maloázijských Grékov sa usadilo v Thessalonikách. Pochádzali hlavne z kraja Iónia s vyspelým mestom Smyrna, z Konštantinopolu a z kraja Pontos. Thessaloniki sa tak stali čisto gréckym mestom. V priebehu 20. stor. sa tu usadili aj obyvatelia okolitých krajov.
Goya (department)
Department Goya leží na juhozápade provincie Corrientes na severovýchode Argentíny a je jeden z 25 departmentov provincie.
Krivec (prítok Slatiny)
Krivec je potok v regióne Podpoľanie, na území okresu Detva. Je to pravostranný prítok Slatiny, má dĺžku toku 5,1 km a je tokom IV. rádu.
Goya (department)
Na severe hraničí s departmentom Lavalle, na východe s departmentom Curuzú Cuatiá, na juhu s departmentom Esquina a na západe s provinciou Santa Fe, keď hranicu tvorí rieka Paraná.
Krivec (prítok Slatiny)
Pramení na južnom okraji Poľany, v podcelku Detvianske predhorie, na juhovýchodnom úpätí Vrchdetvy v nadmorskej výške, v typickej lazníckej usadlosti Bystré-Vrátka. Tečie približne severojužným smerom, priberá sústavu menších prítokov, najprv krátky ľavostranný prítok prameniaci v blízkosti Báťkovej lipy, potom pravostranné prítoky najprv z juhovýchodného svahu Malčekovej skaly a potom z juhovýchodného svahu Fangovho vrchu. Nad obcou Korytárky sa v nadmorskej výške vlieva do Slatiny. Celkový ráz toku je vo vyšších polohách podobný odrážkam, ktoré sú typické pre tento kraj, po pribratí prítokov potok naberá na mohutnosti a je významným prispievateľom k celkovému povodiu rieky Slatina.
Goya (department)
Hlavné mesto departmentu má rovnaký názov Goya.
Milan Antol
Životopis
Programový riaditeľ TV GLOBAL
1998 – 2000
Príprava projektu vysielania TV GLOBAL
1996-1998
Producent - manažér : Sweet Charity ( réžia: Bednárik), Oliver! ( Bednárik,
Cammeron Mackinthosh - prvýkrát nová verzia mimo Londýna), Bocatius ( Peter Scherhaufer, Michal Hatina, cca 500 účinkujúcich 30 000 divákov)
Réžia priameho prenosu programu v STV Galaprogram LÚČ 97. Réžia muzikálu  "Malý obchod s hrôzami".
1995
spoluzakladateľ TV NAŠA a Medzinárodného festivalu mestských televízií "Zlatý žobrák". Spoluúčasť na riadení procesu štartu televízneho vysielania TV NAŠA.
1993
Člen tímu CTV v tendri o licenciu na STV 2. Réžia televízneho záznamu Na skle maľované.
1992 - 1995
šéf činohry DJZ Prešov
réžia : "Cik-cak-cik-cak-bum", "Na skle maľované" (408 repríz)
manažér: Pokrvní bratia, Dom Bernardy Alby, Bathoryčka, Merlin, Nový život, Veselé panie Windsorské
1990 - 1991
Herec DJZ v Prešove
1990
Šéf Činohry ŠD v Košiciach
1983 - 1990
Herec ŠD v Košiciach. Televízne programy a televízne inscenácie v STV Štúdio Košice ( napr. Svetlá nad prístavom, Zlatá brána a iné)
1979 – 1983
VŠMU Bratislava - herectvo
1975 - 1979
Gymnázium Bardejov. Organizácia školského rádia na gymnáziu.
Solún
Historické stavby
thumb|[[Galérius|Galériov víťazný oblúk a mauzóleum]] Mesto bolo obohnané múrmi v tvare obdĺžnika, ktoré postavil rímsky cisár Theodosius Veľký, z ktorých severná a východná časť stále stoja.
V meste pri východných hradbách bol hipodróm slúžiaci na konské preteky. Uprostred mesta sa sformovalo štvorcové fórum, ktorým prechádzala „Via Egnatia“. Ruiny fóra a rímske divadlo vidieť v centre mesta dodnes. Pre dopravnú infraštruktúru bol významný aj veľký prístav, ktorý vybudovali Rimania. Nazývali ho "Skrytý prístav". Pri vykopávkach sa objavili aj kúpele datované do 1. storočia. V meste stála i hlavná židovská synagóga celej oblasti. V roku 55 pred Kr. postavili z bezpečnostných dôvodov za mestom v severných horách akropolu. V roku 303 tu cisár Galérius postavil víťazný oblúk (Kamara) na znak víťazstva nad Peržanmi a postavil tu tiež svoje mauzóleum. Mauzóleum bolo neskôr premenené na kostol (tzv. rotunda) a stojí dodnes.
V 5. storočí tu bol postavený monastier (kláštor) Studion a chrám sv. veľkomučeníka Demetra Solúnskeho (Myrotočivého) (Εκκλήσια του Αγίου Δημήτρη), kde sa nachádzajú aj ostatky tohto svätca, ktorý je považovaný za ochrancu mesta. Chrám bazilikálneho typu bol zrekonštruovaný po požiari v r. 1917, v interiéri sa nachádzajú bohaté byzantské fresky. Za byzantskej doby tu bol postavený aj chrám sv. archanjela Michala, chrám Svätej Múdrosti (Ἁγία Σοφία). Veľmi známy jej aj kostol Panagia Chalkeon z 11. stor. tradičnej byzantskej architektúry. Hlavné námestie dnešného mesta je monumentálne Aristotelovo námestie, postavené po veľkom požiari v roku 1917. Architektom bol Francúz Ernest Hébrard, ktorý sa pri tomto námestí inšpiroval najmä byzantskou architektúrou. Solún má druhý najväčší prístav v Grécku. V meste sa nachádza aj najslávnejšia grécka univerzita, Aristotelova univerzita. Je tu vybudovaná promenáda pri mori, na ktorej je veľkolepý pamätník venovaný Alexandrovi Veľkému s jeho jazdeckou sochou. Nachádza sa tu antické Archeologické múzeum a tiež Byzantské múzeum. Podobne ako v Aténach, aj v Solúne sú typické nízke činžové budovy bielej farby. Štýl starej dochovanej mestskej architektúry je osmanského typu. Symbolom mesta je aj tzv. Biela veža (Lefkos Pyrgos), ktorá bola postavená ako osmanské väzenie, no po oslobodení mesta sa stala jeho symbolom.
Kultúra mesta
thumb|Mestské divadlo Theatro Dasos Mestská tradičná kultúra sa tu vyvinula v 19. storočí, počas modernizácie Osmanskej ríše. Mesto malo štatút veľkomesta a vďaka prístavu a podnikaniu bohatlo. Spoločne s Konštantínopolom a v Smyrnou boli Thessaloniki najvýznamnejším mestom ríše. Svoje postavenie si uchovali aj po výmene obyvateľov v roku 1923, kedy sa tu usadila práve kultivovaná vrstva mestských Grékov zo Smyrny, či z Konštantinopolu.
V meste môžeme navštíviť tradičné kaviarne s gréckou živou hudbou, nachádza sa tu množstvo kaviarní, ľudových jedální (taverna) a reštaurácií, je tu aj bohatý nočný život. Thessaloniki sú univerzitné mesto, čo znamená množstvo mladých ľudí. V meste je aj veľa parkov a obchodných centier. Ľudia často chodia na miestne pláže, najznámejšia je Aja Triada (Sv. trojica). Nachádzajú sa tu aj rôzne divadelné inštitúcie, známe je aj mestské otvorené divadlo Theatro Dasos, kde sa v lete konajú rôzne divadelné predstavenia, často starogrécke tragédie. V Thessalonikách sa nachádza aj veľké množstvo kníhkupectiev. Nachádzajú sa tu Múzeum moderného umenia, Múzeum súčasného umenia, Experimentálne centrum pre umenie, Múzeum fotografie, Múzeum filmu (posledné tri sú situované v revitalizovanej časti prístavu) a ďalšie múzeá. Mesto je dnes metropolou Grécka a zvykne sa nazývať druhé hlavné mesto Grécka.
Lovčický potok
Lovčický potok je potok na Strednom Pohroní, na území okresu Žiar nad Hronom. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku 8,4 km a je tokom III. rádu.
Pramení pod kótou 453,0 m v lokalite Medokýš v Žiarskej kotline, na podhorí Vtáčnika, v nadmorskej výške okolo 425 m n. m. Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom cez obec Lovčica-Trubín (časť Lovčica), za obcou sa postupne stáča na juh a preteká územím s prejavmi činnosti zrážkovej vody v podobe výmoľov na oboch brehoch. Z pravej strany priberá krátky prítok a koryto sa nevýrazne vlní. Napája vodnú nádrž Lovča, preteká obcou Lovča a stáča sa na juhovýchod. Južne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške 236,7 m n. m. do Hrona.
Ekonomická hodnota
Ekonomická hodnota (alebo zriedkavo hospodárska hodnota) môže byť:
Dainville
Dainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3040
NGC 3040 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 25. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Inverzia
Inverzia (z lat. invertere – zmeniť, zameniť) môže byť:
Michajlov
Michajlov je obec na Slovensku v okrese Snina.
Cesta I. triedy 79 (Slovensko)
Cesta I. triedy 79 (I/79) je cesta I. triedy na Slovensku v košickom kraji, ktorá spája Vranov nad Topľou a obec Čierna pri štátnej hranici s Ukrajinou. Jej celková dĺžka je 90 km.
História
Cesta I/79 vznikla pretriedením a prečíslovaním cesty II. triedy 553 v roku 1997.
Priebeh
I/79 sa začína vo Vranove nad Topľou na križovatke s I/18, pokračuje križovatkami s III/3616, II/576, III/3623, v Sačurove sa križuje s III/3624, v Sečovskej Polianke III/3626, III/3652, III/3627 a prechádza do okres okresu Trebišov.
V trebišovskom okrese I/79 vedie križovatkou s III/3650, v Parchovanoch sa križuje s III/3673 a III/3674, v Dvoriankach s III/3737, v obci Hriadky sa križuje s I/19, v obci Vojčice s III/3736 a vchádza do Trebišova, kde sa križuje s III/3675, III/3710 a III/3676. Z Trebišova pokračuje križovatkou s III/3677, s II/552 pri Zemplínskom Branči, III/3679, vo Veľatoch sa križuje s III/3664, v Čerhove sa križuje s III/3680. Asi 1,5 km od Slovenského Nového Mesta sa križuje s I/79A, ktorá tvorí spojenie s hraničným priechodom Slovenské Nové Mesto do Maďarska. V Slovenskom Novom Meste sa I/79 križuje s III/3683, v Borši s III/3667, v Strede nad Bodrogom s III/3686. Ďalej pokračuje križovatkami s III/3687 a III/3689 do Somotoru, kde sa križuje s III/3692, v Svätej Márii sa križuje s III/3694, v Rade s III/3695, v obci Svätuše s III/3697 a III/3708 a v Kráľovskom Chlmci sa križuje s III/3698 a II/555. Odtiaľ pokračuje križovatkami s III/3712, III/3699, III/3700, III/3703, III/3705 do Čiernej, kde sa križuje s III/3704 a III/3701 a pokračuje po štátnu hranicu s Ukrajinou, kde sa končí u hraničného stĺpu č. 359 bez hraničného priechodu a pokračovania; úsek od križovatky s cestou III. triedy L3701 (smer Čierna nad Tisou) po štátnu hranicu (hraničný stĺp č. 361) je poľnou cestou a nie je verejne prístupný.
Obchvat Trebišova
Obchvat Trebišova je úsek cesty I/79, ktorý tvorí vonkajší obchvat Trebišova. Začína sa križovaním so železničnou traťou Michaľany – Lupków na severe mesta, pokračuje ulicou kapitána Nálepku na západ a potom pokračuje na juh. Pred koncom obchvatu sa križuje s miestnou komunikáciou - Ulicou Milana Rastislava Štefánika. Celková dĺžka vonkajšieho obchvatu Trebišova je 5,5 km.
Súvisiace cesty
náhľad|Mapa cesty I/79A Cesta I. triedy 79A začína na križovatke s I/79 severne od obce Slovenské Nové Mesto a končí na štátnej hranici s Maďarskom. Jej celková dĺžka je 376 metrov. Tvorí teda spojenie I/79 a štátnej cesty 37 v Maďarsku.
Montbéliard (obvod)
Montbéliard je jediny obvod v departemente Doubs a regióne Franche-Comté vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 12 kantónov a 171 obcí.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Sabinove
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v meste Sabinov v okrese Sabinov.
Kim Appleby
Kim Appleby (* 28. august 1961, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická speváčka, textárka a herečka.
Pred začiatkom sólovej kariéry tvorila polovicu dua Mel & Kim s mladšou sestrou Melanie Appleby, ktorá neskôr zomrela na rakovinu. Ich otec je Jamajčan a matka Angličanka.
NGC 3041
NGC 3041 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Konkláve (2005)
Konkláve, ktoré sa začalo 18. apríla 2005, sa zúčastnilo 115 kardinálov a dňa 19. apríla zvolilo za nového pápeža Josepha Ratzingera, ktorý si zvolil meno Benedikt XVI. Za pápeža ho zvolili o 17:50. Nový pápež bol zvolený po troch kolách hlasovania. 1. kolo sa konalo v pondelok po sv. omši za zvolenie nového pápeža. Sv. omša sa začala o 10:00 v bazilike sv. Petra vo Vatikáne. Potom sa kardináli odobrali do Sixtínskej kaplnky za spevu litánii ku všetkým svätým. V tento deň sa konala len jedna voľba a tá bola neúspešná, čiže dym bol čierny. Na druhý deň 19. apríla – utorok sa konali 2 voľby. Ráno bola voľba neúspešná – čierny dym. Večer konkláve zvolilo pápeža. Asi o 18:00 kardinál protodiakon Jorge Arturo Medina Estevez oznámil svetu radostnú správu: Habemus papam – Máme pápeža.
Zloženie voličov
Voliči podľa krajín:
Na zvolenie nového pápeža bolo treba dve tretiny prítomných kardinálov + 1 : v tomto prípade 77 hlasov.
Slovensko a konkláve
Slovensko napriek tomu, že malo v kardinálskom zbore dvoch zástupcov, na konkláve nemá ani jedného kardinála, pretože obaja prekračujú vekový limit.
Nitrianský biskup Ján Chryzostom Korec mal počas konania konkláve 81 rokov, bol kardinálom od roku 1991; emeritný prefekt vatikánskej Kongregácie pre evanjelizáciu národov Jozef Tomko v tom čase takisto 81 ročný od roku 1985. Kardinál Korec zomrel v roku 2015.
Bruno Kreisky
Bruno Kreisky (* 22. január 1911, Viedeň, Rakúsko – † 29. júl 1990, tamže) bol rakúsky právnik a politik. Bol ministrom zahraničia (1959 – 1966), predsedom Sociálno-demokratickej strany (SPÖ) (1967 – 1983) a kancelárom Rakúska (1970 – 1983).
Životopis
Narodil sa vo Viedni do židovskej rodiny pôvodom z juhomoravských Dolných Kounic. V pätnástich rokoch vstúpil do mládežníckej organizácie SPÖ. Vyštudoval právo na Viedenskej univerzite a druhú svetovú vojnu prežil vo švédskom exile.
Politické pôsobenie
Po vojne sa vrátil do Rakúska a obnovil svoju politickú kariéru. V roku 1970 sa stal prvým kancelárom židovského pôvodu v histórii Rakúska. Ako minister zahraničia i ako kancelár sa snažil hrať úlohu sprostredkovateľa medzi Izraelom a arabskými vodcami ako bol Jásir Arafát, Anwar as-Sádát, alebo Muammar Kaddáfí. Ako veľký odporca sionizmu a hlasný kritik Izraela však narazil na nedôveru tohto štátu a príliš vo svojom snažení neuspel. Jeho dôveryhodnosť v očiach Izraelčanov tiež veľmi poškodil škandál, ktorý sa rozpútal okolo niektorých členov jeho vlády, ktorí sa za druhej svetovej vojny zaplietli s nacizmom. Ten nakoniec vyústil v ostrý stret medzi Brunom Kreiskym a „lovcom nacistov“ Simonom Wiesenthalom.
Nemecká (potok)
Nemecká je to vodný tok v regióne Podpoľanie, na území okresu Detva. Je to ľavostranný prítok Detvianskeho potoka, meria 7,2 km a je tokom V. rádu.
Patrí do sústavy pravostranných prítokov rieky Slatina. Celá dĺžka toku je situovaná v lazníckej oblasti mesta Detva, čo významne vplýva na biologické a chemické zloženie vôd. Takmer polovica hornej časti toku je svojou hydromorfológiou podobná odrážkam, teda šírka a hĺbka toku sú v porovnaní s ostatnými časťami toku podstatne menšie a prietok je v lete minimálny.
Prameň
Pramení na južnom okraji Poľany, v podcelku Detvianske predhorie, na západnom svahu Malčekovej skaly (744,3 m n. m.) v nadmorskej výške 675 m n. m.
Opis toku
Na hornom toku tečie severojužným smerom neobývaným územím na hranici medzi mestami Hriňová na východe a Detva na západe. Na dolnom toku sa stáča juhozápadným smerom, vteká do katastrálneho územia Detvy a zároveň do celku Zvolenská kotlina (podcelok Detvianska kotlina) a zľava priberá prítok prameniaci na severozápadnom svahu vrchu Nad priekopou (512,6 m n. m.). Následne pokračuje na krátkom úseku severozápadným smerom až k sútoku s pravostranným Brezinským potokom. Odtiaľ už tečie k ústiu opäť juhozápadným smerom. Do Detvianskeho potoka sa vlieva v meste Detva v nadmorskej výške približne 385 m n. m.
Bakteriálne zoonózy (MKCH-10)
A20 - MOR - PESTIS
Zahŕňa infekcie zapríčinené Yersinia pestis
A20.0 - Bubonový mor
A20.1 - Kožná forma moru
A20.2 - Pľúcna forma moru
A20.3 - Morová meningitída
A20.7 - Septikemická forma moru
A20.8 - Iné formy moru A20.9 - Nešpecifikovaný mor
A21 - TULARÉMIA
Zahŕňa:
A21.0 - Ulceroglandulárna tularémia
A21.1 - Okuloglandulárna tularémia A21.2 - Pľúcna tularémia
A21.3 - Gastrointestinálna tularémia A21.7 - Generalizovaná tularémia
A21.8 - Iné formy tularémie
A21.9 - Nešpecifikovaná tularémia
A22 - SLEZINOVÁ SNEŤ - ANTRAX
Zahŕňa infekcie zapríčinené Bacillus anthracis.
A22.7 - Antraxová septikémia
A22.8 - Iné formy antraxu A22.9 - Nešpecifikovaný antrax
Zahŕňa horúčku:
A23.0 - Brucelóza zapríčinená Brucella melitensis
A23.1 - Brucelóza zapríčinená Brucella abortus
A23.2 - Brucelóza zapríčinená Brucella suis
A23.3 - Brucelóza zapríčinená Brucella canis
A23.8 - Iná brucelóza
A23.9 - Nešpecifikovaná brucelóza
A24 - SOPĽAVKA - MALLEUS A MELIOIDÓZA - PSEUDOMALLEUS
A24.0 - Sopľavka A24.1 - Akútna a fulminantná melioidóza A24.2 - Subakútna a chronická melioidóza A24.3 - Iná melioidóza A24.4 - Nešpecifikovaná melioidóza
A25 - HORÚČKA OD UHRYZNUTIA POTKANOM
A25.0 - Spirilóza A25.1 - Streptobacilóza A25.9 - Horúčka od potkanieho uhryznutia nešpecifikovaná
A26 - ERYZIPELOID - RUŽA OŠÍPANÝCH
A26.0 - Kožný eryzipeloid A26.7 - Eryzipelotrixová septikémia
A26.8 - Iné formy eryzipeloidu
A26.9 - Nešpecifikovaný eryzipeloid
A27.0 - Leptospirosis icterohaemorrhagica - Weilova choroba A27.8 - Iné formy leptospirózy
A27.9 - Nešpecifikovaná leptospiróza
A28 - INÉ BAKTERIÁLNE ZOONÓZY NEZATRIEDENÉ INDE
A28.0 - Pasteurelóza
A28.1 - Choroba z mačacieho uškrabnutia A28.2 - Extraintestinálna yersinióza A28.8 - Iné špecifikované baktériové zoonózy nezatriedené inde
A28.9 - Nešpecifikovaná baktériová zoonóza
Košice I (okres)
Mestá
Košice
Mestské časti
Džungľa·Kavečany·Sever·Sídlisko Ťahanovce·Staré Mesto·Ťahanovce
Obyvateľstvo
Podľa sčítania obyvateľov v roku 2011 bolo zloženie obyvateľstva v okrese takéto:
Prochotský potok
Prochotský potok je potok na Strednom Pohroní, v západnej časti okresu Žiar nad Hronom. Je to pravostranný prítok Hrona, meria a je tokom III. rádu. Na dolnom toku sa na dvoch úsekoch rozvetvuje, najprv na území obce Horná Ždaňa (cca ) a potom pred obcou Dolná Ždaňa, obe ramená pretekajú obcou (cca ) a ústia do Hrona.
Prameň: v pohorí Vtáčnik na južnom svahu Troch chotárov v masíve Predného Kľaku, v nadmorskej výške okolo
Smer toku: po obec Prochot na juhovýchod, potom juhojuhovýchodným smerom až k obci Horná Ždaňa, kde sa stáča a tečie k ústiu na juh
Geomorfologické celky: 1.Vtáčnik, podcelok Nízky Vtáčnik, časť Prochotská kotlina, 2.Žiarska kotlina
Prítoky: sprava spod Magurky, Majspiakovský potok, Jastrabský potok, prítok z oblasti Na Táľoch, z východného úpätia Žiaru , z oblasti Lánov (na ňom malá vodná nádrž), zľava dva prítoky spod Malej Kršlej a spod Holého vrchu
Ústie: do Hrona na okraji intravilánu obce Dolná Ždaňa v nadmorskej výške okolo
Obce: osada Borovina, Prochot,osada Kopanica, Horná Ždaňa a Dolná Ždaňa
Pontarlier (obvod)
Pontarlier je obvod v departemente Doubs a regióne Franche-Comté vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 8 kantónov a 155 obcí.
Lisa Gerrardová
Lisa Gerrardová (* 12. apríl 1961, Melbourne, Austrália) je austrálska hudobníčka, speváčka a hudobná skladateľka. Preslávila sa ako členka hudobnej skupiny Dead Can Dance, ktorú spoluzaložila a tvorila s Brendanom Perrym.