cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuleň bajkalský
Popis
Priemerná dĺžka dospelého tuleňa je okolo 110 centimetrov (samce sú trochu väčšie ako samičky), hmotnosť sa pohybuje okolo 75 kilogramov. Telo je pokryté srsťou sivej alebo čiernej farby. Zriedkavo môže byť srsť aj hnedá. Výborne sa potápa: v prípade nebezpečenstva dokáže vydržať pod vodou až 70 minút a za potravou sa môže potopiť až do hĺbky 300 metrov. Tuleň bajkalský je vrcholom potravinového reťazca v Bajkalskom jazere. Živí sa rybami. Samičky rodia jedno, niekedy aj dve mláďatá.
V minulosti ho lovili vo veľkých množstvách, hlavne kvôli vzácnej kožušine. V súčasnosti nie je tento druh tuleňa priamo ohrozený.
The Soft Parade
The Soft Parade je štvrtý štúdiový album americkej rockovej skupiny The Doors nahraný v rokoch 1968 a 1969 a oficiálne vydaný 25. júna 1969. Fanúšikovia aj hudobní publicisti ho prijali kriticky, keďže skupina na ňom použila strunové a plechové nástroje, ktoré sa príliš nehodili ku zvuku The Doors. Po jeho vydaní sa skupina v nasledujúcich albumoch Morrison Hotel a L.A. Woman vrátila k svojmu pôvodnému štýlu hrania.
Je to prvý album The Doors, na ktorom sú pri jednotlivých piesňach uvedení konkrétni autori.
Saint-Cloud (kantón)
Saint-Cloud je francúzsky kantón v obvode Boulogne-Billancourt v departemente Hauts-de-Seine v regióne Île-de-France. Tvorí ho len mesto Saint-Cloud.
Gabriela Dudeková
Gabriela Dudeková (* 1968, Hurbanovo) je slovenská historička.
Žije a pracuje v Bratislave a Nitre. Študovala históriu a archívnictvo na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského (1991). Doktorský titul obhájila v roku 2001 dizertačnou prácou Sociálna politika Uhorska na rozhraní 19. a 20. storočia a sociálno-reformná činnosť Juraja Schulpeho. Je vedúcou projektu VEGA na HÚ SAV „Možnosti profesijnej a spoločenskej realizácie žien v moderných dejinách“.
Pracuje v Historickom ústave SAV. Je autorkou článkov, príspevkov na vedeckých konferenciách doma aj v zahraničí, autorkou a spoluautorkou viacerých kníh.
V roku 2005 získala cenu Móritza Csákyho, udeľovanú Rakúskou akadémiou vied.
Jej vedecká práca sa sústreďuje na témy sociálnej politiky v Uhorsku v rokoch 18681918, situáciu vojnových zajatcov, život v zázemí a propagandu počas 1. svetovej vojny, sociálnu situáciu a starostlivosť na Slovensku v 19. storočí do roku 1918. Venuje sa tiež štúdiu ženských hnutí a „gender studies“. V roku 2011 zostavila rozsiahlu publikáciu o rodových vzťahoch na Slovensku.
Tomáš Uhorčík
náhľad|vpravo|Tomáš Uhorčík podľa Janka Alexyho (1957) Tomáš Uhorčík ( * 1674– † 21. apríl 1713) bol druh Juraja Jánošíka a vodca zbojníckej družiny v oblasti Kysúc.
Pochádzal z Predmiera (dnes súčasť Turzovky). Zbojníkom bol celkom 9 rokov a do svojej družiny prijal roku 1711 Juraja Jánošíka s ktorým sa zoznámil ako väzeň na Bytčianskom zámku, z ktorého mu pravdepodobne Jánošík dopomohol k úteku v neskorú jeseň roku 1710, po ktorom sa ukryl na lazoch vo Veľkom Rovnom (samota u Pavlíkov). S Jánošíkom sa stretol na jarmoku v Liptovskom Mikuláši. Neskôr s ním pašoval kone z Poľska. Taktiež sa spolu zúčastnili viacerých zbojníckych akcií na Morave. Uhorčík sa však skoro na to oženil s dcérou jablunkovského baču Stoligu a vedenie svojej zbojníckej družiny prenechal Jánošíkovi.
Uhorčík prijal meno Martin Mravec a odsťahoval sa do Klenovca, kde sa stal tiež miestnym hajdúchom. Choval stádo oviec, vyrábal súkno, hrával na gajdách, preto ho možno niekedy spomínali pod menom „Gajdošík“. Situácia sa radikálne zmenila po ozbíjaní nemeckej grófky Von Schardonovej (manželky vyššieho cisárského dôstojníka) so sprievodom medzi Východnou a Važcom, počas leta roku 1712, ktoré podnikol Jánošík.
Prvou stopou k vypátraniu Uhorčíka spolu s Jánošíkom bolo prezradenie ich pravdepodobného pobytu zbojníkom Mikulášom Šustekom, keď ho mučili. Popravili ho 10. októbra 1712 v Žiline. Koncom mesiaca toho istého roku (možno náhodne) drábi chytili aj Uhorčíka (spolu s Jánošíkom). Dňa 26. októbra 1712 ich uväznili v kaštieli v Hrachove. Keďže Uhorčíka pokladal malohontský podžupan Pavol Láni za priateľa, (on sám sympatizoval s Kuruckým povstaním, aj sa v ňom angažoval), pred súdom sa obidvoch aktívne zastával, takže zakrátko boli prepustení na slobodu.
Keďže stoličný zved Kubínyi napokon Jánošíka definitívne vypátral, boli na jar v roku 1713 v Klenovci v Uhorčíkovom dome v lokalite Mravcov Vŕštek, počas noci, asi tridsiatimi drábmi pod velením zemana Andreánskeho obkľúčení a zatknutí. Uhorčík bol zatknutý spolu s Jánošíkom len preto, že ho ukrýval. Po Jánošíkovej smrti bola odhalená jeho pravá identita a Uhorčík sa pri mučení priznal aj ku zbojníctvu. Bol popravený mesiac po poprave Jánošíka „lámaním na kolese“.
Zo súdneho zápisu z vypočúvania Tomáša Uhorčíka v Liptovskom Mikuláši, vyplýva, že Uhorčík na mučidlách prezradil, že Jánošík „nechal Ondrišovi v Klenovci osem zlatých, Gregorovi Vargovi požičal desať zlatých a jeho bratovi Martinovi poskytol osem zlatých“. Na Uhorčíka pamätajú tiež niektoré Jánošíkovské povesti, niekedy mu omylom a nespravodlivo bola pripisovaná zrada Jánošíka.
Pyšné sedlo
Pyšné sedlo je najvýchodnejším hrebeňovým sedlom Západných Tatier dostupným po červenej turistickej hrebeňovej značke.
Výhľady
Miesto má poľský názov Pysznianska Przelecz a ponúka nádherné výhľady do Kamenistej a Pysznianskej doliny.
Kristína Lujza Öttingenská
Kristína Lujza Öttingenská (* 30. marec 1671, Öttingen - † 12. november 1747, Blankenburg) bola vydatá Brunšvicko-wolfenbüttelská vojvodkyňa a stará matka českej a uhorskej kráľovnej Márie Terézie.
Životopis
Narodila sa ako šieste dieťa grófa Albrechta Arnošta I. a jeho manželky Kristíny Frederiky Württemberskej. Matka zomrela 9. novembra 1674 a otec sa 30. apríla 1682 oženil s jej sestrou Eberhardinou Katarínou, ktorá zomrela krátko po pôrode svojho prvého dieťaťa, chlapčeka Albrechta Arnošta († 1684), v roku 1683.
Z piatich Kristíniných súrodencov sa dospelosti dožil brat Albrecht Arnošt II. (* 1669 – † 1731), a sestry Eberhardina Sofia (* 1666 – † 1700) a Henrietta Dorota (* 1672 – † 1728).
Život a potomkovia
22. apríla 1690 sa vydala za Brunšvicko-wolfenbüttelského vojvodu Ľudovíta Rudolfa (* 1671 – † 1735), s ktorým mala štyri deti:
Sibírsky husky
Sibírsky husky je plemeno psa uznané v 5. kategórii FCI pod číslom 270.
Vzhľad
Sibírsky husky je pes strednej veľkosti. Hlava je primeraná k telu. Mozgová časť je mierne klenutá, zužuje sa smerom k očiam. Stop je výrazný. Stredne dlhý, rovný nos je ukončený ňufákom. Ňufák je čiernej farby. Skus je nožnicový. Má stredne veľké, trojuholníkovité uši. Oči sú modré mandľového tvaru. Telo je obdĺžnikového rámu so silným, ale nie veľmi širokým hrudníkom. Chrbát je stredne dlhý. Hrudné končatiny sú rovné a panvové končatiny sú rovnobežné so stehnami. Labky sú oválne. Chvost je stredne dlhý a osrstený. Má stredne dlhú srsť. Husky sa pohybuje elegantne.
Temperament
Sibírsky husky je priateľský pes. Nikdy nie je agresívny voči ľuďom a ostatným zvieratám. Je veľmi inteligentný, prispôsobivý, hravý, prítulný, milý, priateľský, učenlivý, spoločenský, oddaný, aktívny, usilovný, vytrvalý, verný, temperamentný, pozorný pes. Keďže ide o inteligentné psie plemeno, treba ho vychovávať. Môže sa aj hravo uraziť. Je vhodný rovnako do bytu, ako aj do domu. Jeho výchova vzhľadom na jeho intelekt nie je náročná. Dorastá do strednej veľkosti.
Využitie
Sibírsky husky patrí medzi saňové psy. Využitie nachádza na pretekoch psích záprahov, aj na výstavách psov, ale aj ako domáci maznáčik. Okrem Sibírskych husky chodia na preteky psích záprahov aj Aljašskí malamuti, Západosibírske lajky, Východosibírske lajky a Európske saňové psy, ktorým záprahy viac vyhovujú, lebo majú omnoho hrubšiu srsť ako Sibírsky husky.
Matiaško
Matiaško je priezvisko, pozri Matiaško (priezvisko), napr.:
Štefánik
Štefánik je priezvisko, pozri Štefánik (priezvisko), napr.:
Absint
Absint (z francúzskeho absinthe podľa latinského názvu paliny pravej Artemisia absinthium) je horký bylinný destilát, vyrábaný maceráciou byliniek, následnou destiláciou a konečnou druhou maceráciou byliniek – farbením. Základ absintu tvorí trojica byliniek aníz, fenikel a palina pravá (takzvaná svätá trojica) a koriander, ktoré dopĺňajú ďalšie byliny pre dosiahnutie čo najkomplexnejšej, plnej chuti nápoja.
Charakteristika
Absint je silný alkoholický nápoj, ktorý zvyčajne obsahuje 50 % – 70 % alkoholu. Jeho horkú chuť spôsobuje absintín. Môže byť priezračný (blanche z fr. – číry), alebo zelený (verte z fr. – zelený). Tradičná zelená farba je spôsobená chlorofylom rastlín z druhej macerácie (palina rímska, puškvorec, mäta pieporná, medovka lekárska, sladké drievko a iné). Aj preto sa plní do fliaš z tmavozeleného skla; chlorofyl totiž vplyvom slnečného žiarenia reaguje a nápoj mení svoje sfarbenie na olivovo zelené až hnedé tzv. „dead leaf“.
Typická príprava
thumb|237px|Typická príprava absintu Absint sa pije neriedený len vzácne - bol určený pre prípravu riedením a v minulosti sa tento rituál vždy dodržiaval. Je to jedna z najdôslednejších príprav alkoholického nápoja vôbec.
Do pohárika sa vleje obvykle 4 cl absintu. Cez hrany pohára sa položí špeciálne perforovaná absintová lyžica, na ktorej je kocka cukru. Veľmi pomalým kvapkaním ľadovej vody na kocku sa začne absint riediť. Riedením sa po chvíľke začne od dna pohárika vytvárať zákal, takzvaný louche (čítaj lúš) efekt. Príčinou jeho vzniku sú silice anízu a feniklu, ktoré sú rozpustné v alkohole, ale nerozpustné vo vode. Ich zrážanie pripomína tanec a je na pohľad veľmi efektný. Mliečny zákal pomaly postupuje ku hladine a po správnom nariedení zmení pôvodnú farbu absintu na mliečne bielu. Väčšinou sa používa tri až päť dielov vody na jeden diel absintu takže v kombinácii 4 cl absintu sa získava takmer 2 dl nápoja.
História
V roku 1792 si doktor Pierre Ordinaire zapísal recept absintu a tak sa stal priekopníkom vlastností palinového nápoja. Absint bol považovaný za univerzálny liečivý prostriedok, preto v tých časoch dostal pomenovanie »La Fée Verte« alebo »Zelená víla«. Toto pomenovanie sa udržalo až dodnes. Absint sa používal ako liek proti slabému apetítu a na zažívacie problémy. Pridával sa do vína, aby mal opojnejšie účinky. V minulosti sa pomenovanie »Zelená víla« spájalo s čarami, mytológiou a s omamnou silou žien. Toto všetko len pridalo na známosti koncentrátu vyrábaného Ordinairom a zvyšovalo popularitu absintu.
V roku 1797 príbuzný Ordinaira Henry-Louis Pernod otvoril prvú fabriku na výrobu absintu vo Švajčiarsku. V tom istom roku otvoril ďalšiu veľkú fabriku na jeho výrobu v Pont-Arles (Francúzsko). Pernodov absint sa začal predávať po celom svete.
Popularita absintu stúpla počas francúzskych koloniálnych vojen v Severnej Afrike, ktoré sa začali v roku 1830 a svoj vrchol dosiahli v rokoch 1844-1847. Francúzski vojaci dostávali dávku absintu ako prevenciu proti malárii, dyzentérii a iným chorobám a tiež na dezinfekciu pitnej vody. Ukázalo sa, že absint je natoľko účinný, že sa stal súčasťou francúzskeho armádneho života od Madagaskaru až po Indočínu. Móda piť absint sa tiež rozšírila medzi francúzskymi kolonistami a emigrantmi v Alžírsku. V tom čase sa vo vojskách Severnej Afriky začali objavovať prípady paranoidnej schizofrénie, nazývanej »le cafard«.
Keď sa vojaci Afrického bataliónu vrátili do Francúzska, priniesli si so sebou aj vášeň k absintu. Africký batalión sa preslávil počas neobyčajne úspešných vojen a pitie absintu na parížskych bulvároch sa stalo ušľachtilým a pôsobivým. Čoskoro tento zvyk prešiel od vojakov k buržoázii. Nastala zlatá éra absintu, ktorá však netrvala veľmi dlho, hoci vo Francúzku na ňu dodnes spomínajú s nostalgiou.
Pitie absintu bolo jednou z typických čŕt parížskeho života Druhého Impéria, za čias vlády Napoleona III. (1852-1870). Po potlačení revolúcie v roku 1848 buržoázia dostala plnú moc a zvyk pitia absintu sa rozšíril prakticky všade. Vtedy sa jeho pitie považovalo za prostriedok na zlepšenie apetítu pred večerou a tiež za spôsob príjemného a rituálneho zavŕšenia dňa a prechodu na večernú atmosféru. Čas medzi piatou a siedmou hodinou večera sa nazýval »l’heure verte«, zelenou hodinkou. Spočiatku sa považovalo za vhodné vypiť iba jednu dávku.
Prísne dodržiavanie užívania absintu v daných časových intervaloch aspoň do určitej miery ochránilo ľudí od zneužitia tohto nápoja. V roku 1880 bol absint známy po celom Francúzsku a jeho popularita sa dokonca vyrovnala vínu. Šíril sa vďaka verejnej hystérii, ktorá bola spôsobená jeho silnými účinkami. Absint urobil z mnohých alkoholikov, ale vtedy sa tomu hovorilo absintizmus. Užívanie absintu dokonca považovali za vstupenku do blázinca.
V auguste v roku 1905 švajčiarsky farmár a známy pijan pod vplyvom veľkého množstva absintu a iných alkoholických nápojov povraždil celú svoju rodinu. Dostalo sa to na titulnú stranu všetkých európskych novín. Začali sa šíriť fámy, že absint privádza ľudí do šialenstva a dokonca má na svedomí aj úmrtia vtedajších umelcov. V konečnom dôsledku sa absint v mnohých krajinách stal nepopulárnym a v niektorých bol zakázaný legislatívou.
Súčasnosť
Po 100 rokoch sa absint vrátil. V roku 2004 ho legalizoval švajčiarsky parlament, kde bol v krajine od roku 1907 zakázaný. Dňa 24. júla 2004 amsterdamský súd vyhlásil zákon o zákaze užívania absintu z roku 1909 za neplatný. V súčasnosti výrobcovia absintu musia dodržiavať smernice (zavedené EÚ), podľa ktorých množstvo tujónu (spôsobuje ochrnutie nervovej sústavy) v absinte nesmie prekročiť 10 mg/l v bežných liehovinách a 35 mg/l v bitter (horkých) nápojoch.
Milešovice
Milešovice je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 679 obyvateľov, z toho 345 mužov a 334 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 37,9 roka, ženy 41,3 roka).
Strasbourg-Campagne
Strasbourg-Campagne je obvod v departemente Bas-Rhin a regióne Alsasko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 8 kantónov a 104 obcí.
Mihálik
Mihálik je priezvisko, pozri Mihálik (priezvisko), napr.:
Obsidian Entertainment
Obsidian Entertainment  je americká spoločnosť zaoberajúca sa vývojom videohier so sídlom v Irvine v americkom štáte Kalifornia. V roku 2003 ju založili bývalí manažéri spoločnosti Black Isle Studios, ktorá bola majetkom firmy Interplay Entertainment.
Ischemická choroba srdca
Ischemická choroba srdca (skr. ICHS) je súhrnné označenie chorôb srdca, ktoré vznikajú na podklade nedokrvenia (ischémie) a tým zníženia až zastavenia dodávky kyslíka do srdcového svalu (myokardu). Zapríčinené bývajú chorobnými zmenami na koronárnych tepnách (artériách), ktoré zásobujú srdce krvou (v angličtine sa používa označenie "coronary artery disease" - CAD, teda choroba koronárnej tepny). U väčšiny chorých sa jedná o aterosklerózu, ochorenie tepien, pri ktorom sa do poškodenej cievnej steny ukladajú tukové látky, najmä cholesterol a tým tepnu  zužujú. Na poškodenej cievnej stene môže vzniknúť koronárna trombóza (krvná zrazenina) alebo môže dôjsť k spasmu (kŕčovitému stiahnutiu) koronárnej tepny. Zriedkavejšou prekážkou prietoku krvi sú napr. vrodené anomálie alebo zápalové choroby. V dôsledku nedokrvenia dochádza najskôr k funkčnej poruche, nakoniec až k nekróze (odumretiu) buniek srdcového svalu (kardiomyocytov). Srdce takto stráca funkčnú svalovinu a znižuje sa jeho schopnosť prečerpávať krv.
Podľa priebehu sa rozoznávajú dve formy ischemickej choroby srdca. Toto delenie má aj praktický význam, pretože liečebný postup je pri nich rôzny.
Typické príznaky sú bolesti na hrudníku, vyvolané námahou alebo stresom, dýchavičnosť, spočiatku len pri námahe, celková slabosť. Choroba môže prebiehať aj bezpríznakovo a prejaviť sa až náhlym úmrtím v dôsledku fatálnej arytmie pri srdcovom infarkte. Liečba spočíva v úprave životosprávy a diety, liečbe príčiny (aterosklerózy), prejavov ochorenia (srdcového zlyhania, arytmii atď.) a neinvazívnej alebo chirurgickej liečbe zúžení postihnutej koronárnej tepny.
Epidemiológia
Ischemická choroba srdca sa stala najčastejšou príčinou smrti vo svete; toto prvenstvo je výrazné vo vyspelých krajinách, ktoré sú aj vedúcimi v jej prevencii a liečbe.
== Rizikové faktory a prevencia == Rizikové faktory sú: vysoký vek, arteriálna hypertenzia (vysoký krvný tlak), fajčenie, cukrovka, nedostatok telesnej námahy, obezita, dyslipidémia - hlavne vysoká hladina LDL cholesterolu, nevhodné stravovanie a nezdravý životný štýl so stresmi, čo vedie k vzniku aterosklerózy, včítane koronárnej aterosklerózy. Svoju úlohu hrajú aj vrodené (genetické) predpoklady. Riziko akútneho srdcového infarktu je v strednom veku vyššie u mužov, ako u žien, po menopauze sa tento rozdiel vyrovnáva. Bol popísaný aj rad tzv. nových rizikových faktorov (zistiteľných z vyšetrenia krvi).
Len niektoré rizikové faktory sú ovplyvniteľné. Preventívne opatrenia sú: zdravé stravovanie, zodpovedajúce dietnym opatreniam v prevencii aterosklerózy, (poznámka: význam obsahu cholesterolu a rôznych tukov v potravinách je v súčasnosti mierne prehodnocovaný), pravidelné cvičenie alebo iná zodpovedajúca fyzická aktivita, udržovanie normálnej telesnej hmotnosti, prípadne zanechanie fajčenia. K prevencii patrí aj správna liečba zvýšenej hladiny lipoproteínov, vysokého krvného tlaku (arteriálnej hypertenzie), diabetes mellitus (cukrovky). Sekundárna prevencia (t.j. predchádzanie zhoršeniu a komplikáciam u pacienta so zistenou chorobou) môže zahrňovať aj užívanie liekov, prípadne ošetrenie postihnutej koronárnej tepny.
== Príznaky, diagnostika == náhľad|Lokalizácia bolestí pri angine pectoris Angina pectoris je typický prvý príznak ischemickej choroby srdca. Sú to zvieravé bolesti na hrudníku, spôsobené nedokrvením srdcového svalu. Sú vyvolané námahou alebo stresom. Bývajú lokalizované v strede hrudníka a môžu sa šíriť do krku, ľavej hornej končatiny, chrbta alebo nadbrušku. Môžu tiež napodobňovať pálenie žáhy. Trvajú väčšinou niekoľko minút a ustupujú po prerušení telesnej námahy alebo rozrušenia. Pokiaľ trvajú dlhšie, prípadne sú spojené s dýchavicou, potením, závratom či nasledované poruchou vedomia, pravdepodobne sa jedná o infarkt myokardu (srdcový infarkt), vyžadujúci neodkladnú liečbu. Pichavé bolesti, v trvaní niekoľkých sekúnd alebo lokalizované v oblasti srdca pravdepodobne nie sú príznakmi ischemickej choroby srdca. Ďalšími príznakmi, ktoré už zodpovedajú zlyhávaniu srdca, sú dýchavičnosť, prejavujúca sa spočiatku len pri námahe - srdcová astma (lat. asthma cardiale), ďalej pocit slabosti a nevýkonnosti, prípadne pocit búšenia alebo naopak vynechávania srdca, čo zodpovedá pridruženým poruchám srdcového rytmu. Príznakmi pokročilého zlyhávania srdca sú napríklad modravá farba pokožky a slizníc (cyanóza), suchý kašeľ a opuchy lýtok. Pacienti sa časom naučia zaujímať polohu posediačky (ortopnoickú polohu), aby znížili prítok krvi z dolnej polovice tela do pravej srdcovej komory a do pľúc, ktoré sú následkom zlyhávania ľavej srdcovej komory nadmerne prekrvené a opuchnuté (pľúcny opuch - edém pľúcny), čím je sťažené okysličovanie krvi. Srdcové zlyhávanie s edémom pľúc bezprostredne ohrozuje život pacienta a neliečené vedie k smrti. Ale jediným príznakom ischemickej choroby srdca môže byť aj náhle úmrtie v dôsledku srdcového infarktu.
Včasná diagnostika ischemickej choroby je založená na anamnéze (príznakoch, ktoré popisuje pacient) a ďalších vyšetreniach. Samotné fyzikálne vyšetrenie pacienta (bez použitia prístrojov) spravidla odhalí až pokročilú ischemickú chorobu, komplikovanú zlyhaním srdca a arytmiami (poruchami srdcového rytmu). Včasnejšími príznakmi bývajú zmeny na elektrokardiograme (EKG), niekedy sa však neobjavia na štandardnom zázname, zhotovenom v pokoji a je potrebné vyšetrenie EKG pri fyzickej záťaži (ergometria) alebo 24 - hodinový záznam EKG (Holterovo monitorovanie). Môžu, ale nemusia sa zistiť abnormality pri echokardiografickom vyšetrení (citlivejšie je echokardiografické vyšetrenie pri záťaži). Rozhodujúce je zobrazovacie vyšetrenie koronárnych ciev koronárnou angiografiou (rentgenovým zobrazením koronárnych tepien po naplnení rentgenkontrastnou látkou) alebo koronárnou CT angiografiou (CTA, zobrazenie koronárnych tepien pomocou počítačovej tomografie). Koronárna angiografia je síce invazívne vyšetrenie, vyžadujúce zavedenie katétra priamo do koronárnej tepny, ale v prípade pozitívneho nálezu umožňuje priamo cez tento katéter zúženie tepny ošetriť - realizovať perkutánnu koronárnu intervenciu, ktorá spočíva v rozšírení zúženého úseku tepny, prípadne zavedení stentu. CTA je vyšetrenie neinvazívne, ale má o niečo menšiu rozlišovaciu schopnosť a neumožňuje nadväzujúcu liečbu, preto sa volí skôr u pacientov, kde sa závažný pozitívny nález nepredpokladá. Medzi ďalšie diagnostické možnosti patrí napr. zobrazenie porúch prekrvenia myokardu pomocou pefúznej scintigrafie.
Chronické formy ischemickej choroby srdca
U mnohých pacientov je vedúcim príznakom chronickej ischemickej choroby srdca typická bolesť za hrudnou kosťou, vznikajúca pri námahe alebo strese, ktorá po prerušení námahy do niekoľkých minút ustúpi (stabilná angina pectoris). Zodpovedá takému stupňu postihnutiu - zúženia koronárnych tepien, ktoré umožňuje dostatočné zásobenie myokardu kyslíkom v pokoji, avšak nie počas záťaže, kedy sa nároky na spotrebu kyslíka v myokarde zvyšujú. Podľa závažnosti ochorenia sa bolesť objavuje pri rôznom stupni záťaže - spočiatku len pri výnimočnej námahe, nakoniec aj pri minimálnej. Môžu, ale nemusia byť prítomné aj iné príznaky ischemickej choroby srdca.
Mnohí pacienti však nepociťujú nijaké príznaky, vtedy sa hovorí o nemej (silentnej) forme ischemickej choroby srdca. Je zriedkavejšie diagnostikovaná a pacienti potom nie sú primerane liečení; častejšie potom prekvapí komplikáciami alebo náhlym úmrtím. Pomerne častejšie sa vyskytuje u pacientov s cukrovkou.
Pacienta s príznakmi ischemickej choroby srdca, prípadne s podozrením na ňu je potrebné vyšetriť a v prípade potvrdenia diagnózy liečiť. V prvom rade je potrebné upraviť životosprávu a odstrániť ovplyvniteľné rizikové faktory ischemickej choroby srdca. Súčasne sa podľa potreby začína s medikáciou. K dispozícii je niekoľko skupín liekov, ktoré ovplyvňujú príznaky, progresiu ochorenia a prípadné komplikácie:
V prípade nedostatočného účinku uvedenej liečby (označovanej aj ako "konzervatívna") môže sa individuálne zvážiť revaskularizačná liečba - obnovenie prietoku cez zúženú koronárnu tepnu. Aby sa zistilo, či myokard za zúžením koronárnej tepny je revaskularizáciou zachrániteľný, je možné vykonať testy jeho viability (životaschopnosti). Volí sa buď perkutánna koronárna intervencia (PKI), teda liečba cez katéter zavedený cez tepny, ktorým sa do postihnutého úseku koronárnej tepny zavedie  balónik a jeho nafúknutím sa zúžené miesto rozšíri (perkutánna transluminálna koronárna angioplastika, PTCA), alebo aj kovový stent - sieťovinová trubička, ktorá ošetrené miesto vystuží a bráni opätovnému zužovaniu. Druhou možnosťou je chirurgické preklenutie zúženia koronárnej tepny - aortokoronárne premostenie (AKP), čiže koronárny bypass - našitie cievneho štepu, ktorým krv obchádza zúžený úsek koronárnej tepny. Po takomto zákroku pacient dlhodobo dostáva liečbu, ktorá obmedzuje zhlukovanie krvných doštičiek a tým tvorbu krvnej zrazeniny v mieste poškodenej cievnej steny (antitrombotická liečba) - kyselina acetylsalicylová a P2Y12 inhibítor (clopidogrel, prasugrel a pod.). Súbežne podľa stavu dostáva ďalšie medikamenty, ktoré sú súčasťou konzervatívneho postupu.
Ischemická choroba srdca sa môže prejaviť až v štádiu, kedy dochádza k srdcovému zlyhaniu. Do popredia príznakov sa vtedy dostáva dýchavica, najskôr len pri námahe, v pokročilom štádiu aj v pokoji. Akútne srdcové zlyhanie je život ohrozujúce ochorenie, vyžadujúce neodkladnú liečbu. Aj chronické srdcové zlyhávanie skracuje život pacienta a jeho liečba má vysokú prioritu.
Prvým a určitý čas aj jediným príznakom ischemickej choroby srdca môže byť aj arytmia (porucha srdcového rytmu). Liečba arytmii je samostatnou problematikou, platí však, že prvým krokom má byť liečba vyvolávajúcej príčiny, v tomto prípade ischémie myokardu.
== Akútne formy ischemickej choroby srdca == náhľad|Elektrokardiografický obraz akútneho infarktu. Zeleno je vyznačený predpokladaný tvar kriviek na normálnom EKG Označujú sa tiež ako akútny koronárny syndróm. Sú následkom akútne zhoršeného alebo novovzniknutého zúženia alebo uzáveru koronárnej tepny, ku ktorému najčastejšie dochádza v dôsledku  tvorby nového trombu v koronárnej tepne, často na podklade rozpadu nestabilného aterosklerotického plátu a/alebo jej kŕčovitého stiahnutia (vazospasmu). Jedná sa o situácie, vyžadujúce neodkladnú liečbu. náhľad|Echokardiografický obraz infarktu prednej steny a hrotu ľavej sdrcovej komory a medzikomorovej prepážky. Červeným bodom je označená stena komory, nepohyblivá v dôsledku ischémie, zeleným pohyblivá zadná stena komory. Nestabilná angina pectoris je novovzniknutá alebo zhoršená angina pectoris, ktorá vzniká v pokoji alebo po minimálnej námahe, obyčajne trvá viac, ako 10 minút, alebo jej záchvaty sa stali častejšie, dlhšie alebo intenzívnejšie, ako boli predtým. Je charakteristické, že často vzniká v noci, keď je pacient v úplnom pokoji. Prvou pomocou je aplikácia nitroglycerínu, ktorí pacienti s anginou pectoris väčšinou majú vo forme tabletiek, ktoré sa vkladajú pod jazyk a nechajú rozpustiť, alebo spreja na inhaláciu. Podanie kyseliny acetylsalicylovej. ako pri infarkte, nie je chybou. Prvým krokom lekárov u takéhoto pacienta je vylúčenie možnosti, že sa jedná o akútny infarkt myokardu na základe zhodnotenia elektrokardiogramu a vyšetrením hladiny indikátorových enzýmov v krvi, dnes najčastejšie hladiny troponínu,  ktorý sa uvoľňuje z poškodeného myokardu a je pre poškodenie srdcového svalu špecifický. Je vhodné aj echokardiografické vyšetrenie, ktorým sa posúdi funkcia ľavej srdcovej komory a prípadne vylúči iné ochorenie s podobnými príznakmi (napríklad disekcia - roztrhnutie aorty). Ďalšia neodkladná liečba spočíva v podaní liekov, ktoré zabraňujú zhlukovaniu krvných doštičiek a tým narastaniu trombu (antitrombotická liečba): kyseliny acetylsalicylovej a niektorého zo skupiny P2Y12 inhibítorov - clopidogrel, prasugrel, ticagrelor. Dosiaľ sa zvykne používať aj niektorý liek zo skupiny heparínov. Ďalším krokom je u rizikových pacientov zváženie perkutánnej koronárnej intervencie (PKI). U všetkých pacientov je potrebné skoré vykonanie kompletnej diagnostiky ischemickej choroby srdca. Liečba liekom zo skupiny statínov, prípadne ďalšími podľa aktuálneho stavu (nitroglycerín, betablokátory) sa zahajuje okamžite. Tiež treba prehodnotiť a prípadne doplniť liečbu ochorení, ktoré sú rizikovými faktormi, najmä vysokého krvného tlaku a cukrovky.
Infarkt myokardu vzniká pri úplnom uzávere koronárnej tepny, čím vzniká ischémia, spôsobujúca odumieranie buniek srdcového svalu. Prejavuje sa krutými, neustupujúcimi bolesťami na hrudníku charakteru anginy pectoris, podľa závažnosti aj príznakmi zlyhávania srdca - dýchavicou, potením, poruchami vedomia. (Niekedy sú bolesti netypické alebo dokonca chýbajú) Ischemické bunky môžu produkovať elektrické potenciály, vedúce k smrteľnej poruche srdcového rytmu - fibrilácii komôr a náhle srdcovej smrti, čo môže byť prvým a jediným príznakom ischemickej choroby srdca. K nezvratnému odumretiu postihnutého okrsku srdcového svalu dochádza po niekoľkých hodinách, takže včasná a účinná liečba dokáže zachrániť množstvo svaloviny. Ako prvú pomoc treba podať približne 200 mg kyseliny acetylsalicylovej (napríklad pol tabletky Acylpyrinu alebo Aspirinu, alebo dve tabletky 100-miligramového Anopyrinu) a okamžite volať zdravotnícku záchrannú službu. Je možné podať aj nitroglycerín. V prípade straty vedomia je potrebné začať s resuscitáciou alebo aspoň vonkajšou masážou srdca. Diagnózu potvrdzuje nález pri elektrokardiografickom vyšetrení, v prípade pochybností vyšetrenie hladiny troponínu v krvi, prípadne echokardiografické vyšetrenie. Ďalší liečebný postup spočíva v spriechodnení uzatvorenej koronárnej tepny, najlepšie perkutánnou koronárnou intervenciou (PKI, príp. PCI) alebo, ak nie je včas dostupná, podaním lieku zo skupiny fibrinolytík, ktorý dokáže rozpustiť čerstvý trombus (napr. alteplase, tenecteplase), pričom koronárna angiografia sa vykoná neskôr. Komplikáciami rozsiahleho infarktu myokardu môže byť okrem porúch rytmu aj srdcové zlyhanie až obehový šok. Pacienti, ktorí prekonali infarkt myokardu sú ďalej dlhodobo liečení, liečba pravidelne zahrňuje úpravu životosprávy, antitrombotiká, statíny a ďalšie lieky podobne, ako pri chronickej ischemickej chorobe srdca.
Mihalik
Mihalik je priezvisko, pozri Mihalik (priezvisko), napr.:
Frederick Soddy
Frederick Soddy (* 2. september 1877 – † 22. september 1956) bol anglický chemik. V roku 1921 získal Nobelovu cenu za chémiu za prácu na rádioaktívnom rozpade chemických prvkov.
Život
Jeho odborné texty spopularizovali nové chápanie rádioaktivity. Jeho práce boli inšpiráciou pre H. G. Wellsa v roku 1914, ktorý v románe The World Set Free opisoval atómové bomby vypustené z lietadiel vo vojne mnoho rokov v budúcnosti. Wellsov román je tiež známy ako The Last War kde ukazuje pokojný svet, bez vojen. V diele Wealth, Virtual Wealth and Debt Soddy chváli Wellsov román The World Set Free. Vyslovil aj domnienku, že rádioaktívny proces dodáva energiu hviezdam.
V roku 1903, spolu so Ramsayom potvrdili, že pri rozpade rádia vzniká hélium.
Od 1904 do roku 1914 bol učiteľom na univerzite v Glasgowe. Počas pobytu v Glasgowe ukázal, že urán sa rozpadá na rádium. Ukázal tiež to, že rádioaktívny prvok má viac ako jednu atómovú hmotnosť, pretože sa menia fyzikálne vlastnosti prvku, zaviedol pojem izotop. Soddy neskôr ukázal, že nerádioaktívne prvky môžu mať takisto niekoľko izotopov. Vypočítal, že atómy, ktoré vyžarujú alfa žiarenie znižujú atómové číslo o 2 protóny a zvyšujú atómové číslo o 1 protón pri beta žiarení. Toto bol základný krok vpred pre pochopenie vzťahu medzi rádioaktívnymi prvkami.
V roku 1914 bol menovaný za riaditeľa University of Aberdeen, kde pracoval na výskumoch počas 1. svetovej vojny. V roku 1919 odišiel na Oxfordskú univerzitu, kde pracoval na sylaboch pre chémiu. V roku 1921 získal Nobelovu cenu za chémiu za svoj výskum v oblasti rádioaktívneho rozpadu a čiastočne za svoju teóriu o izotopoch.
Zoznam obcí departementu Vaucluse
Kompletný zoznam 151 obcí departementu Vaucluse.
Majeský
Majeský je priezvisko, pozri Majeský (priezvisko), napr.:
Binárna sústava
Binárna sústava alebo binárny systém môže znamenať:
Liviu Librescu
Liviu Librescu (* 18. august 1930, Ploješť, Rumunsko – † 16. apríl 2007, Blacksburg, Virgínia, USA) bol rumunský, izraelský a americký vedec. Od roku 1985 prednášal na Virgínskej technickej univerzite (Virginia Polytechnic Institute). Bol zavraždený pri takzvanom Masakre na Virginia Tech, keď bránil svojich študentov.
Publikačná činnosť
Vybrané knihy, ktorých bol prof. Librescu autorom či spoluautorom :
La Frette (Saône-et-Loire)
La Frette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratia Kipovci
Bratia Kipovci je román Jula Verna z roku 1902, ktorý pôvodne vyšiel v časopise „Le Magasin d'éducation et de récréation“.
Rozpráva príbeh kapitána lode, ktorý je na pevnine zavraždený. Vrah všetko zorganizuje tak, aby všetky dôkazy ukazovali na bratov Kipovcov. Týchto bratov odsúdia, potom utečú a pomocou Blízkeho kamaráta a poriadnej dávky spravodlivosti je odhalený pravý vrah ale spravodlivosť sa ukáže až neskor.
Ambre-Bobaomby
Ambre-Bobaomby je vulkanické pole, tvorené niekoľkými troskovými kužeľmi, nachádzajúce sa na severnom okraji Madagaskaru. Vulkanické formy ležia na staršom, miocénnom masíve, tvorenom bazaltovými horninami. Mladšie produkty sa nachádzajú v centrálnej časti a na južnom okraji masívu. Ich petrologické zloženie je pestrejšie - tvorené su bazaltami, andezitmi, ryolitmi, trachytmi a fonolitmi.
Vilhonneur
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Doors (album)
The Doors je debutový album skupiny The Doors. Obsahuje ich prvý úspešný hit „Light My Fire“ a taktiež známu epickú skladbu „The End“. Piesne sú prevažne vlastná tvorba, nachádzajú sa tu ale aj prevzaté ako „Alabama Song“ alebo „Back Door Man“.
V roku 2003 bol tento album časopisom Rolling Stone zaradený na 42. miesto zoznamu najlepších albumov všetkých čias.
Zoznam skladieb
Autormi piesní je celá kapela (Densmore, Krieger, Manzarek, Morrison) okrem uvedených výnimiek.
Copa Telmex
Copa Telmex je profesionálny tenisový turnaj mužov na okruhu ATP Tour hraný v argentínskom hlavnom meste Buenos Aires. Patrí do kategórie ATP World Tour 250 series a hrá sa na otvorených antukových dvorcoch.
Mein Herz brennt
„Mein Herz brennt“ je skladba od nemeckej skupiny Rammstein, ktorá hrá industriálny metal. Skladba sa nachádza na ich treťom albume Mutter. Skladba bola vydaná ako singel v roku 2012 a klavírna verzia skladby bola vydaná ako singel 7. decembra 2012.
Doslovný preklad názvu skladby je „Moje srdce horí“. Časť textu skladby pochádza z jedného starého nemeckého televízneho programu. Slová hovoria o detských nočných morách. Skladba je spájaná z počiatočných a záverečných scén z filmu Lilya 4-ever z roku 2002.
Táto pieseň bola použitá v reklamnom spote firmy Mercedes-Benz a v izraelskom programe "Hachete Veonsho". Remixovanú verziu skladby nahralo so skupinou Ramstein aj ruské popové duo t.A.T.u. spolu so skladbou „Я твоя не первая“ (alebo aj „Ya tvoya ne pervaya“).
V súčasnosti môžeme pieseň počuť aj v americkom televíznom seriáli Saving Grace, v ktorom hrá Holly Hunter a v traileri pre film pripravovaný na distribúciu v roku 2008 pod názvom Hellboy 2: The Golden Army.
Milonice (okres Vyškov)
Milonice je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 359 obyvateľov, z toho 187 mužov a 172 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 40,9 roka, ženy 43,9 roka).
Balatonfűzfő
Balatonfűzfő je mesto v Maďarsku vo Vesprémskej župe v Balatonalmádskom okrese.
Má rozlohu 925 ha a žije tu obyvateľov.
Masaryk (priezvisko)
Masaryk je slovenské priezvisko odvodené od nárečového výrazu pre mäsiara (masár). Najrozšírenejšie je na západnom Slovensku, najviac v Hlohovci, Trenčíne, Topoľčanoch a v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Masaryk.
Bègles (kantón)
Bègles je francúzsky kantón v obvode Bordeaux v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho obec Bègles.
Extraliga vo futsale 2002/03
Výsledky
Pozn: Do sezóny sa neprihlásili družstvá FK Dynamik Nitra a Nero Košice, ktoré skončili v minulej sezóne na 5., resp. 9. mieste.
Súťaž sa po tejto sezóne reorganizovala. Futsal (FIFA) a sálový futbal (Futsal AMF) sa na Slovensku zlúčili do jedinej organizácie a vytvorili spoločnú extraligu aj spoločné ostatné súťaže. Do budúcoročnej sezóny postúpilo po 7 najlepších družstiev z oboch najvyšších líg.
Ankaizina
Ankaizina je vulkanické pole, nachádzajúce sa v severnom Madagaskare, tvorené troskovými kužeľmi. Počiatočná fáza dacitového vulkanizmu bola nasledovaná dvoma bazaltovými fázami, z ktorých mladšia tvorí dnešné dno údolia regiónu Bealanana. Záver vulkanickej aktivity sa datuje na štvrtohory, presnejšie údaje nie sú známe.
Mikloško
Mikloško je priezvisko, pozri Mikloško (priezvisko), napr.:
Lipták (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Lipták.
Berhida
Berhida je mesto v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Várpalota.
Má rozlohu 4 266 ha a žije tu obyvateľov .
Strange Days
Strange Days je album americkej skupiny The Doors natočený koncom roku 1967. Obsahuje ich prvú zloženú skladbu „Moonlight Drive“. Skladba bola napísaná ešte v roku 1965. Finálna verzia sa však dostala až na album Strange Days.
Album bol #3 v US hitparáde roku 1967, a #407 v Rolling Stone's 500 Najlepších albumov v histórii. „People Are Strange“ je #12 v US chart a „Love Me Two Times“ ju nasleduje.
Zoznam skladieb
Autormi piesní sú Jim Morrison, Ray Manzarek, Robby Krieger a John Densmore.
Peniaze
Súhrn peňаzí v danej ekonomike sa volá peňažná zásoba (alebo množstvo peňazí, menová zásoba či peňažná masa, angl. money stock) alebo (najmä ak je sledovaný ako behaviorálna funkcia úrokovej miery a/alebo príjmu) ponuka peňazí (peňažná ponuka).
Peňažná jednotka (či menej presne: oficiálne peniaze vôbec) jedného štátu (zoskupenia štátov) sa nazýva aj mena, ale slovo mena znamená aj (a to predovšetkým) peňažnú sústavu jedného štátu (zoskupenia štátov). Pozor na zámenu s anglickým slovom currency, ktoré síce znamená sekundárne aj menu tak, ako je tu definovaná, ale primárne znamená všeobecne obeživo (z lat. currere = bežať).
Názvy
Hovorovo: peniaz, koruny , money ; hovorovo expresívne: fuky , fuk , groše , grošík ; hovorovo trochu expresívne: financie , obeživo ; žartovne: dudky ; v subštandarde či slangu: prachy , many , šupy , dengi , dengy, love, lóve , chechtáky, bubáky.
Príklady definícií peňazí
Slovenské a české texty (väčšinou - v minulosti výlučne - preberajú Marxovu definíciu):
V početných prakticky zameraných textoch sa peniaze najčastejšie definujú ako peňažný agregát M1 (alebo peňažný agregát M1 plus peniaze na bežných účtoch v centrálnej banke) alebo peňažný agregát M2 alebo peňažný agregát M3
Treba dodať, že:
Druhy peňazí
Peniaze možno členiť z rôznych hľadísk.
Napríklad podľa materiálu sa rozlišujú:
Peňažné agregáty
Na sledovanie peňažnej masy v ekonomike sa používajú súhrnné ukazovatele - peňažné agregáty. Peňažné agregáty sa na základe svojej likvidity (v niektorých deleniach a zjednodušene) delia na: Každá centrálna banka má v detailoch odlišné definície a značenie peňažných agregátov.
Najčastejšie sa v praxi medzi ekonómami ako peňažná zásoba či peniaze definuje M1 alebo M2 (menej často M3).
Funkcie peňazí
Ako prvý (známy) text základné funkcie peňazí uviedol Aristoteles:
Funkcie peňazí - podobne ako definícia peňazí- sú v literatúre viacmenej sporné, ale Aristotelov zoznam je asi najbežnejší. Niektorí autori (napr. A. Schumpeter) pridávajú ako 4. funkciu štandard pre odložené platby. K. Marx zas k vyššie uvedeným trom funkciám pridáva ešte ako 4. funkciu peňazí platidlo a ako 5. funkciu funkciu svetových peňazí. L. von Mises naopak považuje za funkciu peňazí iba prostriedok výmeny, ostatné funkcie považuje za sekundárne.
Primitívne peniaze a mince
Za základnú funkciu peňazí sa obyčajne považuje umožnenie, uľahčenie výmeny tovarov (tovarov, služieb) medzi jednotlivcami či skupinami ľudí. K tomu prišlo už v predhistorickej dobe, keď určité predmety majúce v príslušnej spoločnosti širší význam a uznávanú hodnotu (plátno, dobytok, mušle, neskôr kovy, najmä drahé) sa vsunuli do predtým priamej výmeny predmetov za predmety iného druhu. Hodnota vymieňaných predmetov sa začala udávať v zodpovedajúcom množstve peňažnej jednotky (napríklad počet uncí zlata vyjadroval hodnotu tovaru). Peniaze tak nadobudli ďalšiu funkciu stanovovania hodnoty iných predmetov.
Spočiatku sa množstvo kovov vo funkcii peňazí pri výmene určovalo vážením a následným delením. V krajinách Malej Ázie sa prikročilo v prvej polovici 1. tisícročí pred Kristom k trvalému rozdeleniu peňažného kovu razením kovových mincí s označením, ktoré malo zaručiť rovnaké množstvo kovu v minciach rovnakého druhu, teda aj ich rovnakú hodnotu. Tým odpadla potreba váženia a delenia množstva kovov pri každom konkrétnom výmennom akte. Razenie kovových peňazí sa stalo výlučným právom vládcu krajiny. Bolo neraz aj zneužívané tým, že množstvo alebo podiel drahých kovov v minciach sa zvyšoval bez toho, aby sa ich stanovená formálna hodnota primeranie znížila. Tento postup predstavoval v tých časoch jednu z hlavných príčin znižovania hodnoty peňazí. K výraznému zníženiu hodnoty peňazí v Európe prišlo v 16. storočí; v starších textoch sa uvádzalo, že bolo spôsobené dovážaním ohromného množstva drahých kovov (teda nových peňazí) z kolónií v Amerike, najmä Španielmi, podľa novších zistení však toto znižovanie začalo už tesne pred dovozom prvých drahých kovov z Ameriky, takže ako dôvod neprichádza do úvahy. Skutočným dôvodom bol buď rast ťažby drahých kovov v strednej Európe (vrátane najmä dnešného Slovenska) alebo rôzne úplne iné dôvody.
Papierové peniaze
Peniaze do vtedy ešte len kovovej forme musel pri výmene za predmety kupujúci predávajúcemu fyzicky odovzdávať a ten ich prevziať. To vyžadovalo ich hmotný prenos na miesto výmeny a neposkytovalo dostatočnú ochranu pred stratou, krádežou či lúpežou. V rozvíjajúcich sa talianskych mestách v 15. storočí (niečo podobné existovalo v Číne o niekoľko storočí skôr) sa vytvoril spôsob prevodu mincí z miesta na miesto tak, že mince boli fyzicky vložené do "banky" (presnejšie: u finančného či bankového podnikateľa) na jednom mieste a spriaznená "banka" na inom mieste fyzicky vyplatila rovnakú sumu proti predloženiu potvrdenia (či zmenky), ktoré možno v istom zmysle považovať za ranú formu papierových peňazí. Išlo o počiatok rozvoja bankových služieb, ktoré sú v súčasnosti široko rozvinuté čo do foriem a zároveň využívajú informačné a komunikačné technológie.
V 9./11. storočí sa v Číne a v 17. storočí v Európe začali systematicky tlačiť papierové peniaze v pravom slova zmysle. Mali vtedy vyznačenú hodnotu odvodenú od hodnoty určitého množstva drahého kovu. Výlučný vydavateľ (emitent) týchto peňazí zaručoval, že hodnota vydaných papierových peňazí bude zodpovedať na nich vyznačenej výške. Táto zameniteľnosť papierových peňazí za drahé kovy (krytie peňazí drahým kovom) sa postupne obmedzovala a celosvetová ekonomická kríza v 30. rokoch 20. storočia sa stala konečným impulzom, kedy toto viazanie vo väčšine vyspelých štátov zaniklo. Zameniteľnosť za zlato sa neobnovila naplno ani pri novom usporiadaní menových vzťahov po 2. svetovej vojne v rámci Bretton-woodskeho menového systému.
Papierové peniaze uľahčili znehodnocovanie peňazí samotným vydavateľom, keď boli dávané do obehu vo väčšom rozsahu ako vyžadovala potreba ich obehu a rozsah ich krytia drahými kovmi alebo inými reálnymi hodnotami. Pristupovalo sa k tomu najmä v obdobiach ekonomických kríz, vojen a iných udalostí a zámerov, vyžadujúcich väčšie objemy peňazí, a všeobecne najmä vtedy, keď štát nevidel iný spôsob ako splatiť svoje dlhy než vytlačením nových peňazí. V niektorých prípadoch vytlačenie nadmerného množstva papierových peňazí spôsobilo hyperinfláciu a dotyčný štát spravidla nakoniec zrušil platnosť všetkých vydaných papierových peňazí a obyčajne sa zaviedol nový druh (nepapierových) peňazí.
Účtovné peniaze
Prvé bežné účty sa objavili v 12. storočí v Taliansku, prvé šeky v 14. storočí, žírové transakcie sa rozšírili od 17. storočia, ale bežné účty aj žírové transakcie sa celkovo stali bežnými až v 19. storočí. Dnes banky pre svojich klientov vedú bežné účty, na ktorých sa sústreďujú vklady a z ktorých sa uhrádzajú rôzne záväzky klientov podľa ich pokynov (dispozícií). Údaje o stave a pohyboch na účtoch a o realizovaní pokynov klientov bankami čím ďalej viacej prechádza z papierových foriem na využívanie informačných a komunikačných technológií. Pre obyvateľov je výhodným využívať rôzne druhy bankomatových kariet (tzv. plastové peniaze, to je v istom zmysle ďalší stupeň vývoja po kovových a papierových peniazoch) na výber peňazí z účtov, prípadne i využitím dohodnutého úveru.
Hodnota peňazí
Hodnota peňazí, definovaná ako obrátená hodnota cenovej hladiny a/alebo výmenný kurz meny, nie je stála, ale sa mení v priebehu času. Zmeny hodnoty peňazí závisia predovšetkým od národohospodárskych (makroekonomických) faktorov, akými je množstvo peňazí v obehu, stav, vývoj a efektivita hospodárstva, vyrovnanosť dovozu a vývozu resp. zahraničnej platobnej bilancie, vyrovnanosť štátneho a verejného rozpočtu. Prevažne dochádza k postupnému znižovaniu hodnoty peňazí, teda k inflácii a/alebo depreciácii meny. Napríklad hodnota slovenskej koruny pred zavedením eura predstavovala približne len 1/10 hodnoty česko-slovenskej koruny v roku 1990. Postupné mierne znižovanie hodnoty peňazí, definované ako mierny rast cenovej hladiny (teda mierna inflácia), sa zväčša uskutočňuje zámerne - či už zo strany štátu alebo centrálnej banky, pretože sa často usudzuje, že mierna inflácia je prospešná ekonomike. K opačnému vývoju, teda deflácii, dochádza málokedy, lebo centrálna banka pri deflačných tlakoch zvykne vytlačiť toľko peňazí, koľko potrebuje na ich mierne znehodnocovanie a teda na zachovanie želanej miernej inflácie.
Emitent peňazí a mena
Emitentom papierových peňazí alebo mincí historicky bola banka (buď ľubovoľná súkromná banka, alebo štátom poverená či rovno štátna banka) a/alebo štát (vláda) a/alebo mesto či obec a/alebo podnik a/alebo cirkevný hodnostár.
Dnes je emitentom obyčajne len jediná štátom poverená banka, tzv. centrálna banka (staršie nazývaná ceduľová banka), menej často priamo štát, teda vláda (pozri aj články bankovka a štátovka). V zásade každý štát (resp. zoskupenie štátov) disponuje menovou zvrchovanosťou. To značí, že štát (resp. zoskupenie štátov) vydáva vlastné peniaze - má vlastnú menu (doláre, eurá, libry, zloté atď.) a iné meny nesmú ohroziť dominantné postavenie ustanovenej domácej meny. V podstate neexistuje možnosť, aby vnútri jedného štátu existovala slobodná konkurencia medzi dvomi, či viacerými menami. Iné ako domáce meny, majú v daných štátoch iba obmedzenú úlohu. Hodnota mien v medzinárodnom porovnaní sa určuje z vývoja tzv. menových kurzov, ktoré vznikajú pri kúpe a predaji národných mien za cudzie meny.
Tvorba peňazí
Existujú dva spôsoby tvorby peňazí (definovaných na účely tejto kapitoly ako bankovky, mince a peniaze na bežných účtoch):
1. Tvorba bankoviek a mincí, t.j. tvorba peňazí v centrálnej banke (tzv. aktívna tvorba peňazí centrálnej banky):
Bankovky a mince obyčajne vytvára fyzickým tlačením resp. razením centrálna banka. Účtovne (teda vo svojej súvahe) centrálna banka bankovky a mince, ktoré sú v celom štáte v obehu, vedie ako pasíva (čiže dlh; ale de facto dnes už - na rozdiel od minulosti - dlhom nie sú, pretože nie sú zameniteľné za drahý kov, centrálna banka teda nemá byť čo reálne dlžná). Keďže účtovne je nevyhnutné, aby sa celková suma aktív a celková suma pasív súvahy vždy rovnali, musí centrálna banka pri tvorbe nových bankoviek a mincí (teda pri zvýšení pasív) zároveň buď niečo kúpiť (devízy, cenné papiere atď.) alebo poskytnúť niekomu (napr. vláde alebo komukoľvek inému) úver (oboje prestavuje zvýšenie aktív). Inými slovami: Nové bankovky a mince vznikajú tak, že centrálna banka niečo kúpi resp. niekomu poskytne úver a za kúpenú vec zaplatí resp. požičiavané peniaze vyplatí ňou samou novo vytlačenými (vyrazenými) peniazmi.