cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ján Zelný
Biografia
Ján Zelný bol jeden z prvých priekopníkov otázky a praktického využitia teoretických zásad umelého odchovu jasoňa červenookého v zmysle jeho reintrodukcie. Už koncom osemdesiatych rokov vypracoval teoretické základy pre reintrodukciu jasoňa červenookého na vrchu Kotouč u Štramberku na Morave. Vtedy ešte v rámci Česko-Slovenska bol tento projekt iba veľmi teoretickým a takmer nemal nádej na úspech ani v zmysle jeho akceptácie vtedajšími kompetentnými úradnými miestami. Dnes je všeobecne jasné, že tento „zázrak“ sa v praxi použil a potvrdil na vrchu Kotouč u Štramberku, kde sa už viac rokov relatívne dobre darí umele reintrodukovanej populácii jasoňa červenookého práve z územia Slovenska – zo Strážovských vrchov. Pri svojom štúdiu subspecifickej problematiky druhu Parnassius apollo vyslovil originálnu teóriu rozšírenia jasoňa červenookého v Karpatskej oblasti. V osemdesiatych rokoch navštívil i strednú Áziu, kde prevádzal zbery iných druhov motýľov rodu Parnassius. Výsledky svojej dlhoročnej práce, ako i zistenia počas uvedenej cesty v strednej Ázii zhrnul do komplexnej práce, ktorú bohužiaľ nedokončil a nepublikoval ani jej čiastkové závery, čo je veľkou škodou pre celú entomologickú verejnosť. Pán Zelný počas svojho života samostatne, alebo s Curtom Jacobusom Eisnerom popísal nasledujúce subspecifické taxóny:
Na počesť pána Jána Zelného pomenoval Curt Jacobus Eisner v roku 1974 nový poddruh jasoňa červenookého z okolia Kraľovian ako Parnassius apollo ssp. zelnyi. Opis tejto ssp. bol publikovaný v Zool. Meded. 46: 269 – 271, Taf. I, figs. 1 – 3, 6: (v origináli obr. 4 a 6 sú prehodené). Zomrel po ťažkej chorobe dňa 27. septembra 1995 v Žiline.
Jeho zbierka hmyzu je uložená na viacerých miestach. Jedna jej časť, ktorá je súčasťou zbierky jasoňov Curta Jacobea Eisnera a obsahuje i typový materiál z vyššie uvedených poddruhov sa nachádza v Rijksmuseum van Natuurlijke Historie v Leidene v Holandsku. Ďalšie časť jeho zbierky v počte asi 565 kusov motýľov z čeľadí Papilionidae a Pieridae sa nachádza v depozitári Považského múzea v Žiline – Budatíne. Najväčšia časť jeho zbierky sa nachádza v Slovenskom národnom múzeu v Bratislave, kde je i časť typového materiálu, ktorý sa zachoval na území Slovenska. Časť jeho zbierky je „nadrobno roztrúsená“ po súkromných zbierkach iných zberateľov.
D.Gray-man
D.Gray-man (jap.: ディー・グレイマン, Dí Gurejmen) je japonská manga séria od mangaky Kacura Hošinovej, podľa ktorej vznikol aj rovnomenný anime seriál. Manga má už 17 zväzkov a stále pravidelne vychádza v japonskom šónen týždenníku Shounen Jump od firmy Shueisha. Anime je už ukončené so 103 epizódami. V roku 2016 vyšlo pokračovanie s názvom D.Gray-man Hallow.
Príbeh
Príbeh D.Gray-mana sa odohráva na konci fiktívneho 19. storočia. Opisuje mladého chlapca menom Allen, ktorý sa stal exorcistom. Earl Milénium (jap.: Sennen Hakšaku), hlavná záporná postava bojuje so svojou armádov démonov zvaných Akuma za vyhladenie ľudstva na Zemi. Allen a ďalší exorcisti z organizácie Čierny Rád sa snažia zabrániť výrobe Akúm a ničia ich so svojimi anti-akuma zbraňami.
Svetové fakty
Svet v D.Gray-man vyzerá presne tak, ako v našom svete na konci 19. storočia. Rozdiel je však v tom, že tu existujú Akumy, démoni nakazujúci ľudí a exorcisti, ľudia s neobyčajnými zbraňami, ktorí proti Akumám bojujú.
Innocence (jap.: Inosensu)
V imaginárnom 19. storočí existujú dva protiklady: Božia hmota a Temná hmota, pričom Temná hmota posilňuje Noahov a Akumy a Božia hmota je podstatou anti-akuma zbraní. Božia hmota existovala ako jeden veľký kryštál- kocka, no rozdelila sa na 109 častí- Innocence a tie sa roztrúsili po celom svete. Každá Innocence je synchrónna len s jedným človekom na Zemi. Každú Innocence musia exorcisti nájsť a priniesť do ústredia Čierneho Rádu, pričom v hľadaní im pomáha fakt, že pokiaľ sa Innocence nenájde, tak v okolí spôsobuje zvláštne javy, ako napr: zastavenie času v prípade Mirandy Lotto. Keď exorcisti nájdu Innocence, zvyčajne ho prinesú do ústredia Čierneho Rádu, kde bude dočasne uschované v tele Hevlasky (kde je uložené, pokiaľ sa nenájde jeho hostiteľ), alebo v niektorých prípadoch spolu s Innocence nájdu aj človeka synchrónneho s dotyčnou časťou Božej hmoty. Toho potom obvykle presvedčia, aby sa stali exorcistmi a potom sa vrátia do Čierneho Rádu, aby s dotyčného Innocence vyrobili anti-akuma zbraň. Žiadne Innocence nemôže byť násilím spojené s telom iného človeka, než je jeho pravý hostiteľ. Existujú tri typy Innocence: Ľudia synchrónni s týmto typom sa sa už s Innocence vo svojom tele narodili, tieto Innocence presne reagujú na exorcistove myšlienky a pocity. Napr: Allen Walker, Suman Dark Najčastejší typ Innocence, človek synchónny s týmto typom ho nájde a zosynchronizuje sa s ním. Potom je toto Innocence vložené do anti-akuma zbrane. Napr: Yuu Kanda, Miranda Lotto Tento typ Innocence bol objavený až neskôr samotnými vedcami Čierneho Rádu; Aby vznikol, musí byť Innocence vytiahnuté z anti-akuma zbrane a potom sa musí "dostať" do tela exorcistu, napr: Lenaleeno Innocence sa zmenilo na tekutinu a tak ho mohla vypiť. Potom sa vytvorí nový druh anti-akuma zbrane, pričom nie je priamo časťou ľudského tela exorcistu, ale reaguje na jeho myšlienky a pocity. Napr: Lenalee Lee
Akuma
Keď nejaký človek zomrie, tak The Millenium Earl príde za človekom, ktorý najviac smútil za mŕtvou osobou a spýta sa jej, či nechce mŕtvu osobu vrátiť späť. Smútiaci človek v zúfalstve prikývne. Potom pred neho Earl predloží stojan s kostrou Akumy, smútiaci zavolá nebohého meno a kostra zrazu ožije. Avšak do kostry sa síce nasťahuje ľudská duša, no kostru bude ovládať Earl. Ten jej prikáže, aby zabila toho smútiaceho a potom si navliekla jeho telo; v Akumách je teda uväznená duša mŕtveho, pričom samotná Akuma vyzerá ako smútiaci. Keď exorcisti použijú svoju anti-akuma zbraň na jej porazenie, tak Akumu zničia a dušu oslobodia. Ak bude však Akuma zničená iným spôsobom napr: samodeštrukciou, čo Akumám môžu nariadiť Noahovia, tak duša bude navždy stratená.
Na začiatku sa exorcisti stretávali len s Akumami na úrovni jeden. Akuma na prvej úrovni môže vyzerať buď ako človek, ktorého zabila a navliekla si jeho telo, alebo ako veľká, asi 5 metrov vysoká a široká guľa. Má v sebe zabudované kanóny, z ktorých keď vystrelí raketu a tá sa dotkne niečoho živého, automaticky to nakazí akuma-vírusom. Po nakazeného tele sa začnú vykreslovať čierne pentagramy, až pokryjú celé telo a potom nakazeného telo sa rozsype na sivý prach. Akumy na prvej úrovni nemajú vlastné myslenie, všetko im rozkazuje Earl a riadi ich. Prakticky sa ich dá dosť ľahko poraziť, stačí ich raz zasiahnuť anti-akuma zbraňou.
Neskôr exorcisti spoznali aj Akumy na druhom stupni. Vedia už sami myslieť a nerozkazuje im všetko Earl. Tiež už nemajú len obyčajné kanóny, ale rôzne špeciálne zbrane. Každá Akuma má inú zbraň a vie inak bojovať. Vedia sa výborne uhýbať, takže je ťažké ich trafiť a teda aj poraziť. Tu už tiež ani nevyzerajú všetky rovnako, ale sú odlišné, najčastejšie vyzerajú podľa toho, akú zbraň používajú. Nie je ich tak veľa, ako Akúm na prvom stupni.
V neskorších dieloch sa objavujú aj Akumy tretieho stupňa – konkrétne v Japonsku, kde ich je mnoho. Ničia ostatných démonov, aby získali ich schopnosti, a tak sa stávajú nesmierne silnými.
Nakoniec sa ukáže aj štvrtá úroveň Akumy. Miluje zabíjanie už od svojho zrodenia. Je rýchla a silná, takmer neporaziteľná. Exorcisti musia byť naplno zosynchronizovaní so svojou Innocence, aby ju mohli poraziť. V anime sa však vyskytla iba jedna v posledných dieloch.
Postavy
V anime aj mange D.Gray-man sa objavovalo mnoho dôležitých postáv, prevažne sú to exorcisti.
Hlavné postavy
Hlas: Sanae Kobajaši, Ayumu Murase
Tento 15-ročný chlapec je najmladším exorcistom zo všetkých. Pochádza z Veľkej Británie, kde ho vychovával jeho nevlastný otec, Mana. Jeho biologickí rodičia ho ako sedemročného odvrhli kvôli jeho ľavej ruke, ktorá už od narodenia mala tmavočervenú farbu. Presne sa nevie, kedy sa Allen narodil, ale Mana ho našiel 25. decembra. Keď Mana zomrel, Allen bol ešte len dieťa. Tú situáciu využil The Millenium Earl a preto mu ponúkol, že Manu oživí. Allen urobil všetko podľa Earla, ale keď sa Mana chystal Allena zabiť, Allenovo Innocence sa samo aktivovalo a Manu - akumu zabilo. No akuma sa stihla ešte dotknúť Allenovej tváre, kde mu prekliala ľavé oko (Allen tým získal schopnosť vidieť akumy) a jeho vlasy zmenili farbu z hnedej na bielu.
Potom si ho do opatery vzal jeden z piatich generálov exorcistov, Generál Cross (jap.: Kurosu). Cross bol pôžitkár, v takmer všetkých hostincoch robil dlhy a Allen ich musel odpracovávať. Bolo to pre neho vskutku náročné. Za odmenu ho Cross učil bojovať proti Akumám a používať jeho Innocence. Jedného dňa poslal do organizácie Čierny Rád list, v ktorom uvádzal, že Allen teraz bude bývať a učiť sa tam. Nemohol ho tam však zaviesť, pretože chcel, aby jeho poloha zostala utajená.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horné Chlebany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horné Chlebany v okrese Topoľčany.
Varbóc
Varbóc je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 1010 ha a žije tu 58 obyvateľov (2007).
Proskovice
Proskovice sú bývalá obec, katastrálne územie a od 24. novembra 1990 mestský obvod štatutárneho mesta Ostrava. Ležia na juhozápadnom okraji mesta, na území s rozlohou 1 730 ha a 1. júla 2014 tu žilo 1 217 obyvateľov.
História
Obyvatelia obce sa venovali poľnohospodárstvu a poľnohospodársky charakter nezmenil ani rozvoj priemyslu na Ostravsku. Hoci väčšina obyvateľov našla prácu v priemysle, na území obce nedošlo k ťažbe či výstavbe priemyselných podnikov.
Konstantin von Neurath
Konstantin von Neurath [Nojrát] (* 2. február 1873, Kleinglattbach – † 14. august 1956, Enzweihingen) bol nemecký nacistický politik, diplomat a prvý ríšsky protektor Čiech a Moravy.
Život
Pochádzal zo šľachtickej rodiny, mal titul barón/slobodný pán. Po vyštudovaní práva roku 1892 začal pracovať najprv v právnej firme v Kleinglattbachu. Roku 1901 vstúpil do diplomatických služieb. Najprv zastával nižšie diplomatické funkcie vicekonzula a vyslaneckého radcu v Londýne. Počas prvej svetovej vojny najprv pôsobil na nemeckom veľvyslanectve v Istanbule, no neskôr bojoval aj na fronte v rámci württembergského granátnického pluku. Za svoje vojenské úspechy bol vyznamenaný Železným krížom, neskôr bol ranený. Po vojne v rokoch 19191922 pôsobil ako nemecký vyslanec postupne v Dánsku, v rokoch 19221930 v Taliansku a nakoniec medzi rokmi 19301932 vo Veľkej Británii.
V rokoch 19321938, po smrti Friedricha Eberta, zastával postupne funkciu ministra zahraničných vecí, najprv vo vláde Franza von Papena a neskôr v Schleicherovej vláde. Vo funkcii zostal aj potom, keď sa v roku 1933 stal kancelárom Adolf Hitler. Zo svojho postu ministra sa snažil dodať konzervatívnu vážnosť Hitlerovej rozpínavej zahraničnej politike. Vo februári 1938 ho Hitler zbavil funkcie ministra v prospech Joachima von Ribbentropa.
Pred odchodom z postu ministra zahraničných vecí vstúpil roku 1937 do NSDAP, a v tom istom roku sa stal Obergruppenführerom SS.
V marci 1939 bol menovaný za ríšskeho protektora v Protektoráte Čechy a Morava. Funkciu zastával do septembra 1941, potom ho Hitler poslal na „zdravotnú dovolenku“. Funkciu zastával oficiálne do roku 1943, kedy bol odvolaný, medzitým ho zastupovali Reinhard Heydrich a Kurt Daluege.
Počas jeho pôsobenia vo funkcii protektora boli napríklad zatvorené české vysoké školy, došlo k prijatiu obdoby Norimberských zákonov a český priemysel bol zapojený do nemeckého vojnového hospodárstva. Napriek tomu ho v septembri 1941 Hitler odvolal kvôli údajnej zhovievavosti a miernosti.
V posledných dňoch druhej svetovej vojny von Neuratha chytili francúzske jednotky. Po vojne, v roku 1946 bol postavený pred Norimberský tribunál ako vojnový zločinec, uznaný vinným a odsúdený na 15 rokov odňatia slobody. V roku 1954, po ôsmich rokoch strávených za mrežami, bol z berlínskej väznice Spandau prepustený zo zdravotných dôvodov.
Astro
Astro (jap.: 鉄腕アトム, Tecuvan Atom; ) je japonský anime seriál od režiséra Kazuja Konaku a štúdia Tezuka Productions. V roku 1963 sa odvysielala prvá epizóda anime Tecuvan Atom v Japonsku. Anime pokračovalo, malo vysokú úspešnosť a skončilo až v roku 1966. Neskôr roku 1980 sa tvorcovia rozhodli urobiť vynovenú verziu tohto anime a tá trvala do roku 1981. No a nakoniec v rokoch 2003 až 2004 v Japonsku bežala tretia, najnovšia verzia. Tá sa prakticky dostala aj do okolného sveta. Na Slovensku sa vysielal Tecuvan Atom s názvom Astro na TV Markíza v ranných hodinách....
Radkov (okres Opava)
Radkov je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 508 obyvateľov, z toho 256 mužov a 252 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 38,3 roka, ženy 41,3 roka).
Ohře
Ohře je rieka v západných Čechách a Nemecku. Celková dĺžka je, zaberá povodie s plochou a v ústí dosahuje priemerný prietok /s. Na území Česka tečie v dĺžke a veľkosť povodia je.
Pramení na území nemeckej spolkovej krajiny Bavorsko, na severozápadnom svahu vrchu Schneeberg v krajinnom celku Fichtelgebirge, v blízkosti mesta Weissenstadt. Od prameňa tečie východným smerom, na územie Česka vstupuje severne od mesta Hohenberg an der Eger, na krátkom úseku tvorí štátnu hranicu a vteká do vodnej nádrže Skalka. Za mestom Cheb sa najprv stáča na sever, pričom výrazne meandruje, medzi osadou Chocovice a mestom Kynšperk nad Ohří tečie východným smerom. Odtiaľ až k mestu Klášterec nad Ohří pokračuje neustále sa vlniacim korytom prevažne severovýchodným smerom, následne sa stáča na východ a napája vodnú nádrž Nechranice. Od mesta Budyně nad Ohří sa rieka postupne stáča a tečie k ústiu severným smerom. Do Labe ústi na území mesta Litoměřice.
Najvýznamnejšími prítokmi na území Česka sú zľava Pstruhový potok, Lužní potok, Plesná, Libocký potok, Svatava, Rolava, Bystřice, Hutná a Chomutovka; sprava namecká Röslau a české Odrava, Malá Libava, Velká Libava, Komáří potok, Teplá, Lomnice, Liboc, Blšanka, Hasina, Smolnický potok, Čepel.
Ohře preteká cez mestá:
Vatta
Má rozlohu 2337 ha a žije tu 925 obyvateľov (2007).
NGC 7068
NGC 7068 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 7. novembra 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Hradčany (Praha)
300px|right|thumb|Hradčany Hradčany sú historické mesto, katastrálne územie a mestská štvrť Prahy s rozlohou 151,47 hektárov, rozdelená medzi mestské časti Praha 1 a Praha 6. Značnú časť štvrte zaberá Pražský hrad, jeden z najznámejších hradov Európy a podľa Guinnesovej knihy rekordov vôbec najväčší hradný komplex na svete.
Dejiny
Hradčany vznikli v dobe, kedy už existovalo Staré Mesto a Menšie Mesto (Malá Strana). Na rozdiel od Malej Strany sa však osídlenie na hradčanskom vršku vyvíjalo bez akéhokovek pevného rádu. Až v 14. storočí boli Hradčany najvyšším pražským hradný grófom premenené na v poddanské mesto. Praha sa teda stala trojmestom a čakala len na člena štvrtého a posledného, Nové Město, ktoré v roku 1348 založil Karol IV. Hradčany boli mestom najmenej významným a najviac závislým od Hradu.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Limerick (grófstvo)
Grófstvo Limerick je grófstvo v Írsku. Nachádza sa v provincii Munster a je tiež súčasťou stredozápadného regiónu. Grófstvo je pomenované podľa mesta Limerick. Miestnou vládou pre grófstvo je Rada mesta a grófstva Limerick. Podľa sčítania obyvateľstva v roku 2011 má grófstvo 191 809 obyvateľov.
Ferrari F50
Ferrari F50 je automobil, ktorý bol predstavený talianskou automobilkou Ferrari v roku 1995 na autosalóne v Ženeve. Bol vytvorený na 50. výročie založenia Ferrari. Je nástupcom modelu F40, neskôr v roku 2002 bolo nahradené modelom Ferrari Enzo. V súčasnosti je veľmi vzácne, pretože bolo vyrobených iba 349 kusov. Model F50 bol dostupný vo dvoch verziách, ako klasické kupé alebo ako targa – teda kupé s odnímateľným strešným panelom, častejšie označované ako roadster či kabriolet. Model mal pripomínať vodičovi čo najviac jazdu v monoposte Formuly 1, možno aj preto nemal žiadne elektronické systémy, posilňovač riadenia, ABS alebo len pohodlné sedadlá či klimatizáciu.
Motor
Nazýva sa Tipo 040 model SFE 4.7 VJGAEA, je pozdĺžne montovaný pred zadnú nápravu (rozmery valca: a  – polomer a výška), pracuje pri kompresnom pomere 11,3:1 a využíva elektronickú jednotku  Bosch Motronic 2.7.
Je to atmosférický 65-stupňový, vodou chladený vidlicový dvanásťvalec s obsahom. Má rozvody DOHC s piatimi ventilmi na valec (teda spolu 60 ventilov). Preslávil sa najmä vďaka svojmu "diabolskému" zvuku a neuveriteľnej spotrebe paliva, ktorá sa pri mestskom cykle jazdenia šplhala k dramatickým 80 L/. Aj napriek tomu, že motor bol hlučný a neekonomický, zaručil modelu F50 okamžitý vstup do skupiny superšportov. Motor disponoval výkonom 520 koní, mal teda 111 koní na liter, čo je vysoké číslo aj na dnešnú dobu, hlavne medzi atmosférickými – nepreplňovanými motormi, teda motormi bez turbodúchadla či kompresora. Pretože motor nebol preplňovaný, dosahoval pomerne malý točivý moment. To mu znemožnilo mať "tvrdé" rýchlosti na prevodovke (malý prevodový pomer), čo malo za následok nižšiu maximálnu rýchlosť ako predchodca F40 napriek vyššiemu výkonu a lepšiemu aerodynamickému tvaru.
Ferrari F50 GT
Ferrari F50 GT (tiež známe ako Ferrari F50 GT1) bol derivát Ferrari F50, určený pre použitie v pretekoch BPR Global GT Series. Ale Ferrari sa rozhodlo projekt zrušiť (z dôvodu plného nasadenia automobilky do šampionátu Formuly 1) a predané tak boli len tri autá – prototyp a dva zostavené špeciálne pre významných zákazníkov. F50 GT malo navyše veľké zadné krídlo, nový bodykit a výkon motora 750 koní.
Saint-Avre
Saint-Avre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vilmány
Vilmány je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Göncskom okrese.
Má rozlohu 1257 ha a žije tu 1418 obyvateľov (2007).
Lubersac
Lubersac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Plougoumelen
Plougoumelen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vilyvitány
Vilyvitány je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Šiatronovomestskom okrese.
Má rozlohu 1313 ha a žije tu 277 obyvateľov (2007).
Raduň
Raduň je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 985 obyvateľov, z toho 501 mužov a 484 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 37,4 roka, ženy 41,6 roka).
Ďateľ veľký
Ďateľ veľký (iné názvy: ďateľ strakatý, zriedkavo ďateľ strakatý veľký  [podľa staršieho pravopisu sa písalo ďatel..., t. j. s tvrdým l, porov. napr. PSP 1940], ľudovo: strakopud, strachopud ; lat. Dendrocopos major, Dendrocopus major, Picoides major, Picus major ) je druh z čeľade ďatľovité. Obýva Palearktídu a v Európe je to najpočetnejší ďateľ. Hniezdi i zimuje na celom Slovensku (dokázané hniezdenie na 95,30 %, zimovanie na 97,20 % mapovacích kvadrátov). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov ďateľ veľký patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, populácia v Európe v rokoch 19802013 mierne stúpla, na základe krátkodobého trendu v rokoch 20002012 sú stavy stúpajúce.
Hlas a inštrumentálne zvuky
Vydáva najčastejšie tvrdé "čikk", "tükk", kovové "kik" či „kix“, pri vyrušení „gigigigi“. Pravidelne bubnuje.
Rozšírenie
Západná časť Palearktickej oblasti (západná Eurázia vrátane severnej Afriky a Prednej Ázie), východná časť Palearktickej oblasti (východná Eurázia vrátane Japonska a severnej Číny). Vyskytuje sa aj na Slovensku.
Výskyt a stav na Slovensku
Najhojnejší z ďatľov. Vyskytuje sa všade od nížin až po hornú hranicu lesa, hniezdi až do 1 000 – , nad 1 000 – je už vzácnejší. Ďateľ veľký je stály vták, ktorý sa v zime môže potulovať, zvyčajne do. Výnimočne do južnejších oblastí Európy. V mimohniezdnom období zaletí aj do kosodreviny.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 30 000 – 60 000, zimujúcich jedincov 70 000 – 150 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC – menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Potrava
Ďateľ veľký konzumuje živočíšnu i rastlinnú potravu. Hmyz všetkých vývojových štádií, hlavne druhy nachádzajúce sa v dreve a v kôre stromov.
V zime i na jeseň sa živia semenami ihličnatých i listnatých stromov. Spolu s krivonosom a vevericou patrí k najväčším spotrebiteľom semena smreka. Je známy prípad z lesníckeho arboréta v Kysihýbli, kde mali spočítanú úrodu šišiek stromu druhu Picea orientalis v počte 4475 šišiek z ktorých jediný ďateľ veľký zjedol 1809 kusov, teda približne 40 %. Šišky odtrhnú a odletia s nimi na jedno miesto, kde majú obľúbené miesto na strome, kde vyberajú semená. Je to zvyčajne vhodná škára v kôre. Priletia s novou šiškou v zobáku, prisadnú pod miesto kde ešte trčí predtým spracovaná šiška zo škáry v kôre. Prinesenú si položia na brucho, starú vyhodia zobákom, novú zastrčia na jej miesto a môže z nej pohodlne vyjedať semienka. Tieto miesta je potom ľahké nájsť podľa kopy strapatých šišiek ležiacich pod takýmto stromom. Obľubuje aj semená iných ihličnatých stromov. Z listnatých napríklad žalude, bukvice, lieskovce, orechy, oriešky hrabu, tiež plody javora horského (klen), javorov a líp. Žerú aj ovocím i bobule, napríklad moruše, čerešne, višňe, slivky, bazu čiernu, bazu červenú, jarabinu, hrušky a šípky.
Skoro na jar robia malé dierky do kôry stromov, ktoré sú bohaté na miazgu v horizontálnom rade a potom aj viacero jedincov prilieta konzumovať vytekajúcu šťavu. Účelom sú vitamíny a výživné zložky miazgy.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Pre užitočnosť si zaslúži ochranu; treba šetriť staré stromy s hniezdnymi dutinami a vyvesovať hniezdne búdky. Môže spôsobovať škody na zateplených fasádach budov.
NGC 7069
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Beaune
Beaune [vysl. bon] je historické mesto na východe Francúzska v departemente Côte-d’Or a regióne Burgundsko-Franche-Comté, stredisko vinárskej oblasti Côte d´Or. Má asi 22 000 obyvateľov.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dejiny
Beaune je prastaré keltské a neskôr rímske sídlo (castrum), mestské práva však dostalo až v roku 1203. Od 14. storočia bolo (vedľa Dijonu) sídlom mocných burgundských vojvodov, ktorí ovládali také Flámsko a postavili dodnes zachovanú mestské hradby. Keď v roku 1477 zomrel posledný z nich, francúzsky kráľ Ľudovít XI. mesto po dlhšom obliehaní dobyl a pripojil k Francúzsku. Množstvo historických pamiatok svedčí o bohatstve a sláve mesta.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Víno
Oblasť okolo Beaune je známa burgundským vínom a Beaune sám je známy výročnými dražbami vín organizovanými beaunským hospicom.
Ejina
Aigina resp. lat. Aegina je nymfa v gréckej mytológii, pozri Aigina (nymfa)
Kosatka (rod cicavcov)
Kosatka je rod z čeľade delfínovitých, ktorého jediným recentným predstaviteľom je kosatka dravá.
Rovnako ako u vorvanieho rodu Physeter, je Orcinus rodom s jedným rozšíreným druhom (tzv. monotypický druh) bez priamych príbuzných z kladistického uhlu pohľadu, takže paleontológovia veria, že kosatka je hlavným kandidátom na druh s anagenetickou evolučnou históriou – teda druh, ktorý sa vyvíjal od predkov k potomkom bez rozdelenia línie. Pokiaľ by mali pravdu, robilo by to kosatku jedným z najstarších druhov veľrýb, aj keď nie až tak starou ako samotný rad, ktorého vek môže byť až 50 miliónov rokov.
Systematika
Kosatka:
Saint-Baldoph
Saint-Baldoph je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Desať rán egyptských
Desať rán egyptských je udalosť, o ktorej sa píše v druhej knihe Mojžišovej (Exodus). Mojžiš s Áronom žiadali od faraóna prepustenie izraelského ľudu, faraón však odmietal. Jahve vtedy vyslal Mojžiša k faraónovi so správou, že pokiaľ Izraelitov neprepustí, bude celá doposiaľ kvitnúca zem postihnutá nepriaznivými udalosťami, tzv. ranami. Tie postupne zasahujú Egypt, pokiaľ nakoniec faraón nedovolí odchod židov do Zasľúbenej Zeme.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horné Obdokovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horné Obdokovce v okrese Topoľčany.
Thasos
Thasos (nesprávne Thassos) môže byť:
Madranges
Madranges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viss
Viss je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Sárospatackom okrese.
Má rozlohu 1392 ha a žije tu 728 obyvateľov (2007).
Strojnícka fakulta Technickej univerzity v Košiciach
Strojnícka fakulta Technickej univerzity v Košiciach (skr. SjF TUKE) je jedna z fakúlt Technickej univerzity v Košiciach.
História fakulty
Vládnym nariadením zo dňa 8. júla 1952 bola už po druhýkrát založená Vysoká škola technická v Košiciach a jednou z jej prvých troch fakúlt bola práve strojnícka fakulta s názvom Fakulta ťažkého strojárstva.
Za obdobie svojej existencie strojnícka fakulta vychovala viac ako 400 bakalárov, približne 13 000 inžinierov a takmer 300 doktorandov.
Vedenie fakulty
Vedenie fakulty pozostáva z:
Ústavy
Fakulta má nasledujúce ústavy:
Ústav automatizácie, mechatroniky, robotiky a výrobnej techniky Ústav technologického a materiálového inžinierstva Ústav priemyselného inžinierstva, manažmentu, inžinierstva prostredia a aplikovanej matematiky Ústav  mechaniky,  energetického a konštrukčného inžinierstva Ústav špeciálnych inžinierskych procesológií Fakultné pracoviská
Dekani od vzniku fakulty
Na čele fakulty od jej vzniku stáli dekani:
Viszló
Viszló  je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 1108 ha a žije tu 88 obyvateľov (2007).
Ludwig von Brenner
Ludwig von Brenner (* 19. september 1833, Lipsko, Nemecko − † 9. február 1902, Berlín) bol nemecký dirigent a hudobný skladateľ.
Narodil sa v Lipsku a najprv študoval hudbu na miestnom konzervatóriu. Neskôr sa usadil v Petrohrade, kde vystupoval s miestnym orchestrom. V roku 1872 sa vrátil do Nemecka, stal sa dirigentom Berlínskeho symfonického orchestra a o štyri roky neskôr založil svoj vlastný orchester.
V roku 1882 sa stal prvým dirigentom novovzniknutých Berlínskych filharmonikov. ; tu zostal do roku 1887, kedy ho nahradil Hans von Bülow. Mimo dirigentskej činnosti sa venoval skladaniu duchovnej hudby. Jeho práca sa skladá zo štyroch omší, dvoch Te Deum, symfonických básní, predohier a iných orchestrálnych diel. Zomrel v Berlíne vo veku 68 rokov.
Batéria
Batéria môže byť:
Prosiecka dolina
right|thumb|Tiesňava vrát right|thumb|Vodopád v Prosieckej doline right|thumb|Turisti na rebríkoch right|thumb|Lúky na Svorade
Prosiecka dolina je krasová dolina nachádzajúca sa v Chočských vrchoch, ktoré pretína od severu na juh. Jej celková dĺžka je. Začína na horských lúkach Svoradu a vyúsťuje v blízkosti podhorskej obce Prosiek. Zároveň je súčasťou rovnomennej národnej prírodnej rezervácie.
Rastlinstvo
Flóra Prosieckej doliny je typická pre vápencové podložie. Z hľadiska vegetácie patrí do bukovej oblasti s početnými bukovými lesmi a jedľovými bučinami. Členitý reliéf v kombinácii so silným zahĺbením a častými inverziami spôsobili udržanie sa chladnomilných až alpínskych druhov rastlín ako reliktných spoločenstiev. Príkladom je výskyt plesnivca alpínskeho. Tento jav sa nazýva inverzia rastlín.
Turistika
Prosiecka dolina býva považovaná za najkrajšiu dolinu najmä pre krasové útvary a pestrosť rastlín. Čitatelia časopisu Krásy Slovenska ju označili za najkrajšiu dolinu. Medzi najväčšie lákadlá patrí vodopád v závere doliny ku ktorému sa dá dostať z rázcestia Vidová a rebríky vedúce po skalách v tiesňavách. Dolinou vedie náučný chodník, na ktorom sú inštalované početné informačné tabule popisujúce jej charakteristiky. Chodník začína v obci Prosiek a vedie po modrej značke naprieč celou dolinou. Pod bralom Kubín vybočuje k rebríkom smerom na lúky Svoradu, kde možno ďalej pokračovať po: Zelený chodník možno použiť ako alternatívnu cestu z Liptovskej kotliny (Liptovskej Anny) cez Svorad do Kvačianskej doliny.
Eagle Medallion
right|thumb|Eagle Medallion
NGC 7070
NGC 7070 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Plouharnel
Plouharnel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Javorina (sedlo)
Javorina je horské sedlo v hlavnom hrebeni Lúčanskej Malej Fatry. V blízkosti stojí pamätník, pripomínajúci tuhé boje v okolí počas SNP. Je dôležitou križovatkou turistických chodníkov a lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Sedlo sa nachádza v centrálnej časti Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Malá Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Nevýrazné sedlo oddeľuje severne situovaný Polom a južne ležiacu Rázsošnú, cez ktorú pokračuje hlavný hrebeň na Krížavu. Krátkou odbočkou sa dá z rázcestia v sedle dostať k pamätníku na vrchu Polom, odkiaľ sú výhľady na západ až severovýchod.
Územie patrí do Žilinského kraja, okresu Žilina a sedlom vedie hranica katastrálnych území obcí Stráňavy a Strečno. Západne sa zvažujúce časti odvodňuje Stráňavský potok, voda z východných svahov odteká potokom Javorina do rieky Váh.
Konská (okres Žilina)
Konská je obec na Slovensku v okrese Žilina.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Rajeckej kotliny, v tesnom susedstve Rajeckých Teplíc. Severne sa dvíhajú Skalky, geomorfologický podcelok Súľovských vrchov, južný obzor patrí Lúčanskej Malej Fatre. Obcou preteká Porubský potok, ktorý tu priberá Rybnícky potok a menší potok spod vrchu Rybníky.
Severným okrajom Konskej vedie cesta I/64 zo Žiliny do Prievidze. V jej blízkosti vedie aj železničná trať Žilina – Rajec, ktorá tu má nákladnú stanicu. Od Žiliny je obec vzdialená severne, Rajec leží  juhozápadne.
Dejiny obce
Nad tehelňou v Konskej sa našli kamenné nástroje z mladšieho eneolitu už na rozhraní staršej doby bronzovej. Najstaršia písomná zmienka, viažúca sa k výstavbe miestneho kostola, sa nachádza v cirkevných prameňoch z roku 1228. Túto časť územia daroval kráľ Ondrej ostrihomskej kapitule a v tom období bola osada v lokalite Predovsie. Kapitula v roku 1287 vymenila tento majetok s Kazimírom z veľmožského rodu Hont-Poznanovcov, no už okolo roku 1297 územie celej Rajeckej kotliny ovládal Matúš Čák Trenčiansky. Po jeho smrti sa v roku 1321 celé rajecké panstvo stalo kráľovým majetkom, od 14. storočia už územie spravoval Lietavský hrad.
V roku 1350 pôsobil v Konskej (villa Kunzka) šoltýs (dedične richtár) Tylov syn Mikuláš, ktorý richtárstvo odkúpil od Tomáša, držiteľa kráľovského hradu v Žiline. Súčasťou bolo aj právo na mäsiarske, obuvnícke, pekárske a kováčske remeslo, ako aj právo na mlyn. Kolonizáciu územia uskutočňovali Nemci zo Sliezska, no príchodzími osadníkmi boli Slováci. Koncom 14. storočia načas prevzalo správu územia Strečnianske panstvo, no územie Rajeckej kotliny sa opäť dostalo pod správu Lietavy. V roku 1543 bolo v Konskej 15 roľníckych usadlostí, 8 želiarov a 1 richtár. Po roku 1556 panstvo vlastnili Turzovci, v roku 1628 sa ich majetok delil medzi 4 dedičov. V tomto období vlastnil miestny richtár mlyn a pílu a v obci žilo 11 sedliakov a 8 želiarov, v roku 1707 to bolo 10 sedliakov a 21 podželiarov, no mnohé usadlosti boli opustené. Postupné hospodárske oživenie v tereziánskej dobe zvýšilo počet usadlostí v obci na 17, sedliakov bolo už 107, želiarov 10 a podželiari 2. Dedením sa neustále zvyšoval počet podielnikov majetku a pôda sa drobila na malé parcely. Keď sa v rokoch 1870 – 1873 likvidovalo lietavské panstvo, veľkú časť kúpil barón Leopold Popper, jeho dediči majetok v roku 1895 odpredali grófovi Františkovi Ballestrémovi a Samuelovi Hahnovi. Po roku 1945 boli aj tieto veľkostatky zoštátnené.
Oživenie hospodárstva pre obec prinieslo sprevádzkovanie železnice zo Žiliny v roku 1899. Sprístupnili sa tým blízke kúpele v Rajeckých Tepliciach, kde našlo prácu mnoho obyvateľov Konskej. Obec bola v 20. storočí istý čas miestnou časťou kúpeľného mesta.
Jean Painlevé
Jean Painlevé (* 20. november 1902, Paríž, Francúzsko – † 2. júl 1989, Paríž) bol francúzsky dokumentarista, filmový architekt a herec. Je považovaný za jedného z priekopníkov dokumentárneho filmu a vyvinul už v dvadsiatych rokoch techniky záznamu videosekvencie pod vodou.
Životopis
Syn matematika a premiéra Paula Painlevého študoval medicínu v Paríži, potom biológiu a pracoval v oblasti porovnávacej anatómie. V snahe sprostredkovať farby a tvary prírody, začal točiť filmy. Experimentoval s technickými postupmi a nahrávacími technikami pre podvodné filmy. Pohyboval sa na hranici medzi vedou a avantgardou. Jeho fanatický realizmus bol takmer surrealistický a inšpiroval umelcov ako Man Ray a Luis Buñuel.
Crittall
Crittall (iné názvy: Crittal, crittal) je druh nízkoteplotného veľkoplošného sálavého ústredného kúrenia s rozvodom teplovodného média, zabudovaným priamo vo vodorovných konštrukciách stavby.
Patent na tento spôsob vykurovania získali v roku 1927 američania Richard Godfrey Crittall a Leslie Joseph Musgrave. Vykurovacími telesami sú hady z kovových rúrok, zaliate spolu s betonárskou výstužou v monolitických stropoch. Systém je možné počas letného obdobia využiť aj na chladenie budovy.
Medzi výhody systému patrí „neviditeľnosť“ vykurovania, nízka povrchová teplota, dobrý horizontálny aj vertikálny gradient teploty, hlavne vo vyšších priestoroch. Nevýhody boli vysoké realizačné náklady, pracnosť pri výstavbe, problematická regulácia a nízka energetická efektívnosť.
Priekopníkmi tejto technológie v medzivojnovom Česko-Slovensku boli firma Skokan a projektanti Antonín Zeman a Karel Kalous. Prvé významné aplikácie boli Vinohradská nemocnica (1936) a obchodný dom Bílá labuť (1938) v Prahe. V Bratislave bol vykurovací systém Crittall prvýkrát použitý v terajšom Obchodnom dome Dunaj, ďalej napr. vo vežových domoch v Ružovej doline, vežových domoch na Miletičovej ulici, v Dome odborov Istropolis či vo výškovej budove Stavebnej fakulty STU.
IMAX
thumb|right|IMAX kamera a zvitok 70mm filmu thumb|Moderné kino v [[Španielsko|španielskej Valencii]]
IMAX (z ) je označenie formátu veľkorozmerného kinematografického systému, ktorý vyvinula spoločnosť IMAX Corporation. Je založený na použití 70 mm formátu negatívu namiesto klasického 35 mm formátu, vďaka čomu je možné dosiahnuť vyššie rozlíšenie a väčší obraz. Štandardné plátno pre systém IMAX má rozmery 22x16 metrov a udávané rozlíšenie 10000x7000 bodov.
Guillermo Vilas
Guilermo Vilas (* 17. august 1952, Buenos Aires, Argentína) je bývalý argentínsky profesionálny tenista. V roku 1974 bol na 2. mieste medzinárodného rebríčka ATP, nikdy sa mu však nepodarilo prepracovať sa na 1. miesto (ani v roku 1977, keď vyhral 16 turnajov vrátane dvoch grandslamových). Podarilo sa mu vyhrať všetky grandslamové turnaje okrem Wimbledonu.
Počas svojej kariéry Guilermo Vilas vyhral 62 turnajov ATP v dvojhre, z toho 4 grandslamové turnaje:
Doprava v Nemecku
200 px|náhľad|vpravo|Frankfurtské letisko - jedna z pých [[Nemecko|Nemecka]] Nemecko je krajina s hustou a modernou dopravnú infraštruktúru, ktorá zabezpečuje transportné potreby obyvateľstva, poľnohospodárstva a priemyslu.
Základom cestnej infraštruktúry je hustá sieť diaľníc (Autobahn). Pre vodnú dopravu je najdôležitejšia rieka Rýn. Najväčší prístav je Hamburg. Hlavné medzinárodné letisko a európsky prepravný rozbočovač je Medzinárodné letisko Frankfurt nad Mohanom. Letecká doprava sa používa pre väčšie vzdialenosti aj v rámci Nemecka, ale čelí konkurencií zo strany železničnej siete (Deutsche Bahn). Vysokorýchlostné vlaky, tzv. ICE, prepájajú väčšie mestá a dosahujú rýchlosť až až 300 km/hod. Mnoho nemeckých miest má rýchly tranzitný systém a vo väčšine oblastí je k dispozícii verejná doprava.
Cestná doprava
Objem dopravy v Nemecku, najmä preprava tovaru, je vďaka jeho centrálnej polohe v Európe vysoká. V posledných desaťročiach bola časť nákladnej dopravy presunutá zo železníc na cesty, čo viedlo federálnu vládu k zavedeniu cestného mýta pre nákladné autá. Požívanie automobilov sa naďalej zvyšuje, čo má za následok relatívne vysokú hustotu premávky pri porovnaní s inými krajinami. Ďalší nárast sa očakáva aj v budúcnosti. 200 px|náhľad|vpravo|Kreisstraße v [[Dortmunde]] Vysokorýchlostná automobilová doprava má v Nemecku dlhú tradíciu; prvá Diaľnica na svete AVUS bola postavená práve tu. Nemecko má jeden z najhustejších cestných systémov sveta. Nemecké diaľnice nemajú rýchlostný limit. Výnimkami sú iba nebezpečné a preťažené úseky, rovnako ako tam, kde je hluk, či problém vysokého znečistenia.
Nemecko má približne 650 tisíc km ciest, na ktorých sa za rok najazdí takmer 2 trilióny kilometrov. Štátne cesty v Nemecku sa nazývajú Bundesstraßen (štátne cesty). Ďalšie hlavné verejné cesty sú v jednotlivých spolkových krajinách, nazývané tiež Landesstraße (krajinské cesty). Pre menšie cesty v rámci obcí a miest sa používa označenie Kreisstraße.
Železničná doprava
200 px|náhľad|vpravo|Vlak ICE v [[Brémy|Brémach]] V Nemecku sa nachádza celkom 40 826 km železníc, z toho 14 tisíc je elektrifikovaných. Hlavný nemecký železničný dopravca je Deutsche Bahn. Okrem tejto spoločnosti existuje v Nemecku ešte ďalších 280 súkromných železničných spoločností.
InterCityExpress (známe tiež ako "ICE") je druh rýchlika, prevádzkovaného spoločnosťou Deutsche Bahn, ktorý jazdí do veľkých miest a okolitých krajín (Zürich, Viedeň, Kodaň, Paríž, Amsterdam a Brusel).
Relatívne málo miest má plnohodnotné podzemné systémy metra (U-Bahn). V Nemecku sa nachádza metro v týchto veľkých mestách: Berlín, Mníchov, Hamburg, Frankfurt a Norimberg. Viac sa používajú systémy S-Bahn, ktoré spájajú obce s mestami.
Malemort-sur-Corrèze
Malemort-sur-Corrèze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hrušovany
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hrušovany v okrese Topoľčany.
Kúpeľňa
náhľad|Ukážka staršieho typu kúpeľní Kúpeľňa je samostatná miestnosť v byte, v súčasnosti vybavená prívodom a odpadom vody. Je primárne určená na kúpanie a umývanie. Býva vybavená umývadlom so zrkadlom, vaňou, alebo sprchovacím kútom. Niekedy je súčasťou kúpeľne i záchod a bidet. V mnohých bytoch býva v kúpeľni umiestnená aj práčka.
Dejiny
Vane mali už egyptskí faraóni. Najstaršia kúpeľňa bola objavená na Kréte. Pochádza z obdobia minojskej kultúry, približne z roku 1700 pred Kr. V starovekom Ríme patrili kúpeľne u vyšších vrstiev k štandardu. Nazývali sa balneum. Rimania stavali aj verejné kúpele - thermy, ktoré slúžili bohatým i chudobným
Kúpeľne podobné dnešným sa zrodili v 19. storočí, kedy objav elektriky a využitia zemného plynu zabezpečili prívod teplej vody. Na začiatku 20. storočia kúpeľňa stále patrila medzi luxusné vybavenie. Napríklad v roku 1906 ju v Kodani ju malo len 3,8 % bytov. V tom istom roku otvorený hotel Ritz v Londýne mal ako novinku kúpeľnu v každej izbe.
Súčasné kúpeľne získali svoju tvár po prvej svetovej vojne, kedy sa stali bežnou súčasťou novej výstavby.
Zuzana Mauréry
Zuzana Mauréry (* 23. september 1968, Bratislava) je slovenská filmová, televízna i divadelná herečka a speváčka muzikálového žánru. Šesťnásobná kandidátka na národné filmové ceny i dvojnásobná laureátka Slnka v sieti v hlavnej ženskej hereckej kategórii, je riadnym členom Slovenskej filmovej a televíznej akadémie. Žije v Bratislave, je rozvedená a bezdetná.
Rané roky
Pochádza z muzikálnej rodiny. Jej otec Pavol Mauréry bol dlhoročným sólistom opery Slovenského národného divadla (SND),  jej matka Darina Markovičová sopranistkou spevoherného súboru  niekdajšej Novej scény (NS). Narodila sa krátko po vojenskom zásahu armád Varšavskej zmluvy v Československu ako ich jediné dieťa, vyrastala preto v rámci normalizácie. V generačnej štúdii reportérky denníka SME, Iris Kopcsayovej, svoje rané roky dokumentovala čoby štyridsaťročná nasledovne: náhľad|vľavo|upright=0.85|V dome známom ako kaviareň [[kaviareň Štefánka|Štefánka žila po narodení. ]] „Keď v roku 1968 prišli Rusi, moji rodičia bývali nad kaviarňou Štefánka. Mama mi spomínala ako tie tanky sledovala spoza okna, bola so mnou v ôsmom mesiaci tehotenstva [...]. Mala som pocit, že žijeme v takej čudnej konzerve, ale neriešila som to. Myslela som si, že tak to skrátka na svete je. Jedni žijú tam a my tu, a to sa už nikdy nezmení [...]. Z udalostí v tom období som najviac zaregistrovala príchod Gorbačova, lebo sa zdalo, že by sa niečo mohlo konečne pohnúť. Nemám odpor k ničomu z toho obdobia. Obrazne povedané, keď neviete ako chutí banán, tak po ňom ani netúžite. Mala som detstvo dosť nabité krúžkami a nepociťovala som nijaké vážne obmedzenia.“
Vďaka profesnému zázemiu oboch rodičov dospievala zaopatrená. Podľa jej vlastných slov nepatrili „medzi tuzexových vyvolencov, ale divadelné zájazdy rodičov nás [celú rodinu] vždy vyfešákovali [...]. Chodili často na Západ, takže ja som bola vymódená celkovo dosť západne. Takzvané zipsové nohavice som mala prvá na škole.“ Popri základnej škole s vyučovacím jazykom nemeckým navštevovala tanečnú i hodiny klavíra. Muzikál ju svojou formou čoskoro fascinoval, samotný spev už pomenej. „Detstvo som prežila zatvorená v zadnej izbe, keď moji rodičia skúšali, čo bolo vlastne neustále, a túžila som sa stať letuškou, študovať jazyky. K nemčine som si preto pridala angličtinu“, uviedla neskôr v inom rozhovore; pre český Deník. Na popud rodičov však jej ďalšie kroky smerovali na neďaleké matematicko-fyzikálne Gymnázium Jura Hronca v Bratislave so zameraním na informatiku.
Herecké výkony
Filmografiu Mauréry zastupuje k roku 2022 dvadsaťjeden celovečerných filmov – sedemnásť v distribúcii, ostatné vo fáze výroby alebo v postprodukcii. Na poli krátkometrážnej kinematografie boli jej príspevky zaznamenané vo ôsmich prípadoch – štyri predstavujú hrané tituly, jeden hraný dokument, ďalšie dva spravodajské, kým pod zvyšným, kombinovaným, figuruje ako spoluautorka námetu. V rámci televízneho formátu bola bez ohľadu na metráž obsadená do štyridsiatichtroch snímkov vrátane jedného dokumentárneho, piatich minisérií a dvadsiatichtroch seriálov. Na báze tzv. nových médií dostupných výhradne online, sa podieľala na jednej cestopisnej reportáži. Divadelnú kariéru umelkyne mapuje vyše šesťdesiatka inscenácií, z toho štyridsaťjeden kvázi činoherných, devätnásť muzikálových, dve tanečné i jedna opera. Tri hudobné produkcie naštudovala pre javisko opakovane.
Vokálne výkony
Mauréry nevydala vlastný profilový album, respektíve singel. Jej diskografiu dokumentujú výhradne nahrávky z divadelných predstavení muzikálového žánru, prípadne jej dodatočné vokálne príspevky zaznamenané už na zvukových nosičoch iných interpretov.
Úspechy a ocenenia
Mauréry je šesťnásobnou kandidátkou na cenu Slovenskej filmovej a televíznej akadémie (SFTA) — trikrát v hlavnej i vedľajšej hereckej kategórii samostatne — a trojnásobnou laureátkou ocenenia Igric, tohto už v zastúpení Slovenského filmového zväzu (SFZ), Únie slovenských televíznych tvorcov (ÚSTT) a Literárneho fondu (LF) zároveň.
Jej prvotná nominácia na Slnko v sieti sa vzťahuje k vedľajšej ženskej postave Gite z jej štvrtého celovečerného filmu Návrat bocianov (2007) režiséra Martina Repku. Víťaznú trofej vtedy získala „svokra“ Jany Oľhovej, respektíve tragikomédia Juraja Nvotu s názvom Muzika. Držiteľkou národnej filmovej ceny sa Mauréry stala v roku 2014, kedy od SFTA obdržala dve súbežné nominácie. Zatiaľ čo odbornú porotu nakoniec oslovila svojím stvárnením matky v novej úprave dvojjazyčnej drámy Mátyása Priklera Ďakujem, dobre (2012), v podružnej ženskej kategórii kandidovala za rolu kápy Broderovej, a to v koprodukčnom vojnovom filme Milana Cieslara Colette (2013); za výkon v ostatnej ju Česká filmová a televizní akademie (ČFTA) navrhla v totožnej kategórii na tamojšieho Leva. Cena jej síce v oboch prípadoch unikla (na Slovensku opäť v prospech Oľhovej, v Česku pre zmenu Jaroslavy Pokornej), za obe roly vedno však získala tzv. národnú tvorivú cenu Igric za Najlepší ženský herecký výkon vo filmovom alebo TV diele.
Z televíznych počinov jej postava Ivany Jevanovej v seriáli Zlomok sekundy (2011) režisérky Ľuby Vančíkovej vyniesla v roku 2012 finančnú prémiu LF, kdežto rola Evy Lustigovej z Tajných životov (2014), iný seriál RTVS a v réžii Jána Sebechlebského, druhú sošku Igric. V komerčnej oblasti zábavného priemyslu jej účasť v diváckej súťaži TV JOJ vyniesla titul „Kráľovná tanca“,  respektíve Showdance (2010);   súčasťou ocenenia bola i ozdobná koruna. Za javiskový prednes bola umelkyňa na báze kritickej platformy docenená v roku 2004 prostredníctvom jednej z každoročne udeľovaných výročných cien LF, menovite čoby Ronny v muzikáli Novej scény Vlasy (2003), ktorý naštudoval Dodo Gombár.
V rámci dodatočných tvorivých aktivít, je Mauréry spolu s absolventom pražskej FAMU Martinom Dudom spoluautorkou námetu kombinovaného, animovano-hraného filmu s názvom Jsem větší a lepší (2007). Tento krátkometrážny počin získal svojho času ohlas na niekoľkých súťažných prehliadkach vo svojom žánri  vrátane medzinárodnej nominácie zo strany americkej Akadémie filmových umení a vied ako Najlepší zahraničný študentský film. Za iný krátky film, Almost There (2014) a pod taktovkou Zuzany Mariankovej, bola na 13. ročníku medzinárodného festivalu 24 Hour Film Race v americkom Brooklyne vyhlásená za Najlepší herecký ansámbel (presnejšie po boku Gregora Hološku, Petra Kadlečíka, Michala Jánoša, Anny Rakovskej, Juraja Šimku, Márie Breinerovej-Mačákovej a Viery Frajtovej).