cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niels Kurvin
Umelecká kariéra
Tento 187 centimetrov vysoký herec študoval na Vysokej škole pre hudbu a divadlo "Felix Mendelssohn Bartholdy" v Lipsku. Hral v divadlách v Aachene, Chemnitzi, Berlíne, Hamburgu a v Lipsku, potom sa začal objavovať v menších úlohách v nemeckých seriáloch (SOKO Köln, Wege zum Glück, Hallo Robbie či v nemeckých a zahraničných filmoch (Virus Undead, Headhunter: The Assessment Weekend).
Ako divadelný režisér stojí za vznikom úspešného predstavenia Lust auf was Anderes, v hlavnej úlohe s Aylin Esener.
Osobný život
Niels Kurvin žije so svojou dlhoročnou partnerkou, herečkou Aylin Esener, v Berlíne, za svoj domov však označuje i Mníchov a Kolín nad Rýnom. Hovorí anglicky, nemecky a francúzsky, hrá na elektrickú gitaru, šermuje, potápa sa, má rád pantomímu, tanec, lyžovanie, snowboarding a holduje in-line korčuliam.
Jozef Žarnay
Jozef Žarnay (* 14. február 1944, Humenné) je slovenský autor vedeckej fantastiky pre deti.
Životopis
Vzdelanie získaval v rokoch 1961 – 1964 na Pedagogickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika v Prešove, kde študoval odbor dejepis – ruština. V rokoch 1964 – 1971 pracoval ako učiteľ v Kluknave, v rokoch 1971 – 1979 v Radaticiach, v roku 1980 pracoval v Stavoprojekte a od roku 1981 do roku 2006 bol učiteľom a výchovným poradcom v Prešove. (ZŠ ul. Lesnícka, ZŠ ul. Zimná, CZŠ sv. Gorazda). Do dôchodku odišiel v roku 2006.
Tvorba
Prvé literárne dielo uverejnil v roku 1969 v časopise pre mládež Kamarát, knižne debutoval v roku 1973 románom Tajomstvo Dračej steny, kde opisuje dobrodružstvá troch žiakov základnej školy z Atómovej Lehoty, Fera, Vila a Stana, ktorí objavia v skalách neďaleko ich rodnej obce ukrytú mimozemskú kozmickú loď, pomocou ktorej sa dostanú na dve cudzie planéty. Vo voľnom pokračovaní románu s názvom Prekliata planéta zase objavia v horách ukryté transportné zariadenie inej mimozemskej civilizácie, čo ich privedie na planétu zničenú ekologickou katastrofou. Sci-fi románom ostal verný i v ďalšej tvorbe, keď mu v roku 1983 vyšiel román Kolumbovia zo základne Ganymedes, v ktorom sa vinou zásahu meteoru neprebudí posádka z umelého spánku. Prebudí sa len niekoľko detí, ktoré sú po pristátí na planéte zničenej atómovou vojnou odkázané len na svoju šikovnosť a spoluprácu. V roku 1991 vydal román Časolet. Okrem písania románov publikuje i sci-fi poviedky v rôznych časopisoch a zaoberá sa historiografiou vedeckej fantastiky. O svetovej science-fiction a staršej slovenskej fantastike vydával na pokračovanie seriály v časopisoch Zenit pionierov, Zenit a Elektrón. Taktiež spolupracuje s rozhlasom a televíziou.
Štefan Zamkovský
Štefan Zamkovský (* 25. december 1908, Levoča - † 15. máj 1961, Banská Štiavnica) bol slovenský horolezec, horský vodca a chatár.
Životopis
Pochádzal z Levoče, bol vyučený fotograf. V Tatrách robil nosiča na Téryho a Zbojnícku chatu a popri tom liezol. V medzivojnovom období patril k nemnohým slovenským horolezcom, schopným sekundovať progresívnym Poliakom. V roku 1934 sa stal horským vodcom. Od roku 1936 bol nájomcom Téryho chaty. Potom sa oženil a s manželkou Ľudmilou sa rozhodol postaviť chatu v ústí Malej Studenej doliny. Za vojny na nej našiel dočasné útočisko nejeden utečenec pred fašizmom, napríklad aj popredný poľský horolezec Stanislaw Motyka. Po vojne mu však predstavitelia ďalšej totality chatu zhabali a na pár desaťročí ju premenovali na chatu kpt. Nálepku. Štefan Zamkovský ešte nakrátko spravoval Bilíkovu chatu, ale potom bol označený za kapitalistu a musel z Tatier celkom odísť. Dožil v Banskej Štiavnici, kde viedol chatu na Sitne. Po nežnej revolúcii Zamkovského chatu v reštitúcii vrátili jeho potomkom. In memoriam dostal strieborný odznak vodcu I. triedy Horskej služby, ktorej členovia mu na pohreb priniesli veniec z kosodreviny.
Lezecké výkony
Vykonal okolo 30 prvovýstupov, napr. JV stena Zamarlej Turnie, J stena Ostrého štítu, V stena Zadnej Bašty, Z stena Malého Ľadového štítu, SV stena Kupoly, Z stena Širokej veže, JZ pilier Pyšného štítu, a spolu s so Stanislavom Motykom, J. Sawickim a Z. Brüllom Z stena Lomnického štítu.
3970 Herran
3970 Herran je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil C. Torres 28. júna 1979.
Šimon Sidon
Rabi Šimon Sidon (1815 - 1891) bol maďarský rabín. Narodil sa v mestečku Nádaš (Trstín) ako syn Jehudy Sidona z rodiny Cigan z Dolných Kounic a Edel Sonnenfeld. V trinástich rokoch vstúpil na ješivu Chatama Sófera v Pressburgu (Bratislava), kde študoval deväť rokov a bol tu ordinovaný na rabína. O svojom učiteľovi napísal, že mu bol veľmi blízky. Roku 1838 sa vrátil do Nádaše, kde sa oženil s Rachel Duschinsky a jeho učiteľom tam bol jeho strýko rabi Šmuel ben David Nadiš Sonnenfeld, dedko hlavného aškenázkého rabína v Jeruzaléme Jozefa Chaima Sonnenfelda. V rokoch 1845 - 1856 bol rabínom v Cíferi a potom sa stal rabínom v novo vzniknutej židovskej komunite v Trnave, odkiaľ boli židia vypovedanie roku 1539. Celú tú dobu mali Židia pobyt v katolíckej Trnave zakázaný. V jeho dobe tu bola založená nová Synagóga Status Quo. Je pochován na židovskom cintoríne v Trnave.
Prežil rozkol v maďarskej židovskej komunite, kedy vznikol neologickej smer, ku ktorému sa prihlásila väčšina vodcov. Na michalovskej synode roku 1865 menšina založila židovskú ortodoxiu, ktorá do tejto doby neexistovala. Patril k tým, ktorí chceli zachovať status quo ante, stav pred rozkolom.
Rabín Šimon Sidon je praprastrýkom rabína Karola Efraima Sidon.
Nová Kaledónia
thumb|Poloha
thumb|Vlajka
Má rozlohu (z toho rovnomenný hlavný ostrov ) a počet obyvateľov 230 789 (2004). Správne stredisko: Nouméa. Jazyky: francúzsky, melanézsky a polynézske nárečia. Vo vierovyznaní prevláda rímskokatolícka (60 %) a protestantské (30 %) denominácie.
K zámorskému územiu patria aj:
Dejiny
Pôvodné obyvateľstvo ostrovov tvorili Melanézania. Ostrov Nová Kaledónia objavil v roku 1774 James Cook a v roku 1853 ho anektovalo Francúzsko. Od roku 1946 do roku 1999 bola Nová Kaledónia zámorským územím (TOM) Francúzska, odvtedy je zámorskou správnou korporáciou sui generis.
V 80. rokoch 20. storočia bolo na ostrove násilie v sporoch Kankmi a Európanmi o nezávislosti ostrova.
Dvoma zmluvami (1988 a 1998) získala značnú vnútornú autonómiu s možnosťou vyhlásenia nezávislosti uzákonenou francúzskym Národným zhromaždením. V roku 2018 sa konalo referendum o nezávislosti, v ktorom sa však väčšina vyslovila proti nezávislosti Novej Kaledónie.
V referende v októbri 2020 obyvatelia znovu odmietli nezávislosť od Francúzska: 53,26% hlasovalo proti pri účasti 85,6%. V predošlom referende proti nezávislosti hlasovalo 56,7% hlasujúcich.
Ekonomika
Ťažba niklovej rudy a poľnohospodárstvo (káva, kopra, hovädzí dobytok, obilie a zelenina) sú hlavné odvetvia. Hlavní obchodní partneri: Francúzsko, Japonsko a USA.
Cerinský potok
Cerinský potok alebo Cerínsky potok je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Štiavnické vrchy.
Predmetom ochrany je: Početná populácia vstavačovitých - kruštík neskorý - ohrozené až kriticky ohrozené
Stratenská dolina
Stratenská dolina je dolina patriaca medzi najkrajšie v Slovenskom raji. Tvorí ju približne 14-kilometrový úsek medzi Dobšinskou ľadovou jaskyňou a Dedinkami. V tiesňave Stratenský kaňon meandruje rieka Hnilec.
Prvá umelá cesta tiesňavou s 13 mostami bola vybudovaná v roku 1840 a viedla skalnou bránou, ktorá bola počas bojov v roku 1944 zničená. Tiesňavou je dnes prejazd vozidiel zakázaný a štátna cesta č. 67 vedie cez tunel.
Lambda kalkul
Lambda kalkul (λ-kalkul) je formálny systém a výpočtový model používaný v teoretickej informatike a matematike pre štúdium funkcií a rekurzie. Jeho autormi sú Alonzo Church a Stephen Cole Kleene. λ-kalkul je teoretickým základom funkcionálneho programovania a príslušných programovacích jazykov, najmä Lispu.
λ-kalkul analyzuje funkcie nie z hľadiska pôvodného matematického zmyslu zobrazenia z množiny do množiny, ale ako metódu výpočtu. Dá sa chápať ako najjednoduchší univerzálny programovací jazyk. Je univerzálny, pretože ľubovoľnú rekurzívne spočítateľnú funkciu je možné vyjadriť a vyčísliť pomocou tohto formalizmu, λ-kalkul je teda výpočtovou silou ekvivalentný Turingovmu stroju.
Zoznam športových článkov/Š
ša
Šach (hra) · Šachar Peerová · Šachmat · Šachová olympiáda · Šachovnica · Šachový symbol · Šachtičky · Šatrandž
šb
ŠBK Šamorín
še
Šen Süe
šh
ŠHBK Ružinov Bratislava · ŠHK 37 Piešťany · ŠHK Púchov
ši
Šigejoši Suzuki · Šigemaru Takenokoši · Šigeru Takahaši · Šikha Ubéróíová · Šimon Nemec · Šindži Ono · Šinobu Asagoeová · Širo Azumi · Širo Misaki · Širo Tešima · Šizuo Mijama
ší
Šípky (hra)
šk
ŠK Blava Jaslovské Bohunice · ŠK FBC Dragons Ružinov Bratislava · ŠK Futura Humenné · ŠK Hornets Košice · ŠK Odeva Lipany · ŠK Olympia Košice · ŠK Senec · ŠK Slovan Bratislava · ŠK Slovan Bratislava futsal · Škandinávska obrana · ŠKBD Spišská Nová Ves · ŠKF Sereď · Škótske národné futbalové mužstvo · Škótske národné futsalové družstvo mužov · Škótske národné lakrosové družstvo mužov · Škótske národné lakrosové družstvo žien · ŠKP Bratislava (hádzaná muži) · ŠKP Bratislava (hádzaná ženy) · ŠKP Inter Dúbravka Bratislava · ŠKP Košice
šo
Šodži Džo · Šodžiro Sugimura · Šogo Kamo · Šoiči Nišimura · Šortrek
šp
Španielske národné florbalové družstvo mužov · Španielske národné florbalové družstvo žien · Španielske národné futbalové mužstvo · Španielske národné futbalové mužstvo do 21 rokov · Španielske národné futsalové družstvo mužov · Španielske národné futsalové družstvo žien · Španielske národné hádzanárske mužstvo · Španielske národné hádzanárske mužstvo na Majstrovstvách sveta v hádzanej mužov 2009 · Španielske národné inline hokejové družstvo žien · Španielske národné lakrosové družstvo mužov · Španielske národné lakrosové družstvo žien · Španielske národné vodnopólové družstvo mužov · Španielske národné volejbalové družstvo žien · Šport · Športová cyklistika · Športová disciplína · Športová hala Elán · Športová hala Koniareň · Športová hala v Žiline · Športová streľba · Športovec · Športovec roka (Česko-Slovensko) · Športovec roka 2008 (Slovensko) · Športovec roka 2009 (Slovensko) · Športovec roka 2010 (Slovensko) · Športové centrum Athletic Club · Športové náčinie · Športový areál FC Petržalka · Športový dom Mate Parlova · Športový klub Noxwel · Športový klub Štart Nepočujúci 1947 Bratislava · Športový motocykel · Športový šerm · Športska dvorana Žatika · Šprint
šš
ŠŠK Prešov
št
Štadión (moderný) · Štadión Antona Malatinského · Štadión FC ViOn · Štadión FK Senica · Štadión Lokomotívy · Štadión MFK Ružomberok · Štadión MŠK Žilina · Štadión na Sihoti · Štadión pod Zoborom · Štadión San Mamés · Štadión San Mamés Barria · Štadión SNP · Štadión ŠKP Inter Dúbravka · Štadión Tatran · Štadión za Starým mostom · Štartová listina Pretekov mieru 1988 · Štartová listina pretekov Tour de France 2014 · Štatistiky a rekordy Juventus FC · Štefan Blaho · Štefan Čambal · Štefan Mačák · Štefan Maixner · Štefan Mereš · Štefan Nadzam · Štefan Páll · Štefan Príboj · Štefan Ružička · Štefan Senecký · Štefan Slivka · Štefan Sluka · Štefan Zamkovský · Štefan Zošák · Štěpán Wagner · Štěpánka Hilgertová · Štrkovecké jazero · Štyria mušketieri
šu
Šumpei Inoue · Šuniči Kumai
šv
Švajčiarska superliga 2010/2011 · Švajčiarska superliga 2011/2012 · Švajčiarska superliga 2012/2013 · Švajčiarska superliga 2013/2014 · Švajčiarska superliga 2014/2015 · Švajčiarska superliga 2015/2016 · Švajčiarska superliga 2016/2017 · Švajčiarske národné florbalové družstvo mužov · Švajčiarske národné florbalové družstvo žien · Švajčiarske národné futbalové mužstvo · Švajčiarske národné futsalové družstvo mužov · Švajčiarske národné hádzanárske mužstvo · Švajčiarske národné hokejbalové družstvo mužov · Švajčiarske národné hokejové mužstvo · Švajčiarske národné lakrosové družstvo mužov · Švajčiarske národné lakrosové družstvo žien · Švajčiarske národné vodnopólové družstvo mužov · Švajčiarske národné volejbalové družstvo žien · Švajčiarsky daviscupový tím · Švajčiarsky systém (bridž) · Švajčiarsky systém (šach) · Švédske národné bandyhokejové družstvo žien · Švédske národné florbalové družstvo mužov · Švédske národné florbalové družstvo žien · Švédske národné futbalové mužstvo · Švédske národné futbalové mužstvo na Majstrovstvách sveta 2006 · Švédske národné futsalové družstvo mužov · Švédske národné hádzanárske mužstvo · Švédske národné hádzanárske mužstvo na Majstrovstvách sveta v hádzanej mužov 2009 · Švédske národné hokejové mužstvo · Švédske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov · Švédske národné inline hokejové družstvo mužov · Švédske národné lakrosové družstvo mužov · Švédske národné lakrosové družstvo žien · Švédske národné vodnopólové družstvo mužov · Švédske národné volejbalové družstvo žien · Švédske národné ženské futbalové družstvo · Švédsky daviscupový tím
Troposféra
thumb|right|Oblaky [[cirokumulus nachádzajúce sa v horných častiach troposféry]] Troposféra (z gr. τροπή, tropé (obrat) a σφαίρα, sfera (guľa) ) je najspodnejšia vrstva atmosféry. S výškou tu teplota klesá priemerne o 0,65 stupňov Celzia na 100 m (definícia podľa ISA – International Standard Atmosphere). Jej teplota sa teda pohybuje v rozpätí približne 17 °C až -52 °C.
Troposféru zohrieva najmä zemský povrch a len málo Slnko.
Ďalšou vrstvou je tropopauza, v ktorej teplota zrazu neklesá s výškou, a po nej stratosféra.
Mo Jen
Mo Jen (vlastné meno ; * 17. február 1955 Čína) je čínsky spisovateľ, kritik čínskej spoločnosti a držiteľ Nobelovej ceny za literatúru za rok 2012. Jeho najvýznamnejšie dielo je súbor piatich príbehov Chung kao-liang (1987). Opísal v nich historické deje v jeho rodnom kraji Kao-mi.
Za svoju satirickú prózu Ťiou-kuo (1992) bol odsúdený za politické podvracanie, pretože ostro kritizoval súčasnú čínsku spoločnosť.
Život
Kuan Mo-jie prišiel na svet v roľníckej rodine v provincii Šan-tung. Počas Kultúrnej revolúcie opustil v dvanástich rokoch školu, aby nastúpil do práce vo fabrike. Ako dvadsaťročný vstúpil do Ľudovo-oslobodeneckej armády, kde sa začal ešte ako vojak zaoberať literatúrou. V roku 1981 uverejnil svoju prvú zbierku poviedok. V roku 1984 začal vyučovať na vojenskej kultúrnej akadémii na literárnom oddelení. V roku 1986 ukončil štúdium na Armádnej umeleckej vysokej škole.
Literárny úspech zažil v roku 1987, keď publikoval cyklus noviel Chung kao-liang. Román náleží do smeru čínskej „sün-ken wen-süe“ literatúry a mal medzinárodný ohlas vďaka filmu Červené pole od režiséra Čang I-mou. Mo Jena možno považovať za spisovateľa neprikrášleného života v čínskej provincii, ktorý mal za sebou nátlak kvôli oficiálne sankcionovanému realizmu a ktorého literárne výsledky sa nepochybne zlepšovali, odkedy sa dal ovplyvniť hnutím magického realizmu.
Jeho umelecký pseudonym Mo Jen znamená "Nehovor!". Zvolil si ho na pamäť nebezpečnej doby, keď mu rodičia zakrývali ústa, aby nevzbudzoval hnev.
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach je najvyššie európske podujatie národných tímov v hokeji na kolieskových korčuliach, ktoré riadi Európska konfederácia kolieskového korčuľovania (World Skate Europe, predtým CERS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliach (CERH). Jeho história siaha do roku 1926, kedy sa v Anglicku konali prvé majstrovstvá Európy mužov; ženy debutovali až v roku 1991 vo Švajčiarsku. Od roku 1957 prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Dominujú v nich družstvá Južnej Európy.
Účasť družstiev na ME mužov
(do 2021)
Účasť družstiev na ME žien
(do 2021)
Île Saint-Louis
thumbnail|250px|right|Južný okraj ostrova Île Saint-Louis, pohľad z mosta [[Pont de la Tournelle.]]
Île Saint-Louis je jeden z dvoch prírodných ostrovov na rieke Seina, v meste Paríž, (ďalší prírodný ostrov je Île de la Cité, ostrov Île aux Cygnes je umelo vytvorený). Ostrov je pomenovaný po kráľovi Ľudovítovi IX.
Ostrov je spojený s mestom Paríž mostami na oboch stranách rieky a mostom Pont Saint Louis s ostrovom Île de la Cité. Ostrov sa v minulosti používal na pasenie dobytka a uskladňovanie dreva. Bol jedným z prvých príkladov francúzskeho mestského plánovania, v 17. storočí počas vlády Henricha IV. a Ľudovíta XIII. bol zmapovaný a osídlený. Stal sa tichou oázou v centre Paríža. Na ostrove nie je zastávka Parížskeho metra, sú tu len dve autobusové zastávky. Väčšina ostrova má charakter obytnej zástavby, ale nachádza sa tu aj niekoľko reštaurácií, obchodov, kaviarní. Významnou pamiatkou je kostol Saint-Louis-en-l'Île
NGC 5146
NGC 5146 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. mája 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Plobsheim
Plobsheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montaudin
Montaudin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stratosféra
Stratosféra (z lat. stratum, prikrývka a gr. σφαίρα, sfera, guľa) je druhá hlavná vrstva zemskej atmosféry po troposfére. Presnejšie leží medzi tenkými vrstvami tropopauza a stratopauza.
Nachádza sa vo výške 9-17 km až 45-50 km. Možno v nej ešte pozorovať aj mierne meteorologické javy.
Horná časť stratosféry je ozónosféra, čiže ozónová vrstva.
V spodnej stratosfére (asi do 20 km) teplota veľmi mierne stúpa s výškou (prakticky sa nemení), vyššie – v ozónovej vrstve - už s teplotou stúpa citeľne (z asi –60 stupňov na tesne pod 0 stupňov), čo je spôsobené pohlcovaním ultrafialového žiarenia ozónom.
Stratosféru – podobne ako tropopauzu – objavil roku 1902 francúzsky meteorológ Léon-Philippe Teisserenc de Bort.
Žuvacie svaly
Žuvacie svaly (lat. musculi masseter) patria medzi svaly hlavy. Sú uložené v okolí sánkového kĺbu a ich hlavnou funkciou je priťahovať sánku a pohybovať ňou pri žuvaní.
Žuvací sval
Žuvací sval (lat. musculus masseter) sa začína na jarmovom oblúku (lat. arcus zygomaticus) a upína sa na drsnatinu tuberositas masseterica na ramene sánky a v oblasti uhla sánky. Priťahuje sánku k lebke.
Spánkový sval
Spánkový sval (lat. musculus temporalis) sa začína na spánkovej línii (lat. linea temporalis) temennej a čelovej kosti lebky a upína sa na processus coronoideus mandibulae. Je synergista žuvacieho svalu
Stredný krídlový sval
Stredný krídlový sval (lat. musculus pterygoideus medialis). Je synergista žuvacieho svalu.
Bočný krídlový sval
Bočný krídlový sval (lat. musculus pterygoideus lateralis) je dvojhlavý sval. Jedna hlava sa začína vo podspánkovej jame (lat. fossa infratemporalis), druhá na lamina lateralis krídlového výbežku hornej čeľuste (lat. processus pterygoidei maxillae). Sval sa upína na krčku sánky. Posúva sánku dopredu a pri jednostrannej kontrakcii smerom do boku. V opačnom smere, teda v smere odťahovania sánky od lebky pôsobí niekoľko menších svalov: musculus digastricus, musculus geniohyoideus a musculus mylohyoideus, ktoré patria medzi svaly krku. Tieto svaly ovládajú pohyby jazylky a keď je fixovaná, otvárajú sánku.
Starý minoritský kostol
Starý minoritský kostol (iné názvy pozri nižšie) je rímskokatolícky kostol v Levoči. Ide o kláštorný kostol Starého minoritského kláštora. Z architektonického hľadiska sa jedná o príklad gotickej mendikantskej stavby, postavenej medzi rokmi 13201380. Po odchode minoritov z Levoče v roku 1544 slúžil kostol protestantom, V roku 1671 získali od cisára Leopolda I. kláštorný komplex jezuiti, ktorí ho opravili a barokizovali interiér kostola. Po Katedrále svätého Jána v Trnave patrí k najzachovalejším barokovým interiérom zo 17. storočia. V priebehu 19. a 20. storočia bol kostol viackrát upravovaný a rekonštruovaný. V roku 2009 bol historické jadro Levoče spolu s kostolom zapísané do Zoznamu svetového kultúrneho a prírodného dedičstva UNESCO ako súčasť súboru Levoča, Spišský hrad a pamiatky okolia. Od roku 2021 sú priestory súčasťou expozície SNM-Spišské múzeum v Levoči. V kostole sa ojedinele konajú bohoslužby.
Dejiny
Okolnosti založenia kláštora nepoznáme. Podľa Lányiho kroniky pochádzajúcej zo začiatku 19. storočia mal minoritský konvent sv. Ladislava v Levoči založiť v roku 1308 gróf Ladislav Dank. Zdroj, z ktorého Lányi čerpal svoje informácie nepoznáme. Navyše v dobových prameňoch sa takáto postava neobjavuje. V odbornej literatúre sa tiež objavil predpoklad, že kláštor vznikol ako dôsledok trestu Kokoša z Lomnice (niekedy uvádzaného ako Gallus, alebo s nesprávnym prímenom Berzeviczi), ktorý mal, okrem iného, založiť šesť kláštorov. V poslednej dobe sa objavili aj chybné informácie, že kláštor už existoval pred rokom 1272, resp. v roku 1284. Prvý dátum vyplýva z nesprávne datovaného súpisu františkánskych kláštorov (vznikol až okolo roku 1350) a druhý časový údaj vznikol z chybnej interpretácie výpovede brata Urbana zachytenej v tzv. Levočskom rotule.
Prvá hodnoverná písomná zmienka o kláštore minoritov v Levoči pochádza z roku 1332.
Kostol s kláštorom slúžil minoritom, ktorí sa podľa zvyklostí usadzovali vo vzdialenejších kútoch mesta, aby mohli pôsobiť hlavne v prostredí mestskej chudoby. Rehoľa ho po nástupe reformácie v Levoči v roku 1544 opustila a kláštor prevzali evanjelici.
Vrátený katolíkom bol až v roku 1673. Kráľ Leopold I. nariadil prepoštovi v Spišskej Kapitule, aby do kláštora uviedol jezuitov. Do vlastníctva boli uvedení v roku 1674 a v roku 1677 začali rozsiahlu prestavbu kláštora. Neskôr v priestoroch kláštora zriadili jezuiti Kráľovské gymnázium.
Architektúra a výzdoba
Kláštorný komplex, ktorý stojí pri západných hradbách, je vzorom stredoeurópskej mendikantskej sakrálnej architektúry a patrí k jedinečným stavbám svojho druhu na Slovensku. Sakrálne umenie stredoveku možno obdivovať v samotnom kostole i v unikátnej arkádovej krížovej chodbe s fragmentmi freskovej  výzdoby, rajským dvorom a fontánou.
Z gotického interiéru sa zachovala iba Madona a nástenné maľby zo 14. a 15. storočia. Oltáre a ďalšie zariadenie kostola je barokové, zväčša v čiernozlatej farbe. Podľa zachovaných správ, zhotovil toto zariadenie sochár Olaf Engelholm, ktorý prišiel do Levoče údajne z Münsteru (Vestfálsko). Príznačné pre jeho prácu sú postavy anjelov – kariatíd, nesúcich ťažké točené stĺpy, ktoré sa v kostole nachádzajú.
Nástenné maľby v interiéri predstavujú významný medzník v stredovekom monumentálnom maliarskom umení mestského prostredia na Slovensku. Zachovaná kompozícia v tympanone portálu na južnej strane predstavuje korunovanú Madonu s malým Ježišom, sediacu na tróne, po stranách s anjelmi. Na severnej strane sa v obrazovej ploche rozdelenej na dve časti zachovali scény – Smrť Panny Márie a Korunovanie Panny Márie. Nástennú maľbu v sakristii so scénou Ukrižovania robí výnimočnou motív architektúry, ktorý znázorňuje mestské hradby.
Zaujímavosťou je cyklus siedmych skutkov milosrdenstva na severnej strane lode. Cyklus sa začína na ľavej strane výjavom Krista Trpiteľa, žehnajúceho skutkom milosrdenstva a ľavou rukou ukazujúceho na kalich pri nohách. Skutky sú zachytené v šiestich obrazových poliach - Ubytovanie pocestného,  Nasýtenie hladného,  Ošatenie nahého, Navštívenie uväzneného, Navštívenie chorého spolu s Napojením smädného a Pochovanie zosnulého. Celý cyklus končí obrazom Svätej Trojice. Znázornená je v podobe troch vedľa seba sediacich a gestami navzájom živo komunikujúcich mužských postáv – Boha Otca, Krista a Ducha Svätého.
Josselin Ouanna
Josselin Ouanna (* 14. apríl 1986) je súčasný francúzsky profesionálny tenista.
Kibuc
thumb|Kibuc [[Merom Golan]]
Kibuc (hebr. קיבוץ, dosl. „zhromaždenie“) je zvláštna forma vidieckej poľnohospodárskej alebo (menej často) priemyselnej osady v Izraeli, v ktorej sa v rozličnej miere hospodári formou kolektívneho vlastníctva. Prvým kibucom bola osada Deganja, založená v roku 1909, v súčasnosti (2012) je v Izraeli 274 kibucov, v ktorých žije asi 127 tisíc obyvateľov.
Kibuce boli pôvodne úzko späté s ideológiou sionizmu a socializmu. Presadzovalo sa v nich rovnocenné postavenie žien a mužov, kolektívna výchova detí, kolektívne vlastníctvo, rovnaké finančné ohodnotenie jednotlivých členov a pod. V súčasnej dobe je táto ideologická spojitosť výrazne oslabená a mnohé kibuce fungujú na základe trhového hospodárstva.
Obyvateľ kibucu sa nazýva kibucník (z hebr. קיבוצניק).
Slimák (obchodný dom)
Slimák je obchodný dom v Bratislave v mestskej časi Nové Mesto na Kukučínovej ulici. Jeho architektom bol Ivan Matušík.
Slimák bol prvou stavbou Matušíka, ktorá mala výrazný ohlas. V období ideologického "trieštenia" koncom 50. rokov, v roku 1957 vyprojektoval Matušík stavbu, ktorú môžeme pokojne priradiť k programovým stavbám našej modernej architektúry. Ideologické trieštenie síce v tomto období už prešľapovalo od ideí cifrovaného socialistického realizmu k socialistickému realizmu bez cifrovania, no slová o napodobňovaní západnej architektúry na adresu Slimáka ešte odzneli. Vtedajší ideológovia označili Slimák ako „individualistickú a kozmopolitnú architektúru". V zmysle ideologického "trieštenia" toho obdobia sa nič neurobilo dokonale.
Koncom 90. rokov bol Slimák podrobený mnohým úpravám. Úprava, ktorú Slimák absolvoval, ho úplne vzdialila od jeho pôvodnej kvality, a tak sa z hodnotnej stavby stal len obyčajný bežný produkt socialistickej architektúry.
Autor
Ivan Matušík (* 12. júl 1930, Bratislava) je jedným z najvýznamnejších slovenských architektov. Jeho tvorba vychádza z tradície funkcionalizmu a už od počiatku aktuálne reflektuje vývoj európskej a svetovej architektúry. Medzi posledné diela patrí víťazný návrh z verejnej súťaže na bratislavské Podhradie Vydrica a nadčasový rodinný dom Elipsion v Senci. Získal niekoľko ocenení, ako napríklad cenu Dušana Jurkoviča za stavbu Obchodného domu Prior na Kamennom námestí a v roku 1995 mu udelili cenu za celoživotné dielo – Cena Emila Belluša. Spolupráca Honzo Sazama.
Obchodné stredisko Slimák
Patrí do obdobia tvorby Ivana Matušíka na prelome päťdesiatych a šesťdesiatych rokov minulého storočia, keď v očiach zahraničnej verejnosti najviac utkvel pavilón česko-slovenskej architektúry na EXPO ´58 v Bruseli a obchodné stredisko sa vtedy na zjazde česko-slovenských architektov stalo terčom diskusií, kritiky známeho českého teoretika Otakara Nového a obvinení z formalizmu. Toto dielo je však v súčasnosti hodnotí ako jedno z najpôsobivejších architektonických počinov na konci päťdesiatych rokov. Po odovzdaní stavby v roku 1964 českí architekti prejavili záujem o exkurziu na novo vybudované bratislavské sídlisko spolu s jeho nákupným strediskom. Za zmienku stojí perlička o tom, ako sám autor večer pred ohlásenou exkurziou poctivo zametal kamennú dlažbu, povyberal odpadky z fontány a napustil do nej čistú vodu. Avšak kladné ohlasy slovami jeho vtedajších českých kolegov: „Tohle je v Čechách a na Moravě jesťě veliká vzácnost, gratulujeme“, hovoria samy za seba.
Stavba
Projekt vznikol v rokoch 19571958 a takmer päťmiliónová stavba bola realizovaná v rokoch 19601964.
Dvojpodlažný objekt kruhového pôdorysu, umiestnený v obytnom útvare na Hostinského ulici v Bratislave, združoval 16 obchodných jednotiek a prevádzok. Stavba bola riešená ako monolitický železobetónový skelet o modulovej osnove 6 m, s vyloženými krakorcami 2,4 m. Celkový zastavaný objem bol 9 500 m3 a úžitková plocha, z toho predajná plocha. Prístup pre zákazníkov bol situovaný z vnútornej strany, ktorá má dominantné zasklenie cez celú výšku podlažia. Zásobovanie sa uskutočňovalo z vonkajšej strany, kde boli orientované skladové priestory so zaoblenými sklobetónovými výplňami skeletu. Átrium v centre stavby vystupovalo ako harmonický polouzavretý priestor, dopovedaný kruhovými motívmi rampy, schodísk, fontány a už spomínaného vonkajšieho zásobovacieho okruhu. Fontána inšpirovaná prírodou a japonskou záhradou, v ktorej boli umiestnené tri artefakty – vodná hladina, skala a smútočná vŕba, bola až po parter dookola vyložená vejárovitou dlažbou z andezitových kociek. Ako jedna z mála stavieb sa mohla popýšiť vzorne vyhotovenými konštrukciami z pohľadového betónu. Na fasáde bola použitá aj lícová tehla a zaoblené sklobetónové steny. Vo vnútorných priestoroch dierované tehly, ktoré vytvárali zaujímavé štruktúry a výborne dopĺňali ostatné prepracované detaily v interiéri. Celá stavba pôsobila vyzretým dojmom a celistvosťou.
Prestavba
Počas deväťdesiatych rokov minulého storočia prešiel celý objekt prestavbou, ktorá zmenila všetky prvky pôvodnej architektúry. Pribudli mnohé nové prístavby ako vonkajšie schodiská, či vnútorný pavilón, ktorý úplne pretvoril otvorenosť stavby, ale hádam najväčším zásahom bolo dostavanie ďalšieho poschodia a obmurovanie celého priestoru pod markízou. Všetky tieto zásahy razantne zmenili objekt, a tak jeho osobitosť ostáva len na pôvodných fotografiách a v spomienkach.
Sval chrbta
Svaly chrbta sú svaly za chrbticou od hlavy až po kostrč. Svaly chrbta sú uložené v dvoch vrstvách: v povrchovej a hlbokej vrstve.
Ró Aquilae
Ró Aquilae (ρ Aql / ρ Aquilae) je hviezda v súhvezdí Delfín. Okrem tohto pomenovania má tiež tradičné čínske pomenovanie Tso Ke.
Je to hviezda hlavnej postupnosti spektrálneho typu A. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť na oblohe je 4,94 magnitúdy a leží vo vzdialenosti približne 154 svetelných rokov od Slnka.
V roku 1992 prešla zo súhvezdia Orol do súhvezdia Delfín.
Hoflingov nemocničný experiment
V roku 1966 sa psychiater Charles K. Hofling vykonal pokus, ktorým chcel zistiť stupeň poslušnosti vo vzťahu sestra-lekár.
Pokus
Neznámy lekár "Dr. Smith" telefonicky prikázal zdravotnej sestre, aby nadávkovala chorému 20 mg fiktívnej drogy "Astroten" s tým, že uvedený príkaz vydokladuje neskôr. Okrem toho bola síce fľaša s "drogou" tajne umiestnená v skrinke s drogami, ale "Astroten" nebol na schválenom zozname povolených liekov. Tiež, dávkovanie lieku bolo jasne vyznačené a bolo z neho zrejmé, že 10 mg bola maximálna denná dávka.
Dôvody k odmietnutiu príkazu lekára
Sestry mali 3 vážne dôvody k odmietnutiu príkazu:
Výsledky
Štúdia odhalila nebezpečený vplyv vnímania autority lekára na konanie sestier, keďže u 21 sestier z 22 vyvolal príkaz lekára porušenie úsudku i porušenie známych bezpečnostných pravidiel a ohrozenie zdravia pacienta.
Na úvod pokusu uskutočnil Hofling v prostredí zdravotníckych pracovníkov (vrátane skupiny zdravotných sestier) anketu, v ktorej zisťoval názor účastníkov o predpokladanej reakcii zdravotných sestier na príkaz údajného lekára. Výsledky ankety ani zďaleka nepredpokladali negatívny výsledok pokusu (a to ani v skupine anketovaných zdravotných sestier).
Zdroje
Článok vznikol na základe prekladu z anglickej Wikipédie
Elipsion
Elipsion je dom pri Slnečných jazerách v Senci na ulici Rybárska 23 z rokov 2000-2002.
Klient: Xénia a Martin Lettrichovci
Idea
Celková koncepcia domu prezrádza inšpiráciu dizajnom lietadla či lode. Ich dokonalá funkčnosť determinuje aj estetiku. Treba si všimnúť úzku spätosť so slovenskou ľudovou architektúrou, ktorú prezrádza pôdorys domu a čisto vybielený interiér.
Konštrukcia
Úzka parcela v Blízkosti Slnečných jazier predurčila jednotraktovú koncepciu domu. Konštrukčný základ domu vytvorilo sedem nosných eliptických rebier z oceľového T profilu, ktoré v sebe integrujú do jedného stavebného korpusu všetky horizontálne i vertikálne konštrukcie. Obal domu pozostáva s pozdĺžnych a priečnych fošien s tepelnou izoláciou a z originálne riešenej dvojplášťovej drevenej škrupiny. Obe čelá elipsovitého segmentu sú zasklené a z vonkajšej strany ukončené plátenou výplňou. Časť vnútorných priestorov je oddelená transparentnými deliacimi posuvnými stenami.
Interiér
Do interiéru vstupujeme z východnej strany, cez zádverie a zasklené dvere sa dostaneme priamo do spoločenskej časti domu. Oproti vstupu je umiestnené wc a priestor pre kotol, ktorý vykuruje pomocou podlahového kúrenia celý objekt. Všetky povrchy stien pokrýva biela tapeta na báze plastu. Obývacia izba s kuchyňou a s jedálňou tvoria jeden priestor. Kuchyňu tvoria len spodné zásuvné kontajnerové skrinky. Po ľavej strane kuchynskej linky je situovaná malá špajza, po pravej strane je priebežná chodba, ktorú z vonkajšej strany lemujú skrinky. Spoločenská časť domu s krbom a ležérnym nábytkom, ktorý presne zodpovedá životnému štýlu majiteľov domu, delí od okolitého prostredia zasklená stena s výhľadom na hlavný prístup k domu. Na západnej strane domu sa nachádza terasa v lete zastrešená špeciálnou textíliou. Priebežnou chodbou sa popri šatníku, kúpeľni ´(s vaňou, umývadlom, otvoreným sprchovým kútom ) a detskej izby, ktoré sú oddelené od chodby systémom posuvných dverí dostaneme do spálne. Pracovňa je situovaná na severovýchod. V celom dome – na ploche 100 m2 je jednotná kamenná dlažba zo spišského travertínu. Dom okrem zasklených vertikálnych stien s okolím „komunikuje“ aj prostredníctvom strešných okien.
3972 Richard
3972 Richard je planétka s priemerom 16 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 6. mája 1981.
Cúdeninský močiar
Cúdeninský močiar je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Štiavnické vrchy.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Ipeľské Predmostie v okrese Veľký Krtíš v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2009 na rozlohe 141,6855 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Účelom vyhlásenia je ochrana zachovalých biotopov európskeho významu: vysokobylinné spoločenstvá na vlhkých lúkach (6430) a nížinné a podhorské kosné lúky (6510) a druhu európskeho významu: ohniváčik veľký (Lycaena dispar).
Plávanie
náhľad|Súťažné plávanie Plávanie je druh lokomócie a šport vo vodnom prostredí. Prudký rozmach zaznamenáva plávanie detí, ktoré si pre svoj zdravotný a hydroterapeutický význam získava stále viac priaznivcov.
Súťažné a rekreačné plávanie rozlišuje 4 hlavné plavecké spôsoby (štýly):
Plavecké disciplíny
Svetové a európske rekordy a rekordy SR v 50 metrovom bazéne sa pre obidve pohlavia uznávajú v nasledovných disciplínach :
V 25 metrovom bazéne sa okrem vyššie uvedených uznávajú aj:
V polohových pretekoch sa plavecké spôsoby plávajú v nasledovnom poradí: motýlik, znak, prsia, voľný spôsob. Štafetové polohové preteky sa plávajú v nasledovnom poradí: znak, prsia, motýlik, voľný spôsob. V oboch prípadoch musí každý zo spôsobov pokryť jednu štvrtinu z celkovej dĺžky disciplíny.
Mix štafetové družstvá musia pozostávať z dvoch mužov a z dvoch žien.
Krúpa (priezvisko)
Na Slovensku ho nesie 605 ľudí. Najčastejšie je vo Veľkom Rovnom (28 ľudí) a Valaskej Belej (20 ľudí). V Česku ho má podľa portálu nasejmena.cz 167 ľudí.
Známi nositelia
Pozri v článku Krúpa.
Ján Podmanický
PhDr. JUDr. Ján Podmanický, PhD. (* 17. máj 1977, Stará Bystrica ) je slovenský politik za stranu SMER-SD. Od roku 2016 a predtým tiež v rokoch 20062012 je poslancom NR SR. Je tiež starostom obce Stará Bystrica a poslancom Žilinského samosprávneho kraja.
Vzdelanie
Teológiu študoval na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerztiy Komenského - Teologický inštitút Nitra, právo na Právnickej fakulte Univerzite Komenského a Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela. Titul PhDr. získal za základe rigorózneho konania na Katolíckej univerzite v Ružomberku. Titul JUDr. získal v rigoróznom konaní na Univerzite Mateja Bela, titul PhD. získal v odbore teória práva na Paneurópskej vysokej škole v Bratislave.
Politická kariéra
Od roku 2002 je členom strany SMER-SD a starostom obce Stará Bystrica. Prvý raz bol v roku 2002 zvolený za koalíciu HZD, HZDS, P SNS, SNS a SMER. Od roku 2005 je nepretržite poslancom Žilinského kraja za obvod Čadca, kandidoval za koalíciu SMER-SD, HZDS-ĽS.
V roku 2008 spolu s poslankyňou HZDS Ľudmilou Muškovou presadil zákon zakazujúci predaj na Nový rok, Veľkonočnú nedeľu a čiastočne počas Vianoc.
Konzervatívna platforma
V máji 2020 vytvoril spolu s poslancom Mariánom Kérym a predsedom strany Kresťanská demokracia, život a prosperita, Tomášom Tarabom (zvoleným za ĽSNS) konzervatívnu platformu. Podmanický zo Smeru odišiel, zostáva nezávislým poslancom. Zo strany odišiel po kritike jej vedenia voči Platforme za hodnotovú politiku. Podmanický nechcel byť prekážkou posunu strany doľava a vyjadril sa aj voči Pellegrinimu, ktorého považuje za liberála.
Aktor (syn Forba)
Aktor alebo Aktór je v gréckej mytológii syn Lapitha Forba a jeho manželky Hyrminy, dcéry kráľa Epeia. (podľa inej verzie bol jeho otec boh Poseidón. ) Antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že keď sa élidský kráľ Augeias dopočul o vojne, ktorú proti nemu chystá Herakles, vymenoval dvojčatá svojho brata Aktora a jeho manželky Moliny, Euryta a Kteata za veliteľov vojsk v Élide. Pred vojenskou výpravou však Herakles nečakane ochorel a uzavrel radšej prímerie, ktoré bratia porušili, keď na Heraklovo vojsko nečakane zaútočili. Herakles bol nútený zatrúbiť na ústup, ale keď neskôr Eurytos a Kteatos odišli na oslavy tretích isthmických hier, Herakles ich dostihol pri meste Kleónais a zabil ich. Následne po rýchlom pochode zaútočil na Élidu, Augeia usmrtil a vymenoval za kráľa Augeiovho syna Fylea.
Pátrium
náhľad|Pátrium
Aktor (syn Forba)
Podľa autora Pausania Augias sľúbil za vojenskú pomoc Aktorovi a jeho synom podiel na vláde v Élide. Aktor následne ako kráľ Élidy založil mesto, ktoré pomenoval po svojej matke. Jeho synovia boli neskôr zavraždení pri meste Kleónais, potom ako neunikli nástrahe, ktorú im prichystal Herakles.
Pátrium
Pátrium je ocenený dvojgeneračný átriový rodinný dom v Ivanke pri Dunaji od architekta Ivana Matušíka.
Slovná hra spočíva v spojení troch, pre tento dom charakteristických slov: „átrium“, ktoré vzniká uprostred jeho štyroch traktov, „patio“ (exteriér využívaný ako obytný priestor), ale aj „patria“ – širší výraz pre domov a spätosť s otčinou, ktorý poukazuje na dvojgeneračnosť domu.
Základným určujúcim faktorom architektonického riešenia je podlhovastý pozemok v zástavbe obce. Na jednej strane pozemku stojí pôvodný rodičovský dom, ktorý bolo treba zachovať – nový objekt sa mal zakomponovať s pôvodným domom do jedného celku. Vyskytla sa však otázka, či nový dom postaviť klasicky, za pôvodný dom do hĺbky parcely, alebo zvoliť iný koncept. Architekt Ivan Matušík vnímal záhradu ako hodnotu, ktorú by bolo škoda zastavať, a to aj v prípade, že by sa v budúcnosti mohlo rátať s tým, že sa záhrada „úžitkového charakteru“ postupne zmení na viac okrasný a oddychový priestor, oddelený od susedných vyššou zeleňou.
Dom získal prvé miesto v kategórii rodinné domy v súťaži Progresívne, cenovo dostupné bývanie 2005, ktorú každoročne vyhlasuje MVRR, a bol nominovaný aj v kategórii rodinné domy v architektonickej súťaži CE.ZA.AR 2006.
Vire (kantón)
Vire je francúzsky kantón v obvode Vire v departemente Calvados v regióne Dolná Normandia. Skladá sa zo 8 obcí.
Rekurzia (matematika)
Rekurzia (po latinsky: recurrere = bežať znovu) je v matematike a informatike, ale aj v biológii, využitie časti vlastnej vnútornej štruktúry, napríklad definovanie funkcie pomocou seba samej.
Formálna definícia
V matematike a informatike sada objektov, funkcií, alebo metód, vykazuje známky rekurzie, ak spĺňa nasledujúce vlastnosti:
Rekurzia v matematike
Rekurzívna definícia môže vyzerať napríklad takto:
Ak S je konečná množina, tak existuje rekurzívny algoritmus na získanie všetkých podmnožín S. Množina podmnožín sa označuje P(S)a je určená vzťahom
, kde e \in Sa (teda T je doplnok e k S).
Skeirón
náhľad|250px|Skeirón porazený Théseom, detail červenofigúrového pohára, cca.500-490 pred Kr. Skeirón alebo Skirón alebo Skírón (starogr. Σκείρων, Σκίρων – Skeirón, Skirón/Skírón, ) je v gréckej mytológii ukrutný lupič z Isthmu, žil v skalách pri mori neďaleko Megary.
Titus Maccius Plautus
Titus Maccius Plautus (254 – 184 pred Kr.), bežne nazývaný Plautus, bol rímsky autor komédií. Jeho diela sú jednými z najstarších kompletne zachovaných literárnych pamiatok latinskej literatúry.
Život
O Plautovom živote sa vie málo. Antické pramene uvádzajú, že sa narodil v meste Sarsina v Umbrii (dnes Romagna) okolo roku 254 pred Kr. Tak ako väčšina rímskych literátov tejto doby teda nepochádzal z Ríma, ale nebol podľa všetkého ani prepustenec. Morris Marples uvádza, že Plautus sa v mladosti živil ako tesár vyrábajúci divadelné kulisy, odkiaľ sa dostal aj na javisko. Prijal meno Maccius podľa postavy klauna Macca z atelánskej komédie. Cognomen Plautus môže odkazovať na ploché nohy alebo na odstávajúce uši. Podľa tradície peniaze, ktoré zarobil v divadle, investoval do námornej prepravy, ale skrachoval. Neskôr vraj pracoval ako robotník a zaoberal sa Menandrovou novou komédiou, z ktorej čerpal námety pre svoje hry napísané v rokoch 205 až 184 pred Kr.
Dielo
Plautus sa stal slávnym už počas svojho života. Jeho komédie boli aj po jeho smrti veľmi populárne, opätovne upravované, prepracovávané a dopĺňané a k Plautovmu menu boli pripájané i cudzie výtvory. Celkovo sa s jeho osobou spája asi 130 komédií. Počet pravých Plautových diel je predmetom dohadov. Už v antickej dobe Varro obmedzil Plautove diela na 21 hier, o ktorých pravosti nebolo pochýb. Dnes sú považované za základný plautovský kánon.
Skeirón
Jeho pôvod nie je jednoznačný. Niektoré mýty uvádzajú, že bol synom boha mora Poseidóna, podľa iných, že bol synom bližšie neznámeho Kanétha, alebo dokonca synom kráľa Pelopa a jeho manželky Hippodamie. Ako sa Skeirón stal lupičom a prečo, to nevieme.
Dušan Hanák
Prof. Dušan Hanák (* 27. apríl 1938, Bratislava) je slovenský filmový scenárista a režisér.
Rekurzia (matematika)
Rekurzia v programovaní
V informatike rekurzívna funkcia, volá samú seba. Musí obsahovať vetvu so základným prípadom pre časovú ohraničenosť funkcie.
Titus Maccius Plautus
Postavy
Postavy Plautových komédií sú typickými predstaviteľmi niekoľkých opakujúcich sa ľudských „typov“. Ich úlohu v deji zvyčajne prezrádza už ich samotné (funkčné) meno a býva objasnená v prológu hry. Môže to byť vystatovačný vojak, zištná kurtizána, naivný mladík, parazit, chamtivec, kupliarka alebo chlipný starec. Najobľúbenejšou Plautovou postavou je ale prefíkaný otrok (servus callidus), ktorý sa objavuje v mnohých hrách (Epidicus v rovnomennej hre, Palaestrio v hre Miles gloriosus, Tranio v hre Mostellaria a obzvlášť Pseudolus v hre toho istého mena).
Skeirón
Predsa však nakoniec narazil na človeka, ktorý sa preľstiť nedal. Bol ním mladý Théseus, ktorý vo svojich šestnástich rokoch putoval od svojho deda, troizenského kráľa Pitthea k svojmu nevlastnému otcovi aténskemu kráľovi Aigeovi. Théseus sa cestou nevyhýbal dobrodružstvám, lebo chcel získať životné skúsenosti a slávu.
Rekurzia (matematika)
Rekurzia v programovaní
Funkcia počítajúca faktoriál pomocou rekurzívneho algoritmu:
Titus Maccius Plautus
Zápletky
Zápletky Plautových hier nie sú nijakým spôsobom nápadité. Všetky sa objavujú už novej gréckej komédii, ktorá slúži Plautovi za vzor. V skratke ich možno zhrnúť do niekoľkých schém:
Predlohy
Predlohami pre väčšinu Plautových hier sú diela gréckej novej komédie Menandra, Difila a menších dramatikov. Vzory rímskeho komika možno identifikovať, je tiež ale zrejmé, že s nimi Plautus narába voľne, na rozdiel od Terentia alebo od Livia Andronica. Všetky Plautove komédie majú latinské názvy. Aj jeho postavy, hoci predstavuje tie isté charakterové typy, aké sa objavujú u Menandra, majú mená odlišné od svojich vzorov. Zdá sa, že Plautus ich síce preberá z gréckej komédie, ale používa ich nezávisle od gréckej predlohy.
Dušan Hanák
Vyštudoval gymnázium v Bratislave. Roku 1956 neúspešne absolvoval prijímacie pohovory na réžiu na FAMU v Prahe, podarilo sa mu to až o 4 roky neskôr. (V roku 1958 začali na FAMU študovať aj Juraj Jakubisko a Elo Havetta.) Od roku 1991 pracuje ako filmový pedagóg. Je profesorom na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU v Bratislave.
Titus Maccius Plautus
Plautov štýl
Plautove komédie sú písané jazykom nižších vrstiev, z ktorých ich autor sám pochádzal a v ktorých sa odohráva ich dej. Repliky vo veľkej miere zachytávajú reč, ktorou sa hovorilo bežne na ulici, v protiklade k patetickej latinčine, ktorú používajú básnici ale napríklad aj Terentius. Plautovská latinčina sa značne líši od klasickej formy tohto jazyka a obsahuje mnohé nepravidelnosti, ktoré sú pre klasických filológov dôležitým prameňom pre skúmanie vývoja latinského jazyka a jeho nespisovných foriem.
Skeirón
Keď ho potom Skeirón chcel skopnúť do mora ako mnoho iných pred ním, Théseus ho nečakane chytil za nohy a prehodil ho ponad seba do mora, kde obludné korytnačky zožrali tentoraz jeho.
Dušan Hanák
Charakteristika tvorby
Dušan Hanák je významným slovenským režisérom a dôležitým reprezentantom slovenskej, či československej kinematografie v zahraničí. Takmer všetky svoje filmy natočil období 1965 – 1980. V rokoch 1981 – 1996 to boli už len dve krátkometrážne dokumentárne a tri celovečerné snímky. Niektoré Hanákove filmy, ktoré vznikli v období 1965 – 1980, sa v Československu nesmeli premietať ani predávať do zahraničia. Napriek týmto prekážkam bol však v kultúre stále prítomný. Miera súhlasu či odporu predstaviteľov socialistického štátu voči jeho dielu sa menila.
Skeirón
Skeirón bol tretí v rade, koho Théseus cestou porazil jeho vlastnými prostriedkami. Pred ním to boli Perifétes, Sinis a podobný osud čakal ešte na Kerkyóna a Prokrusta.
Skeirónove meno dodnes nesie skala nad Aiginskym zálivom (Sarónskym zálivom). Autostráda je tam dokonca rozšírená, aby turisti mali možnosť prezrieť si miesto, kde zahynul. More pod skalou je však plytké a korytnačky v ňom nežijú.
Dušan Hanák
Charakteristika tvorby
O dvojznačnom postavení Hanáka v totalitnej kultúre svedčí fakt, že musel stále presviedčať vedenie o tom, že nový projekt je v súlade s kultúrnou politikou – inak by nemohol nič nové natočiť. V šesťdesiatych rokoch (1965 – 1969) ho podporovali nielen dramaturgovia, ale aj vedenie, v normalizačnom období 1970 – 1989 už patril medzi tých, ktorí boli podozriví.
Rozpornosť jeho postavenia najlepšie dokumentuje skutočnosť, že nielen niektoré filmy zo 60. ale aj zo 70. rokov skončili v trezore. Napriek tomu Hanák získal aj oficiálne uznania. Najmä filmy Ružové sny (1976) a Tichá radosť (1985) vedenie štúdia v akceptovalo a priradilo k svojim úspechom. Obidva filmy získali ceny na domácich i zahraničných festivaloch a až do roku 1986 to boli jediné Hanákove, ktoré sa premietali mimo Československa. V období rokov 1987 – 1988 sa podobne ako v okolitých štátoch (Poľsko, Maďarsko, Bulharsko) aj u nás objavili prvé hlasy, ktoré žiadali sprístupnenie trezorových filmov. Na zahraničné festivaly sa teda dostali aj ďalšie – najskôr Obrazy starého sveta (1972) a neskôr aj Ja milujem, ty miluješ (1980).
Titus Maccius Plautus
Archaizmy
Častým prvkom plautovského jazyka sú archaizmy. V skratke ich možno zhrnúť ako: