cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Medzinárodný menový fond
Zbor guvernérov
Zbor guvernérov (Board of Governors) je najvyšší riadiaci orgán MMF, do ktorého všetky členské krajiny vymenúvajú guvernéra a jeho alternáta. Rada guvernérov, ktorej členmi sú ministri financií alebo guvernéri centrálnych bánk, prijíma zásadné rozhodnutia o činnosti Fondu. Schádza sa obvykle dvakrát ročne (na výročných zasadaniach MMF a Svetovej banky).
Menový a finančný výbor
Medzinárodný menový a finančný výbor (International Monetary and Financial Committee – IMFC) sa schádza dvakrát ročne, aby posúdil kľúčové problémy týkajúce sa medzinárodného menového systému.
Výkonná rada
Výkonná rada (Executive Board) má 24 výkonných riaditeľov menovaných alebo volených členskými štátmi. Každú z piatich krajín s najväčším počtom hlasov (USA, Japonsko, Nemecko, Francúzsko, Spojené kráľovstvo) ako aj Čínu, Rusko a Saudskú Arábiu zastupuje jeden výkonný riaditeľ. Ďalších šestnásť výkonných riaditeľov zastupuje jednotlivé skupiny krajín.
Generálny riaditeľ
Generálny riaditeľ (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿), ktorého volia členovia výkonnej rady spomedzi seba, je jej predsedom a zároveň najvyšším riadiacim pracovníkom v organizačnej štruktúre Medzinárodného menového fondu. Je volený na päťročné obdobie a môže byť zvolený niekoľkokrát za sebou. Podľa nepísaného pravidla je generálny riaditeľ Medzinárodného menového fondu Európan a riaditeľ Svetovej banky občan USA.
Zvláštne práva čerpania (SDR)
V roku 1969 Medzinárodný menový fond zaviedol medzinárodnú rezervnú menu SDR (skratka zo Special Drawing Rights, v slovenčine sa používa označenie Zvláštne práva čerpania), ktorá slúži na doplnenie existujúcich rezervných mien. Hodnota tejto meny je určená na základe hodnoty niektorých kľúčových národných mien: americký dolár, jen, britská libra a euro – krajín najviac zapojených do medzinárodného obchodného systému. Kód tejto meny, používanej napríklad aj vo vnútri MMF na vedenie účtovníctva, je podľa normy ISO 4217 skratka XDR.
Členstvo
Medzinárodný menový fond má teraz 185 členov (Október 2007). Každý člen platí členskú kvótu v národnej mene (75%) a v konvertibilnej mene alebo v SDR (25%). Výška kvóty sa prehodnocuje každých 5 rokov a závisí od celkového ekonomického stavu krajiny. Podľa kvóty sa členom prideľujú hlasovacie práva. Zmeny vo výške kvóty, vystúpenie člena z MMF a iné dôležité zmeny musia byť odsúhlasené 85% hlasov. Na významné rozhodnutia je potrebných 70% hlasov a na bežné rozhodnutia 50% hlasov. Rozhodnutia vyžadujúce 85% hlasov môžu vetovať USA so 17,84% hlasov alebo skupina Nemecka, Francúzska a Veľkej Británie s 15,91% hlasov. Kvóta okrem hlasovacieho práva ovplyvňuje aj množstvo prostriedkov, ktoré štát môže čerpať zo zdrojov fondu.
Tabuľka 21 najvplyvnejších členov:
Západná Austrália
Osídlenie
Prví obyvatelia Austrálie sa na ostrove objavili približne pred 40 000 až 60 000 rokmi a postupne začali osídľovať územie svetadielu. Nie sú známe presné údaje, kedy prví obyvatelia zavítali do oblasti teritória Západnej Austrálie, ale v dobách príchodu Európanov na kontinent, bola už oblasť dobre osídlená.
Medzinárodný menový fond
Dohľad
MMF nemá donucovacie práva, ale môže zlepšiť komunikáciu medzi členskými krajinami a formulovať odporúčania pre riešenie ekonomických problémov danej krajiny. K členským povinnostiam patrí poskytovanie informácií o stave národnej ekonomiky. Fond vypracúva analýzy stavu ekonomiky každej členskej krajiny a organizuje pravidelné stretnutia zástupcov MMF s predstaviteľmi členskej krajiny. Podobný dialóg vedie fond aj s regionálnymi organizáciami ako je Európska únia.
Cervantit
Cervantit je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, oxid antimónu s chemickým zložením Sb2O4.
Medzinárodný menový fond
Dohľad
Fond pravidelne hodnotí aj stav globálnej ekonomiky ako celku. Publikuje svetový hospodársky výhľad (world economic outlook) a správu o globálnej finančnej stabilite (global financial stability reports).
Západná Austrália
Ekonomika
Ekonomika je silno zameraná na ťažbu a export rudy a ropných produktov, špeciálne železnej rudy, hliníku, zemného plynu, niklu a zlata.
Cervantit
Tvorí jemnozrnné, masívne alebo zemité agregáty, vzácne vytvára kryštály (najčastejšie ihličkovité). Vzniká ako sekundárny minerál na ložiskách antimónu. Niekedy je použiteľný ako ruda Sb. Je ťažko rozpustný v kyseline chlorovodíkovej. Jeho kryštály sú cenené medzi zberateľmi.
Medzinárodný menový fond
Úvery
Fond disponuje rozsiahlymi finančnými zdrojmi, ktoré sú tvorené predovšetkým členskými kvótami. Tieto zdroje sa dočasne poskytujú krajinám s nevyváženou platobnou bilanciou, ktorým chýba konvertibilná mena na splatenie svojich záväzkov. Členský štát môže čerpať zdroje v menách ostatných členov výmenou za ekvivalentnú sumu vo vlastnej mene. Fond za čerpanie svojich zdrojov účtuje poplatky a vyžaduje, aby dlžná krajina včas kúpila svoju menu späť. Poplatky majú spravidla formu úroku odvodeného od výšky trhovej úrokovej sadzby.
Práva čerpania sú rozdelené do tzv. tranží (tranches). Zlatá tranža (reserve tranche) je automatické čerpanie úveru vo výške 25% kvóty. Pred čerpaním zlatej tranže je 75% kvóty splatnej v národnej mene. Po nákupe zlatej tranže stúpne podiel národnej meny v členskej kvóte na 100%. Ďalšie čerpanie úveru vyžaduje súhlas fondu a je rozdelené do 4 úverových tranží (credit tranches) po 25% kvóty. Vklad národnej meny vo fonde môže takto stúpnuť na 200% kvóty. Pre čerpanie úveru nad 100% kvóty musí štát dokázať, že zaviedol dostatočné opatrenia na zlepšenie svojej platobnej bilancie.
Cervantit
Lokality
Na Slovensku je známy z lokality Zlatá Baňa, Dubník a Červenica (okres Prešov).
Medzinárodný menový fond
Úvery
Okrem tranží sa prostriedky fondu sprístupňujú aj prostredníctvom tzv. facilít (facilities). Počas histórie fondu vzniklo niekoľko facilít určených na rôzne účely a poskytovaných za rôznych podmienok:
Kultúrna stredoslovenčina
Kultúrna stredoslovenčina (iné názvy: kultúrna stredná slovenčina, stredoslovenská kultúrna slovenčina) bol variant kultúrnej predspisovnej slovenčiny - nekodifikovaná nadnárečová forma slovenčiny od vrcholného stredoveku do konca 18. storočia, ktorá vznikla na západnom Slovensku na základe stredoslovenských nárečí, reči mešťanov a domácej drobnej šľachty.
Na ústnej forme kultúrnej stredoslovenčiny založil Ľudovít Štúr svoju kodifikáciu slovenčiny.
Linka 8 (parížske metro)
Linka  je jedna zo 16 liniek metra v Paríži. Bola poslednou linkou z plánov parížskeho metra z roku 1898 a bola spočiatku určená na dopravu z Porte d'Auteuil po Opéra. Dnes je jedna z najväčších liniek siete parížskeho metra (linky RER-u sú dlhšie).
Chronológia
thumb|left|Geograficky presná mapa dráhy linky 13. júl 1913: Linka bola otvorená medzi Beaugrenelle a Opéra 30. september 1913: Linka bola rozšírená od Beaugrenelle po Porte d'Auteuil 30. jún 1928: Linka bola rozšírená od Opéra po Richelieu-Drouot 5. máj 1931: Linka bola rozšírená od Richelieu-Drouot po Porte de Charenton 27. júl 1937: Úsek medzi La Motte-Picquet a Porte d'Auteuil bol priradený linke. Linka bola rozšírená od La Motte-Picquet po Balard 2. september 1939: Rovnako ako ostatné stanice, vlaky prestali obsluhovať Croix Saint-Martin a Champ de Mars kvôli vojne. Avšak obe stanice nakoniec trvale zatvorené 5. október 1942: Linka bola rozšírená na východ od Porte de Charenton po Charenton - Écoles 19. september 1970: Linka bola rozšírená od Charenton - Écoles po Maisons-Alfort - Stade 27. apríl 1972: Linka bola rozšírená od Maisons-Alfort - Stade po Maisons-Alfort - Les Juillottes 24. september 1973: Linka bola rozšírená od Maisons-Alfort - Les Juillottes po Créteil - l'Echat 9. september 1974: Linka bola rozšírená od Créteil - l'Echat po Créteil - Préfecture
Malling
Malling je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
NGC 7527
NGC 7527 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 5. septembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Malling
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hofamt Priel
Hofamt Priel je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Melk.
Žije tu 1 696 obyvateľov (1. 1. 2012).
Jamato
Jamato môže byť:
Severné teritórium
Severné teritórium je federálne teritórium v Austrálii. Hlavné mesto je Darwin, medzi ostatné významné mestá patria Alice Springs a Katherine.
Severné Teritórium je spolu s Teritóriom hlavného mesta jedno z dvoch teritórií zahrnuté do zväzového štátu Austrálie. Podstata jeho právneho postavenia tkvie v tom, že federálna vláda môže upraviť všetku jeho legislatívu. Postavenie zväzových štátov sa však o mnoho nelíši.
Severné teritórium sa nachádza v severnej časti kontinentu, z východu susedí so štátom Queensland, zo západu so Západnou Austráliou, z juhu tiež s Južnou Austráliou. Zo severu územie obmýva Timorské a Arafurské more a Carpentariánsky záliv. Keďže pobrežné oblasti Severného teritória sa ešte pred objavením kontinentu Európanmi stávalo miestom stroskotania lodí a táto pevnina bola takmer na dosah od jej známych krajín, zostávala až do polovice 19. storočia pre Európanov takmer celá neznáma. Pobrežie bolo ťažko prístupné pre hustý porast mangrovou a na pevnine sa nachádzala nehostinná pustina.
Chorges (kantón)
Chorges je francúzsky kantón v departemente Hautes-Alpes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho osem obcí.
Bianka (mesiac)
Bianka alebo Bianca je prirodzený satelit Urána. Je to v poradí tretí mesiac tejto planéty a nachádza sa vo vzdialenosti. Jeho veľkosť je približne 22 kilometrov a hmotnosť je 9,2 × 1016 kg. Obežná doba okolo planéta je 0.434578986 dní.
Mesiac objavila 23. januára 1986 americká sonda Voyager 2.
Brno-Řečkovice a Mokrá Hora
Brno-Řečkovice a Mokrá Hora je od 24. novembra 1990 mestská časť štatutárneho mesta Brna nachádzajúca sa na severe mesta.
Marie François Sadi Carnot
Marie François Sadi Carnot (bežne používané skrátené meno Sadi Carnot) (* 11. august 1837, Limoges, Francúzsko – † 25. jún 1894, Lyon, Francúzsko) bol francúzsky politik a prezident.
Narodil sa v rodine štátnika Hippolyta Carnota. Vyštudoval stavebné inžinierstvo a získal miesto vo verejnej správe. Jeho vrodená náklonnosť k republikánom zapríčinila, že vláda národnej obrany ho poverila v roku 1870 úlohou zorganizovať odboj v departementoch Eure, Calvados a Seine-Maritime, čo v Seine-Maritime dokázal v januári roku 1871. Nasledujúci mesiac bol zvolený do Národného zhromaždenia za departement Côte-d’Or. V auguste 1878 bol menovaný tajomníkom ministra výstavby. V septembri 1880 sa stal ministrom, a taktiež v apríli 1885, kedy prešiel takmer okamžite na ministerstvo financií.
Svoju kariéru zakončil ako prezident Francúzska (3. december 1887 – 25. jún 1894). Bol zavraždený talianskym anarchistom Jeronimom Caseriom pri výkone funkcie, len niekoľko mesiacov pred vypršaním mandátu.
Jules Michelet
Jules Michelet (* 21. august 1798, Paríž, Francúzsko† 9. február 1874, Hyères) bol francúzsky historik, profesor a archivár.
Životopis
Narodil sa v Paríži do rodiny s hugenotskou tradíciou. Rodičia ho poslali študovať na univerzitu Collège or Lycée Charlemagne. Záverečnú skúšku urobil v roku 1821, a čoskoro bol menovaný profesorom histórie na vysokej škole Rollin. Od roku 1830 sa stal riaditeľom štátnych archívov. Počas svojho života napísal mnoho významných historických a esejistických diel.
Zomrel 9. februára roku 1874 v Hyères. Pochovaný je na parížskom cintoríne Père Lachaise.
Gennadij Vasilievič Sarafanov
Gennadij Vasilievič Sarafanov (* 1. január 1942, Sineňkije – † 29. september 2005, Ščiolkovo) bol sovietsky kozmonaut.
Život
Sarafanov v roku 1959 absolvoval Strednú školu č.16 v Saratove. V 14 rokoch vstúpil do Komsomolu a v 21 rokoch do Komunistickej strany. Po strednej škole bol rok na vojenskom učilišti Pribaltika a v rokoch 1960-1964 vyštudoval Balašovské vyššie letecké učilište a stal sa vojenským pilotom z povolania. Na svoj let čakal deväť rokov. Pôvodne mal letieť na vojenskú stanicu Almaz, potom na Saľut 2, potom so Sojuzom 14. Dočkal sa v roku 1974, keď z Bajkonuru odštartoval na Sojuze 15 na obežnú dráhu. Na palube s ním letel Ďomin. Na Zem sa vrátili po dvoch dňoch, keď na obežnej dráhe uskutočňovali rôzne manévrovacie operácie, k orbitálnej stanici Saľut 3 sa však nepripojili, pretože im zlyhal automatický systém Igla. Viackrát do vesmíru neletel, aj keď mal, jeho lety však zrušili. V roku 1978 ukončil Vojenskú leteckú akadémiu J. A. Gagarina v Moskve ako kandidát technických vied. V roku 1990 získal hodnosť plukovníka. Potom prešiel na civilné zamestnanie, pracoval na radnici v Ščolkove ako zástupca predsedu. Zomrel na pooperačné komplikácie vo svojich 63 rokoch. Bol ženatý, žena pracovala v tiež vo Hviezdnom mestečku.
NOVÁ DEMOKRACIA
NOVÁ DEMOKRACIA, skratka ND, bola slovenská mimoparlamentná politická strana, aktívna najmä v Trnavskom kraji. Neoficiálne tiež používala názov Nová demokracia – sila regiónov. Vznikla okolo nezávislého poslanca a predsedu Trnavského samosprávneho kraja Tibora Mikuša. Na Ministerstve vnútra SR bola zaregistrovaná 12. januára 2009. Ustanovujúci snem sa uskutočnil 28. marca 2009. Strana zanikla v roku 2016.
História
Stranu založil vtedajší predseda Trnavského samosprávneho kraja, nezávislý poslanec NR SR a bývalý člen ĽS-HZDS, Tibor Mikuš. Na jej založenie vyzbierali 14 tisíc podpisov.
Na ustanovujúcom sneme ND 28. marca 2009 v Devíne za účasti 143 delegátov bol za predsedu zvolený Tibor Mikuš. Mikuš pri tej príležitosti predstavil ako devízu strany jej zameranie na občana v slovenských regiónoch cez odborníkov. Medzi ďalších predstaviteľov strany patrili primátor Holíča a podpredseda TTSK Zdenko Čambal či bývalý minister hospodárstva Milan Cagala a poslanec za ĽS-HZDS Jozef Tarčák. Významná časť členov strany pochádzala z Trnavy a okolia, resp. z kruhov karatistov, ku ktorým mal Mikuš blízko. V jej regionalizme teda prevažoval najmä Trnavský región. V prezidentských voľbách v roku 2009 strana podporila Ivana Gašparoviča.
Strana vyhlásila, že má záujem kandidovať do volieb na všetkých úrovniach, teda do komunálnych, regionálnych, parlamentných, ako aj do Európskeho parlamentu.
Do parlamentných volieb v roku 2010 sa rozhodla strana kandidovať sama po tom, čo zlyhali rokovania o možnej spolupráci s Hnutím za demokraciu a AZEN - Aliancia za Európu národov, teda stranami, ktoré tiež tvorili odídenci z ĽS-HZDS.
Vo voľbách do VÚC v roku 2013 za ND kandidovalo 12 kandidátov na poslancov v Banskobystrickom, Trenčianskom a Trnavskom kraji, žiaden z nich nebol zvolený.
Ideológia
Strana sa orientovala do stredu politického spektra, Mikuš odmietal zaškatuľovanie do pravice či ľavice. Medzi priority strany patril občan a všetko, čo ho zaujíma a čo súvisí s kvalitou jeho života. ND chcela dosiahnuť široké spektrum cieľov – pomoc štátu rodinám, starostlivosť o mladú generáciu, kvalitné vzdelanie zdarma, podporu živnostníkov a malých firiem, znižovanie odvodového zaťaženia. Filozofia strany sa niesla v duchu Mikušovho osobného hesla Úcta k tradíciám a zodpovednosť za budúcnosť.
ND bola zameraná na občana v slovenských regiónoch, na posilnenie malého a stredného podnikania, rozvoj cestovného ruchu a infraštruktúry, ako aj na všeobecné ľudské hodnoty, ktoré sú platné v novodobej spoločnosti, zároveň rozvíjajúca spolupatričnosť a vlastenectvo. " Strana tvrdila, že je demokratická ľudová strana, ktorá stavia aj na kresťanských hodnotách. Piliere tvorili spolupatričnosť, solidarita a vlastenectvo. ND sa hlásila k spolupráci s európskymi ľudovými a demokratickými stranami.
Kultúrna východoslovenčina
Kultúrna východoslovenčina (iné názvy: kultúrna východná slovenčina, východoslovenská kultúrna slovenčina) bol variant kultúrnej predspisovnej slovenčiny – nekodifikovaná nadnárečová forma slovenčiny od vrcholného stredoveku do konca 18. storočia, ktorá vznikla na východnom Slovensku na základe východoslovenských nárečí, ale neskôr reprezentuje kultivovaný úzus vzdelancov domáceho pôvodu, mešťanov a menších zemepánov.
Jej vznik je spojený so začiatkami tvorby slovenskej ľudovej slovesnosti vo vrcholnom stredoveku. Súvislý písaný prejav kultúrnej východoslovenčiny je doložený už z konca 15. storočia. Je to známy výhražný list mestu Bardejovu asi z roku 1493. Texty v kultúrnej východoslovenčine sa však začínajú častejšie objavovať od polovice 16. storočia tak ako v iných častiach Slovenska. Zväčša sú to dokumentárne žánre (listy, diáre, protokoly a podobne), no nechýbajú ani záznamy folklórneho prejavu a inej literárnej tvorby. Tlačené texty v kultúrnej východoslovenčine sú známe od polovice 18. storočia. V odbornej literatúre sa nazývajú kalvínske tlače. Ich jazyk je už normalizovaný. Pre jazyk písomností, ale aj tlačených kníh v kultúrnej východoslovenčine je charakteristické, že odráža výraznejšie znaky východoslovenských nárečí vo väčšom rozsahu ako jazyk písomností z iných častí Slovenska. Takými znakmi sú napríklad dz, c za staršie ď, ť, mäkkosť spoluhlások ň, ľ, respektíve aj ś, ź, koncovky -och, -om v pluráli pre všetky rody, ba aj niektoré typické slová (napríklad dakle, valal, trimac). Pravda, vyskytujú sa písomnosti aj bez týchto znakov. To naznačuje, že nadnárečový úzus vzdelanej východoslovenskej honorácie (kňazov, notárov a podobne) sa formoval nerovnomerne a zdĺhavo. V textoch býva spravidla menej bohemizmov, no vyskytujú sa polonizmy, menej ukrajinizmy.
Pravítko (súhvezdie)
Pravítko je jedno z 88 súhvezdí modernej astronómie. Súhvezdie zaviedol Nicolas Louis de Lacaille v roku 1754. S jeho vznikom sa nespája žiadna mytológia.
Pôvodné Lacaillove hranice tohto súhvezdia zasahovali i do susedného Oltára, Vlka a Škorpióna – v poslednom zo zmienených súhvezdí sa nachádzali i hviezdy alfa a beta Normae. Pri neskoršej úprave hraníc sa však dve najjasnejšie hviezdy Pravítka vrátili späť do Škorpióna.
Hviezdy a objekty
Iota Normae je takisto dvojhviezda. Má zložky s magnitúdami 5 a 8.
Na pohľad nevýrazná hviezdička skoro piatej magnitúdy mí Normae ležiaca na hranici so súhvezdím Škorpión je v skutočnosti jedna z najžiarivejších známych hviezd v Galaxii. Za jej nenápadný zjav môže nielen jej veľká vzdialenosť od Zeme – 4240 svetelných rokov, ale aj medzihviezdny prach ležiaci medzi mnou a nami, ktorý jej z jasnosti uberá skoro celú magnitúdu. V skutočnosti ide o modrého nadobra so spektrálnym typom na pomedzí O a B a svietivosťou približne pol milióna Sĺnk. Obklopuje ju riedka otvorená hviezdokopa NGC 6169.
S Normae je cefeida, ktorá mení jasnosť v 9,75-dňovom cykle v rozmedzí magnitúd 6,1 až 6,8. Okolo nej sa rozkladá veľká a jasná hviezdokopa NGC 6087, ktorej stred je v blízkosti S Normae. Podobná, len o kúsok slabšia hviezdokopa, je NGC 6067. Ďalšie pomerne jasné otvorené hviezdokopy sú NGC 6167 s magnitúdou 6,7, NGC 6031 (8,5 mag), NGC 6134 (7,2 mag) a NGC 6152 (8,1 mag). Potom tu možno vidieť dve planetárne hmloviny – SP-3 a Mz3. V skutočnosti ich je viac, ale väčšina je buď prislabá alebo primalá na vizuálne pozorovanie.
Napokon sa tu nachádzajú ešte hmlovinové objekty s označením NGC 6164-65. Patria do najredšieho typu hmlovín na oblohe a len dve z nich sú dostatočne jasné na to, aby boli pozorovateľné amatérskymi ďaleklohľadmi – jedna z nich je zmienená NGC 6164-65, druhá NGC 7635 v Kasiopeji. Vidieť ju však možno len minimálne 20-centimetrovým ďalekohľadom za dostatočne tmavej noci. Hmlovina je tvarovaná do symetrického S prudkým hviezdnym vetrom nadobra typu O7 HD 148937, ktorý je uprostred nej.
Pozadie Mliečnej cesty v oblasti Pravítka sa pri pohľade voľným okom javí trochu odlišne než inde, za čo sú zodpovedné prítomné hviezdokopy. Tie sa javia ako niekoľko slabších uzlíkov. Triédrom možno vidieť štruktúru podobnú mramoru. Pruh Mliečnej cesty je navyše v oblasti Pravítka zdanlivo rozštiepený.
Veľmi ďaleko, 250 – 300 miliónov ly za hviezdami tohto súhvezdia, sa rozkladá obria kopa galaxií – Abell 3627 alebo kopa Norma. Tá je stredom tzv. Veľkého priťahovača alebo Veľkého atraktora, nesmierneho nahromadenia hmoty okolitého vesmíru práve v oblasti súhvezdia Pravítka. Veľký atraktor pozostáva z obrovského množstva svietiacich galaxií a tmavej hmoty s odhadovanou hmotnosťou 1016 hmotností Slnka.
Poloha
Pravítko je malé nevýrazné súhvezdie južnej oblohy rozložené rovnomerne pozdĺž galaktického rovníka medzi súhvezdiami Vlk a Oltár. Jeho jasnejšie hviezdy vytvárajú nepravidelný pravouhlý štvoruholník s pravým uhlom pri hviezde gama 2. Slabučké hviezdy všetkých verzií obrazca sú však na pozadí bohatých hviezdnych polí Mliečnej cesty dosť ťažko identifikovateľné. Na jeho hľadanie môže poslúžiť napríklad výrazný Škorpión severne od neho.
Teritórium austrálskeho hlavného mesta
Teritórium austrálskeho hlavného mesta (Australian Capital Territory, ACT) je hlavné teritórium Austrálskeho spoločenstva, najmenšie a súčasne najľudnatejšie samovládne teritórium. Je to vnútrozemská enkláva v Novom Južnom Walese nachádzajúca sa v buši.
Labergement-lès-Seurre
Labergement-lès-Seurre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chrám svätého Mikuláša (Staré Mesto)
Chrám svätého Mikuláša je ranobaroková sakrálna stavba postavená na mieste pôvodného gotického kostola pod hradným kopcom Bratislavského hradu.
Už v stredoveku stál na Podhradí jednoloďový gotický kostol rovnakého zasvätenia. Približne v roku 1550 ho z obavy pred tureckým nebezpečenstvom zrúcali. Roku 1661 ho dala znova postaviť Františka Khuen, vdova po palatínovi Pavlovi Pálffym.
V interiéri je v presbytériu umiestnený hlavný oltár s obrazom sv. Mikuláša, ktorý sa zachoval z pôvodného vybavenia kostola. Kazateľnica je dielom Petra Brandenthala z 18. storočia.
Pôvodne slúžil veriacim rímskokatolíckej cirkvi a patril do farnosti Dómu sv. Martina. Vzhľadom ku klesajúcemu počtu veriacich v tejto lokalite ho rímskokatolícka cirkev prestala používať a dala ho do užívania gréckokatolíckej cirkvi. V roku 1945 na konci Druhej svetovej vojny chrám zhorel. V rokoch 19451950 ho gréckokatolícka farnosť zrekonštruovala. Po násilnej likvidácii gréckokatolíckej cirkvi v roku 1950 chrám prevzala pravoslávna cirkev, ktorá ho aj v súčasnosti používa.
V roku 2022 sa chráme slúžia pravidelné bohoslužby a je v príprave projekt rekonštrukcie.
NGC 7528
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,1.
Vasilij Andrejevič Žukovskij
Vasilij Andrejevič Žukovskij (* 9. február 1783, Mišenskoe, Ruské impérium – † 24. apríl 1852, Baden-Baden, Nemecko) bol ruský básnik, literárny kritik. Najvýznačnejší predstaviteľ raného ruského romantizmu.
Životopis
Pochádzal z nemanželského vzťahu bohatého ruského statkára Afanasija Ivanoviča Bunina (1716 − 1791) a zajatej Turkyne Saľchy (po krste Jelizavety Dementievny Turčaninovej). Priezvisko dostal Vasilij Andrejevič po svojom krstnom otcovi, šľachticovi, Andrejovi Ivanovičovi Žukovskom, ktorý si ho po smrti jeho otca adoptoval. Žil u Buninovej ženy, svojej nevlastnej matky.
Vasilij Andrejevič subjektívne trpel svojím nerovnoprávnym postavením v rodine. Kvalitné vzdelanie nadobudol v privilegovanom šľachtickom ústave Moskovskej univerzity. Od roku 1802 pobýval na stredoruskom vidieku, v roku 1808 sa vracia do Moskvy. Stáva sa redaktorom literárneho časopisu Vestnik Jevropy, ktorý založil Nikolaj Michajlovič Karamzin. 1812 sa zúčastnil Borodinskej bitky. V roku 1815 je povolaný do Petrohradu, kde dvadsaťpäť rokov pôsobil ako cárovnej predčítavač, učiteľ nevesty budúceho Mikuláša I. a neskôr ako vychovávateľ následníka trónu, budúceho cára Alexandra II. Súhlasil s Karamzinovou jazykovou reformou, v tlači vystupoval na jej obranu. Patril k významným členom Arzamasu, zároveň však oponoval snahám o jej premenu z literárneho krúžku na krúžok s politickým zameraním. Napriek svojmu občianskemu konzervativizmu sa spriatelil s väčšinou pokrokových ruských spisovateľov desiatych až tridsiatych rokov a snažil sa využiť svoj vplyv na cárskom dvore v ich prospech. Jeho život silno ovplyvnila nenaplnená láska k vlastnej neteri M. Protasovej. Po nie úplne dobrovoľnom odchode do výslužby sa usadil v Nemecku, kde sa oženil a aj zomrel.
Tvorba
thumb|left|Vasilij Andrejevič Žukovskij Literárnu dráhu začal ako Karamzinov žiak. Raná elegická tvorba sa nesie v znamení anglickej poézie hrobov. Jeho básne, napr. parafráza anglického básnika T. Graya Dedinský cintorín (Селское кладбище, 1802) alebo náladová báseň Večer (Вечер, 1807) sú jednými z najvyspelejších prejavov ruského sentimentalizmu. Vyjadrujú znechutenie nad prázdnotou ducha vyšších vrstiev, ospevuje mravnosť prostých a pracovitých dedinčanov, v ideálnom svetle zobrazuje neporušenú prírodu a šťastie tichého života. Jeho vlastné dielo sa prelína s prekladmi a parafrázami západnej preromantickej poézie. Neskôr sa jeho psychologický ponor v básňach prehlbuje, premietlo sa to do jeho reflexívnej lyrickej tvorby, ktorej hlavným motívom bol motív lásky. Jeho obľúbenou témou bolo tajomné posmrtné splynutie bytostí zaživa osudovo rozdelených, napr. báseň Nine (Нине, 1808). Žukovskij významne zasiahol do vývoja a formovania lyricko-epických žánrov, hlavne do vývoja balady. Už jeho prvé kroky v tomto smere, dve osobité spracovania bürgerovského námetu o návrate mŕtveho milého k rúhajúcej sa milej, v baladách Ľudmila (Людмила, 1808) a Svetlana (Светлана, 1808 − 1812), mu priniesli úspech. Stal sa zakladateľom tohto romantického žánru v ruskej literatúre. Svoju poéziu v nich otvoril silným folklórnym vplyvom.
V intímnej lyrike sa jeho poézia približuje k mystickému romantizmu. Žukovskij si pre potreby vyjadrenia videnia svojho videnia sveta vytvára nové básnické prostriedky, ktoré významne obohatili ruský verš. Jeho básnická reč je plná náznakov, symbolov, odmlčaní, v metaforách je pre neho príznačný synkretizmus videnia, asociatívne a expresívne vyjadrovanie. Hudobnosť jeho verša je založená na členenej melodickej intonácii, na trochejských rytmoch.
Dielo (výber)
thumb|right|V. A. Žukovskij
Bénouville (Seine-Maritime)
Bénouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Höflein (Bruck an der Leitha)
Höflein je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Bruck an der Leitha.
Žije tu obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Kultúrna slovenčina
Kultúrna slovenčina alebo kultivovaná slovenčina alebo presnejšie kultúrna predspisovná slovenčina bol kultúrny jazyk (výsledok kultivácie jazyka) používaný na Slovensku od vrcholného stredoveku (súvislo písomne doložený až od 15./16. storočia) do konca 18. storočia.
Vznikala v 11./12. storočí. V 13.-14. stor. získavala výraznejšiu podobu. Do 16. stor. je doložená iba v ústnej forme, od 16. stor. aj v písomnej forme. V písanej forme sa realizovala v zásade v troch variantoch, ktoré odrážali jazykové zvláštnosti troch hlavných areálov slovenských nárečí. Preto sa hovorí o: Podrobnosti pozri v príslušných jednotlivých článkoch.
V 17. a 18. storočí sa kultúrna slovenčina zdokonaľovala, no stále niesla stopy základných areálov slovenských nárečí, s ktorými geneticky súvisela a s ktorými bola v kontakte. Hlavnou príčinou takého stavu bola skutočnosť, že Slovensko v starom Uhorsku, ale ani v Rakúsko-Uhorsku nemalo väčšie centrum, v ktorom by sa bol sústreďoval hospodársky a spoločensko-kultúrny život slovenskej spoločnosti a ktoré by súčasne bolo pôsobilo integrujúco i v procese kultivovania jazyka slovenského národa.
Silvestre de Sacy
Antoine Isaac, barón Silvestre de Sacy (* 21. september 1758, Paríž, Francúzsko† 21. február 1838, Paríž) bol francúzsky filológ, prekladateľ a polyglot.
Je považovaný za zakladateľa modernej arabistiky, ktorý mal zásadný vplyv na rozvoj orientalistiky.
Embrun (kantón)
Embrun je francúzsky kantón v departemente Hautes-Alpes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho osem obcí.
Malroy
Malroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Zoznam najvyšších budov sveta
Tento článok obsahuje zoznam najvyšších budov sveta. V zozname sa nachádzajú len supertally s výškou 300 m a viac.Výškou sa rozumie najvyšší bod na budove a to maximálna výška konštrukcie na budove. V zozname sú aj nedokončené budovy avšak iba tie, ktoré dosiahli svoju konštrukčnú výšku.
Malroy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Straka
Michal Straka môže byť:
Ferenikos
Ferenikos (Ferenikos) môže byť:
Jokosuka
Jokosuka je mesto v japonskom regióne Kantó. Nachádza sa v prefektúre Kanagawa na polostrove Miura západne od Tokijského zálivu.
Rozloha mesta je 100,7 km² a žije tu okolo 413 tisíc obyvateľov (december 2012).
V meste sa nachádza základňa Vojenského námorníctva Spojených štátov i námorné sily sebaobrany Japonska.
Harz
Harz môže byť:
Jokosuka
Priemysel
Jokosuka je známa automobilovým priemyslom. Taktiež sa tu nachádza Jokosuka Priemyselný Park (Yokosuka Research Park, v skr. YRP) – priemyselný park zameraný na mobilný informačný a komunikačný výskum.
Brettonwoodská menová sústava
Brettonwoodská (menová) sústava alebo brettonwoodský (menový) systém (menej vhodne bretton-woodská (menová) sústava, bretton-woodský (menový) systém) bola medzinárodná finančná a menová sústava po druhej svetovej vojne trvajúca do 70. rokov. Vznikla na základe tzv. brettonwoodských dohôd alebo dohôd z Bretton Woods, ktoré boli prijaté na Menovej a finančnej konferencii OSN konanej v júli 1944 v okrese Bretton Woods v New Hampshire, USA (tzv. brettonwoodská konferencia).
Na základe brettonwoodských dohôd bol založený aj Medzinárodný menový fond.
Brettonwoodská menová sústava stála na týchto princípoch: 1. pri súhlase väčšiny 2. pri súhlase členov, ktorých podiel na celkových vstupných vkladoch do MMF bol 10 % a viac (vtedy len USA a Veľká Británia).
V roku 1971 došlo devalvácii dolára voči zlatu 1 trójska unca zlata = 38 dolárov, v roku 1973 1 trójska unca = 42,22 dolára.
Trhová cena zlata začala mnohonásobne prevyšovať jeho úradnú cenu. Kríza menového systému vyvrcholila 15. augusta 1971, kedy americká vláda zrušila vymeniteľnosť dolára za zlato. Menové kurzy tak stratili zlatý základ a začali sa udržiavať na základe trhových pomerov. Padol tak základný pilier brettonwoodskej sústavy.
Neúspech pri reforme brettonwoodskej sústavy viedli k založeniu novej medzinárodnej menovej sústavy zvanej Kingstonská menová sústava.
Hyperbolický meteor
Hyperbolický meteor alebo medzihviezdny meteor je meteor, ktorého dráha vzhľadom na Slnko je hyperbolická. Prichádza alebo smeruje do medzihviezdneho priestoru.
Höflein an der Hohen Wand
Höflein an der Hohen Wand je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Neunkirchen.
Žije tu 845 obyvateľov (31. 3. 2009).
NGC 7529
NGC 7529 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil Wilhelm Tempel 2. júla 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Teritórium Jervis Bay
thumb|Poloha teritória
Gap-Campagne
Gap-Campagne je francúzsky kantón v departemente Hautes-Alpes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho šesť obcí.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2009
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2009 boli 33. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Uskutočnili sa od 26. decembra 2008 do 5. januára 2009 v Ottawe v Kanade. Majstrom sveta sa stal domáci tím Kanady, ktorý vo finále zdolal 🇸🇪 5 : 1.
Skupina A
Všetky časy sú miestne (UTC-5).
Skupina B
Všetky časy sú miestne (UTC-5).
Štatistika brankárov
(minimálne 40 % odohraných z celkového času tímu)
Legenda: Min. - počet odohratých minút, GI - inkasované góly, % - percentuálna úspešnosť zárkokov, GIP - priemerný počet inkasovaných gólov na zápas, SO - čisté kontá
Skupina B
Turnaj skupiny B v rámci I. divízie MS 2009 sa hral v Aalborgu v Dánsku od 15. do 21. decembra 2008.
III. divízia
Turnaj III. divízie MS 2009 sa mal hrať v KĽDR, avšak bol zrušený. Zúčastniť sa ho mali tieto tímy:
Velikij Novgorod
Velikij Novgorod (do roku 1999 Novgorod) je historické mesto v severozápadnom Rusku, hlavné mesto Novgorodskej oblasti. V roku 2017 malo 222 594 obyvateľov.
Velikij Novgorod je jedno z najstarobylejších miest Ruska. Leží na vodnej ceste, ktorá spájala Baltské a Čierne more. V stredoveku bolo centrom Novgorodskej Rusi, počnúc rokom 1136 bol prvou republikou na území Ruska. V 15. storočí po porážke v moskovsko-novgorodskej vojne stratil Novgorod svoju samostatnosť. Za útrapy, ktoré mesto vytrpelo počas nemeckej okupácie cez druhú svetovú vojnu, mu bol udelený titul mesto vojenskej slávy.
Poloha a prírodné pomery
Mesto leží na rieke Volchov, ktoré spája Iľmenské a Ladožské jazero. Nachádza sa asi juhojuhovýchodne od Petrohradu a asi  severozápadne od Moskvy. Asi južne od mesta leží Iľmenské jazero. Geomorfologicky leží v oblasti Valdajskej pahorkatiny v Iľmeňskej nížine.
Dejiny
Prvá zmienka o existencii osídlenia pochádza z roku 859, keď Novgorodčania uznávali iba škandinávske knieža Rurika. Mesto samé vzniklo až v ďalšom storočí, archeologicky doložiteľné bolo osídlenie v polovici 10. storočia. V 10.-11. storočí to bolo jedno z centier Kyjevskej Rusi, neskôr stredisko samostatného kniežatstva. Po roku 1136 bola moc kniežaťa obmedzená, dôležitú úlohu v riadení mesta nadobudol snem (veče) a starosta mesta (posadnik). Politické dejiny mesta v 12.-15. storočí boli plné rozporov medzi šľachtou (bojarmi) a kupeckou vrstvou. Novgorod bol v období stredoveku jedným z najvýznamnejších obchodných centier Európy, udržiaval úzke styky s mestami hanzy. Pozoruhodná bol vzdelanostná úroveň obyvateľstva, medzi ktorým bola bežná gramotnosť. Na písanie sa používal špecifický materiál – brezová kôra. V trinástom a štrnástom storočí odolával Novgorod tlaku západných susedov – Švédov, Rádu nemeckých rytierov, neskôr Litovského veľkokniežatstva. Dejiny Novgorodu ako centra nezávislého štátneho celku skončili v 1478, kedy bolo územie násilne pripojené k moskovskému kniežatstvu. Na príkaz cára Ivana III. boli vyvraždené stovky novgorodských bojarov a kupcov, mesto dovtedy známe ako „pán veľký Novgorod“ a brána do Európy, bolo podriadené Moskve. Ako provinčné sídlo potom od konca pätnásteho storočia zdieľalo dejiny Ruska.
Od roku 1727 bol centrom Novgorodskej gubernie. Počas občianskej vojny získali 14. novembra 1917 mesto komunisti. V medzivojnovom období sa mesto priemyselne rozvíjalo. Počas druhej svetovej vojny mesto 15. augusta 1941 obsadili nemecké vojská. Oslobodené bolo až 20. januára 1944. Počas bojov bolo mesto prakticky kompletne zničené. Na povojnovej obnove mesta sa podieľal architekt A.I. Ščusev.
5. júla 1944 sa mesto stalo centrom Novgorodskej oblasti. 26. júla 1951 bola pri archeologickom výskume v meste nájdená brezová gramota. Pre svoj značný kultúrny význam bolo mesto v roku 1992 vyhlásené za pamiatku svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. V decembri 1995 bola v meste prevádzkovaná trolejbusová doprava.
11. júna 1999 bolo mesto premenované na Velikij Novgorod. V roku 2008 získalo štatút mesto vojenskej slávy.
Pamiatky
Dávnu históriu mesta symbolizujú viaceré architektonické pamiatky. Medzi najznámejšie z nich patria:
Medzigalaktická hmota
Medzigalaktická hmota alebo intragalaktická hmota je plynovo-prachová hmota v priestoroch medzi galaxiami, resp. vnútri kôp galaxií (intrakopový plyn).
Pasíva
Pasíva (jednotné číslo pasívum) môžu byť:
Medzigalaktická hmota
Priemerná hustota medzigalaktickej hmoty nemôže byť vyššia ako 10-30 g/cm³, v opačnom prípade by sa musela prejaviť pozorovateľnými efektmi. Jej hustota môže byť vyššia len v izolovaných oblastiach okolo galaxií a kôp galaxií. Za pozorovaný prejav pôsobenia medzigalaktického prachu pokladá Fritz Zwicky znížený počet galaxií pozadia v okolí veľkých kôp galaxií, vysvetľovaný absorpciou svetla mrakmi medzigalaktického prachu v oblasti kôp galaxií.
Pasíva
Pasívum môže byť aj trpný rod
Medzigalaktická hmota
Novšími meraniami, napríklad okolo galaxie NGC 300, sa zistila hodnota optickej hĺbky medzigalaktického prachu r = 0,09. To, že sa nezistila prítomnosť rádiovej čiary neutrálneho vodíka 21 cm v spektrách ďalekých kvazarov, dokazuje, že medzigalaktický plyn musí byť úplne ionizovaný a že dosahuje teplotu vyše 100 000 K. Z teórie vyplýva, že medzigalaktický plyn nemôže byť rovnomerne rozptýlený v medzigalaktickom priestore, ale musí vytvárať izolované mraky. Jestvovanie izolovaných horúcich mrakov medzigalaktického plynu (s teplotou až 108 K) sa potvrdzuje pozorovaniami zdrojov röntgenového žiarenia vo viacerých kopách galaxií, napríklad v kopách Virgo, Perseus a Coma. Prejavom prítomnosti mrakov medzigalaktickej hmoty môžu byť aj niektoré absorpčné čiary v spektrách kvazarov. Formou medzigalaktickej hmoty sú aj pozorované útvary v interagujúcich galaxiách, Magellanov prúd, rýchle mraky. Celková hmotnosť medzigalaktického plynu v kopách galaxií podľa röntgenových pozorovaní môže dosahovať až 1013 Mסּ, čo je asi 1 % celkovej hmotnosti bohatých kôp. Doterajšími pozorovaniami medzigalaktickej hmoty sa zrejme nedá vysvetliť problém skrytej hmoty (viriálový paradox), hoci podľa J. H. Oorta by medzigalaktická hmota mohla tvoriť podstatnú časť látky v celej pozorovanej oblasti vesmíru.
Ján Brodňanský
Ján Brodňanský (* 16. október 1910, Dolný Kubín - † 12. január 1997, Dolný Kubín) bol historik, archeológ, speleológ a fotograf.
Život
Po vyučení za  hodinára praxoval v Turčianskych Tepliciach. sa Od roku 1948 sa začal systematickejšie venovať výskumom jaskýň v oblasti Chočských vrchov, Malej a Veľkej Fatry a Západných Tatier. Jeho nálezy fauny z jaskýň sú v zbierkach Oravského múzea. Založil oblastnú speleologickú skupinu v Dolnom Kubíne. Patril k priekopníkom jaskyniarstva na Orave. Zároveň bol zakladajúcim členom Slovenskej speleologickej spoločnosti.
Má zásluhy za rozvoj a propagáciu turistiky na Orave. Publikoval články a fotografie s turistickou tematikou v časopisoch: Krásy Slovenska, Slovenský kras, Nová Orava, Vysoké Tatry, Pamiatky a príroda. Venoval sa fotografovaniu v odbore jaskyniarstva, ochrany prírody, histórie a krajinárstva. Bol spoluautorom turistických sprievodcov regiónu Orava. Zároveň venoval sa aj vysokohorskej turistike a horolezectvu.
Aktívne pracoval v ochotníckom divadle, v národopise, v spevokole, v ovocinárstve a v telovýchovnej jednote.
Medzinárodný folklórny festival Myjava
náhľad|Myjava, 2017 náhľad|Myjava, 2017 náhľad|Myjava, 2017 Medzinárodný folklórny festival Myjava je folklórny festival, ktorý sa už desaťročia (v roku 2017 58. ročník) koná spravidla tri alebo 4 dni v strede júna na Myjave. Už desaťročia festival začína vernisážou výstavy v SNM – Múzeum SNR Myjava.
Aktívum
Aktívum (množné číslo aktíva) môže byť:
Medzinárodný folklórny festival Myjava
Festival v roku 2007
V roku 2007 sa na festivale zúčastnil divadelný súbor Korbáč z Myjavy (ľudové divadlo). Po slávnostnom otvorení, ktoré bolo spojené s odovzdávaním cien, nasledoval regionálny program, v ktorom sa predstavili domáce folklórne súbory a skupiny.
Zahraničný rozmer festivalu pomáha formovať spoluprácu a členstvo v C.I.O.F.F. Zo zahraničných súborov sa v roku 2007 zúčastnili folklórne súbory z Alžírska, Bulharska, Česka, Srbska, Ukrajiny, Poľska, Švédska, Západnej Papui, Írska a možno i z Afriky.
Novgorod
Novgorod môže byť:
Medzinárodný folklórny festival Myjava
Festival v roku 2007
Nechýbal tradičný Jarmek a Sprievod festivalu. Svoje miesto v dopoludňajších hodinách si našiel prednáškový cyklus odborníkov, alebo rozprávanie pre tých, čo chcú vedieť o folklóre viac, v priestoroch evanjelickej fary, ale i hudobne literárna kompozícia venovaná myjavskej ľudovej tanečnej hudbe.
Detských divákov pozvali do Trnovcov na stretnutie s rozprávkou a detské divadlo. Pre staršiu generáciu ponúkli tance a piesne Záhoria a Trnavska, program o gajdách a gajdošoch. Večer patril folklórnym súborom zo Slovenska a našim zahraničným priateľom. Ľudové zábavy sú neoddeliteľnou súčasťou piatkového i sobotného večera. Festivalové nedeľné predpoludnie patrilo deťom a tanečnej škole, v ktorej vyučovali tanečníci zahraničných súborov. Osviežením mohlo byť aj spomienkové rozprávanie o myjavskej rodáčke Zuzke Zguriške. Detský folklórnym súborom amfiteáter v Trnovcoch patril od 14,00 hod. a potom už nasledoval záverečný program festivalu – Galaprogram.
Programy Medzinárodného folklórneho festivalu Myjava (Festival európskej tradičnej kultúry) sa usilujú nielen pripomenúť, čo sme zdedili a zachovali, ale i to, čo sme vytvorili.
Online prenos
Program MFF Myjava možno sledovať aj cez internet. V roku 2007 sa internetový fanúšikovia mohli tešiť aj na Online prenos z mestečka MY-A-VY.
Frank Lloyd Wright
Frank Lloyd Wright (* 8. jún 1867, Richland Center, Wisconsin, USA – † 9. apríl 1959, Phoenix, Arizona) bol jeden z najvýznamnejších amerických architektov. Medzi Wrightove najznámejšie realizácie patrí Imperial Hotel v Tokiu, Fallingwater v Pensylvánii, ústredie firmy S. C. Johnson vo Wisconsine či Guggenheimovo múzeum v New Yorku.
Životopis
Mnohí z tých ľudí, ktorí nie sú oboznámení so základmi organickej architektúry, chcú bývať v dome, ktorý navrhol Frank Lloyd Wright. Frank L. Wright bol veľkým architektom už počas svojho života. Wrightove začiatky neboli veľmi úspešné. Rodinné teplo, ktoré sa neskôr snažil preniesť do svojich prvých domov prérie, chýbalo práve v jeho vlastnom dome. Zakorenenosť Wrighta nepatrila k vlastnostiam, ktorou by sa vyznačovalo jeho detstvo. Nikto však nepochybuje, že Fröbelova stavebnica, ktorú mu matka dala na hranie, ho silno inšpirovala ako začínajúceho architekta.
Keď takmer na prelome storočia býval na prosperujúcom predmestí Chicaga v Oak Park, bol v blízkom kontakte s mnohými unitárskymi farármi. Vplyv na Wrighta sa neobmedzoval len na tieto návrhy, ako bol Unitársky chrám Unity Temple v Oak Parku (1906) a neskorší dom unitárskych stretnutí Unitarian Meeting House (1947) v Madisone. Pre Wrighta bola architektúra „kázňou v kameňoch". Skutočne veril, že v prírode je ukryté božie kráľovstvo, a že architektovou úlohou je zachytiť ho, dokonca aj ak by to znamenalo plávať proti prúdu.
Orient taktiež svojim spôsobom ovplyvnil Franka L. Wrighta. Japonské umenie malo v Spojených štátoch svoju premiéru na výstave Centennial 1876. Wright bol nepochybne dobre oboznámený s týmito dielami, ale jeho vlastná náklonnosť k japonským záležitostiam sa naplno prejavila až po jeho návšteve Japonska v roku 1905. Frank L. Wright mal však veľmi rád aj japonskú architektúru a umenie. Willittsov dom (1902) v Highland Parku, nepochybne prezrádza vplyv Japonska. Takisto aj Hotel Imperial (1922) v Tokiu, zdanlivo nezničiteľná budova, ktorá počas dvadsiatych rokov minulého storočia prežila silné zemetrasenie, aby ju o niekoľko rokov neskôr nechali úplne zbúrať.
Wright „vytvoril“ prérijný štýl v prvom rade ako pôvodnú americkú odpoveď na to, čo sám vnímal ako architektonicky vyprahnutú krajinu. Takáto architektúra bola podľa neho strašne nepôvodná. Aj keď obdivoval grécke sochárstvo a minojskú architektúru ostrova Kréta, veril, že charakteristickejšia architektúra helenistického obdobia bola nedostatočne citlivá voči prírodnému prostrediu a dosť ľahostajná k potrebe používania miestnych materiálov. Okrem toho, v architektúre starovekého grécka nemal tvar žiadne prepojenie s funkciou. Existujú dve miestne pamiatky organickej architektúry Franka Lloyda Wrighta. Tou prvou, ktorá sa vracia do rokov Oak Parku, je Robieho dom (1907). Svojou originalitou, spojením s prírodným prostredím a svojou celistvosťou je Robieho dom dokonalým zosobnením prériového štýlu. Druhý dom bol navrhnutý uprostred Veľkej hospodárskej krízy a je na alebo takmer na vrchole zoznamu. Je ním samozrejme Rezidencia Edgara Kaufmanna (1936) v Bear Run, v Pensylvánii. Neobyčajne pevný a rovnako štúdiou opozít - pohyb a stabilita, zmena a nemennosť, sila a prchavosť - tie robia z ľudského života paradox.
Vlastne ako si architektúru Frank Lloyd Wright prispôsobil, znamenala reformu celej spoločnosti. Alebo inak povedané, Wright chcel reformovať spoločnosť prostredníctvom architektúry. Wright určite veril, že by mohol mať prospešný vplyv na pracovné prostredie. Počítalo sa s tým, že jeho právom preslávená budova Johnson Wax (1936) v Rancine zvýši produktivitu zamestnancov, ktorí v nej pracovali. Očividne to malo presne takýto účinok.
Hoci bol povahou individualista, učebné prostredie v jeho Taliesin North and West malo len ťažko v úmysle podporovať prirodzenú individualitu. Aj napriek jeho citu ku krajine, Wright postavil len jeden dom alebo gazdovstvo počas svojej produktívnej kariéry. Wright vyhlasoval organickú architektúru za svätú pravdu, a napriek tomu sa jeho návrhy budov pre Bagdad v druhej polovici 50-tych rokov boli očividne neorganické. Bol nepriateľom mrakodrapov, ale krátko pred svojou smrťou začal navrhovať míľu vysokú stavbu pre štát Illinois. Jeho Usonian homes boli určené ľuďom s pomerne nízkymi príjmami, ale najčastejšie boli predané odborníkom s dosť vysokými platmi.
Memorial
Memorial môže byť:
NGC 7530
NGC 7530 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. októbra 1864.
Livorno
Livorno je hlavné mesto rovnomennej provincie v Taliansku a najdôležitejší prístav Toskánska. Leží asi 20 km južne od Pisy na pobreží Ligúrskeho mora. V súčasnosti má asi 180 000 obyvateľov.
Gap-Centre
Gap-Centre je francúzsky kantón v departemente Hautes-Alpes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho iba stred mesta Gap.
Labruyère (Côte-d’Or)
Labruyère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hofstetten-Grünau
Hofstetten-Grünau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Sankt Pölten-vidiek.
Bermonville
Bermonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Labruyère (Côte-d’Or)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.