cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam historických článkov/L
le
Le Chapelierov zákon · Lebensborn · Lednica (hrad) · Leeds Castle · Legálny marxizmus · Legát (staroveký Rím) · Lech (knieža) · Lech Kaczyński · Lech Wałęsa · Lend-Lease · Leningradsko-novgorodská operácia · Leo albus · Leo von Caprivi · Leonid Alexandrovič Govorov · Leonid Danylovyč Kučma · Leonid Iľjič Brežnev · Leonid Ivanovič Abalkin · Leontios II. · Leopold Andráši · Leopold Branislav Abafi · Leopold Figl · Leopold I. (Anhaltsko-Dessau) · Leopold I. (Belgicko) · Leopold I. (Svätá rímska ríša) · Leopold II. (Belgicko) · Leopold II. (Svätá rímska ríša) · Leopold III. (Belgicko) · Leopold III. (Rakúsko, Babenberg) · Leopold III. Habsburský · Leopold Lahola · Leopold Okulicki · Leopold V. (Tirolsko) · Leopoldo Galtieri · Leó Szilárd · Leóbótes (kráľ Sparty) · Leófrón · León (Sparta) · León Viejo · Leónidas I. · Leónidas II. · Leónske kráľovstvo · Leótychidas I. · Leótychidas II. · Lepsius I · Lepsius L · Lepsius XXIV · Lepsius XXV · Lepsiusov zoznam pyramíd · Leslie Richard Groves · Lesní bratia · Let Korean Air Lines 007 · Let Poland be Poland (televízny program) · Let TABSO LZ101 · Letecká archeológia · Letisko Sliač · Letizia Španielska · Letná Baba · Letopisy kráľovstva Frankov · Letopočet · Leukippos z Milétu · Lev Borisovič Kamenev · Lev Davidovič Trockij · Lev Diakon · Lev I. (Byzantská ríša) · Lev II. (Byzantská ríša) · Lev III. (Byzantská ríša) · Lev IV. (Byzantská ríša) · Lev IV. (pápež) · Lev Matematik · Lev V. (Byzantská ríša) · Lev V. (pápež) · Lev VI. (Byzantská ríša) · Levanta · Levente · Levický hrad · Levý Hradec
lé
Légia Kondor · Léno · Léon Blum · Léon Degrelle · Léon Heuzey
li
Li Čchiang · Li Čchijan · Li Čching-jün · Li Kche-čchiang · Li Pcheng · Li Sien-nien · Libanonská občianska vojna · Liber Pontificalis · Libri tres contra Galileos · Libuša (kňažná) · Libuša Franková · Licinius · Licinius Imbrex · Licko-krbavská župa · Lidija Vladimirovna Litviaková · Lido (Bratislava) · Lietava (hrad) · Likava (hrad) · Lilit · Limes Romanus · Lin-ťi I-süan · Lindos · Linecký mier · Linus (pápež) · Lionel Jospin · Liou An · Liou Siao-po · Lipovský hrad · Liptovské múzeum · Liptovský hrad · Liptovský hrádok · Liskovská jaskyňa · List záporožských kozákov tureckému sultánovi · Listina · Listina práv (USA) · Listy federalistov · Litavský banát · Literárna história · Litovoi · Litovské kráľovstvo (1251 – 1263) · Litovské kráľovstvo (1918) · Litovské veľkokniežatstvo · Litovsko-bieloruská sovietska socialistická republika · Litterae transversa · Little Boy · Liturgické hnutie · Litvinovov pakt · Livius Andronicus · Livónsko · Liwá · Liz Trussová
lí
Líbya (historické územie)
ll
Lluís Companys i Jover
ló
Lóránt Tilkovszky
lu
Lublinská únia · Lubomír Emil Havlík · Lubomír Štrougal · Lucia Laudoniu · Lucien Febvre · Luciin stolček · Lucius Accius · Lucius Aelius Stilo Praeconinus · Lucius Aemilius Paulus (konzul) · Lucius Aemilius Paulus (vojvodca) · Lucius Afranius · Lucius Ampelius · Lucius Annaeus Cornutus · Lucius Annaeus Seneca · Lucius Apuleius · Lucius Calpurnius Piso Frugi · Lucius Cassius Hemina · Lucius Cincius Alimentus · Lucius Coelius Antipater · Lucius Cornelius Cinna (konzul 87 – 84 pred Kr.) · Lucius Cornelius Sisenna · Lucius Cornelius Sulla · Lucius I. · Lucius Iunius Moderatus Columella · Lucius Pomponius · Lucius Quinctius Cincinnatus · Lucius Septimius · Lucius Tarquinius Superbus · Lucius Varius Rufus · Lucius Verus · Lucretius Carus · Luddizmus · Ludovico Antonio Muratori · Ludvík Nábělek (1896) · Ludvík Svoboda (1929) · Ludvík Svoboda (prezident) · Ludvík Vaculík · Lufengpithecus · Luhačovické porady · Luigi Moretti (historik) · Luis Sáenz Peña · Luiz Inácio Lula da Silva · Lujza Mária Orleánska · Lukánia · Lukianos zo Samosaty · Luna (bohyňa) · Lunapark (Bratislava) · Luscius Lanuvius · Lusitania (parník) · Lustračný zákon · Lutyšské kniežatstvo · Luxemburský palác · Luxor (Egypt) · Luzitánia · Lužica
ly
Lya De Putti · Lydos · Lykourgos (kráľ Sparty) · Lyndon B. Johnson
lý
Lýdia (Malá Ázia) · Lýkia
Autoestrada A8
Autoestrada A8 alebo Auto-Estrada do Oeste spája Lisabon a Leiru cez Caldas da Rainha. V Marinha Grande sa napája na A17. Smerom od Lisabonu na sever je súčasťou paralelného prepojenia Lisabonu a Porta. Autoestrada A1 vedie vo vnútrozemí, A8 je zase pobrežná alternatíva. Diaľnica bola sprevádzkovaná v rokoch 1984 až 2002. Je striedavo švor- a šesťpruhová.
Linky
Autoestrada A8 na motorways-exits.com
Prvých 100
Prvých 100 (angl. The 100) je americký post-apokalyptický sci-fi televízny seriál, ktorý vysielala stanica The CW od 19. marca 2014 do 30. septembra 2020. Seriál vysiela na Slovensku televízia Dajto. Seriál je založený na rovnomennej knihe od spisovateľky Kass Morgan.
Seriál sleduje skupinu teenagerov (Clarke, Bellamy, Octavia, Jasper, Monty, Raven, Finn, Murphy, Wells a iní), ktorí sa ako prví ľudia vrátia na Zem po devastujúcej nukleárnej katastrofe. Taktiež sa seriál sústreďuje aj na Clarkinu matku Abby, Wellsovho otca kancelára Theloniusa a člena rady na Arche Marcusa. Neskôr sa ale zistí že na Zemi žijú ľudia – pozemšťania, ktorí neušli pred apokalypsou na Archu do vesmíru, ale zostali na Zemi. Bellamyho sestra sa zamilovala do pozemšťana Lincolna, ktorý je kvôli tomu považovaný za zradcu.
Lúčka (okres Rožňava)
Lúčka je obec na Slovensku v okrese Rožňava.
Polohopis
Nachádza sa 19 km od Rožňavy v údolí potoka Čremošná.
Vodné plochy
Na planine leží Krasové jazero. Toto jazero sa rozprestieralo ešte aj po druhej svetovej vojne, potom sa však následkom výbuchu granátov voda začala postupne strácať.
Autoestrada A17
Autoestrada A17 je diaľnica v Portugalsku. Bola dokončená v roku 2008. Napája sa na A8 pri Leiria na A25 pri Aveiro a obchádza mestečká Figueira da Foz a Mira. Prechádza zhruba stredom pobrežia krajiny. Približne polovica trasy je štvor- a druhá polovica šesťpruhová.
Zdroje
Tento článok je prekladom z francúzskej a nemeckej wikipédie.
Velečín
Velečín je obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 62 obyvateľov, z toho 31 mužov a 31 žien, pričom priemerný vek v obci bol 51,2 roka (muži 47,1 roka, ženy 55,2 roka).
Gliese 581 g
náhľad|Gliese 581 g z [[Celestia|alt=]] Gliese 581 g je neoverená planéta podobná Zemi, na ktorej údajne sú podmienky vhodné pre život. Bola objavená 29. septembra 2010. Obieha okolo hviezdy Gliese 581, pričom doba obehu je 37 dní. Gliese 581g uviazla so svojou materskou hviezdou v takzvanej synchrónnej rotácii, čo znamená, že sa otočí okolo svojej osi za rovnakú dobu ako obehne svoju materskú hviezdu a nestrieda sa na nej deň a noc.
Saint-Lizier (obec)
Saint-Lizier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Pierre-Langers
Saint-Pierre-Langers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sweet Child o’ Mine
„Sweet Child o’ Mine“ je skladba americkej hard rockovej skupiny Guns N’ Roses, a zároveň tretí singel z ich debutového albumu Appetite for Destruction z roku 1987. Skladba bola vydaná dňa 17. augusta 1988 a obsadila 1. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100. Stala sa tak ich prvou a jedinou, ktorá obsadila 1. miesto v USA. V britskom rebríčku UK Singles Chart sa umiestnila po opätovnom vydní v roku 1989 na 6. mieste.
Kompozícia
Skladba „Sweet Child o’ Mine“ je zložená v tónine Des dur a hraná je v tónine D dur s podladením gitár a basovej gitary o poltón (ako všetky ich skladby). Záverečné sólo je hrané v súzvučnej tónine Es mol.
Coververzie
V roku 1999 nahrala americká speváčka Sheryl Crow spolu s členmi skupiny Guns N’ Roses coververziu pre film Veľký tato. Neskôr sa objavila na jej treťom štúdiovom albume The Globe Sessions. Táto coververzia vyhrala cenu Grammy v kategórii Best Female Rock Vocal Performance. Producentmi tejto verzie boli Rick Rubin a Crow. Hudobné video k skladbe režíroval Stéphane Sednaoui.
Medzi ďalších interpretov, ktorí vytvorili coververzie tejto skladby patria:
1825 Klare
1825 Klare je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil K. Reinmuth 31. augusta 1954.
Štyri posledné piesne
Štyri posledné piesne (Vier letzte Lieder) je dielo nemeckého skladateľa Richarda Straussa, považované za jedno z najkrajších svojho druhu.
Vznik
Dielo je cyklus štyroch piesní pre soprán a orchester, ktoré skladateľ skomponoval v roku 1948 ako samostatné kusy. Nie je známe, či Strauss zamýšľal vytvoriť cyklus a aký rozsiahly. Piesne vydali pod súhrnným názvom Štyri posledné piesne až po jeho smrti vo vydavateľstve Boosey & Hawkes, čo bol nápad šéfredaktora a Straussovho priateľa Ernsta Rotha.
Piesne sú zhudobnením básni dvoch nemecky píšucich básnikov. Ako prvú Strauss dokončil pieseň Im Abendrot na text Josepha von Eichendorffa, neskôr ho zaujali básne Hermanna Hesseho, z ktorého pera pochádzajú zvyšné tri zhudobnené básne. V Straussových plánoch bolo zhudobniť ešte minimálne jednu Hesseho báseň, avšak v septembri 1949 ho ako 85 ročného zastihla smrť. Dielo malo premiéru až v roku 1950 v Londýne so slávnou sopranistkou Kirsten Flagstad a Filharmonickým orchestrom pod vedením legendárneho dirigenta Wilhelma Furtwänglera.
Charakter hudby
Básne sa zaoberajú témami, ktoré sa Straussa na sklonku života dotýkali - predovšetkým otázkou odchádzania, smrti a spomienkami. Dielo má neskororomantický charakter, so širokou harmonickou paletou, avšak v dobe jeho kompozície už považovaný za nemoderný. Sopránový part sa vyznačuje lyrickým a mimoriadne citlivým vedením melódie s krásnymi nuansami vystihujúcimi obsah textu. Sólový hlas je vedený v popredí bohatého a majstrovsky inštrumentovaného partu pre veľký orchester, s význačným postavením lesných rohov. Napriek myšlienkovému okruhu básni dielo nevyznieva tragicky, ale naopak zmierlivo a vyrovnane.
Nexus One
Nexus One je smartphone firmy Google, ktorý používa operačný systém Android. Zariadenie vyrába taiwanská spoločnosť HTC Corporation a do predaja bol uvedený 5. januára 2010. Medzi zaujímavé vlastnosti zariadenia patrí schopnosť prepisu hovoreného slova do textu, prídavný mikrofón na eliminovanie hluku, a navigácia pomocou vstavaného GPS prijímača.
Animal Instinct
„Animal Instinct“ je alternatívna rocková skladba írskej skupiny The Cranberries. Je to druhý singel zo štvrtého štúdiového albumu Bury the Hatchet, ktorý bol vydaný v roku 1999. Text piesne sa zaoberá témou materstva. Hudobné video bolo režírované Oliverom Dahanom.
Nexus One
Zariadenia sa predáva neblokované (nie je obmedzené na jedného mobilného operátora). Google ho v súčasnosti ponúka pre mobilné siete T-Mobile a AT&T v Spojených štátoch; verzia pre sieť Vodafone (európska sieť) bola prezentovaná 26. apríla 2010 a dostupná v Spojenom kráľovstve od 30. apríla 2010. Od 16. marca 2010 bol Nexus One dostupný v internetovom obchode firmy Google pre predaj v Kanade pre mobilných operátorov Rogers Wireless, Telus, Bell a Wind Mobile. Podľa oznamu zo 17. marca 2010 bude telefón ponúkať aj Sprint-Nextel.
Firma Apple vedie v súvislosti so zariadením Nexus One patentový spor proti HTC.
Pí Mensae
Pí Mensae (π Men) je hviezda v súhvezdí Stolový vrch, pri ktorej bola objavená extrasolárna planéta.
Autoestrada A22
Autoestrada A22 alebo Via Infante de Sagres je diaľnica v Portugalsku. Prechádza pozdĺž portugalského regiónu Algarve. Prvá časť diaľnice bola otvorená v roku 1991 spoločne s mostom Guadiana. Posledný úsek bol otvorený v roku 2003. Bola jednou z mála bezplatných diaľnic, od 1, septembra 2011 preberá prevádzku firma Euroscut.
Zdroje
Tento článok je prekladom z portugalskej, francúzskej a nemeckej wikipédie.
Externé odkazy
Autoestrada A22 na motorways-exits.com
Zo Španielska A-49 pre Portugalsko A-22
Mesplède
Mesplède je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gold Flake Open 1996
Gold Flake Open 1996 bol mužský tenisový turnaj, ktorý sa konal v dňoch od 8. do 15. apríla 1996 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v meste Naí Dillí. Titul v dvojhre mužov získal Thomas Enqvist, ktorý vo finále porazil Byron Black. Bol to jeho 8. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre mužov získali Jonas Björkman, Nicklas Kulti, ktorí vo finále porazili pár Byron Black, Sandon Stolle.
Dvojhra mužov
🇸🇪 Thomas Enqvist vs. 🇿🇼 Byron Black 6-2 7-6(3)
Štvorhra mužov
🇸🇪 Jonas Björkman / 🇸🇪 Nicklas Kulti vs. 🇿🇼 Byron Black / 🇦🇺 Sandon Stolle 4-6 6-4 6-4
Vochov
Vochov je obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 693 obyvateľov, z toho 340 mužov a 353 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 39,7 roka, ženy 40,8 roka).
Fedor Gál
Doc. Ing. Fedor Gál, DrSc. (* 20. marec 1945, Terezín) je slovenský politik, sociológ, prognostik a podnikateľ židovského pôvodu, žijúci v Česku.
Životopis
V roku 1972 vyštudoval chemickú priemyslovku v Gottwaldove (dnes Zlín) a diaľkovo aj Chemickotechnologickú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej. V roku 1977 ukončil vedeckú prípravu (získal titul kandidát vied CSc. v súčasnosti doktorandské štúdium PhD.) zo sociológie na Sociologickom ústave SAV, v roku 1992 sa stal doktorom ekonomických vied na VŠE v Prahe.
V období ČSSR pôsobil na Oddelení teórie a prognóz vedy pri Výpočtovom stredisku SAV. Tvoril prognózu vedy na Slovensku (1989), ktorá bola súčasťou Prognózy pre Slovensko do roku 2010 (Prognóza vedy a vedecko-technického rozvoja, ekonomická prognóza, prognóza sociálneho rozvoja a integrujúca pasáž).
Bol členom redakčného kolektívu Bratislava/nahlas (1987).
V priebehu Nežnej revolúcie bol spoluzakladateľom Verejnosti proti násiliu, viedol Koordinačné centrum VPN, neskôr sa stal predsedom tohto hnutia a poradcom vlády. Pred voľbami do Slovenskej národnej rady v roku 1990 sa na kandidátku VPN dostalo viacero známych osobností, bez ohľadu na ich komunistickú minulosť. Medzi inými tam boli Alexander Dubček, premiér Marián Čalfa, či bývalý predseda SNR Milan Čič. VPN sa umiestnilo so ziskom 29,35 % na prvom mieste a získalo 48 kresiel. Vládu vytvorila koalícia VPN, Kresťanskodemokratické hnutie a Demokratická strana. V role hlavného kandidáta víťaznej VPN na predsedu vlády vystupoval minister vnútra Vladimír Mečiar, ktorý v tejto funkcii pôsobil od 27. júna 1990 do 23. apríla 1991. Mečiar sa začiatkom roku 1991 dostal do otvoreného sporu s vedením VPN a založil platformu „Za demokratické Slovensko“ (VPN-ZDS, potom HZDS), do ktorej prešla značná časť členov VPN. Zvyšok VPN postupne strácal vplyv a väčšina zostávajúcich členov vytvorila Občiansku demokratickú úniu – VPN (ODÚ-VPN), od roku 1992 len ODÚ. Vo voľbách júni 1992 získala táto strana len 4% hlasov a neprekročila požadovanú hranicu 5 % pre vstup do parlamentu. V dôsledku volebného neúspechu bola v novembri 1992 rozpustená, čím VPN prakticky zaniklo.
Po odchode z politiky sa presťahoval do Prahy, kde učil na univerzite a podnikal.
Na Univerzite Komenského pôsobil ako riaditeľ Ústavu pre sociálne analýzy. Neskôr pôsobil aj na Fakulte sociálnych vied Karlovej univerzity v Prahe.
V júni 1992 spolu s Petrom Kršákom, Jozefom Alanom, Petrom Hunčíkom a Vlastimilom Venclíkom založil spoločnosť CET 21 (do obchodného registra bola zapísaná 22. júna 1992), ktorá získala 30. januára 1993 licenciu na celoštátne televízne vysielanie. Televízia Nova TV začala vysielať 4. februára 1994 pod vedením generálneho riaditeľa Vladimíra Železného (ďalší spoločník CET 21). Na zabezpečenie financovania uzavrel CET 21 dohodu s mediálnou skupinou Central European Media Enterprises (CME, ktorú riadil Mark Palmer – bývalý americký veľvyslanec v Maďarsku) a Českou sporiteľňou o zriadení prevádzkovej firmy (ČNTS – Česká nezávislá televizní společnost), v ktorej CME vlastnila 66 %, Česká sporiteľňa 22 % a CET 21 12 %. V auguste 1996 CME požičala Železnému 4,7 milióna dolárov, aby získal podiely od ostatných spoločníkov v CET 21 a stal sa väčšinovým vlastníkom licencie, čo sa mu aj podarilo. Gálovi Železný povedal, že žiadne peniaze z televízie neuvidí. (Neskôr postupne aj Železného podiel ovládlo a odkúpilo CME.)
Založil viaceré nadácie. Nakrútil niekoľko dokumentárnych filmov a stál pri zrode Vrba – Wetzler Memorialu. Je ženatý, s manželkou Irenou, autorkou kníh pre deti, majú synov Róberta a Branislava, vnučku Sofinku a vnuka Samka. Jeho brat Egon Gál je známy slovenský filozof.
27. novembra 2020 uverejnil Milan Kňažko v Denníku N článok Omyly, manipulácie a lži Fedora Gála, ako odpoveď na článok Fedora Gála v Denníku N z 11. septembra 2020 Tri razy (a dosť?). Vo svojom článku Kňažko oznamuje, že podáva žalobu na Fedora Gála pre jeho výroky v knihe Fedor Gál: Ešte raz a naposledy, Koniec príbehu, ktorá vyšla vo vydavateľstve N Press v roku 2017. F. Mikloško píše, že s istotou sa žaloba týka najmä výroku Fedora Gála, že na texte, ktorý Kňažko prečítal v Slovenskej televízii 3. marca 1991, sa podieľal okrem iných aj Jaroslav Svěchota. Fedor Gál sa za tento omyl Kňažkovi verejne opakovane ospravedlnil. Advokátska kancelária, ktorá zastupuje Milana Kňažka, však žiada, aby sa Gál ospravedlnil Milanovi Kňažkovi za „vedomé uvádzanie nepravdivých skutkových tvrdení“. V tomto spore ide o celú interpretáciu udalostí novembra 1989 i následných mesiacov a rokov po Novembri.
Dielo
Autorské knihy vydané na Slovensku
Autorské knihy vydané v Česku
Spoluautorské
Rozhovory s Fedorom Gálom
16 Cygni
16 Cygni je dvojhviezda v súhvezdí Labuť. Pri jej sekundárnej zložke bola objavená extrasolárna planéta.
IMT Smile
IMT Smile je slovenská pop-rocková skupina pochádzajúca z Prešova, ktorú v roku 1992 založili bratia Ivan Tásler a Miroslav Tásler.
História skupiny
Názov kapely je zložený z iniciálok Táslerovcov. Neskôr sa k nim pridal Mirov spolužiak z konzervatória, Peter Bič (gitara). Po niekoľkých koncertoch a nahratých skladbách sa skupina rozpadla. Svoje prvé demo nahrali Ivan s Mirom v roku 1993. Boli to nahrávky zhudobnených humorných textov Ľubomíra Feldeka. Na nahrávaní s Táslerovcami spolupracoval bubeník Martin Migaš. Niekoľko mesiacov nato sa Miro Tásler s Petrom Bičom znovu pokúsili o nahrávky dvoch Ivanom naspievaných skladieb.
V roku 1994 organizoval Robo Grigorov súťaž s názvom RG tip, v ktorej skupina IMT Smile s piesňami „Pán v saku“ a „Spím“ zvíťazila. V nasledujúcich mesiacoch kapela hľadala svoj štýl, hrala skladby v rôznych hudobných žánroch cez rock, punk, ale aj reggae, skupina menila svoj názov raz boli Epitath, neskôr Ruka, v lete roku 1995 hrali na open festivale Marakaňa v Prešove dvakrát: raz ako Ruka a druhýkrát ako IMT Smile. Na Rock FM Feste '95 skupina IMT Smile vystúpila so skladbou „Poslali ma fundeloka“ v zložení: Ivan a Miro Táslerovci, Martin Migaš, Peter Bič, Martin Tkáčik, Miro Bórik, Marcela Kvašňáková, Jana Bednarčíková, Viera Kollárová.
V januári 1996 dostala kapela od vydavateľstva Škvrna Records ponuku na nahranie albumu. V tomto období so skupinou začala spievať ďalšia Prešovčanka, Katka Knechtová. V júni kapela podpísala zmluvu a v štúdiu Relax nahrala skladby „Nepoznám“ a „Balada“. Pri nahrávaní s nimi spolupracoval Laco Lučenič. Pieseň „Nepoznám“ sa stala hlavným singlom pripravovaného albumu, dobre bodovala v hitparádach a stala sa v svojom období v slovenských rádiách jednou z najhranejších. Za tento rok skupina IMT Smile prevzala vo februári roku 1997 od Zväzu autorov a interpretov cenu „Objav roka“.
Vo februári roku 1997 sa skupina IMT Smile spolu so skupinami Prúdy a Olympic zúčastnila spoločného celoslovenského turné. Dňa 7. apríla kapela IMT Smile v zložení Ivan Tásler, Miro Tásler, Peter Bič, Martin Migaš a Katka Knechtová vydala svoj debutový album s názvom Klik-klak, ku ktorému okrem skladby „Nepoznám“ vychádza aj ďalší singel s názvom „Vrany“.
V roku 1998 zo skupiny odchádza Katka Knechtová a Martin Migaš a vzniká tak nová prešovská formácia s názvom Peha. Bubeníkom skupiny sa stal Martin Valihora (hrával s Richardom Müllerom, či Jankom Ledeckým) a IMT Smile vydáva 26. októbra svoj ďalší album s názvom Valec, ktorý predchádza úspešný singel „Ľudia nie sú zlí“. V januári sa do slovenských hitparád a rádií dostal jeden z najznámejších hitov pochádzajúci z tohto albumu s titulom „Veselá pesnička“. V roku 1999 skupina IMT Smile absolvovala unplugged turné, zbiera hudobné ocenenia, vydáva reedíciu albumu Valec s názvom Valec Extra s nasledujúcim koncertným turné Valec tour '99. V roku 2000 kapele IMT Smile vyšiel album Nech sa páči, skupina absolvovala ďalšie dva turné Nech sa páči a Gambrinus tour 2000, v nasledujúcom roku spolupracuje na albume 01 s Richardom Müllerom a vydáva sa s ním na koncertné turné.
Šen-čou 5
Šen-čou 5 ( – Šen-čou wu chao; doslova: „Božská loď číslo päť“) bol prvý čínsky pilotovaný kozmický let a zároveň prvý let do vesmíru s ľudskou posádkou v rámci programu Šen-čou. Šen-čou 5 vyštartoval 15. októbra 2003 a vyniesol do vesmíru prvého čínskeho kozmonauta (taikonauta) menom Jang Li-wej. Čína sa vďaka tomuto letu stala po Rusku (ZSSR) a USA len treťou krajinou na svete, ktorá dokázala uskutočniť pilotovaný orbitálny kozmický let vlastnou kozmickou loďou a nosnou raketou.
Priebeh letu
Prvý pilotovaný let čínskej kozmickej lode Šen-čou bol vyvrcholením Projektu 921, ktorý začal v roku 1992. Letu Šen-čou 5 predchádzali štyri úspešné nepilotované skúšobné lety. „Hlboko v rozsiahlej a prevažne neobývanej púšti Gobi čaká štartovacia základňa na prvý vesmírny pilotovaný let v histórii krajiny,“ slávnostne oznamuje pred letom agentúra Nová Čína. Opísala tiež, ako ulice lemujú lampy v tvare rakiet a vesmírnych korábov. Podľa jej tvrdenia kozmodróm Ťiou-čchüan zmenil púšť, v ktorej bol vybudovaný, „v ekologicky prívetivé miesto, kde sa kvetinám, tráve a iným rastlinám darí aj neskoro na jeseň.“
Štart, pri ktorom bol osobne prítomný aj čínsky prezident Chu Ťin-tchao a ďalší vysokí predstavitelia krajiny, sprevádzali prísne bezpečnostné opatrenia. Súkromné autá mieriace po jedinej ceste ku kozmodrómu v čínskej autonómnej oblasti Vnútorné Mongolsko boli nemilosrdne vracané späť. Na mieste bolo tiež zakázané používať mobilné telefóny. Prístup na kozmodróm mali len vybraní čínski novinári. Čínska televízia dokonca zrušila priamy prenos z obavy pred prípadným zlyhaním. ''„Svoju vlasť nesklamem. Všetky úkony budem plniť s úplnou sústredenosťou. A získam poctu pre ľudovú oslobodeneckú armádu a pre čínsky ľud,“'' vlastenecky vyhlásil pred štartom podplukovník Jang Li-wej. Pred odletom sa ho psychológ spýtal: „Premýšľal si o tom, ako sa budeš cítiť pri lete?“ Jang s úsmevom odpovedal: „Budem uvoľnenejší než pri tréningu a zostanem pokojný.“
thumb|left|Štart Šen-čou 5, 15. október 2003
Šen-čou 5 úspešne vyštartoval v stredu ráno 15. októbra 2003 o 09:00:03,497 miestneho času (01:00:03,497 svetového času) pomocou nosnej rakety Čchang-čeng CZ-2F. Vzlet rakety a navedenie lode na obežnú dráhu Zeme prebehli bez problémov. Jang Li-wej sa vo svojej knihe spomienok s názvom Deväť poschodí medzi nebom a zemou okrem iného zmienil, že preťaženie počas štartu bolo tak veľké, že si myslel, že zomrie. ''„Prišlo mi, že všetky moje orgány sú rozdrvené. Vydržať to nebolo jednoduché a dokonca som si pomyslel, že to môže byť môj koniec.“'' Po úspešnom štarte čínska televízia prerušila vysielanie a uviedla, že čínsky taikonaut (kozmonaut) je vo vesmíre. Približne 10 minút po štarte bola loď na počiatočnej dráhe vo výške 196 – 326 km.
Zobudil sa o 17:18 UTC a zhruba o hodinu a pol neskôr obnovil hlasové spojenie s riadiacim strediskom a preveril hermetickosť skafandra. O 19:59 UTC bol v kabíne znížený tlak a o 20 minút neskôr loď začala posledný, čiže 14. oblet okolo Zeme. Kozmonaut sa začal pripravovať na pristátie. Počas preletu nad južným Atlantikom mu sledovacia loď Jüan Wang 3 odovzdala údaje o orientácii lode pre brzdiaci manéver a veľkosti brzdiaceho impulzu. O 21:36 UTC došlo k oddeleniu orbitálneho modulu, ktorý následne zostal na obežnej dráhe ešte niekoľko nasledujúcich mesiacov, a o dve minúty tak mohol začať brzdiaci manéver. Potom kozmonaut potvrdil jeho úspešný priebeh. O 21:59 UTC sa tak mohol oddeliť servisný modul. Návratový modul s kozmonautom vtedy preletel hranice Číny a vstúpil do horných vrstiev atmosféry. O štyri minúty neskôr bolo rádiové spojenie s kabínou prerušené vplyvom ionizácie vzduchu v rázovej vlne. K obnoveniu spojenia s návratovým modulom došlo o 22:06 UTC a vzápätí vrtuľník vyhľadávacej služby zameral vysielanie kabíny, ktorá následne začala vlastnú pristávaciu sekvenciu. Najprv sa otvoril stabilizačný padák, potom bol odhodený už nepotrebný tepelný štít a napokon sa otvoril hlavný padák.
Návratový modul kozmickej lode Šen-čou 5 úspešne pristál 15. októbra o 22:22:48 UTC (16. októbra o 06:22:48 miestneho času) v stepi Vnútorného Mongolska. Miesto pristátia sa nachádzalo 4,8 km od plánovanej oblasti a 157 km severne od mesta Chöch chot. Po kabíne s kozmonautom pátralo päť vrtuľníkov a štrnásť vozidiel. Podľa pôvodných správ mal byť Jang Li-wej vyzbrojený nožmi a snáď aj strelnou zbraňou na ochranu pred divou zverou a inými hrozbami číhajúcimi v stepiach Vnútorného Mongolska. Už dve minúty po pristátí zahliadla návratový modul na zemi posádka jedného z vrtuľníkov vyhľadávacej služby. Pozemný vyhľadávací tím č. 3 potom s kozmonautom nadviazal hlasové spojenie. Čínsky premiér Wen Ťia-pao mu pogratuloval k úspešnému letu a pristátiu. O chvíľu v blízkosti návratového modulu pristál vrtuľník a technici otvorili vstupný prielez do kabíny. Kozmonaut ju opustil bez cudzej pomoci, hoci podľa televíznych záberov pôsobil trochu malátne. Podstúpil krátku lekársku prehliadku, ktorá konštatovala jeho dobrý zdravotný stav. „Vesmírna loď fungovala dobre,“ komentoval let Jang Li-wej. „Cítim sa veľmi dobre a som hrdý na svoju vlasť,“ dodal. Okolo 08:00 miestneho času Jang Li-wej odletel vrtuľníkom do Pekingu. Po pristátí na vojenskom letisku na západnom okraji mesta ho privítali minister obrany Cchao Kang-čchuan, Li Ťi-naj, hlavný vedúci prvého čínskeho pilotovaného kozmického letu a riaditeľ odboru vyzbrojovania Čínskej ľudovej oslobodeneckej armády, a politický komisár hlavného zbrojného oddelenia armády Čch’ Wan-čchun. Návratový modul bol potom dopravený do výskumného ústavu v Pekingu k poletovému preskúmaniu.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Live v Klube za zrkadlom (DVD)
Live v Klube za zrkadlom je prvé koncertné DVD a vôbec prvé DVD skupiny Fermata z roku 2007. Jeho vydanie bolo sprevádzané rovnomenným CD-albumom, od ktorého sa odlišuje tromi skladbami navyše: „Rendez-vous“, „Full Power“ a „Apple Tree in Winter“. Nahrávka vznikla v Klube za zrkadlom v Bratislave-Petržalke. Skladba „For Huascaran“ je excerptom zo všetkých pôvodných skladieb albumu  Huascaran.
Skladby
Bonusy:
1826 Miller
1826 Miller je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil Indiana University 14. septembra 1955.
Saint-Planchers
Saint-Planchers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
94 Ceti
94 Ceti je hviezda v súhvezdí Veľryba, pri ktorej bola objavená extrasolárna planéta.
Californication – Orgie v Kalifornii
Californication – Orgie v Kalifornii (orig. Californication) je 84-dielny americký televízny seriál z produkcie Showtime (7 sérií po 12 dielov), ktorý vytvoril Tom Kapinos. Koncom roka 2013 ohlásili poslednú a to 7. sériu seriálu, ktorá mala premiéru 13. apríla 2014. David Duchovny, ktorý po ukončení seriálu Akty X nemal veľa zaujímavých ponúk, v ňom stvárnil Hanka Moodyho, príťažlivého, inteligentného, ostrého a uštipačného "beststellerového" spisovateľa. Odkedy sa presťahoval z New Yorku do kalifornského Los Angeles však poriadne nenapísal ani riadok. S tým však nie je spokojný jeho agent Charlie (Evan Handler), ktorý mu ako alternatívu vymyslí písať ironizovaný blog internetového časopisu. Hank má síce dospievajúcu dcéru, ale nikdy sa neoženil, pretože sa k tomu nevedel rozkývať. Priateľka Karen (Natascha McElhone) ho opustila a rozhodla sa založiť si novú rodinu po boku nakladateľského magnáta Billa (Damian Young). Hank sa s tým nevie zmieriť a, hoci sa v jeho posteli strieda množstvo nádherných dievčat a žien, on by chcel len trochu obyčajného spoločného šťastia so svojimi milovanými, ktorí sa mu pomaly vzďaľujú.
Epizódy
Pozri: Zoznam častí seriálu Californication
Saint-Martin-d’Oydes
Saint-Martin-d’Oydes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Písmo (jazykoveda)
Podrobnosti k vyššie uvedeným definíciám pozri nižšie a v článku typ písma (jazykoveda) pri vysvetľovaní rozsahu pojmu "písmo". Ďalšie definície písma pozri v článku písmo.
Saint-Martin-d’Oydes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 257 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Samuel Dianiška
Samuel Dianiška (* 26. august 1934, Banská Bystrica-Radvaň) je slovenský výskumný pracovník.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1953-1958 absolvoval štúdium na SVŠT v Bratislave, 1982 CSc.
Pôsobil v Leteckých opravovniach a v Tesle Banská Bystrica, od 1976 pracuje vo Výskumnom ústave spojov v Banskej Bystrici. Realizoval pilotné projekty káblovej televízie a progresívne systémy telekomunikačnej techniky. Je autorom odborných publikácií a autorom a spoluautorom 4 patentov. Odborne publikuje a prednáša.
Písmo (jazykoveda)
Náuky o písme
Špeciálna náuka o systéme skutočného písma sa volá grafematika (alebo grafémika či teória grafických sústav). Všeobecný odbor študujúci písmo v najširších súvislostiach sa volá gramatológia. Gramatológia zahŕňa popri grafematike aj metagrafematiku (študuje grafické prostriedky iné než vlastné písmo) a prípadne aj subgrafematiku (študuje protopísmo). Niekedy sa pre náuku o grafických systémoch, vnímaných z funkčného hľadiska, odporúča názov grafológia (pozor na zámenu so pseudovedou rovnakého mena). Okrem toho sa písmom zaoberajú aj ďalšie disciplíny - najmä epigrafia a paleografia.
Zahraničné texty
Ďalšie definície sú uvedené napr. tu:
Rodiny písiem/okruhy písiem
Jedna možnosť klasifikácie je podľa genetických (teda vývojových) vzťahov písiem a/alebo podľa geografických regiónov písiem a/alebo podobného výzoru znakov.
Typy písiem
Druhá možnosť klasifikácie je podľa typu písma. Pri tejto klasifikácii je problematická okrem spornosti definície termínu písmo a definícií jednotlivých typov písiem aj nejednotnosť terminológie používanej na označenie jednotlivých typov písiem. Možno to jasne vidieť napríklad v článku typ písma (jazykoveda). Tu nasleduje len malé veľmi zjednodušené zhrnutie:
Písmo v užšom zmysle
Väčšina autorov medzi písma zaraďuje tieto typy písma:
Logografické písmo (slovné písmo) je písmo, ktorého jednotlivé znaky (grafémy) označujú celé slová alebo (podľa nepresnej, ale veľmi častej definície aj) len celé morfémy. Pre toto písmo je charakteristické, že sa síce tak ako slabičné písmo, abugida spoluhláskové písmo a pravé hláskové písmo pevne viaže na nejaký konkrétny jazyk, ale ešte sa na rozdiel od týchto písiem nevzťahuje na zvukovú stránku jazyka. Treba však dodať, že v starších textoch sa niekedy logografické písma uvádzajú definované ako písma, ktorých grafémy označujú celé slová, pričom slová sa chápu ako zvuky a nie významy týchto slov. Táto druhá definícia je zrejme následkom skutočnosti, že sa ako príklad logografického písma často uvádza čínske písmo, ktoré však je pri bližšom pohľade zmesou logografického písma a znakov označujúcich zvuky jazyka (tzv. logofonetické písmo). Ozajstné čisto logografické písmo dnes neexistuje.
Abugida je písmo, ktorého jednotlivý znak (graféma) vyjadruje spojenie spoluhláska + samohláska, pričom táto samohláska je pevne stanovená (typicky samohláska a), a ak chceme vyjadriť inú samohlásku, je potrebné grafému v písme mierne modifikovať. Patria sem skoro všetky indické písma (napr. dévanágarí). Abugida sa často zvykne zaraďovať pod slabičné písmo.
Spoluhláskové písmo je písmo, ktorého jednotlivý znak (graféma) vyjadruje len spoluhlásku. Samohlásky sa buď vôbec nezapisujú (alebo sa zapisujú len niektoré), alebo sa môžu alternatívne vyznačiť diakritickými znamienkami. Príkladom je arabské písmo a hebrejské písmo.
Pravé hláskové písmo je písmo, ktorého jednotlivý znak (graféma) vyjadruje buď spoluhlásku alebo samohlásku, pričom v písme existujú znaky aj pre všetky spoluhlásky, aj pre všetky samohlásky. Príkladom je latinské písmo (napr. aj slovenské písmo), cyrilika a grécke písmo.
Termín hláskové písmo sa najčastejšie vzťahuje na posledné dva typy písma; myslí sa ním teda písmo, v ktorom jednotlivý znak (graféma) vyjadruje jednotlivú (aj keď nie nevyhnutne každú) hlásku.
Termín abecedné písmo alebo abeceda sa používa na označenie buď len posledného typu (t.j. pravého hláskového písma) alebo na označenie posledných dvoch typov alebo na označenie posledných troch typov alebo menej často aj na označenie posledných štyroch typov.
Semaziografia
U písem (či "písem") uvedených v tejto podkapitole je už sporné, či ich zaradiť pod termín písmo. Niekedy sa označujú ako protopísma či semaziografia. Spolu s písmom v užšom zmysle tvoria písmo v širšom zmysle. Patria sem najmä:
Piktografické písmo (obrázkové písmo) má v literatúre tri typy definícií:
V niektorých textoch sa ako typ písma uvádza ideografické písmo. Tento termín je veľmi problematický. Myslí sa ním: Väčšina odborných textov o písme výslovne zdôrazňuje, že je lepšie sa tomuto termínu úplne vyhýbať.
Status
Podľa statusu (postavenia) sa rozlišuje:
Umelosť
Rozlišuje sa:
Smer zápisu
Ďalšia možnosť klasifikácie je podľa smeru písania:
Podoba čiar znakov
Podľa podoby čiar či oblúkov, z ktorých sú zložené jednotlivé znaky písma, sa rozlišuje:
Kódy písiem
Kódy pre rôzne písma sveta stanovuje norma ISO 15924 z roku 2004 s názvom Codes for the representation of names of scripts. Každému písmu priraďuje štvorpísmenový a súčasne trojciferný kód. Začiatočné číslo kódu udáva aj typ písma (abecedné, abugida atď.). Tieto kódy možno používať v terminológii, lexikografii, bibliografii, lingvistike a podobne.
Základná literatúra
po slovensky/česky:
po anglicky:
po franúzsky:
po rusky:
Autoestrada A23
Autoestrada A23 alebo Auto-Estrada da Beira Interior je diaľnica v Portugalsku. Spája mestá Torres Novas a Guarda, prechádza popri Castelo Branco. Je treťou najdlhšou diaľnicou v krajine, po dokončení A4 bude štvrtou. Diaľnica podporuje regionálny rozvoj, ale je tiež hlavnou spojnicou Lisabonu so zvyškom Európy. A23 je bezplatná, prevádzkovateľom je spoločnosť ScutVias. Vedie prevažne hornatým terénom.
Zdroje
Tento článok je prekladom z portugalskej, francúzskej a nemeckej wikipédie.
Linky
Autoestrada A23 na motorways-exits.com
GQ Lupi
GQ Lupi je hviezda v súhvezdí Vlk, pri ktorej bola objavená extrasolárna planéta.
Všehrdy (okres Plzeň-sever)
Všehrdy sú obec v Česku v okrese Plzeň-sever v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 52 obyvateľov, z toho 28 mužov a 24 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,6 roka (muži 37,3 roka, ženy 40,2 roka).
Linz
Linz (slovenský historický názov Linec) je štatutárne mesto v severnom Rakúsku pri rieke Dunaj.
Je to hlavné mesto spolkového štátu Horné Rakúsko (Oberösterreich). Má rozlohu a viac ako 200 tisíc obyvateľov, s okolitými predmestiami a aglomeráciami až vyše 270-tisíc. Linz je tretie najväčšie mesto Rakúska.
Air (skupina)
Ich najnovší album Pocket Symphony, bol vydaný 5. marca 2007. Účinkuje na ňom aj člen a spevák skupiny Pulp Jarvis Cocker a Neil Hannon zo skupiny The Divine Comedy. Producentom albumu je  Nigel Godrich.
1827 Atkinson
1827 Atkinson je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil Indiana University 7. septembra 1962.
Mialos
Mialos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Renault Frégate
Renault Frégate bol automobil vyššej strednej triedy, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault v rokoch 1951-1960.
Bol k dispozíci vo dvoch vyhotoveniach: Affaires a Amiral. Renault vypočul sťažnosti ohľadne 2-litrového motora a uviedol nový 2141 cc motor Etendard v roku 1956 s výkonom 77 hp (57 kW). V roku 1956 bol uvedený aj populárny estate model Domaine spolu s novou luxusnou špecifikáciou Grand Pavois specification. V roku 1957 pribudla možnosť výberu 3-rýchlostnej poloautomatickej prevodovky 'Transfluide' a tiež bol k dispozícii o niečo výkonnejší 2141 cc motor s 80 bhp (60 kW, 81 PS).
Oceánska federácia pozemného hokeja
Oceánska federácia pozemného hokeja, skr. OHF, je oceánska športová konfederácia, ktorá združuje hokejové zväzy oceánskych štátov. Vznikla v roku 1954 a sídli vo Wellingtone, na Novom Zélande. Momentálne (2012) združuje 9 národných zväzov pozemného hokeja a na jej čele stojí Novozélanďan Pam Elgar. OHF je členom Medzinárodnej federácie pozemného hokeja (FIH) a tiež ONOC a OSFO.
Atletika na Letných olympijských hrách 2004 – Beh na 800 m mužov
Beh na 800 metrov mužov bola jedna z 24 mužských atletických disciplín na Letných olympijských hrách 2004. Súťažilo sa na Aténskom olympijskom štadióne od 25. augusta do 28. augusta. Vyhral Rus Jurij Borzakovskij časom 1:44,45 min
Andrew Jackson
Andrew Jackson (* 15. marec 1767, Waxhaw, Južná Karolína, USA – † 8. jún 1845, Nashville, Tennessee, USA) bol siedmy prezident Spojených štátov v rokoch 1829 – 1837.
Pre svoju tvrdosť bol prezývaný Old Hickory, t.j. doslova staré hi(c)kory, stará hikória.
Pôvod
Jeho rodičia Andrew Jackson st. (asi 1730 – február 1767) a Elizabeth “Betty” Hutchinsonová (asi 1740 – november 1781) emigrovali do USA z mesta Carrickfergus v Severnom Írsku v roku 1765. Bol najmladším z troch synov. Často sa zaplietol do duelov. Bol považovaný za národného hrdinu, keď porazil Britov v roku 1815 v bitke pri New Orleans. Potom bojoval vo vojnách proti Creekom a Seminolom, ktorí sa bránili proti rozpínavosti USA na Floride. V roku 1819 sa stal jej vojenským guvernérom potom, ako ju dobyl a pripojil ku Spojeným štátom. Bol posledným prezidentom, ktorý nastúpil do svojho úradu ako vojenský veterán, bojujúci vo vojne za nezávislosť.
Pán Prezident Jackson
V prezidentských voľbách v roku 1824 bol Jackson obľúbený a získal viac volebných hlasov než jeho protikandidát, ale nezíska celkovú väčšinu, a tak sa voľby posunuli do snemovne, kde bol vybraný za prezidenta John Quincy Adams. To sa Jacksonovi nepáčilo a odporoval tomu počas celého Adamsovho volebného obdobia. Jackson porazil Adamsa podstatnou väčšinou o štyri roky neskôr, a ujal sa funkcie ako prezident v roku 1829.
Jackson bol prvý americký prezident, ktorý sa nestal známym vďaka vojne za nezávislosť. George Washington, John Adams, Thomas Jefferson a James Madison boli pozoruhodnými osobami vo vojne za nezávislosť a pri vytváraní americkej ústavy. James Monroe bojoval v revolúcii. John Quincy Adams bol synom Johna Adamsa. Jacksonove zvolenie predstavovalo významné odpútanie od minulosti. Jackson bol generálom vo vojne v roku 1812 a bojoval s obchodníkmi a inými obyčajnými ľuďmi. Bol považovaný za „Muža ľudu“, a nakoľko niektoré štáty už zmenili legislatívu, udelili tým, čo nevlastnili pôdu, volebné právo, čo bolo prvým krokom k tomu, aby „obyčajní ľudia“ mohli hlasovať. A oni hlasovali pre Jacksona.
Jacksonova opozícia voči národnej banke
Predchádzajúca "centrálna banka", First bank of United States s licenciou na 20 rokov a s monopolom na federálnej úrovni fungovala v rokoch 1791 – 1811. Za ňou nasledovala druhá banka, ktorej sa zmocnil James Madison v roku 1816, a mala zmierniť ekonomické problémy spôsobené vojnou v roku 1812. To napomohlo rastu americkej ekonomiky, ale bolo opakom Jacksonových ideológií.
Jackson pokračoval v myšlienkach Jeffersona, čiže zastával ideál poľnohospodárskej republiky a banku považoval za inštitúciu, ktorá zvyšovala bohatstvo elity a podnikateľov na náklady farmárov a robotníkov. Po obrovskom boji s prezidentom banky, Nicholasom Biddlom, Jackson dosiahol zničenie banky tým, že vetoval v roku 1832 obnovenie jej koncesie kongresom. Bolo to Pyrrhovo víťazstvo, avšak ako bola funkcia banky presunutá na miestne a štátne banky, dostavil sa komerčný postup národnej ekonomiky.
Ďalšou pozoruhodnou krízou jeho vládnutia bola kríza postupnosti v rokoch 1828 – 1832. Vysoké tarify na dovoze obyčajného tovaru považovali v mnohých južných kolóniách ako nečestné prispievanie severným obchodníkom a priemyselným podnikateľom na náklady tých, ktorí museli kupovať tovar s tarifami, čo boli väčšinou farmári z Juhu. Záležitosť vyvrcholila, keď viceprezident John C. Calhoun podporil tvrdenie svojho domovského štátu, Južnej Karolíny, že by sa malo toto právo anulovať – oznámiť za nezákonné – legislatívnou tarifou v roku 1828. Hoci Jackson sympatizoval s južanským výkladom diskusie o tarife, bol tiež silným stúpencom federalizmu (v zmysle podporovania silného spojenia so značnými oprávneniami pre ústrednú vládu). Tento spor sa rozvinul do horúceho súperenia medzi dvoma mužmi.
Pokus o atentát
30. januára 1835 bol spáchaný neúspešný pokus o atentát na Jacksona vo Washingtone. Bol to prvý pokus o atentát proti americkému prezidentovi. Jackson sa zúčastnil na pohrebe a muž menom Richard Lawrence sa k nemu priblížil a vystrelil z pištole. Tá však zlyhala, no Lawrence vytiahol druhú pištoľ a tá tiež zlyhala. Miesto toho, aby bežal alebo sa skryl, Jackson zaútočil na svojho atentátnika svojou paličkou. Šanca, že obe zbrane zlyhajú, bola astronomicky malá. Tlač spravila pokus o atentát o 20 rokov veľmi populárnym. Lawrence bol vyhlásený za duševne nespôsobilého a dožil život v blázninci.
Film a biografia
Popis spoločného života Andrewa Jacksona a jeho manželky Rachel bol prerozprávaný v bestselleri Irvinga Stona z roku 1951 „The President's Lady“, podľa ktorého bol v roku 1953 natočený rovnomenný film, v ktorom hrali Susan Haywardová, Charlton Heston, John McIntire a Carl Betz a bol režírovaný Henrym Levinom.
Hyrnétho
Hyrnétho alebo Hyrnéthó (Hyrnétho/iný prepis Hyrnéthó) je v gréckej mytológii dcéra argejského kráľa Temena, pochádzajúceho z rodu Heraklovcov.
Pre nezhody so svojimi bratmi odišla potom Hyrnétho so svojim manželom na východ Argolidy do mesta Epidauros, kde sa usadila. Tam sa jej narodili synovia Antimenes, Xanthippos, Argeios a dcéra Orsobia. Jej bratia však aj naďalej proti nim brojili a snažili sa sestru od manžela odlákať. Keď všetky ich plány zlyhali, bratia Kerynes a Falkes sa dohodli, že sestru unesú. Po únose ich Déifontes prenasledoval a hneď ako ich dohonil, šípom zastrelil Keryna, ale na Falka, ktorý držal Hyrnétho, sa neodvážil vystreliť, lebo sa bál, že schybí. Keď sa ju potom snažil dostať z jeho zovretia, Hyrnétho bratom navlačovaná, počas ich zúrivého boja na následky zranení umrela.
Déifontes a jeho deti potom jej mŕtve telo pochovali, nad hrobom jej následne dali vybudovať héroón a okrem iných pôct ustanovili, že z olív a z plodov iných stromov, ktoré vyrastú na tomto okrsku, nesmie nikto nič odniesť, ale všetko sa musí nechať v zemi zasvätenej Hyrnétho. Miesto, kde ju pochovali, dostalo meno Hyrnéthion.
Ján Dernschwam
Jeho otec bol Marek Dernschwam, matka Magdalána Dernschwamová.
Životopis
Pochádzal zo šľachtickej rodiny z Mostu v severných Čechách. Od roku 1507 študoval na univerzite vo Viedni, od roku 1509 v Lipsku na filozofickej fakulte, 1510 bakalár. Roku 1513 navštívil Taliansko a Rím. V roku 15141517 sekretár Hieronyma Balba, bratislavského prepošta. V roku 15201549 v službách Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti, zaslúžil sa o rozvoj tamojšieho mediarskeho podniku. Dernschwam ovládal tajomstvo afinácie zlata (hutnícke oddeľovanie a čistenie drahých kovov), o ktoré mala veľký záujem Viedenská komora. Od roku 1529 do 1545 žil prevažne v Banskej Bystrici v dome na rýnku, odtiaľ podnikal svoje obchodné a študijné cesty, ktoré viedli celým Uhorskom, Sedmohradskom, po Balkáne, ba až do Ázie, do Ankary. V roku 1538 kúpil v Častej na námestí statok, kde mal umiestnené vlastné zbierky. Vtedy sa tu aj oženil.
Humanistický vzdelanec, vlastník bohatej knižnice, z ktorej sa zachoval ním zhotovený katalóg (1552). Svoje knihy a rukopisy opatril vkusným exlibrisom: v erbe zdvihnutá tlapa gryfova, v klenote sa motív opakuje. Dolu má nápis Joannes Dernschwamm de Hradiczín. V roku 15201530 zozbieral latinské nápisy v Uhorsku a Sedmohradsku, o. i. aj rímsky nápis z trenčianskej skaly. V rukopise zanechal viac spisov. Pri skúmaní dejín Slovenska i Uhorska, najmä dejín baníctva v Banskej Bystrici a  mincovníctva v Kremnici, je osobitne cenný jeho memoriál Beschreibung des Mitteren Hauses... (1563). V roku 1553 sa na vlastné náklady pripojil k cisárskemu vyslanectvu, ktoré viedol Anton Vrančič, do Carihradu na dvor sultána Sulejmana I. V roku 1556 sa vrátil na Slovensko s bohatým materiálom. Priniesol so sebou grécke, latinske a arabské rukopisy, vykopávky, mince, sošky, koberce, koreniny, zbrane, rôzne semená a rastliny. Bol to Dernschwam, ktorý podľa tradície udomácnil u nás orgován. Podľa historika Dr. Ovídia Fausta, všetky zbierky umiestnil do svojej kúrie v Častej, ktorú ( O.Faust ) stotožnil s existujúcou kúriou Keliovcov na námestí obce.
V Častej žil do svojej smrti, pochovaný bol v miestnom kostole, kde bol jeho náhrobok zachovaný do roku 1939. Jeho telesné pozostatky sú pravdepodobne uložené v neprístupnej krypte v presbytériu kostola. Písomné dielo, ktoré po sebe zachoval, je cenným pramenným príspevkom nielen pre epigrafiku a zemepis, národopis, ale aj pre dejiny Slovenska.
Dielo
Vybrané zachovalé Dernschwamove práce:
Jeho knižnica, zbierka prvotlačí a rukopisov, bola po Sambucovej, hodnotená ako druhá najvýznamnejšia v období humanizmu na Slovensku. Katalóg knižnice vyhotovil sám Dernschwam v roku 1552 a dodnes sa nachádza s celou knižnicou vo viedenskej Nationalbibiothek (sign. Cod. 12652) pod číslom 6742 až 7739.
Albertville
Albertville je mesto na juhovýchode Francúzska v departemente Savojsko, región Auvergne-Rhône-Alpes. Leží vo francúzskych Alpách a v roku 1992 hostilo XVI. zimné olympijské hry.