cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Futbal
Oficiálne pravidlá
Oficiálne pravidlá futbalu (Laws of the Game) sa používajú vo všetkých súťažných stretnutiach. Určujú všetky aspekty hry.
Hracia plocha
náhľad|Štandardné rozmery hracej plochy Futbal sa hrá na hracej ploche v tvare obdĺžnika. Dĺžka musí byť v rozmedzí 90-120 m, šírka 45-90 m (pre medzinárodné stretnutie 100-110 x 64-75 m). Hracia plocha je zvyčajne vyznačená bielymi čiarami, ktorých maximálna šírka je 12 cm. Hraničné čiary vymedzujú dlhšie okraje hracej plochy, kratšie sa nazývajú bránkové čiary. Hracia plocha je rozdelená na dve polovice stredovou čiarou. V jej strede je stredová značka, okolo ktorej je vyznačený stredový kruh. Ďalej sú na každej polovici hracej plochy pri príslušnej bránke vyznačené pokutové územia a menšie bránkové územie. Vo vnútri každého pokutového územia je vyznačená pokutová značka. Ďalej je v pokutovom území vyznačená časť kruhového oblúka so stredom v pokutovej značke a polomerom 9,15 m (10 yardov).
V každom rohu hracej plochy je na ohybnej tyči vysokej najmenej 1,5 m umiestnená zástavka. Na každom konci stredovej čiary môže byť umiestená rovnaká zástavka, vo vzdialenosti najmenej 1 m mimo postrannej čiary. Okolo každej rohovej zástavky na hracej ploche je vyznačený štvrťkruh. Na bránkových čiarach sa zvyčajne tiež krátkymi značkami vyznačí vzdialenosť 9,15 m od rohovej zástavky.
Uprostred obidvoch bránkových čiar sú bránky, tvorené dvoma zvislými bránkovými tyčami, ktoré sú spojené horizontálnym brvnom. Obe bránkové žrde a brvno musia mať rovnakú šírku a hĺbku, ktorá nepresahuje 12 cm a je rovnakej šírky ako bránková čiara. Vnútorné rozmery bránky sú 7,32 x 2,44 m. Na bránke je sieť, upevnená k tyčiam a k zemi tak, aby lopta nemohla prejsť skrz ňu. Sieť je vypnutá dozadu tak, aby brankára neobmedzovala v pohybe. Gól platí iba vtedy, keď je lopta celým objemom za čiarou.
Spenglerov pohár 2013
Spenglerov pohár 2013 bol 87. ročník najstaršieho hokejového turnaja na svete, pravidelne konaného vo švajčiarskom Davose, ktorého oficiálny medzinárodný názov je Spengler cup. Konal sa v dňoch 26. – 31. decembra 2013 a počet účastníkov ako aj systém turnaja bol rovnaký ako v rokoch 2010, 2011 a 2012. O trofej zápolilo šesť tímov, z toho štyri európske klubové celky, jeden americký (účastník AHL Rochester Americans, ktorý je farmárskym tímom Buffala Sabres) a tzv. Team Canada, zložený predovšetkým z Kanaďanov hrajúcich vo Švajčiarsku (19 hráčov). Okrem nich v tíme boli dvaja hokejisti zo zámorskej AHL a zostavajúci traja z klubov v Nemecku, Taliansku a Nórsku.
Futbal
Hracia plocha
Najväčšia hracia plocha s rozmermi 160x75 metrov sa nachádza v Južnej Kórei.
Spenglerov pohár 2013
Víťazom turnaja sa stal prvýkrát v histórii švajčiarsky Servette HC Ženeva. Je tom celkovo osemnásty triumf tímu zo Švajčiarska, keď v doterajšej histórii pätnásťkrát zvíťazil poriadajúci HC Davos a dvakrát Zürcher SC.
Futbal
Hracia plocha
náhľad|Profesionálna futbalová lopta
Futbalová lopta
V mužských súťažiach sa hrá s guľatou loptou s obvodom medzi 68–70 cm a váhou 410–450 g.
Spenglerov pohár 2013
Hrací systém turnaja
Hrací systém bol rovnaký ako v roku 2012. Zúčastnené tímy boli rozdelené do dvoch trojčlenných skupín, víťazi ktorých postúpili priamo do semifinále a celky na druhých a tretích miestach vytvorili krížovým systémom dve štvrťfinálové dvojice, z ktorých vzišli zostávajúci   semifinalisti. Víťazi semifinále odohrali v záverečný deň roku na pravé poludnie miestneho stredoeurópskeho času finálový zápas. O ďalšie umiestenie sa nehralo.
Futbal
Počet hráčov
Hrajú dve družstvá, v každom je maximálne 11 hráčov, z ktorých je jeden brankár. Ak počas hry klesne počet hráčov kvôli zraneniam alebo vylúčeniam pod 7 hráčov, je predčasne ukončená. Na striedanie má tréner k dispozícii ďalších hráčov. V priebehu hry môže vystriedať najviac 3 hráčov. V prípravných zápasoch sa môžu družstvá dohodnúť aj na striedaní viacerých hráčov (aby si tréneri mohli otestovať viacerých hráčov, prípadne viac štýlov hry). Počet náhradných hráčov, ktorých má tréner k dispozícii na lavičke, je často limitovaný – 5 až 7 hráčov.
Výstroj hráčov
Hráči sú povinní mať nasledujúci výstroj:
Spenglerov pohár 2013
Hrací systém turnaja
Program zápasov v skupinách bol stanovený tak, aby pred záverečnými zápasmi nebolo definitívne isté, kto bude víťazom skupiny. Celok, ktorý mal v prvý deň programu zápasov v skupinách voľno, sa na druhý deň stretol s porazeným z prvého dňa a v tretí deň s víťazom zápasu úvodného dňa. Týmto sa zároveň predišlo tomu, aby sa v záverečných zápasoch skupín nebojovalo v priamom zápase o druhé miesto, čo by mohlo teoreticky viesť k špekuláciám, že prehra v takomto zápase by mohla znamenať výhodnejšieho súpera vo štvrťfinále.
Futbal
Výstroj hráčov
Brankári majú farbu dresu inú ako ostatní hráči, rozhodca a jeho asistenti. Hráč nesmie mať šiltovku a šperky.
Rozhodca
Každú hru riadi rozhodca, ktorý má na ihrisku neobmedzenú právomoc k uplatňovaniu pravidiel. Je vybavený píšťalkou, ktorou môže prerušiť hru v prípade porušenia pravidiel či iných okolností narušujúcich hru. Hry sa musí zúčastniť najmenej jeden (hlavný) rozhodca, ktorý má najväčšiu moc na ihrisku.
Asistent rozhodcu
Na každom stretnutí sa zúčastňujú dvaja asistenti rozhodcu, ktorí sa pohybujú po okrajových čiarach. Ich úlohou je signalizovať rozhodcovi:
Spenglerov pohár 2013
Slováci na turnaji
CSKA Moskva: HC Davos: Servette HC Ženeva:
Futbal
Typy hráčov
Hráčov možno rozdeliť do štyroch kategórií:
Piero della Francesca
Piero della Francesca, vl. menom Piero dei Franceschi (* 1410/1420, Borgo San Sepolcro (dnes Sansepolcro) – † 12. október 1492, Borgo San Sepolcro) bol taliansky renesančný maliar, matematik a geometer, spolu so Sandrom Botticellim vrcholný predstaviteľ florentskej renesančnej maľby.
Futbal
Hráč mimo hry - Offside
Hráč je v postavení mimo hry, ak je bližšie k súperovej bránkovej čiare ako lopta a predposledný hráč súpera. Toto pravidlo sa neuplatňuje, ak je hráč preberajúci loptu na svojej vlastnej polovici hracej plochy. Hráč taktiež nie je mimo hry, ak dostane loptu priamo z kopu od bránky, z kopu z rohu.
Piero della Francesca
Život a tvorba
Biografické údaje o tomto umelcovi sú pomerne skromné. Narodil sa v malom meste Borgo San Sepolcro (dnes Sansepolcro) na hraniciach Toskánska a Umbrie. Vieme, že bol prvorodeným synom obuvníckeho majstra Benedetta dei Franceschi a Romany di Perino da Monterchi. O jeho mladých rokoch a umeleckých začiatkoch je veľmi málo poznatkov. Usudzuje sa, že jeho prvým učiteľom bol sienský umelec Stefano di Giovanni, ktorý v tom čase žil v Borgo San Sepolcro.
Futbal
Súťaže
náhľad|Vo futbale je základným cieľom fanúšikov povzbudiť tím počas zápasu Medzinárodné súťaže reprezentácií:
Piero della Francesca
Život a tvorba
Prvý raz sa jeho meno spomína v septembri 1439 v súvislosti s vyúčtovaním umeleckých prác na výzdobe chóru Kostola Sant'Egidio vo Florencii. Podľa účtovných záznamov tu pracoval ako pomocník Domenica Veneziana.
Futbal
Súťaže
Medzinárodné súťaže klubov:
Piero della Francesca
Život a tvorba
Medzi rokmi 1440 – 1449 pôsobil v Lorete a vo Ferrare, kde pracoval na výzdobe paláca vojvodu Borsa d'Este. V roku 1451 vytvoril v Rimini freskový portrét Sigismonda Malatestu v tunajšom chráme Tempio Malatestiano.
Futbal
Súťaže
Súťaže klubov na Slovensku: 5 najlepších súťaží klubov na svete:
Spenglerov pohár 2013
Základné skupiny
Zápasy v skupinách sa odohrali v dňoch 26. − 28. decembra 2013. Skupiny sú pomenované podľa bývalých vynikajúcich švajčiarskych hokejistoch, ktorí spolu s bratom Hansa Cattiniho Ferdinandom v tridsiatych a štyridsiatych rokoch dvadsiateho storočia vytvorili slávny tzv. ni-útok (nem.: ni-Linie), pomenovaný podľa poslednej slabiky ich priezvisk.
Televízne vysielanie
Zápasy Spenglerovho pohára 2013 v priamych prenosoch a záznamoch vysielajú televízne kanály Nova Sport a Eurosport 2.
Piero della Francesca
Život a tvorba
V roku 1452 Piera della Francesca povolali do Arezza aby tu v Bazilike San Francesco dokončil freskovú výzdobu po zosnulom maliarovi Biccim de Lorenzo. V nasledujúcich štrnástich rokoch tu umelec vytvoril svoje najväčšie dielo - freskový cyklus Legenda svätého Kríža, zdobiaci tri steny chóru baziliky. V dvanástich fragmentoch, čerpajúcich námet z kristologického učenia svätého Atanáza z Alexandrie a zbierky životopisov svätých zv. Zlatá legenda (dielo historika Iacopa da Varazze z rokov 1255 - 1266), vytvoril veľkolepý cyklus zachytávajúci historické i biblické scény. Maľby Adamova smrť, Návšteva kráľovnej zo Sáby u kráľa Šalamúna, Nájdenie a skúška pravosti Kríža, Zvestovanie, Konštantínovo videnie, Konštantínovo víťazstvo nad Maxentiom či Herakleiova bitka s perzským kráľom Husravom vyvolávajú u diváka pocit kresťanskej zbožnosti a duchovného povznesenia.
Fagot
Fagot je hudobný nástroj patriaci do skupiny drevených dychových. Fagot, ako ho poznáme dnes, sa začal používať v období baroka. Fagot sa postupne menil, ale najväčšiu zmenu podstúpil po vynájdení klapkového systému sprvu sa používala Böhmova mechanika, ktorú neskôr nahradila, pre fagot typická, Hecklova mechanika. Fagot má rozsah kontra B (B 1 )-f2 1 (a1). Rozsah v zátvorkách je možný pre niektoré inštrumenty. Príbuzný nástroj fagotu je kontrafagot, ktorý znie o oktávu nižšie ako klasický fagot. Fagot spolu s kontrafagotom je najlhbší drevený dychový nástroj.
Piero della Francesca
Život a tvorba
left|thumb|200px|Krst Krista, 1440 - 1445, tempera na paneli, [[Národná galéria (Londýn)|Národná galéria, Londýn]]Práce na freskách v Arezze musel prerušovať kvôli častým cestám do rodného mesta, či prácam v Urbine či v Ríme, kam bol povolaný na výzdobu Apoštolského paláca za pápeža Mikuláša V. (neskôr, za Júliusa II., boli maľby odstránené). Z rímskeho pobytu sa do dnešných dní zachovalo torzo freskovej výzdoby Baziliky Santa Maria Maggiore.
Vďaka tvorbe sa stával známym a vyhľadávaným umelcom; okrem maľovania bol i verejne činný.
V roku 1469 je doložený jeho pobyt v Urbine, kde bol hosťom maliara Giovanniho Santiho, otca Raffaela. V roku 1482 sa na jeden rok usadil v Rimini.
Posledných päť rokov života prežil v rodnom meste. Trpel závažnými ochoreniami, kvôli ktorým dokonca stratil zrak. Tu i v októbri 1492 zomrel. Okrem značného majetku a umeleckých diel (dnes väčšinou roztrúsených) zanechal po sebe i literárny odkaz v podobe matematických a geometrických spisov, v ktorých sa venoval najmä optike a perspektíve na základe učenia starogréckeho matematika Euklida. Trojzväzkový traktár De prospectiva pingendi (O perspektíve pri maľovaní) pojednáva o bodoch, čiarach, plochách, zaoberá sa konštrukciou a perspektívou architektonických segmentov ale aj ľudského tela. V spise Libellus de cinque corporibus regularis (Kniha o piatich pravidelných telesách geometrie) sa zaoberal konštrukciami pravidelných telies a útvarov. Francesca bol tiež učencom zaoberajúcim sa tzv. zlatým rezom a estetickými zásadami organického delenia a členenia obrazov (v spise Divina Proporzione). Svojimi výsledkami položil tak základy renesančného chápania umenia, z ktorých neskôr čerpali Leonardo da Vinci, Albrecht Dürer, Giovanni Bellini ale i Tizian.
Dielo
I keď dielo Piera della Francesca nie je veľmi rozsiahle, svojou kvalitou sa radí k popredným súdobým prácam. Umelec divákovi predkladá ideovo i kompozične vycibrené dielo, ktoré je dodnes zdrojom hlbokých duševných zážitkov a veľkého mravného a ideového poučenia.
Madonna della Misericordia
right|thumb|230px|Madonna della Misericordia, 1445 - 1464, tempera na dreve, [[Museo Civico (Sansepolcro)|Museo Civico, Sansepolcro]]V roku 1445 bol bratstvom Compagnia della Misericordia poverený namaľovaním polyptychu s názvom Madonna della Misericordia (slov.  Madona milosrdenstva). Vzniklo tak jedinečné dielo, jeden z najranejších príkladov talianskej výtvarnej renesancie. Dielo, v skutočnosti oltár, skladajúci sa z viacerých samostatných polí, vytvára ucelený ideový rámec. Členené je v horizontálnom i vertikálnom smere. Horizontálne sa skladá z troch rovín a spodnej predely.
Ústredným námetom polyptychu je postava svätožiarou korunovanej Panny Márie na hlavnom paneli. Kristova matka je tu znázornená v póze, kedy pod roztvoreným plášťom poskytuje ochranu tým, ktorí sa k nej utiekajú. Jednou z postáv je aj samotný maliar; nachádzame ho medzi postavami vľavo v úzadí.
Legenda svätého Kríža
Legenda svätého Kríža (tal. Le Storie della Vera Croce), freskový cyklus vytvorený v rokoch 1453 - 1466 v chóre Baziliky San Francesco v Arezze, je považovaný za najvýznamnejšie dielo Piera della Francesca.
right|thumb|230px|Legenda svätého Kríža, 1453 - 1466, freskový cyklus, [[Bazilika San Francesco (Arezzo)|Bazilika San Francesco, Arezzo]]Celý cyklus, poňatý ako historická epopeja, namaľovaný na dvoch protiľahlých chórových stenách a múre pri okne, je podaný v istej chronologickej následnosti. Ústredným bodom, okolo ktorého sa celý príbeh rozvíja, je Kríž (a drevo, z ktorého bol zhotovený). Začína freskou Adamova smrť scénou pod rajským stromom poznania, z ktorého výhonku má vyrásť strom Kríža. Výhonok, ktorý dostal Seth, Adamov syn, od archanjela Michala, zasadil na otcovom hrobe.
Príbeh pokračuje dvojdielnou scénou Návšteva kráľovnej zo Sáby u kráľa Šalamúna. Kráľovná v zbožnej úcte pokľakla pred lávkou vedúcou k Šalamúnovmu palácu, keď poznala, že je zhotovená z dreva určeného na ukrižovanie. Na okennej stene maľba líči ako na Šalamúnov rozkaz odnášajú drevo aby ho zakopali.
Hlavnou postavou ďalšieho sledu udalostí je prvý, na kresťanskú vieru obrátený cisár Konštantín I.. Ten poznal vo svojom videní (freska Konštantínovo videnie) moc Kríža, keď uveril, že v jeho znamení zvíťazí (Konštantínovo víťazstvo nad Maxentiom).
Príbeh pokračuje keď Konštantín požiadal svoju matku Helenu aby pátrala v Jeruzaleme po skrytom Kríži. Iba muž menom Judáš vie, kde Kríž ukryli. Freske Judášovo martýrium na okennej stene chronologicky odpovedá maľba v strednom páse ľavej steny. Zobrazuje Nájdenie a rozlíšenie pravého Kríža.
O moci Kríža sa presvedčil i cisár Hérakleios, ktorý v jeho znamení zvíťazil nad perzským kráľom Husravom II. Ideovým zavŕšením príbehu je maľba Hérakleios prináša Kríž do Jeruzalema, kedy cisár vracia vzácnu relikviu do mesta, odkiaľ vzišla.
Fresky v Bazilike San Francesco v Arezze
Sainte-Eulalie (Ardèche)
Sainte-Eulalie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Sainte-Eulalie má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Sainte-Eulalie má 230 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Staronová synagóga
náhľad|Staronová synagóga Staronová synagóga je synagóga v Prahe.
Dejiny
náhľad|Staronová synagóga Táto stavba bola postavená v 13. storočí v štýle ranej-cisterciáckej gotiky za vlády Přemysla Otakara II. Bola postupne doplňovaná a ďalej rozširovaná o vstupnú sieň alebo ženskú galériu, nachádzajúcu sa na zadnej strane synagógy. Neskôr bola pristavená menšia predsieň ako zvláštny vchod, ktorý slúžil na vstup do ženskej lode, a ako posledná bola postavená severná ženská galéria.
Predpokladá sa, že vzorom pre stavbu synagógy bola románska synagóga vo Wormse (neskôr zničená nacistami), prípadne synagóga v Regensburgu (zbúraná v roku 1519). Pražská synagóga bola navyše obohatená novými myšlienkami a vzájomnou prepojenosťou architektonických prvkov.
Jednou z mnohých zaujímavostí sú hebrejské nápisy na severnej a južnej stene hlavnej sály synagógy, ktoré slúžia ako pripomienka na masaker obyvateľov ghetta z roku 1389. Vtedy na Veľkú noc vyvraždili tritisíc Židov, ktorí sa snažili okrem iného nájsť útočisko v synagóge. Steny synagógy boli postriekané krvou obetí, ktoré tragicky zahynuli v bezprostrednej blízkosti synagógy. Stopy po krvi boli viditeľné až do roku 1618, kedy bola stavba zrekonštruovaná.
Ďalšia rekonštrukcia v puristickom duchu prebehla v roku 1883 pod vedením architekta Josefa Mockera. Pri asanácii v rokoch 1896 – 1911 bola niekdajšia židovská štvrť, nazývaná tiež Jozefov, zbúraná a nahradená novou secesnou výstavbou. Asanácia sa zaslúžila o terajší vzhľad samotnej budovy ale hlavne okolia. Predtým stavba nemala dominantné postavenie a strácala sa medzi vysokými domami. Rovnako aj terén sa nachádzal v inej ŕovni. Dodnes sa z pôvodných stavieb zachoval iba židovský cintorín, šesť synagóg a židovská radnica. Vďaka osamelému postaveniu a dôkladnej konštrukcií bola chránená pred požiarmi, no nikdy nezapadla do okolitej zástavby.
Rozsiahla rekonštrukcia prebiehala v rokoch 1967 a 1998 až 1999. Archeologickým výskumom sa zistilo, že okolie synagógy bolo osídlené Židmi už v jedenástom storočí. V súčasnosti je pamiatka pod správou Židovskej obce v Prahe. Synagóga neslúži ako múzeum, ale pravidelne sa tu konajú bohoslužby a náboženské obrady, ktoré sú súčasťou židovských tradícií a zvykov. Ako príklad môžeme uviesť Bar micve, teda prijímanie trinásťročných chlapcov medzi mužov. Staronová synagóga je národná kultúrna pamiatka od roku 1995.
Architektúra
Ranogotická stavba sa pýši nádhernými stavebnými prvkami, ku ktorým patria okrem iného aj zaujímavé tehlové štíty. Vonkajšiu fasádu tvorí hladká monochromatická omietka a na strecha je z prejzovej krytiny. Je vybudovaná v slohu germánskej gotiky, ktorý charakterizoval stredovekú architektúru v celej Európe. Južná predsieň je gotická, západná neskoro-gotická s renesančnou úpravou a severná vznikla z väčšej časti až v roku 1732. Už zvonka sa dajú rozlíšiť tri časti: synagóga pre mužov, pre ženy a malá modlitebná miestnosť. Je najstaršou zachovanou a ojedinelou ukážkou dvojlodnej stredovekej synagógy. Je to obdĺžna stavba s vysokou sedlovou strechou a gotickými štítmi a jej obvodová stena je spevnená opornými piliermi. Hlavnú sálu jednoduchého obdĺžnikového pôdorysu vymedzujú masívne steny zo 130 centimetrov širokého kamenného muriva. Rozmery sály sú x  a výška  klenby je 9,9 metra. Synagóga je z troch strán obklopená nižšími stavbami, ktoré slúžia ako galérie pre ženy a predsiene synagógy, sú s hlavnou sálou spojené úzkymi otvormi a umožňujú počúvať bohoslužbu. Podlaha hlavnej lode synagógy leží podľa tradície na znak pokory o niekoľko stupňov hlbšie pod úrovňou okolitého terénu.
Interiér
náhľad|Pôdorys Najstaršia časť synagógy je dvojlodie, ktoré je prístupné z južnej strany cez ranogotický portál.
Vnútorný priestor Staronovej synagógy je zaklenutý šiestimi poľami päťdielnej rebrovej klenby na dvoch osemhranných pilieroch. Klenba je pôvodná, s klinovito vyžľabenými rebrami, rovnako ako prípory, listové konzoly a stredné oktogonálne stĺpy. Rebrá majú stredné vyžlabenie a nábežné zaoblené štítky s odsadenou plochou. Stavba je zaraďovaná medzi najvyspelejšie príklady českej ranej gotiky.
Použitie päťdielnej klenby umožnilo pravidelnejšie rozmiestnenie úzkych okien. Dvanásť úzkych zahrotených okien zodpovedá dvanástim kmeňom Izraela. Kamenné konzoly a hlavice sú oživené reliéfnou výzdobou rôznych rastlinných motívov najmä listov vínnej révy a hrozna. Umelecky najcennejšia je výzdoba tympanonu svätostánku a svorníkov klenieb.Tympanon zdobia reliéfne listy a bobuľové motívy. Práve blízky vzťah výzdoby Staronovej synagógy k ďalším ranogotickým stavbám v Čechách (cisterciánske kláštory v Zlatej Korune a Vyššom Brode) datuje jej vznik do doby okolo roku 1270.
Mladší pôvod má lomená klenba v predsieni a rebrá na miestach, kde sú zakotvené do oporných pilierov lodi. Južná predsieň má gotickú lomenú klenbu a nachádza sa tam trojica klinových pásov prerušujúca klenbu. Pásy sú vytesané z opracovaného kameňa. Bola pristavená o niečo neskôr po dostavbe synagógy a prístupná asi len z východnej strany. Do predsiene sú vstavané dve drobné architektúry pokladní. V prípade potreby mohla byť použitá aj ako samostatná modlitebňa, čo dokazuje kamenný stĺp čítacieho pultu a stupne na východnej strane miestnosti.
V strede hlavného sálu medzi dvoma piliermi sa nachádza vyvýšené pódium s pultom na predčítavanie Tóry, ktoré je od okolitého priestoru oddelené neskorogotickou tepanou železnou mrežou. Táto mreža pravdepodobne pochádza z neskoršej úpravy synagógy, ktorá prebehla v druhej polovici 15. storočia, kvôli jej typickému neskorogotickému tvaru. Zvitky Tóry sú uchovávané vo svätostánku na východnej stene synagógy, obrátené smerom k Jeruzalemu. Pred svätostánkom visí večné svetlo a po jeho pravej strane stojí kamenný pult pre kantora, ktorý odtiaľ vedie bohoslužby. V synagóge je dodnes uchovávané pôvodné rozmiestnenie sedadiel po obvode sálu. Obsahuje 96 mužských a 30 ženských miest. V obvodových stenách sú nedávno odkryté výklenky, ktoré kedysi slúžili na ukladanie modlitebných potrieb a kníh. Na osvetlenie slúžia lustre z 16. až 18. storočia a mosadzné odrazovky na stenách. V strede sa nachádza historický praporec, kde nájdeme šesťcípu Dávidovu hviezdu so židovským klobúkom uprostred, ktorá tvorí znak pražskej židovskej obce už od 15. storočia. Po obvode praporca je napísaný text židovského vyznania viery.
Obnova v roku 1883 pod vedením J. Mockera bola už v tej dobe považovaná za znehodnotenie pamiatky. Okrem iného vybudoval nové krovy, upravil spodnú stranu rímsy, reštauroval už vyššie spomínaný tympanon a vymenil mnoho architektonických článkov za iné. Čiastočné napravenie škôd, ktoré spôsobil, nastalo v rokoch 1922 až 1924.
Zaujímavosti
Jedna z pražských židovských povestí vysvetľuje jej názov Staronová: základné kamene na stavbu synagógy priniesli anjeli zo zbúraného jeruzalemského chrámu pod podmienkou, že budú vrátené späť, keď sa chrám obnoví. Podľa viacerých povestí a legiend synagógu chránili proti požiaru svojimi krídlami anjeli premenení na holubice, a preto zostala nepoškodená až dodnes.
Podľa povesti sa nikto nesmie posadiť na sedadlo vrchného rabína v synagóge, inak do roka zomrie. Údajne sa tak má diať na pamiatku Maharala. Iná povesť tvrdí, že na jej pôde sú uložené pozostatky Golema – umelej bytosti.
Literatúra
ŽIDOVSKÁ OBEC V PRAZE. Prague City Line: Staronová synagoga [online]. 2013 [cit. 2013-05-19]. Dostupné z: <http://www.praguecityline.cz/prazske-pamatky/staronova-synagoga>.
Égliseneuve-près-Billom
Égliseneuve-près-Billom je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Igor Bališ
Igor Bališ (* 5. január 1970, Križovany nad Dudváhom) je bývalý slovenský futbalista.
Klubová kariéra
Bališ prestúpil v novembri 2000 za 150 000 libier do anglického klubu West Bromwich Albion V drese Albiónu debutoval 23. decembra 2000 pri výhre 3:0 nad Nottinghamom Forest. V dramatickom zápase premenil penaltu proti klubu Bradford City FC, ktorá znamenala postup klubu do Premier League. V roku 2008 ukončil aktívnu kariéru.
V lete 2009 sa stal spolu s Marekom Ujlakym a Jozefom Adamcom vyhľadávačom talentov pre klub Spartak Trnava.
Žižkovský tunel pre chodcov
náhľad|Pohľad tunelom od Žižkova ku Karlínu, tu s fotografickou výstavou [[Jiří Turek|Jiřího Turka]] náhľad|Karlínský portál tunelu náhľad|Vyústenie na Tachovské námestie na Žižkove Žižkovský tunel, nazývaný tiež Karlínský tunel, je peší a cyklistický tunel pod kopcom Vítkovom v Prahe spájajúci Karlín (Thámovu ulicu) so Žižkovom (ústi do Tachovského námestia), katastrálne spadá celý tunel aj s kopcom na Žižkov. Bol slávnostne otvorený 21. apríla 1951 a dokončený 19. alebo 21. decembra 1953 (toho istého roku ako architektonicky príbuzný Letenský tunel pre automobily). Pôvodne bol Žižkovský tunel určený aj ako protiletecký kryt.
Dĺžka tunelu činí 303 m, šírka 4,4 až 4,8 m, maximálna výška 3,40 m, prevýšenie 28,89 m s priemerným stúpaním 8,1 %. Železničné tunely Nového spojenia od neho delí len 6 metrov horniny.
Tunel mal byť doplnený ešte vetvou pre cestné vozidla (mala v Karlíně ústiť do Šaldovej ulice), ale tá nebola nikdy realizovaná. Existuje domnienka, že jej stavba mohla byť započatá, ale tento predpoklad žiadne dôkazy nepotvrdzujú.
Športové využitie
Atletický klub SK Jeseniova usporadúva od roku 2008 každoročne v nedeľu v druhej polovici apríla, okolo dátumu výročia otvorenia, Beh tunelom. Prvého ročníka sa zúčastnilo 7 pretekárov, druhého ročníka 46 pretekárov za účasti regionálnej televízie Žižkov TV.
Bitka pri Karkare
150px|thumb|Stéla [[Salmanassar III.|Salmanassara III., ktorá opisuje bitku pri Karkare]] Bitka pri Karkare sa odohrala v roku 853 pred Kr. pri meste Karkar, medzi armádou Novoasýrskej ríše, vedenou kráľom Salmanasarom III. a spojenou armádou dvanástich aramejských sýrskych kráľov, vedenou Ben Hadadom II. z Damasku. Táto bitka je pozoruhodná tým, že sa na nej zúčastnil pravdepodobne najväčší počet vojakov v doterajších známych dejinách, a že sa pri jej popise spomínajú prvýkrát niektoré národy (napríklad Arabi). Je zaznamenaná na tzv. Stéle Salamanasara III. (po angl. aj Kurkh Monolith, Kurkh Stele).
Matrioška
náhľad|Matrioška v múzeu Matrioška, je to zdrobnenina mena Matriona, ktoré je odvodené od latinského „matrona“. Je to ruská folklórna bábika z dreva. Pozostáva minimálne z troch drevených dutých figúrok zmenšených tak, aby sa dali do seba vkladať. Najväčšia je Matriona, vnútri môže byť i mužská figúrka, najmenšia býva dieťatko (ribjonok). Posledná najmenšia je vcelku. Tradičná matrioška býva pomaľovaná v rustikálnom štýle. Je to typický ruský suvenír.
Bitka pri Karkare
Podľa tohoto opisu Salmanasar začal svoju vojenskú výpravu v meste Ninive. Prekročil so svojimi vojakmi bez boja rieku Tigris aj Eufrat, pričom sa mnohé mestá, okolo ktorých prechádzal, vzdali bez boja a podriadili jeho vláde (vrátane Aleppa). Za týmto mestom narazil na prvý odpor: postavili sa mu vojaci kráľa mesta Hama z Iruleni (Irhuleni), ktorých porazil. Ako odvetu vydrancoval paláce i mestá Irulenského kráľovstva. Jeho ťaženie ďalej pokračovalo vyplienením Karkaru, no vzápätí narazil na spojené vojská v blízkosti rieky Orontes.
Matrioška
Matriošky bývajú štylizované ako postavy ruských národných rozprávok, prípadne politické osobnosti.
Bitka pri Karkare
Salmanassarov zápis opisuje silu svojho protivníka Bena Hadada II. s pozoruhodnou presnosťou:
Matrioška
Vznik tradície
Presná história vzniku matriošky nie je známa. Predpokladá sa, že prvý, kto vyrobil matriošku je ruský stolár V. P. Zviozdočkin niekedy v 90. rokoch 19. storočia. Autorom prvého návrhu bol profesionálny umelec S. V. Maľutin. Zo spomienok Zviozdočkina sa dá usúdiť, že sa nemohol inšpirovať japonskými sústruženými hračkami. Už predtým ruskí umelci vyrábali drevené veľkonočné vajíčka, ktoré sa dali rozobrať na dve časti.
Bitka pri Karkare
Salmanasar sa chvastá, že jeho vojaci zabili 14 000 nepriateľov, zajali nespočetné množstvo koní a bojových vozov, a opisuje škody, ktoré svojmu protivníkovi spôsobil s brutálnymi podrobnosťami. Záznamy kráľov z tohoto obdobia sa však nikdy nehlásia k vlastným porážkam, dokonca v niekoľkých prípadoch vyhlasujú za svoje víťazstvá, ktoré vybojovali ich predkovia alebo predchodcovia. Ak Salmanasar pri Karkare jasne zvíťazil, nezahájil okamžite ďalšie asýrske dobýjanie územia v Sýrii. Asýrske záznamy uvádzajú, že do tejto oblasti viedol v nasledujúcom desaťročí niekoľko ďalších vojenských výprav a napadol Ben Hadada II. šesťkrát. Salmanasarovi protivníci sa na svojich trónoch udržali aj po bitke pri Karkare: Ben Hadad II. bol kráľom Damasku minimálne do roku 841 pred Kr. a kráľ Izraela Ahab vládol svojej krajine do roku 850 pred Kr.
Matrioška
Vznik tradície
Na medzinárodnej výstave v Paríži v roku 1900 predstavila M. A. Mamontovová túto bábiku, ktorá získala bronzovú medailu. Odvtedy sa matriošky začali vyrábať na mnohých miestach v Rusku. V roku 1922 začali vyrábať matriošku vo fabrike v Semionove, tieto modely matriošiek spoznal celý svet. Na výstave „Expo-70“ v Tokiu bola vystavená najväčšia bábika, ktorá mala 72 dielov.
Bitka pri Karkare
Príslušný text v Biblii je príkladom hlbokého literárneho sarkazmu. Práve v čase, kedy by ste čakali, že sa objaví pasáž o bitke pri Karkare, namiesto toho narazíte na okázalý opis bezvýznamného a nelichotivého incidentu s Nabotovými vinicami (1. kniha kráľov, kapitola 21). Zdroj.
Poznámky
Qarqar
Matrioška
Zhotovovanie matriošiek
Tento proces nie je jednoduchý. Materiál a jeho výber sú dôležité. Najčastejšie sa vyberá lipové, brezové a jelšové drevo. Strom sa vyrúbe skoro na jar a čiastočne sa odstráni kôra. Drevo sa skladuje vo vetranom priestore niekoľko rokov, ale nesmie byť úplne vysušené.
Prvá sa vystrúha najmenšia bábika. Podľa nej sa vytvárajú väčšie. Obvykle sa vyrába od 2 do 60 dielov jednej figúrky matriošky. Povrch sa lakuje a vyrovnávajú hrbolce. Na suchý lak sa maľujú štylizované matriošky.
Expedícia 9
Expedícia 9 bola deviata posádka dlhodobo obývajúca Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Kapitán Gennadij Padalka (Rusko) a palubný inžinier Michael Fincke (USA) štartovali z kozmodrómu Bajkonur 19. apríla 2004 na palube Sojuzu TMA-4, so stanicou ISS sa spojili 21. apríla 2004. Na stanici prijali dva zásobovacie lode Progress a vykonali štyri výstupy do vesmíru. Po polročnom pobyte odovzdali stanicu Expedícii 10 a pristáli na Zemi.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Priebeh misie
Expedícia 9 štartovala spolu s holandským astronautom ESA André Kuipersom v Sojuze TMA-4 z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane 19. apríla 2005 o 03:19 UTC. Na vesmírnej stanici pristáli 21. apríla o 0:36 UTC. Novú posádku privítali členovia Expedície 8 - americký veliteľ Michael Foal a ruský palubný inžinier Alexander Kaleri. Počas týždňa nová posádka prevzala stanicu a 24. apríla sa Foal, Kaleri a Kuipers v Sojuze TMA-3 vrátili na Zem.
Bežnú rutinu života na stanici osviežil prílet zásobovacej lode Progress M-49 dňa 27. mája.
EVA 2
Druhý výstup Padalka s Finckem vykonali v noci z 30. júna na 1. júla, kozmonauti vymenili spínač jedného z gyroskopov. Vychádzka trvala 5 hodín 40 minút.
EVA 3
Od 14. augusta 2004 kozmonauti vykladali ďalšie zásobovacia loď Progress M-50.
Ukončenie misie
16. októbra 2004 prileteli v Sojuze TMA-5 Leroy Chiao a Saližan Šaripov (Expedícia 10) s ruským kozmonautom Jurijom Šarginom. Padalka s Finckeom odovzdali stanici nováčikom a so Šarginom sa 24. októbra vrátili v Sojuze TMA-4 na Zem.
NGC 3693
NGC 3693 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Rue Croix-des-Petits-Champs
Ulica začína na Rue Saint-Honoré a končí na Place des Victoires.
Smilovy Hory
Smilovy Hory sú obec v Česku v okrese Tábor v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 368 obyvateľov, z toho 180 mužov a 188 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,8 roka (muži 45,4 roka, ženy 48,1 roka).
Estónska koruna
Estónska koruna (Eesti kroon; ISO 4217 EEK) bola jednotkou estónskej meny. Delila sa na 100 senti (singulár sent). Od 1. januára 2011 ju nahradilo euro v konv. kurze €1=15,64664 EEK
Mince estónskej koruny mali hodnoty 5, 10, 20, 50 senti a 1 koruna, avšak obiehala aj 5 korunovka v dvoch verziách (75. výr. estónskej republiky a 75. výr. estónskej banky)
Bankovky v obehu mali hodnoty 1, 2, 5, 10, 25, 50, 100 a 500 korún.
1137 Raissa
1137 Raissa je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 27. októbra 1929.
Twin City (Viedeň, Bratislava)
Twin City je koncept spoločného projektu rozvoja a marketingu miest Viedeň a Bratislava ako dvojmestie.
Jozef Dunajovec
Jozef Dunajovec (* 23. marec 1933, Nesluša – † 22. február 2007, Bratislava) bol slovenský novinár, publicista a autor literatúry faktu.
Twin City (Viedeň, Bratislava)
Vznikol kvôli malej vzdialenosti medzi mestami (60 km), obe mestá sú hlavné mestá malých štátov a ležia na rieke Dunaj a v regióne Centrope.
Jozef Dunajovec
Životopis
Narodil sa v mnohodetnej rodine v kysuckej Nesluši, detstvo prežil od svojich piatich rokov vo Vinohradoch nad Váhom. Vychodil vyššiu roľnícku školu v Rakoviciach a potom odišiel do Bratislavy, kde absolvoval Vysokú školu ekonomickú. Popri štúdiu začal pracovať v redakcii Smeny najprv ako dopisovateľ, neskôr ako interný redaktor. Okrem toho pôsobil v Roľníckych novinách, Hospodárskych novinách, Novom slove, Mladých rozletoch, Predvoji a na Ministerstve poľnohospodárstva a výživy SR. Externe prednášal budúcim žurnalistom na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského a písal pre nich vysokoškolské skriptá. Svoju novinársku púť na plný úväzok končil ako šéfredaktor časopisu Krásy Slovenska.
Tvorba
V svojej tvorbe sa dotýkal najmä problémov vzťahu človeka a prírody, ďalej poľnohospodárstva a špecificky sa venoval rieke Dunaj.
Nositeľ prestížnych literárnych cien E. E. Kischa a V. Zamarovského.
MFK Revúca
MFK Revúca je futbalový klub z Revúcej. Vznikol v roku 1999 po zlúčení s ŠK Slovmag Jelšava. Pôsobí v 5. lige Stredoslovenského futbalového zväzu v skupine JUH. Klubové farby sú biela, červená a čierna. Klub v súčasnosti zastrešuje 4 družstvá: A mužstvo – 5. liga SsFZ, skupina JUH, starší dorast – 3. liga SsFZ, skupina D, starší žiaci 2. liga – SsFZ, skupina JUH, mladší žiaci – 2. liga SsFZ, skupina JUH.
Súčasná zostava
(kapitán)
Električková doprava v Krakove
thumb|Električka NGT8 right|thumb|Zrekonštruované historické vozidlo Sanok SN1 right|thumb|Vozeň LH Standard right|thumb|Bombardier NGT6 tretej série
Električková doprava v Krakove je systém električkovej siete v poľskom meste Krakov. Má 26 liniek (okrem toho jedna pomocná a 7 sviatočných, dokopy 34 liniek) číslovaných od 1 do 40 (niekedy aj 70 – 79) s celkovou dĺžkou. Celková dĺžka tratí je, z čoho 2/3 tratí sú na samostatnom telese. V sieti jazdí 198 súprav zložených z 363 vozňov. Rozchod koľají je.
Začiatky prevádzky siahajú až do roku 1882.
Vozňový park
(ku dňu: 1.8.2007)
Ivica Kralj
Ivica Kralj (Ивица Краљ; * 26. marec 1973, Kotor, Čierna Hora) je bývalý juhoslovanský reprezentačný futbalový brankár. Zúčastnil sa Majstrovstiev sveta vo futbale 1998 a Majstrovstiev Európy vo futbale 2000. V súčasnosti je voľným hráčom.
Sainte-Marguerite-Lafigère
Sainte-Marguerite-Lafigère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Sainte-Marguerite-Lafigère má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Sainte-Marguerite-Lafigère má 80 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Peter Nagy a deti: Výber
Peter Nagy a deti: Výber je album s detskými piesňami, ktorý je výberom piesní z albumov Peter Nagy a deti a Hrajme sa na Petra. Album vydalo hudobné vydavateľstvo BMG v roku 1997 na CD.
Dotyková obrazovka
300px|right|thumb|Dotyková obrazovka na vreckovom počítači
Dotyková obrazovka (angl. touchscreen) je snímač používaný ako vstupné zariadenie počítača, ktorý umožňuje zistiť polohu dotyku prsta alebo iného predmetu na displeji. Často sa týmto pojmom označuje aj zostava displeja s takýmto snímačom.
Rozdelenie
Ďalšie rozdelenie je podľa použitej technológie.
Optický (infračervený)
Optický touchscreen má v ráme displeja zabudovaný rad LED a oproti nim rad fotodetektorov. Niekedy je vytvorená matica pridaním podobnej sústavy aj v druhom smere.
Výhodou optického touchscreenu je, že na "dotyk" sa môže použiť akýkoľvek nepriehľadný predmet. Nevýhodou je malé rozlíšenie (t. j. len "digitálne" prevedenie). Relatívnou nevýhodou je aj to, že sa neregistruje dotyk ale prerušenie lúča, čo nastane skôr než sa prst dotkne povrchu displeja (k dotyku ani nemusí dôjsť) a to vyvoláva pocit neistého ovládania.
Optický touchscreen je dnes už zriedkavo používaný, keďže ho nie je možné použiť ako analógový touchscreen.
Rezistívny
300px|right|thumb|Rezistívna dotyková obrazovka 300px|right|thumb|Princíp rezistívnej dotykovej obrazovky 300px|right|thumb|Schéma 5-drôtovej rezistívnej dotykovej obrazovky Rezistívny touchscreen tvoria dve transparentné fólie s priehľadnými rezistívnymi elektródami, umiestnené navzájom rovnobežne s malou medzerou. Dotyk spôsobí skrat medzi elektródami, vyhodnotením pomeru odporov medzi jednotlivými rohmi elektród sa určí miesto dotyku.
Rezistívny touchscreen sa vyrába aj v digitálnom prevedení pre lacnejšie aplikácie. V takomto prípade sa jednoducho vyhodnocuje kontakt v matici elektród.
Rezistívny touchscreen je relatívne lacný a široko používaný, ale má menšiu odolnosť a životnosť ako ostatné technológie.
Kapacitný
Kapacitné touchscreeny sa vyznačujú vysokou odolnosťou voči opotrebovaniu a zničeniu, nie sú však vhodné do prostredí so silným elektromagnetickým rušením, problematická je aj prítomnosť kovových predmetov v ich blízkosti, a nie je možné ich používať pre dotyk nevodivými predmetami (problém predstavujú niekedy aj rukavice).
Ultrazvukový s povrchovou vlnou
Touchscreen s povrchovou vlnou je označovaný aj SAW (skr. z angl. Surface Acoustic Wave). Ultrazvukový transducer umiestnený na povrchu sklenenej platne vyvolá povrchovú vlnu, ktorá sa vďaka sústave odrazových plôch šíri cez celý povrch snímača až k prijímaciemu transduceru. Dotyk prstom utlmí vlnu, čo sa prejaví ako výpadok v prijímanom signále; z času v ktorom nastal výpadok a z rýchlosti šírenia povrchovej vlny je možné určiť bod dotyku.
Tieto touchscreeny sú citlivé na poškriabanie a znečistenie, sú však pomerne presné, niektoré dokážu dokonca snímať silu prítlaku prsta a vytvoriť tak "tretiu súradnicu".
Pripojenie k počítaču
Touchscreen, resp. jeho vyhodnocovacia jednotka (kontrolér), sa tradične pripájala k počítaču pomocou rozhrania RS232, dnes je však k dispozícii aj pripojenie cez rozhranie USB. Obvyklá je aj emulácia počítačovej myši, buď priamo kontrolérom, alebo pomocou zvláštneho softwarového ovládača v PC.
Aplikácie
Dotykové obrazovky sa používajú predovšetkým tam, kde je potreba interaktívneho ovládania (často formou hierarchického menu), avšak nie je možné alebo vhodné použiť tradičné vstupné jednotky - myš či trackball, krížový ovládač (joystick), klávesnicu či sústavu tlačidiel. Typické aplikácie tohoto druhu sú pri ovládaní rôznych zariadení a procesov v priemysle a tzv. informačné kiosky.
Použitie stylusu
V aplikáciách, kde je potrebné zabezpečiť vysoké rozlíšenie a presné určenie miesta dotyku (napr. PDA), sa namiesto prsta používa omnoho tenší predmet, ktorý sa drží v ruke ako pero, nazývaný stylus. Stylus je obvykle vyrobený z kovu alebo má kovové jadro kvôli hmotnosti (čo napomáha presnejšiemu dotyku), má plastový zaoblený hrot (aby nepoškodzoval dotykový displej), a má vytvorený priestor v zariadení, kam sa odkladá v čase, keď sa nepoužíva.
NGC 3694
NGC 3694 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Oracle (databázový systém)
Oracle je systém riadenia bázy dát (Oracle database management system – DBMS), moderný multiplatformový databázový systém s veľmi pokročilými možnosťami spracovania dát, vysokým výkonom a jednoduchou škálovateľnosťou. Je vyvíjaný spoločnosťou Oracle Corporation.
Fyzické a logické členenie
Databázový systém Oracle obsahuje prinajmenšom jednu inštanciu aplikácie s možnosťou ukladania dát. Inštancia obsahuje súbor procesov operačného systému a pamäťových štruktúr, ktoré vzájomne spolupracujú s úložiskom dát. Typické procesy zahŕňajú PMON (monitorovanie procesov) a SMON (monitorovanie systému).
Používatelia Oracle databáz odkazujú na pamäťovú štruktúru servera ako SGA (System Global Area - globálna oblasť systému). SGA spravidla uschováva informácie ako buffery dát, SQL príkazy a užívateľské informácie. Okrem úložného miesta dát, databáza pozostáva aj z on-line redo logov (ktoré uchovávajú históriu transakcií). Procesy ich môžu archivovať do tzv. off-line redo logov, ktoré poskytujú akýsi základ (keď je to nutné) pre obnovu dát a pre rôzne formy reprodukcie dát.
Oracle RDBMS ukladá dáta logicky – vo forme tabuľkového priestoru a fyzicky – vo forme dátových súborov. Tabuľkový priestor môže obsahovať rôzne typy pamäťových segmentov, napríklad dátové segmenty, indexové segmenty, atď. Segmenty následne tvoria jeden alebo viac úsekov. Úsek zahŕňa skupiny súvisiacich dátových blokov. Dátové bloky tvoria základnú jednotku úložného priestoru dát. Na fyzickej úrovni, dátové súbory obsahujú jeden alebo viac dátových blokov.
Systémové tabuľky obsahujú dátový slovník a často indexy a clustery. (Dátový slovník obsahuje špeciálnu kolekciu tabuliek, ktoré obsahujú informácie o všetkých užívateľských objektoch v databáze). Od verzie 8i, Oracle RDBMS tiež podporuje „lokálne spravované“ tabuľky, ktoré môžu uchovávať informácie o spravovaní miesta v ich vlastných hlavičkách, radšej než v systémových tabuľkách. Oracle DBMS môžu uchovávať a spúšťať uložené procedúry a funkcie v rámci seba. PL/SQL (Vlastné procedurálne rozšírenie Oracle pre SQL), alebo objektovo-orientovaný jazyk Java môže poskytovať programovacie štruktúry pre ich písanie.
Schémy
Konvencie databáz Oracle sa odvolávajú na definované skupiny vlastníckych práv (všeobecne asociované s „užívateľským menom“) ako schémy.
Väčšina inštalácií Oracle databáz tradične prichádza s prednastavenou schémou, ktorá sa nazýva SCOTT. Po inštalácii sa nastavia vzorové tabuľky, užívateľ sa vie pripojiť k databáze s užívateľským menom „scott“ a heslom „tiger“. Meno scott schémy má pôvod v mene Bruce Scott – jedného z prvých zamestnancov v Oracle (potom Softvérových vývojových laboratóriách), ktorý mal kocúra s menom Tiger.
Iné prednastavené schémy zahŕňajú:
Funkcie v Oracle
Na rozdiel od čisto definovaných možností databázy, databáza Oracle môže obsahovať polo autonómne softwarové pod systémy ktorá sú spoločnosťou Oracle niekedy označované ako akési funkcie, vo význame rozdielom od normálneho použitia tohto slova. Takýmito “funkciami” môžu byť napr.: Data Pump príslušenstvo ktoré pomáha pri importovaní a exportovaní dát a metadád medzi databázami.
Samostatné nástroje
Rôzne nástroje adresy špecifické prostredia alebo špecifické požiadavky trhu. Vyvíjanie aplikácii často prebieha v Jave (Použitím Oracle JDeveloper) alebo prostredníctvom PL/SQL(Použitím napríklad Oracle Forms a Oracle Reports). Spoločnosť Oracle odštartovala zavádzanie prostredí, v ktorých je použitý sprievodca, aby umožnila ľudom, ktorí nie sú programátormi, vytvárať jednoduché aplikácie.
Oracle SQL Developer, voľne dostupný grafický nástroj na vývoj databáz, umožňuje vývojárom prehliadať objekty databázy, spúšťať SQL štruktúry a SQL skripty. Editovať a debugovať PL/SQL štruktúry.
Edície
Na základe rôznych verzií Oracle database management software, firma Oracle členila ich produkty na zaklade edícií- kvôli marketingových a licenčných dôvodov. Teda firma Oracle ponúka:
Podporované platformy
Pred vydaním Oracle9i, firma portovala jadro databázy na rôzne variácie platfôrm. Nedávno, firma Oracle sa upevnila na menší dosah systémových platform.
Používanie databázy Oracle
Užívatelia databáz Oracle môžu pristupovať na online dokumentáciu, internetovú stránku technológií Oracle a na Usenet diskusnú skupinu počítačových databáz Oracle. Technické stránky poskytujú stiahnutie plne podporovaného softwéru. Zmluvní užívatelia Oracle, môžu využívať stránku Metalink (vyžaduje prihlásenie). Môžu sa tiež obracať na webovú stránku Oracle FAQ predtým než napíšu otázky na fóra, "mailing lists" užívateľov a podobne. Taktiež sa môžu prihlásiť na adresu asktom.oracle.com pre posielanie a získavanie odpovedí od Thomasa Kyte, viceprezidenta spoločnosti Oracle a autora mnohých kníh Oracle zahrňujúc "Expert One-On-One Oracle (ISBN 1-59059-525-4)".
Medzi začínajúcimi užívateľmi bola inštalácia Oracle RDBMS na systémy Linux pokladaná za ťažkú. Spoločnosť Oracle tak poskytla nové verzie pre mnohé populárne distribúcie Linuxu s úsilím minimalizovať inštalačné nároky, okrem stupňa technického pokroku požadovaného pre inštaláciu databázového servera.
Grézillé
Grézillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rue du Cygne
Rue du Cygne je ulica v Paríži. Nachádza sa v 1. obvode. Vznikla pravdepodobne v roku 1280. Sídli tu napríklad rodinný Hotel du Cygne v budove zo 17. storočia.
Ulica začína na Boulevard de Sébastopol a končí na Rue de Turbigo a Rue Mondétour.
Églisolles
Églisolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jednotná teória poľa
Jednotná teória poľa je ambiciózny pokus o jednotný výklad rôznych dnes známych polí, ako je elektromagnetické alebo gravitačné. Po skoncipovaní Všeobecnej teórie relativity Einstein pracoval na Jednotnej teórii poľa, ale bez úspechu.
Existujú pokusy o zjednotenie výkladu pôsobenia interakcií (gravitácia, rotácia, elektrická, magnetická, silná, slabá a čas) v poliach (priestorové, elektromagnetické, časticové):
Gravitón
Gravitón je hypotetická elementárna častica (zatiaľ experimentálne nedokázaná), kvant gravitačného poľa. Presnejšie je to taký kalibračný bozón, ktorý prenáša gravitačnú silu.
Gravitón by mal byť podobne ako fotón nehmotný, pohybovať sa rýchlosťou svetla a mal by mať spin 2.
NGC 3695
NGC 3695 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil írsky astronóm Robert Stawell Ball 31. marca 1867.
1138 Attica
1138 Attica je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavil K. Reinmuth 22. novembra 1929.
Salavas
Salavas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Salavas má 530 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
NGC 3696
NGC 3696 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Knoxovo desatoro detektívky
Knoxovo desatoro detektívky je súbor pravidiel, ktoré by nemali byť v žiadnej dobrej detektívke porušené. Spísal ich Ronald Knox v roku 1929.
"Dvadsatoro" S. S. Van Dina
Podobné, ale detailnejšie rozpísané pravidlá napísal aj S. S. Van Dine vo svojom článku Twenty Rules for Writing Detectice Stories, teda Dvadsať Pravidiel k Písaniu Detektívnych Príbehov. Článok vydal v americkom časopise The American Magazine v septembri roku 1928.