cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sredna gora
Podnebie
Významné klimatické rozmanitosti pohoria prospievajú nerovnomernému rozloženiu zrážok a ich rozličný režim. Tam, kde sa prejavuje mierne kontinentálne podnebie, a tiež v dosahu horskej klímy, vykazuje množstvo zrážok značne výrazné letné maximum a zimné minimum. Priemerný ročný zrážkový úhrn v pásme s mierne kontinentálnou klímou sa pohybuje medzi 600 a 800 mm a v horskom pásme od 800 do 1200 mm. Tu sa spolu s rastúcou nadmorskou výškou a rastúcim množstvom zrážok výrazne zvyšuje množstvo tuhých zrážok, ako aj dĺžka trvania snehovej pokrývky, ktorá dosahuje 4 - 5 mesiacov. V oblastiach, kde je prechodné kontinentálne podnebie a citeľnejší vplyv stredomorského podnebia, sa zrážkový režim vyznačuje vyrovnanosťou sezónnych zrážok. Zrážkový úhrn v týchto oblastiach je relatívne najmenší a pohybuje sa od 550 do 600 mm.
Hydrografia
náhľad|[[Meander (riečny)|Meandre rieky Topolnica na strednom toku]] Na väčšine Srednej gory majú tu prameniace rieky dažďovo-snehový odtokový režim vďaka pomerne skorému jarnému maximu. To je odrazom nevýraznej snehovej pokrývky a prevažujúceho objemu pluviálnych zrážok na priebeh riečneho prietoku. Na východných najnižšie položených riečnych tokoch výrazne prevažuje dažďový režim. Väčšina z týchto riečnych tokov sa odlišuje dočasne sa prejavujúcim odtokom v dôsledku odlesňovania a degradácie spôsobenej eróziou v povodí, v niektorých prípadoch jasne sa vyznačujúcim krátkodobým odtokom po spádnici.
V dôsledku relatívne malého množstva zadržiavania zrážok nižšou snehovou pokrývkou a silného odparovania je v najvyšších častiach hôr špecifický odtok zhruba 15 l/s/km². V dolnom horskom pásme, predovšetkým vo východnej časti pohoria s malými zrážkovými úhrnmi, značným odparovaním, miernym sklonom a vodopriepustným akumulatívnym podložím sa špecifický odtok znižuje na 1 l/s/km².
S výnimkou západných a severozápadných oblastí v priestore Ichtimanskej Srednej gory, ktoré spadajú do povodia rieky Iskar, patrí zostávajúca časť hôr do povodia rieky Marica. V Srednej gore pramenia rieky Lesnovska a Šipočanica (pravé prítoky Iskaru), ľavé prítoky Marice - Očušnica, Topolnica (a jej prítok Mătivir), Luda Jana (a jej prítok Strelčanska Luda Jana), Potoka, Pjasăčnik (a jeho prítok Kalavaštica), Kavardžiklijska a Sveženska (prítoky Strjamy), Azmak, Brezovska, Omurovska (a jej prítok Novoselska reka), Tekirska, Stara reka, Meričlerska. Martinka a Sazlijka (a jej prítoky Azmaka, Bedečka a Kumrudža) a dva pravé prítoky Tundži - Turijska reka a Gjurlja.
V najužšej časti tiesňavy rieky Topolnica, medzi Ichtimanskou Srednou gorou a Săštinskou Srednou gorou, je postavená priehrada Topolnica.
V dôsledku geologickej stavby pohoria sa na jeho úpätí nachádza mnoho minerálnych prameňov. Na jeho južnom úpätí sa nachádzajú minerálne pramene (od západu na východ): Dolna Baňa, Paseka, Kostenec Panagjurska Baňa, Strelča, Krasnovo, Straro Železare, Chisarja, Starozagorski Bani a Korten. Na severe to sú: mesto Baňa (obština Karlovo), Pavel Baňa, Jagodya, Novozagorska Baňa a slivenské minerálne kúpele.
Pôdy
Pôda v Srednej gore silne závisí od charakteru horninového podložia, nadmorskej výške, charakteristike reliéfu a rozdielnosti bioklimatických podmienok. V dolnom páse hôr s relatívne teplejším a suchším podnebím, listnatými stromami, prevažne dubmi, a prítomnosť značne rozličného pôdotvorného skalného podložia, tvorí súhrn priaznivých podmienok pre rozšírenie vylúhovaných podzolových kambizemí (CMX2). Vo vyššom pásme sú rozšírené svetlohnedé kambizeme (CMD), čo je spôsobené vlhšou a chladnejšou klímou a vlhkomilnou bukovou lesnou vegetáciou spolu so značne odlišným nekarbonátovým skalným substrátom. Na vrcholoch plochých hrebeňov Săštinskej Srednej gory prispeli k rozšíreniu umbrisolov (UM) relatívne drsné horské klimatické podmienky a dobre vyvinuté trávne porasty, spolu s vodonepriepustným geologickým substrátom. V pliocénskych sedimentoch kotlín a v miestach, kde sa na ich obvode vyskytujú vrchné kriedové tufy a tufity, sú rozšírené vertisoly.
Flora a fauna
náhľad|Rezervácia Bogdan Vegetácia v Srednrj gore závisí nielen od charakteru a geografickom rozšírení pôdnych typov, ale aj na charaktere klimatických podmienok, niektorých vlastnostiach reliéfu a hospodárskej činnosti človeka. Lužné pôdy v údolí riek sprevádzajú vlhkomilné trávnaté a lesné porasty (jelša, vŕba, topoľ). Tam, kde sú pôdy tvorené vertisolmi, a na značnej rozlohe svetle hnedých kambizemí prevláda obhospodarovanie a tunajší areál prírodnej vegetácie je znížený na minimum. V miestach, kde sa pozemky svetlohnedých kambizemí neobrábajú, je vegetácia zastúpená dubmi, zatiaľ čo na severných svahoch kopcovitého a podhorského reliéfu sa darí aj hrabom. Vo vyššom pásme sú svetlohnedé kambizemi sprevádzané hustými lesnými porastmi a v Săštinskej Srednej gore zostali v tomto pásme zachované nádherné bukové lesy, ktoré dosahujú na niektorých miestach značného veku. V horných partiách plochých hrebeňov Săštinskej Srednej gory sú na umbrisoloch široko rozšírené trávne porasty, zastúpené rozsiahlymi lúkami a pasienkami.
Pokiaľ ide o faunu v Srednej gore, v podstate tu žijú stredoeurópske druhy zvierat. Z veľkých cicavcov sú tu zástupcovia bylinožravcov ako srnce a diviaky a umelo vysadené jelene. Zo šeliem sa pomerne často vyskytuje líška a veľmi zriedka vlk a medveď. V minulosti sa v Săštinskej Srednej gore vyskytoval aj rys. Rozšírenie plazov a obojživelníkov je v porovnaní so Starou planinou väčšie.
Na území Srednej gory sa nachádza chránené územie Eledžik a chránená prírodná rezervácia Bogdan.
Hospodárstvo
náhľad|Horská chata Srednegorec V Srednej gore, aj vďaka jej nižšej nadmorskej výške, je široko zastúpené kúpeľníctvo a turistický ruch. Je tu postavené a funguje tu pomerne veľké množstvo horských chát.
Theodóros Metochites
Theodóros Metochites (iné prepisy: Theodoros Metochites, Teódoros Metochítis , Teodor Metochit , staršie: Teodor Metochyta , ; * 1270, Nikaia † 13. marec 1332, Konštantínopol) bol byzantský učenec, polyhistor, štátnik, mecenáš umenia pôsobiaci v období tzv. palaiológovskej renesancie. Bol autorom viacerých literárnych diel a listov, jeho žiak Nikéforos Grégoras ho nazval chodiacou (žijúcou) knižnicou/knihou. Niektorými učencami býva považovaný za predchodcu renesančného humanizmu a svojím dielom inšpiroval nasledujúcu generáciu gréckych učencov.
Životopis
Theodóros sa narodil v/okolo roku 1270 do rodiny Metochitovcov, jeho otcom bol pravoslávny klerik Georgia Metochita, obhajca únie so Západom počas vlády Michala VIII. Palaiológa. Pre prounijné názory museli obaja v roku 1283 odísť z Konštantínopola do vyhnanstva do Nikaie. Už v mladosti javil Theodóros záujem o filozofiu a v roku 1290 bol cisárom Andronikom II. pre svoje študijné výsledky a literárnu činnosť povolaný späť. Postupne cisár Theodorovi zveroval rozličné diplomatické a štátne úlohy. V roku 1295 získal titul logothetes tón agelón a logothetes tón oikeiakon. V roku 1298 viedol diplomatickú misiu do Srbska a dojednal sobáš cisárovej dcéry Simonis a srbského cára Milutina. V diele Presbeutikos viažúcom sa k misii poskytol Metochites cenné poznatky o byzantskom vplyve na slovanskú krajinu.
V roku 1305 nahradil svojho bývalého priateľa Nikéfora Chumna v poste hlavného ministra (mesazóna) a úrad si podržal až do roku 1328, keď bol cisár Andronikos II. zvrhnutý. Okrem toho získal v roku 1305 titul logothetes tu geniku (výber daní). V rokoch 1316 až 1321 financoval obnovu monastiera Chóra a nechal vystavať jeho nový kostol. Kláštornej knižnici venoval svoju rozsiahlu zbierku antických diel (vyše 80 autorov). V roku 1321 získal titul veľkého logothéta (megas logothetes). Po úspešnej vzbure proti cisárovi bol Metochites ako jeho prívrženec uväznený a bol mu skonfiškovaný majetok. Samotný Theodóros bol poslaný do vyhnanstva do Didymoteichonu a jeho palác bol zničený. Vrátiť sa do Konštantínopola mu bolo umožnené až v roku 1330, nemohol však ďalej verejne pôsobiť a vstúpil preto do kláštora Chóra, kde o dva roky zomrel.
Dielo
Zaujímala ho astronómia, naopak minimálny záujem javil o teológiu. Pokúsil sa očistiť prírodné vedy od fatalizmu a poverčivosti, či mágie. Bol veľmi sčítaný v antických spisoch Aristotela a Platóna, ako i ďalších gréckych filozofov. Väčšina jeho diel až na listy je zachovaná, no nebola publikovaná.
Zbierka viacerých kratších diel, poznámok a nápadov (120 esejí). Zaoberá sa rozličnými otázkami (filozofia, náboženstvo, etika, astronómia, matematika, fyzika, politika, história,...) Nevyniká originálnosťou (obsahuje eseje na Aristotela, Platóna a Plutarchu), no dokazuje Metochitove rozsiahle encyklopedické znalosti. K byzantskej inteligencii Metochites zaujal kritický prístup a vytýkal jej mŕtvy formálny klasicizmus a helénocentrizmus, ktorý Grékom bránil nájsť múdrosť diel iných národov. V protiklade s byzantskou ideológiou pochopil, že Byzantská ríša nebola dovŕšením, ale len etapou dlhodobého vývoja sveta, ktorý vnímal ako divadlo (pankosmion theatron).
K štúdiu prírodných vied (matematiky a astronómie) Metochita priviedli prvky platónskej filozofie a presvedčenie o nestálosti hmoty.
Leila Abašidzeová
Leila Abašidzeová (neprechýlene: Leila Abašidze, ; * 1. august 1929, Tbilisi† 8. apríl 2018, Tbilisi) bola gruzínska filmová herečka, režisérka a spisovateľka.
Od roku 1940 pracovala vo filmovom štúdiu Gruzínsky film. Vysokoškolské vzdelanie získala na Divadelnom inštitúte Šotu Rustaveliho v Tbilisi. Debutovala ešte ako dieťa v dobrodružnom filme Kadžana (1941) režiséra Konstantina Konstantinoviča Pipinašviliho, avšak do širšieho povedomia sovietskej verejnosti sa dostala vďaka svojej role v romantickej komédii Strekoza. Hrala vo viacerých filmoch, napr. v komédiách Šidlo a Náš dvor.
Eupalinos (architekt)
náhľad|Tunel Eupalinovho akvaduktu Eupalinos (Eupalinos) bol grécky technik a architekt v 6. storočí pred Kr. Eupalinos, syn Naustrofa z Megary, na príkaz tyrana Polykrata navrhol a postavil v 2. polovici 6. storočia pred Kr. (cca 530 pred Kr.) na ostrove Samos tunel (jeden z technických divov antického sveta – Eupalinov tunel) s dĺžkou 1 036 metrov (razili ho z oboch strán), ktorý bol súčasťou vodovodu z terakotového potrubia pre hlavné mesto Pythagorion.
Grécky historik Herodotos o tom uvádza: „''Trochu dlhšie som sa zaoberal obyvateľmi Samu, keďže vybudovali tri stavby, ktoré sú najväčšie v celom Grécku. Cez vŕšok asi stopäťdesiat siah vysoký vykopali zdola tunel s dvomi otvormi. Dĺžka tunelu je sedem stadií, výška a šírka po osem stôp. Cez celý tento tunel je vykopaný druhý kanál, hlboký dvadsať lakťov a široký tri stopy a cezeň sa potrubím vedie voda zo silného prameňa do mesta. Staviteľom tohto tunelu bol Eupalinos z Megary, syn Naustrofov. Druhá je hrádza v mori...''“
Chaussy
Chaussy môže byť:
W motor
W motor môže byť:
Chaux
Chaux môže byť:
Tac
tac je linuxový príkaz, ktorý umožňuje riadok-po-riadku zobraziť obsah súborov, ale výsledne vypisovanie začína vypisovať od posledného po prvý riadok. Tac nevypisuje obsah každého riadku opačne, iba mení poradie výstupných riadkov. Meno programu je nazvané analogický voči programu cat.
Implementácie
Príkaz alebo program je implementovaný v GNU coreutils alebo v BusyBox.
Scuderia AlphaTauri
Scuderia AlphaTauri je taliansky tím a konštruktér, ktorý preteká v F1. Je jedným z dvoch tímov, ktoré vlastní Red Bull; druhým je Red Bull Racing. Tím do roku 2019 pretekal pod názvom Toro Rosso, no od roku 2020 bol premenovaný, kvôli propagácii značky módneho oblečenia AlphaTauri. Tím už nie je prezentovaný ako dcérsky tím Red Bull Racingu, ale ako dva sesterské tímy.
2020
V debutovej sezóne boli tímovými jazdcami Pierre Gasly a Daniil Kvyat. Gasly dosiahol svoje prvé víťazstvo počas Veľkej ceny Talianska a zároveň sa stal prvým francúzskym jazdcom, ktorý vyhral Veľkú cenu od roku 1996, kedy Olivier Panis vyhral Veľkú cenu Monaka.
2021
Pre rok 2021 Kvyata nahradil japonský jazdec Yuki Tsunoda, ktorý rok predtým dosiahol tretie miesto v šampionáte Formuly 2.
Kompletné výsledky v F1
* Sezóna prebieha
Chavagnac
Chavagnac môže byť:
Forest Lawn Memorial Park
Forest Lawn Memorial Park môže byť:
Jû-Belloc
Jû-Belloc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jačmenná ulica (Bratislava)
Jačmenná ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Vajnory a nazvaná bola podľa jačmeňa.
Ulica je situovaná blízko centra Vajnor a v čase dožinkových osláv je niekedy pre dopravu uzavretá.
Rovnaký názov mala aj ulica v Petržalke pred výstavbou panelového sídliska.
Basketbal na Juhoamerických hrách 2018
Basketbal na Juhoamerických hrách 2018 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2018. Konal sa v meste Quillacollo, v Bolívii v dňoch od 27. mája7. júna 2018, za účasti 6 mužských a 6 ženských tímov. Pôvodne sa na turnaji malo predstaviť aj družstvo mužov 🇻🇪, ale z dôvodu nedostatočnej prípravy a vynaloženia prostriedkov na ňu Venezuelská basketbalová federácia stiahla svoje družstvo. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1978 a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Coliseo Polideportivo Evo Morales.
Ruhpolding
Ruhpolding je obec v okrese Traunstein v juhovýchodnom Bavorsku, spolkovej krajine Nemecka. Nachádza sa na juhu regiónu Chiemgau v Alpách. Obec obýva približne 6 400 ľudí.
Basketbal na Juhoamerických hrách 2018
V kategórii mužov zvíťazil 🇵🇾, u žien zasa vyhrala 🇨🇴, ktorá na turnaji vyhrala všetky zápasy.
Ruhpolding
V Ruhpoldingu je biatlonová trať, každoročne sa tu odohrávajú preteky Svetového pohára v biatlone. Konali sa tu aj biatlonové majstrovstvá sveta v rokoch 1979, 1985, 1996 a 2012.
Basketbal na Juhoamerických hrách 2018
Účastníci
Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2018.
Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2017.
Chavannes
Chavannes môže byť:
Ruhpolding
História
Názov „Ruhpolding“ pochádza z bavorského slova Rupoltingin a znamená „ľudia silného a slávneho“. Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1193, vtedy je nazývaná Ruhpoldingen.
Forest Lawn Memorial Park (Hollywood Hills)
Forest Lawn Memorial Park je cintorín vo forme parku, v Hollywoode v Los Angeles. Tiež je jedným zo šiestych cintorínov od spoločnosti „Forest Lawn Memorial Parks & Mortuaries“ a nachádza sa na 6300 Forest Lawn Drive, v Los Angeles, v štvrti Hollywood Hills. Je častým miestom posledného odpočinku mnohých známych osobností zo šoubiznisu.
Ruhpolding
História
Do obce bola zavedená železnica v roku 1895. Od roku 1948 sa Ruhpolding považuje za známy wellness a turistický rezort, najmä vďaka zimným športom. Údaje o počte ubytovaných z polovice 50. rokov dvadsiateho storočia hovoria o 600 000 prenocovaniach za rok. Toto číslo v roku 1991 vzrástlo na 1 122 732 prenocovaní ročne.
Forest Lawn Memorial Park (Hollywood Hills)
História
Okrem niekoľkých ďalších cintorínov Forest Lawn Memorial existuje aj šesť pamätných parkov Forest Lawn americkej spoločnosti „Forest Lawn Memorial Parks & Mortuaries“, medzi ktoré patrí aj Hollywood Hills. Prvý cintorín Forest Lawn založil v roku 1917 Hubert Eaton v Glendale, ktorý pevne veril v šťastný život po smrti. Keďže považoval tradičné cintoríny za príliš tmavé a smutné, vytvoril podľa svojich predstáv cintorín, ktorý bol skôr priestranným parkom s fontánami, vysokými stromami, sochami a širokými trávnikmi. Predtým, ako sa oblasť používala ako cintorín, slúžila ako miesto pre niekoľko filmov vrátane filmu Narodenie národa od Davida Wark Griffitha.
Chazelles
Chazelles môže byť:
Chelles
Chelles môže byť:
Chazeuil
Chazeuil môže byť:
Chenay
Chenay môže byť:
Pevnosť Boyard (rozlišovacia stránka)
Pevnosť Boyard môže byť:
Nebeská cirkev Kristova
náhľad|457x457bod|Bohoslužba Nebeskej cirkvi Kristovej v Benine. Nebeská cirkev Kristova (angl. Celestial Church of Christ ) bola založená 29. septembra 1947 Josephom Oshoffaom v Benine. Oshoffa mal Božské zjavenie, po ktorom sa cítil povolaný na uzdravovanie, oživovanie mŕtvych, modlitbu a na založenie nového kresťanského spoločenstva. Volal sa reverendom, prorokom, pastorom a zakladateľom Nebeskej cirkvi Kristovej, ktorá bola v roku 1965 uznaná a schválená ako oficiálna.
Charakteristika
Nebeská cirkev Kristova sa vymedzila proti synkretizmu kresťanstva a vodunu a prísne svojim stúpencom zakazuje účasť na akejkoľvek forme modlárstva, fetišizmu, obradoch či rituáloch spätých s vodunom. Oshoffa tvrdil, že je povolaný na misiu v boji proti Satanovi, vodunským zasvätencom a ostatným silám zla. Nebeská cirkev Kristova kladie dôraz na štúdium Biblie, pričom používa Bibliu kráľa Jakuba – anglický preklad Písma pre anglikánsku cirkev z roku 1611. Cirkev vydáva odporúčania a zákazy v oblasti viery (monoteizmus vylučujúci africké kulty, vyzúvanie topánok pri bohoslužbe i modlitbe, oddeľovanie mužov a žien pri bohoslužbe...), stravovanie (zákaz konzumácie bravčového mäsa a alkoholu) alebo odpočinku (zákaz tabaku a ďalšie). V súčasnosti (2022) sa k Nebeskej cirkvi Kristovej v Benine hlási viac ako 500 000 ľudí a cirkev má svojich stúpencov aj v ďalších krajinách nielen v Afrike. Podľa afrikanistu a teológa O. Havelky sa veriaci k bohoslužbe schádza v bielych odevoch na rozdiel od ostatných kresťanských cirkví v Benine. Bohoslužby Nebeskej cirkvi sa podľa Havelku často konajú vo verejnom priestore, kdekoľvek je dostatok miesta, napr. na pláži alebo v parku. Verejná liturgia má misijný charakter.
Pri pastierni
Pri pastierni v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Vajnory a nazvaná bola podľa pastierne.
Na ulici je zberný dvor na bioodpad alebo zelený odpad, v roku 2017 v prevádzke v piatok a sobotu od 17. marca do 18. novembra.
Juillac (Gers)
Juillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chenereilles
Chenereilles môže byť:
Zoznam piesní Oľgy Záblackej
Toto je zoznam piesní speváčky, moderátorky, scenáristky, dramaturgičky, režisérky, producentky a textárky Oľgy Záblackej.
Zoznam
poz. - pieseň - (autor hudby piesne / autor textu piesne)
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Chérancé
Chérancé môže byť:
Cherré
Cherré môže byť:
Renáta Lotrinská
Renáta Lotrinská (* 20. apríl 1544, Nancy, Francúzsko† 22. máj 1602, Mníchov, Nemecko) bola lotrinská princezná a sobášom bavorská vojvodkyňa.
Narodila sa v Nancy ako druhé dieťa a najstaršia dcéra Františka I., vojvodu lotrinského a Kristíny Dánskej. Jej prarodičmi z otcovej strany boli Antoine, lotrinský vojvoda a Renée z Bourbon-Montpensier, a z matkinej strany dánsky kráľ Kristián II. a Izabela Habsburská.
Životopis
Renáta bola svojimi súčasníkmi opísaná ako veľmi krásna a žiadaná žena. V roku 1558 o jej ruku požiadal princ Viliam I. Oranžský. Matka Kristína odmietla nápad lotrinského kardinála vydať Renátu za princa z Joinville, alebo za syna španielskeho kráľa, Juana. V roku 1561 plánovala svoju dcéru vydať za dánskeho kráľa Frederika III., ale vypuknutie severskej sedemročnej vojny medzi Dánskom a Švédskom tieto jej plány prekazilo. Od roku 1565 do roku 1567 Kristína rokovala so švédskym kráľom Erikom XIV. Snažila sa o spojenectvo medzi Švédskom a Dánskom, a to prostredníctvom jeho sobáša s Renátou. Plánovanie manželského spojenectva medzi Lotrinskom a Švédskom definitívne skončilo v roku 1567, keď sa kráľ Erik oženil so svojou neurodzený milenkou Karin Månsdotter.
Dňa 22. februára 1568 sa Renáta v Mníchove vydala za Viliama, dedičného princa Bavorska. Veľkolepý obrad bol detailne popísaný v diele Dialoghi od Massima Troianoa. Na oslavy trvajúce 18 dní prišlo asi 5 000 hostí. Hudbu na oslavy zložil Orlando di Lasso.
Renátin manželstvo bolo šťastné. Manželia žili v jezuitskom Kollegienbau v západnej časti Mníchova. Renáta sa starala o chorých, chudobných a pútnikov, v čom ju manžel plne podporoval. Od roku 1579, kedy sa Viliam stal bavorským vojvodom, trávila väčšinu času v Herzogspitalkirche, ktorý v roku 1555 založil jej svokor.
Zomrela v Mníchove vo veku 58 rokov. Jej hrob sa nachádza v kostole sv. Michala, ktorého vysviacka bol posledným dôležitým bodom v živote Renáty a jej manžela. Bola uctievaná ako svätá, ale nikdy nebola svätorečená. Manžel ju prežil o dvadsať štyri rokov, zomrel v roku 1626.
Medzi jej priamych potomkov patrila Joséphine de Beauharnais (1807 – 1876) Joséphine de Beauharnais, ktorá sa v roku 1823 stala manželkou budúceho švédskeho a nórskeho kráľa Oskara I. Renáta je tak predkom Karola XV., kráľa Švédska a Nórska, a Kristiána X., kráľa Dánska. Všetci súčasní panovníci škandinávskych krajín sú Renátinými priamymi potomkami. Medzi jej ďalších početných významných potomkov patria František Jozef I. a Maximilián I. Mexický.
Rímske kasárne (Chisaria)
Rímske kasárne, alebo Kasárenské budovy , prípadne Kasárenský komplex  mesta Diocletianopolis sú ruiny rímskeho kasárenského komplexu, ktoré sa nachádzajú v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Dejiny
Kasárenský komplex bol postavený v priebehu druhej polovice 4. storočia, pri o niečo skôr postavených hradbách. V 5. storočí boli kasárne poškodené Hunmi, boli však opravené a obnovené. Vojenská posádka Diocletianopolu následne existovala a zdržiavala sa v priestoroch kasárenského komplexu pravdepodobne až do prelomu 6. a 7. storočia.
V období raného stredoveku, teda v priebehu 8. a 9. storočia, sa na území bývalého Diocletianopolu usadili slovanskí osadníci, ktorí budovy bývalých rímskych kasární začali využívať ako obytné budovy.
Charakteristika
Kasárenský komplex Diocletianopolu sa rozprestieral z vnútornej časti po celej dĺžke južných a časti východných hradieb antického mesta.
Ide o sústavu stavieb, ktorú tvoria obdĺžnikové budovy rovnobežné s pevnostnou stenou. Jednotlivé kasárenské budovy od seba boli oddelené širokými koridormi, ktorými sa vstupovalo aj do pevnostných veží. Väčšina z budov sa nachádzala v tesnej blízkosti vnútornej steny hradieb, niektoré budovy boli s hradbami aj priamo konštrukčne spojené. Budovy pozostávajú z dvoch typov priestorov, skladových a obytných, ​​vzhľadom na hrúbku ich deliacich stien a mohutné klenby možno usúdiť, že budovy boli dvojpodlažné.
Komplex obývala vojenská posádka v počte približne 600 mužov.
Dostupnosť
Exponované a prístupné sú časti kasárenského komplexu, ktoré sa nachádzajú západne od hlavnej južnej brány Diocletianopolu.
Púchovská ulica (Bratislava)
Púchovská ulica v Bratislave sa nachádza v mestských častiach Rača a Vajnory a nazvaná bola podľa mesta Púchov.
Veronika Strapková
Veronika Strapková (* 11. jún 1990, Bratislava) je slovenská herečka. Študovala na VŠMU v Bratislave. Ovláda slovenčinu, maďarčinu a angličtinu. 11. novembra 2016 vydala svoj hudobný album s názvom Puzzle.
Kabinet Spojených štátov amerických
náhľad|Kabinet [[Donald Trump|Donalda Trumpa pri zasadnutí v Bielom dome, 2017]] Kabinet Spojených štátov amerických alebo Vláda Spojených štátov amerických (po anglicky Cabinet of the United States) je súčasť výkonnej vetvy Federálnej vlády Spojených štátov amerických. Okrem postu viceprezidenta nie je kabinet ukotvený Ústavou Spojených štátov amerických, no tá ho predpokladá, pretože jej 2. článok hovorí, že si prezident vyhotovuje poradný zbor, XXV. dodatok ústavy potom umožňuje viceprezidentovi s podporou "väčšiny členov vlády" vyhlásiť prezidenta nespôsobilým výkonu funkcie. Navyše si ústava vynucuje súhlas Senátu, hornej komory Kongresu, s vymenovaním člena vlády. Volený viceprezident schváleniu nepodlieha.
História
V celej histórii Spojených štátov amerických však Senát odmietol iba deväť nominantov prezidenta na ministra. V 20. storočí sa to stalo trikrát, naposledy v roku 1989, kedy Senát odmietol potvrdiť Johna Towera do funkcie ministra obrany kvôli jeho problémamy s alkohohol, promiskuite a vzťahmi s výrobcami zbraní. Senát schvaľuje ministra jednoduchou väčšinou. Naopak, pri odvolávaní ministra nie je prezident limitovaný žiadnou inou mocou a v tomto zmysle je kabinet stále iba zborom poradcov ( bolo to potvrdené rozhodnutím Najvyššieho súdu z roku 1926 v kauze Myers vesus Spojené štáty americké ). Minister môže byť odvolaný aj na základe žaloby Snemovne reprezentantov a následného "súdu" Senátu, a to za "zradu, korupciu alebo iné vážne zločiny" ( 2. článok Ústavy ). Prezident môže vymenovať za členov kabinetu aj svojich poradcov z Výkonnej kancelárie prezidenta a vedúcich federálnych agentúr, aj keď im to nedáva žiadne ďalšie právomoci, okrem možnosti zúčastňovať sa na schôdzach vlády. náhľad| Kabinet [[Richard Nixon|Richarda Nixona v Cabinet Room Bieleho domu, 1969]] Jednotliví členovia vlády, okrem prezidenta, viceprezidenta a uvedených poradcov, vedú tzv. departmenty (United States federal executive departments ), do slovenčiny zvyčajne prekladané ako ministerstvá ( hoci tento pojem by mal byť skôr vyhradený pre parlamentné a poloprezidentské politické systémy ). Prezident má podľa 2. článku ústavy právo vyžiadať si osobné schválenie každého ministrovho rozhodnutia. Sám minister však o súhlas prezidenta žiadať nemusí.
Ústava nestanovuje, koľko má byť departmentov ich právomoci. Prvým prezidentom, ktorý si poradný zbor sformoval do systému departmentov, bol George Washington. Jeho vláda mala iba štyroch členov: minister zahraničia Thomas Jefferson, minister financií Alexander Hamilton, minister vojny Henry Knox a generálny prokurátor Edmund Randolph. Viceprezident John Adams nebol členom Washingtonovho kabinetu, pretože post viceprezidenta bol v začiatkoch Spojených štátov amerických ( a ešte v 19. storočí ) vnímaný ako legislatívny. Viceprezident pôvodne predsedal Senátu a pojem viceprezident znamenal hlavne to, že ide o nástupcu prezidenta v prípade, že by prezident zomrel, alebo nemohol vykonávať svoju funkciu.
Až v 20. storočí začali byť viceprezidenti zaraďovaní do vládnych kabinetov (zhruba na pozíciu podpredsedu vlády, ako sa obvykle nazýva v európskych parlamentných systémoch ). Formálne je však dodnes viceprezident predsedom Senátu, hoci fakticky ho neriadi. V minulosti existovali pokusy postavenie ministrov voči prezidentovi posilniť po vzore parlamentných systémov. Hlavné ťaženie viedol v polovici 19. storočia minister zahraničia William H. Seward, no prezident Abraham Lincoln tieto snahy rázne zastavil. Zástancom parlamentného modelu, pred svojím vstupom do politiky bol aj právnik Woodrow Wilson, no akonáhle sa sám stal prezidentom, svoje postavenie na úkor ministrov nijako neoslabil. Prezident Ronald Reagan zaviedol systém siedmich vládnych rád, ktoré preskúmavajú vládne rozhodnutia. Tento systém sa používa dodnes. Kabinet USA zasadá v Bielom dome vo Washingtone, v tzv. Cabinet Room.
V roku 1814 sa podarilo Britom vo vojne proti svojej bývalej kolónii mesto Washington vypáliť. A práve táto udalosť mala za následok, že manželka vtedajšieho prezidenta Ameriky, Dolly Madisonová, dala začiernenú budovu vyfarbiť na bielo.
A odvtedy nesie táto budova aj pomenovanie Biely dom. V oficiálnych dokumentoch sa tento názov však začal používať až v roku 1901, a to v listoch vtedajšieho prezidenta Theodora Roosevelta, Jr.
Vláda Joea Bidena
náhľad|[[Prezident Spojených štátov|Prezident Joe Biden]] Prezidentskú prísahu Joe Biden zložil 20. januára 2021 a ujal sa úradu. Všetkých členov vlády, okrem viceprezidentky Kamala Harrisovej, prezident navrhol do úradu, s ich nutným potvrdením Senátom Spojených štátov. Iba viceprezidentka volená vo voľbách a riaditeľ kancelárie Bieleho domu nepodliehali senátnemu schváleniu.
Prezident je volený na spoločnej kandidátnej listine s viceprezidentom a obaja majú zhodný štvorročný mandát. V úrade, ktorého sa ujímajú 20. januára následujúceho roku po voľbách. Môžu zotrvať maximálne dve funkčné obdobia.
Biden po nástupe do úradu povýšil do vládnej úrovne predsedu Rady ekonomických poradcov a úrad veľvyslanca pri OSN, ktoré prezident Donald Trump z kabinetnej pozície degradoval. Novo zaradil do tejto úrovne aj Úrad pre vedu a techniku.
Ministerka vnútra Deb Haalandová sa stala prvým domorodým Američanom v histórii ministerských úradov a po Hooverovom viceprezidentovi Charlesovi Curtisovi druhým takýmto členom amerických vlád. Alejandro Mayorkas nastúpil do úradu ministra vnútornej bezpečnosti ako prvý prisťahovalec.
Forest Lawn Memorial Park (Glendale)
Forest Lawn Memorial Glendale je pamätný park v meste Glendale, v Kalifornii a je jedným zo šiestich cintorínov americkej spoločnosti „Forest Lawn Memorial Parks & Mortuaries“. Je to prvý zo série neskorších pamätných parkov Forest Lawn Memorial Park v USA a Kanade. Je v ňom pochovaných niekoľko známych osobností.
Kabinet Spojených štátov amerických
Vláda Joea Bidena
Adresa:
Forest Lawn Memorial Park (Glendale)
História
Forest Lawn Memorial Park Glendale bol založený v roku 1906 ako neziskový cintorín niekoľkými obchodníkmi zo San Francisca. Od roku 1917 je považovaný za pamätný park. Jeho zakladateľ Hubert L. Eaton bol presvedčený o šťastnom živote po smrti a myslel si, že väčšina cintorínov sú škaredé a chcel vytvoriť oddychové miesto, ktoré by odrážalo jeho optimistické myšlienky o smrti.
Súčasný stav
Na cintoríne sa tiež nachádzajú tzv. uzavreté záhrady, ktoré nie sú prístupné verejnosti, kde majú svoje hrobky niekoľko osobností ako napríklad Walt Disney, Michael Jackson či Elizabeth Taylor.
Kabinet Spojených štátov amerických
Vláda Joea Bidena
1600 Pennsylvania Avenue
Forest Lawn Memorial Park (Glendale)
Súčasný stav
Forest Lawn Memorial Park Glendale má tri kaplnky v ktorých niekoľko známych osobností, ako napríklad Jane Wyman či Ronald Reagan, mali v kaplnkách svadbu. Na celom parku je pochovaných viac ako 335 000 ľudí a každý rok ho navštívi viac ako milión ľudí. V roku 2009 sa objavil priveľký záujem o návštevu cintorína kvôli smrti Michaela Jacksona.
Chessy
Chessy môže byť:
Kabinet Spojených štátov amerických
Vláda Joea Bidena
Washington, D.C. 20500
Viceprezidentka a ministri
Vládu tvorí viceprezidentka a pätnásť členov kabinetu stojacich v čele federálnych úradov výkonnej moci - ministerstiev, zoradených podľa línie nástupníctva do úradu prezidenta. Niektorí ďalší členovia administratívy majú postavenie na úrovni vlády.
Ďalšie vysoké pozície v administratíve
náhľad| Vláda Joea Bidena, marec 2021
Externé odkazy
https://www.whitehouse.gov/
https://cz.usembassy.gov/cs/federalni-vlada-usa/
http://www.bbc.co.uk/czech/specials/1836_us_government/page5.shtml
Justian
Justian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chevillon
Chevillon môže byť:
Ncurses
ncurses (new curses) je programátorská knižnica poskytujúca aplikačné programovacie rozhranie (API), ktoré umožňuje programátorovi vytvárať používateľské rozhranie v textovom režime spôsobom nezávislým od terminálu. Je to sada nástrojov na vývoj aplikačného softvéru podobného „GUI“, ktorý beží v emulátore terminálu. Tiež optimalizuje zmeny obrazovky tak, aby sa znížila latencia pri používaní prostredníctvom vzdialeného shellu.
Ncurses je možné použiť v rôznych programovacích jazykoch, vrátane Ada, Python, Gambas, Ruby, PHP, JavaScript, a Perl.
História
Od novej verzie je ncurses slobodný softvér emulácii curses knižnicu zo System V Release 4.0 (SVr4), ktorý bol sám o sebe vylepšením voči pozastavenému vývoju curses knižnice z 4.4 BSD. Štandard XSI Curses vydaný spoločnosťou X/Open je výslovne a úzko modelovaný v UNIX System V.
curses
Prvá knižnica curses bola vyvinutá na Kalifornskej univerzite v Berkeley pre operačný systém BSD okolo roku 1980 na podporu textovej adventúry Rogue. Hra pôvodne používala knižnicu termcap, ktorá sa používala v iných programoch, napríklad v editore vi.
pcurses
Okolo roku 1982 začal Pavel Curtis pracovať na freewarovom klone curses knižnice Bell Labs s názvom pcurses, ktorá do roku 1986 bola spravovaná viacerými ľuďmi.
ncurses
Knižnica pcurses sa ďalej vylepšovala, keď sa jej vývoja koncom roku 1991 ujal Zeyd Ben-Halim. Nová knižnica bola vydaná ako ncurses v novembri 1993, pričom verzia 1.8.1 bola prvým hlavným vydaním. Ďalšie prácu, prostredníctvom verzie 1.8.8 (M1995), viedol Eric S. Raymond, ktorý pridal do knižnice formuláre a menu napísané Juergenom Pfeiferom. Od roku 1996 ju udržiava Thomas E. Dickey.
Väčšina volaní ncurses sa dá ľahko preniesť na staré curses knižnice. Implementácie knižnice curses zo System V môžu podporovať programy curses BSD iba s novou kompiláciou. Niekoľko oblastí je však problematických, napríklad manipulácia s veľkosťou terminálu, pretože staré curses nemajú na to žiaden ekvivalent.
Terminálová databáza
Ncurses môžu používať buď terminfo (s rozšíriteľnými údajmi), alebo termcap. Ostatné implementácie curses používajú všeobecne terminfo; menšina používa termcap. Máloktorá používa oboje (mytinfo bola staršia výnimka).
Licencia
Ncurses je súčasťou projektu GNU. Je to jeden z mála GNU projektov, ktorý sa nedistribuuje pod GNU GPL alebo LGPL, ale distribuuje sa na základe permissive free software licence, podobnej licencii MIT. Je to dôsledkom dohody s FSF v čase, keď vývojári udeľovali svoje autorské práva.
Keď bola uzavretá dohoda o postúpení práv na FSF, existovala klauzula, ktorá uvádzala: "Nadácia sľubuje, že akákoľvek distribúcia Balíka alebo akejkoľvek práce „založenej na Balíku“, ktorá sa uskutoční pod kontrolou Nadácie alebo jej zástupcov alebo nadobúdateľov, sa uskutoční za podmienok, ktoré výslovne a trvalo umožňujú každému, kto vlastní kópiu diela, na ktoré sa vzťahujú podmienky, a s presným oboznámením s týmito podmienkami, za účelom ich redistribúcie rozmnoženiny diela komukoľvek za rovnakých podmienok."Podľa správcu Thomasa E. Dickeyho to vylučuje zmenu licencie na GPL v akejkoľvek verzii, pretože by to obmedzovalo programy, ktoré sa budú s knižnicami linkovať.
Programy využívajúce ncurses
Existujú stovky programov využívajúcich ncurses. Niektoré, napríklad GNU Screen a w3m, využívajú iba rozhranie termcap a správu obrazovky vykonávajú sami. Ostatné, napríklad GNU Midnight Commander a YaST, využívajú programovacie rozhranie curses.
Juilles
Juilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Chèvreville
Chèvreville môže byť:
Lipka (prírodná pamiatka)
Lipka je prírodná pamiatka ev. č. 212 neďaleko obce Vimperk v okrese Prachatice. Oblasť spravuje Správa NP a CHKO Šumava.
Predmetom ochrany je náletový les na podmáčaných lúkach. Bývalá lokalita vzácneho všivca žezlovitého
Westwood Village Memorial Park Cemetery
Westwood Village Memorial Park Cemetery je cintorín v západnej časti Los Angeles, ktorý bol založený v roku 1905. Známy je tiež kvôli miestu posledného odpočinku osobností ako napríklad Marilyn Monroe či Hugh Hefner.
Antický odeon (Plovdiv)
Antický odeon, známy aj ako len Odeon ,     prípadne Buleutérion , sú ruiny antického rímskeho buleutérionu a neskôr odeonu, ktoré sa nachádzajú v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Kultúrna pamiatka národného významu v rámci komplexu plovdivského rímskeho fóra.
Ďalšie názvy
Plovdivský antický odeon je známy aj pod zľudovelými názvami Malé antické divadlo a Malý antický amfiteáter.
Lokalita
Antický odeon mesta Filipopolis leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na námestí „Centralen“ (, doslova Centrálne námestie)  severne od dnešnej budovy centrálnej plovdivskej pošty. Nachádza sa v severovýchodnom rohu komplexu fóra antického mesta Filipopolis (agory). Západne od budovy odeonu sa nachádzala antická budova filipopolskej bibliotéky.
Dejiny
Budova zohrávala dôležitú úlohu v živote obyvateľov antického Filipopolu. Na základe uskutočnených prieskumov bolo zistené, že budova prešla v priebehu 1.4. storočia celkovo štyrmi etapami výstavby. V prvotnej podobe bola postavená v priebehu 1. storočia. Stavba bola v tom čase postavená, aby slúžila ako buleutérion, teda miesto určené pre zasadania mestskej rady Filipopolu,   ktorý bol v tom čase hlavným mestom rímskej provincie Trácia.
Po ďalších troch etapách výstavby, z ktorých najvýznamnejšia bola prestavba v polovici 3. storočia bola budova prestavaná na odeonteda malé kryté divadlo pre konanie predovšetkým hudobných a literárnych, ale aj iných kultúrnych podujatí.
Novodobé dejiny
V súčasnosti sa v reštaurovanom objekte s kapacitou približne 350 miest pravidelne konajú rôznorodé divadelné a hudobné podujatia. Komplex je taktiež voľne prístupný.
Charakteristika
Budova bola súčasťou fóra (agory) antického Filipopoluadministratívneho, ekonomického, kultúrneho a náboženského centra mesta. Slúžila najskôr ako buleutérion, po prestavbách v 2.4. storočí ako odeon.
Pôdorys komplexu je štvorcový. Po prestavbe obsahoval komplex odeonu všetky prvky krytej divadelnej budovy. Západná fasáda bola vo vrchnej časti ukončená mramorovým stĺporadím, ktoré sa zachovalo do súčasnosti. Komplex odeonu pozostáva z cavey (vrchná časť antického teatrónu), ktorá je podopieraná masívnymi tehlovými kužeľovými klenbami, budovy skene a orchestru (javiska). Skene bolo pomerne úzke, jeho dĺžka však pokrývala celú šírku cavey. Bolo dvojposchodové. Proscénium (pódium) bolo o 1,50 m vyššie ako úroveň orchestra. Orchester má pôdorys v tvare podkovy. Podlaha orchestru ako aj sedačky a niektoré ďalšie časti stavby boli obložené mramorovými doskami. Vo fasáde pri skene sa nachádzal dvojposchodový portikus, ktorý bol postavený v rímsko-korintskom štýle. Parodosy (bočné vchody) sa nachádzali na južnej strane (od ambulatia agory) a na východnej strane (z hlavnej ulice). Budova bola zastrešená drevenou konštrukciou.
Kapacita budovy bola 300350 miest.
Nálezy
V priebehu archeologického prieskumu objektu boli objavené rôzne mramorové fragmenty, nadpis na podstavci sochy imperátora, galéria so zachovanými antickými stenami, mramorové stĺpy ako aj 87 strieborných mincí.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Rok zapísania na zoznam kultúrnych pamiatok: 1995
Dôvod udelenia štatútu: archeologická hodnota komplexu
Chevrières
Chevrières môže byť:
Chezelles
Chezelles môže byť:
Chiddes
Chiddes môže byť:
Chirac
Chirac môže byť:
Igney
Igney môže byť:
Igé
Igé môže byť:
Sierraleonské národné futbalové mužstvo
Sierraleonské národné futbalové mužstvo reprezentuje Sierra Leone na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1960. Sierra Leone sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili trikrát v rokoch 1994, 1996 a 2021. Vo všetkých prípadoch skončili v skupine.
Externé zdroje
https://slfa.sl/
Jazevčí
Jazevčí je národná prírodná rezervácia ev. č. 1032 severovýchodne od obce Javorník v okrese Hodonín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Biele Karpaty.
Nachádza sa na ľavom údolnom svahu Veličky a v údolí jej ľavostranného prítoku, na svahoch Hradiště a kóty 523 m, v nadmorskej výške 340 až 450 m, asi 3 km severovýchodne od obce Javorník.
Ochrana
Predmetom ochrany sú krajinársky veľmi hodnotné prirodzené lúčne spoločenstvá Bielych Karpát s hojným výskytom vstavačovitých, chránených a ohrozených ďalších druhov rastlín a živočíchov a ochrana minerálnych prameňov.
Sekunda (rozlišovacia stránka)
Sekunda (nesprávne [bohemizmus]: vterina) môže byť:
Sekunda môže byť aj:
Anfinsenova dogma
Anfinsenova dogma, známa i ako termodynamická hypotéza, je postulát molekulárnej biológie, ktorý hovorí, že tvar bielkovín je daný ich sekvenciou. Presnejšie hovorí, že natívna štruktúra bielkovín, aspoň pre malé globulárne bielkoviny, je pri štandardných podmienkach určená len poradím aminokyselín danej bielkoviny. Toto tvrdenie vyslovil nositeľ Nobelovej ceny Christian B. Anfinsen na základe svojho výskumu skladania ribonukleázy A. Tento postulát tvrdí, že za daných podmienok (teplota, koncentrácia roztoku a jeho zloženie atď.), pri ktorom prebieha skladanie bielkoviny, je natívna štruktúra bielkoviny jedinečným, stabilným a kineticky dostupným minimom voľnej energie. Inak povedané, existujú tri podmienky pre tvorbu unikátnej štruktúry bielkoviny:
Výnimky
Niektoré bielkoviny vyžadujú pomoc od iných bielkovín, tzv. šaperónov, aby sa správne poskladali. Toto možno pokladať za výnimku z Anfinsenovej dogmy. Šaperóny však evidentne nemenia finálnu štruktúru bielkoviny a primárne napomáhajú predchádzať agregácii bielkovín pred tým, než sa bielkoviny správne poskladajú. Minimálne niektoré šaperóny sú však vyžadované na to, aby sa cieľové proteíny správne poskladali.
Mnohé bielkoviny sa môžu agregovať alebo chybne poskladať. Príkladom takýchto bielkovín sú prióny, ktoré predstavujú stabilné konformácie bielkovín, ktoré sa lišia od natívnej štruktúry daných bielkovín. V prípade bovinnej spongiformnej encefalopatie sa natívne bielkoviny preskladajú a zmenia svoju konformáciu, čo vedie k smrteľnému hromadeniu amyloidov. Medzi ďalšie choroby, pri ktorých dochádza k tvorbe amyloidov a ktoré takisto predstavujú výnimky z Anfinsenovej dogmy, patrí Alzheimerova choroba a Parkinsonova choroba.
Niektoré bielkoviny majú viacero natívnych štruktúr a menia svoj tvar podľa externých faktorov. Príkladom je bielkovinový komplex KaiB, ktorý mení svoj fold v priebehu dňa a funguje ako hodiny pre sinice. Predpokladá sa, že 0,5-4 % bielkovín v PDB menia svoj tvar. Zmena štruktúry je poháňaná interakciou bielkoviny s malými ligandmi alebo inými bielkovinami, chemickou úpravou bielkoviny (napr. fosforyláciou) alebo zmenou okolitých podmienok, napríklad teploty, pH alebo membránového potenciálu. Každá štruktúra môže odpovedať buď globálnemu minimu voľnej energie bielkoviny za daných podmienok, alebo kineticky zachytenému vyššiemu lokálnemu minimu voľnej energie.
L-aspartát-4-semialdehyd
L -aspartát-4-semialdehyd je derivát kyseliny asparágovej. Je to dôležitý medziprodukt v aspartátovej dráhe, čo je metabolická dráha prítomná u baktérií a rastlín. Aspartátová dráha vedie k biosyntéze rôznych aminokyselín z aspartátu, konkrétne lyzínu, metionínu a treonínu.
Aspartátová dráha
Táto metabolický dráha je prítomná u baktérií a rastlín, ktoré premieňajú aspartát na ďalšie produkty pomocou série niekoľkých reakcií. L -aspartát-4-semialdehyd je jedným z prvých medziproduktov tejto dráhy a predstavuje miesto, kde sa dráha delí na jednotlivé časti.
Keďže táto dráha nie je prítomná u ľudí a ostatných živočíchov, aminokyseliny, ktoré vznikajú z L -aspartát-4-semialdehydu (lyzín, treonín a metionín) musia tieto organizmy získavať z potravy. Tieto aminokyseliny sú pre živočíchy teda esenciálnymi aminokyselinami.
stred|náhľad|450x450bod|Prehľad aspartátovej dráhy
Biosyntéza
L -aspartát-4-semialdehyd vzniká pôsobením enzýmu aspartátsemialdehyddehydrogenázy, ktorá katalyzuje jeho vznik z L-4-aspartylfosfátu:
Ďalšie premeny
Po syntéze L -aspartát-4-semialdehydu dochádza k jeho ďalšej premene jednou z dvoch ciest.
Premena na lyzín
V prvej dráhe sa premieňa pôsobením enzýmu dihydropikolinátsyntázy, ktorá ho premieňa na dihydropikolinát:
Dihydropikolinát sa potom ďalej postupne premieňa na lyzín.
Premena na metionín a treonín
V druhej dráhe je možné ho reverzibilne premeniť pôsobením homoseríndehydrogenázy, ktorá ho premieňa na homoserín:
Homoserín je potom postupne premieňaný na dve rôzne aminokyseliny. Vzniká z neho buď treonín alebo metionín.
Štefanovská kotlina
Štefanovská kotlina je geomorfologickou časťou Krivánskej Fatry. Nachádza sa v severnej polovici centrálnej časti, od Terchovej oddelenej úžinou Tiesňavy.
Vymedzenie
Rozlohou neveľká kotlina zaberá centrálne územie Vrátnej, konkrétne Novú a Starú dolinu s blízkym okolím. Zo severu a východu ju obopína hrebeň Rozsutcov, južným a západným smerom sa strmo dvíhajú vrcholy Krivánskych Veterných holí. V západnej časti sa nachádza osada Štefanová, východnej časti dominuje lokalita Starý dvor. Celé územie odvodňuje rieka Varínka.
Ochrana územia
Celé územie tejto časti Krivánskej Fatry leží v Národnom parku Malá Fatra a osobitne chránené lokality ležia len v okrajových polohách.
Turizmus
Štefanovskej kotline dominuje osada Štefanová a lokalita Starý dvor s komplexnou ponukou služieb. Možnosti na zimnú i letnú turistiku a športy, v spojitosti s prírodnými danosťami územia, zaraďujú celú Vrátnu medzi najatraktívnejšie lokality v krajine. Východiskom je Tiesňavami oddelená obec Terchová, no hustá sieť značených trás umožňuje návštevu mnohých lokalít. Priamo zo Štefanovej sú dostupné Jánošíkove diery, no tiež významné sedlo Medziholie, čoby križovatka trás na Veľký Rozsutec, Malý Rozsutec, Osnicu či Stoh. Nemenej zaujímavé sú trasy z lokality Starý dvor, najjednoduchší prístup na hrebeň je však lanovkou od chaty Vrátna do Snilovského sedla. V kotline sa nachádza viacero hotelov, chát a penziónov, napr. hotel Boboty, Rozsutec či Pod Sokolím, chata na Grúni a iné.
Igny
Igny môže byť:
Ranokresťanské baziliky v Diocletianopole
Ranokresťanské baziliky v Diocletianopole, alebo len Ranokresťanské baziliky  sú ruiny desiatich ranokresťanských bazilík, ktoré sa nachádzajú v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Opis a dejiny
Ide o ruiny celkovo desiatich objavených a preskúmaných  ranokresťanských bazilík antického mesta Diocletianopolis,  postavených v priebehu 4.6. storočia na území dnešného mesta Chisaria. Z nich bazilika č. 4 sa ráta ako dve rozdielne baziliky keďže na základoch pôvodnej baziliky bola postavená ďalšia, ktorá je konštrukčne iného typu. Predstavujú ucelený obrazec rozvoja ranokresťanskej bazilikárnej architektúry v období 4.6. storočia. V tomto období bol Diocletianopolis dôležitým kresťanským centrom a bol aj sídlom biskupa. Bol jedným z mála rímskych miest na území dnešného Bulharska s tak vysokým počtom ranokresťanských chrámov.