cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sesklo
Dejiny
Neolitické osídlenie v Seskle dalo pomenovanie pre najstaršiu neolotickú kultúru v Európe. Najstaršie osídlenie možno datovať do rokov 6850 +/− 660 rokov. Obyvateľstvo rozvíjalo pomerne vyspelú poľnohospodársku výrobu, vyrábalo si úžitkovú keramiku a udržiavalo kontakty s vyspelými civilizáciami Malej Ázie. Osady boli budované na vyvýšeninách v blízkosti úrodných údolí, kde pestovalo obilie a strukoviny, chovalo ovce, ošípané a psov. Drevené domy boli malé s jednou alebo dvomai izbami. V 6. tisícročí pred Kr. sa objavujú dvojposchodové domy s kamennými základmi. Okolo osady bola vybudovaná mohutná kamenná hradba. Mladšiu vrstvu kultúry Sesklo prekryla kultúra Dimini.
V 18. stor., počas Osmanskej ríše sa tu usadili aj Arumuni z dnešného Albánska a Sesklo tak patrí k jednej z mála obcí s čiastočným arumunským osídlením v okolí mesta Volos. Arumunčina je dodnes hlavným jazykom miestnych arumunských obyvateľov a ovládajú ju aj pôvodní gréckohovoraci obyvatelia.
Muzikológia
Muzikológia (iné názvy: hudobná veda, veda o hudbe, vedy o hudbe) je umenovedné odvetvie interdisciplinárnej povahy, ktoré zahrnuje hudobnú akustiku, organológiu, hudobnú fyziológiu, hudobnú psychológiu, hudobnú estetiku, hudobnú sociológiu, hudobnú filozofiu, hudobnú teóriu, hudobnú históriu, hudobnú grafiku, hudobnotextovú interpretáciu, hudobnú interpretáciu a hudobnú pedagogiku. Predmetom výskumu v muzikológii je hudba.
Montsauche-les-Settons
Montsauche-les-Settons môže byť:
Akan
Akan môže byť:
Ján Bienik
Ján Bienik (* 26. jún 1887, Lešť-Turie Pole - † 4. august 1932, Čankov) bol cirkevný historik, evanjelický kňaz, pedagóg. Pseudonym: Bukový.
Jeho otec Ján Bienik, jeho matka Adela rod. Lehocká, jeho manželka Elena rod. Abafiová (dcéra Jána Bohuslava Abafiho).
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Rimavskej Sobote, teológiu 1906-1910 v Bratislave. Evanjelický kaplán v Rimavskej Píle, Bačskom Petrovci, v Komárne, 1913-1919 evanjelický farár v Legénde (Maďarsko), 1919-1920 učiteľ na gymnáziu v Lučenci, 1920-1923 farár v Hornej Strehovej, od 1923 v Slovenskom Grobe. Za slovenské presvedčenie sa dostával do rozporov s uhorskou cirkevnou a štátnou vrchnosťou, niekoľko mesiacov väznený. V rokoch 1. svetovej vojny zastával pacifistické stanovisko. V Dennici, Živene, Stráži na Sione uverejnil niekoľko autobiografických realistických rozprávaní. Zbieral ľudovú slovesnosť a materiály so vzťahom k dejinám literatúry, ale venoval sa najmä cirkevným a miestnym dejinám.
Chmeľnica
Chmeľnica je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis
Od okresného mesta Stará Ľubovňa je vzdialená 5 km.
Národnostné zloženie v minulosti
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001:
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1991:
Sčítanie obyvateľstva v roku 1930:
Materinský jazyk
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Materinským jazykom sa rozumie reč, ktorou s obyvateľom hovorili rodičia.
Úradný jazyk
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Úradný jazyk je jazyk, ktorý obyvateľ v čase sčítania najčastejšie používal v zamestnaní alebo škole, bez ohľadu na to, či pracoval alebo študoval na Slovensku alebo v zahraničí.
Jazyk v domácnosti
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Jazyk v domácnosti je jazyk, ktorý obyvateľ v čase sčítania najčastejšie používal v domácnosti.
Náboženské zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Dežo Ursiny
Dezider „Dežo“ Ursiny (* 4. október 1947, Bratislava – † 2. máj 1995, Bratislava) bol slovenský bigbítový a artrockový hudobník, skladateľ a spevák. Spolu s Mariánom Vargom a Pavlom Hammelom tvorí trojicu hlavných zakladateľov modernej slovenskej rockovej hudby. Profesionálne sa venoval dokumentárnej filmovej tvorbe, kde sa uplatnil ako režisér, dramaturg, scenárista, autor námetov a filmovej hudby. Gro jeho hudobnej kariéry je späté s básnikom a jeho dvorným textárom Ivanom Štrpkom, s ktorým spolupracoval na jedenástich štúdiových albumoch.
27. júna 2021 bol vyznamenaný prezidentkou in memoriam za mimoriadne zásluhy o kultúrny rozvoj Slovenskej republiky (Pribinov kríž II. triedy).
V ankete RTVS Najväčší Slovák v roku 2019 bol vyhodnotený na 83. mieste.
The Beatmen, The Soulmen
V rovnakom roku Ursiny začal študovať na VŠMU filmovú a televíznu dramaturgiu a skupina The Soulmen v decembri zvíťazila ako najlepšia kapela na I. česko-slovenskom beatovom festivale v pražskej Lucerne. V priebehu februára a marca roku 1968 skupina absolvovala koncertné turné po Maďarsku, a v máji, po spoločnom vystúpení so skupinou Prúdy v Nitre, sa The Soulmen rozpadli.
Provisorium
Po rozpade skupiny sa Ursiny neúspešne pokúsil založiť projekt The New Soulmen, avšak v auguste roku 1970 po tom, ako sa spojil s klaviristom Jaroslavom Filipom, založil skupinu Provisorium. V roku 1972 nahral spolu s pražskými hudobníkmi z formácie Flamengo svoj prvý sólový album s eponymným názvom, naspievaným v angličtine. V tom istom roku ukončil štúdium na VŠMU a zúčastnil sa na konkurze na internú ašpirantúru Umenovedného ústavu SAV. Začiatkom februára roku 1974 začal pracovať vo filmových ateliéroch na Kolibe ako dramaturg krátkeho filmu.
V tomto období sa venoval aj tvorbe filmovej hudby. Zložil hudbu k filmom Bubeník Červeného kríža a Povieme si to na budúce leto.
Burčiak
V roku 1979 sa Ursiny spojil s hudobným producentom a hráčom na basovej gitare Pavlom Daněkom a založili zoskupenie Burčiak, ktoré nahralo Ursinyho ďalší album Nové mapy ticha. Platňa obsahovala kratšie piesne vhodnejšie pre koncertné pódiá, na ktorých sa Ursiny spolu s Burčiakom objavil v roku 1979. Ursiny s touto formáciou následne pripravil aj svoj najúspešnejší album Modrý vrch, ktorý bol vďaka svojej muzikálnosti a väčšej jadrnosti textov prístupný širšiemu poslucháčskemu publiku.
V 80. rokoch pokračoval v komponovaní filmovej hudby a skladateľsky sa podieľal na televíznom muzikáli Neberte nám princeznú. So skupinou Burčiak spolupracoval ako spevák na nahrávaní jej dvoch profilových albumov Pop Scop (1981) a Stala sa nám láska (1989), na ktorých okrem neho účinkovalo viacero ďalších slovenských spevákov.
Prognóza
Okolo roku 1982 začal Ursiny spolupracovať s hudobnou skupinou Prognóza, s ktorou nahral svoj ďalší album nazvaný 4/4. Na nasledujúcom albume Bez počasia sa Ursinyho sprievodné teleso natrvalo vrátilo k názvu Provisorium. Ursiny sa začal objavovať v televíznych programoch ako Televízny klub mládeže či Triangel, jeho piesne sa tiež častejšie hrávali v rádiách. V roku 1986 opäť s účasťou Jaroslava Filipa, ktorý ho odvtedy už neopustil, nahral album Zelená, v roku 1987 album Na ceste domov a posledným titulom dekády boli Momentky z roku 1990. Všetky sa vyznačujú výraznou introverziou ako po hudobnej tak i textovej stránke.
Choroba a predčasný koniec
V rokoch 1992 a 1994 nakrútil filmy Dom Matky Terezy a Obrázky z výletu za plot blázinca. Začiatkom roku 1995 začal s režisérom Ivom Brachtlom pripravovať materiály na ďalší dokument Interrupcia, eutanázia, trest smrti, samovražda, ktorý už však nedokončil. Film neskôr vyšiel pod názvom Času je málo a voda stúpa.
Dežo Ursiny zomrel 2. mája 1995 vo svojom byte v Bratislave-Dúbravke. Pohreb mal o tri dni v bratislavskom krematóriu.
Osobný život
Dežo Ursiny sa narodil ako prvé dieťa Eleny a Dezidera Ursinyovcov. Matka bola učiteľkou anglického jazyka, otec zastával rozličné funkcie, od riaditeľa obchodnej akadémie po ústredného inšpektora pre odborné školy. Má o sedem rokov mladšiu sestru Elenu. Jeho ujom z matkinej strany je akademický maliar Vojtech Mensatoris, vzdialeným príbuzným z otcovej strany zase politik Ján Ursíny.
V roku 1972 sa jeho prvou manželkou stala Kateřina, výtvarníčka českého pôvodu, s ktorou má dcéru Markétu (*1974). Po rozvode sa v roku 1977 oženil so zubnou lekárkou Soňou, s ktorou má syna Jakuba (*1977). V roku 1983 sa počas služobnej cesty v Bulharsku zoznámil s Marijou, kolegyňou z filmárskej brandže. Zo vzťahu sa narodil syn Liubomir Dezider (*1984). Obaja synovia sú takisto hudobníkmi. Po odlúčení od manželky mal Ursiny od roku 1991 až do svojej smrti vzťah s českou ilustrátorkou Zdenkou Krejčovou.
Dežo Ursiny je absolventom Strednej priemyselnej školy elektrotechnickej v Bratislave (1962 – 1966), odbor oznamovacia elektrotechnika, a Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave, odbor filmová a televízna dramaturgia (1967 – 1973). Väčšinu svojho života bol zamestnaný ako dramaturg v Štúdiu krátkych filmov Slovenskej filmovej tvorby Koliba (1974 – 1991).
Vyrastal na Dohnányho ulici, neskôr žil na Urbánkovej a Fedákovej ulici v Bratislave.
LP
Pôvodné:
Exportné:
Soundtracky:
Koncertné:
Kompilačné:
Cover verzie
(*) S českým textom pod názvom „Dubnový strom v říjnu“
(**) Inštrumentálna verzia
(***) Album alebo DVD rozličných interpretov
(****) Skladba „Slowly to the Sun“ obsahuje sampel zo skladby „Modrý vrch II“
Idiografická veda
Idiografická veda je veda, ktorá sa zaoberá len jednorazovým, neopakovateľným dianím.
Dežo Ursiny
Cover verzie
(*****) Skladba „Slovák“ obsahuje motív refrénu zo skladby „Tri slová“
Filmografia
(*) Film je známy aj pod pracovným názvom Interrupcia, eutanázia, trest smrti, samovražda
(**) Súborné vydanie titulov Sanitrárovci, Gajdoš Antalík, O rakovine a nádeji, Dom Matky Terezy, Obrázky z výletu za plot blázinca, Času je málo a voda stúpa
Powiat oświęcimski
Powiat oświęcimski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 153280 obyvateľov (30.6.2007).
Acta Sanctorum
thumb|Acta Sanctorum, január 1643 Acta Sanctorum je hagiografická edícia obsahujúca životopisy a legendy o svätcoch, členená podľa ich sviatkov v kalendárnom roku. Jej vydávanie začal v roku 1643 jezuita Jean Bolland a belgická kongregácia jezuitov.
Moulins-Engilbert
Moulins-Engilbert môže byť:
Albrecht II.
Albrecht II. môže byť:
NGC 4024
NGC 4024 je galaxia v súhvezdí Havran, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Saint-Léger-sous-Beuvray
Saint-Léger-sous-Beuvray môže byť:
Alcedo
Alcedo môže byť:
Arignac
Arignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 706 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kondé
Kondé je jeden z obývaných ostrovov na atole Gáfu Alif na Maldivách. Počet obyvateľov je 445 (jún 2006), dĺžka ostrova 2 240 m, šírka 675 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 407,4 km.
Chlóris (manželka Nélea)
Chlóris alebo Chloris je v gréckej mytológii dcéra Amfióna z minyjského Orchomena.
Zachránil sa len najmladší syn Nestor, ktorý potom v Pyle prevzal kráľovské žezlo a po dlhých rokoch sa ako najstarší z achájskych vodcov preslávil v trójskej vojne.
Zoznam geovedných článkov/Š
še
Šelda · Šelf
ši
Šiga (sopka) · Šikaribecu · Šikocu · Šinmoe-dake · Širetoko-Iwo-zan · Širibecu · Širočina · Šišejka · Šišeľ · Šiválik · Šiveluč
ší
Šífr (vodná plocha)
šk
Škocjanske jame · Škrapové pole · Škrapy
šl
Šlír
šm
Šmidt
št
Štátny geologický ústav Dionýza Štúra · Štefan Truchlý · Štefanová (jaskyňa) · Štiavnica (prítok Ipľa) · Štiavnica (prítok Váhu) · Štiavnické jazero · Štiavnické vrchy · Štiavnický stratovulkán · Štiepateľnosť · Štít (geológia) · Štítnik (rieka) · Štítovce · Štítový vulkán · Štôlňa · Štrk · Štrkovisko Dolná tehelňa · Štruktúra (štruktúrna geológia) · Štruktúra látky · Štruktúrna geológia · Štruktúrny prielom · Štvrtohorné zaľadnenie
šv
Švábska Jura
1616 Filipoff
1616 Filipoff je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil L. Boyer 15. marca 1950.
Pretekársky automobil
right|thumb|[[Formula 1]]
Pretekársky automobil (nesprávne resp. zastarano závodný automobil, staršie pretekový automobil) je kategória prevažne športových automobilov určená pre rôzne druhy automobilového pretekania.
Je skonštruovaný a vyrobený pre vyššie záťaže než civilný osobný automobil, ktorý stretávame na cestách. Existuje viacej variantov druhu. Štandardné rozdelenie sa presne špecifikovať nedá, nakoľko v dnešnej dobe patrí medzi populárne športy. Jednou z najznámejších pretekárskych automobilov 20-21 storočia sú monoposty F1. Tieto vozidlá sú špeciálne upravené na vysokú rýchlosť presahujúcu 300 km/h nielen konštrukčne, ale i z hľadiska bezpečnosti. Sú poháňané vysokootáčkovými agregátmi cez 700 konských síl čo predstavuje akceleráciu v pokoji z 0 na 100 km/h pod 2 sekundy. Pretekárske vozidlá sú vyrábané zo špeciálnych odľahčených materiálov (napr. uhlíkové vlákno), čo napomáha nižšej váhe a tým ľahšie zrýchlenie alebo aj zastavenie vozidla. Brzdy, nápravy, a všetky súčasti taktiež podliehajú veľkej účinnosti pri nízkej hmotnosti z dôrazom na bezpečnosť, preto oproti bežným vozidlám sú niekoľkonásobne drahšie. Medzi ďalšie známe pretekárske súťaže patria pretekárske špeciály WTC, sú postavené zo sériovo vyrábaných vozidiel ktoré taktiež podliehajú rôznym kritériám. V USA je populárny NASCAR kde sa taktiež nachádzajú vozidlá špeciálne upravené zväčša na konštantnú rýchlosť z dôrazom na vysokú stabilitu kde naopak ako pri spomínaných dvoch formách pretekov NASCAR využíva okruh v tvare elipsy.
Powiat proszowicki
Powiat proszowicki je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 43447 obyvateľov (30.6.2007).
Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site
náhľad|Infraštruktúra atolu [[Kwajalein]] náhľad|Štart atmosférickej sondy z ostrova Meck 3. decembra 2001 Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site je raketová strelnica a kozmodróm patriace pod správu Spojených štátov amerických, ktorý je postavený v súostroví Ralik v Marshallovych ostrovoch.
História a umiestnenie
Strelnica bola postavená začiatkom šesťdesiatych rokov 20. storočia na niekoľkých ostrovoch, ktoré sú súčasťou atolu Kwajalein v súostroví Ralik v Marshallovych ostrovoch, ktoré sa nachádzajú v Tichom oceáne (Pacifiku).
Tieto ostrovy sa v roku 1990 formálne osamostatnili ako republika pridružená k USA, niekoľko ostrovov si USA prenajali. Strelnica bola neskôr pomenovaná po prezidentovi Ronaldovi Reaganovi, (niekedy sa preto používa označenie Reagan Test Site) a je v správe americkej armády. Tá ju využívala na testy medzikontinentálnych rakiet a protiraketových zbraní.
V roku 2005 tu americká komerčná spoločnosť SpaceX postavila vypúšťaciu rampu a v susedstve montážnu budovu pre svoje nosné rakety. Tým sa strelnica zaradila medzi kozmodrómy.
Vybavenie
V areáli strelnice sú raketové rampy, ubytovacie zariadenia posádky, monitorovacie a sledovacie stanice systému SSN, sledovacie stanice NASA. V blízkosti je aj letisko.
Využitie pre kozmonautiku
V roku 2000 zo základne odštartovalo lietadlo Lockheed L-1011 Stargazer, ktoré vyniesolo nosič Pegasus XL. Nasledovali ďalšie Pegasusy so satelitmi. V roku 2006 odtiaľ štartovala nosná raketa Falcon 1. V rokoch 2000 – 2008 zo základne do vesmíru odštartovalo osem rakiet. V roku 2009 odtiaľ odštartuje raketa Falcon-1, ktorá by mala vyniesť na orbitu malajskú družicu Raz akSat.
Pezinský zámok
náhľad|Vstupná brána s [[mostom a veža v roku 2021]] náhľad|Pohľad na Palace Art Hotel z parku Pezinský zámok (iné názvy: Zámok Pezinok, Šimák Zámok Pezinok) je renesančný zámok neďaleko centra mesta v Zámockom parku, ktorý bol pôvodne stredoveké sídlo s opevnením pomocou vodných zdrojov – vodný hrad.
Dejiny
náhľad|Letecká snímka zámku z roku 2008 Už pred rokom 1271 v Pezinku postavili hrad, na ktorý rovnako ako na ostatné hrady okolia útočili vojská Přemysla Otakara II. Bol vybudovaný ako vodný hrad. Obklopovali ho dve priekopy naplnené vodou z Cajlanského potoka. Nad nimi boli dva padacie mosty. Na násype medzi priekopami boli hospodárske budovy. Majetky rodiny grófov zo Svätého Jura a Pezinka (ktorá sa časom rozdelila na dve vetvy) jej príslušníci neraz delili. Takúto akciu uskutočnili v Pezinku roku 1401. Delenie nebolo jednoduché – spory trvali až do r. 1429. Gróf Juraj a jeho brat Mikuláš, ktorí patrili medzi najbohatšie a najvplyvnejšie šľachtické rody v Uhorsku, si vtedy delili hrad i mestečko Pezinok. Pri tomto delení opísali jednotlivé rozdelené časti a aj hrad. Keď sa hrad dostal r. 1575 do zálohu Ivanovi Krušičovi, začali sa na ňom opravné práce v ktorých hneď nato pokračoval nový majiteľ Štefan Ilešházi. Hrad dostal novú, renesančnú podobu, rozšírili sa a upravili obytné a hospodárske budovy.
Ivan Krušič po sebe zanechal tabuľu s erbom a nápisom, ktorá sa nachádza na nádvorí na fasáde vnútornej veže. Nápis znie: "MAGNIFICVS DONVS IOANES KRVSITH // LIBER BARO DE LEPOGLAVA COMES COMITA= // =TAS LIPTOVIENSIS AC SACRE CESAREAE // REGIAEQ MTIS CONSILIARIVS ET IN REGNO HVNGARIAE MAGISTER CVRIAE".
Nad vstupnou bránou zo strany nádvoria je po Štefanovi Ilešházim tabuľa s nápisom: "HONORABILIS AC MAGCVS DOMINVS, D. // COMES STEPHANVS DE ILIESHAZA, PALA // TINVS REGNI HVNGARIAE, IVDEX CVMANO // RVM AC COMITAVVM THRENCHIN ET LYPTO // COMES, SAC:  REG: MATIS MATHIAE 2: REGIS // HVNGARIAE. ZC. CONSILIARIVS ET PER HVN // GARIAM LOCVMTENENS. ZC. AC CATHARINA // PALFY DE ERDŐD, CONSORS, // FECERVNT. ANNO: 1609". Erb Štefana Ilešháziho a jeho manželky Kataríny Pálffyovej je nad portálom na pravej strane nádvoria.
V 17. storočí hrad pustol a opraviť ho dal r. 1718 Ján Pálfi. Areál hradu zachytáva plán Pezinka z r. 1785. V 19. storočí dali urobiť dve úpravy Pálffyovci – r. 1844 (tento rok je vytesaný na tabuli na fasáde veže s pálffyovským erbom a iniciálmi P. K.), a najmä po r. 1875, keď časť hradu úplne prestavali na romantickú stavbu. Až po týchto úpravách hradu na pánske sídlo sa potlačil fortofikačný (obranný) ráz hradu. V tomto čase upravili aj záhradu okolo zámku na anglický park s vzácnymi stromami. V roku 1875 oheň zničil severnú hospodársku časť zámku. Koncom 19. storočia bola upravená južná časť (kde je dnes zámocká vináreň) v romantickom duchu a neorenesančnom štýle. Táto podoba sa zachovala dodnes.
Veľké úpravy zažil zámok v rokoch 194043, kedy nový majiteľ – Slovenské vinohradnícke družstvo – zadaptovalo pivnice a pristavilo na mieste vyhorenej časti v nevhodnom slohu administratívnu budovu. V objekte je zachovalá veľká historická sála, ktorú zdobia maľby pezinských maliarov Bártovcov.
Zámok si napriek mnohým prestavbám zachoval stredovekú podobu vodného hradu, teraz už na Slovensku ojedinelú.
Súčasný stav
V súčasnosti je v pivniciach zámku zrekonštruovaná reprezentačná vináreň Zámockého vinárstva so starou sudovinou. Prezrieť si možno aj novodobú podobu Pálfyovskej prestavby, ako aj okolie zámku – park s jazerom.
Rekonštrukcia
náhľad|Nádvorie zámku po rekonštrukcii V prvej polovici roku 2019 prešiel zámok rozsiahlou rekonštrukciou fasády aj vnútra. Na mieste bývalého zhoreniska zámku bol namiesto architektonicky nevhodnej administratívnej budovy z čias socializmu postavený hotel s reštauráciou a wellness, ktorý nesie názov Palace Art Hotel a do stredu vynoveného nádvoria bola pridaná fontána. V ostatnej, pôvodnejšej časti zámku, sa v súčasnosti nachádzajú z historického hľadiska citlivo obnovené Pálffyho apartmány vrátane veľkej historickej sály zdobenej nástennými maľbami vinárskych miest a dedín (konajú sa tu historické prehliadky), ako aj Galéria skla s cennými umeleckými dielami sklárskych majstrov.
Exteriér
Najstaršie jadro dnešného hradu pochádza až zo začiatku 14. storočia a tvoril ho typ vodného hradu. Areál hradu obklopoval dvojitý múr. Vonkajší múr (parkán) mal bránu, nad ktorou bola veža. Vnútornú časť kruhovitého pôdorysu vypĺňala veža a obytné budovy. Uzatváral ju obranný múr a do jeho brány sa vstupovalo cez most ponad priekopu. Neskoršie prestavby túto podobu hradu úplne zotreli.
Jednotná veda
Jednotná veda (z 🇩🇪) je spájanie, vzájomné zosúlaďovanie a prezentovanie výkonov bádateľov z rôznych vedných oblastí na báze neutrálneho systému formúl, symboliky zbavenej nečistôt historických (prirodzených) jazykov a spoločnom systéme pojmov. O vedu v tomto zmysle, o jednotnú vedu, sa snažil Viedenský krúžok.
Idea jednotnej vedy je dedičkou mathesis universalis.
Podľa R. Carnapa je veda hierarchický systém vedeckých disciplín zakladajúci sa na konštitučnom systéme.
Bosdarros
Bosdarros je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Róbert Semeník
Róbert Semeník (* 13. január 1973, Veľký Krtíš) je bývalý slovenský futbalista a reprezentant Slovenska.
Reprezentačná kariéra
V reprezentácii Slovenska debutoval 15. novembra 1995 v Košiciach v kvalifikačnom zápase ME 1996 proti Rumunsku (0:2). Reprezentoval osemkrát, strelil jeden gól, 5. februára 1997 v priateľskom stretnutí s Kostarikou (2:2).
Zátopek (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Zátopek.
Karol Navrátil
Brigádny generál Ing. Karol Navrátil  (* 26. august 1963 Prešov ) je slovenský generál vo výslužbe. V roku 2012 bol ustanovený do funkcie zástupcu veliteľa pozemných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Od 1. februára 2017 funkciu opäť vykonával.
Život
V roku 1982 absolvoval Vojenskú strednú odbornú školu v Martine a v roku 1986 Vojenskú vysokú školu vo Vyškove na Morave a zároveň bol menovaný do hodnosti poručík ako vojak z povolania. Následne pôsobil na Slovensku kde vykonával základné veliteľské funkcie v ženijnom vojsku na stupni čata až rota a potom štábne funkcie na veliteľstve divízie a armádneho zboru v Prešove. Po ukončení akademického kurzu na Vojenskej akadémii v Liptovskom Mikuláši bol v roku 2000 ustanovený do funkcie ženijného náčelníka 1. mechanizovanej brigády v Prešove.
V roku 2001 bol premiestnený do Michaloviec, kde zastával funkciu veliteľa ženijného práporu. Od roku 1999 do roku 2007 absolvoval niekoľko jazykových kurzov z jazyka nemeckého a anglického. V roku 2008 ukončil 10 mesačný Kurz národnej bezpečnosti vo Vojenskej akadémii Liptovský Mikuláš kde dosiahol najvyššie vojenské vzdelanie, ktoré je predpokladom pre výkon najvýznamnejších funkcií v rezorte MO SR.
Od februára 2004 do augusta 2004 pôsobil ako veliteľ ženijnej roty v rámci medzinárodnej operácie „Iracká sloboda“ v Iraku. Od 1. februára 2005 pôsobil na Veliteľstve Pozemných síl najprv vo funkcii zástupcu náčelníka a od 1. októbra 2005 náčelníka Štábu Veliteľstva Pozemných síl OS SR. Túto funkciu vykonával do 31. augusta 2007 a znovu od 30. júna 2008.
V roku 2010 sa stal veliteľom vojenskej posádky v Prešove a zároveň aj veliteľom 2. mechanizovanej brigády so sídlom v Prešove. V rokoch 2012 až 2015 bol zástupcom veliteľa Pozemných síl, v rokoch 2015 až 2017 náčelníkom štábu Veliteľstva Pozemných síl a od 1. februára 2017 opäť zástupcom veliteľa Pozemných síl.
5. mája 2017 bol prezidentom SR Andrejom Kiskom menovaný do vojenskej hodnosti brigádny generál.
Jiří Novák
Jiří Novák môže byť:
Karol Navrátil
Život
Z aktívnej služby odišiel po „viac ako 42 rokoch“ k 31. decembru 2020 vo funkcii zástupcu veliteľa Pozemných síl. 8. júla 2021 mu v novovzniknutej tradícii za službu vlasti poďakovala prezidentka Zuzana Čaputová.
Pôsobenie v zahraničných vojenských misiách
6.2. - 1.8.2004 veliteľ slovenskej vojenskej jednotky v bojovej operácie „Iracká sloboda“ v Iraku
Vyznamenania
Za službu vlasti, Čestný odznak OS SR, Za službu v mierových pozorovateľských  misiách,  Pamätná medaila ministra obrany a ďalšie.
Externé odkazy
Fotografia
Montcenis
Montcenis môže byť:
Alpine
Alpine môže byť:
NGC 4025
NGC 4025 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Dimini
Dimini (gr. Διμήνι;) je malá dedina neďaleko mesta Volos v kraji Tesália v Grécku. Bola tu objavená mladoneolitická osada a mykénske osídlenie.
Dejiny
Mladoneolitické osídlenie bolo objavené v súvislosti s výskumom mykénskej kupolovej hrobky (tolos). Archeologické výskumy viedli Christos Tsountas a Valerios Stais.
Mesvres
Mesvres môže byť:
Časti New Yorku
Mesto New York pozostáva z piatich mestských časti (niekedy nazvaných okresy) a je rozdelené na 59 komunitných okresov. Jednotlivé mestské časti pozostávajú zo stoviek miestnych častí, z ktorých mnohé majú definovateľné dejiny a jedinečný charakter. Počet obyvateľov jednotlivých piatich mestských častí je taký, že každá mestská časť by patrila medzi 50 najľudnatejších miest v Spojených štátoch.
Mámendú (Gáfu Alif)
Mámendú je jeden z obývaných ostrovov na atole Gáfu Alif na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 284 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 425 m, šírka 430 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 384,23 km.
Jogová veda
Jogová veda alebo Jóga Šástra je veda, ktorá o. i. vypracovala určité pozitívne hygienické metódy pre mentálnu a telesnú hygienu, ktoré tvoria disciplínu označovanú v jogovom názvosloví krija joga. Joga Šástra vyžaduje od adepta jogy, aby k vyšším jogovým praktikám pristupoval až potom, keď sa na ne pripraví.
Powiat suski
Powiat suski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Le Mesnilbus
Le Mesnilbus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maďarské národné lakrosové družstvo mužov
Maďarské národné lakrosové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Maďarsko v medzinárodných lakrosových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Magyarországi Lacrosse Szövetség (MLSZ). V roku 2016 sa prvýkrát zúčastnilo vrcholného podujatia, keď v Budapešti organizovalo Majstrovstvá Európy 2016, na ktorých obsadilo 17. miesto.
Družstvo vzniklo v roku 2011 a pôvodne sa malo predstaviť už na Majstrovstvá Európy 2012. už na V roku 2016 viedol družstvo ako hlavný tréner Američan Ricky Schwartzberg.
Lucenay-l’Évêque
Lucenay-l’Évêque môže byť:
Majstrovstvá Juhovýchodnej Ázie vo florbale 2014
Majstrovstvá Juhovýchodnej Ázie vo florbale 2014 boli prvé Majstrovstvá Juhovýchodnej Ázie vo florbale, ktoré organizuje Ázijsko-oceánska florbalová konfederácia (AOFC). Konali sa od 18.21. decembra 2014 v Singapure, za účasti 4 mužských a 4 ženských tímov. Medzinárodnú premiéru zaznamenali obe družstvá Filipín a družstvo mužov Indonézie. Všetky zápasy sa hrali v aréne Hougang Sports Hall. V kategórii mužov aj žien zvíťazili domáce družstvá Singapuru, ktoré vo finále vyhrali nad Malajziou.
Turnaj mal slúžiť ako príprava pred blížiacimi sa Hrami Juhovýchodnej Ázie, ktorých florbalový turnaj bude opäť súčasťou.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v aktuálnom medzinárodnom rebríčku IFF v decembri 2014.
Václav Biman
Václav Biman (* 15. september 1898, Jaroměř – † 24. máj 1963, Banská Bystrica) bol živnostník a obchodník.
Životopis
Počas prezenčnej vojenskej služby sa dostal na Slovensko, pracoval ako tovariš v Slovenskej Ľupči, neskôr pekár a obchodník, vlastnil dom, pekáreň a obchod na Huštáku (1925). V roku 1928 si kúpil dom a postavil modernú pekáreň s obchodom na Hornej ulici. Po znárodnení (1948) pracoval vo svojej bývalej pekárni ako skladník. Účastník protifašistického odboja, člen RNV a zakladajúci člen Demokratickej strany v Banskej Bystrici. Počas SNP zásoboval chlebom partizánske oddiely, za túto činnosť ho väznilo Gestapo v Banskej Bystrici asi v rokoch 19441945).
Galská vojna
Galská vojna bolo vojenské ťaženie v rokoch 58 – 50 pred Kr., v ktorom konzul a neskorší samovládca Iulius Caesar dobyl veľkú časť súčasného Francúzska. Sám ju popísal v knihe „Zápisky o vojne v Galii“, ktorá je tiež hlavným historickým prameňom pre toto ťaženie.
Príčiny
Územie súčasného Francúzska, Belgicka, Porýnia a Švajčiarska bolo osídlené rôznymi, často navzájom znepriatelenými keltskými kmeňmi, z ktorých niektoré spolupracovali s Rímskou ríšou. Južná časť Francúzska bola rímskou provinciou Gallia Narbonensis, kde bol Caesar miestodržiteľom. Helveti zo Švajčiarska sa dostali pod tlak Germánov a chceli cez túto provinciu prejsť do keltských území. Caesar ich žiadosť odmietol a v oblasti Ženevského jazera dal postaviť hradbu. Keď ju Helveti na severe obišli, vydal sa za nimi a v bitke pri Bibracte (v horách asi západne od mesta Autun) ich v roku 58 pred Kr. porazil.
Výprava proti Svébom
Neskôr po tomto víťazstve požiadali ďalšie galské kmene Caesara o pomoc proti Ariovistovi, germánskemu kráľovi, ktorý ohrozoval galské územia. Caesar proti nemu vytiahol a priblížil sa k jeho vojsku neďaleko Vensontia. Ariovistus ponúkol Caesarovi vyjednávanie, ale požadoval, aby so sebou vzal len jazdcov a nie pešiakov. Caesar nedôveroval galskej jazde, ktorú mal pri sebe, a tak prikázal, aby na galské kone nasadli vojaci jeho obľúbenej X. légie. Legionári potom medzi sebou vtipkovali, že Caesar povýšil X. légiu do jazdeckého stavu. Vyjednávanie ale rýchlo a bez výsledku skončilo, keď sa Germáni pokúsili vyvolať s Caesarovými jazdcami bitku. Po niekoľkých dňoch došlo k veľkej bitke, v ktorej boli Germáni porazení. Ariovistus síce utiekol, ale nedlho potom zomrel. Caesar zanechal na zimu svoje légie na území Sequanov, ktorí boli Ariovistovimi spojencami. Sám odišiel do Predalpskej Galie, aby mohol sledovať dianie v Ríme.
Vojna v rokoch 57 – 56 pred Kr.
náhľad|vpravo|Mapa Caesarovho ťaženia v Galii náhľad|vpravo|Pozície rímskych a belgických vojsk v bitke pri rieke Sabis Nasledujúceho roku sa Caesar, posilnený o dve nové légie, vydal na sever proti Belgom, ktorí proti Rimanom zhromaždili vojsko o sile 300 000 mužov. Caesar ich zaskočil rýchlosťou svojho pochodu, keď dorazil na územie Belgov počas pätnástich dní. Rimania narazili na nepriateľa pri pokuse o prekonanie rieky Axona, ale do veľkej pozemnej bitky sa nepúšťali. Lenže Belgom vzápätí došli potraviny, a tak sa rozišli do svojich domovov. Caesar so svojou jazdou napadol ich zadný voj a celé vojsko sa rozutekalo. Caesar potom tiahol rýchlymi pochodmi od hradiska k hradisku a bez boja si podroboval belgické kmene. Postavili sa mu až Nerviovia, najbojovnejší z Belgov. Došlo ku krvavej bitke pri rieke Sabis, v ktorej boli Nerviovia zmasakrovaní. Ženy a deti tentoraz Caesar ušetril.
Posledným kmeňom, ktorý Caesarovi bránil v konečnom víťazstve, boli Atuatukovia, ktorí sa rozhodli brániť v jednom hradisku. Uzavreli s Caesarom mier, ale v noci napadli jeho tábor. Boli porazení a sčasti pobití, sčasti predaní do otroctva. Moc Belgov bola zlomená. Keď však došla k Caesarovi správa od Publia Crassa, ktorý velil jednej légii, že pod rímsku zvrchovanosť zaradil aj kmene na západnom pobreží Galie, mohol Caesar odkázať rímskemu ľudu, že celá Galia je dobytá. Za to sa mu z iniciatívy Pompeia dostalo pätnásťdenných ďakovných slávností, najdlhších aké sa kedy v Ríme konali. Na zimu odišiel Caesar na juh, ako bolo jeho zvykom.
Zatiaľ čo robil inšpekciu v Ilýrii, časť jeho vojska pod vedením Servia Galbu úspešne dobývala alpské priesmyky. Potom ale znovu začali problémy, kmeň Venetov, sídliaci na dnešnom Bretónskom polostrove, zajal niekoľko rímskych dôstojníkov, ktorí sa vybrali konfiškovať potraviny, a ich príklad nasledovalo niekoľko ďalších pobrežných kmeňov. Keď sa o tom Caesar dozvedel, okamžite vyrazil zbesilým tempom na miesto a prikázal Crassovi vybudovať vojnové loďstvo. Až do jeho príchodu sa Caesarovi nedarilo nad nepriateľom výrazne zvíťaziť. Príchod loďstva situáciu zmenil, pričom došlo k námornej bitke, v ktorej mali Veneti spočiatku výhodu vďaka veľkosti a výške svojich lodí. Čoskoro však nastalo bezvetrie a galské lode vybavené iba plachtami zostali bez pohonu. Rímske lode poháňané veslami ich rozdelili a jednu po druhej obsadili. Toho dňa odpor Venetov skončil.
Caesar sa rozhodol ich prísne potrestať, aby dal jasnú výstrahu všetkým, ktorí by ich chceli napodobniť. A tak bola celá kmeňová rada starších popravená a zvyšok kmeňa predaný do otroctva. Zanedlho spacifikoval Caesar aj ostatné povstalecké kmene s výdatnou pomocou Publia Crassa, ktorý pobil 50 000 Akvitancov a Kantabrov. Túto zimu strávili Rimania na území porazených kmeňov. Toho roku sa Caesar stretol s triumvirmi Crassom a Pompeiom v severotalianskom meste Luca. Triumviri sa dohodli na ďalšej politike: Pompeius a Crassus boli nasledujúci rok zvolení za konzulov a Caesarovi bola predĺžená správa nad Galiou na ďalších päť rokov.
Vojna v rokoch 55 – 54 pred Kr.
náhľad|vpravo|Mapa Galie Hneď začiatkom roku 55 musel Caesar čeliť ďalšiemu sťahovaniu germánskych kmeňov, ktoré prekročili rieku Rýn a napadli tamojšie galské kmene. Caesar sa im postavil pri rieke Mosy (dnes Mása). Nepriateľ mal obrovskú prevahu, a tak sa Caesar uchýlil k podlému diplomatickému zločinu. Zajal germánskych náčelníkov a vzápätí udrel na ich vojakov, ktorí bez velenia ihneď ušli. Germáni, ktorí neboli zabití v boji, sa pri úteku utopili v rieke Rýn. Tým niekoľkým malo zachráneným Caesar veľkoryso odpustil a dovolil im pripojiť sa k rímskemu vojsku. Podľa zdrojov, zahynulo počas jediného dňa najmenej 400 000 mužov, žien a detí. V Ríme sa pokúšal na nečestnosť Caesarovho jednania poukázať Marcus Porcius Cato, ale takmer nikto mu nevenoval pozornosť. Hrozba štyristotisíc barbarov ženúcich sa na rímske územia bola u väčšiny Rimanov dostatočné ospravedlnenie aj pre zradu.
Po svojom krvavom víťazstve Caesar pokladal za správne Germánov odradiť od ďalšieho vpádu do Galie, a tak nechal cez rieku Rýn postavať most pre svojich vojakov. Stavba trvala desať dní. Potom prešli rímske légie na druhý breh Rýna. Caesar ukázal celému svetu, že rímske légie, resp. on sám, nepoznajú žiadne hranice. Po niekoľkých dňoch bezvýznamných šarvátok a plienenia sa Caesar stiahol späť a most nechal zničiť. Mal v pláne veľkolepejšie ťaženie – inváziu do Británie.
Invázia do Británie
náhľad|vpravo|Caesarova invázia do Británie O Británii sa toho v Ríme vedelo ešte menej než o Galii. Touto výpravou do neznáma chcel zrejme Caesar zatieniť Pompeia a jeho slávne ťaženia. Ostrov bol tiež bohatý na ložiská cínu a medi a v neposlednom rade poslúžil ako útočisko niekoľkým náčelníkom belgických kmeňov. S vojskom dvoch légií sa Caesar preplavil cez prieliv, ktorý je dnes známy ako La Manche, a pristal niekde pri dnešnom meste Dover. Vylodenie sa nezaobišlo bez problémov, ale nakoniec Caesar nad pobrežnými kmeňmi zvíťazil, uložil im tribút a vzal od nich zajatcov ako záruku mieru. Došlo ešte k niekoľkým menším bitkám, ale pomaly sa blížila zima a Caesarovo loďstvo bolo niekoľkokrát poškodené veľkými búrkami. Rimania sa preto vrátili späť do Galie a prezimovali v Belgicku. Toho roku slávili v Ríme na Caesarovu počesť dvadsaťdenné ďakovné slávnosti.
Hneď na jar ďalšieho roku sa Caesar do Británie vydal druhýkrát. Ani tentoraz sa nevyhol problémom a čoskoro po vylodení bola desatina z jeho loďstva, ktoré tvorilo 800 lodí, zničená búrkou a väčšina ostatných plavidiel bola poškodená. Keď Caesar loďstvo doplnil a opravil, vydal sa na pochod do vnútrozemia Británie, kde si medzitým zvolili tamojšie kmene za vodcu kráľa Cassivellauna. Za neustálych šarvátok Caesar postúpil až k Temži, prekročil ju a potom dobyl Cassivellaunove hradisko. Briti potom požiadali Rimanov o mier a vydali zajatcov. Na jeseň sa Caesar vrátil do Galie. Kvôli zlej úrode musel rozmiestniť légie na územia rôznych kmeňov ďaleko od seba. Nespokojní Galovia tak dostali príležitosť, ako zničiť rímske sily zvlášť.
Ambiorixova vzbura
náhľad|vpravo|Vyobrazený [[Ambiorix v boji proti Rimanom (Liége, Belgicko)]] Najskôr udrel kmeň Eburonov. Na jeho území sa nachádzalo jeden a pol légie pod velením legátov Quinta Sabina a Lucia Cotty. Galom sa pod vedením istého Ambiorixa podarilo pod sľubom voľného odchodu vylákať Rimanov z tábora, potom ich napadli a nakoniec aj s legátmi pobili. Zachránilo sa len pár jednotlivcov. Víťazstvo podnietilo k vzbure ďalšie kmene. Jedným z nich boli aj Nerviovia, ktorých Caesar pred troma rokmi porazil v bitke pri rieke Sabis. Tí obliehali tábor jednej z légii, ktorej velil Quintus Cicero (brat slávneho politika a rečníka Marca Tullia Cicerona). Caesar sa o tom čoskoro dozvedel a bezodkladne vyrazil s dvoma légiami proti Nerviom, porazil ich a tábor oslobodil. Toho roku sa pokúsil o vzburu kmeň Treverom, ale bol rýchle porazený legátom Titom Labienom. Zimu sa tentoraz Caesar rozhodol stráviť v Galii.
Toho istého roku sa rozpadol triumvirát, keď bol Marcus Licinius Crassus zabitý Partmi v bitke pri Carrhách. Začínalo byť zrejmé, že Pompeius Caesarovu konkurenciu trpieť nebude, a to hlavne potom, čo pri pôrode zomrela Caesarova dcéra Júlia a Pompeius si odmietol zobrať za manželku jej sestru. Naproti tomu si zvolil za manželku zo strany konzervatívcov, čo znamenalo politický obrat o 180 stupňov. Caesar pochopil, že musí bojovať na vlastnú päsť.
Galské povstanie
náhľad|vpravo|[[Bitka o Gergoviu (52 pred Kr.)]] náhľad|vpravo|Socha [[Vercingetorixa v Alesii]] Hneď na nasledujúci deň došlo na území Trevorov k ďalšiemu povstaniu, ktoré ale Lubenius opäť bez problémov potlačil. Caesar, ktorý sa obával, že by búriacim sa Galom mohli prísť na pomoc Germáni, sa rozhodol znovu podniknúť výpad za Rýn. Rimania postavili ďalší most a po ňom prešli na druhú stranu. Germáni však utiekli do lesov, a tak legionári len spálili ich obydlia a úrodu a potom sa stiahli späť. Potom podnikol ťaženie proti Eburonom, ktorí stále nedali pokoj. Zatiaľ čo ich naháňali po lesoch, bola jedna légia (pod vedením Cicera) táboriaca pri hradisku Atuatuka, napadnutá asi dvoma tisícmi germánskych jazdcov, ktorí prekročili Rýn. Napriek tomu, že väčšina mužstva bola tvorená neskúsenými nováčikmi, bol tábor ubránený, ale päť kohort, ktoré vyrazili zháňať obilie, bolo prekvapených mimo neho. Tri z nich sa presekali do bezpečia, ale dve boli obkľúčené a pobité. Tak skončil rok 53 a nič nenasvedčovalo tomu, že by mali pre Rímsku ríšu nastať zlé časy. Opak však bol pravdou.
V zime sa po Galii rozšírila správa o nepokojoch v Ríme. Galovia predpokladali, že Caesara na určitú dobu zamestnajú a on tak nebude mať čas venovať sa galským záležitostiam. To čomu sa snažil Caesar po celú dobu ťaženia vyhnúť, sa stalo skutočnosťou – Galovia sa v boji proti Rimanom zjednotili. Vodcom novo sformovanej aliancie sa stal Vercingetorix z kmeňa Arvernov. Jediný významnejší kmeň, ktorý zatiaľ zachovával Rimanom vernosť boli Haeduovia. Za tejto situácie sa Caesar okamžite vydal z Itálie ku svojím légiam. Neuveriteľnou rýchlosťou zhromaždili všetky svoje légie a bez omeškania vyrazil do boja proti Vercingetorixovi. Po menších šarvátkach obliehal mesto Avaricum, ktoré Vercingetorix odmietol brániť, pretože mu bolo jasné, že zatiaľ proti rímskemu vojsku nemá šancu. Aj tak sa Avaricum bránilo až do posledného dychu a kruto za to zaplatilo. Caesar uvádza, že zo 40 000 obyvateľov sa podarilo k Vercingetorixovi utiecť len 800 mužom.
Caesar potom nasledoval Vercingetorixovo vojsko až k hradisku Gergovia, pričom bolo stále ťažšie opatriť pre légie obživu. Nakoniec na hradisko zaútočil, ale bol odrazený so stratami 700 mužov, z toho 46 centurionov. To bola Caesarova prvá porážka počas galského ťaženia. Pretože videl, že hradisko nemôže dobyť, stiahol sa na územie Haeduov, ktorí v bitke o Gergoviu od Rimanov odpadli. Tam ich zastihol so svojimi légiami Titus Labienus, ktorý operoval v oblasti Lutécie (dnešný Paríž). Caesar sa neustále potýkal s nedostatkom zásob a teraz, keď sa vzbúrila celá Galia, nemohol počítať s tým, že mu niekto vydá dobrovoľne obilie. Zároveň bol odrezaný od Zaalpskej Galie, takže jediné posily, ktoré dostal, boli Germáni.
Zanedlho došlo medzi Rimanmi a Galmi k jazdeckej bitke. Tu nakoniec rozhodli práve germánske posily v prospech Caesara. Vercingetorix so svojimi 80 000 mužmi ustúpil k hradisku Alesia a utáboril sa tam. Caesar ho tam obliehal tridsať dní s vojskom v počte 55 000 vojakov, až nakoniec Vercingetorixovi dorazili posily o počte takmer 250 000 mužov. Došlo ku krvavej bitke, ktorú Caesar nakoniec vyhral: Vercingetorix sa vzdal a neskôr bol zajatý (neskôr v Ríme ho popravili), väčšina nepriateľov bola pobitá alebo zajatá a predaná do otroctva, okrem Haeduov a Arvernov. Tým galské povstanie skončilo. Za toto veľké víťazstvo sa v Ríme konali dvadsaťdenné slávnosti.
Následky
Galia sa stala na ďalších 450 rokov rímskou provinciou. Počet zabitých počas vojny nemožno s istotou vyčísliť, ale mohlo to byť až jeden milión ľudí, takže dnes môžeme Caesarovo ťaženie označiť za genocídu. Je fakt, že v tej dobe to nebolo nič výnimočného, pretože pre Rimana mal život barbara mizivú cenu. Caesar skončil svoje najslávnejšie ťaženie, posledné v službách republiky.
Arnave
Arnave je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 215 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kwajalein
thumb|Poloha atolu thumb|Satelitná snímka Kwajalein je atol, ktorý je dnes súčasťou Marshallovych ostrovov. Tvorí ho 90 ostrovov. Najjužnejšií ostrov Kwajalein je zároveň najväčším (je tu letisko). Poloha atolu je približne 3 800 km juhozápadne od Honolulu.
1617 Alschmitt
1617 Alschmitt je planétka s priemerom 111 km, ktorú objavil L. Boyer 20. marca 1952.
Couches
Couches môže byť:
Nilandú (Gáfu Alif)
Nilandú je jeden z obývaných ostrovov na atole Gáfu Alif na Maldivách. Počet obyvateľov je 929 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 575 m, šírka 475 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 392,6 km.
Le Mesnillard
Le Mesnillard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boucau
Boucau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Powiat tarnowski
Powiat tarnowski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 194142 obyvateľov (30.6.2007).
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo volejbale mužov 2015
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo volejbale mužov 2015 boli v poradí 31. majstrovstvá Južnej Ameriky vo volejbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická volejbalová konfederácia (CSV). Konali sa od 30. septembra4. októbra 2015 v Maceió, v štáte Alagoas, v Brazílii, za účasti 8 tímov. Brazília bola organizátorom juhoamerického šampionátu mužov dvanástykrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 1951, 1958, 1967, 1983, 1989, 1991, 1995, 2003, 2005, 2011 a naposledy v roku 2013. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Ginásio do SESI s kapacitou pre 6 500 divákov. Svoj 30. titul (25. titul v rade) získala 🇧🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇦🇷.
Účastníci
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k 7. septembru 2015.
Norbert Wiener
Norbert Wiener (* 26. november 1894, Columbia, Missouri, USA – † 18. marec 1964, Štokholm, Švédsko) bol americký matematik a filozof, zakladateľ kybernetiky.
Životopis
Narodil sa ako prvé dieťa ruských emigrantov Lea a Berthy Wienerových. Otec bol profesorom slovanských jazykov na Harvarde, silná a svojrázna osobnosť, ktorá svojmu synovi poskytla nekonvenčné vzdelanie. Norbert bol zázračné dieťa - v štyroch rokoch vedel čítať, od siedmich rokov čítal rôzne vedecké knihy. Otec ho učil doma podľa svojich zásad a usmerňoval jeho záujem k matematike, prírodným vedám a jazykom. V roku 1901 krátko navštevoval školu. V roku 1903 sa vrátil do školy a v roku 1906 maturoval na Ayer High School.
V septembri 1906, ako jedenásťročný, začal študovať matematiku na vysokej škole (Tufts College). V roku 1909 obdržal bakalársky titul a nastúpil na Harvard študovať zoológiu, ale v roku 1910 prešiel na Cornell University, kde začal študovať filozofiu. Ďalší rok sa vrátil na Harvard, kde pokračoval v štúdiu filozofie a ako osemnásťročný získal v roku 2012 doktorát z filozofie za dizertačnú prácu súvisiacu s matematickou logikou.
Získal štipendium a odišiel do Anglicka na Cambridge, kde boli jeho učiteľmi Bertrand Russell a G. H. Hardy. V roku 1914 študoval v Göttingene v Nemecku, kde ho viedli David Hilbert a Edmund Landau. Potom sa vrátil na Cambridge a neskôr do USA. V tej dobe sa venoval hlavne aplikácii matematických pojmov na problémy, ktoré vznikajú vo fyzikálnom svete.
Od roku 1919 pôsobil ako profesor matematiky na Massachusetts Institute of Technology.
NGC 4026
NGC 4026 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 12. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
1618 Dawn
1618 Dawn je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil E. L. Johnson 5. júla 1948.
Wilhelm Windelband
Wilhelm Windelband (* 11. máj 1848, Postupim, Nemecko – † 22. október 1915, Heidelberg) bol nemecký filozof, spolu s H. Rickertom hlavný predstaviteľ bádenskej školy novokantovstva. Predmetom jeho záujmu boli dejiny filozofie, logika, etika a axiológia.
Prírodné vedy majú podľa Windelbanda nomotetickú povahu, t. j. skúmajú všeobecné zákony, zatiaľ čo historické vedy sú idiografické, t. j. zaoberajú sa zvláštnym, jednotlivým.
Cruzy-le-Châtel
Cruzy-le-Châtel môže byť:
Vilingili
Svetová zdravotná organizácia WHO (World Health Organization) tu má lokálnu jednotku.
Karl Hermann Frank
Karl Hermann Frank (* 24. január 1898 * Karlovy Vary, Rakúsko-Uhorsko - † 22. máj 1946 Praha, Česko-Slovensko) pôvodne kníhkupec, politik prvej ČSR, člen Sudetonemeckej strany a aktívny nacista. Po okupácii českých zemí a vytvorení Protektorátu Čechy a Morava, štátny tajomník úradu ríšskeho protektora.