cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jane Addamsová
Životopis
Jane strávila svoje detstvo hraním vonkajších hier a čítaním kníh. Navštevovala aj nedeľnú školu. Ako 4-ročná prekonala tuberkulóznu spondylitídu – Pottovu chorobu, ktorá jej spôsobila zakrivenie chrbtice a celoživotné zdravotné problémy. Keď bola Jane dieťa, myslela si, že je „škaredá“ a neskôr spomína, že nechcela zahanbiť svojho otca, vyobliekaného v nedeľných šatách, tým, že vedľa neho kráča dole ulicou.
Prašnický potok
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, v časti Rovnianska vrchovina, na západnom svahu Palieska (665,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 555 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juhozápad, potom sa stáča severojužným smerom a zľava priberá dva prítoky z oblasti Kremeňovej na juhozápadných svahoch Palieska. Následne sa stáča juhojuhovýchodným smerom, z ľavej strany priberá dva krátke prítoky prameniace západne od lokality Švábovský, sprava krátky prítok z juhovýchodného svahu Benkovej (483,4 m n. m.) a znovu tečie severojužným smerom. Na dolnom toku sa stáča najprv na juhojuhovýchod, preteká močaristým územím, podteká Hričovský kanál a vstupuje do Bytčianskej kotliny. Tu sa najprv stáča juhovýchodným smerom, preteká cez bytčiansku mestskú časť Hliník nad Váhom, pričom vytvára oblúk smerujúci na severovýchod a napokon už tečie k ústiu severojužným smerom. Južne od mestskej časti (a východne od centra Bytče) ústi v nadmorskej výške cca 303 m n. m. do Váhu.
Jane Addamsová
Životopis
Ako objasňuje vo svojich príbehoch v memoároch Dvadsať rokov v Hull House (1910), svojho otca v detstve obdivovala. John Huy Addams podnikal s drevom, dobytkom a poľnohospodárskymi pozemkami. Bol zakladajúcim členom illinoiskej Republikánskej strany, v rokoch 1855-70 bol senátorom štátu Illinois a podporoval svojho priateľa Abrahama Lincolna v jeho kandidovaní na senátora (1854) a prezidenta (1860).
Vo svojej ranej mladosti mala Jane veľké sny – chcela urobiť niečo užitočné pre svet. Inšpiráciou jej boli nielen Dickensove diela, ale aj vľúdne správanie matky k chudobným z mesta Cedarville. Rozhodla sa, že sa stane lekárkou, aby mohla žiť a pracovať medzi biednymi.
Addamsová maturovala na Rockfeldskej dievčenskej akadémii v roku 1881. Potom začala študovať na  Woman's Medical College of Philadelphia, ale po roku musela štúdium prerušiť kvôli zdravotným problémom, operácii chrbtice a nervovému zrúteniu. Bola z toho nešťastná. Keďže bola jej nevlastná matka chorá, vrátila sa so svojou celou rodinou do Cedarville.
Budúcu jeseň Jane operoval jej švagor a nevlastný brat, aby jej narovnal chrbticu. Odporučil jej prerušiť štúdium a cestovať. V auguste roku 1883 sa vydala so svojou nevlastnou matkou na cestu po Európe, ktorá trvala dva roky. Jane si uvedomila, že na to, aby mohla pomáhať chudobným, sa nemusí stať lekárkou.
Po návrate domov v júni 1887 žila so svojou nevlastnou matkou v Cedarville, zimy trávili spolu v Baltimore.
V lete roku 1886 sa dala pokrstiť v cedarvillskom presbyteriánskom chráme. Inšpirovalo ju k tomu rané kresťanstvo a Tolstého kniha Moje náboženstvo. Vďaka čítaniu Povinností človeka od Giuseppeho Mazziniho začala chápať demokraciu ako sociálny ideál. Avšak jej rola ženy ju miatla. Poddanstvo ženy od Johna Stuarta Milla ju nútilo zamyslieť sa nad spoločenským tlakom na ženy, ktorý im diktoval vydať sa a zasvätiť svoj život rodine.
Politika
Addamsová vstúpila v roku 1898 do Protiimperialistickej ligy, ktorá bola proti americkej anexii Filipín. Keďže bola pevnou zástankyňou „Progresívnej“ strany, na zhromaždení strany, ktoré sa konalo v Chicagu v auguste 1912, vymenovala za kandidáta prezidenta Theodora Roosevelta.
V januári 1915 sa začala angažovať v Ženskej strane mieru, kde bola zvolená za národnú predsedníčku. Európske ženské aktivistky za mier poprosili Jane Addamsovú, aby viedla Medzinárodný kongres žien v Haagu, ktorý sa konal 28. až 30. apríla 1915. Zvolili ju za predsedníčku komisie, cieľom ktorej bolo nájsť riešenie, ako ukončiť vojnu.
Na konferencii v roku 1919 konanej vo švajčiarskom Zürichu bola Addamsová zvolená za prezidentku Medzinárodného výboru žien za trvalý mier. Jeho cieľom bolo pokračovať v práci Haagského kongresu.
Jane Addamsová sa stala v roku 1917 členkou Spoločenstva za zmierenie a tiež členkou Fellowship Council do roku 1933. Keď USA vstúpilo do vojny, začali ju ostro kritizovať. V roku 1915 mala prejav o pacifizme v Carnegie Hall, ktorý vzbudil negatívne ohlasy takých novín, ako napríklad New York Times. Označili ju totiž za nepatriotku. Za jej snahu o zachovanie mieru jej bola v roku 1931 udelená Nobelová cena za mier. Addamsová získala taktiež prvý čestný titul na Yale University.
NGC 4220
NGC 4220 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. marca 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Vulkanizácia
Vulkanizácia kaučuku je fyzikálno-chemický proces pri ktorom pôsobením vulkanizačného činidla prebiehajú štruktúrne zmeny, ktoré menia kaučuk s prevažne plastickým charakterom na gumu s prevažne elastickým charakterom.Vytvára sa disulfidová väzba.Zvyšuje sa pružnosť a trvácnosť gumy.
Vulkanizačné činidlá
Pomocnými vulkanizačnými činidlami sú selén a telúr.
Po prekročení optima vulkanizácie nastáva prevulkanizovanie - guma má horšie niektoré mechanické vlastnosti.
Podvulkanizovanie je stav pred dosiahnutím optima, guma má vyššiu trvalú deformáciu, zlé dynamické vlastnosti, vyššie napučiavanie.
Popúšťanie
Popúšťanie je rozžeravenie ocele a jej pomalé ochladzovanie. Používa sa hlavne po kalení, aby sa uvoľnili vnútorné napätia v materiáli (preto sa tak aj volá). Pri popúšťaní sa oceľ zahreje na asi 300 až 600°C (nie viac ako 723 °C) a potom sa buď znovu zakalí, alebo voľne ochladí na normálnu teplotu. Doba popúšťania môže byť rádovo hodiny.
Cieľom je odstrániť alebo zmenšiť vnútorné napätia po kalení a upraviť mechanické vlastnosti na požadované hodnoty. Robí sa hneď po kalení.
Rozdelenie
Štádiá pri popúšťaní:
Cesta II. triedy 583 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 583''' je cesta II. triedy na Slovensku, dlhá 43,984 km. Začína sa v Žiline a končí v Párnici okres Dolný Kubín.
Priebeh
II/583 začína v Žiline križovatkou s I/11 v časti Budatín. Stáča sa k Váhu a pokračuje východným smerom popod Dubeň, kde sa spája s vetvou II/583A, vedúcou z cesty I/60. Prechádza cez Tepličku, automobilku Kia a Gbeľany a vstupuje do Terchovskej doliny a obce Krasňany. Pokračuje popri Stráži a Belej, nasleduje odbočka do Lutíš (spojnica s cestou II/520 a Starou Bystricou) a rázovitá obec Terchová, za ktorou cesta vystúpa do sedla Rovná hora.
Zo sedla už na území okresu Dolný Kubín klesá do Zázrivej a lesnatým údolím Zázrivky pokračuje do Párnice. Končí križovatkou s cestou I/70, spájajúcou Kraľovany s Dolným Kubínom.
Súvisiace cesty
'''Cesta II. triedy 583A''' tvorí spojku cesty II/583 a žilinského mestského okruhu bez zachádzky cez Budatín. Dlžka cesty je 0,985 km. Začína na mimoúrovňovej križovatke s cestou I/60, pokračuje smerom na východ mostom ponad Váh, za ktorým odbočuje na sever a končí na križovatke s II/583.
Pôvodne cesta tvorila obchvat Tepličky nad Váhom a Gbelian a zároveň kapacitné dopravné napojenie areálu KIA Žilina na žilinský mestský okruh s dĺžkou 6,904 km. Úsek mimo súčasnú cestu 583A bol prekategorizovaný na účelovú komunikáciu.
Zaniknuté cesty
'''Cesta II. triedy 583B''' bola krátka spojka medzi cestami II/583 a II/583A s dĺžkou bola 0,296 km. Zanikla zlúčením do cesty 583A.
'''Cesta II. triedy 583C a 583D''' spájali cesty II/583 a II/583A v rámci priemyselného areálu Kia Žilina. Cesta 583C bola dlhá 0,985 km a nachádzala sa pri závode Kia. Cesta 583D bola dlhá 1,130 km a nachádzala sa pri závode Mobis. Zanikli prekategorizovaním na účelové komunikácie.
NGC 4221
NGC 4221 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. apríla 1832.
Yvetot-Bocage
Yvetot-Bocage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sufražetky
Hnutie sufražetiek často používalo až extrémne formy boja (hladovky, zapaľovanie poštových schránok ap.). Hoci pred prvou svetovou vojnou ešte nedosiahlo svoje ciele, pripravilo podmienky pre rozšírenie volebného práva na ženy v medzivojnovom období (napr. v Spojených štátoch v roku 1920, v Spojenom kráľovstve v roku 1920 pre majetné a v roku 1928 pre všetky ženy).
Stodola Michala Tučného
Stodola Michala Tučného je tretí album Michala Tučného. Album vydal Supraphon v roku 1983 na LP.
L’Hospitalet-près-l’Andorre
L’ Hospitalet-près-l’Andorre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 91 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Taygeta
Taygeta môže byť:
Casablanca
Casablanca [Kasablanka] (po arabsky Dár al-Bajdá’) je najväčšie mesto a prístav v Maroku. Nachádza sa pri pobreží Atlantického oceánu v západnej časti Maroka a je hlavným mestom regiónu Veľká Casablanca. Má 2,95 mil. obyvateľov (2004), 3,7 mil. s aglomeráciou. Casablanca je najväčším hospodárskym a kultúrnym strediskom štátu. V Casablance sídli Oceánografický inštitút. Zároveň je najdôležitejšou základňou Kráľovského námorníctva Maroka, je to najväčší prístav v Severnej Afrike.
Dejiny
Oblasť dnešnej Casablanky bola cca od 10. storočia pr. Kr. osídlená Berbermi, a to až do 7. storočia n. l. V niektorých dobách toto miesto využívali ako svoj prístav Feničania (7. storočie pred Kr.) a Rimania (1. storočie pred Kr.).
V priebehu 14. storočia za vlády Merínovcov rástla dôležitosť mesta Anfa, ktoré sa stalo dôležitým obchodným prístavom, z ktorého sa vyvážali tovary napr. do Janova. V 15. storočí získalo mesto znova nezávislosť a stalo sa úkrytom pirátov, ktorých cieľom boli často mestá na pobreží Portugalska. Toto pirátske obdobie trvalo do roku 1468, kedy bola Anfa Portugalcami zničená.
Roku 1515 využili Portugalci ruiny starého mesta k vybudovaniu svojej vojenskej základne a mesto, ktoré vyrástlo okolo pevnosti sa nazývalo Casa Branca (v portugalčine Biely dom). Portugalci toto územie opustili v roku 1755, kedy väčšinu mesta zničilo zemetrasenie.
Mesto zrekonštruoval sultán Sidi Mohammed III. (1756 – 1790), vnuk Moulaya Ismaila a spojenec Georga Washingtona. Mesto pomenoval Dar el Beida (v arabčině Biely dom). K španielskemu názvu Casa Blanca (Biely dom) prišlo mesto v roku 1781, kedy sa ho zmocnili Španieli. left|thumb|Casablanská konferencia (1943) V prvej polovici 19. storočia začala populácia Casablanky rýchlo rásť, bolo to dané hlavne prílivom imigrantov z Európy, kedy sa Casablanca stala dôležitým obchodným partnerom rýchlo sa rozvíjajúcej industriálnej Veľkej Británie. V roku 1906 mala Casablanca 20 000 obyvateľov.
V roku 1907 sa v Casablance usadili Francúzi, čím začali proces kolonizácie. V roku 1912 tu ustanovili protektorát. V tejto dobe bol obchodným centrom Maroka Fes a najdôležitejším prístavom Tangier – ten bol však v medzinárodných rukách, čo donútilo Francúzov hľadať novú základňu. Tou sa po rozhodnutí Louisa Huberta Lyauteya stala práve Casablanca, ktorá leží v najúrodnejšom a na minerály najbohatšom mieste v krajine.
V priebehu druhej svetovej vojny sa stala Casablanca dôležitým strategickým prístavom. V roku 1943 sa tu uskutočnila Casablanská konferencia, na ktorej spolu rokovali F. D. Roosevelt a W. Churchill o strategickom plánu ďalších spojeneckých vojenských akcií.
Na prielome štyridsiatich a päťdesiatich rokoch 20. storočia bola Casablanca centrom protifrancúzskej vzbury, ktorá vyvrcholila teroristickým bombovým útokom na Štedrý deň 1953, ktorý spôsobil mnoho obetí. Na základe týchto protestov sa v roku 1956 Maroko osamostatnilo, čo prinieslo Casablance na niekoľko rokov ekonomické problémy. thumb|Parc de la Ligue Arabe Od tej doby sa však Casablanca rýchlo rozvíjala a stala sa tak ekonomickým, obchodným i kultúrnym centrom Maroka, zatiaľ čo Rabat zostal politickou metropolou.
V roku 1976 tu bola založená univerzita.
V marci roku 2000 prebehla v Casablance organizovaná demonštrácia, ktorej sa zúčastnilo 40 000 žien žiadajúcich reformy týkajúce sa zákazu polygamie či zavedenia práva na rozvod. Táto demonštrácia mala vplyv na kráľa Mohammeda VI., ktorý v roku 2004 ustanovil tzv. Mudawanu, nový rodinný zákonník ustanovujúci ženám viacej práv.
V máji 2003 bolo v Casablance usmrtených 33 civilistov a viacej než 100 ľudí zranených po hromadnom samovražednom útoku, ktorý zorganizovala Al-Kajdá. Začiatkom roku 2007 sa v meste odohrala séria samovražedných útokov.
Podnebie
Casablanca má stredozemné subtropické podnebie s teplými a suchými letami a miernymi suchými zimami. Podnebie mesta je ovyplyvnené studenými prúdmi Atlantického oceánu.
Ekonomika a priemysel
thumb|Boulevard de Paris v Casablanke Casablanca je hospodárske a ekonomické centrum Maroka s vysoko rozvinutým textilným, kožiarskym a potravinárskym priemyslom. V Casablance sa spracováva fosfát, ktorý je dôležitým exportným artiklom. Ďalej je tu významne zastúpený hutnícky, strojársky, automobilový, lodný, chemický a polygrafický, stavebných hmôt a energetický priemysel (2 tepelné elektrárne).
Casablanca je tiež častým hostiteľom dôležitých medzinárodných aj vnútroštátnych veľtrhov a konferencií. Vysoký ekonomický podiel má aj turizmus.
Doprava
Casablanca má dve medzinárodné letiská. Hlavné je Medzinárodné letisko Mohammeda V., ktoré je najvyťaženejším letiskom v Maroku. Vnútroštátne linky spájajú Casablancu s Marakešom, Agadirom, Oujdou, Tangierom a Al-'Ajún v Západnej Sahare. Medzinárodné linky spájajú Maroko s Európou (najmä Francúzskom a Španielskom), Severnou Amerikou, Stredným východom a subsaharskou Afrikou.
Staršie a menšie casablanské letisko Anfa leží na západe mesta. Z tohto letiska sa prevádzkujú lety napríklad do Sydney, Damasku a do Tunisu.
Po železnici je Casablanca spojená s Marákešom a z druhej strany s Rabatom (a ďalej s Fesom, Meknesom alebo Tangierom).
NGC 4222
NGC 4222 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Mária Filkusová
Mária Filkusová (rod. Sásiková) (* 8. september 1927, Banská Bystrica† 11. jún 1996, Bratislava) bola slovenská lexikografka a prekladateľka.
Životopis
V rokoch 19381946 študovala na gymnáziu v Brezne, 19461951 ruštinu a angličtinu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Pracovala v oblasti rusko-slovenskej lexikológie a lexikografie. Spoluautorka Veľkého slovensko-ruského slovníka 15 (19601970) a Veľkého slovensko ruského slovníka 16 (19791995). Venovala sa aj otázkam jazykovej kultúry, spolupracovala na rozhlasovej relácii Jazyková poradňa. Z ruštiny prekladala prózu, odborné publikácie a články; štúdie publikovala v zborníkoch a časopisoch Kultúra slova, Ruštinár, Slavica Slovaca a i..
Ribarrouy
Ribarrouy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4223
NGC 4223 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Ablancourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Taygete
Taygete môže byť:
Ablancourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
1962 Dunant
1962 Dunant je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Paul Wild 24. novembra 1973.
ICC East Asia-Pacific
ICC East Asia-Pacific, skr. EAP, je oceánska športová konfederácia, ktorá združuje kriketové zväzy oceánskych a niektorých ázijských štátov. Vznikla v roku 1996 a sídli v Melbourne, v Austrálii. Momentálne (2012) združuje 12 národných kriketových zväzov a na jej čele stojí Austrálčan Andrew Faichney. EAP je členom Medzinárodnej kriketovej rady (ICC), ako aj ONOC a OSFO.
Členstvo v EAP
Členské štáty EAP sú rozdelené do 3 kategórií: plní (full), pridružení (associate) a partnerskí (affiliate) členovia. Japonsko, Fidži a Papua-Nová Guinea boli do roku 1996 členmi Ázijskej kriketovej rady.
Národné tímy
Twenty20 kriket
Like a Rolling Stone
„Like a Rolling Stone“ je skladba od amerického speváka Boba Dylana, ktorá vyšla v roku 1965 ako singel k jeho albumu Highway 61 Revisited. Táto pieseň je považovaná za jednu z najvýznamnejších (nielen) Dylanových skladieb. Časopis Rolling Stone ju dal na prvé miesto v zozname 500 najlepších skladieb všetkých čias. V súčasnosti je táto skladba na prvej pozícii zoznamu 3000 najlepších skladieb aj na webovej stránke Acclaimed Music, v ktorá je prevádzkovaná združením hudobných kritikov z celého sveta.
Bob Dylan zložil túto skladbu v jeden deň vo Woodstocku. Song bol pôvodne komponovaný vo waltzovom rytme, ktorý neskôr zmenil na 4/4 takt. Prvú nahrávku skladby Dylan vyrobil v produkcii Toma Wilsona 15.-16. júna 1965. Skladbu s ním nahrávali hudobníci Mike Bloomfield, Al Kooper (Hammond organ), Paul Griffin (klavír), Josef Mack a Bobby Gregg na bicích.
Singel „Like a Rolling Stone“ vyšiel 20. júla 1965. Aj napriek tomu, že skladba dvojnásobne presahovala štandardnú dĺžku, ktorú požadovali rádiá pre vysielanie stala sa už vtedy najväčším Dylanovým hitom, a zostala nasledujúce tri mesiace na vrchole amerických hitparád, kde ju na druhé miesto vytlačila iba skladba „Help!“ od skupiny The Beatles. Koncertný debut piesne Dylan naspieval 25. júla 1965 na legendárnom Newport Folk Festivale.
Verzie skladby od Boba Dylana
Koncertné nahrávky skladby sú na albumoch:
Manhattan Community Board 7
right|thumb|Poloha na Manhattane
Manhattan Community Board 7 je komunitná rada v Manhattane v meste New York v Spojených štátoch. Zahŕňa časti Manhattan Valley, Upper West Side a Lincoln Square.
Na východe ju ohraničuje Central Park, na juhu 59. ulica, na západe Hudson River a na severe Cathedral Parkway.
Predsedom je Hope Cohen a správcom Penny Ryan.
Lúcky potok
Lúcky potok je potok na Hornom Považí, v severozápadnej časti okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Diviny, meria 4,7 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, v časti Rovnianska vrchovina, na juhovýchodnom svahu Javorníka (737,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 620 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na juhovýchod, vzápätí sa stáča a tečie prevažne juhojuhovýchodným smerom. Na hornom toku preteká cez osadu Žižovci, kde sprava priberá prítok zo severovýchodného svahu Dielu (701,8 m n. m.) a za osadou z tej istej strany aj krátky prítok z východného svahu Dielu. Následne preteká cez Lúky, pričom z pravej strany priberá prítok z východného svahu Dielu a za Lúkami sa esovito stáča. Na dolnom toku sa prudko stáča na východ, preteká intravilánom obce Divina, kde sa napokon stáča juhovýchodným smerom a južne od centra obce ústi v nadmorskej výške cca 360 m n. m. do Diviny.
Green River (album)
Green River je tretí štúdiový album americkej skupiny Creedence Clearwater Revival, ktorý v roku 1969 vydalo hudobné vydavateľstvo Fantasy Records. V roku 2003 sa tento album umiestnil na 96. mieste v zozname The 500 Greatest Albums of All Time, ktorý zverejnil časopis Rolling Stone.
Zoznam skladieb
(Vinyl, LP, Fantasy – FANT 8393, Canada)
Strana B
Poznámka: Autorom skladieb je John Fogerty (okrem uvedených výnimiek).
Cliff Compton
Clifford "Cliff" Compton (* 2. november 1979), známy pod prezývkou Domino je americký profesionálny wrestler. V súčasnosti pracuje pre spoločnosť Ohio Valley Wrestling (OVW). V minulosti pôsobil vo World Wrestling Entertainment.
Matej I.
Matej Korvín alebo Matej I. (po rumunsky Matei Corvin; v modernej maďarčine Hunyadi (Corvin) Mátyás alebo len Mátyás király; * 23. február 1443, Kluž – 6. apríl 1490, Viedeň) bol v rokoch 1458 až 1490 uhorský a chorvátsky kráľ, od roku 1486 rakúsky vojvoda a od roku 1469 si nárokoval aj titul českého kráľa.
Životopis
Matej Korvín pochádzal z rodu Huňadyovcov a jeho otec Ján Huňady bol najbohatším veľmožom v Uhorsku. Za Matejovej vlády došlo k ekonomickému a kultúrnemu rozkvetu krajiny. Bojoval s Jiřím z Poděbrad a Fridrichom III., dobyl Sliezsko, Lužicu a Moravu a dal sa tam korunovať za českého kráľa (ako protikráľ). Dobyl aj Dolné Rakúsko a svojím sídlom urobil Viedeň. V roku 1465 založil v Bratislave Universitas Istropolitana a v roku 1480 aj univerzitu v Pešti.
Za svoje poslanie považoval likvidáciu bratríckych skupín na Slovensku. V máji 1458 pri Blatnom Potoku porazili kráľovské vojská bratríkov. Posledný bratrícky tábor zničili v roku 1467 pri Veľkých Kostoľanoch. Vodcu bratríkov Švehlu a ďalších kapitánov dal popraviť. Radových vojakov prijal do svojho „čierneho pluku“ ako žoldnierov. Vojsko tvorili bývalí Jiskrovi a bratrícki bojovníci, približne 20 000 až 30 000 mužov. Po likvidácii vnútorného nepriateľa a dobytí Nitry v 1472. roku, podnikol tri výpravy proti Osmanskej ríši, v ktorých dosiahol iba čiastočné úspechy. K rozvoju vzdelanosti počas jeho vlády výrazne prispela jeho manželka Beatrix Aragónska, dcéra neapolského kráľa. Manželia boli veľmi vzdelaní a vzdelanosť aj podporovali. Do krajiny pozývali zahraničných, najmä talianskych umelcov, staviteľov a učencov. Matej sa usiloval zabezpečiť si potomstvo a tak s rakúskou meštiankou Barbarou Edelpack mal nemanželského syna Jána Korvína.
Do uhorského kráľovstva za vlády Mateja Korvína prenikali myšlienky humanizmu a renesancie. Z domácich učencov bol známy Vavrinec Koch z Krompách. Vybudovali slávnu knižnicu Bibliotéku Corvinianu (preklady antických diel), ktorá bola postavená v renesančnom slohu v Budíne.
Matej zomrel 6. apríla 1490 vo Viedni. Príčinou smrti bolo rozčúlenie, keď mu služobníctvo donieslo neumyté figy. Dostal mozgovú mŕtvicu a o dva dni jej podľahol. Po jeho smrti bol za kráľa zvolený Vladislav II. Jagelovský, ktorý bol od roku 1471 českým kráľom. Vladislav bol zvolený uhorskými stavmi, ktoré nerešpektovali Matejovu vôľu, aby sa kráľom stal jeho nemanželský syn Ján Korvín.
Ako jeden z mála uhorských panovníkov sa uchoval v pamätiach a povestiach ako dobrý kráľ. O tejto tradícii svedčí aj slovenský preklad výsadnej listiny pre dedinu Svinná, ktorú dali v 17. storočí vyhotoviť miestni šoltýsi. Prekladateľ v listine tituluje Mateja Korvín aj ako slovenského kráľa: "My Mattias z milosti Boží král uherský, slovenský a český".
Jak to doopravdy bylo s Babinským
Jak to doopravdy bylo s Babinským je piaty album Michala Tučného. Album vydal Supraphon v roku 1986 na LP.
NGC 4224
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
HK Dukla Ingema Michalovce
HK Dukla Ingema Michalovce je slovenský hokejový klub. Vznikol v roku 1974 presťahovaním klubu Dukla Spišská Nová Ves do Michaloviec.
História
Názvy klubu od jeho vzniku:
Vo svojom historicky prvom majstrovskom stretnutí v októbri 1974 podľahli na domácom novopostavenom vtedy ešte nekrytom zimnom štadióne Družstevníku Letanovce.
Išlo o zápas 1. kola hokejovej divízie (neskôr premenovaná na 2. slovenskú národnú hokejovú ligu) - východ (bola to po federálnej lige a SNHL tretia najvyššia súťaž v rámci Česko-Slovenska)
V sezóne 2017/18 sa michalovskí hokejisti stali víťazom St. Nicolaus 1. hokejovej ligy SR, keď vo finálovej sérii play-off poradili HK Skalica 3:1 na zápasy.
Pinďárová éra
V nasledujúcich sezónach už Michalovčania síce takýto úspech nedosiahli, no stali sa stabilných členom prvej slovenskej ligy. Po zániku Česko-Slovenska a teda aj najvyšších súťaži prišli ďalšie čiastkové úspechy. Tie sa datujú hlavne na deväťdesiate roky, ktoré môžeme kľudne nazvať aj Pinďárovou érou. Nie jednému hokejovému fanúšikovi zaplesá srdce, keď sa spomenie práve meno tohto srdciara, ktorý niekedy dal gól aj z tribúny. Aj jeho zásluhou „vojaci“ päťkrát obsadili v základnej časti prvej ligy štvrté miesto a trikrát si zahrali baráž o najvyššiu súťaž (sezóny 1993/94, 1994/95, 1995/96 a 1996/97).
Pád po dvadsiatich rokoch
Michalovský hokej prežíval v deväťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia výborné časy. Vtedajší HC VTJ MEZ nadviazal na výborné sezóny z osemdesiatych rokov a dlhú dobu okupoval vrchné priečky tabuľky. Na začiatku dvadsiateho prvého storočia však prišli do hokeja v metropole Zemplína zlé časy. Po odstúpení vtedajších partnerov Siemensu a MEZu sa klub potykal s finančnými suchotami. Nedostatok peňazí a absencia generálneho sponzora mala za dôsledok, že sezóna 2002/2003 bola na päť rokov pre Michalovčanov poslednou sezónou v druhej najvyššej hokejovej súťaži. Aj napriek tomu, že sa vtedy statočne bojujúce družstvo vedené trénerom Jánom Selvekom v súboji s bratislavským Ružinovom zachránilo, finančné problémy boli neodvratné a klub skončil v druhej lige. Vypadnutie Michalovčanov tak prišlo po dvadsiatich rokoch.
Víťazstvo v prvej lige po dlhých 32 rokoch
Hokejisti michalovskej Dukly odohrali v sezóne 2017/2018 väčšinu domácich zápasov na zimnom štadióne vo Vranove nad Topľou. Ich domovský stánok totiž prechádzal rozsiahlou rekonštrukciou (strecha, opláštenie, tribúny, terasy, šatne, hygienické zariadenia) Na rekonštrukciu prispela jedným miliónom vláda, 300 000 eur pridalo ministerstvo financií, sumou 34 000 eur na mantinely prispel Slovenský zväz ľadového hokeja a zvyšok doplatilo mesto Michalovce prostredníctvom úveru.
Na domácom ľade sa predstavili až 17.01.2018 počas 38. kola kedy pred zaplneným štadiónom nestačili na hokejistov Skalice a prehrali tesne 3:4. Za Duklu skórovali Marek Mašlonka, Igor Halás a Ľuboš Fajčák.
Na prvé víťazstvo na vynovenom štadióne však fanúšikovia nemuseli dlho čakať. Hokejistom Dukly Michalovce sa podarilo zvíťaziť hneď v ďalšom domácom zápase nad tímom MHK Dubnica nad Váhom 4:1. O góly Dukly sa postarali Vladislav Solomončák, Lukáš Toma, Radovan Cútt a Jakub Meliško.
Hokejisti HK Dukla Ingema Michalovce skončili po základnej časti na 2. mieste so ziskom 106 bodov. (33 výhier, 5 výhier po predlžení, 1 prehra po predlžení a 7 prehier). Na prvom mieste sa umiestnila Skalica so ziskom 110 bodov. Bolo teda jasné, že ak sa tieto 2 celky stretnú vo finále, výhodu domáceho prostredia v prípadnom 5. zápase bude mať Skalica (finále sa v súťažnom ročníku 2017/2018 hralo na 3 víťazné zápasy).
V štvrťfinále Play-Off nastúpili hokejisti Dukly proti HK Spišská Nová Ves. Sériu vyhrali po víťazstvách 4:1, 9:2 a 7:3 hladko 3:0 na zápasy.
Semifinále už bolo pre hokejistov Dukly podstatne náročnejšie. Prvý domáci zápas s Prešovom prehrali 2:3 a hokejisti Prešova sa dostali do psychickej výhody. Na druhý deň sa však z víťazstva 4:2 tešili hokejisti Dukly a séria sa tak sťahovala do Prešova za vyrovnaného stavu. V treťom zápase vyhral Prešov 4:0 a sériu mohol ukončiť na druhý deň. Po góle Samuela Chalupu v prvej tretine mal k tomu dobre našliapnuté ale hokejisti Dukly sa zomkli a po góloch Erika Piataka a Radoslava Mesaroša v druhej tretine sa dostali do vedenia. 35 sekúnd po začiatku tretej tretiny pridal gól Igor Halás. O necelých 9 minút neskôr aj Marek Mašlonka a Dukla dala jasne najavo, že sezónu ešte nechcú ukončiť a že si chcú zahrať finále a zároveň aj baráž o najvyššiu súťaž. Na konečných 2:4 z pohľadu Prešova upravoval Juraj Prokop. Séria sa tak za vyrovnaného stavu 2:2 vracala do Michaloviec. Skóre 5. semifinálového zápasu otvoril Tomáš Rusina a Dukla sa tak už po štyroch minútach hry dostala do vedenia. V čase 15:26 zvyšoval na 2:0 Lukáš Toma. V poslednej minúte prvej tretiny skórovali aj hostia. Presadil sa Marcel Baláž. V čase 27:04 zvyšoval na 3:1 Marek Mašlonka. Hostia sa však nevzdávali a 4 a pol minúty pred koncom druhej tretiny znížil na 3:2 František Pulščák. V tretej tretine počas presilovej hry zvýšil na 4:2 Jakub Linet a finále bolo čoraz bližšie. Počas záverečného tlaku znížil na 4:3 Martin Mikolášek ale vyrovnať sa Prešovu už nepodarilo a Dukla postúpila do finále, v ktorom si zmerala sily so Skalicou. Tá najprv v štvrťfinále Play-Off vyradia Považskú Bystricu a v semifinále si poradila aj s Topoľčanmi.
V prvom finálovom zápase Dukla vyhrala v Skalici po góloch Lukáša Hamráčka, Tomáša Bánovského, Ľubora Balka a Olivera Jokeľa 4:1. Druhý finálový zápas vyhrala Skalica 2:1. Víťazný gól strelil 41 sekúnd pred koncom tretej tretiny Ľubomír Vaškovič. Séria sa do Michaloviec sťahovala za vyrovnaného stavu. Hokejisti Dukly mali jedinečnú možnosť oslavovať víťazstvo v prvej lige na domácom ľade vynoveného štadióna. Sen sa stal skutočnosťou. Hráčom Skalice sa v treťom a štvrtom zápase nepodarilo ani raz prekonať Adama Trenčana a Michalovčania sa po výhrach 3:0 a 4:0 stali víťazmi St. Nicolaus 1. hokejovej ligy SR.
Česko-Slovensko
1. slovenská národná hokejová liga - '''13. ročníkov'''
2. slovenská národná hokejová liga (všetko skupina východ) - '''6. ročníkov'''
Slovensko
1. hokejová liga SR - '''20. ročníkov'''
2. hokejová liga (všetko skupina východ) - 5.ročníkov
Sirôtka
Sirôtka môže byť:
Polárne čiapočky Marsu
thumb|Severná čiapočka planéty Polárne čiapočky Marsu sú dve telesá v oblasti marťanských pólov, ktoré sú tvorené zmesou vodného ľadu a suchého ľadu tvoreného z oxidu uhličitého. Polárne čiapočky sú pomocou teleskopu viditeľné aj zo Zeme ako biele škvrny na hornom a dolnom okraji kotúča. Ide o výrazné činitele, ktoré utvárajú atmosférické pochody na povrchu planéty.
Južná polárna čiapočka
Južná polárna čiapočka je tvorená prevažne zo suchého ľadu. Je zložená z dvoch vrstiev, kde vrchná je tvorená približne 8 metrami zamrznutého oxidu uhličitého a spodná vrstva je tvorená zo zamrznutej vody, ktorá siaha do značnej hĺbky. Dáta získané sondou Mars Express naznačujú, že keby sa všetka voda z tejto oblasti rozliala, zaplavila by celý povrch Marsu do výšky 11 metrov.
O výskum južnej polárnej čiapočky sa neúspešne pokúšala sonda Mars Polar Lander, s ktorou bolo stratené spojenie počas prechodu atmosférou.
Manhattan Community Board 8
right|thumb|Poloha na Manhattane
Predsedom je David G. Liston a správcom Elizabeth McKee.
Adab
Adab môže byť:
Aigny
Aigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emil Fillo
Emil Fillo (* 7. apríl 1925, Banská Bystrica – † 1. september 1992, Bratislava) bol slovenský dramaturg, herec, dramatik.
Riupeyrous
Riupeyrous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grunge
Grunge (výslovnosť [grandž]), občas nazývaný aj Seattle sound, podľa miesta svojho vzniku) je štýl alternatívneho rocku, ktorý sa objavil v polovici 80. rokov 20. storočia v americkom štáte Washington, predovšetkým v oblasti Seattlu. Ranné grungeové hnutie sa točilo okolo nezávislého hudobného vydavateľstva Sub Pop zo Seattlu, avšak začiatkom 90. rokov sa jeho popularita rozšírila; grungeové počiny vznikali v Kalifornii i iných častiach Spojených štátov amerických a dali tak vzniknúť silnej fanúšikovskej základni a pripútali pozornosť veľkých nahrávacích spoločností, ktoré začali z grungeovými skupinami podpisovať zmluvy.
Grunge získal komerčný úspech v prvej polovici 90. rokov, predovšetkým vďaka nahrávkam skupín Nirvana (Nevermind), Pearl Jam (Ten), Soundgarden (Badmotorfinger), Alice in Chains (Dirt), a Stone Temple Pilots (Core). Úspech týchto skupín dopomohol k väčšej obľube alternatívneho rocku a spravil z grungeu jednu z najpopulárnejších odnoží tvrdého rocku tej doby. Napriek tomu, že do konca 90. rokov sa väčšina grungeových kapiel rozpadla alebo skončila v ústraní, ich vplyv neprestáva ovplyvňovať modernú rockovú hudbu.
Grunge obyčajne v sebe miesi prvky punk rocku a heavy metalu, ako sú skreslená elektrická gitara používaná v oboch žánroch, aj keď niektoré kapely tiahnu väčšmi k jednému či druhému žánru. Po hudobnej stránke zdieľa s punkom surový zvuk a podobnú textovú náplň. Avšak, používa taktiež oveľa pomalšie tempo, nesúzvučné harmónie a komplexnejšiu inštrumentáciu – čo je pozostatok heavy metalu. Texty sú typicky plné zlosti, dotýkajúce sa zväčša takých tém ako je spoločenská odcudzenosť, apatia, uzavretosť a túžba po slobode.
Koncom 80. rokov sa grungeové kapely dostali do povedomia stredného prúdu populárnej hudby. Soundgarden bola prvou grungeovou skupinou, ktorá podpísala zmluvu z veľkou nahrávacou spoločnosťou, keď sa v roku 1989 pripojili k A&M Records. K úpadku štýlu prispeli viaceré príčiny. V polovici 90. rokov sa mnohé grungeové skupiny buď rozpadli alebo sa utiahli do úzadia. Líder skupiny Nirvana Kurt Cobain, časopisom Time vyhlásený za „Johna Lennona swingujúceho Severozápadu“, bol úspechom neúnosne sužovaný a „bojoval zo závislosťou na heroíne, než v roku 1994 vo veku 27 rokov spáchal samovraždu“.
Pôvod názvu
Niektorým grungeovým kapelám, napríklad Pearl Jam či Alice in Chains, sa tento pojem príliš nepozdával a svoju muziku označovali ako rock and roll.
Inštrumentálna stránka
thumb|right|Výstava v múzeu venovaná hudobnej scéne zo Seattlu; medzi vystavenými exponátmi sú dve obálky albumov skupiny [[Nirvana.]] Grunge možno vo všeobecnosti charakterizovať mútnym gitarovým zvukom spolu s hustým a rozvinutým vysokým tónom v strednom tempe, vysokou mierou skreslenia a používaním zosilňovacích gitarových efektov. Niektorí gitaristi nezriedka niekoľko fuzz pedálov pospájajú dohromady a pripoja ich na zosilňovač. Používaním efektových pedálov sa grungeoví gitaristi chceli odlíšiť od drahých štúdiových efektov využívaných v iných rockových odnožiach. Grungeoví gitaristi hrali hlasito, napríklad pôvodný zvuk Cobainovej gitary pochádzal z nezvyčajného setu štyroch 800 wattových PA systém zosilňovačov. Tiež používali efekty pre gitarovú spätnú väzbu. Grungeoví gitaristi boli ovplyvnení surovým, primitívnym zvukom punku a preferovali „...energiu a nedostatok jemnosti pred technikou a precíznosťou“; najväčší vplyv mali the Sex Pistols, The Dead Boys, Neil Young (Rust Never Sleeps,strana dva, nahrávka „Hey Hey, My My (Into The Black)“), The Replacements, Husker Du, Black Flag a The Melvins. Grungeoví gitaristi často podlaďovali svoje inštrumenty pre dosiahnutie nižšieho, hutnejšieho zvuku. Kategoricky odmietali virtuózne a veľmi komplexné gitarové sóla, ktoré boli ústrednou súčasťou heavymetalových skladieb, a namiesto toho mali radšej melodické bluesom inšpirované sóla, zameriavajúc sa na „skladbu, nie na sólo“. Jerry Cantrell zo skupiny Alice in Chains tvrdí, že sóla majú slúžiť piesni, a nie vyzdvihovať gitaristove technické zručnosti. Namiesto honosných metalových hrdinov grunge vsádza na „gitarového antihrdinu“ typu Cobain, ktorý sa o zdokonaľovanie svojej hry na inštrument len málo zaujíma.
Grunge miesi prvky hardcore punku a heavy metalu, aj keď niektoré kapely tiahnu väčšmi k jednému či druhému žánru. Po hudobnej stránke zdieľa s punkom surový zvuk a podobnú textovú náplň. Avšak, používa taktiež oveľa pomalšie tempo, nesúzvučné harmónie a komplexnejšiu inštrumentáciu – čo je pozostatok heavy metalu. Niektorí jedinci spájaní s vývojom grungeu, napríklad producent Sub Pop a The Melvins Jack Endino, vysvetľujú vplyvy tvrdého rocku (napríklad skupín typu Kiss) ako „hudobnú provokáciu“. Grungeoví umelci síce považujú takéto skupiny za „gýčovité“, napriek tomu ich majú radi; Buzz Osborne zo skupiny the Melvins to chápe ako pokus vidieť, aké šialené kúsky kapely môžu robiť a pritom zožať úspech. Počiatkom 90. rokov sa štandardom žánru stáva formát skladby „stop-štart“ od Nirvany. Allmusic označuje grunge za „hybrid heavy metalu a punku“. Klávesy sa síce v grunge obyčajne nevyužívajú, seattleská skupina Gorilla sa však kontroverzne postavila voči konvenčnej gitarovej schéme, využívajúc vo svojej tvorbe Vox organ.
Podľa časopisu The Atlantic štyri hlavné typy grungeového spevu predstavujú Layne Staley z Alice in Chains, nazývaný „najviac nezabudnuteľný hlas“ žánru kvôli jeho „schopnosti zachytiť silu a zraniteľnosť“; Kurt Cobain z Nirvany, ktorý dokázal revať aj spievať melodicky v rámci jednej skladby ako John Lennon; Chris Cornell zo Soundgarden, ktorý „kvílil a spieval vo výškach“ ako Robert Plant; a Eddie Vedder z Pearl Jam, ktorý „...kombinoval prirodzený barytónový štýl Jima Morrisona s ďalšími punkovými a rockovými vplyvmi“.
Vizuálne prvky
Grungeové koncerty boli známe priamočiarymi, energickými vystúpeniami. Grungeové kapely odmietali spletité a nákladné predvádzanie sa mnohých hudobných žánrov, ako sú používanie laserovej show, pyrotechniky a iných vizuálnych efektov nesúvisiacich s hraním hudby. Obyčajne sa vyhýbali „pódiovej teatrálnosti“ a divadelným prvkom. Namiesto toho sa kapely snažili tváriť ako keby boli len miestnymi neznámymi skupinami. V dokumentárnom filme Hype! z roku 1996 Jack Endino povedal, že seattleské kapely boli nekonzistentnými koncertnými interpretmi, keďže ich prvoradým cieľom nebolo byť zabávačmi, len si jednoducho „zarockovať“. Jednou z filozofií grungovej scény bola autenticita. Hudobný kritik a novinár Dave Rimmer píše, že z obrodou punkových ideálov a jednoduchosti, začiatkom 90. rokov „Cobain, a kopec jemu podobných deciek, dodal rock and rollu odvahu: Dokážete byť nefalšovaný, deň za dňom, rok za dňom, aby ste tak dokázali svoju autenticitu, dokážete žiť svojou muzikou?... A ak nedokážete, dokážete žiť s tým, že ste obyčajný pozér, falošník, zapredanec?“.
thumb|Kárované flanelové košele, aké s obľubou nosievali grungeri Grungeoví muzikanti v štáte Washington obyčajne nosili oblečenie jednak pochádzajúce z charitatívnych obchodov, taktiež používali oblečenie typické pre tento región (flanelové košele), a vôbec celkovo si potrpeli na neudržiavaný vzhľad a dlhé vlasy. Ku grungeovej móde patrili roztrhané džínsy, vyťahané nohavice, topánky Dr. Martens, vojenské topánky, tričká s logami kapiel, vyťahané pletené svetre, dlhé a ovisnuté sukne, roztrhané pančucháče, dôchodcovské papuče, turistické topánky, a ekologické oblečenie vyrobené z recyklovaných textílií alebo fair trade organickej bavlny. Tento štýl avšak nevznikol ako vedomý pokus vytvoriť pôsobivú hudobnú módu; hudobný kritik Charles R. Cross povedal, že „[frontman Nirvany] Kurt Cobain bol jednoducho príliš lenivý, aby si umýval vlasy“. Jonathan Poneman z časopisu Sub Pop napísal, že „takéto oblečenie je lacné, je trvácne, je svojím spôsobom nadčasové. Ide takisto proti všetkej tej blýskavej pôsobivosti existujúcej v 80. rokoch.“ V roku 1992 sa grungovej móde podarilo zožať komerčný úspech, ktorý mal vrchol koncom roku 1993 a začiatkom roku 1994.
V roku 2014 časopis Vogue prišiel z tvrdením, že „Cobain si ľubovoľne vyberal z dámskeho i pánskeho šatníku, a jeho vzhľad alá seattleský sekáč osciloval medzi drevorubačským pracovným oblečením a dámskymi šatami zo 40. až 70. rokov. Bol to úplný opak namydlenej, nablýskanej módy 80. rokov v každom ohľade. V lajdáckych rifľoch a kvetinových šatách, obrátil na rub tvrdý zovňajšok klasického rebela a dal do pohybu ideu radikálnej, miléniovej dvojpohlavnosti.“ Cobainov štýl odievania „bol protikladom typického amerického macha“, pretože „docielil, že zrazu bolo v kurze vypadať vandrácky a nevábne, bez ohľadu na pohlavie.“ Hudobný a kultúrny kritik Julianne Escobedo Shepherd napísal, že Cobainova móda „nielenže spravila z výstrednosti niečo normálne, ale dokonca žiaduce.“
Typickým znakom grafického dizajnu grungeových kapiel boli nekvalitné a úmyselne nekonvenčné obaly albumov, napríklad zámerne temné alebo nesprávne kolorované fotografie, koláže či kostrbaté písmo. Podobnými znakmi sa vyznačoval už punk-rockový dizajn, avšak v grungeovom období boli grafické úpravy ľahšie kvôli rozšírenosti počítačov a digitálneho spracovania obrazu. Tento štýl sa občas mimo hudobných kruhov nazýval 'grungeová typografia'. Známym príkladom 'grungeového' experimentálneho dizajnu bol časopis Ray Gun, ktorého grafickú úpravu mal na starosti grafický dizajnér David Carson.
Korene
thumb|Seattleská punk/metalová skupina [[The U-Men vystupujúca v domovskom meste.]] Jedinečný zvuk grungeu je čiastočne výsledkom izolácie miestnej hudobnej scény. Ako poznamenáva Jonathan Poneman zo Sub Pop, „Seattle bol dokonalou ukážkou druhoradého mesta, kde existuje aktívna hudobná scéna úplne nepovšimnutá americkými médiami fixovanými na Los Angeles a New York.“ Mark Arm tvrdil, že izolácia znamená, že „tento roh mapy bol vskutku živelný a ošklbával nápady iných.“ Grunge sa vyvinul z miestnej punkrockovej scény, a bol inšpirovaný skupinami ako The Fartz, The U-Men, 10 Minute Warning, The Accüsed a Fastbacks. Grungeový sound významne ovplyvnil tiež pomalý, tvrdý a špinavý štýl skupiny Melvins.
Grunge ovplyvnilo aj množstvo hudobníkov, ktorí nepochádzali z oblasti pacifického severozápadu. Nirvanu ovplyvnili indierockové skupiny ako Scratch Acid a Butthole Surfers. Alternatívne rockové skupiny zo severovýchodu Spojených štátov amerických, ako Sonic Youth, Pixies a Dinosaur Jr., mali nemenej význačný vplyv na žáner. Pod záštitou seattleských kapiel Sonic Youth „nevedomky vychovali“ grungeovú scénu a upevnili divoké postoje muzikantov. Vplyv Pixies na Nirvanu si všimol aj Kurt Cobain, ktorý v rozhovore pre časopis Rolling Stone vyhlásil: „bol som spojený s tou skupinou tak pevne, že by som mal byť jej súčasťou – alebo aspoň viesť nejakú cover kapelu Pixies. Prevzali sme od nich zmysel pre dynamiku, najprv hrať jemne a potichu a nato hlasito a tvrdo.“ V auguste 1997 v rozhovore pre Guitar World Dave Grohl povedal: „Kurt, Krist a ja sme mali radi the Knack, Bay City Rollers, Beatles a Abbu, takisto ako sme milovali Flipper a Black Flag...Počúvate čokoľvek od Pixies a toto všetko tam je. Či dokonca “War Pigs„ od Black Sabbath –to je tam tiež: sila dynamiky. Nejako sme to domrvili s popovými piesňami, až nám z toho šibalo.“
Rovnakou mierou, akou bol grunge ovplyvnený punkom a alternatívnym rockom, bol taktiež ovplyvnený heavy metalom z počiatku 70. rokov. Clinton Heylin, autor knihy Babylon's Burning: From Punk to Grunge, cituje Black Sabbath ako „pravdepodobne najviac všadeprítomný predpunkový vplyv na severozápadnej scéne“. Nahrávkam Black Sabbath, ako aj nahrávkam kapiel, ktoré inšpirovali, možno pripísať na vrub sformovanie grungeového soundu. Muzikológ Bob Gulla vyhlásil, že zvuk Black Sabbath „je možné počuť v podstate vo všetkých význačných grungeových kapelách ako sú Nirvana, Soundgarden a Alice in Chains“. Takisto možno badať vplyv Led Zeppelin, najmä v dielach Soundgarden, o ktorých magazín Q prehlásil, že sú „otrokom rocku 70. rokov, ale pohŕdajú jeho otvoreným sexizmom a machizmom“. Jon Wiederhorn z časopisu Guitar World napísal: „Takže čo presne je grunge?...Predstavte si superskupinu pozostávajúcu z Creedence Clearwater Revival, Black Sabbath a the Stooges, a ste pekne blízko.“
Nahrávka losangeleskej hardcore punkovej skupiny Black Flag z roku 1984 My War, kde kapela miesi heavy metal so svojím tradičným zvukom, mala v Seattli veľký vplyv. Steve Turner z Mudhoney ju komentoval slovami „mnoho ľudí po celej krajine naštval fakt, že Black Flag spomalili...ale tu hore boli úplne super...boli sme z nich hotoví. Zneli čudne a popiči.“ Turner si vysvetľoval integráciu metalových prvkov do grungeu nasledovne: „Hard rock a metal neboli nikdy takými nepriateľmi punku, akým bol punk voči ostatným scénam. Tu to bolo niečo na spôsob 'Je nás tu iba dvadsať, ťažko nájsť skupinu, ktorú nenávidieť'“. Kapely zo seattleskej hudobnej scény počali mixovať metal a punk niekedy roku 1984; najväčšiu zásluhu na tejto fúzii si môžu pripísať The U-Men.
thumb|[[Cosmic Psychos jedna z mnohých austrálskych skupín, ktoré mali vplyv na seattleskú scénu.]] Surový, skreslený a intenzívny zvuk niektorých noiserockových skupín tiež vplýval na grunge. Možno sem zaradiť Killdozer z Wisconsinu, a osobitne sanfranciský počin Flipper, kapelu známu svoju pomalým a ponurým „noise punkom“. Zmes punku, heavy metalu a noise rocku skupiny Butthole Surfers mala zásadný vplyv na ranné grungeové diela, predovšetkým na nahrávky Soundgarden. Viaceré austrálske skupiny, ako napríklad The Scientists, Cosmic Psychos či feedtime, sú považované za predchodcov grungeu; ich muzika ovplyvňovala seattleskú scénu pomocou stredoškolského rádiového vysielania Jonathana Ponemana zo Sub Pop a členov Mudhoney.
Potom čo Neil Young odohral niekoľko koncertov z Pearl Jam a nahral s nimi spoločný album Mirror Ball, niektorí členovia novinárskej obce mu udelili titul „Krstný otec Grungeu“. Za týmto označením nestála len práca jeho skupiny Crazy Horse a pravidelné používanie skreslenej gitary—osobitne na albume Rust Never Sleeps—ale tiež jeho oblečenie a osobnosť. Zvyčajne prehliadaný album Neurotica od Redd Kross mal podobne veľký vplyv; Jonathan Poneman o skupine povedal: „Neurotica mne a mnohým iným zo seattleskej hudobnej komunity zmenila život.“
Počiatky
Za prapôvodnú grungeovú nahrávku možno označiť výberovku Deep Six, ktorú vydalo vydavateľstvo C/Z Records v roku 1986. Na albume sa objavili skladby šiestich interpretov: Green River, Soundgarden, Melvins, Malfunkshun, Skin Yard a The U-Men. Pre väčšinu z nich to bol ich prvý album, na ktorom sa objavili. Umelci mali „zväčša tvrdý, agresívny zvuk kombinujúci pomalšie tempá heavy metalu s intenzitou hardcoru“. Ako pripomína Jack Endino, „ľudia sa vypytovali 'Čo je toto za muziku? Nie je to metal, nie je to punk, čo to je?' [...] Ľudia híkali 'heuréka! Všetky tieto kapely majú niečo spoločné.'“
thumb|Bruce Pavitt, spoluzakladateľ vydavateľstva [[Sub Pop, pomocou ktorého pomohol spopularizovať grunge.]] Neskoršie toho roku Bruce Pavitt vydal kompiláciu Sub Pop 100 a skupine Green River vydal EP Dry As a Bone v rámci svojho nového labelu Sub Pop. Pôvodný katalóg Sub Pop opisoval EP Green River ako „ultrauvoľnený GRUNGE, ktorý znivočil morálku celej generácie“. Bruce Pavitt a Jonathan Poneman, inšpirovaní rôznymi regionálnymi hudobnými scénami, pomocou svojho labelu propagovali takzvaný „Seattle sound“, k čomu dopomáhala podobná produkcia a balenie albumov. Hudobný publicista Michael Azerrad síce pripúšťa, že ranné grungeové spolky ako Mudhoney, Soundgarden či Tad mali nesúrodý zvuk, poznamenáva však, že „objektívny pozorovateľ si musel všimnúť, že majú zjavne niektoré znaky spoločné.“