cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ronnie Walter Cunningham
Kariéra v NASA
Dňa 11. októbra 1968 tak Cunningham zaujal miesto pilota lunárneho modulu počas jedenásťdňového letu Apolla 7. Pri tomto lete však lunárny modul ešte nebol použitý a Cunningham zodpovedal za všetky systémy kozmickej lode okrem štartu a navigácie. Posádku zamestnávalo nespočetné množstvo testov rôznych systémov vrátane skúšobného zapálenia motora servisného modulu a merania presnosti systémov lode. Išlo tiež o prvý americký let do vesmíru s trojčlennou posádkou a tiež prvý pilotovaný let s použitím rakety Saturn IB. Zaujímavosťou je, že pri tomto lete sa z americkej kozmickej lode po prvýkrát podarilo uskutočniť priamy televízny prenos. Celkovo sa uskutočnilo sedem krátkych televíznych prenosov. Zo záznamu ich vysielala aj Česko-slovenská televízia. Misia Apollo 7 bola natoľko úspešná, že úplne zmenila plán pre nasledujúce lety. Vedenie NASA potom definitívne rozhodlo, že nasledujúci let Apollo 8 poletí aj s ľudskou posádkou k Mesiacu. Po misii Apollo 7 Cunningham nebol zrovna obľúbený najmä medzi pracovníkmi kontrolnej divízie Strediska pilotovaných letov v Houstone, keďže mal istý podiel na rozporoch medzi posádkou a riadiacim strediskom počas letu, ktoré niekoľkokrát vyústili do hádky. Hlavným aktérom týchto výstupov bol síce veliteľ Wally Schirra, ale Cunningham sa z rôznych príčin nijako zvlášť nesnažil urovnať situáciu. Po pristátí tejto úspešnej misie sa šéf letových operácií Chris Kraft vyjadril, že už nikdy nemieni s týmito ľuďmi spolupracovať. Cunninghamovi tak svitla nádej, že do vesmíru ešte poletí v rámci Apollo Applications Program (AAP).
Neskorší život
V roku 1974 Cunningham absolvoval šesťtýždňový kurz pokročilého manažmentu na Harvard Business School a neskôr pôsobil ako podnikateľ a investor v mnohých súkromných podnikoch. V roku 1977 vydal knihu The All-American Boys (Americkí chlapci), ktorá je spomienkou na jeho pôsobenie v NASA. Bol tiež hlavným prispievateľom a autorom predslovu knihy o histórii kozmických letov z roku 2007 In the Shadow of the Moon (V tieni Mesiaca). V roku 2008 NASA udelila Cunninghamovi Medailu za výnimočnú službu za misiu Apollo 7. Odmietol vedecký konsenzus o zmene klímy. V roku 2010 uverejnil diskusný príspevok s názvom Global Warming: Facts versus Faith (Globálne otepľovanie: Fakty verzus viera). V úvodníku uverejnenom v denníku Houston Chronicle 15. augusta 2010 tvrdil, že empirické dôkazy nepodporujú tvrdenia o globálnom otepľovaní.
V roku 2018 sa pripojil k organizácii Back to Space ako astronautský konzultant s cieľom inšpirovať ďalšiu generáciu k letu na Mars. Stal sa moderátorom rozhlasovej talkshow a verejným rečníkom. Pracoval ako konzultant pre začínajúce technologické spoločnosti a bol predsedom Texaskej komisie pre letectvo a vesmír. Zomrel skoro ráno 3. januára 2023 v nemocnici v Houstone vo veku 90 rokov na komplikácie spôsobené pádom.
Lesy u Bezuchova
Lesy u Bezuchova je prírodná pamiatka ev. č. 5732 neďaleko obcí Pavlovice u Přerova, Kladníky a Bezuchov v okrese Přerov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú spoločenstvá významné z hľadiska európskeho spoločenstva – prírode blízke ekosystémy západo-karpatských a polonských dubohrabín, údolných jaseňo-jelšových luhov a extenzívnych mezofilných ovsíkových lúk.
1740 Paavo Nurmi
1740 Paavo Nurmi je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil fínsky astronóm a fyzik Yrjö Väisälä 18. októbra 1939. Je pomenovaná po Paavovi Nurmim, slávnom atlétovi.
Zemplínske Jastrabie
Zemplínske Jastrabie je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Provo
Provo môže byť:
PET fľaša
thumb|PET fľaša s minerálnou vodou. thumb|Tieto prefabrikáty sa v továrni nahrejú, a následne rozfúknu. thumb|Predlisky na PET fľaše pred nafúknutím.
PET fľaša je fľaša z polyetyléntereftalátu (PET), vyrábajú sa tepelným sformovaním z PET predliskov.
História
Plastové fľaše boli po prvýkrát komerčne vyrobené v roku 1947. Pre svoju vysokú cenu však boli do 60. rokov 20. storočia, kedy bol vynájdený tvrdený polyetylén, pomerne zriedkavé. Po masovom zavedení do výroby, v 90. rokoch 20. storočia ako baliaci prostriedok v potravinárskom priemysle, sa pre svoju nízku hmotnosť a nízku cenu v porovnaní so sklenenými fľašami stali veľmi populárnymi. V Nemecku bola PET fľaša prvýkrát uvedená firmou The Coca-Cola Company. Pri niektorých produktoch celkom nahradili pôvodné sklenené fľaše, výnimkami zostalo víno a pivo, ktoré sú stále bežne predávané v sklenených fľašiach.
Na Slovensku
Na Slovensku sa ročne vyrobí približne 30 tisíc ton PET fliaš. Z tohto množstva sa však k recyklátorom dostane len približne 12 tisíc ton. Najväčší recyklátor Greentech Slovakia ich v Banskej Bystrici spracuje približne 40 tisíc ton. Menší recyklátor General Plastic, je v Kolárove.
Garris
Garris je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kripkeho štruktúra
Kripkeho štruktúra, pomenovaná po Saulovi Kripkem, je druh nedeterministického konečného automatu, používaného najmä v overovaní modelov na reprezentáciu správania systému. V podstate ide o graf, ktorého vrcholy (alebo uzly) reprezentujú dosiahnuteľné stavy systému, a ktorého hrany predstavujú prechody. Ohodnocovacia funkcia priraďuje každému uzlu množinu vlastností, ktoré v zodpovedajúcom stave platia. Temporálne logiky sa zvyčajne interpretujú v zmysle Kripkeho štruktúr.
Formálna definícia
Nech AP je množina tzv. atomických výrokov, teda boolovských výrazov nad danými premennými, konštantami a predikátovými symbolmi.
Kripkeho štruktúra je usporiadaná štvorica, kde
Keďže je relácia R zľava úplná, je vždy možné nájsť v danej Kripkeho štruktúre nekonečnú cestu. To znamená, že zo stavu uviaznutia vychádza práve jedna hrana smerujúca späť do daného stavu.
Ohodnocovacia funkcia L definuje pre každý stav s \in S množinu L(s) atomických výrokov, ktoré v stave s platia.
Tréner roka 2014 (Slovensko)
Tréner roka 2014 na Slovensku bol 6. ročník ocenenia pre najlepšieho slovenského futbalového trénera. Vyhlásenie sa uskutočnilo 28. marca 2015 v Žiline. Cena sa odovzdáva za uplynutý rok súbežne s oceneniami Cena Jána Popluhára, Cena Petra Dubovského, Futbalistka roka, Najlepší hráč Corgoň ligy, Najlepší rozhodca, Cena fanúšikov a ceny pre Najlepšieho futsalistu. Cenu získal Ján Kozák, pôsobiaci ako tréner národného mužstva. Na druhom mieste skončil tréner MŠK Žilina Adrián Guľa a na treťom mieste kouč reprezentácie SR do 21 rokov Ivan Galád.
Výsledky
aspoň jeden hlas dostalo 15 kormidelníkov
Živá latinčina
Živá latinčina je označenie pre bežné používanie latinského jazyka, ktorý je inak obvykle uvádzaný ako mŕtvy.
Zástancovia
Zástancov živej latinčiny možno rozdeliť do dvoch skupín. Jedni presadzujú aktívne používanie jazyka ako prostriedok k tomu, aby jeho učenie bolo príjemnejšie, ale aj účinnejšie ako je v súčasnosti, pričom vychádzajú zo skúseností s poslednými zmenami v metodológii v oblasti moderného vyučovania jazykov. Druhí si želajú návrat latinčiny ako medzinárodného komunikačného prostriedku medzi ľudmi alebo ako akademického jazyka, ako tomu v Európe bolo od čias starého Ríma do 18. storočia.
Inštitúcie
Medzi inštitúcie, ktoré poskytujú výuku živej latinčiny patrí americká univerzita v Kentucky alebo belgická nadácia Fundatio Melissa. Zástancom filozofie živej latinčiny je Severoamerický inštitút pre štúdium živej latinčiny SALVI. Veľa záujmových skupín z celého sveta, v ktorých sa hovorí latinsky združuje spoločenstvo Societas Circulorum Latinorum. Aktívnu činnosť vyvíja aj komunita priaznivcov latinčiny Vita latinitatis, medzi ktorej aktivity patrí aj jedno z mnohých výročných stretnutí nadšencov pre latinčinu v Európe Septimanae latinae, ktoré celé prebieha v latinčine. Veľmi známy je taliansky latinista a pedagóg Luigi Miraglia.
Latinskú verziu má aj slobodná encyklopédia Wikipédia - https://la.wikipedia.org
Bílá skála u Srbské
Prírodná pamiatka Bílá skála severozápadne od dediny Srbská (dnes časť obce Horní Řasnice) je skalný hrebienok tvorený vypreparovanou kremennou žilou pri štátnej hranici s Poľskom. Tento geomorfologický útvar býval kedysi výplňou tektonickej poruchy v okolitých ortorulách. Po ich oderodování vznikol asi 20 metrov široký útvar, ktorý dosahuje maximálnu výšku 20 metrov a v Česku má dĺžku asi 180 metrov (možno však vysledovať jeho pokračovanie aj na poľskej strane).
Chránená oblasť má plochu 0,63 ha a bola vyhlásená v roku 1997.
Čertova zeď
Čertova zeď je národná prírodná pamiatka (ev. č. 2462), ktorá sa nachádza asi 4 km západne od mesta Český Dub v okrese Liberec. Pamiatku spravuje CHKO Lužické hory. Ide o pozostatky skalnej steny tvorené treťohornou čadičovou žilou vypreparovanou z okolitých druhohorných pieskovcov. Pôvodne bola stena oveľa dlhšia, ale keďže sa väčšina čadiča vyťažila, dochoval sa dodnes len zlomok pôvodnej steny.
Pikuj
Pikuj je 1408 metrov vysoký výrazný a ostrý vrchol na východnom okraji Bukovských vrchov. Leží na hranici medzi Zakarpatskou a Ľvovskou oblasťou, ktorej je najvyšším vrcholom. Na vrchole stojí niekoľkometrový obelisk venovaný básnikovi pôvodne v roku 1935 T. G. Masarykovi, teraz ukrajinskému básnikovi Ivanovi Frankovi. Z vrcholu je krásny pamoramatický výhľad vzhľadom na to, že vrchol je až 700 metrov nad okolitým terénom.
Čertova zeď
Predmet ochrany
Čertova zeď (tiež Velká Čertova zeď, Taufelsmauer), spočívajúca na výraznom štruktúrnom chrbte v smere SV-JZ s maximálnou výškou, vznikla v období treťohôr prienikom čadičovej hmoty (olivinický melilit) do pukliny v druhohorných kremenných a ílovitých pieskovcoch. Erózia pôsobiaca na mäkký pieskovec časom obnažila stuhnutý čadič. Vznikol tak prírodný val o hrúbke asi 2-4 metre, tvorený viacmenej horizontálnymi mnohostennými hranolmi striedanými s doskovou odlučnosťou.
Pikuj
Povrch je kužeľovitý, asymetrický. Západný svah je strmý, severovýchodný a severný pozvoľnejšie. Vrch sa skladá z flyšu. Svahy sú porastené bukovým a smrekovým lesom.
Gennadij Ivanovič Padalka
Gennadij Ivanovič Padalka (* 21. jún 1958, Krasnodar) je bývalý sovietsky, resp. ruský vojenský pilot a kozmonaut. Členom oddielu Strediska prípravy kozmonautov J. A. Gagarina bol od apríla 1989 do apríla 2017. Na prelome rokov 1998/99 absolvoval polročný vesmírny let na stanicu Mir a roku 2004 strávil opäť pol roka na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Od marca 2009 do októbra 2009 bol vo vesmíre tretíkrát, opäť na šesťmesačnom pobyte na ISS. Pôsobil vo funkcii veliteľa 20. stálej posádky ISS. Od 15. mája do 17. septembra 2012 bol vo vesmíre štvrtý raz.
Pikuj
Skrátený výstup na vrchol zo Zakarpatskej strany je možný z dediny Ščerbovec.
Gennadij Ivanovič Padalka
Mladosť
Gennadij Padalka je ruskej národnosti, narodil sa v robotníckej rodine žijúcej v Krasnodare na juhu Ruska. Po ukončení strednej školy vyštudoval Jejskú vojenskú vysokú leteckú školu V. M. Komarova, potom od roku 1979 slúžil v sovietskom vojenskom letectve v NDR a na Ďalekom východe.
Čertova zeď
Predmet ochrany
Podľa istých zdrojov sa pôvodné Čertova zeď tiahla cez 20 km od Mazovej horky pri Světlej pod Ještědom až k Bezdězu. Pri pohľade do máp, poťažmo pri osobnom zoznámení sa s miestnou krajinou, je to ale zjavne len tradovaná legenda bez opory v realite. Smer steny síce súhlasí, ale pozostatky v podobe výrazných hrebienkov či terénnych zárezov po odťažení steny sú sledovateľné len v dĺžke zhruba 12 km od Kotelského vrchu (498 m) cez vlastnú Čertovu zeď, Červený vrch (486 m), Dolánky, Brdy, Čertovu stěnu (378 m), až po Hřebínek (408 m) nad zaniknutou dedinou Olšina. Ani táto kratšia stena netvorí súvislú hradbu vzhľadom k niekoľkonásobnému preťatiu riečnymi údoliami (Zábrdky a jej prítokmi).
Gennadij Ivanovič Padalka
Kozmonaut
Koncom osemdesiatych rokov prejavil záujem o profesiu kozmonauta, prešiel potrebnými lekárskymi prehliadkami a 25. januára 1989 bol štátnou medzirezortnou komisiou odporučený na post kozmonauta CKSB. Dňa 22. apríla 1989 bol rozkazom ministra obrany zaradený do oddielu kozmonautov Strediska prípravy kozmonautov J. A. Gagarina (CPK). Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 1. februára 1991 mu bola priznaná kvalifikácia „skúšobný kozmonaut“. Od apríla 1991 sa pripravoval na let na Mir. Roku 1994 získal titul inžinier-ekológ na Štátnej akadémii ropy a plynu, fakulte Aerokozmoekológie.
Čertova zeď
Predmet ochrany
Dnes je predmetom ochrany vo vyznačenej časti Čertovej zdi najvýznamnejší pozostatok steny, masívny blok zvaný Čertův Stolec (dĺžka 12 m, výška až 6 m) ležiaci 350 m juhozápadne od vrcholu chrbta, aj obojstranné svahy a ryhy po vyťaženom čadiči. Patrí sem, aj o ďalších 350 m juhozápadným smerom vzdialený, balvan Čertova hlava, spočívajúci na čadičovej žile. O 100 m ďalej na juhozápad bývala v stene prekopaná Čertova brána, pretože stena tvorila výraznú terénnu prekážku na ceste zo Smržova do Zábrdí.
Gennadij Ivanovič Padalka
Kozmonaut
Vo februári 1996 bol určený za veliteľa záložnej posádky 24. expedície na Mir (EO-24, let Sojuz TM-26) a hlavnej posádky 26. expedície (EO-26). Záložná posádka 24. expedície v zložení Padalka, Sergej Avdejev a Jean-Pierre Haigneré sa pripravovala od septembra 1996 do augusta 1997. Od októbra 1997 sa Padalka a Avdejev, od marca 1998 ešte s Jurijom Baturinom chystali na let Sojuzu TM-28 a expedíciu EO-26.
Čertova zeď
Predmet ochrany
Zo súvislého porastu prevládajú borovicové porasty, miestami buk, v dolných častiach svahov (miestami s pieskovcovými balvanovými suťami) smrekové porasty, často s hojnou prímesou brezy, hrabu, jarabiny. Miestami je hojný kríkový podrast, na skalných odkryvoch rastie teplomilná kvetena.
Gennadij Ivanovič Padalka
Prvý let
Sojuz TM-28 s posádkou Padalka, Avdejev, Baturin odštartoval z kozmodrómu Bajkonur 13. augusta 1998. Členovia novej základnej posádky prevzali stanicu od vtedajšieho osadenstva (EO-25), ktoré s Baturinom 25. augusta odletelo domov. Padalka s Avdejevom zostali na stanici do februára nasledujúceho roku, venovali sa údržbe stanice a vedeckej práci (vrátane experimentu Znamja 2,5). Odovzdali stanicu 27. základnej posádke (Viktor Afanasiev, Jean-Pierre Haigneré) a 28. februára 1999 pristáli na Zemi po 198 dňoch 16 hodinách a 31 minútach pobytu vo vesmíre.
Čertova zeď
História ochrany
thumb|Pozostatok steny neďaleko Čertovho stolca Tvrdý čadič sa ľahko lámal, bol teda vhodný ako materiál pre stavbu ciest. Ťažba začala v 19. storočí a väčšina steny bola v minulosti vyťažená, zostala po nej len ryha. Na záchrane zvyškov pamiatky má podiel Otakar Fendrych, riadiaci učiteľ vo Všelibiciach, ktorý sa zaoberal geologickým štúdiom v okolí Českého Dubu, ten zahájil snahu o zachovanie steny v roku 1916. V roku 1922, potom, čo správa vedcov z Geological Survey upozornila, že sa Čertova zeď spomína v anglickej, francúzskej, nemeckej i japonskej odbornej literatúre, prevzal ochranu nad Čertovou stenou štát. V roku 1929 poskytol štát prostredníctvom Ministerstva školstva a národnej osvety financie na vykúpenie pozemkov od súkromných vlastníkov.
Gennadij Ivanovič Padalka
Medzi letmi
Ešte počas vesmírneho letu bol vo februári 1999 zaradený do záložnej posádky 29. expedície (EO-29) so Sergejom Treščovom, ale v júni 1999 boli lety na Mir po 27. expedícii zrušené a posádky rozpustené.
Čertova zeď
História ochrany
NPP bola vyhlásená v roku 1948 a ďalej rozšírená v roku 1964 na ochranu skalnej steny tvorenej treťohornou čadičovou žilou vypreparovanou z okolitých druhohorných pieskovcov. Najväčšia časť zostala zachovaná medzi dedinami Kotel a Smržov.
Gennadij Ivanovič Padalka
Medzi letmi
Od júna 1999 bol s Nikolajom Budarinom v hlavnej posádke letu ISS-1R (Sojuz-záchranca). V prípade neúspechu automatického spojenia modulu Zvezda so zárodkom ISS (Zaria + Node 1) by kozmonauti odštartovali a uskutočnili spojenie ručne. Spojenie modulov prebehlo v júli 2000 bez problémov, kozmonauti neboli potrební.
Čertova zeď
Povesti o vzniku útvaru
Václav Hájek z Libočan v Kronike českej uvádza, že stenu vybudoval v roku 798 přemyslovský knieža Mnata na ochranu tunajšieho kraja pred nepriateľmi.
Gennadij Ivanovič Padalka
Medzi letmi
Zároveň bol od júla 1999 veliteľom záložnej posádky Expedície 4 na ISS, od novembra 2000 do decembra 2001 s Michaelom Finckeom a Stephenom Robinsonom cvičili v Hviezdnom mestečku a Houstone.
Čertova zeď
Povesti o vzniku útvaru
S Čertovou zdí sa spája aj povesť o stávke sedliaka zo Zábrdí o dušu s čertom, že ten totiž nedokáže postaviť cez noc, do prvého ranného spevu kohúta, múr od Ještědu po Bezděz. Keď už bolo takmer isté, že na smrť vydesený sedliak prehrá, hodinu pred svitaním sám zakikiríkal, a zobudil tak všetkých kohútov na blízku, ktorí sa k nemu pridali.
Gennadij Ivanovič Padalka
Medzi letmi
V marci 2002 bol menovaný za veliteľa Expedície 9 v zložení Padalka, Fincke, Kononenko. Po havárii raketoplánu Columbia vo februári 2003 bol program letov a zloženie posádok zmenené. Padalka s Finckeom sa napokon (od decembra 2003) stali náhradníkmi pre Expedíciu 9 a hlavnou posádkou pre Expedíciu 10. V januári 2004, po ďalších rošádach vyvolaných zdravotnými problémami Williama McArthura, s Finckeom postúpili na miesto hlavnej posádky Expedície 9.
Čertova zeď
Prístup
Čertova zeď leží južne od cesty II/278 (Osečná - Český Dub), z ktorej je najrýchlejší prístup od rázcestia Pod Čertovou zdí. Týmto rázcestím prechádza žltý turistický chodník Osečná - Český Dub, dôležitejší je však modrý chodník Kotel – Hrubý Lesnov, ktorý vedie cez samotnú Čertovu zeď.
Systém žíl
Veľká Čertova zeď je súčasťou až 5 km širokého pásma tvoreného viac ako dvadsiatimi zhruba súbežnými žilami, z ktorých je známa ešte napr. Malá Čertova zeď pri Smržove. Severozápadné ohraničenie tohto žilného pásma tvoria významný tektonický prvok, tzv. Lužický zlom, oddeľujúci od seba sedimentárne pokrývky vrchnokriedovej panvy a metamorfované útvary Ještědského chrbta, v ktorých tieto žily chýbajú. Vek žilných intrúzií bol určený na cca. 55 až 80 miliónov rokov, tzn. na obdobie paleocénu a neskorú vrchnú kriedu.
Gennadij Ivanovič Padalka
Druhý let
Na svoj druhý let odštartoval Padalka v Sojuze TMA-4 19. apríla 2004, s Finckeom a astronautom ESA z Holandska André Kuipersom. Členovia novej základnej posádky prevzali stanicu od vtedajšieho osadenstva (Expedícia 8), ktoré s Kuipersom 30. apríla odletelo na Zem. Padalka s Finckeom zostali na stanici do októbra, venovali sa údržbe stanice a vedeckej práci. Po polročnom pobyte odovzdali stanicu Expedícii 10 (Leroy Chiao, Saližan Šaripov) a 24. októbra 2004 pristáli na Zemi po 187 dňoch 21 hodinách a 17 minútach pobytu vo vesmíre.
Čertova zeď
Geomorfologické zaradenie
Čertova zeď geomorfologicky patrí do celku Ralská pahorkatina, podcelku Zákupská pahorkatina, okrsku Kotelská vrchovina a podokrsku Všelibická vrchovina.
Gennadij Ivanovič Padalka
Medzi letmi
V rokoch 20062007 bol Padalka predbežne navrhnutý do záložných posádok Expedície 18 a 17. V roku 2007 absolvoval Ruskú akadémiu štátnej služby, s diplomovou prácou na tému „problémy regionálnej bezpečnosti v krajinách Strednej Ázie“.
V auguste 2007 bol predbežne vybraný do Expedície 19 (s Michaelom Barrattom), vo februári 2008 bolo zloženie posádky oficiálne potvrdené. Od mája do októbra 2008 sa zároveň pripravoval aj ako náhradník Expedície 18. V marci 2009 bol uvoľnený z vojenskej služby.
Tretí let
Tretíkrát odštartoval Padalka v Sojuze TMA-14 26. marca 2009, s Barrattom a už druhýkrát letiacim vesmírnym turistom Charlesom Simonyim. Členovia novej základnej posádky prevzali stanicu od vtedajšieho osadenstva – Expedícia 18, z ktorej prešiel do Expedície 19 Kóiči Wakata. Ostatní kozmonauti z Expedície 18 a Simonyi sa 8. apríla vrátili na Zem. Padalka, Barratt a Wakata zostali na stanici a venovali sa bežnej vedeckej a prevádzkovej činnosti. Prílet trojice nových členov posádky v kozmickej lodi Sojuz TMA-15 29. mája 2009 zmenil Expedíciu 19 na Expedíciu 20, pričom Padalka sa stal jej veliteľom. Padalka, Barratt a Laliberté sa na lodi Sojuz TMA-14 odelili od ISS 11. októbra 2009 a toho istého dňa pristáli v Kazachstane po 198 dňoch 16 hodinách a 43 minútach strávených v kozme.
Štvrtý let
Na svoju štvrtú misiu letel na palube Sojuzu TMA-04M 15. mája 2012. Na palube s ním bol aj Sergej Revin a Joseph Acaba. K Medzinárodnej vesmírnej stanici dorazili 17. mája o 4:36 (čas UTC). Po úspešnom absolvovaní misie, v rámci ktorej vystúpil už po deviaty raz do otvoreného vesmíru, sa na Zem vrátil 17. septembra 2012.
Trícium
Trícium je rádioaktívny izotop vodíka. Trícium sa vyskytuje v prírode v rozsahu 1 atóm na 1018 atómov vodíka. Jeho prítomnosť je spôsobená jadrovými reakciami indukovanými kozmickým žiarením v horných vrstvách atmosféry:
147N + 10n → 31H + 126C
21H + 21H → 31H + 11H
Koncentrácia trícia vzrástla viac ako stokrát – od skúšok termojadrových zbraní začatých v roku 1954. Zákazom jadrových skúšok vo vzduchu a prirodzenou rádioaktivitou trícia (t1/2 = 12,32 roka) jeho obsah klesol. K výrobe trícia sa využívajú rôzne reakcie. V súčasnosti sa vyrába vo veľkom rozsahu ožiarením obohateného 6Li neutrónmi v jadrovom reaktore:
63Li + 10n → 42He + 31H
Na rozdiel od deutéria je jadro trícia nestabilné a rozpadá sa s polčasom rozpadu 12,32 roka za vyžiarenia málo energetického beta žiarenia. Produktom rozpadu je hélium-3:
Galey
Galey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Trícium
pričom sústava uvoľní 18,6 keV energie.
Galey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 113 obyvateľov (2009).
Trícium
Vzniká aj pri výbuchu vodíkovej bomby.
Využitie
Používa sa na značkovanie organických látok pri výskumoch, na značkovanie vôd a pri zisťovaní ich prietoku horninami v baniach. Rádiohydrogeológovia toto prírodné značkovanie používajú na stanovenie veku vody v studniach a morských hlbinách. Trícium taktiež slúži ako jedna zo zložiek náplne termonukleárnej bomby. Trícium sa bude využívať ako palivo v niektorých fúznych reaktoroch, napríklad ITER.
1741 Giclas
1741 Giclas je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Indiana University 26. januára 1960.
Matej Burian
Matej Burian (*  Kremnica†  1581 Slovensko) bol  organista, organár.
Životopis
V roku15651581 mestský organista v Kremnici. Staval a opravoval organy v Kremnici (1560), Banskej Štiavnici (1565, 1581), v Brezne (1573), vo Vacove (1574) a s ostrihomským prepoštom rokoval o oprave organa v Trnave, resp. stavbe pozitíva pre arcibiskupa (1574), ktorý však už nedokončil. Zaoberal sa aj stavbou iných hudobných nástrojov a mechanickou reprodukciou skladieb na klávesových nástrojoch.
NGC 4101
NGC 4101 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. apríla 1785.
Anatolij Jakovlevič Soloviov
Životopis
Narodil sa v Rige. Pôvodne študoval na matematicko-fyzikálnej fakulte Litovskej štátnej univerzity, neskôr prešiel na vojenskú leteckú školu a stal sa profesionálnym vojenským pilotom, pričom dosiahol hodnosti poručíka a na rôznych lietadlách nalietal vyše 1 500 hodín.
V roku 1976 absolvoval výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina a stal sa členom vojenského oddielu kozmonautov CPK, pričom pôvodne sa pripravoval ako pilot raketoplánu Buran. Svoj prvý kozmický let absolvoval v júni 1988 ako veliteľ medzinárodnej sovietsko-bulharskej misie Sojuz TM-5 na stanicu Mir. Jeho druhou misiou bol dlhodobý let na stanicu Mir v lodi Sojuz TM-9 v roku 1990, pričom ako veliteľ základnej posádky na nej strávil 179 dní. Tretia misia v lodi Sojuz TM-15 roku 1992 - 1993 predstavovala opäť dlhodobý let na stanicu, pričom tentokrát na nej Soloviov strávil 188 dní. V roku 1995 bol členom letu STS-71 raketoplánu Atlantis, ktorý sa prvýkrát spojil so stanicou Mir. Soloviov ako člen základnej posádky prestúpil na stanicu a po 75 dňoch pobytu na nej sa vrátil na Zem v lodi Sojuz TM-21. Jeho poslednou vesmírnou misiou bol 197 dňový pobyt na Mire, na ktorý štartoval aj pristál loďou Sojuz TM-26, pričom počas neho absolvoval 7 výstupov do otvoreného vesmíru.
Počas svojich vesmírnych misii Soloviov absolvoval celkovo 16 kozmických vychádzok a stal sa tak rekordmanom v ich počte a v súhrnnom čase strávenom v otvorenom vesmíre, ktorý činí 82 hodín a 22 minút.
Rodinné právo
Rodinné právo upravuje najmä práva a povinnosti osobnej povahy medzi manželmi, medzi rodičmi, deťmi a ďalšími členmi rodiny. Úprava čisto majetkových vzťahov absentuje. Ak aj rodinné právo upravuje niektorý majetkový vzťah, je neodlučne spätý s osobným vzťahom. Napr. inštitút výživného je majetkovým vzťahom, ale môže vzniknúť len medzi rodičom a dieťaťom, ktorý je s ním súvisiacim vzťahom osobným. Rovnako to platí aj pre bezpodielové spoluvlastníctvo manželov, ktoré môže vzniknúť len medzi manželmi.
Rodinné právo nie je osobitné odvetvie práva. Patrí do systému všeobecného súkromného práva, t. j. do občianskeho práva. Vo vyspelých štátoch kontinentálneho právneho systému rodinnoprávne vzťahy sú priamo upravené v občianskych zákonníkoch. Plánovaná rekodifikácia slovenského súkromného práva (Občianskeho zákonníka) počíta s jednotnou úpravou občianskeho i rodinného práva. Aj keď je rodinné právo súkromným právom, jeho právne normy majú v prevažnej miere kogentný charakter (zákonom daný, od ktorého sa nemožno odchýliť). Charakteristickými znakmi rodinného práva sú predovšetkým:
Hlavným prameňom rodinného práva je zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine, ktorý je rozdelený na niekoľko častí, ktoré sú predmetnou úpravou aj celého rodinného práva: Od roku 2012, kedy sa začali povinne zverejňovať všetky rozhodnutia súdov, tvorí do roku 2016 rodinné právo 13.6% všetkých súdnych rozhodnutí, z nich 4.2% tvoria rozhodnutia týkajúce sa vyživovacích povinností, 3% starostlivosti o maloletých, 2.8% rozvodov a 3.6% rozhodnutia týkajúce sa ostatných oblastí rodinného práva. Rozhodnutia z oblasti rodinné právo sú teda druhá najfrekventovanejšia oblasť právnej úpravy rozhodovaná slovenskými súdmi. V Česku existuje viacero organizácií a spoločností zaoberajúcich sa špeciálne spormi o určenie výžvného a jeho vymáhaním, na Slovensku podobné iniciatívy ešte len začínajú.
Keter
Keter je podľa kabaly prvá z desiatich sfirot, koruna.
Zoznam zaniknutých európskych enkláv
Zoznam zaniknutých európskych enkláv
Baltazár Demian
Baltazár Demian (* 16. máj 1803, Liptovský Hrádok – † 28. november 1851, Dolný Kubín) bol slovenský lekár, ktorý od roku 1833 pôsobil ako hlavný lekár Oravskej stolice v Dolnom Kubíne. V roku 1849 sa zaslúžil o liečbu ruských vojakov a zabránenie šíreniu infekčných chorôb v meste, za čo dostal aj ruské vyznamenanie. V boji proti alkoholizmu zakladal spolky miernosti v ktorých združil okolo 600 členov. Podporoval štúrovcov, prispieval do Slovenských národných novín, ako i do Domovej pokladnice. Tam uverejnil i svoj najúspešnejší článok Z Oravi; o neúrode a hlade (1845).
Mosé Navarra
Mosé Navarra (* 18. júl 1974) je bývalý taliansky profesionálny tenista.
Moulines (Manche)
Moulines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4102
NGC 4102 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 12. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Gayon
Gayon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Deutérium
História
Deutérium prvýkrát spozoroval v roku 1931 Harold Urey, chemik na Columbia University, za čo v roku 1934 získal Nobelovu cenu za chémiu. Gilbert Newton Lewis izoloval molekulu ťažkej vody v roku 1933.
Počas druhej svetovej vojny Nemecko robilo experimenty s použitím ťažkej vody ako moderátor v atómových reaktoroch. Cieľom bolo vyrobiť plutónium na atómovú bombu. Tieto experimenty boli príčinou akcie Spojencov s anglickým názvom Norwegian heavy water sabotage, ktorá zničila fabriku Vemork v Nórsku.
Chemické vlastnosti
Deutérium tvorí analogické zlúčeniny ako klasický vodík (prócium), napr. D2O, DCl alebo ND3 ("ťažké" varianty vody, chlorovodíku, resp. amoniaku), pričom tieto zlúčeniny aj vznikajú podobnými reakciami, hoci deutérium reaguje trochu pomalšie.
Ťažká voda
Molekula vody, v ktorej sú atómy vodíka nahradené atómami deutéria, sa nazýva ťažká voda alebo deutériumoxid (D2O) a na rozdiel od obyčajnej vody (H2O) je mierne toxická.
Využitie
Táto zlúčenina má významné využitie v jadrovom priemysle. Je veľmi účinným moderátorom (látkou spomaľujúcou rýchlosť neutrónov). Tieto vlastnosti sa používajú od druhej svetovej vojny v určitých typoch reaktorov k príprave plutónia z uránu.
Dnes sa deutérium využíva ako účinný stopovač (marker) biochemických reakcií.
Fyzikálne vlastnosti
Ťažká voda má odlišné fyzikálne vlastnosti ako normálna voda, mrzne pri 3,8 °C a vrie pri 101,4 °C,
Ťažká voda a normálna voda spolu reagujú: D2O + H2O → 2 HDO
Antideuterón
Antideuterón je teoretická antičastica deuterónu, jadra deutéria. Skladá sa z antiprotónu a a antineutrónu. Antideuterón prvýkrát vyrobili v CERN a v Brookhaven National Laboratory v roku 1965.
Kompletný atóm s pozitrónom obiehajúci jadro by sa volal antideutérium, ale do roku 2005 sa ho vedcom nepodarilo vytvoriť.
Helena Rasiowa
Venovala sa predovšetkým logike, Boolovej algebre, teórii množín a teoretickej informatike. Spoločne s Romanom Sikorskim je spoluautorkou tzv. Rasiowej-Sikorského lemy, jedného zo základných poznatkov využívaných pri metóde forsingu.
Majstrovstvá sveta v biatlone 2013 – Stíhacie preteky žien na 10 km
Stíhacie preteky žien na 10 km na MS v biatlone 2013 sa uskutočnili 10. februára 2013. Najrýchlejších 60 pretekárok súťažilo na okruhu dlhom 10 km. Každá z nich absolvovala celkovo 4 streľby, z toho 2 v ľahu a 2 v stoji.
Výsledky
Preteky začali o 16:15.
A Prospect of Derby
A Prospect of Derby (po slovensky Rozhľad na Derby) je maľba neznámeho autora z roku 1725, ktorá ukazuje podobu anglického mesta Derby v prvej polovici 18. storočia. Teraz je obraz umiestnený v Múzeu a galérii mesta Derby, ktoré ho v roku 2004 kúpilo od európskeho zberateľa umenia. Nachádza sa v miestnosti s Hansonským monoxylom (2011).
Opis
Naľavo je vyobrazený dom zvaný Castlefield, ktorý bol sídlom rodiny Borrowových. V Derbyjském múzeu sa nachádzajú aj obrazy Isaaca, Thomasa a Ann Borrowových. Vľavo od centra je Exeter House, ktorý dnes už nestojí, ale známym sa stal vďaka tomu, že tu bol ubytovaný princ Karol Eduard Stuart, ktorý sa práve tu rozhodol neútočiť na Londýn, ale začať ústup späť do Škótska. Veľké budovy v pravej časti obrazu sú továrne, ktorých zariadenia poháňala voda z rieky Derwent. Jedna z tovární už neexistuje, ale druhá je sídlom priemyselného múzea a tiež patrí na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Ján Büringer
Ján Büringer, tiež Johannes, Biringer, Bühringer, Peringer, Pihringer, Biringerus (* Bratislava) bol pedagóg.
Životopis
Od roku 1631 študoval na univerzite vo Wittenbergu. Roku 1640 - 1649 rektor v Kremnici, 1646-1648 konrektor latinskej školy v Banskej Bystrici, učiteľ v Prešove, 1651 notár v Modre, napokon konrektor evanjelického gymnázia v Bratislave. Podporovateľ nových metód vyučovanie. V Kremnici obhajoval Alstedtov vecný encyklopedizmus a Ratkeho zdôrazňovanie významu materinského jazyka pri vyučovaní latinčiny. Autor lat. veršov v zborníkoch a i.
Wettersteinský vápenec
Wettersteinský vápenec je pevný, spravidla biely až svetlosivý lavicovitý alebo masívny vápenec stredno- až vrchnotriasového veku (ladin-spodný karn). Predstavuje horninu typickú pre južnejšie jednotky Álp, Karpát a Dinaríd. Na Slovensku je známy hlavne zo plytkovodných vývojov silicika a hronika.
Litológia
náhľad|Vzorka wettersteinského vápenca v Alpines Museum v nemeckom Mníchove.
Zvyčajne predstavuje biele až svetlosivé (bielo až hnedosivé) masívne, zriedkavo hrubolavicovité ogranodetritické vápence. Organický detrit je pri pozornejšom pohľade viditeľný voľným okom alebo štandardnou lupou. Voľným okom aj mikroskopicky je podobný steinalmskému vápencu, odlišuje sa však vekom a prítomnosťou rozsiahlych rífových telies. Wettersteinské vápence predstavujú objemovo aj plošne najvýznamnejšiu časť strednotriasovej karbonátovej platformy priestorov silicika aj hronika.
V rámci sekvencie wettersteinských vápencov sa miestami nachádzajú aj wettersteinské dolomity. Tie môžu aj výrazne prevažovať, čo je markantné hlavne v plytkovodných vývojoch hronika (bebravská skupina, považský príkrov). V rámci sedimentárneho sledu wettersteinské vápence spravidla prekrývajú steinalmské alebo gutensteinské vápence a sami sú prekryté lunzskými vrstvami raminskými vápencami alebo hlavným dolomitom.
Sedimentačné prostredie
Vápenec tohto typu predstavuje zvyčajne sedimenty plytkého mora hĺbky do 50 m. Oblasť sedimentácie sa nachádzala v subtropickom až tropickom podnebnom pásme. Horniny vznikali v rífovej až predrífovej zóne (lagúne).
Vek
Wettersteinský vápenec predstavuje horniny stredno- až vrchnotriasového veku, presnejšie stupne ladin až spodný karn (kordevol)
Dejiny
Názov je odvodený od pohoria Wetterstein Gebirge v Nördliche Kalkalpen v Nemecku a Rakúsku.
Charakteristika súvrstvia v slovenskej literatúre
V rámci stratigrafie mezozoika Slovenského krasu podáva obšírnu charakteristiku, vymedzenie a skameneliny wettersteinského vápenca (doslovne: svetlé masívne vápence (wettersteinské) J. Bystrický . V súvrství ho popisuje spolu s jeho ekvivalentom - wettersteinským dolomitom - jeho charakteristiku podávajú M. Mišík a D. Reháková (2007) . Charakteristiku wettersteinského vápenca vo vzťahu k regionálnej geológii Západných Karpát možno nájsť aj v monografii D. Andrusova (1959), resp. v II. časti Regionálnej geológie Československa (M. Maheľ, T. Buday (eds.), 1968).
Paleontológia, faciálne typy, rozšírenie v rámci Slovenska
Dominantnou skupinou fosílií wettersteinského vápenca sú rezíduá rias z čeľade Dasycladaceae (predovšetkým Diplopora annulata) a gastropódy (porovnaj ). J. Bystrický uvádza, že ''okrem vertikálneho členenia uplatňuje sa vo wettersteinskom vápenci v posledných rokoch aj horizontálne členenie. Obyčajne sa odlišujú dve faciálne oblasti: rífová a lagunárna''. Lagunárna fácia wettersteinského vápenca buduje napr. planinu Dolný vrch v Slovenskom krase, rífová fácia zasa napr. Silickú planinu.
Na Slovensku
Wettersteinský vápenec je zastúpený na Slovensku v tektonických jednotkách silicika a hronika. Vytvára plošne i objemovo rozsiahle súbory.
V rámci silicika Slovenského krasu so značnou mocnosťou 800-1200 m. Na Slovensku je rozšírený aj v Slovenskom raji, na Muránskej planine, v Košickej kotline (Medzevská pahorkatina) a pod.
V rámci hronika tvorí súčasť napr. nedzovského, strážovského a príkrovu Tlstej, teda horninových komplexov sedimentujúcich v tzv. mojtínskej-harmaneckej karbonátovej plošine a plošine Čierneho váhu.
Krasovatenie, chemické a fyzikálne vlastnosti
Wettersteinský vápenec výborne podlieha krasovateniu, keďže až takmer z 98% predstavuje čistý uhličitan vápenatý (CaCO3). Pokiaľ je hornina prestúpená puklinami, resp. inými diskontinuitami, môžu v nej vznikať podzemné krasové útvary a v nich špecifická výplň (speleotémy). V najväčšom krasovom území Slovenska - Slovenskom krase - sa vo wettersteinských vápencoch nachádza odhadom až 90% jaskýň z celkového počtu vyše 1200. Vo vzťahu k mechanickým vlastnostiam pri speleologickej činnosti (prolongácia) možno wettersteinský vápenec subjektívne hodnotiť ako menej rigidný než napr. gutensteinský vápenec alebo pseudoreiflinský vápenec; tie kladú pri mechanickom rozvoľňovaní oveľa väčší odpor.
Exploatácia, priemyselné využitie
Wettersteinský vápenec sa na priemyselné využitie vo veľkej miere exploatuje vo veľkolome Včeláre na planine Dolný vrch (od r. 1964). J. Antaš a J. Bartalský (1995) in uvádzajú na ložisku vo vápencovom komplexe ladinu štyri faciálne odlišné typy vápenca. Surovina sa podľa uvedených autorov ťaží pre potreby Východoslovenských železiarní (v súčasnosti US steel) a cementáreň pri Turni nad Bodvou (v súčasnosti Holcim). Ťažba masívneho wettersteinského vápenca prebieha aj v Gombaseckom lome na Plešiveckej planine (od r. 1906).
Vakoveverica norfolská
Vakoveverica norfolská (Petaurus norfolcensis) je druh vakoveverice a patrí do taxónu vačkovcov.
Výskyt
Vyskytuje sa vo východnej Austrálií.
Zaujímavosti
Má lietaciu blanu, ktorá sa tiahne od piateho prsta prednej nohy k zadnej nohe. Ako kormidlo jej slúži huňatý chvost, pri ktorom dokáže preplachtiť až 50 metrové vzdialenosti pri premiestňovaní sa medzi stromami alebo pri úniku.
Jezernice
Jezernice je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Stij
Stij, alebo Stoj je vrch na Ukrajine v Zakarpatskej oblasti, najvyšší vrchol pohoria Polonina Boržava, ktoré je súčasťou Poloninského chrbta. Nadmorská výška vrchola je.
Leží asi 10 kilometrov južne od mesta Volovec a severovýchodným smerom od Mukačeva. Na východnom svahu vrchu pramení rieka Boržava.
Na odlesnenom vrchole boli za druhej svetovej vojny postavené tri radarové stanice určené pre sledovanie širokého okolia. Radary po niekoľko desaťročí využívala Červená armáda; rozobrané boli roku 1995. Ich prítomnosť doteraz pripomínajú chátrajúce betónové plošiny a oceľové výstuže.
Nágarí
Nágarí môže byť:
Ganac
Ganac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 682 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká Knola
Poloha
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Knola. Leží v Košickom kraji, v okrese Spišská Nová Ves a zasahuje na katastrálne územie mesta Spišská Nová Ves a obce Mlynky. . Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaný Hnilec, západne ležia Mlynky a severovýchodne Novoveská Huta.
Opis
Veľká Knola leží v hrebeni, vedúcom z Pálenice západným smerom cez sedlo Grajnár a pokračujúcom severozápadne na Haniskovu. Západne sa nachádza Suchý vrch, Viničiar a Martinka , južne Babiná , Smrečinka , Stromiš  a Peklisko , východne vrch Nad Javorom , Pálenica  a Hlinisko  a severne Predný Muráň , Muráň , Hýľ  a Haniskova. Južné svahy odvodňujú kratšie prítoky rieky Hnilec, východné jej prítok Železný potok a voda zo severozápadnej časti odteká Hutianskym potokom do Holubnice v povodí Hornádu. Na vrchol vedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Vďaka značnej nadmorskej výške je z lokalít s riedkou vegetáciou a polomov možné pozorovať mnohé vrcholy pohoria, no tiež Čiernu horu, Branisko, Čergov, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, Kráľovu hoľu, Stolické vrchy a Revúcku vrchovinu.
1743 Schmidt
1743 Schmidt je planétka s priemerom 20 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
NGC 4103
NGC 4103 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Južný kríž, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 30. apríla 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.
Charles Sylvester
Charles Sylvester (* 1774 – † 1828) bol chemik a vynálezca narodený v Sheffielde.
Životopis
Sylvester sa narodil v roku 1774 v Sheffielde, ktorý sa vtedy nachádzal ešte v Derbyshire. Oženil sa roku 1798 a o deväť rokov neskôr sa presťahoval do Derby, kde pracoval s Williamom Struttom. Ten vybudoval Derbyjskú kráľovskú ošetrovňu. Sylvester bol nápomocný v projektovaní originálneho vykurovacieho systému pre novú nemocnicu. Svoje myšlienky publikoval v knihe The Philosophy of Domestic Economy; as exemplified in the mode of Warming, Ventilating, Washing, Drying, & Cooking,... in the Derbyshire General Infirmary (t.j. Filozofia vnútornej ekonómie ako je znázornená v spôsobe vyhrievania, ventilácie, umývania, sušenia a varenia... v Derbyshirskej všeobecnej nemocnici). Publikácia bola vydaná v roku 1819.
Sylvester so Struttom boli členmi Derbyjskej filozofickej spoločnosti Erasmusa Darwina.
Busta Charlesa Sylvestera vymodeloval Francis Leggatt Chantrey a jedna z jej kópií je umiestnená v Múzeu a umeleckej galérii mesta Derby.
Spoločenská zmluva (štát)
Spoločenská zmluva (fr. contrat social) je postúpenie väčšej alebo menšej časti prirodzenej slobody členov spoločenstva verejnej autorite; zmluva, ktorú ľudia uzavreli vedome s cieľom vytvoriť štát a právo, pretože už nechceli žiť ďalej v anarchii a vojne všetkých proti všetkým. Na spoločenskej zmluve spočíva spoločenské súžitie a štát.
Pojem spoločenskej zmluvy vystupuje ako politická kategória v osvietenstve. Najvýznamnejšími teoretikmi spoločenskej zmluvy boli Thomas Hobbes, John Locke a Jean-Jacques Rousseau.
Moyon
Moyon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Any Colour You Like
„Any Colour You Like“ je v poradí ôsma skladba z albumu The Dark Side of the Moon, ktorý vydala britská rocková Pink Floyd v roku 1973. Je to inštrumentálna skladba, ktorej autormi sú David Gilmour, Richard Wright a Nick Mason.
Kompozícia
Skladba samá osebe nemá text a pozostáva syntetizovanej melódie, ktorá prejde do gitarového sóla. Skladba je dlhá 3 minúty a 25 sekúnd. Je v nej použitých veľa zvukových efektov pre klavír a gitaru. Gilmour nahral dve gitary s efektom Uni-Vibe, ktorý pridal sólu harmóniu. „Any Colour You Like“ je známa ako (po prezretí Dark Side knihy tabulatúr ) „Breathe (Second Reprise)“, pretože skladba má rovnaký beat ako skladba „Breathe“. Taktiež pozostáva z rovnakej akordovej sekvencie, ale posunutej z E mollu do D mollu.
Koncertné verzie
Počas Dark Side of the Moon Tour (1972-73) skladba neobsahovala žiadne klavírové sólo, skladba bola dlhým jammom, nazývaným „Scat Section“ alebo „Scat“. Gilmour občas do sóla aj spieval.
V roku 1975 bola občas skladba predĺžená až na 15 minút, Gilmour a vokalistky občas spievali so sólom.
V roku 1994 bola skladba zmodifikovaná. Klavír bol viac dominantý, skladba nebola predĺžená. Je súčasťou albumu Pulse.
Waters taktiež zahral túto skladbu na jeho The Dark Side of the Moon Live tour (2006-08).
Juhoamerická futsalová konfederácia
Juhomerická futsalová konfederácia (, skr. CSFS) je strešná organizácia pre juhoamerický futsal (sálový futbal). Je to zároveň najstaršia medzinárodná futsalová organizácia na svete. V roku 2014 združovala 10 národných futsalových federácií. Svoje ústredie má v Asuncióne, v Paraguaji a na jej čele stojí od roku 2014 Uruguajčan Mario Gimenez. CSFS je členskou konfederáciou Svetovej futsalovej asociácie (AMF), ktorej bola aj spoluzakladateľom.
Dejiny
CSFS bola založená v roku 1964 v Asuncióne a založili ju 4 krajiny: Argentína, Brazília, Paraguaj a Uruguaj. Od nasledujúceho roku začala organizovať vrcholné podujatie národných družstievMajstrovstvá Južnej Ameriky. V roku 1971 bola jednou zo zakladeľov celosvetovej futsalovej organizácieMedzinárodnej futsalovej federácie (FIFUSA). V tom istom roku usporiadala aj prvý kontinentálny šampionát juniorov. V roku 2002 sa CSFS, Európska futsalová únia a Panamerická futsalová konfederácia stali spoluzakladateľmi Svetovej futsalovej asociácie (AMF), ako nástupcu federácie FIFUSA.
Klokočí (okres Přerov)
Klokočí je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1371.
Gelos
Gelos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lev XII.
Lev XII.,, rodným menom Annibale Francesco Clemente Melchiore Girolamo Nicola della Genga (* 22. august 1760, hrad v Genga pri Spolete – † 10. február 1829, Rím) bol 252. pápež v období pontifikátu (28. september 182310. február 1829).
Životopis
Dňa 21. februára 1794 bol menovaný na titulárneho arcibiskupa v Tyre.
V roku 1816 bol menovaný kardinálom na titul Santa Maria in Trastevere. V roku 1821 ho pápež Pius VII. menoval dekanom baziliky Santa Maria Maggiore.
Pontifikát
náhľad|left|Pápežský Rím v dobe Leva XII., od Silvestra Feodosievich a Shchedrina Po smrti Pia VII. dňa 20. augusta 1823 sa 2. septembra zišlo konkláve aby zvolilo nového pápeža. Na 27. deň zvolili Annibala Sermattei della Genga za nového pápeža. Dňa 13. februára 1827 vydal pápež Lev XII. encykliku s názvom Quanta Laetitia.
Rakúske národné lakrosové družstvo žien
Rakúske národné lakrosové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Rakúsko v medzinárodných lakrosových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Österreichischer Lacrosse Verband (ÖLaxV). Jeho najlepším umiestnením je 13. miesto na majstrovstvách sveta či 8. miesto na majstrovstvách Európy.
Rakúske družstvo žien odohralo svoj prvý súťažný zápas v roku 2005 na ME nováčikov v Kodani, kde skončilo na poslednej 4. pozícii. V roku 2012 viedol družstvo ako hlavný tréner Američan Mike Perez.
Turkul
Turkul je vrch v pohorí Čornohora v juhozápadnej časti Ukrajiny na hranici medzi Zakarpatskou a Ivanofrankivskou oblasťou. Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi vrcholmi Danciž na severe a Rebra  na juhovýchode. Západné svahy vrchu klesajú do údolia potoka Ozirnyj, južné do údolia potoka Butynec a severovýchodne do ľadovcového kotla, na ktorého dne leží jazero Nesamovyte. Juhozápadným smerom vybieha z hory krátka rázsocha, na ktorej sa rozkladá Polonina Turkulska.
Hranice (okres Přerov)
Hranice je české mesto ležiace v okrese Přerov. Má 18 745 obyvateľov a ich katastrálne územie má rozlohu 5251 ha.
Vznik mesta
Hranice, mesto s takmer 20 000 obyvateľmi, leží prevažne na pravom brehu rieky Bečvy v nadmorskej výške 251 metrov. V minulosti bolo označované tiež ako Granice, Alba Ecclesia, Weissenkirchen, Weisskirchen, prípadne Mährische Weisskirchen. Geograficky príhodná krajina Moravskej brány bola osídlená prinajmenšom od paleolitu, ako o tom svedčia nálezy pazúrikových nástrojov a ďalších predmetov v okolí vrchu Kobylanka. Okolím mesta viedli početné cesty z Opavy alebo Poľska do Kelče a Kroměříža a cesta proti prúdu Bečvy do Poodria. Najstaršia písomne dochovaná správa o Hraniciach datovaná rokom 1169 je falzom zo začiatku 13. storočia, vzniknutým za sporu medzi kláštorom Hradiskom pri Olomouci a rajhradským kláštorom, a zmieňuje skôr územie nazývané Hranice, ako osadu. Označenie Hranice sa objavuje po prvýkrát bezpečne až v listine z roku 1222. Pôvodne trhová dedina Hranice bola vysadená na mesto pod názvom Alba Ecclesia po prvýkrát v roku 1276, druhýkrát 1292. Mesto bolo vystavané na podlhovastej vyvýšenine, z troch strán obklopenej potokmi Veličkou, Ludinou a riekou Bečvou.