cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žigmund (Svätá rímska ríša)
Význam
V Uhorsku bol prevažne neobľúbený, pretože hneď na začiatku dal Moravanom do zálohy západné Slovensko, ďalej preto, že kruto postupoval proti odporcom, ale najmä preto, že štedro obdarúval svojich prívržencov (dve tretiny z dovtedajších kráľovských majetkov dal do trvalej držby prevažne veľmožom a z ich vplyvu sa potom nevedel vymaniť). V šľachtickej tradícii je považovaný za falošného, vierolomného a pomstychtivého panovníka. Na druhej strane neslobodno zabudnúť, že pomerne úspešne bránil juh Uhorska proti viacerým nepriateľom.
Aj v Česku bol neobľúbený, tu však pre upálenie Jána Husa (po jeho upálení dostal prezývku „líška ryšavá“). Husitská revolúcia v Čechách mu napokon bránila prevziať vládu v Českom kráľovstve celých šestnásť rokov.
Csataszög
Má rozlohu 1121 ha a žije tu 338 obyvateľov (2007).
Vírnik (lietadlo)
náhľad|Vírnik EC-FH5. Vírnik (iné názvy: autogíra, autogýra, gyroplán) je lietadlo ťažšie ako vzduch, ktorého rotujúce nosné plochy (rotory) na rozdiel od vrtuľníka nie sú poháňané vlastným motorom, ale len účinkom prúdu vzduchu za letu (t. j. aerodynamickými silami), a ktorého dopredný pohyb je vytváraný samostatnou vrtuľou (tá môže byť tak ťažná, ako aj tlačná) poháňanou motorom.
Prvý vírnik zostrojil v roku 1923 Španiel Juan de la Cierva. Pred druhou svetovou vojnou boli vírniky obľúbené ako pozorovacie a spojovacie lietadlá. Ich prednosťou bola najmä nízka minimálna rýchlosť a veľmi krátka štartovacia aj pristávacia dráha. Napríklad počas druhej svetovej vojny boli vírniky ťahané nemeckými ponorkami a používané na pozorovanie. Po vojne boli nahradené vrtuľníkmi, ktoré majú úplne kolmý vzlet aj pristátie a dokážu visieť vo vzduchu, takže sú na pozorovanie alebo záchrannej služby oveľa vhodnejšie. Dnes vírniky používajú najmä leteckí nadšenci, ktorí túžia po niečom nezvyčajnom a cenovo oveľa dostupnejšom ako vrtuľník. Z podobných dôvodov sú aj obľúbenou predlohou pre leteckých modelárov.
Chasmosaurinae
Chasmosaurinae (alebo tiež Ceratopsinae) boli významnou a početnou skupinou rohatých dinosaurov z čeľade Ceratopsidae, príbuzných napríklad rodom Triceratops a Chasmosaurus. Vyskytovali sa v období vrchnej kriedy (stupeň Kampan) a vyhynuli spolu s ostatnými nelietavými dinosaurami na konci tohto obdobia (asi pred 65 miliónmi rokov). Vyznačujú sa relatívne veľkým krčným golierom, dvoma dlhými nadočnicovými rohmi a krátkym nosovým rohom. Výrazná väčšina z nich bola opísaná z územia Severnej Ameriky (Kanada a Mexiko), jeden rod je však známy aj z Ázie.
Ján Boleslav Kladivo
Ján Boleslav Kladivo (* 7. apríl 1964, Trenčianske Teplice) je slovenský pesničkár a skladateľ elektroakustickej hudby. V roku 2009 získal na Radio Head Awards cenu kritikov za album Rozhľadňa.
Sommeilles
Sommeilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Carl Zuckmayer
Carl Zuckmayer (* 27. december 1896, Nackenheim, Nemecko – † 18. január 1977, Visp, Švajčiarsko) bol nemecký spisovateľ a dramatik.
Sommeilles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Apofthegmata tón hagión paterón
Apofthegmata tón hagión paterón (ďalšie názvy pozri nižšie) je rozsiahla zbierka výrokov (apoftegma) a príbehov o mníchoch, ktorí žili v neskoroantickom Egypte - ide o zbierku výrokov a príbehov púštnych otcov, ktorá sumarizuje plody duchovnej skúsenosti  anachorétskeho života. Má kľúčový význam pre dejiny mníšstva.
Carl Zuckmayer
Carl Zuckmayer v medzivojnovom období pôsobil ako dramaturg vo viacerých nemeckých divadlách, ktoré uviedli aj ním napísané hry. Po nástupe nacizmu v roku 1933 boli jeho hry zakázané. Zuckmayer sa presťahoval do Rakúska, kde napísal pár hier. Po obsadení Rakúska Hitlerom ušiel do Švajčiarska a neskôr (1939) do USA, kde písal scenáre pre Hollywood. Neskôr si kúpil aj farmu.
Po skončení Druhej svetovej vojny dostal občianstvo USA a pracoval pre americkú vládu. Vrátil sa do Nemecka ako kultúrny atašé a podieľal sa na dokumentovaní vojnových zverstiev. Napísal viacero hier. Veľký úspech v povojnovom Nemecku mala hra „Des Teufels General“ so silným protinacistickým odkazom.
Apofthegmata tón hagión paterón
Názvy
Názvy sú:
Vznik
Jednotlivé apoftegmy vznikli ako odpovede na otázky, ktoré jednotlivým pustovníkom kládli ich žiaci, ktorí k nim prichádzali pre spásonosnú radu. Jadro Apofthegmata tón hagión paterón bolo zozbierané a spísané v piatom alebo šiestom storočí,, prípadne na začiatku 5. storočia. Časť apoftegiem pochádza zo 4. storočia, resp. možno väčšina z nich.
Presné určenie miesta, času a v ktorom jazyku (gréčtina alebo koptčina) bola Apofthegmata tón hagión paterón zapísaná nie je jednoznačne zistené.
Obsah zbierky
Apofthegmata tón hagión paterón je usporiadaná podľa abecedy (podľa autorov jednotlivých apoftegiem) to je tzv. Alfabetikon (iné názvy: Gerontikon) alebo podľa tém - Verba Seniorum. Jadro zbierky tvorí 400 sentencií, ktoré dávajú praktické rady pre život mníchov a pustovníkov. Najstaršie apoftegmy sú prosté: otázka-odpoveď, niekedy iba odpoveď, inokedy sa dejová línia rozvinie viac - môže ísť o krátku poviedku; občas otcovia nezodpovedajú slovom, ale gestom. Dogmatické otázky sú zastúpené málo. Niektoré obsahujú extrémne asketické postoje a sú nepriateľské k ženám a antickej vzdelanosti, ostatné reprezentujú umiernenejšie postoje. Každá apoftegma odráža konkrétnu skúsenosť jedinečnej osoby, takže je možné v nich nájsť aj rozpory. Všetky však zdôrazňujú jednu cnosť: pokoru.
Zbierka je užitočný zdroj na výskum sociálnej a kultúrnej histórie 4. storočia, resp. spoločenského a intelektuálneho života neskorej antiky, hoci svojim duchom je vzdialená helenistickej tradícii.
Preklady
Apofthegmata tón hagión paterón bol rozšírený spis, o jeho popularite svedčia preklady do rôznych jazykov: latinčiny (zachovala sa v štyroch rozličných zbierkach ), koptčiny, sýrčiny, arménčiny, gruzínčiny, arabčiny, amharčiny, staroslovienčiny a sogdčiny (z prekladu sa zachovali fragmenty).
Ako prvé vznikli latinský a sýrsky preklad (oba preklady z gréčtiny), potom arménsky a gruzínsky a ako posledné arabský, etiópsky a slovanský preklad.
Preklady do súčasných jazykov
V posledných 30 rokoch (stav k roku 2010) vzniklo množstvo vedeckých publikácii na tému apoftegiem a boli preložené do mnohých moderných jazykov.
Horní Radslavice
Horní Radslavice je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 91 obyvateľov, z toho 42 mužov a 49 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,1 roka (muži 46,3 roka, ženy 46,0 roka).
Uhoľné vrece
thumb|Hmlovina Uhoľné vrece
Uhoľné vrece je najznámejšia tmavá hmlovina viditeľná aj voľným okom ako tmavá oblasť na oblohe. Nachádza sa v súhvezdí Južný kríž na južnej oblohe, pričom od Slnka je vzdialená okolo 600 svetelných rokov.
Starý židovský cintorín (Praha)
thumb|Starý židovský cintorín v Prahe
Grandecourt
Grandecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Starý židovský cintorín (Praha)
Poloha
Každá židovská obec mala svoju svätyňu (synagógu) a pri nej aj svoj cintorín, no väčšina židovských cintorínov sa nachádzala na neobývanom území. Pražský Starý židovský cintorín je v tomto výnimkou, pretože sa nachádza na malom, uzavretom území, takže sa stal súčasťou zahusťujúceho sa mesta. Jeho presné umiestnenie je medzi ulicami ''U starého hřbitova, Břehová, 17. listopadu a Široká''.
Grandecourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Starý židovský cintorín (Praha)
Opis
Cintorín má nepravidelnú, no pomerne rozsiahlu plochu (o určité pozemky prišiel počas pražskej asanácie Starého Mesta). Je uzavretý medzi obvodovými múrmi, ktoré boli postavené v roku 1911 a je osadený stromami (javor, jaseň, agáty a i.). Cintorín obsahuje 12 000 náhrobných kameňov a náhrobných domčekov, ktoré vznikali najmä v období baroka. Je tiež jediným cintorínom Európe, na ktorom sa zachovalo tak veľké množstvo týchto náhrobných domčekov. Všetky náhrobky sú kamenné (zo žuly, pieskovca a mramoru) a vznikali od obdobia gotiky až do neskorého baroka. Na náhrobkoch sa v neskorších rokoch objavujú i rôzne motívy zo židovskej tradície, ako napr. strapec hrozna (symbol plodnosti a múdrosti), pokladnička (symbol dobročinnosti) alebo šesťcípa Dávidova hviezda, no objavujú sa tiež symboly pôvodu (napr. pri potomkoch chrámových kňazov), rodinné symboly alebo symboly povolaní (napr. nožničky pri krajčírovi alebo husle pri hudobníkovi).
Grandecourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Starý židovský cintorín (Praha)
Opis
Najstarší náhrobok pochádza z roku 1439. I vďaka tomu, že bol jediným židovským cintorínom, jeho kapacita nemohla postačovať tak rozsiahlej židovskej komunite, ako žila v Prahe, preto sa mŕtvi pochovávali vo vrstvách nad sebou. Dnes sa tu nachádzajú hroby, ktoré majú aj 12 vrstiev hrobov nad sebou. Vedľa cintorína je tiež postavená obradná sieň v novorománskom štýle, ktorú postavili podľa projektov J. Gerstla v rokoch 1906 – 1908.
História
thumb|Pohľadnica č. 782 od autorov Knackstedt & Näther približne z roku 1900
Starý židovský cintorín bol založený niekedy v 1. polovici 15. storočia a od 70. rokov 15. storočia bol jediným židovským cintorínom v Prahe. Jeho predchodcom bol cintorín z Nového Mesta nazývaný Židovská záhrada. V 16. a 17. storočí sa niekoľkokrát rozširoval a pochovávalo sa na ňom až do roku 1787. V tomto roku vyšlo nariadenie cisára Jozefa II., podľa ktorého sa nesmelo pochovávať vo vnútri mesta. Po jeho uzavretí začala využívať židovská komunita dva menšie cintoríny v Prahe na Žižkove. V súčasnosti je používaný iný cintorín neďaleko Olšanských cintorínov. Ostatné pražské cintoríny sú ponechané ako nemí svedkovia dávnych dní.
Pochované osobnosti
Na cintoríne je pochovaných mnoho významných osobností židovskej komunity, ako:
Iné projekty
.
M2
M2 môže byť
Teória pravdepodobnosti
Teória pravdepodobnosti alebo počet pravdepodobnosti je odvetvie matematiky, ktoré umožňuje nachádzať podľa pravdepodobností jedných náhodných udalostí iné náhodné udalosti, ktoré nejakým spôsobom súvisia s prvými. Je vhodná na opísanie experimentov, ktoré aj pri nezmenených podmienkach môžu viesť k rozličným výsledkom.
Boothijský záliv
náhľad|vpravo|Boothijský záliv
Boothijský záliv je záliv v severnej Kanade medzi Boothijským polostrovom a Baffinovým ostrovom.
Gumova hmlovina
Gumova hmlovina (Gum 12) je emisná hmlovina nachádzajúca sa na oblohe v južných súhvezdiach Plachty a Korma. Predpokladá sa, že je to expandovaný a stále expandujúci zvyšok supernovy spred milióna rokov. Hmlovina nie je viditeľná z prevažnej väčšiny územia Európy ani Spojených štátov.
Je pomenovaná po jej objaviteľovi, austrálskom astronómovi menom Colin Stanley Gum (1924 – 1960). S priemerom 35° je vizuálne najväčšia hmlovina na oblohe vôbec. Je však taká slabá, že je viditeľná len na fotografiách s dlhou expozíciou. Jej celková magnitúda je približne 12. V súčasnosti sa ešte stále rozpína. Nachádza sa vo vzdialenosti okolo 1 200 ly (iný zdroj udáva 6 000 ly) a jej ionizované plyny riedko zapĺňajú priestor o priemere 750 ly. Z rozmerov hmloviny sa usudzuje, že supernova, ktorá ju vytvorila, vzplanula pred miliónom rokov. Iný zdroj udáva ako odhadovaný rok jej vzplanutia 9000 pred Kr., ďalší 9000 až 3000 pred Kr. Predpokladá sa, že supernova bola v čase svojho výbuchu oveľa jasnejšia než ktorákoľvek iná doteraz spozorovaná supernova. Jej jasnosť možno presahovala aj jasnosť Mesiaca v splne. Niekoľko mladých horúcich hviezd budí fluorescenciou hmlovinu k žiareniu, bez ktorého by sama už dávno vyhasla. V hmlovine sa nachádza pulzar Vela, ktorý bol registrovaný aj na optických vlnových dĺžkach. Podľa jedného zdroja je pozostatkom po hviezde, ktorá vytvorila Gumovu hmlovinu, podľa iného je omnoho mladší než samotná hmlovina.
Sasu Hovi
Sasu Hovi (* 12. august 1982, Toijala, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový brankár. V sezóne 2015/16 pôsobil ako asistent trénera Tureckého národného tímu. Od roku 2020 pracuje ako skaut v tíme Seattle Kraken hrajúcom v NHL.
Kuopio
Kuopio je mesto vo východnom Fínsku. Jeho viac ako 105 000 obyvateľov ho radí na ôsme miesto vo Fínsku pred Lahti a za Jyväskylä. Mesto má rozlohu 1 730 km², z čoho 805 km² je vodná plocha.
Bohuslav Fuchs
Prof. Ing. arch. Bohuslav Fuchs, DrSc. (* 24. marec 1895, Všechovice – † 18. september 1972, Brno), bol český architekt a urbanista, predstaviteľ česko-slovenského funkcionalizmu.
Kuopio
Mesto leží prevažne na polostrove vybiehajúcom do jazera Kallavesi.
Bohuslav Fuchs
Život
Narodil sa 24. marca 1895 v obci Všechovice, do rodiny malého obchodníka. Navštevoval reálnu školu, kde sa vyučil za murára. Neskôr navštevoval Gymnázium v Holešove a Stavebnú Priemyslovú školu v Brne, ktorú absolvoval v roku 1915. Od roku 1916 bol študentom na Akadémii výtvarných umení (AVU) v Prahe. Študoval pod vedením profesora Jána Kotěru, v ktorého ateliéri pracoval v rokoch 19191921. Ďalšie dva roky spolupracoval v spoločnom ateliéri s Jozefom Štěpánkom. V roku 1922 sa natrvalo usadil v Brne. Zoznámil sa s mestským architektom Jindřichom Kumpoštom, ktorý mu ponúkol zamestnanie v architektonickom a regulačnom oddelení mestského stavebného úradu v Brne. Tu pôsobil v rokoch 19231929. V roku 1929 založil svoj vlastný ateliér. V rokoch 19381940 bol profesorom na Umeleckopriemyslovej škole v Zlíne. Od roku 1945 učil architektúru na Vysokej škole technickej Dr. Eduarda Beneša v Brne, kde ho v roku 1947 vymenovali za profesora. V rokoch 19481949 pôsobil ako dekan odboru Architektúry a Pozemného staviteľstva a v rokoch 19511952 a 19551958 ako dekan Fakulty architektúry a pozemného staviteľstva, po tzv. kádrových previerkach, bol nútený opustiť učiteľské miesto na vysokej škole. Následne bol obvinený a odsúdený k dvom rokom väzenia podmienečne. Zomrel dňa 18. septembra roku 1972 v Brne.
Sasu Hovi
Klubový hokej
V sezóne 2007/08 bol brankárom s najlepšou percentuálnou úspešnosťou zásahov v základnej časti aj v play-off, Slovan obhájil majstrovský titul. V semifinálovej sérii s Trenčínom dokonca skóroval, bol to prvý gól, ktorý strelil brankár v slovenskej extralige.
Bohuslav Fuchs
Tvorba a dielo
thumb|right|Kúpele v Zábrdoviciach. thumb|right|Hotel Avion – súčasný stav. Fuchs sa venoval architektúre a urbanizmu, ale aj obnove pamiatok či dizajnu úžitkového umenia. Jeho celoživotné dielo obsahuje vyše 500 projektov, z toho 150 realizovaných. Okrem toho sa venoval pedagogickej aj teoretickej činnosti.
Kuopio
Kuopio bolo založené roku 1653, ale mestom sa stalo až povýšením roku 1775 za vlády švédskeho kráľa Gustáva III..
Bohuslav Fuchs
Architektúra
Prvé náčrty Fuchsovej tvorby pochádzajú ešte z čias, keď študoval na stavebnej priemyslovke pod vedením Jaroslava Syrište. Práce z tohto obdobia boli do značnej miery ovplyvnené súdobou architektúrou kubizmu, rondokubizmu, čo súviselo z dobou hľadania národného štýlu v Česko-Slovensku. Na Fuchsových prácach a realizáciách po absolvovaní AVU je zjavný vplyv Kotěrových princípov tvorby. Ťažiskom mu bol funkčný priestor, ktorý dosahoval technickými a konštruktívnymi prostriedkami. Pred rokom 1925 sa na jeho tvorbe prejavil vplyv holandskej neoplastickej skupiny De Stijl. Z tohto obdobia nesie jeho práca spoločné prvky pravouhlého členenia plôch, vertikálne a horizontálne členených do abstraktnej kompozície, ukončenej plochou strechou. Veľkú pozornosť venuje tektonike muriva a skladbe článkovej architektúry. Z tohto obdobia sú známe projekty ako napr.: návrh na stále Zemské výstavisko (Brno, 1924), Obchodná a administratívna budova Mastnej Burzy (Brno, 19241925), Obradná sieň ústredného cintorína (Brno, 1925).
Sasu Hovi
Klubový hokej
V ročníku 2009/10 bol na ročnom hosťovaní v Komete Brno. Po sezóne, v ktorej sa stal brankárom s najlepším percentom zásahov a získal Zlatú helmu za najužitočnejšieho hráča sa jeho hosťovanie v Brne zmenilo na prestup a Hovi podpísal s Kometou dvojročný kontrakt. V sezóne 2011/12 sa s Kometou dostal až do finále extraligy, kde robil dvojku Jiřímu Trvajovi. Finálovú sériu s Pardubicami však prehrali v pomere 2:4. Keďže zmluvu v roku 2012 nepredĺžil, stal sa voľným hráčom.
Kuopio
V Kuopiu nájdete niekoľko stavieb z 19. storočia. Za návštevu stojí luteránska katedrála postavená v rokoch 1806 až 1815 a pravoslávny chrám sv. Mikuláša. V meste je aj mestské múzeum a skanzen, múzeum umení a niekoľko galérií, tiež mestské divadlo, kino, knižnica a centrum hudby.
Bohuslav Fuchs
Architektúra
Zlom v práci Bohuslava Fuchsa nastal v polovici 20. rokov, a to pri stavbe Zemanovej kaviarne (Brno,1925). Na tejto realizácii je markantný odklon autora od neoplastickosti k funkčne a hlavne priestorovo orientovanej architektúre funkcionalizmu. Pri návrhu vychádzal z jednoduchej kompozície dvoch hranolov, pričom konečná podoba architektúry vychádza zo železobetónovej konštrukcie a funkčno-prevádzkovej schémy objektu. Takýto prístup s dôrazom na priestorové prelínanie interiéru a exteriéru sa stal pre jeho tvorbu charakteristický.Iné projekty z tohto obdobia: Hotel Avion (Brno, 1927), Pavilón mesta Brno (Brno, 1927), Hotel Passage (spolu s Antonínom Mullerom) (Brno, 1927), Mestské kúpele (Brno-Zábrdovice, 1929), Moravská banka spolu s Ernstom Wiesnerom (Brno, 1929), Masarykov študentský domov (Brno, 19281930), Odborná škola Vesna a domov Elišky Máchovej (Brno,1929), Zotavovňa Morava (Tatranská Lomnica, 19301931).
Kuopio
Kuopio je kultúrnym centrom východného Fínska. Mesto charakterizuje najmä tunajší dialekt fínčiny, chlieb plnený rybou (Kalakukko) a veža Puijo.
Sasu Hovi
Klubový hokej
V nasledujúcej sezóne však nikde nehral, doma vo Fínsku si chcel dokončiť štúdium na univerzite a psychicky si odpočinúť. Po roku sa však k hokeju vrátil, letnú prípravu pred sezónou 2013/14 absolvoval s fínskym klubom Ilves Tampere. Krátko po začiatku sezóny sa však dohodol na zmluve do konca sezóny s českým klubom Orli Znojmo hrajúcim v rakúskej nadnárodnej EBEL Lige. V klube sa stal suverénnou brankárskou jednotkou. Po sezóne svoju hráčsku kariéru definitívne ukončil.
Kuopio
Mesto je aj veľkým športovým strediskom. Rozsiahly lyžiarsky areál s bežeckými traťami pretínajúcimi okolie dopĺňajú skokanské mostíky. Známy je tiež každoročný korčuliarsky maratón.
Bohuslav Fuchs
Architektúra
Začiatkom 30. rokov došlo k ďalším zmenám vo Fuchsovej tvorbe. Pre čoraz častejšie používanú oceľovú konštrukciu sa mohol Fuchs vo svojich prácach odpútať od pustých tvarov ranej moderny. Architektonický výraz už nevychádza najmä z konštrukčného riešenia, a tak sa do funkčne odvodenej architektúry dostávajú výtvarne bohatšie kompozície. Do zdržanlivých elementárnych foriem s plochou strechou sa časom dostalo uvoľnenia v podobe organických foriem krivky, segmentu a plného oblúka. V tomto období pribudli stavby ako napr.: Nájomný dom Z.Rosenthalovej (Bratislava, 1935), Termálne kúpalisko Zelená žaba (Trenčianske Teplice, 19351936), administratívna budova firmy Alpa (Brno-Královo Pole, 1936), Zemské vojenské veliteľstvo (Brno, 19361937), Nádražný poštový úrad (Brno, 1938).
Kuopio
Do Kuopia sa dá pricestovať tak autom, ako aj vlakom, vrátane Pendolina alebo lietadlom.
Bohuslav Fuchs
Urbanizmus
Veľkú časť Fuchsovho diela okrem architektonických úloh zohrávali urbanistické návrhy. Už po absolvovaní akadémie, počiatkom 20. rokov sa zaoberal návrhmi pre reguláciu miest a mestských častí. Konkrétne išlo o: súťažný návrh na reguláciu a rozšírenie Prostějova (1920), súťažný návrh na reguláciu pobrežnej časti Malej Strany v Prahe (1922), štúdia regulačnej úpravy predmestia Klárová v Prahe (1922). Po usadení v Brne a pri práci na mestskom úrade sa zaoberal štúdiami na reguláciu Veľkého Brna, ktoré vzniklo pripojením predmestských obcí k historickému centru. Z tohto obdobia je podstatná najmä štúdia Tangenta (19261927), v ktorej sa spolu s Jozefom Peňázom a Františkom Sklenářom zaoberali reguláciou Brna a rozšírením jeho historického centra. Po nasledujúcich súťažných návrhoch na dopravný a hospodársky plán Brna (1933) ich teoretické a praktické skúsenosti z tejto oblasti zhrnuli v publikácii Cesta k hospodářské obrodě ČSR. V rokoch 19361952 spracoval územno-plánovacie štúdie a regulačné návrhy pre viac ako štyridsať obcí a miest. Ďalšou významnou urbanistickou prácou bola jeho Metoda Reginálniho Plánování, kde určil spôsob ako riešiť územia regiónov novými pracovnými postupmi. Jeho teóriu si v roku 1951 overil pri štúdii územia Okřišky a Předín. V Priebehu 50. a začiatkom 60. rokov sa Fuchs zaoberal urbanizmom veľkých mestských aglomerácií a ich historických centier. Príkladom sú smerné územne plány pre Košice z roku 1951 a neskôr pre Nitru z roku 1952. Pri riešení veľkých urbanistických komplexov sa mu stalo východiskom urbanistické zónovanie, ktoré si vyskúšal priexperimentálnej štúdii sídla pre 300 tisíc obyvateľov (1962). Jednou z jeho posledných prác bol súťažný návrh na riešenie zástavby okolia Národného divadla v Prahe (1962, 1964).
Kuopio
Kuopio je podobne ako veľa iných fínskych miest univerzitným mestom a darí sa tu výskumu v mnohých oblastiach.
Bohuslav Fuchs
Obnova pamiatok
V 50. rokoch sa Fuchs zaoberal problematikou pamiatkovej starostlivosti a podieľal sa na pláne na asanáciu historického jadra Brna z roku 1958 a na rekonštrukcii napr. Reduty a Umelecko priemyslového múzea v Brne.
Dizajn
Okrem navrhovania drobných predmetov úžitkového umenia, Fuchs inicioval vznik podnikov na výrobu bytových doplnkov: Standart bytové společnosti, Dielne umeleckej keramiky, Magazín AKA.
Sasu Hovi
Reprezentačná kariéra
Hovi bol raz nominovaný na jednu z reprezentačných akcií ako tretí brankár, za fínsky národný tím si však nikdy nezachytal. Počas jeho úspešného pôsobenia v Slovane ho oslovil vtedajší tréner slovenského národného mužstva Július Šupler. V tom období bol u nás problém s brankárskym postom a preto chceli Hovimu vybaviť slovenské občianstvo, aby mohol chytať za Slovensko. Po dlhom premýšľaní sa však Hovi rozhodol ponuku neprijať, pretože by nasledujúce dva roky nemohol chytať za tú fínsku.
Mníchovská škola
Mníchovská škola je významná maliarska škola
Rímskokatolícka teológia
Rímskokatolícka teológia uznáva právo i hranice rozumu, ktorý i napriek tomu, že nemôže získať nijaký dokonalý vhľad do tajomstva viery, môže predsa len dosiahnuť určitý vhľad prostredníctvom porovnania s prirodzenými poznatkami, s odkazom na suvislosť právd viery medzi sebou navzájom a s existenčným cieľom človeka. Vaticanum II sa zasadzuje za slobodu teologického bádania, požaduje ekumenické zameranie, teológiu biblicky orientovanú, zasadzuje sa za casový výklad viery a podáva predovšetkým náčrt štúdia teológie s osobitným zreteľom na filozofiu.
Konyár
Konyár je obec v Maďarsku v Hajducko-bihárskej župe v obvode Derecske–Létavértes.
Má rozlohu 4170 ha a žije tu 2179 obyvateľov (2007).
Baffinovo more
right|thumb|Baffinovo more thumb|right|Plávajúci ľadovec v Baffinovom mori
Baffinovo more (- slovenský normovaný názov) alebo Baffinov záliv je morský záliv medzi Atlantickým a Severným ľadovým oceánom. Je dlhý 1 130 km v severojužnom smere, má rozlohu 690 tisíc km² a maximálnu hĺbku 2 136 m. Väčšinu roka je nesplavný pre zaľadnenie a plávajúce ľadovce. Lovia sa tu ryby a veľryby.
Baffinovo more je ohraničené Baffinovým ostrovom na západe, Grónskom na východe a Ellesmerovým ostrovom na severe. Je spojené s Atlantickým oceánom prostredníctvom Davisovho prielivu a so Severným ľadovým oceánom niekoľkými úzkymi kanálmi Naresovho prielivu (Smithov a Robesonov prieliv). Tieto kanály sú počas celého roku pokryté polárnym ľadom.
Záliv bol objavený v roku 1562 a je pomenovaný po Williamovi Baffinovi, prvom bádateľovi, ktorý sa v ňom plavil v roku 1616.
Mužská štvorhra na Brasil Open 2003
Mužská štvohra na Brasil Open 2003 sa hrala ako súčasť Brasil Open 2003 od 8. do 15. septembra 2003. Titul získali Austrálčan Todd Perry a Japonec Thomas Šimada, ktorí vo finále porazili americko-bahamský pár Scott Humphries, Mark Merklein 6-2 6-4. Pre Perryho to bol prvý a pre Šimadu posledný tretí titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Horní Rožínka
Horní Rožínka je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 86 obyvateľov, z toho 44 mužov a 42 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 34,1 roka, ženy 44,5 roka).
Grandvelle-et-le-Perrenot
Grandvelle-et-le-Perrenot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hudsonov záliv
thumb|Mapa Hudsonovho zálivu thumb|Hudsonov záliv na zväčšenej satelitnej snímke z 21. mája 2005
Hudsonov záliv je veľký záliv na severovýchode Kanady. Odvodňuje rozsiahle oblasti severných oblastí Ontária, Quebecu, Manitoby a juhovýchodné oblasti Nunavutu. Na juhu zálivu leží malý výbežok - Jamesova zátoka. Medzinárodná hydrografická organizácia (IHO) uvádza Hudsonov záliv ako časť Severného ľadového oceánu. Záliv je na východe prepojený Hudsonovým prielivom s Atlantickým oceánom a na severe so Severným ľadovým oceánom cez Foxov prieplav a úžinu Fury a Hecla. Všetky ostrovy v zálive prináležie teritóriu Nunavut.
Záliv nesie meno podľa polárneho bádateľa Henryho Hudsona, ktorý záliv preskúmal v roku 1610 na lodi Discovery. Na svojej štvrtej ceste pri hľadaní severnej cesty do Číny vplával 2. augusta do zálivu a počas niekoľko ďalších mesiacov zmapoval jeho južné pobrežie. Príchodom zimy Discovery uviazla v ľade a posádka strávila zimu na brehu južného cípu Jamesovej zátoky. Keď ľad na jar povolil, Hudson chcel v prieskume pokračovať avšak vzbura posádky 22. júna 1611 mu v tom zabránila. Následne bol potom spolu so synom a niekoľkými ďalšími členmi osádky z lode vysadený na malom člne a ďalšie putovanie nikto z nich neprežil.
Pravdivostná tabuľka
Pravdivostná tabuľka je nástroj definovania logických operátorov pri tabuľkovom budovaní výrokovej logiky.
Príklad:
Emil Belluš
Prof. Ing. arch. Emil Belluš, DrSc. (* 19. september 1899, Slovenská Ľupča – † 14. december 1979, Bratislava) bol slovenský architekt, predstaviteľ funkcionalizmu.
Životopis
Narodil sa do rodiny stolárskeho majstra Daniela Belluša a jeho manželky Anny ako ich prvorodený potomok. Východiskom jeho umeleckého úspechu bolo kultúrne orientované rodinné zázemie, ktoré ho formovalo od útlej mladosti. Otec, hoci remeselník, sa činorodo zapájal do kultúrneho života Banskej Bystrice, zaujímal sa o divadlo a výtvarné umenie a bolo len prirodzené, že i svoje deti orientoval týmto smerom.
Kariéra
V roku 1924 ako absolvent projektuje svoju prvú budovu v tradicionalistickom duchu, polyfunkčný Národný dom v Banskej Bystrici. Od roku 1925 má vlastný ateliér v Bratislave a stal sa členom Spolku slovenských umelcov a pravidelne sa zúčastňoval sa všetkých jeho výstav v Bratislave, Hodoníne i Krakove. Tu položil základy svojej neskoršej spolupráce s Martinom Benkom i Jankom Alexym. V roku 1928 sa stal členom kuratória novozaloženej Školy umeleckých remesiel (spolu s Dušanom Jurkovičom a Fridrichom Weinwurmom). Okrem iného spolupracoval aj s režisérom Jánom Jamnickým v Slovenskom národnom divadle ako scénograf. Taktiež patril medzi členov redakčného kruhu kultúrneho časopisu Nová Bratislava.
Zaslúžil sa o založenie Slovenskej vysokej školy technickej (dnešná Slovenská technická univerzita) a architektonického školstva na Slovensku, kde v rokoch 1939 až 1970 pôsobil ako profesor, z toho v rokoch 1945 až 1946 ako dekan odboru inžinierskeho staviteľstva. V roku 1955 sa stal akademikom Slovenskej akadémie vied a roku 1956 získal titul DrSc. Jeho poslednou budovou je Mladá Garda v Bratislave z roku 1954, neskôr sa venuje už iba teoretickej a pedagogickej činnosti.
Emil Belluš mal tiež veľký podiel na založení spolkovej činnosti architektov. Bol predsedom Spolku architektov Slovenska (1945 – 1953) a Zväzu slovenských architektov (1955 – 1956). Založil viaceré odborné časopisy, napr. v roku 1939 Technický obzor slovenský, neskôr v SAV Architektúru a urbanizmus a Životné prostredie. Napísal Encyklopédiu pozemného staviteľstva.
Tridsiate a štyridsiate roky boli pre Emila Belluša vrcholným tvorivým obdobím. Vyprojektoval množstvo verejných, administratívnych, obytných aj priemyselných stavieb. Tie bratislavské silne ovplyvnili a dodnes ovplyvňujú tvár mesta, či už to boli tzv. družstevné domy z rokov 1934 až 1935 v dolnej časti terajšieho Námestia SNP, alebo budova Národnej banky (dnešná Generálna prokuratúra SR) na Štúrovej ulici, administratívna budova Coburg na Dostojevského rade (v spolupráci s architektmi Weinwurmom a Vécseim) z roku 1937, budova obchodnej komory (dnes sídlo Syndikátu novinárov) na Župnom námestí či 400 sociálnych bytov na Miletičovej a Trenčianskej ulici. Podobne aj hlavná pošta v Piešťanoch a mestské sporiteľne (dnes banky) v Martine a v Banskej Bystrici sú aj v súčasnosti dôležitými bodmi v urbanizme týchto miest.
Skutočnou učebnicou dokonalých proporcií je mlyn "NUPOD" v Trnave z roku 1936 a vodojem z roku 1941 v tom istom meste, ktorý je považovaný za jednu z Bellušových najkrajších stavieb. Málokto pozná pôsobivú továreň Dinas v Banskej Belej, kde Belluš navrhol sústavu škrupinových striech, vďaka ktorým budova dokonale zapadá do kopcovitého terénu.
Tvorivý záber Emila Belluša bol nesmierne široký. Jedným z takmer neznámych rozmerov jeho tvorby bola aj jeho scénografická práca. Manželkin brat Ján Jamnický, ktorý bol známym avantgardným režisérom, Belluša uviedol do novej tvorivej oblasti, scénického výtvarníctva. Belluš bol zakladateľskou osobnosťou modernej slovenskej scénografie a spolu s Jamnickým poriadne predbehli svoju dobu.
Medzi jeho ďalšie diela, ktoré projektoval ako mladý absolvent, patrí aj pamätník a náhrobný kameň iniciátorov a vodcov vzbury 72. pešieho pluku v tzv. Vodných kasárňach na dunajskom nábreží, M. Jurzu aj J. Škapíka, zastrelených v júni 1918 a pochovaných v Slávičom údolí. Jeho blízky vzťah ku kultúre dokumentuje aj to, že po celý život venoval mimoriadnu pozornosť úlohám, ktoré pozdvihovali národnú kultúru.
Dielo Emila Belluša znamená významný prínos nielen pre slovenskú, ale aj pre európsku funkcionalistickú architektúru. Kolonádový presklený most ponad Váh v Piešťanoch z prvej polovice tridsiatych rokov 20. storočia spolu s Krematóriom v Bratislave od architekta Ferdinanda Milučkého zaradila medzinárodná únia architektov medzi najzaujímavejšie stavby sveta, čo mu prinieslo miesto v zozname iných slávnych mostov planéty. Architektonické projekty Emil Belluš otvoril moderným trendom, ale rešpektoval aj národné tradície. Veľká časť jeho diel sa stala národnými kultúrnymi pamiatkami.
Uznávaný architekt ovplyvnil podobu mnohých slovenských miest nielen vlastnou tvorbou, ale sprostredkovane aj tvorbou svojich nasledovníkov. Za jeho dielo mu bol v roku 1965 udelený titul Národný umelec a roku 1974 získal Cenu Dušana Jurkoviča. Akademickí hodnostári Fakulty architektúry STU v Bratislave sa rozhodli pomenovať aulu STU Bellušovým menom a vo vestibule auly umiestnili bustu tohto významného slovenského architekta od akademického sochára Milana Lukáča.
Emil Belluš zomrel 14. decembra 1979 v Bratislave ako osemdesiatročný. Na jeho počesť sa od roku 1990 udeľuje Cena Emila Belluša za celoživotné dielo.
Medzinárodné výstavy
Bol účastníkom týchto výstav: Viedeň 1934, Brusel 1935, EXPO Paríž 1937, New York 1938, Paríž 1947, Čína 1955 a Krakov 1957
Korporatívny štát
Korporatívny štát je štát vytvorený na báze korporativizmu.
Grónske more
thumb|right|Poloha mora. Grónske more je okrajové more Atlantického oceánu medzi Grónskom, Špicbergami a ostrovom Jan Mayen.
Má rozlohu asi 1,2 mil km2. Priemerná hĺbka je takmer 1 450 m, najhlbší bod je v hĺbke 4 800 m.
More je husto obývané nižšími formami života zo spodku potravinového reťazca.
Sommelonne
Sommelonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vladimír Dedeček
right|thumb|Komplex budov [[Incheba v Bratislave, architekt Vladimír Dedeček, z pôvodného projektu bola realizovaná len malá časť]] right|thumb|[[Prístavba Slovenskej národnej galérie|Moderné premostenie Slovenskej národnej galérie patrí medzi najkontroverznejšie Dedečkove projekty]] right|thumb|Dom kultúry Dúbravka náhľad|[[Slovenský národný archív]]
Ing. arch. Vladimír Dedeček (* 26. máj 1929, Turčiansky Svätý Martin – † 29. apríl 2020) bol slovenský architekt aktívny v Bratislave.
Carlos Mencia
Ned Arnel Mencía (* 22. október 1967, San Pedro Sula, Honduras) je americký herec.
Chlumek
Chlumek je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 186 obyvateľov, z toho 88 mužov a 98 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,8 roka (muži 43,4 roka, ženy 42,2 roka).
RK Croatia Osiguranje Záhreb
RK Prvo plinarsko drustvo Záhreb je chorvátsky mužský hádzanársky klub zo Záhrebu. Vznikol v roku 1922 pod názvom RK Záhreb. Je 33-násobný majster krajiny a 25-násobný víťaz národného pohára, čo z neho robí najúspešnejší chorvátsky klubový celok histórie. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie 2 víťazstvá v Lige majstrov EHF 1991/92 a 1992/93, ďalšie 4 finálové účasti v Lige majstrov a 1 finálová účasť v Pohári víťazov pohárov EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Dukat Premijer liga, a taktiež európsku regionálnu SEHA ligu.
Úspechy
Chorvátska najvyššia súťaž:
Juhoslovanská najvyššia súťaž:
Víťaz Chorvátskeho pohára:
Víťaz Juhoslovanského pohára:
Bryan Singer
Bryan Singer (* 17. september 1965) je americký filmový režisér a producent. Singer získal prijatie u kritiky za jeho prácu na filme Podozriví a hlavne známy medzi fanúšikmi sci-fi a komiksov, za jeho prácu na prvom filme X-Men z dvoch a Superman sa vracia.
Biografia
Singer sa narodil v New York City a bol adoptovaný Grace (rodenou Sindenovou), aktivistkou životného prostredia, a Norbertom Daveom Singerovými, manažérom spoločnosti. Vyrástol v americko-židovskej domácnosti v Princeton Junction v New Jersey. Vyštudoval strednú školu West Windsor-Plainsboro High School South s maturitou v roku 1984. Na vysokej škole študoval výrobu filmov 2 roky na New Yorkskej škole vizuálneho umenia a neskôr filmové umenie na USC School of Cinematic Arts v Los Angeles. Herci Lori a Marc Singeroví sú jeho bratranci. Je Žid a bisexuál. Momentálne žije s herečkou Michelle Clunie, s ktorou má syna. Hovorí, že jeho životné skúsenosti z vyrastania ako menšiny ovplyvnili jeho filmy. Singer sa dlhodobo potýka s obvineniami sexuálneho obťažovania nezletilých chlapcov.
Messier 3
Messier 3 alebo M 3 alebo NGC 5272 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Poľovné psy. Objavil ju Charles Messier v roku 1764. Táto hviezdokopa je jedna z najväčších, jej priemer je 300 ly a pozostáva z takmer 500 000 hviezd. Je vzdialená približne 33 900 ly od Zeme a jej vek sa odhaduje na 6,5 miliardy rokov. M3 má zdanlivú magnitúdu 6,2, a za určitých podmienok je ju možné vidieť voľným okom a zároveň je to jedna z najjasnejších hviezdokôp na severnej nebeskej pologuli. Veľmi dobre sa dá pozorovať už v malom triédri.
Bainoceratops
Bainoceratops („hornatá rohatá tvár“) bol rod rohatého dinosaura, žijúceho v období vrchnej kriedy (stupeň kampán) na území dnešného Mongolska. Jediný známy druh Bainoceratops efremovi opísali ruskí paleontológovia Tereschenko a Alifanov v roku 2003.
Klasifikácia
Bainoceratops patrí medzi rohaté dinosaury (ceratopsy), skupinu bylinožravých dinosaurov s papagájovitými zobákmi, ktoré sa vyskytovali v Severnej Amerike a Ázii počas obdobia vrchnej kriedy, ktorá skončila zhruba pred 65 miliónmi rokov.
Materiál pozostáva iba z časti chrbtice, je však dostatočne diagnostický, aby ukázal odlišnosť tohto rodu a známejšieho Protoceratopsa. Bližšie príbuzný bol Bainosaurus napríklad rodu Udanoceratops.
4. multiplex
4. multiplex je multiplex na Slovensku, ktorý slúži na vysielanie platených, najmä komerčných rozhlasových a televíznych programov pomocou DVB-T2.
Od 19. Júna 2017 sú v tomto multiplexe aj kanály Markíza (HD), Dajto (SD) a Doma (SD), ktoré do konca roka 2016 boli v 2 multiplexe a všetky v SD kvalite. Zo skupiny Markíza sú v DVB-T2 (Plustelka) 3/4 kanálov. Posledný a najmladší kanál Markíza Krimi nevysiela v celoplošnom DVB-T2, no dá sa chytiť v okolí Košíc a Michaloviec v spoplatnenej službe Téčko (webstránka)
Programové zloženie
Jediný neplatený program je Viasat Nature.
V 4. multiplexe (DVB-T2 H.264) vysielajú tieto stanice:
Parametre
Vysielanie tohto multiplexu šíri 22 vysielačov. V rámci testu fungujú v multiplexe EPG aj teletext. Vysielanie je kódované systémom Irdeto.
M3
M3 môže byť
Palei-Aike
Palei-Aike, alebo Pali-Aike je názov vulkanického poľa, nachádzajúceho sa na juhu Patagónie, na hraniciach Čile a Argentíny, asi 150 km severovýchodne od mesta Punta Arenas. Komplex sa rozkladá na ploche 3 000 km2 a je tvorený viacerými maarmi, bazaltovými troskovými kužeľmi a lávovými prúdmi. Jeho vek sa odhaduje na koniec pleistocénu a holocén.
Granges-la-Ville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hádzaná na Letných olympijských hrách 1980
Hádzaná na Letných olympijských hrách 1980 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1980, ktorý sa konal v Moskve, v Sovietskom zväze v dňoch od 20.30. júla 1980, za účasti 12 mužských a 6 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1936 a toto bolo jeho 4. vydanie. Nováčikmi olympijského turnaja boli družstvá mužov Alžírska, Kuby a Kuvajtu a družstvá žien Česko-Slovenska, Juhoslávie a Konga. Zápasy sa hrali v arénach Dvorec sporta Sokolniki a Dvorec sporta Dynamo, ktorá bola vybudovaná špeciálne pre LOH. Kvôli bojkotovaniu hier niektorými krajinami sa niekoľko družstiev, ktoré sa na hry kvalifikovalo, odhlásilo.
Družstvo mužov získalo olympijský titul po finálovom víťazstve nad domácim. V ženskom turnaji zvíťazila rovnako keď v skupine vyhrala všetkých 5 zápasov.
Kvalifikácia
Pozn: Maďarsko nahradilo NSR, Kuvajt nahradil Japonsko a Alžírsko nahradilo Tunisko.
Pozn: Kongo, ako ďalší tím vo svetovej kvalifikácii, nahradilo Kórejskú republiku.
Play-off
náhľad|Zápas mužov medzi Sovietskym zväzom a Kuvajtom
Ženský turnaj
náhľad|Zápas žien medzi Sovietskym zväzom a Kongom
Play-off sa nehralo.
Konečné poradie
náhľad|Sovietske družstvo žien po víťazstve na turnaji
Jamesova zátoka
náhľad|Jamesova zátoka v lete 2000
Jamesova zátoka je veľká vodná plocha zasahujúca hlboko do severoamerickej pevniny v juhovýchodnej časti Hudsonovho zálivu.
Tvorí hranicu medzi provinciami Quebec a Ontário a ostrovy v ňom patria k teritóriu Nunavut. Ako prvý Európan ju navštívil Henry Hudson v roku 1610, po ňom ju v roku 1631 podrobne preskúmal kapitán Thomas James, po ktorom má meno. Je to najpriaznivejšia oblasť pre ľudský život z celého Hudsonovho zálivu a zohrávala významnú úlohu pri expanzii obyvateľov a spoločností z Kanady do severných oblastí.
Orosháza
Orosháza (slov. Oroš) je mesto v Maďarsku v Békešskej župe v Orosházskom okrese.
Má rozlohu 20 222 ha a žije tu obyvateľov .
Stredné Jutsko
Stredné Jutsko alebo Midtjylland alebo Region Midtjylland je jeden z piatich regiónov Dánska. Vznikol na základe správnej reformy Dánska z 1. januára 2007. Zahŕňa strednú časť Severného Jutska.
Chlumětín
Chlumětín je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 185 obyvateľov, z toho 103 mužov a 82 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,1 roka (muži 41,1 roka, ženy 50,0 roka).
Nórske more
Nórske more je okrajové more Atlantického oceánu, ktoré býva niekedy zaraďované k Severnému ľadovému oceánu. Tvorí dôležité spojenie medzi otvoreným severným Atlantikom a Severným ľadovým oceánom. More leží medzi Nórskom, Islandom, súostrovím Špicbergy a ostrovom Jan Mayen a má rozlohu 1,383 milióna km2. Na rozdiel od Severného mora, nadväzujúceho na juhu, a Barentsovho mora na severovýchode nie je šelfovým morom, ale dosahuje hĺbku až 4 000 metrov. Jeho dno je veľmi členité a bohaté na ložiská ropy a zemného plynu, pobrežné vody slúžia ako neresiská mnohým druhom rýb.
Severoatlantický prúd je príčinou vyrovnaných teplôt vody po celý rok, ktoré sú zhruba o 10 °C vyššie ako zodpovedá stupňu zemepisnej šírky. Spolu so susedným Grónskym morom je Nórske more miestom vzniku severoatlantického podmorského prúdu (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿); teplá voda Severoatlantického prúdu s vysokou salinitou sa tu ochladzuje a klesá do hlbín oceánu. Nórske more je rozhodujúcim miestom pre vznik a udržanie termohalinného výmenníku svetového oceánu.
Reliéf dna mora je tvorený dvoma výraznými podmorskými panvami – Nórskou panvou a Lofotskou panvou. Od Grónskeho mora je Nórske more na dne oddelené Mohnovým chrbtom. Pred zhruba osemtisíc rokmi došlo v Nórskom mori k obrovskému podmorskému zosuvu Storrega, ktorý mal za následok vlnu tsunami na pobreží Nórskeho a Severného mora.
Poloha a veľkosť
Juhovýchodnú hranicu tvorí nórske pobrežie od 61. rovnobežky po Severný mys. Hranicu s Barentsovým morom tvorí línia zo Severného mysu cez Medvedí ostrov k najjužnejšiemu bodu ostrova Západný Špicberg. Svah, ktorý delí podmorskú panvu od šelfového Barentsovho mora, prebieha pozdĺž 16. poludníka východnej dĺžky na sever mnoho kilometrov juhovýchodne od tradičnej hranice. Na severe prebieha hranica zo súostrovia Špicbergy cez ostrov Jan Mayen späť k najvýchodnejšiemu bodu Islandu, Gerpiru, a sleduje podmorský prah, ktorý delí nórsku a grónsku podmorskú panvu. Nórske more má rozlohu 1,383 milióna km² a objem 2,408 miliónov km³, je v priemere 2 kilometre hlboké. Podmorské prahy a kontinentálne svahy oddeľujú Nórske more od susedných morských oblastí. Na juhu leží Severné more na európskom kontinentálnom šelfe, na východe Barentsovo more na euroázijskom kontinentálnom šelfe. Na západe tvoria hranicu s Atlantikom južné časti škótsko-grónskeho chrbta. Chrbát leží v hĺbke len 500 metrov, len na niekoľkých miestach dosahuje hĺbku 850 metrov. Na severe leží chrbát Jan Mayen a Mohnov chrbát, ktoré sa nachádzajú v hĺbke 2 000 metrov, niektoré ich sedlá dosahujú hĺbku 2 600 metrov.
Vznik a tvar
Kontinentálny svah začína približne tam, kde pred 250 miliónmi rokmi bola hranica medzi Nórskom a Grónskom. Na severe prebieha východne od súostrovia Špicbergy, na juhozápade medzi Veľkou Britániou a Faerskými ostrovmi. Z časti ho vytvorili veľké zosuvy, z ktorých zosuv Storega pred 8 000 rokmi bol príčinou gigantickej vlny cunami na pobreží Severného mora. V oblasti kontinentálneho svahu sa nachádzajú bohaté loviská rýb a koralové útesy.
Pobrežie Nórskeho mora je silne ovplyvnené ľadovými dobami uplynulých troch miliónov rokov. Veľké, mnoho kilometrov vysoké kontinentálne ľadovce sa posúvali predovšetkým v Nórsku do mora a vytvorili hlboké otvorené údolia a fjordy. Materiál, ktorý ľadovce pred sebou nahrnuli do mora, zväčšil kontinentálny šelf pred pobrežím a rozšíril oblasť medzi kontinentálnym svahom a pevninou. Veľmi zreteľné je na mape rozšírenie šelfu pri nórskom pobreží medzi súostrovím Lofoty a Halter Hank. náhľad|Ostrovy pri pobreží Nórskeho mora na severe Nórska Nórsky kontinentálny šelf je 40 až široký, na rozdiel od šelfu Severného alebo Barentsovho mora je jeho reliéf formovaný bývalými ľadovcami. Nepravidelné plytčiny a vyvýšeniny s prevýšením 100 metrov sú rozdelené častými kanálmi s hĺbkou 200 metrov. Medzi nimi sa často nachádzajú prepadliny a priekopy, ktoré dosahujú hĺbku až 400 metrov. Vyvýšeniny medzi priekopami sa na konci doby ľadovej na krátku dobu nachádzali nad hladinou mora alebo tesne pod ňou. Ich zloženie sa podobá zloženiu hornín na pobreží, ide o zmes štrku, piesku a blata. Jemnejší materiál ako napr. hlina a íl bol naplavený do zníženín medzi plytčinami a tvorí dno mnohých priekop. V niektorých priekopách sú silné podmorské prúdy, takže sa v nich nemohol uložiť žiadny materiál; dno týchto priekop je také, ako ho zanechali doby ľadovej, predovšetkým tu majú neresiská mnohé druhy rýb.
V hlbinách Nórskeho mora sa nachádzajú dve panvy, ktoré sú oddelené hlbokým prahom na dne medzi Vøring Plateau a ostrovom Jan Mayen. Južná panva je väčšia a na značnej časti rozlohy dosahuje hĺbku 3 500 až skoro 4 000 metrov. Severná panva je menšia a plytšia, dosahuje v priemere hĺbku 3 200 až 3 300 metrov, má ale miesta, ktoré majú hĺbku až 3 500 metrov. Prah medzi panvami je na najhlbšom mieste 3 000 metrov pod morskou hladinou.
Na pobreží Nórskeho mora sa nachádza mnoho tisíc ostrovov, najznámejšie sú súostrovie Lofoty a Vesterály.
Hydrológia
náhľad|Termohalinná cirkulácia a vznik studenej, hustej vody v Nórskom mori V Nórskom mori sa stretávajú štyri vodné masy, ktoré čiastočne vznikajú v severnom Atlantiku, čiastočne v Severnom ľadovom oceáne. V Nórskom mori sa premiešajú a utvoria nové morské prúdy, ktoré majú základný význam pre klímu Arktídy a globálne morskú cirkuláciu. Zo severného Atlantiku prichádza teplý, slaný Severoatlantický prúd, zo Severného mora prichádza teplý, ale menej slaný Nórsky prúd. Z juhozápadu prichádza arktický Východoislandský prúd, čo je odnož Grónskeho prúdu. Jeho vody sa dajú nájsť hlavne v stredných hĺbkach mora. Hlbokým morom prichádza arktická hlbinná voda, ktorá sa tu nakoniec mení na podzemnú vodu Nórskeho mora.