cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Somebody That I Used to Know
„Somebody That I Used to Know“ je skladba napísaná a nahraná belgicko-austrálskym spevákom-skladateľom Gotye, v spolupráci s austrálskou speváčkou Kimbra. Skladba bola vydaná v Austrálii a na Novom Zélande prostredníctvom vydavateľstva Eleven Music dňa 5. júla 2011 ako druhý singel z Gotyeho tretieho štúdiového albumu Making Mirrors. Neskôr v decembri 2011 bola skladba vydaná v Spojenom kráľovstve a v januári 2012 v USA a Írsku cez vydavateľstvo Universal Music.
Skladba „Somebody That I Used to Know“ je indie popová balada stredného tempa s dĺžkou štyroch minút a piatich sekúnd. Celosvetovo sa predalo viac ako 13 miliónov digitálnych kópií singla, čím sa stala najpredávanejším digitálnym singlom všetkých čias.
Zostava a personál
Zostava z poznámok „Somebody That I Used to Know“ CD singla.
1240 Centenaria
1240 Centenaria je planétka s priemerom 60 km, ktorú objavil R. Schorr 5. februára 1932.
Vec (právo)
Veci je v práve:
Definícia v občianskom práve
V Uhorsku a na Slovensku do roku 1950 sa za veci (lat. res) považovali len (právne alebo hmotne vymedzené) kusy vonkajšieho hmotného (a teda nie nehmotného) sveta okrem slobodného živého človeka. Treba ale dodať, že do pojmu vec sa zahŕňali aj niektoré prírodné sily a v 20. storočí navyše existoval aj menšinový názor (asi pod vplyvom vtedajšieho českého či rakúskeho práva - pozri nižšie), že pojem vec zahŕňa aj nehmotné predmety. V česko-slovenskom Občianskom zákonníku z roku 1950 (ObčZ 1950) bola vec definovaná takto: Veci v právnom zmysle sú ovládateľné hmotné predmety a prírodné sily, ktoré slúžia ľudskej potrebe (výraz "slúžia ľudskej potrebe" sa vzťahuje aj na výraz "hmotné predmety"). Česko-slovenský Občiansky zákonník z roku 1964 (ktorý na Slovensku platí dodnes a v Česku platil do roku 2013) sa síce vecami zaoberá (porov. napr. § 118 a nasl.), ale vec priamo nedefinuje. Napriek tomu bola (do roku 1991) definícia veci sekundárne uvedená v Zákonníku medzinárodného obchodu (ZMO) a znela takto: Vecami sú hmotné predmety a ovládateľné prírodné sily, ktoré slúžia potrebám ľudí. Podľa právnej teórie platila a naďalej dodnes platí pre celé slovenské občianske právo rovnaká definícia ako je uvedená v ZMO resp. ako v ObčZ 1950 (hoci ani jeden z týchto predpisov už nie je platný); niektorí autori uvádzajú definíciu veci v tvare podľa ZMO, iní v tvare podľa ObčZ 1950 (rozdiel je len v tom, na ktorú časť vety sa vzťahuje slovo ovládateľný). Ovládateľnosť a slúženie ľudským potrebám (čiže užitočnosť) sa pritom posudzuje vždy objektívne, teda či za daného stavu ľudského poznania a možností možno v danom okamihu vec ovládať, resp. či vec slúži ľudským potrebám. Od roku 2018 sú v texte Občianskeho zákonníka z pojmu vec explicitne vylúčené živé zvieratá (§ 118).
V rakúskej časti Habsburskej monarchie resp. aj v dnešnom Rakúsku a v Česku (v Česku jednak do roku 1950 a jednak znova od roku 2014 dodnes) sa za vec považovali resp. považujú aj nehmotné predmety. Konkrétne v § 285 Všeobecného občianskeho zákonníka (platného v rakúskej časti Habsburskej monarchie, v Rakúsku a do roku 1950 aj v Česku) je vec definovaná ako všetko, čo je rozdielne od osoby a slúži užívaniu človekom; táto definícia je od roku 2014 prevzatá do českého Občianskeho zákonníka v podobe všetko, čo je rozdielne od osoby a slúži potrebe ľudí (pričom ale ľudské telo, časti ľudského tela ani živé zvieratá sa v českom Obč. zákonníku explicitne nepovažujú za veci). Z historického hľadiska z uvedeného vyplýva, že v Česko-Slovensku do roku 1950 platili dve definície veci (v českých krajinách vec zahŕňala aj nehmotné predmety, na Slovensku a v Podkarpatskej Rusi vec nezahŕňala nehmotné predmety), od roku 1950 do roku 2013 bola definícia veci v Česku a na Slovensku rovnaká a od roku 2014 sa definícia znova líši. V Nemecku sa podobne ako na Slovensku za veci považujú len hmotné predmety (§ 90 nemeckého Občianskeho zákonníka).
Definícia v trestnom práve
V súčasnom slovenskom Trestnom zákone, ktorý je účinný od roku 2006, je vec definovaná (v § 130) oveľa širšie než v slovenskom občianskom práve, keďže zahŕňa aj mnohé nehmotné predmety. Konkrétne znie takto: Vecou sa na účely tohto zákona rozumejú: Za vec sa považuje aj nehmotná informácia, dáta výpočtovej techniky alebo obrazový záznam na technickom nosiči. Body označené vyššie hviezdičkou (*) boli do definície pridané až od roku 2016, predtým v definícii neboli (pričom ale bod e) bol už predtým uvedený ako rozšírenie definície veci, ale len v súvislosti s trestom prepadnutia veci).
Praktický význam tejto definície v Trestnom zákone je značný, pretože výraz vec sa vyskytuje vo viacerých ustanoveniach Trestného zákona. Výraz vec je napríklad súčasťou definície krádeže. Preto z toho, či niečo, čo si niekto prisvojil, spadá pod definíciu veci, vyplýva, či v danom prípade ide (resp. môže ísť) o krádež a či sa teda použijú (resp. môžu použiť) ustanovenia Trestného zákona o krádeži.
Nepriamy pád
Nepriamy pád je každý gramatický pád, ktorý nie je priamy pád.
Emil Leon Post
Emil Leon Post (* 11. február 1897, Augustów, Poľsko, vtedy Ruská ríša - † 21. apríl 1954, New York, USA) bol poľsko-americký matematik a logik. Je známy najmä vďaka svojmu mimoriadne dôležitému prínosu matematickej logike, teórii vypočítateľnosti a teórii formálnych jazykov.
Post je autorom výpočtového modelu, ekvivalentného Turingovmu stroju, nazývaného aj Postov-Turingov stroj. Nerozhodnuteľnosť tzv. Postovho korešpondenčného problému zas hrá mimoriadne dôležitú úlohu pri dokazovaní nerozhodnuteľnosti mnohých iných problémov.
Michael Landmann
Michael Landmann (* 16. december 1913, Bazilej – † 25. január 1984, Haifa) bol švajčiarsky filozof, profesor v Západnom Berlíne, od roku 1979 v Haife. Vyšiel z fenomenológie a N. Hartmanna a rozvinul svoju filozofickú koncepciu kultúry a filozofickú antropológiu.
East Diamante
East Diamante je názov podmorského vulkánu, ktorý sa nachádza v Pacifiku, v južnej časti reťaze vulkanického ostrovného oblúka Severné Mariány. Sopka je tvorená kalderou, na dne ktorej sa nachádzajú mladší komplex lávových dómov a troskových kužeľov. V rámci komplexu sa vyskytuje aj viacero čiernych fajčiarov v hĺbke niekoľko sto metrov, čo sú najplytkejšie sa vyskytujúce čierne fajčiare na našej planéte.
Iné projekty
.
What the Hell
What The Hell je pieseň kanadskej speváčky a skladateľky Avril Lavigne. Pieseň napísala Lavigne, Max Martin a Shellback a produkoval ju Max Martin a Shellback. Ide o prvý singel z jej štvrtého štúdiového albumu Goodbye Lullaby. Pieseň bola v USA a Kanade vydaná 7.januára 2011.
V novembri 2010 Lavigne oznámila na svojej oficiálnej internetovej stránke, že práca na štvrtom štúdiovom albume Goodbye Lullaby bola ukončená pred niekoľkými dňami. Avril Lavigne tiež oznámila, že prvým singel bude What The Hell. What The Hell mala premiéru 31.decembra 2010 v Dick Clark's New Year's Rockin' Eve with Ryan Seacrest Lavigne opisuje What The Hell ako:. "Šťastnú, pozitívnu party pieseň" Na druhý deň po premiére Avril Lavigne na svojom facebooku nechala na 48 hodín pieseň sťahovať zadarmo.
Apolónov chrám (Pompeje)
right|thumb|280px|Pozostatky Apolónovho chrámu Apolónov chrám bola stavba antického chrámu nachádzajúca sa na západnej strane hlavného fóra v Pompejach.
Apolónov kult bol nepochybne jedným z najdôležitejších kultov v starovekých Pompejach. Pokiaľ Sullovi kolonisti nezaviedli kult Kapitolskej trojice (v roku 80 pred Kr.), bol Apolón dokonca považovaný za najvyššieho ochrancu mesta.
Podobne ako iné chrámy v Pompejach je i Apolónov chrám vybudovaný v tzv. italickom stavebnom štýle, ktorý sa od klasického gréckeho odlišuje tým, že budova bola postavená na vyvýšenom pódiu. K chrámu viedlo impozantné schodisko. Chrám nemal klasickú predsieň; celá stavba bola obklopená dvadsiatimiôsmimi korintskými stĺpmi. Priečeliu chrámu dominovala šestica, v strede rozostúpených stĺpov, nesúca mohutný architráv s reliéfnym vlysom.
Pred mohutným schodiskom sa dodnes nachádza oltár z bieleho mramoru, pochádzajúci z republikánskej doby. Zaujímavým stavebným doplnkom je dodnes stojaci iónsky stĺp pred schodiskom, na ktorom boli umiestnené slnečné hodiny.
left|thumb|180px|Socha Apolóna v chrámovom okrskuCelý okrsok s Apolónovým chrámom lemovali arkády tvorené korintskými stĺpmi a nádržkami na očistnú vodu. Na podstavcoch pred stĺporadím stálo viacero sôch, ktoré sú dnes uložené v zbierkach Národného archeologického múzea v Neapole. Boli medzi nimi aj bronzové sochy Apolóna a Diany v podobe lukostrelcov, ktorých kópie sú dnes vystavené vo svätyni. V zadnej časti arkád boli na stene vymaľované scény z Iliady.
Tak ako mnoho pompejských budov aj Apolónovu svätyňu ťažko poškodilo zemetrasenie v roku 62 po Kr. a v čase ničivej pohromy v roku 79 po Kr. ešte neskončili práce na jej obnove. Napriek tomu to čo z kedysi nádhernej stavby ostalo, umožňuje rekonštruovať celé dejiny Pompejí od počiatku až k ich tragickému koncu. Stavba Apolónovho chrámu podáva svedectvo o sociálnych a kultúrnych premenách mesta, ku ktorým došlo v priebehu stáročí.
Le Plessis-Macé
Le Plessis-Macé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Laqueuille
Laqueuille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hypermoderná šachová škola
Hypermoderná škola bol smer v šachovej teórii, ktorý vznikol po 1. svetovej vojne. Hlavní predstavitelia tohto smeru, Richard Réti, Aaron Nimcovič a Savielly Tartakower sami seba nazývali novoromantikmi.
Novoromantici zásadne ovplyvnili hlavne teóriu v otvorení, ale aj v strednej hre. Dôrazne vystúpili proti Tarraschovmu zjednodušujúcemu a dogmatickému chápaniu šachovej teórie a stratégie. Snažili sa dokázať, že Tarraschove poučky neplatia všeobecne.
Ich hlavným príspevkom do teórie otvorení bolo predovšetkým nové poňatie boja o centrum šachovnice. Poukazovali na to, že centrum je potrebné ovládať figúrami na diaľku a nie obsadzovať pešiakmi, pretože pešiaci sa často stávajú terčom útoku. Ďalej doporučovali bočný vývin strelca(tzv. fianchetto) na g2, g7, b2, b7. Uplatňovanie zásad hypermodernej školy spôsobilo veľký rozmach hlavne zatvorených hier. Vznikli celkom nové otvorenia, napríklad Rétiho hra, indické obrany.
Ani prístup novoromantikov však nebol úplne bez chýb. Chceli totiž vyvrátiť Tarraschovo učenie bezo zvyšku - aj jeho správne myšlienky. Tak sa stávalo, že často rozohrávali svoje partie nevýhodne, čo ich stálo nejednu porážku To bol zrejme aj dôvod, prečo napríklad novoromantici nedokázali konkurovať J. R. Capablancovi, ktorý hral síce jednoduchý, ale veľmi precízny šach.
Hlavné diela hypermodernej školy sú:
Pierre Samuel
Pierre Samuel (* 12. september 1921, Paríž, Francúzsko – † 23. august 2009, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik, člen skupiny Nicolas Bourbaki. Zaoberal sa predovšetkým komutatívnou algebrou a jej aplikáciami v algebraickej geometrii. Spoločne s Oscarom Zariskim je autorom dvojzväzkového diela Commutative Algebra, ktoré sa v tejto oblasti stalo klasikou. Napísal tiež knihy o projektívnej geometrii a algebraickej teórii čísel. Pod vplyvom Alexandra Grothendiecka tiež pôsobil ako environmentálny aktivista.
IRobot
iRobot je technologická firma, ktorú založili v roku 1990 americkí inžinieri Rodney Brooks, Colin Angle a Helen Greiner na univerzite Massachusetts Institute of Technology. V spolupráci s profesorom Dr. Brooksom sa rozhodli vytvoriť prvé roboty, ktoré mali slúžiť na vojenskú obranu a sondovanie vesmíru.
Spoločnosť iRobot sa za 25 rokov vypracovala na top firmu v oblasti robotiky. Roboty, ktoré vznikli pod jej logom, odhalili tajomstvá egyptských pyramíd v Gíze či skúmali oblasti zasiahnuté ropnou škvrnou v Mexickom zálive. Okrem toho dokázali, že roboty majú byť vyvíjané na to, aby pomáhali a nie škodili.
História
náhľad|Sídlo v Bedforde v USA Od roku 1990 predala táto spoločnosť už 15 miliónov kusov robotov po celom svete. Poprednú pozíciu v robotickom priemysle jej zabezpečuje viac ako 500 špičkových inžinierov, odborníkov a technikov. Firma má zaregistrovaných viac ako 1000 patentov. V roku 2014 presiahol jej obrat 557 miliónov dolárov.
Produkty
Ponuka firmy je zameraná na robotické vysávače a mopy. Robotické vysávače a mopy vyčistia podlahy a koberce bez asistencie človeka. Ich malá veľkosť a okrúhly tvar sú prispôsobené na čistenie rôznych povrchov domácnosti. Dokážu sa vyhnúť všetkým prekážkam v byte a efektívne sa orientovať v priestore. Filozofiou značky iRobot je, aby boli roboty jednoduché na používanie a vysoko výkonné.
Roomba – séria 600
Je prvým typom robotického vysávača firmy. Má trojstupňový systém vysávania, obsluhuje sa stlačením iba jedného tlačidla a vďaka svojej navigácii Roomba 600 nespadne napríklad ani zo schodov.
Roomba – séria 700
náhľad|Roomba 780 Vďaka dvojitému AeroVac filtru a funkcii Dirt Detect 2. generácie povysáva všetky nečistoty, prach aj jemné čiastočky. Vysávanie je možné naplánovať aj na celý týždeň. Druhá generácia robotického vysávača Roomba je ešte šetrnejšia k nábytku a stenám.
Roomba – séria 800
Sací výkon vysávača Roomba 800 je až o 50 % vyšší ako pri predchádzajúcich modeloch, a to vďaka prepracovanému výkonnému systému AeroForce. Okrem toho zabraňuje namotávaniu dlhých vlasov na hlavné kefy robota, čím sa minimalizuje jeho údržba.
Roomba – séria 900
Najnovším modelom robotických vysávačov je Roomba 900, ktorá spája všetky predošlé funkcie do najvýkonnejšieho typu vysávača tejto série. Vďaka navigácii s vizuálnou lokalizáciou pomocou kamery povysáva celú domácnosť. Prispôsobí sa prekážkam, na znečistených kobercoch zvýši výkon až 10-násobne. Vysávanie sa dá zapnúť cez mobilnú aplikáciu.
Robotické mopy Braava
Sú určené na čistenie ťažšie dostupných plôch kuchýň, kúpeľní či toaliet. Na výber sú v ponuke 2 robotické mopy – Braava jet, ktorá očistí menšie plochy, a Braava série 300, vhodná pre upratovanie rozmerovo väčších miestností.
Túlavce
Túlavce (iné názvy: plazivky, blúdivce , plávajúce mnohoštetinavce ; lat. Errantia) je rad mnohoštetinavcov.
Zástupcovia radu majú homonómnu segmentáciu, na každom somite (okrem hlavy a pygidia) je 1 pár primárne dvojvetvových parapódií so štetinami a žiabrovými príveskami. Sú to dravce, majú vyliačiteľný hltan a často chitinózne čeľuste. Zmysly sú dobre vyvinuté – niektoré majú aj komorové oči (Nereis, Alciopa). Rozmnožujú sa často epitókiou a majú veľkú regeneračnú schopnosť – napr. druh Ctenodrilus monostylos sa dokáže zregenerovať z jediného somitu.
Patria sem iba morské, nanajvýš brakické druhy. Niektoré žijú pelagicky, napr. polopriehľadná Alciopa cantrainii s komorovými očami, sfarbenými do červena. Niektoré druhy sú bentické, ale ich epitókne časti plávajú pri hladine, kde kopulujú. Do tejto skupiny patrí známy palolo zelený (Eunice viridis). Tento druh oddeľuje epitókne časti hromadne na jeseň pri splne Mesiaca, domorodci ich lovia a konzumujú. V Stredozemnom mori žije príbuzný červenkastý druh Eunice torquata. Pomerne veľká nereidka dravá (Nereis pelagica) je napriek svojmu vedeckému názvu skôr bentickým druhom. Výlučne benticky žije napr. afrodita štetinatá (Aphrodite aculeata) z pobrežia Európy, ktorá pripomína zavalitú húsenicu.
1241 Dysona
1241 Dysona je planétka s priemerom 85 km, ktorú objavil H. E. Wood 4. marca 1932.
Ruby (sopka)
Ruby je podmorský vulkán prevažne bazaltového zloženia, ktorý sa nachádza v tichomorskom vulkanickom ostrovnom oblúku Severné Mariány, severozápadne od ostrova Saipan a jeho vrchol je len 230 m pod hladinou mora. Jediná erupcia bola zaznamenaná v roku 1995.
Zväz múzeí na Slovensku
Zväz múzeí na Slovensku (ZMS) oficiálne vznikol v roku 1990 a pôsobí ako záujmové profesijné združenie múzeí na Slovensku. ZMS je samostatnou právnickou osobou a jeho sídlom je Banská Bystrica. Poslaním ZMS je presadzovať a rozvíjať záujmy múzeí, koordinovať činnosť múzeí, podporovať múzejníctvo na Slovensku. Činnosť, členstvo, organizačnú štruktúru, hospodárenie a ostatné záležitosti ZMS sú upravené stanovami.
Ackermann
Ackermann môže byť:
Dejiny počítačov
Počítač sa dnes vďaka svojmu výkonu považuje za univerzálne použiteľné zariadenie na automatické spracovanie údajov. V minulosti však slúžil na to, aby človeku pomohol zrealizovať výpočty.
Počítačová kamenná doba
náhľad|Abakus Vek najstaršej zachovanej mechanickej pomôcky abakusu, ktorý slúžil na uľahčenie počítania, sa odhaduje na 5 000 rokov.
Bola to drevená alebo hlinená doštička, v ktorej boli vyryté jarčeky a v nich sa posúvali kamienky. Tie sa po latinsky volajú calculus (kalkulus) – odtiaľ meno pre kalkulačku. Abakus sa používal v Starom Grécku a Ríme a dodnes sa používa v Japonsku a v Číne.
Už od pradávna si počtári radi uľahčovali prácu, ktorú mali pri počítaní. Niektoré výpočty, ktoré realizovali, by sa dali skutočne označiť za otrocké. Dokladom je aj pergamen z 16. storočia, do ktorého neznámy benátsky mních primaľoval k zložitému výpočtu obrázok galejí. Dokonca spôsob, akým v stredoveku delili, sa nazýval galejným. Jediná pomôcka, ktorá počtárom uľahčovala prácu, bola tabuľka dopredu vypočítaných hodnôt. Najstaršia takáto tabuľka, ktorá sa zachovala, pochádza zo 17. storočia pred Kr. Neskôr sa postupne začali objavovať dômyselnejšie tabuľky, ktoré pomáhali hvezdárom vypočítať dráhy nebeských telies. Išlo hlavne o tabuľky druhých a tretích mocnín a trigonometrických funkcií.
right|príklad výpočtu 24*38 pomocou napierových kostí Prvou mechanickou pomôckou, ktorá však významným spôsobom ovplyvnila vznik mechanických strojov, boli Napierove kosti, ktoré vymyslel škótsky matematik John Napier niekedy na konci šestnásteho storočia. Objav bol však zverejnený až po jeho smrti v roku 1617. Mechanické kalkulátory, ktoré vznikli neskôr, sú len zdokonalením tejto geniálnej myšlienky.
Pri počítaní pomocou napierových kociek sa na dve strany obdĺžnika (alebo štvorca) zostavili čísla ktorých súčin sme chceli vypočítať. Potom sa na miesto so súradnicami daných cifier umiestnila kocka s ich súčinom. Po zostavení celého obdĺžnika stačilo urobiť súčet cifier po diagonále a poprípade pričítať prenos z predchádzajúceho súčtu.
Tento významný matematik – John Napier je však autorom ešte jedného vynálezu, ktorý umožnil mechanizovať výpočty. Týmto vynálezom je logaritmické pravítko. Princíp tejto mechanickej pomôcky spočíva v nahradení súčinu súčtom s využitím logaritmov, pretože platí: a tiež platí:. Súbor:Logaritmickepravitko.png
Prvé mechanické kalkulátory
Nákres zrejme najstaršieho počítacieho stroja nakreslil Leonardo da Vinci. Rovnako ako väčšina jeho vynálezov i tento zostal bez povšimnutia verejnosti.
Otcom éry počítacích strojov sa stal Wilhelm Schickard, ktorý postavil roku 1623 prvý mechanický počítací stroj. Ten používal ozubené kolieska určené pôvodne pre hodiny – preto býva tiež nazývaný „počítacie hodiny“. Tento stroj slúžil na sčítavanie a odčítavanie šesťciferných čísel a vraj bol prakticky použitý Johannom Keplerom pri astronomických výpočtoch.
V tom istom roku keď Wilhelm Schickard zostrojil prvý počítací stroj sa narodil významný francúzsky filozof, matematik, fyzik a konštruktér ďalšieho mechanického počítacieho stroja Blaise Pascal. Svoj stroj zhotovil pre svojho otca, ktorý pracoval ako účtovník v roku 1642 vo veku 19-tich rokov. Jeho stroj Pascalina slúžil ako prostriedok na mechanické sčítavanie a odčítavanie čísel, ktorý sa osvedčil ako pomerne pozoruhodný a presný prístroj s obmedzenými možnosťami. Aj napriek prekvapujúcej rýchlosti a presnosti mnohí ľudia mali strach z tohto stroja, pretože niektorí úradníci sa báli, že takýto výkonný stroj môže zapríčiniť stratu ich zamestnania. Z týchto dôvodov Pascal mohol vytvoriť a distribuovať iba asi 50 kusov pascaliny.
Ďalšie zlepšenie priniesol v roku 1673 nemecký filozof a matematik Wilhelm Gottfried von Leibniz. Leibnitzov kalkulátor dokázal čísla aj násobiť, deliť a dokonca aj počítať s odmocninami. Jeho stroj bol úspešný i na trhu a na jeho princípe boli zostrojené takmer všetky ďalšie mechanické počítacie stroje.
Prvým masovo vyrábaným mechanickým kalkulátorom sa stal Aritmometer, ktorý si dal patentovať Charles Xavier Thomas de Colmar v roku 1820.
Košická arcidiecéza
right|thumb|[[Dóm svätej Alžbety|Katedrála sv. Alžbety]] right|thumb|Katedra v Dóme sv. Alžbety
Dejiny počítačov
Prvé programovateľné stroje
V roku 1801 vymyslel francúzsky vynálezca Joseph Marie Jacquard tkáčsky stroj, v ktorom sa tkaný vzor vytváral pomocou dierkovaných kartičiek. Zmena kartičky spôsobila to, čo by inak bolo možné urobiť iba prestavaním celého stroja. Ihly prechádzali systémom dier na kartónových kartách, preťahovali nite a tak tkali látku. Umiestnenie dier na kartách určovalo vzor materiálu, preto na výrobu nového návrhu stačilo tkáčom vytvoriť novú súpravu kariet. Boli predchodcami neskorších diernych štítkov, ktoré sa používali na programovanie počítačov. Jacquard vystavil a predal svoj tkáčsky stroj priemyselníkom na svetovom trhu v Paríži v roku 1801. V priebehu 10 rokov sa predalo vyše 100 000 kusov tohto tkáčskeho stroja i napriek silnému odporu tkáčov, ktorých tento stroj pripravil o prácu.
Košická arcidiecéza
Arcibiskupstvo Košice alebo Košická arcidiecéza, v úradnom styku Rímskokatolícka cirkev Arcibiskupstvo Košice je metropolitnou arcidiecézou Východnej provincie rímskokatolíckej cirkvi na Slovensku so sídlom v Košiciach. Bola zriadená 10. augusta 1804. Dňa 31. marca 1995 ju pápež Ján Pavol II. apoštolskou konštitúciou Pastorali quidem permoti erigoval na arcidiecézu a zároveň ustanovil Košickú cirkevnú provinciu. Sufragánnymi biskupstvami sa stali Spišské a Rožňavské biskupstvo.
Dejiny počítačov
Prvé programovateľné stroje
Technológiu Jacquardovho stroja v roku 1834 použil Charles Babbage, na vylepšenie svojho diferenčného stroja na analytický stroj. Stroj navrhol tak, že mal obsahovať
Košická arcidiecéza
Dekanáty
Dekanáty diecézy sú v mestách:
Dejiny počítačov
Prvé programovateľné stroje
Podnetom pre navrhnutie stroja boli časté chyby, ktoré sa nachádzali v logaritmických tabuľkách. Pôvodný diferenčný stroj mal teda na princípe newtonových diferenciálnych rovníc tabelovať logaritmy a trigonometrické funkcie aproximovaním polynomických funkcií. Analytický stroj však už mal byť programovateľný. Mal byť poháňaný parným motorom a rozmery 30×10 metrov. Vstupom pre zadávanie programov mali byť dierne štítky a výstupom tlačiareň, ploter kriviek a zvonček. Stroj mal tiež výsledok raziť na dierne štítky aby mohli byť neskôr znovu načítané. Stroj počítal v desiatkovej sústave s číslami s pevnou rádovou čiarkou a mal dokonca i pamäť pre 1 000 čísel, z ktorých každé mohlo mať 50 platných cifier. Stavba stroja bola ale dosť nákladná preto Babbage požiadal o pomoc vládu. Potom čo projekt vládu stál 17 000 libier a stále nebol hotový, prestala sa oň zaujímať. Väčšina ľudí neprikladala novému stroju žiaden význam. Jednou výnimkou však bola komtesa Ada Augusta Lovelace, dcéra Lorda Byrona, ktorá s Babbageom úzko spolupracovala. Navrhla niekoľko programov pre tento stroj, a preto je považovaná za prvého programátora na svete. Analytický stroj však nikdy nebol dokončený, pretože mechanické zariadenia požadovali presnosť a technológie, ktoré neboli v 19. storočí dostupné.
Po prečítaní Babbageových článkov začali otec a syn Georg a Edvard Scheutzovci konštruovať vlastný diferenčný stroj, ktorý sa im podarilo dokončiť v roku 1843. Bol to prvý stroj, ktorý tlačil mechanicky počítané tabuľky.
Prvý skonštruovaný stroj, ktorý používal pre vstup dierne štítky zostrojil Herman Hollerith v roku 1890. Tento stroj slúžil ako tabelátor, ktorý sa použil v spojení s triediacou skrinkou pri spracúvaní výsledkov sčítania ľudu v USA v decembri 1890. Tento stroj však už bol založený na elektromechanickom princípe. Ručne dierované štítky sa vkladali do matrice a ich dierky určovali prechod elektrického prúdu. Spoločnosť založená Hermanom Hollerithom sa neskôr stala jadrom firmy IBM. Už v roku 1910 vznikla Dehomag (Deutsche Hollerith-Maschinen Gesellschaft mbH) Holleritova nemecká dcérska spoločnosť, ktorá sa stala dcérskou spoločnosťou IBM s monopolným postavením na nemeckom trhu pred a počas druhej svetovej vojny. Spoločnosť Dehomag založil Willy Heidinger, ktorý bol Hollerithov známy, pretože ten bol synom nemeckých emigrantov.
Analógové stroje
V roku 1886 James Thompson, brat Lorda Kelvina, vynašiel analyzátor, ktorý na princípe analógie meranej veličiny a mechanického posunu umožnil zobrazenie hodnoty meranej veličiny. Na základe tejto úvahy Vannevar Bush zostrojil v roku 1930 prvý univerzálny dovtedy najpresnejší počítací stroj s názvom diferenciálny analyzátor (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿). Stroj dokázal riešiť diferenciálne rovnice s osemnástimi nezávislými premennými.
Rozšírenie elektrického prúdu umožnilo zostrojenie analytických strojov, ktoré pracovali na princípe analógie meraných veličín a veľkosti prúdu a napätia (čím väčšie číslo tým väčší prúd a naopak).
Od začiatku boli počítače využívané v armáde. Dumaresq bolo mechanické počítacie zariadenie, ktoré vynašiel okolo roku 1902 poručík John Dumaresq z Britského Kráľovského námorníctva. Bol to analógový počítač, ktorý spájal dôležité premenné riadenia paľby s pohybom vlastnej lode a cieľovej lode. V roku 1912 vyvinul Arthur Pollen elektricky poháňaný mechanický analógový počítač pre systémy riadenia paľby založený na diferenciálnom analyzátore. Používalo ho cisárske ruské námorníctvo v 1. svetovej vojne.
Počas druhej svetovej vojny sa na výpočty a zameriavanie dráhy striel zbraní používali mechanické analógové počítače. V roku 1942 však Helmut Hölzer vo vojenskom výskumnom ústave Heeresversuchsanstalt Peenemünde postavil v plne elektronický analógový počítač, ktorý slúžil ako vstavaný riadiaci systém na výpočet trajektórií rakiet V2 na základe zrýchlenia a orientácie (meranej gyroskopmi) s účelom stabilizovať a viesť raketu.
Analógové počítače
Na Slovensku bol prvý analógový počítač uvedený do prevádzky na SAV v roku 1958. O jeho vývoj a výrobu sa zaslúžil najmä kybernetik a nestor slovenskej informatiky Ivan Plander. Vo všeobecnosti platí, že analógové počítače sú obzvlášť vhodné na reprezentáciu situácií opísaných diferenciálnymi rovnicami. Príležitostne boli použité, keď sa diferenciálna rovnica ukázala ako veľmi ťažká na riešenie tradičnými prostriedkami (nemali matematické riešenie). Výsledok bol zapísaný formou krivky, ktorá zaznamenala výstupné veličiny v priebehu času. Analógový počítač mal typické panely s mnohými konektormi (zásuvky s jedným kontaktom), ktoré umožňovali pomocou prepojovacích káblov (flexibilné vodiče s konektormi na oboch koncoch) vytvoriť prepojenie, ktoré definovali nastavenie problému (programovanie). Počítač SAV bol taktiež vybavený jednosmerným zosilňovačom, ktorý Plander sám navrhol (je dochovaný návrh, datovaný 15. októbra 1956) a skonštruoval.
Počítače 0. generácie
Za počítače nultej generácie sa považujú elektromechanické počítače, ktorých základom sa stala súčiastka nazývaná elektromagnetické relé. Tieto počítače pracovali väčšinou s taktovacou frekvenciou ani nie 1 Hz (60 operácií za minútu).
náhľad|Reprodukcia Zuseho počítača Z1 Za prvý zostrojený programovateľný počítač sa považuje počítač (predchodca Z1), ktorý zostrojil Konrad Zuse vo svojej spálni v roku 1936. Stroj sa stal takým veľkým ako mu dovolili múry jeho spálne. Počítač pracoval už v dvojkovej sústave a dokázal pracovať s číslami s pohyblivou rádovou čiarkou. Program sa do počítača zavádzal pomocou diernej pásky, ktorou bol kinofilm. Počítač bol ešte elektromechanický s kolíkovou pamäťou na 16 čísel a bol nespoľahlivý a nevhodný pre praktické použitie. Zuse tiež nepoznal práce Babbaga, preto do počítača nezakomponoval podmienené skoky. Jeho projekt bol veľmi nákladný no podarilo sa mu ho dokončiť za pomoci príspevkov jeho priateľov. Po dokončení predviedol počítač vláde, ktorá uvoľnila prostriedky na stavbu ďalších troch vylepšených modelov, Z2, Z3 a Z4.
V roku 1936 Alan M. Turing publikoval článok, v ktorom vysvetľuje svoju myšlienku o univerzálnej elektronickej kalkulačke s názvom Turingov stroj. Stroj mal byť schopný vyriešiť ľubovoľnú výpočtovú a logickú operáciu. Napriek tomu, že stroj nebol nikdy zostrojený jeho myšlienka sa použila na zostrojenie neskorších počítačov.
V roku 1937 Howard Aiken navrhol elektromechanické zariadenie nazvané automaticko-sekvenčná kalkulačka. Prínosom jeho návrhu bol presun informácii elektrickou cestou miesto mechanickej, čím sa mal podstatne skrátiť čas a zvýšiť presnosť výpočtu. Svoj návrh neskôr predložil predsedovi firmy IBM, ktorá financovala zostrojenie počítača, ktorý bol neskôr nazvaný MARK 1.
V roku 1937 Claude Shannon demonštroval, že Boolova algebra sa dá riešiť použitím elektromagnetického relé.
V roku 1938 Konrad Zuse dokončil prvý experimentálny model počítača V1, ktorý bol neskôr premenovaný na Z1. Počítač pracoval s číslami v dvojkovej sústave s pohyblivou rádovou čiarkou (16 bitov mantisa a 7 bitov exponent a jeden znamienkový bit). Dáta mohli byť vložené pomocou diernych pások alebo numerickou klávesnicou. Výsledok bol zobrazovaný pomocou elektrických lámp.
Podnikovohospodárska fakulta Ekonomickej univerzity v Bratislave so sídlom v Košiciach
Podnikovohospodárska fakulta Ekonomickej univerzity v Bratislave so sídlom v Košiciach (skratka PHF v KE) je jedna z fakúlt Ekonomickej univerzity v Bratislave. Zriadená bola 31. augusta 1992.
Aktuálne ponúka tri stupne štúdia: bakalárske, inžinierske a doktorandské, a to ako v dennej, tak aj v externej forme štúdia.
Dejiny počítačov
Počítače 0. generácie
V roku 1941 Konrad Zuse skombinoval svoju mechanickú pamäť s novou aritmetickou jednotkou na báze elektromagnetického relé. Na jej konštrukciu bolo použitých 200 kusov. Tento experimentálny projekt bol nazvaný Z2. Ešte v ten istý rok však zostrojil ďalší model svojho počítač Z3, ktorý bol prvým plne funkčným digitálnym počítačom. Tvorilo ho až 2 600 elektromagnetických relé. Jedna polovica týchto relé tvorila výpočtovú jednotku a druhá polovica slúžila ako pamäť. Počítač dokázal vykonať až 50 aritmetických operácií za minútu.
Alexandria (Rumunsko)
thumb|Alexandria Alexandria je mesto v rumunskom Valašsku, neďaleko hranice s Bulharskom. Je centrom župy Teleorman. V roku 2011 tu žilo 45 434
Dejiny počítačov
Počítače 0. generácie
V roku 1942 Konrad Zuse zostrojil posledný model svojho počítača Z4, ktorý bol použitý na výpočet aerodynamických charakteristík smerového krídla lietadiel. Tento model bol iba malým vylepšením oproti Z3, pretože Zuse kvôli druhej svetovej vojne už nemal dostatok finančných prostriedkov.
Podnikovohospodárska fakulta Ekonomickej univerzity v Bratislave so sídlom v Košiciach
História
Okrem novopostavených a moderne vybavených priestorov v Košiciach, PHF EU umožňuje štúdium vybraných študijných programov od roku 1994 aj na pedagogickom pracovisku v Michalovciach.
Alexandria (Rumunsko)
Mesto leží na rieke Vedea, v južnej časti krajiny. Je obklopené dunajskou nížinou a prechádzajú ním dôležité komunikácie spájajúce centrá Rumunska s prístavmi na Dunaji.
Dejiny počítačov
Počítače 0. generácie
V roku 1943 Howard Aiken a Grace Hopperová dokončili počítač MARK 1. Počítač mal dĺžku 10,6 metra a výšku 2,6 metra, vážil 5 ton, bol zhotovený z 800 000 súčiastok a obsahoval 497 míľ drôtu. Mark 1 pri svojich výpočtoch používa 23 pozícii, mal 72 aritmetických pamäťových registrov (operačnú pamäť) na sčítanie a ukladanie čísel a 60 ručných kľúčov (statická pamäť) na vkladanie konštánt. Vstup sa uskutočňoval nastavovaním ručných kľúčov alebo zo štandardných diernych štítkov, výstup pomocou elektrického písacieho stroja alebo dierovaním do štítkov. Počítač pracoval v desiatkovej sústave s pevnou rádovou čiarkou. Mark 1 dokázal sčítať dve čísla za 0,3 s, vynásobiť ich za 6 s a vypočítať hodnotu sínusu daného uhla do jednej minúty. Stroj pracoval plných 15 rokov na Harvardovej univerzite a mal mnohostranný význam. Bol teda prvým operačným počítačom.
Podnikovohospodárska fakulta Ekonomickej univerzity v Bratislave so sídlom v Košiciach
Úspechy
PHF EU má od roku 2008 zavedený systém manažérstva kvality na báze ISO noriem 900X. Fakulta získala v rokoch 2008 a 2010 ocenenie Národná cena Slovenskej republiky za kvalitu, ktoré každoročne udeľuje Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo – v roku 2008 v kategórii C3 – iné organizácie verejného sektora, a v roku 2010 „Ocenený finalista v kategórii C3“.
Študenti PHF EU dosahujú výrazné úspechy aj v zahraničí. Ako príklady môžeme uviesť 4. miesto vo svetovom finále medzinárodnej súťaže Global Management Challenge v čínskom Macau v roku 2016 a účasť na svetovom finále medzinárodnej súťaže Global Management Challenge v Katare v roku 2017 a 2018.
Spolupráca
Veľkú pozornosť venuje PHF EU unikátnym vzdelávacím programom a predmetom v spolupráci s významnými zamestnávateľmi absolventov fakulty. Príkladom tejto snahy je aj program HONORIS – unikátny program na základe spolupráce so spoločnosťou Deutsche Telekom IT Solutions Slovakia orientovaný prakticky s dôrazom na problematiku projektového manažmentu, vedený v anglickom jazyku odborníkmi zo spoločnosti Deutsche Telekom IT Solutions s výsledkom 100 % zamestnanosti absolventov programu ponúkaný len pre študentov fakulty.
PHF EU ďalej intenzívne spolupracuje so všetkými relevantnými zamestnávateľmi absolventov PHF EU, medzi ktorých patria hlavne spoločnosti ako Lafarge Holcim European Business Services, Embraco Slovakia s.r.o., ako aj všetky významné informačno-komunikačné, bankové, finančné a auditorské spoločnosti pôsobiace na území Slovenska. Na základe tejto spolupráce vie fakulta flexibilne prispôsobovať študijné programy potrebám praxe a zabezpečovať pre študentov fakulty spoločné podujatia s podnikmi, prednášky odborníkov z praxe, organizovanie workshopov pre študentov, vypracovanie diplomových prác v podnikoch, ako aj možnosti účasti študentov na rôznych ďalších programoch, stážach a získavaní pracovných ponúk priamo z firiem. Výsledkom je tak absolvent, ktorý nemá problém s uplatnením na trhu práce alebo pri podnikaní.
Dejiny počítačov
Počítače 0. generácie
V roku 1947 Howard Aiken zostrojil ďalší počítač Mark 2, ktorý bol už čisto reléový (13 000 relé). Počítač pracoval v dvojkovej sústave s číslami s pohyblivou desatinnou čiarkou. Mal operačnú pamäť na 100 čísel s desiatimi platnými číslicami. Sčítanie trvalo už iba 0,125 s a násobenie priemerne 0,25 s.
Počítač SAPO obsahoval 7 000 relé a 400 elektrónok. Mal magnetickú bubnovú pamäť s kapacitou 1 024 32-bitových slov (to zodpovedá dnešným 4 096 bajtom) a pracoval v dvojkovej sústave s pohyblivou desatinnou čiarkou. Tento počítač mal dve zvláštnosti. Prvou bolo to, že každá inštrukcia mala päť adries (2 operandy, výsledok a adresy skokov pre kladný a záporný výsledok). Druhá zvláštnosť bola tá, že vlastne išlo o tri rovnaké počítače, ktoré pracovali naraz. Výsledok každej operácie sa medzi sebou porovnal a v prípade že bol zhodný aspoň na dvoch počítačoch tak sa považoval za správny. Ak sa ale všetky tri výsledky odlišovali, operácia sa opakovala.
Počítače 1. generácie – mainframe
náhľad|COLOSSUS Mark 2 používaný na prelomenie nemeckých šifier Za počítače prvej generácie (niekedy nazývané aj elektrónkové počítače) sa označujú počítače skonštruované pomocou elektronickej súčiastky, ktorá sa volá vákuová elektrónka.
Prvý plne elektronický počítač na tejto báze zostrojili John V Atanasoff a Clifford Berry v roku 1939 vďaka grantu 650 dolárov od americkej štátnej univerzite v Iowe. Svoj počítač nazvali Atanasoff-Berry Computer skrátene ABC. Počítač bol vlastne 16 bitovou plne elektronickou sčítačkou realizovaná pomocou 300 elektrónok. Počítač sa nikdy nepoužíval ale jeho architektúra bola použitá v ďalších počítačoch.
Britská tajná služba zadala inžinierovi Tommy H. Flowersovi z britských telekomunikácií objednávku na počítač, ktorý by dokázal rozlúštiť nemeckú šifru Enigma. Výsledkom bol počítač COLOSSUS Mark 1 zhotovený na konci roka 1943. V roku 1944 Angličania už úspešne dokázali prelomiť nemeckú šifru za pomoci vylepšeného počítača COLOSSUS Mark 2. COLOSSUS bol teda prvým využívaným plne elektronickým počítačom.
náhľad|vľavo|ENIAC používaný na výpočet dráhy striel John Presper Eckert, John William Mauchly, Herman Goldstine a Alan M. Turing skonštruovali prvý univerzálny plne elektronický počítač s názvom ENIAC (Electronic Numerical Integrator and Computer). Tento počítač mal rozlohu 140 metrov štvorcových, vážil takmer 40 ton, obsahoval 18 000 elektrónok, 1 500 relé, 10 000 kondenzátorov, 7 000 odporov. Mal spotrebu energie takú ako jedna menšia dedina a musel byť chladený dvoma leteckými motormi. Programovanie počítača spočívalo v prepájaní drôtov a nastavovaní prepínačov, čo mohlo trvať od pol hodiny až po jeden deň. Bez prestávky mohol byť zapnutý iba jednu hodinu, počas ktorej vypálil prádelný kôš elektrónok. Počas tejto hodiny však bol schopný vykonať toľko operácií, koľko by Aikenov mechanický počítač Mark 1 vykonával celý týždeň. Počítač bol teda zhruba 2 000-krát rýchlejší. Dáta boli do počítača vkladané pomocou diernych štítkov. Nevýhodou tohto počítača bolo to, že pracoval v desiatkovej sústave a nemal dostatok pamäte pre uchovanie univerzálnych výpočtových programov. Počítač bol využívaný najmä armádou pre výpočet balistických dráh striel.
Maurice Wilkes a Frederic C. Williams na základe Von Neumanovej schémy navrhli počítač EDSAC (Electronic Delay Storage Automatic Calculator).
Frederic C. Williams a Tom Kilburn, zostrojili na základe Von Neumanovej schémy prvý počítač Small-Scale Experimental Machine, ktorý tiež volali Baby. Bol to prvý počítač, ktorý umožňoval uložiť program do pamäte. Bol to výrazný pokrok v miniaturizácii počítačov pretože jadro počítača bolo veľké už len ako piano. Počítač obsahoval len 2 500 elektrónok a operačnú pamäť typu RAM (Wiliamsove trubice).
Bol počítač Baby vylepšený magnetickou bubnovou pamäťou, ktorá umožňovala trvalý zápis. Takto upravený počítač dostal názov Manchester Mark 1.
John Presper Eckert, John William Mauchly zostrojili počítač BINAC (Binary Automatic Computer). Počítač pozostával z dvoch rovnakých počítačov, ktorých výsledky sa porovnávali. Bol to tiež prvý počítač schopný pracovať v reálnom čase a jeden z prvých, ktoré začali používať pre vstup a výstup dát magnetické pásky. Pre tento počítač bol prvýkrát použitý vyšší symbolický jazyk s názvom Short Order Code.
Maurice Wilkes a Renwick zostrojili počítač EDSAC (Electronic Delay Storage Automatic Calculator), ktorý bol prvým počítačom navrhnutým podľa schémy Von Neumana a bol i využívaný na praktické účely. Na tomto počítači bol prvýkrát použitý vyšší symbolický jazyk s názvom Assembler (symbolic assembly language), ktorý vyvinul David Wheeler. Tento jazyk sa používa dodnes.
Trevor Pearcey a Maston Beard zostrojili prvý austrálsky počítač CSIRAC (Council for Scientific and Industrial Research Automatic Computer). Bol to prvý počítač vybavený reproduktorom, ktorý dokázal hrať hudbu.
V roku 1950 bol zostrojený v Nemecku počítač MARK 3, ktorý bol rozmermi podobný počítaču ENIAC.
Bol zostrojený prvý ruský počítač МЭСМ.
Moe Abramson a Stanislaus F. Danko vynašli plošný spoj, ktorý pozostával z laminátovej dosky s dvoma medenými fóliami, do ktorých sa leptal vzor na ktorý sa osadili a priletovali súčiastky. Tento objav bol však americkým patentovým úradom publikovaný až v roku 1956.
Bol zostrojený plne elektrónkový Manchester Mark 4.
Bol predaný druhý počítač Feranti Mark 1 (prvým bol Zuseho Z4).
John Presper Eckert, John William Mauchly dokončili prvý počítač určený na komerčné účely s názvom UNIVAC (UNIVersal Automatic Computer). Počítač obsahoval 5 600 elektrónok, 18 000 kryštálových diód a 300 relé. Mal taktovaciu frekvenciu 2,25 MHz a vnútornú pamäť na 12 000 znakov. Bol vybavený sekvenčnou pamäťou na báze piezoelektrických kryštálov (Mercury delay line), magnetickou páskou, a tlačiarňou. Tento počítač bol prvým počítačom, ktorý obsahoval vyrovnávaciu pamäť typu buffer.
Bol vyrobený prvý kancelársky počítač LEO 1 (Lyons Electric Office). Taktovacia frekvencia tohto počítača bola 500 kHz. Počítač bol vybavený čítačkou diernych štítkov a pások a rýchlym výstupným tabelačným zariadením (100 riadkov za minútu) bol tiež vybavený s pamäťou 2 KB a vyrovnávacou pamäť typu buffer.
Bol skonštruovaný počítač EDVAC, ktorý navrhol sám Von Neuman. Tento počítač už obsahoval niekoľko tranzistorov.
Vo Wangových laboratóriách bola zostrojená feritová pamäť. Feritová pamäť pozostávala zo systému medených drôtov, ktoré tvorili mriežku a boli uzavrené v ráme. V miestach, kde sa drôty krížili sa pomocou elektrického prúdu indukovalo magnetické pole, ktoré magnetizovalo feritové jadro.
Firma IBM zostrojila svoj prvý elektronický digitálny počítač – IBM 701. Bol to prvý počítač v ktorom bolo miesto diernych štítkov použitá magnetická páska. Jedna takáto páska mala rovnakú kapacitu ako 12 000 diernych štítkov. Počítač obsahoval pamäť z Wiliamsových vákuových trubíc s kapacitou 9 kB (2048 36 bitových slov) a dokázal násobiť rýchlosťou 0,00045 s. Ako pevný disk používal magnetickú bubnovú pamäť s kapacitou 9 Kb. Neskorší model IBM 704 bol vylepšený feritovou pamäťou.
Počítače 2. generácie – skriňové počítače
William Shockley patentoval polovodičový tranzistor, ktorý sa stal základom pre 2. generáciu počítačov.
náhľad|EDVAC bol prvý počítač obsahujúci tranzistory Prvým počítačom obsahujúcim tranzistory (ešte však kryštálové patentované v roku 1947) bol počítač EDVAC. Počítač obsahoval 5 937 vákuových trubíc, 12 000 diód a 328 tranzistorov. Počítač dokázal násobiť a deliť približne za 0,003 sekundy s číslami s pohyblivou rádovou čiarkou. Obsahoval 5,5 kB pamäte (1 000 44-bitových slov). Pre vstup používal čítačku diernych štítkov (IBM) a fotoelektrickú čítačku pások. Neskôr bol počítač doplnený feritovou pamäťou, magnetickou bubnovou pamäťou a zariadením na čítanie a zápis magnetických pások. Počítač sa využíval prevažne na vojenské účely.
Firma IBM začala úspešne predávať prvý masovo vyrábaný počítač IBM 650 (predala 1 800 kusov). Počítač sa predával až do roku 1962 a servisná podpora trvala do roku 1969. Rovnako ako počítače rady 700 obsahoval IBM 650 oba druhy vstupno-výstupných zariadení – zariadenie na dierne štítky a jednotku na magnetické pásky. Samotný počítač vážil „iba“ a v základnej výbave pozostával z troch samostatných jednotiek – konzolová jednotka (typ 650), napájacia jednotka (typ 650) a čítačka/razička diernych štítkov (533+537). Počítač mohol byť doplnený diskovou jednotkou (355), čítačkou diernych štítkov (543), razičkou diernych štítkov (544), ovládacou jednotkou (652), pomocnou jednotkou (653), pomocnou alfabetickou jednotkou (654), jednotkou na čítanie a zápis magnetických pások (727) a dotazovacou jednotkou (838).
Bol skonštruovaný prvý programovateľný robot.
V Bellových laboratóriách skonštruovali prvý počítač bez vákuových trubíc s názvom TRADIC (TRAnsistorized DIgital Computer).
Hans Moravec
Hans Moravec (* 30. november 1948, Kautzen, Rakúsko) je kanadský vedec zaoberajúci sa robotikou.
Pôsobí na Carnegie Mellon University. Okrem iného vyvinul technológie strojového videnia a determinácie regiónov záujmu – Regions Of Interest, ROI, v scéne. Vo svojej knihe Mind Children sa zaoberá predpoveďou budúcnosti umelého života.
Vazal
Vazal môže byť:
Vzťah medzi vazalom (v ktoromkoľvek význame) a jeho pánom sa nazýva vazalstvo alebo vazalský vzťah.
Dejiny počítačov
Počítače 2. generácie – skriňové počítače
Firma IBM zostrojila prvý komerčný čisto tranzistorový počítač IBM 702.
Firma IBM uviedla magnetickú diskovú pamäť RAMAC350 (Random Access Method of Accounting and Control). Toto zariadenie obsahovalo 50 oceľových platní s magnetickým povrchom, ktoré boli upevnené vo zvislej šachte, v ktorej sa pohybovali. Čitacie a zapisovacie hlavy stáli na mieste. disk mal kapacitu 5 000 000 bajtov.
Jack Kilby vo firme Texas Instruments navrhol prvý integrovaný obvod.
Firma Siemens postavila prvý plne tranzistorový počítač v Európe.
Bol publikovaný programovací jazyk FORTRAN.
V Česko-Slovensku bol zhotovený prvý počítač SAPO. (Obsahoval relé a elektrónky).
Jean Hoerni predstavil prvý plochý polovodičový tranzistor, vyrobený z tenkých polovodičových vrstiev.
Vznikli programovacie jazyky ALGOL, FORTRAN 2 a LISP. Vznikla prvá počítačová hra SpaceWar. náhľad|Prvá počítačová hra SpaceWar
Počas tohto roku bolo vytvorených vyše 200 programovacích jazykov.
Začali sa vyrábať tranzistory pomocou výrobných liniek.
Spoločnosť DEC predstavila prvý minipočítač PDP-1 (Programmed Data Processor-1). Bol to prvý počítač štandardne vybavený grafickým displejom, na ktorom vznikla i prvá počítačová hra s názvom SpaceWar.
Bol predstavený programovací jazyk COBOL.
Mark Rosenblatt publikoval prácu o perceptróne, ktorá sa stala základom umelej inteligencie.