cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kimigajo
História
Slová sa prvýkrát objavili v zbierke poézie “Kokin Wakašú”, ako báseň bez autora. V roku 1869 si John William Fenton, veliteľ vojenskej hudby z Írska, počas návštevy všimol, že Japonsko nemá žiadnu národnú hymnu a navrhol neskoršiemu ministrovi vojny Iwaovi Ójamamu, že by si mali nejakú ustanoviť. Ójama súhlasil a vybral “Kimigajo” ako hymnu. Fenton bol požiadaný, aby zložil melódiu, no japonská vláda ju zavrhla, pretože “nebola dostatočne dôstojná”. V roku 1880 bola osvojená nová melódia vytvorená Jošiisom Okuom a Akimorim Hajašim. Nemecký hudobník Franz Eckert použil túto melódiu spolu so západným štýlom harmónie, čím vytvoril verziu, ktorá sa používa dodnes.
V rokoch 1888 až 1945 slúžila Kimigajo ako národná hymna Japonského cisárstva. Po zmene režimu po konci druhej svetovej vojny sa štát zmenil na parlamentnú demokraciu, no cisár Hirohito nebol zbavený trónu a Kimigajo, hoc nie oficiálne podľa zákona, bola stále považovaná za národnú hymnu. V roku 1999 ju Zákon pre národnú vlajku a hymnu ustanovil ako národnú a cisársku hymnu.
Dnešný názor
Podľa prieskumu TV Asahi z roku 1999 väčšina Japoncov považovala “Kimigajo” za dôležitú, aj keď kontroverznú pieseň, dokonca pred platnosťou Zákonom pre národnú vlajku a hymnu z roku 1999. Na druhú stranu, prieskum z rovnakého roku vykonaný denníkom Mainiči Šimbun ukázal, že väčšina účastníkov výskumu protestovala proti legislatíve, ktorá z “Kimigajo” urobila národnú hymnu, alebo sa cítili, že vláda mohla k takémuto zákonu pristúpiť neskôr. Mnoho z japonských študentov, ktorí musia spievať hymnu počas vstupných a maturitných ceremóniách hovoria, že nerozumejú starému a zastaranému jazyku a nie sú učení o jej histórii. Kontroverzia obklopujúca používanie hymny pre školské akcie naďalej pretrváva.
Text hymny
V prípade slovenskej verzie ide o neoficiálny preklad.
Tonari no totoro
náhľad|200px|[[Cosplay Totora z roku 2013]]
Tonari no Totoro (japonsky: となりのトトロ preklad: Môj sused Totoro) je japonský animovaný fantasy film z roku 1988, napísaný a režírovaný Hajaom Mijazakim a animovaný Štúdiom Ghibli pre Tokuma Shoten Publishing. Je to príbeh dvoch dcér vysokoškolského profesora (Satsuki a Mei) a ich dobrodružstvá s priateľským lesným duchom (Totoro) v povojnovom vidieckom Japonsku. Vo filme, ktorý vyhral Animage Anime GrandcPrix a mnohé iné ocenenia, hrajú Noriko Hidaka, Chika Sakamoto a Hitoši Takagi. Postava Totora sa neskôr objavila ako cameo v iných filmoch a videohrách Štúdia Ghibli a taktiež slúži ako maskot štúdia. Môj sused Totoro si získal publikum okolo celého sveta roky po jeho vydaní. Film a jeho hlavná postava Totoro sa stali kultúrnymi ikonami.
Dej
V roku 1958 v Japonsku sa univerzitný profesor Tatsuo Kusakabe a jeho dve dcéry, Satsuki a Mei, presťahujú do starého domu na vidieku, aby boli bližšie pri nemocnici, v ktorej sa mama dievčat, Yasuko, zotavuje z dlhotrvajúcej choroby. V dome bývajú maličké tvory, susuwatari – malí, čierni prachoví domoví duchovia, ktorí sú viditeľní, len keď sa pohybujú zo svetlejších do tmavších miest. Keď sa dievčatá uspokoja s bývaním v ich novom dome, sadzoví duchovia sa presunú, aby si našli nový prázdny dom.
Jedného dňa nájde Mei dvoch malých duchov, ktorí ju zavedú do dutiny veľkého gáfrovníka. Skamaráti sa s väčším duchom, ktorého nazve Totoro, kvôli zvukom, ktoré vydáva. Zaspí na jeho bruchu, no keď ju nájde Satsuki, tak leží na zemi. Mei sa nepodarí zaviesť Satsuke alebo jej otca k Totorovmu stromu, aj keď to skúša niekoľkokrát. Tatsu ju ukľudní, že Totoro sa objaví vtedy, keď on sám bude chcieť.
Jednu dažďovú noc čakajú dievčatá na Tatsuov autobus, ktorý ale mešká. Mei zaspí Satsuki na chrbte a Totoro sa objaví vedľa nich, kde ho Satsuki vidí prvýkrát. Totoro má ako ochranu proti dažďu iba veľký list a preto mu Satsuki ponúkne dáždnik, ktorý zobrala pre svojho otca, Totoro je nadšený a na výmenu jej podá niekoľko orieškov a semienok. Obrovská mačka, ktorá vyzerá ako autobus pristane na zastávke, počká, kým Totoro nastúpi a odíde. O chvíľku nato dorazí aj Tatsuov autobus.
Dievčatá zasadia semienka do ich záhrady. Niekoľko dní neskôr sa zobudia v strede noci, a nájdu Totora a iných lesných duchov tancovať okolo zasadených semienok. Dievčatá sa pridajú a zo semienok vyrastie obrovský strom. Ráno, keď sa zobudia, tam síce strom nie je, ale semienka vyklíčili. Nedá sa povedať, či dievčatá snívali alebo nie.
Sestry zistia, že ich plánovaná návšteva k mame musela byť posunutá, lebo jej liečba sa natiahla. Mei to nezoberie dobre a poháda sa so Satsuki. Rozhodne sa, že pohľadá čerstvú kukuricu pre ich mamu, no nikomu to nepovie, a Satsuki a susedia začnú pátranie. Po nejakom čase sa Satsuki príde ku gáfrovníku a poprosí Totora o pomoc. On zavolá Mačací autobus, ktorý ju odvedie na miesto kde je Mei. Autobus ich potom zavezie k Yasuko v nemocnici. Spoza okna započujú konverzáciu ich rodičov a zistia, že ich mama je v nemocnici dlhšie kvôli bežnému nachladeniu, ale mimo toho je v poriadku. Nechajú kukuricu na parapete za oknom, kde ju ich rodičia neskôr nájdu. O nejaký čas neskôr sa ich mama vráti domov.
Ohlasy
V roku 2010 sa film umiestnil na priečke číslo 41 v rebríčku “100 Najlepších filmov svetového kina” magazínu Empire a Totoro sa umiestnil na 18. priečke “50 Najlepších animovaných filmových postáv” rovnakého magazínu.
Film si udržiava vysoké hodnotenia na popredných filmových portáloch ako Rotten Tomatoes, IMDb alebo Česko-Slovenská filmová databáza.
Artigues-près-Bordeaux
Artigues-près-Bordeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Budín (geomorfologický podcelok)
Vymedzenie
Je jedným z troch podcelkov Oravskej Magury a je situovaný v jej východnej časti. Od centrálne položenej Kubínskej hole ho oddeľuje sedlo Príslop. Severným smerom leží Oravská kotlina s Oravskou priehradou, západne pokračuje pohorie Kubínskou hoľou a južným susedom je Oravská vrchovina.
Administratívne členenie Ukrajiny
Toto je článok o administratívnom členení Ukrajiny.
Územie Ukrajiny sa delí nasledovne (odhora dole):
Špeciálne postavenie majú rajóny v mestách (райони у містах).
Špeciálne označenia:
Oblasti a rajóny sú jednotky štátnej územnej správy, zatiaľ čo obce (mestá, sídliská a dediny) sú samosprávne jednotky. Zvláštne postavenie majú v tejto súvislosti Krymská autonómna republika (územná autonómia) a rajóny v mestách (prechod medzi štátnou správou a samosprávou).
Čistý grúň
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, na juhozápade geomorfologického podcelku Budín. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Námestovo a Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie obcí Babín a Sedliacka Dubová. Najbližšími sídlami sú na severozápade situovaný Babín, Hruštín a Vasiľov, južne sa nachádza Oravský Podzámok a juhovýchodne Sedliacka Dubová a Dlhá nad Oravou.
Opis
Čistý grúň je súčasťou horského chrbta, ktorý vedie od sedla Príslop severovýchodným smerom cez mohutný Budín až po brehy Oravskej priehrady. Severovýchodne sa v hrebeni nachádza Prípor a Šubovka, východne Bučina , juhovýchodne Poľany  a Bacharová , južne vrch Príkre , juhozápadne v hrebeni Javorová  a západne Poľana  a Príslop. Severozápadne sa zvažujúce svahy odvodňuje Bučníkový a Skalnatý potok do Hruštínky a Bielej Oravy, vodu z juhovýchodných odvádza Dlžiansky Cickov a Dubový potok do Oravy. Vrcholom vedie značený chodník zo sedla Príslop.
Výhľady
Miestami riedky lesný porast, ktorý pokrýva vrchol a hrebeň masívu, neumožňuje súvislejší rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou a horských lúk na úbočí je vidieť okolité vrchy Oravskej Magury, Oravské, Kysucké a Sliezske Beskydy, časť Malej a Veľkej Fatry, Chočské a Skorušinské vrchy, Nízke a Vysoké Tatry.
Wang Kuang-i
Wang Kuang-i (čínsky: 王广义; * 1957, Charbin) je čínsky umelec. Je známy ako predstaviteľ nového umeleckého hnutia, ktoré sa v Číne začalo po roku 1989, a pre svoju sériu obrazov Veľká kritika, v ktorej využíva obrazy propagandy z obdobia Kultúrnej revolúcie (19661976) a súčasné názvy značiek zo západnej reklamy.
Život
Wang Kuang-i sa narodil v roku 1957 v Charbine v provincii Chej-lung-ťiang. Wangov otec bol železničným robotníkom v severovýchodnej Číne. Podobne ako mnoho iných ľudí, aj Wang zažil vplyv a tri roky musel pracovať na vidieku. Aj on sa stal železničným robotníkom. Wang sa štyri roky snažil dostať na vysokú školu. Po niekoľkých neúspešných pokusoch sa zapísal na Če-ťiangskú akadémiu výtvarných umení. V roku 1984 ukončil štúdium olejomaľby na tejto akadémii. Žije a pracuje v Pekingu v Číne.
Paráč (geomorfologický podcelok)
Paráč je geomorfologický podcelok Oravskej Magury. Najvyšší vrch podcelku je Paráč, dosahujúci výšku
Wang Kuang-i
Výtvarné umenie
Jeho tvorba je v Číne považovaná za žáner politického popu; niektorí to považujú za omyl.
Rané práce – polovica 80. rokov
Severný pól je v raných prácach Wanga Kuang-iho opakujúcim sa motívom; nie je vnímaný v súvislosti s jeho geografickými charakteristikami, ale ako symbolické miesto, kde sa rodí nová viera, v ktorej sa jednotlivec musí zaoberať predovšetkým sám sebou, ale bez toho, aby sa oslobodil od sociálneho. Pri práci na cykle Mrazivý severný pól (19841985) sa skupina mladých Umelcov severu, ktorej bol Wang Kuang-i súčasťou, rozhodla konfrontovať so západnou filozofiou. V sérii Postklasika (19861988) Wang pracoval na syntetickej revízii veľkých diel západného umenia, ktoré sa viažu na témy náboženstva, morálky, viery a ideológie. Tieto obrazy využívajú rôzne sivé tóny a vystihujú ľudskú postavu a jej prostredie bez mnohých detailov. Wangov cieľ spočíval vo vypracovaní štýlu, ktorý sa odchyľuje od klasického umenia, výrazovej stratégie, ktorá vychádzala z jeho čítania Gombricha.
Paráč (geomorfologický podcelok)
Vymedzenie
Je jedným z troch podcelkov Oravskej Magury a zaberá severnú časť pohoria. Na severovýchode susedí s Podbeskydskou vrchovinou, západným smerom pokračuje horský terén Kysuckou vrchovinou s podcelkami Vojenné a Kysucké bradlá. Južným smerom nadväzuje podcelok Kubínska hoľa a východné svahy sa zvažujú do Oravskej kotliny.
Ochrana prírody
Územie patrí do CHKO Horná Orava. Z maloplošných chránených území sa tu nachádzajú prírodné rezervácie Paráč a Javorinka.
Wang Kuang-i
Veľká kritika, 1990 – 2007
Veľká kritika je najznámejším cyklom Wang Kuang-iho diel. Tieto diela využívajú propagandistické obrazy z obdobia kultúrnej revolúcie a súčasné logá zo západných reklám. Wang Kuang-i začal tento cyklus v roku 1990 a ukončil ho v roku 2007, keď nadobudol presvedčenie, že jeho medzinárodný úspech by ohrozil pôvodný význam diel, a to, že politická a komerčná propaganda sú dve formy vymývania mozgov.
90. roky
Série a inštalácie VISA (19951998), Passport (19941995) a Virus Carriers (19961998) obsahujú obrazy detí, dospelých a psov s ich príslušnými menami, miestami, dátumami narodenia a pohlaviami. Na týchto obrazoch sú potom vytlačené spomínané názvy týchto diel. Tým, že tieto diela stavajú do popredia byrokratické postupy spojené s presunom z jednej krajiny do druhej, odhaľujú, že štátna organizácia zavádza vlastné obranné opatrenia pri posudzovaní potenciálnej nebezpečnosti jednotlivcov. Wang Kuang-i vníma ustálenú atmosféru vzájomného podozrievania a hroziaceho nebezpečenstva, ktorá dozrela počas studenej vojny a pretrváva dodnes, aj keď už stratila tiesnivosť, ktorá sa zrodila z násilnej indoktrinácie. Wang Kuang-i sa vo svojich úvahách zaoberá vzťahom, ktorý má Moc k jednotlivcovi, nad ktorým si udržiava kontrolu zvyšovaním kolektívneho strachu, aby sa potom mohla navrhnúť ako bašta pred neznámym nebezpečenstvom, ktoré by mohlo náhle udrieť na bezbranných ľudí. Autor tvrdí, že prostredníctvom týchto foriem psychologického nátlaku sa medzi Mocou a jednotlivcom uzatvára tichá dohoda, ktorá poskytuje ochranu pred nákazou novými vírusmi výmenou za zrieknutie sa časti vlastnej slobody.
2000 roky
V priebehu roku 2000 sa vzťah medzi Wang Kuang-iho dielami a transcendentnom prehĺbil. Názov, ktorý dostala séria Materialist (20012005), si v skutočnosti neodporuje. Táto séria sôch vytvorených z obrazov dvanástich robotníkov, farmárov a vojakov, ktoré boli prevzaté z propagandistických obrázkov. Podľa Wang Kuang-iho tieto propagandistické obrazy vynášajú na svetlo, že hlavná sila ľudí, hnev vyjadrený ich hnutiami, pramení z viery v ideológiu. Týmito sochami sa umelec pokúša dať obraz všeobecnému pocitu ľudí a zároveň odkazuje na dialektický materializmus – Materialistický je termín, ktorý má v čínskej histórii osobitný význam, pretože vystihuje socialistickú ideológiu. Zároveň umelec vidí v diele aj ďalšiu významovú rovinu. V umení sa veci, ktoré majú určité pojmové vlastnosti, nazývajú „objekt“, čo má v čínštine rovnaký koreň ako slovo materialista, Wang Kuang-i v sérii olejomalieb s názvom Nové náboženstvo (2011) zobrazil aj veľkých politických (Lenin, Stalin, Mao), duchovných (Kristus) a duchovno-politických vodcov (Ján XXIII.), ako aj filozofov, ktorých myšlienky majú vplyv aj dnes (Marx a Engels). Zdá sa, že obrazy sú prevzaté z fotografických negatívov, a hoci umelec v týchto dielach používa tradičnú techniku olejomaľby, dvojznačnosť vytvorená odkazom na fotografiu narúša zažitosť, ktorú s nimi divák má, a tým otvára možnosti interpretácie ich významu. Prostredníctvom tohto cyklu diel si Wang Kuang-i položil otázku o spoločných črtách veľkých utópií, o fascinácii, ktorou pôsobia na ľudí, a o tom, prečo všetci ľudia pociťujú potrebu nájsť postavy, na ktoré by mohli uveriť. Inštalácie, ktoré tvoria cyklus Cold War Aesthetics (20072008), obsahujú historické rekonštrukcie z obdobia studenej vojny. Wang Kuang-i sa v nich zaoberá psychologickými účinkami propagandy, ktorá bola charakteristická pre vtedajšiu čínsku politickú klímu. S cieľom vyvolať psychologickú reakciu dáva umelec divákom pocítiť emócie, klímu a mentalitu tej doby.
Kritika
Wang Kuang-i, podobne ako ďalší, napríklad Fang Li-ťün, sa stal milionárom, jedným z čínskych novodobých boháčov. Takýmto maliarom s ich veľkými ateliérmi, drahými domami a autami sa v Číne hovorí „bopu daši“ alebo „popoví majstri“. Úspešná kariéra a rýchlo rastúce bohatstvo Wang Kuang-iho vyvolali kritiku. Niektorí spochybňovali jeho umeleckú hodnotu spolu s cenou jeho diel. Niektorí kritici tvrdia, že Wang „stratil svoju umeleckú invenciu, podľahol trhu a stal sa závislým aj od opakovania svojich už úspešných diel“.
Arveyres
Arveyres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Oblasť (Ukrajina)
náhľad|Slepá mapa oblastí
Oblasť je administratívna jednotka Ukrajiny. Ukrajina je rozdelená na 24 administratívnych oblastí (🇺🇦). Ukrajina je unitárny štát, v dôsledku čoho oblasti disponujú iba kompetenciami priznanými ukrajinskou ústavou. Navzdory skutočnosti, že Ukrajina je unitárny a nedeliteľný štát, jestvujú spoločenské a politické rozdiely medzi severnými a západnými a južnými a východnými časťami krajiny. Pôvod tohto vnútorného rozdelenia krajiny pramení zo skutočnosti, že západné oblasti boli pripojené k Ukrajinskej sovietskej socialistickej republike na základe paktu Ribbentrop-Molotov v rokoch 1939 – 1940, pričom predtým boli súčasťou Rumunska a Poľska – Severná Bukovina a východné Poľsko. Podkarpatská Rus, ktorá bola súčasťou ČSR v rokoch 1918 – 1939 a Maďarska v rokoch 1939 – 1944 bola k ZSSR oficiálne pripojená až v roku 1946 ako Zakarpatská oblasť. Zvyšok Ukrajiny však bol súčasťou Sovietskeho Ruska a ZSSR už od roku 1919 a pred 1. svetovou vojnou bol súčasťou Ruského impéria od 18. storočia a tým pádom podliehal rusifikácii a ruskému vplyvu. Osobitnou kapitolou je Krym, ktorý je obývaný prevažne Rusmi a súčasťou Ukrajiny sa stal až v roku 1955. Dôsledky tohto búrlivého vývoja Ukrajiny možno badať aj dnes, keď možno sledovať veľkú rozpoltenosť obyvateľstva podľa geografickej lokality.
Územie Ukrajiny sa delí na najvyššej úrovni na 1 autonómnu republiku (Krym), 24 oblastí a 2 mestá so špeciálnym statusom (Kyjev a Sevastopoľ). Sevastopoľ ležiaci na Kryme nie je súčasťou Krymskej autonómnej republiky.
Zoznam
Na Ukrajine existujú tieto oblasti:
Amália Hesensko-darmstadtská
Amália Hesensko-darmstadtská (* 20. jún 1754, Prenzlau, Nemecko† 21. jún 1832, Bruchsal) bola dedičná bádenská princezná.
Životopis
Narodila v Prenzlau ako dcéra Ľudovíta IX. Hesensko-darmstadtského a Karolíny Zweibrückenskej.
V roku 1772 prišla do Petrohradu na návštevu ruského dvora ako jedna z možných neviest cároviča Pavla. Pavol sa však rozhodol pre jej sestru Vilemínu.
15. júla 1775 sa vydala za svojho bratranca, dedičného bádenského princa Karola Ľudovíta. Bol synom Karola Fridricha Bádenského a Karolíny Lujzy Hesensko-darmstadtskej, dcéry Ľudovíta VIII. Hesensko-darmstadtského.
V manželstve sa sťažovala na chlad svojho svokra a na detinskosť manžela. Od smrti svokry v roku 1783 do svadby syna v roku 1806 bola prvou dámou na dvore. V roku 1801 navštívila s rodinou dcéru, cárovnú Lujzu, v Rusku a dcéru, kráľovnú Frederiku, vo Švédsku. Počas pobytu vo Švédsku bola opísaná ako vtipná, inteligentná a presná, a tiež ako plne ovládajúca svojho manžela. Navštívili Palác Drottningholm a Gripsholm a Amália sa ujala Hedvigy Šlezvicko-holštajnsko-gottorpskej, ktorú kráľ nemal rád, a pokarhala dcéru za jej upäté a nepriateľské správanie na verejnosti. Jej manžel zomrel v dôsledku nehody ešte pred odchodom a Amália zostala s rodinou vo Švédsku až do mája 1802. Krátko pred svojím odchodom bola uvedená do lóže Yellow Rose Karola Adolfa Bohemana s tým, že ním bola označená za vetvu slobodomurárov.
Počas svojich návštev Ruska a Švédska sa pokúšala zmieriť medzi sebou svojich dvoch zaťov, ruského a švédskeho panovníka. V roku 1803 hostila švédsku kráľovskú rodinu v Badene. Počas tejto návštevy sa hovorilo, že svojou milotou a zábavnosťou, živým záujmom o politiku a rovnakými názormi, mala možnosť získať vplyv nad svojím zaťom. Ako súperka Napoleona Bonaparte sa snažila zabrániť sobášu svojho syna so Stéphanie de Beauharnais, a po svadbe v roku 1806 odišla na svoje vdovské panstvo v Bruchsale. V roku 1807 poslala svojej dcére Frederike do Švédska list od svojej druhej dcéry, ruskej cárovnej, v snahe presvedčiť Frederiku, aby využila svoj vplyv a prinútila svojho manžela uzavrieť mier medzi Švédskom a Napoleonom, čo sa nepodarilo.
V roku 1809 prijala dcéru Frederiku s rodinou po tom, čo bol jej zať zvrhnutý z trónu. V roku 1811 sa snažila Gustáva Adolfa odradiť od rozvodu. Keď sa však ukázal ako nevyhnutný, zabezpečila dcére ekonomickú nezávislosť a starostlivosť o deti.
Počas Viedenského kongresu v roku 1815 svojím vplyvom na zaťa Alexandra I. podieľala na tom, že Bádenské veľkovojvodstvo zostalo bez straty územia.
Zomrela 21. júna 1832 v Bruchsale.
Deti
Vďaka sobášom svojich detí je predkom členov mnohých európskych panovníckych rodov. K jej potomkom patria aj rakúsky cisár František Jozef I. a jeho manželka Alžbeta Bavorská, ruský cár Mikuláš II. a jeho manželka Alix Hesensko-darmstadtská a súčasní panovníci dánska kráľovná Margaréta II., švédsky kráľ Karol XVI. Gustáv, monacký knieža Albert II. (Monako), belgický kráľ Filip, španielsky kráľ Filip VI. či Philip, vojvoda z Edinburghu, manžel britskej kráľovnej Alžbety II.
Raťafák Plachta
náhľad|Ratafak Plachta a Valentín Raťafák Plachta je jedna z hlavných postáv televízneho cyklu pre deti Slniečko, ktorý Československá televízia Bratislava vyrábala v rokoch 1980 až 1994.
Životopis
Autor, ktorý Raťafáka vytvoril, je Peter Cigáň. Režisérom bol v drvivej väčšine častí Peter Gerža. Raťafák Plachta je bližšie nešpecifikovanou entitou. Svojím telom pripomína človeka, avšak s výraznými fyzickými anomáliami. Dlhým krkom, výraznou spodnou čeľusťou a celkovou stavbou tela s náchylnosťou na hypermobilitu kĺbov, chrbtice a končatín. Hovorí po slovensky. Je známe, že s jeho pohybom a verbálnym prejavom úzko súvisia najmä páni bábkoherci Štefan Kulhánek a hlavne Dušan Štauder. Za povšimnutie stojí epizóda s názvom Raťafákove narodeniny, vysielaná 5. októbra 1984. V nej oslavuje Raťafák svoj sviatok a vďaka tomu poznáme dátum jeho narodenia 5. október. Rok však naďalej zostáva neznámy. Po roku 1994 sa jeho zmiznutie pripisuje neobratnému riadeniu vtedajšieho striedania manažmentov Slovenskej televízie. Raťafák Plachta sa objavuje až po roku 2009 na internetovej databáze videí YouTube, kde paroduje rôzne spoločenské témy pod vlastným claimom: „Vy sa pýtate kto je vo mne?... Ja sa pýtam, kto je vo vás!“. Tento návrat mal veľký ohlas nielen u samotných užívateľov, ale aj v komerčných médiách. Parodovanie sveta šoubiznisu v podobe paródie klipu a mini spot Prezidentské voľby 2009 s posolstvom „Raťafák plachta Váš prezident, naozajstná bábka“ si vyslúžil pozornosť až obdiv.
Nečakané objavenie
Raťafák Plachta sa objavil na verejnosti celkom nečakane v roku 2016 počas nakrúcania relácie Fetiše socializmu vo Verejnoprávnom rozhlase a televízii (RTVS).
Osobnosti
Počas svojho účinkovania prišiel v relácii Slniečko Raťafák Plachta do kontaktu s mnohými osobnosťami:
Železničná nehoda vo Světci
náhľad|cisternový vozeň spoločnosti Unipetrol Doprava v [[Nymburk|Nymburke]] Železničná nehoda vo Světci bola zrážka dvoch nákladných vlakov, ku ktorej došlo v českej železničnej stanici Světec na trati Ústí nad Labem – Bílina 4. apríla 2021 vo 14.16 hodín. Nákladný expres číslo 54334 spoločnosti ORLEN Unipetrol Doprava (UNIDO), ktorý bol vedený motorovým rušňom 753.740, sa na výhybke číslo 7 stretol s priebežným nákladným vlakom číslo 66403 spoločnosti ČD Cargo (ČDC), ktorý bol vedený elektrickým rušňom 123.023. Rušňovodič vlaku UNIDO, ktorý viezol cisternové vozne naplnené propán-butánom nehodu neprežil, rušňovodič vlaku ČDC, ktorý viezol uhlie sa zachránil výskokom z rušňa. Na jednom z rušňov vypukol požiar, na míste zasahovalo 9 hasičských jednotiek a vrtuľník leteckej záchrannej služby. Podľa predbežných informácií bolo zabezpečovacie zariadenie v poriadku, pričom nehodu pravdepodobne spôsobil rušňovodič vlaku UNIDO, ktorý pri nehode zomrel.
Celková škoda bola vyčíslena na asi 50 miliónov českých korun (vlak UNIDO 34 mil. Kč, vlak ČDC 9 mil. Kč, infraštruktúra 4,5 mil. Kč).
Praga TOT
Praga TOT je typ česko-slovenského trolejbusu, ktorý spoločne s vozmi Škoda 1Tr a Tatra 86 zahajoval trolejbusovú dopravu v Prahe v roku 1936.
Konštrukcia
Rovnako ako prototypy trolejbusov 1Tr a T 86, bol aj voz TOT vyvinutý pre prvú „modernú“ trolejbusovú prevádzku na území Česka (tzv. historické prevádzky skončili za prvej svetovej vojny). Prevádzka trolejbusovej dopravy v Prahe sa začala v roku 1936. Dodané boli tri trolejbusy od troch rôznych výrobcov – Škody, Tatry a Prahy. Dôvodom bol fakt, že žiadna z týchto spoločnosti nemala ešte s trolejbusmi žiadnej skúsenosti, preto sa hľadal vhodný výrobca tohto dopravného prostriedku.
Prototyp
Prototyp trolejbusu TOT bol vyrobený v roku 1936. V Prahe zahajoval pod evidenčným číslom 303 spolu s ďalšími prototypmi (1Tr a T 86) trolejbusovú dopravu. V roku 1952 bol krátko zapožičaný do Děčína, pre poruchu tu ale jazdil iba niekoľko dní. Zo stavu pražských trolejbusov bol vyradený až v roku 1959 ako posledný z vyššie uvedených prototypov, potom bol odpredaný Štátnemu statku Střednice. V deväťdesiatych rokoch bol nájdený vrak prototypu v Buštěhrade, odkiaľ bol v roku 1995 prevezený do Múzea MHD pražského dopravného podniku. Trolejbus ale nie je vystavovaný, pretože od roku 2010 prechádza rozsiahlou rekonštrukciou.
Prevádzka
V rokoch 1936 až 1939 bolo vyrobených celkom 12 vozov.
Asques (Gironde)
Asques je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ingenuity
náhľad|Vrtuľník Ingenuity
Ingenuity (slovenský preklad: vynaliezavosť, dôvtip) je malý autonómny vrtuľník, súčasť misie Mars 2020, dopravený v závese pod robotickým vozidlom Perseverance na povrch planéty Mars, na dno krátera Jezero. Vyrobila ho spoločnosť Jet Propulsion Laboratory pre NASA. Ide o prvý ľuďmi vyrobený lietajúci stroj s pohonom, ktorý lietal s využitím vztlaku v atmosfére inej planéty než Zem. Vybavený je dvomi protibežnými rotormi priemeru s listami z uhlíkových vlákien, rotujúcimi rýchlosťou až 2 400 ot./min, aby bol vrtuľník schopný letu v riedkej atmosfére Marsu s tlakom na úrovni povrchu 100 až 150-krát nižším než v prípade zemskej atmosféry.
Ide o technologickú demonštráciu, primárnou úlohou Ingenuity sú letové skúšky. V priebehu 31 pozemských dní vrtuľník úspešne zrealizoval päť riadených letov. Údaje získané počas týchto letových testov pomôžu pri vývoji ďalšej generácie marťanských vrtuľníkov. Budúca misia môže z úspechu čerpať a získať tak inteligentného prieskumníka okolia. Nápomocné by marťanské drony mohli byť aj prípadným budúcim ľudským posádkam.
Ingenuity nesie 1,3 × 1,3 cm výstrižok poťahovej textílie z krídla lietadla Wright Flyer bratov Wrightovcov z roku 1903, ako historický odkaz na ich priekopnícky prvý riadený let stroja ťažšieho ako vzduch na Zemi. NASA tiež pomenovala letovú zónu helikoptéry ako Wright Brothers Field.
Technická špecifikácia
Užitočným zaťažením sú dve kamery – 13 Mpx farebná (snímač Sony IMX214) smerujúca šikmo 22° pod horizont a 0,3 Mpx čiernobiela (snímač Omnivision OV7251) smerujúca kolmo nadol pre navigáciu a prieskumy terénu, ďalej komunikačný systém na prenos údajov do vozidla Perseverance.
Riadenie
Ako vysokoúrovňový riadiaci a navigačný počítač je použitý 32-bitový 4-jadrový ARM SoC Qualcomm Snapdragon 801 z roku 2014 (bežne osádzaný do dobových smartfónov) s taktom 2,26 GHz, 2 GiB RAM a 32 GiB Flash, vybavený operačným systémom Linux a riadiacou aplikáciou, vyvinutou nad NASA JPL frameworkom F´ (F Prime). Zabezpečuje vizuálnu navigáciu odvodenú od detekcie čŕt terénu snímkovaného kamerami, správu údajov, spracovanie príkazov, generovanie telemetrie a obsluhu bezdrôtovej komunikácie. Sériovou linkou komunikuje s dvoma mikrokontrolérmi riadenia letu (Texas Instruments TMS570LC43x, ARM Cortex-R5F, 300 MHz, 512 KiB RAM, 4 MiB Flash), zapojenými redundantne s riešením odolnosti voči chybám.
Senzory tvoria, okrem spomenutej dvojice kamier, laserový výškomer s modulom Garmin LIDAR-Lite v3, 2-osový MEMS sklonomer Murata SCA100T a inerciálny MEMS snímač Bosch BMI-160, kombinujúci 3-osový akcelerometer a 3-osový gyroskop.
Komunikácia s roverom je riešená Zigbee modulmi SiFLEX 02 v pásme 900 MHz rýchlosťou 20 resp. 250 kbit/s na vzdialenosť do 1 000 m.
Použité sú prevažne bežné komerčne dostupné komponenty s výberom pre vojenské, automobilové alebo priemyselné účely s rozsahom prevádzkových teplôt najmenej −40 až +85 °C. Výnimkou je hradlové pole, zabezpečujúce redundanciu mikrokontrolérov riadenia letu, kde je použitý obvod Microsemi ProASIC3 so zvýšenou radiačnou odolnosťou a teplotným rozsahom −55 až 125 °C.
Hümaşah Sultán
Hümaşah Sultán (* 1634† 1672, Istanbul) bola konkubína osmanského sultána Ibrahima I.
Život
V roku 1647 bola usporiadaná obrovská svadba so sultánom. Po sobáši bola známa predovšetkým ako Telli Hatun kvôli strieborným a zlatým pramienkom, ktorými boli tradične zdobené nevesty. Potom, čo sa vydala, jej sultán daroval egyptské pokladnice ako veno, ktoré poslal do paláca Ibrahima Pašu, kde boli pokryté sobolím kožuchom. V októbri 1648 porodila syna, princa Orhana, ktorý však zomrel v januári 1650 vo veku 14 mesiacov.
Ibrahimovi sestry, dcéry Kösem Sultán - Ayse Sultan, Fatma Sultan, Hanzade Sultan, boli sultánom Ibrahimom I. podrobené a ponížené tým, že boli na nižšej úrovni ako obyčajné konkubíny. S nimi bola ponížená aj neter Kaya Sultan. Všetkým zobral ich pozemky a bohatstvo a následne z nich urobil slúžky svojej manželky Hümaşah Sultan. Hümaşah Sultan zomrela v roku 1672.
Flagelantstvo
Flagelantstvo alebo flagelantizmus (z lat. flagellare - bičovať; jeho aktér sa nazýva: flagelant, flagelantka) môže byť:
Plochá dráha
náhľad|Súťažiaci na plochej dráhe
Plochá dráha je motocyklový šport, ktorý sa jazdí na plochodrážnych špeciáloch a na to vytvorených ováloch. Poznáme krátku a dlhú plochú dráhu. Tento šport sa dá jazdiť aj v zime na upravených kolesách.
Plochodrážny špeciál
Plochodrážny špeciál je motorka, ktorá dokáže zrýchliť z 0 km/hod na 100 km/hod za 2,2 sekundy. Najväčšia dosahujúca rýchlosť atakuje 130 km/hod. Vyrába sa v prevedení JAWA a GM. Má jeden valec, 500 cm³ a výkon približne 60 kW. Jazdí na špeciálne palivo metanol a nemá brzdy. Hmotnosť toho stroje je 77 kg.
Plochá dráha Žarnovica
História tohto športu sa v malom mestečku na Pohroní začala písať v roku 1953. Odvtedy tu bolo zorganizovaných 303 pretekov rôzneho významu, medzi nimi aj 29 pretekov majstrovstiev sveta, či Európy. Práve Žarnovica bola v roku 1994 svedkom historicky prvých pretekov majstrovstiev sveta v motocyklovom športe v samostatnom Slovensku.
„Za toto dlhé obdobie tu štartovali pretekári prakticky z celého sveta od Nového Zélandu, Austrálie, cez USA, Veľkú Britániu, Dánsko, Švédsko, Fínsko, Lotyšsko, Nemecko, Rakúsko, Ukrajinu po najvzdialenejšie kúty Ruska. Takmer 1200 pretekárov zo štyroch desiatok krajín malo tú možnosť vyskúšať si žarnovickú dráhu počas pretekov. Nechýbali medzi nimi majstri sveta, Európy, národní šampióni, ale ani začínajúci jazdci, ktorí zbierali skúsenosti.“
Speedway Club Žarnovica
Založenie Speedway Clubu Žarnovica bol reakciou na stav plochej dráhy na Slovensku, čiže v Žarnovici. Nespokojnosť ľudí pohybujúcich sa okolo plochej dráhy, fanúšikov, podnikateľov a v konečnom dôsledku aj vedenia mesta Žarnovica, vyústila do spomínanej iniciatívy.
V nedeľu, 19. decembra 2010 sa konala ustanovujúca výborová schôdza nového klubu, kde bolo zvolené vedenie a schválené zloženie výboru.
Činnosť klubu
Martin Vaculík
Najúspešnejší jazdec plochej dráhy zo Slovenska. Narodil sa v Žarnovici a jeho otcom je bývalý jazde plochej dráhy Zdeno Vaculík.
Preteky na plochej dráhe boli vždy v jeho krvi. Svoje dobrodružstvo s týmto krásnym, aj keď riskantným športom začal ako deväťročný! Vo veku pätnástich rokov dostal Martin Vaculík oficiálnu licenciu na ploché dráhy a začal svoju kariéru, ktorá trvá dodnes. Ako sedemnásťročný už mal na svojom účte individuálne majstrovstvo z Česka, ktoré dosiahol nielen ako prvý Slovák v histórii, ale predovšetkým ako najmladší hráč. To bol iba začiatok Martinových úspechov.
Každý rok znamená pre Martina nové príležitosti, ktoré veľmi dobre využíva. Na Majstrovstvách sveta juniorov sa umiestnil na siedmom mieste. . V roku 2011 bol na štvrtom mieste v Grand Prix Qualification Finals, vďaka čomu sa stal rezervou na sezónu 2012 v boji o titul Majstra sveta. Túto príležitosť využil a už 23. júna 2012, keď debutoval na GP, kde zvíťazil na dráhe v Gorzowie Wielkopolskim.
Jeho klubová cesta bola kľukatá a počas niekoľkých rokov bol videný vo farbách mnohých klubov. Svoju kariéru začal v klube Slany. Po nejakej dobe ho ambície posunuli ďalej a presťahoval sa do Mšeno, kde dosiahol klubové víťazstvo v Extra League. V Poľsku a Švédsku bol silným bodom svojich tímov. Prvýkrát sa stal členom tímu vo svojej krajine, keď sa pripojil k novozaloženému klubu Speedway Žarnovica, kde zastupoval Slovensko v Jadranskej lige.
Minimalizácia odpadu
Minimalizácia odpadu je súbor procesov a postupov, ktorých cieľom je znížiť množstvo produkovaného odpadu. Minimalizácia odpadov znižuje alebo eliminuje vznik škodlivých a trvalých odpadov, a tak podporuje úsilie o podporu udržateľnejšej spoločnosti.
Zahŕňa zmenu dizajnu výrobkov a procesov alebo zmenu spoločenských vzorcov spotreby a výroby. Správne spracovanie a likvidácia odpadu si môže vyžadovať značné množstvo času a zdrojov, preto prínosy minimalizácie odpadu môžu byť značné, ak sa vykonáva efektívnym, bezpečným a udržateľným spôsobom.
Výhody minimalizácie odpadu
Minimalizácia odpadu pomáha chrániť životné prostredie a často má pozitívny ekonomický prínos. Minimalizáciu odpadu môže zlepšiť:
Procesy vedúce k minimalizácii odpadu
Odpady sa môžu okamžite znovu zaradiť na začiatku výrobnej linky, aby sa nestali odpadom. Mnohé priemyselné odvetvia to vykonávajú bežne, napríklad papierne vracajú všetky poškodené kotúče na začiatok výrobnej linky a pri výrobe plastových výrobkov sa odrezky a šrot opätovne zapracovávajú do nových výrobkov.
Možno prijať opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa počet vyradených šarží znížil na minimum. To sa dosiahne zvýšením frekvencie kontroly a počtu kontrolných bodov. Napríklad inštalácia automatizovaného zariadenia na nepretržité monitorovanie môže pomôcť identifikovať výrobné problémy v počiatočnom štádiu.
V tomto prípade sa odpad z jedného procesu stáva surovinou pre druhý proces. Výmena odpadu predstavuje ďalší spôsob, ako znížiť objem odpadu, ktorý sa nedá odstrániť.
Gianluca Zambrotta
Gianluca Zambrotta (* 19. február 1977, Como, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny futbalista. Hral za talianske národné futbalové mužstvo na troch majstrovstvách sveta. Hrával na poste krajného obrancu.
Minimalizácia odpadu
Procesy vedúce k minimalizácii odpadu
Ide o systémový prístup, ktorého cieľom je eliminovať odpad pri zdroji a na všetkých miestach dodávateľského reťazca, pričom zámerom je neprodukovať žiadny odpad. Ide o filozofiu dizajnu, ktorá kladie dôraz na predchádzanie vzniku odpadu na rozdiel od nakladania s odpadom "na konci potrubia" (teda riešením následkov a nie príčin). Keďže z globálneho hľadiska nemožno nikdy zabrániť vzniku odpadu ako takého, aj keď je minimálny (vždy bude existovať koniec životnosti aj v prípade recyklovaných výrobkov a materiálov), súvisiacim cieľom je predchádzanie znečisťovaniu. Filozofia Zero Waste hovorí aj o osvojení týchto 5 základných pravidiel:
Gianluca Zambrotta
Vyznamenania
100px Rad za zásluhy o Taliansku republiku (Cavaliere O.M.R.I.) ( 12.7. 2000) na podnet Prezidenta Talianska
Minimalizácia odpadu
Procesy vedúce k minimalizácii odpadu
Minimalizmus sa často vzťahuje na pojmy umenie a hudba, hoci minimalistický životný štýl by mohol mať obrovský vplyv na odpadové hospodárstvo a nulovú produkciu odpadu. Taktiež môže znížiť skládkovanie a znečistenie životného prostredia. Keď sa nekonečná spotreba zníži na minimum len nevyhnutnej spotreby, zníži sa aj bezstarostná výroba voči dopytu.
Gianluca Zambrotta
Vyznamenania
100px Zlatý golier pre športové zásluhy ( 23.10. 2006)
Minimalizácia odpadu
Minimalizácia odpadu v domácnosti
Zdroje, ktoré sa využívajú v domácnosti, možno znížiť premysleným využívaním elektriny, napríklad vypínaním svetiel a zariadení, keď nie sú potrebné. Jednotlivci môžu minimalizovať spotrebu vody, aj znížiť počet jázd autom, a ísť pešo alebo na bicykli, čím sa ušetrí palivo a znížia sa emisie.
Gianluca Zambrotta
Vyznamenania
100px Rad za zásluhy o Taliansku republiku (Ufficiale O.M.R.I.) ( 12.12. 2006) na podnet Prezidenta Talianska
Minimalizácia odpadu
Minimalizácia odpadu v domácnosti
Množstvo odpadu, ktoré jednotlivec vyprodukuje, predstavuje malú časť všetkého odpadu vyprodukovaného spoločnosťou a zníženie osobného odpadu môže mať len malý vplyv na celkový objem odpadu. Zvýšené povedomie spotrebiteľov o vplyve a sile určitých nákupných rozhodnutí umožňuje priemyslu a jednotlivcom zmeniť celkovú spotrebu zdrojov. Spotrebitelia môžu ovplyvniť výrobcov a distribútorov tým, že sa vyhnú nákupu výrobkov, ktoré nemajú environmentálne označovanie, ktoré v súčasnosti nie je povinné, alebo si vyberú výrobky, ktoré minimalizujú používanie obalov.
Západoturkické jazyky
Západoturkické jazyky alebo západné turkické jazyky môžu byť:
Východoturkické jazyky
Východoturkické jazyky alebo východné turkické jazyky môžu byť:
Londýnska zmluva (1518)
Londýnska zmluva z roku 1518 bola pakt o neútočení, ktorú v roku 1518 podpísalo Anglické kráľovstvo, Francúzsko, Burgundsko, Rímsko-nemecká ríša, Pápežský štát, Holandsko a Španielsko. Zmluva mala taktiež zjednotiť kresťanské krajiny, aby zastavili rozrastanie Osmanskej ríše.
Predohra
Počas 15. storočia bol na Apeninskom polostrove ustanovený mier na 50 rokov. Mier prerušil konflikt o kontrolu mesta Ferrara medzi Benátskou republikou a Pápežským štátom.
Pápež Lev X. navrhol päťročný mier medzi kresťanskými štátmi, aby podpisovatelia potlačili rast Osmanskej ríše na Balkánskom polostrove. Thomas Wolsey, anglický arcibiskup a kardinál však navrhol ustanovenie večného mieru medzi európskymi krajinami. Henrichovi VIII., anglickému kráľovi, sa podarilo presvedčiť svojho bratranca Františka I., kráľa Francúzska, aby taktiež podpísal zmluvu. Thomas Wolsey a Henrich VIII. napokon dosiahli, že zmluvu popísalo 24 vysoko postavených osobností.
Na dohovor boli pozvané všetky vtedajšie európske štáty (okrem Moskovského veľkokniežatstva a Osmanskej ríše, ktoré sa vtedy považovali za ázijské štáty), čím sa dúfalo, že sa v Európe podarí zachovať večný mier.
Obsah zmluvy
Zmluva obsahovala dohodu, že sa budú podpisovatelia zmluvy v prípade vojny podporovať a chrániť navzájom.
Následky
Po podpísaní zmluvy sa stal Henrich VIII. vplyvným politikom a Anglicko vplyvným štátom.
Dohoda nevydržala dlho, keďže o pár rokov vypukla vojna medzi Švédskom a Dánskom, napokon aj medzi Anglickom a Francúzskom.
Wii U
Wii U je ôsma stolná herná konzola japonskej spoločnosti Nintendo. Na trh bola uvedená v roku 2012. Od konkurenčných konzol ju odlišoval jej ovládač Wii U GamePad, ktorý disponoval dotykovým displejom a slúžil buď ako sekundárna obrazovka hier (po vzore prenosnej konzoly Nintendo DS), alebo sa na ňu dal cez bezdrôtové pripojenie prenášať hlavný obraz hier, a tak mohla simulovať prenosnú konzolu (hoci s limitovaným dosahom).
Ovládač Wii U GamePad
Ku každej Wii U konzole bol pribalený aj nový GamePad ovládač s 6,2-palcovou dotykovou obrazovkou. V ovládači bol aj zabudovaný akcelerometer a gyroskop, takže hry sa dali ovládať aj pohybom, čo využívalo najmä na mierenie v akčných hrách.
Tento ovládač má v sebe zabudovanú aj NFC čítačku, čím bola kompatibilný s Amiibo figúrkami a kartami, ktoré po ich naskenovaní odomykali rôzny obsah v hrách.
Verzie konzoly
Počas celého životného cyklu konzoly neboli vyrobené žiadne vylepšené verzie, no s vydaním HD remake verzie hry The Legend of Zelda: Wind Waker vyšla aj Wii U konzola s tématickým GamePad ovládačom.
Aubiac (Gironde)
Aubiac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Budova Národnej banky Slovenska v Košiciach
Budova Národnej banky Slovenska v Košiciach je expozitúrna budova Národnej banky Slovenska. Náchádza sa na križovatke ulíc Slovenskej jednoty a Národné námestie. Otvorená bola 21. marca 1996 a stala sa tak prvou vlastnou prevádzkovou budovou po vzniku Slovenskej republiky.
Funkcia
V roku jej slávnostného otvorenia bola budová zároveň vyhlásená na Stavbu roka 1996. Budova je zároveň jedna z prvých budov na Slovensku, disponujúcou strešnou záhradou. Počas rekonštrukcie Východoslovenského múzea, bol do trezora banky uložený Košický zlatý poklad. V budove bolo v roku 2021 otvorené aj vzdelávacie centrum s názvom 5peňazí, určené na vzdelávanie detí.
V súčasnosti expozitúra sídliaca v budove zabezpečuje prostredníctvom pokladničnej činnosti úkony, súvisiace s počtom, kvalitou a štruktúrov eurobankoviek a euromincí pre potreby verejnosti a ekonomiky. Budova slúži aj ako miesto pre výmenu poškodených eurobankoviek, odovzdanie falzifikátov a výmenu slovenských bankoviek za euromince.
Levočská pätka
náhľad|Detail levočskej pätky v gotickom [[ambite Starého minoritského kláštora v Levoči]] Levočská pätka je ojedinelý architektonický prvok gotickej architektúry, vyskytujúci sa len v Levoči, na Spiši. Ide o charakteristickú ostrohovitú pätku ukončenú päťnásobnou podkrúženou alebo rozštiepenou konzolou.
Levočská pätka je pravdepodobne odvodená z architektonického tvaroslovia mendikantských stavieb podunajského prostredia z raného 14. storočia, akými sú napríklad chór dominikánskeho kostola v Kremži (Krems an der Donau, prvá štvrtina 14. storočia), chór bývalého minoritského kostola v Stein an der Donau (okolo roku 1320), bývalý klariský kostol v Sankt Veit an der Glan (druhá štvrtina 14. storočia) či Kaplnka svätej Kataríny v Bratislave (pred rokom 1325). Podľa Juraja Źáryho sa ostrohovito podkrúžované skrátené prípory používali na prelome 13. a 14. storočia, ako napríklad v klariskom kláštore v Dürnsteine (12891304) alebo v cisterciánskom kláštore Zlatá Koruna (1300). Neskôr sa stali súčasťou tvaroslovného repertoáru cisterciánských stavebných hút v nemeckom prostredí.
Rôzne variácie levočskej pätky sa nachádzajú najmä v presbytériu Starého minoritského kostola, ambite a vo východnom krídle bývalého Minoritského kláštora v Levoči. Ďalej v Bazilike svätého Jakuba a v jednom prípade na severnej strane sakristie v Kostole svätého Serváca vo Vrbove (1350), kde už nedosahuje kvality levočskej pätky.
Termín levočská pätka prvý krát použil Jaroslav Bureš v roku 1965 vo svojej dizertačnej práci: ''Středověké stavby slovenských mendikantů. Příspěvek k charakteristice slovenské gotiky''. Termín sa neskôr ujal aj v odbornej literatúre.
Podgrupa
V matematike sa pojmom podgrupa grupy G = (G, *) označuje grupa H = (H, *H), ak je H podmnožinou G a *H je podmnožinou operácie *.
V nasledujúcom texte sa namiesto zápisu a*b používa skrátené ab.
Aubie-et-Espessas
Aubie-et-Espessas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alojz Hlina
Alojz Hlina (* 22. október 1970, Liptovský Mikuláš) je slovenský podnikateľ v gastronómii, občiansky aktivista a politik. V rokoch 20122016 pôsobil ako poslanec NR SR. Od septembra 1998 do októbra 2005 bol predsedom Strany mladých demokratov, od júna 2016 do marca 2020 bol predsedom Kresťanskodemokratického hnutia.
Životopis
Alojz Hlina sa narodil 22. októbra 1970 v Liptovskom Mikuláši, kde vyštudoval Strednú školu poľnohospodársku (dnes SOŠ polytechnická). Následne začal študovať na Vysokej škole poľnohospodárskej (dnešná SPU) v Nitre. Po Nežnej revolúcii zo školy odišiel a stal sa prvým manažérom združenia Vysokoškolská únia Slovenska. Neskôr sa venoval podnikaniu v oblasti gastronómie.
Politik
V rokoch 19982005 bol Hlina štatutárom Strany mladých demokratov (SMD), ktorú sám zakladal. V rámci pôsobenia v nej Hlina s členmi SMD príležitostne organizoval protestné akcie na aktuálne témy.
Alojz Hlina bol v parlamentných voľbách v roku 2012 zvolený za poslanca NR SR. Na pozíciu kandidoval z 9. miesta kandidátky strany OĽaNO ako manažér, farmár, aktivista. V októbri toho istého roku z poslaneckého klubu vystúpil a pôsobil ako nezaradený poslanec.
Dňa 2. septembra 2014 si Alojz Hlina v registri politických strán a hnutí zaregistroval stranu Občania Slovenska.
V marci 2015 vstúpil do poslaneckého klubu Kresťanskodemokratického hnutia (KDH). V parlamentných voľbách v roku 2016 kandidoval za KDH zo 70. miesta, hnutie sa však po prvýkrát nedostalo do parlamentu.
V júni 2016 sa stal Alojz Hlina predsedom KDH, kedy na sneme strany získal 220 hlasov, jeho protikandidátka Eleonóra Porubcová 90 hlasov. V roku 2018 svoju pozíciu obhájil, keď získal 233 hlasov oproti 101 hlasov Richarda Vašečku. Hlina z funkcie predsedu strany odstúpil 2. marca 2020 po neúspechu KDH v parlamentných voľbách, kedy získalo len 4,65 % hlasov a nepostúpilo do Národnej rady.
Občiansky aktivista
right|thumb|1. slovenská krčma v Bratislave s kontroverzným billboardom (máj 2009) Alojz Hlina prevádzkoval v Bratislave a v Žiline gastronomické zariadenia. Na podniku s názvom 1. slovenská krčma mal ešte v roku 2009 umiestnený reklamný billboard s textom „Nikto v súčasnosti neškodí našej krajine viac ako Ján Slota“ a bol súčasťou jeho aktivizmu, neskôr spoločne s Igorom Matovičom, proti vtedajšiemu poslancovi Jánovi Slotovi zo strany SNS. V roku 2012 zorganizovali afterparty, pri ktorej prirovnali koniec pôsobenia Jána Slotu v národnej rade ku koncu pôsobenia Vladimíra Mečiara z hnutia ĽS-HZDS v politike.
Dňa 31. augusta 2012 pristavil k vile, v ktorej žil Vasil Biľak, historický sovietsky tank. Narážal tak na Biľakov podpis na tzv. pozývacom liste, ktorý sa viaže k vstupu vojskám Varšavskej zmluvy na naše územie 21. augusta 1968.
Dňa 15. septembra 2015 na Obchodnej ulici v Bratislave pred nebankovou spoločnosťou Pohotovosť začal stavať múr preto, že v tom čase nemala udelenú licenciu na poskytovanie pôžičiek od Národnej banky Slovenska. Podľa jeho právnika konal podľa inštitútu krajnej núdze, pri ktorom nie je trestná zodpovednosť, a múrom bránil činnosti firmy, ktorá sa podľa jeho slov dopúšťa úžery. Polícia ho však na mieste zadržala a obvinila z trestného činu neoprávneného zásahu do práva k domu, bytu a nebytovému priestoru v súbehu s prečinom obmedzovania osobnej slobody. Neskôr Alojz Hlina oponoval proti použitým donucovacím prostriedkom polície a obvinil Generálnu prokuratúru z toho, že je nespravodlivo trestne stíhaný a nemohol vo veci podať sťažnosť.
Spolupráca s Dobrou voľbou
Pred Vianocami 15. decembra 2021 ohlásil Tomáš Drucker spolu s Alojzom Hlinom tlačovú besedu s názvom "Vianočná dohoda – spájame sily", kde Tomáš Drucker predstavil, že k jeho strane Dobrá voľba sa pridajú konzervatívci na čele s Alojzom Hlinom. Strana sa tak bude volať Dobrá voľba a umiernení. Vo februári 2023 Hlina s platformou Umiernených opustil Dobrú voľbu pre rokovania strany o spolupráci so stranou HLAS – SD. V máji 2023 ohlásil Hlina, že v predčasných parlamentných voľbách v septembri 2023 bude kandidovať zo 150. miesta kandidátky strany Sloboda a Solidarita.
Osobný život
Hlina je ženatý s manželkou Martinou, majú spolu dve dcéry.
Kryoskopická konštanta
Kryoskopická konštanta, označovaná Kkr alebo Kk, popisuje vplyv molality rozpustenej látky na zmenu teploty tuhnutia rozpúšťadla. Vďaka nej sa dá vyjadriť závislosť medzi týmito veličinami:
Hodnota
Kryoskopická konštanta je vlastnosťou daného rozpúšťadla. Je možné ju spočítať podľa vzťahu
kde R je plynová konštanta, Mroz je molárna hmotnosť rozpúšťadla, T je teplota tuhnutia rozpúšťadla a ΔtopH je skupenské teplo topenia rozpúšťadla. Tento vzťah vychádza z rovnosti chemického potenciálu pevnej a kvapalnej fázy pri bode tuhnutia, kedy je molárna Gibbsova energia fázovej premeny rovná nule.
Rôzne látky majú rôzne kryoskopické konštanty: