cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Můstek (stanica pražského metra)
Linka A
Stanica sa nachádza medzi stanicami Staroměstská a Muzeum.
Linka B
Stanica sa nachádza medzi stanicami Národní třída a Náměstí Republiky.
Povodne v roku 2002
Počas povodní v roku 2002 došlo k zaplaveniu dolnej časti stanice na linke a to v smere od Námestia Republiky. Nástupište sa síce naplnilo vodou, ale hladina nejakú dobu ďalej nestúpala po prestupných chodbách smerom k nástupištiam na linke, keďže boli uzatvorené tlakové uzávery. Nakoniec však tlak vody prerazil priečku a voda sa dostala aj do vyššej časti stanice odtiaľ do celého úseku I.A.
Herpont
Herpont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
194 Prokne
194 Prokne je planétka s priemerom 174 km, ktorú objavil nemecko-americký astronóm Christian Heinrich Friedrich Peters 21. marca 1879.
2985 Shakespeare
2985 Shakespeare je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 12. októbra 1983.
2349 Kurchenko
2349 Kurchenko je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 30. júla 1970.
Staroměstská (stanica pražského metra)
Staroměstská je jedna zo staníc pražského metra. Nachádza sa na linke A medzi stanicami Malostranská a Můstek pod ulicou Kaprova. Stanicu otvorili 12. augusta 1978.
Charakteristka stanice
Staroměstská je stanica s troma loďami so skráteným stredným tunelom a s ôsmimi pármi prestupov na nástupištia. Zo stanice vedie jeden eskalátorový tunel do vestibulu pod Kaprovou ulicou, kde je možný prestup na linky električiek. Pôvodne sa uvažovalo o vybudovaní druhého vestibulu s vyústením na Staromestské námestie. Koncepcia z roku 1987 počítala s jeho výstavbou v roku 1995. Táto myšlienka sa opäť objavila koncom 90. rokov, ale bola odložená na neurčito kvôli extrémne vysokým nákladom na jeho výstavbu.
Stanica je obložená bielym mramorom. V priestoroch nástupišťa je obložená konvexnými a konkávnymi výliskami z eloxovaného hliníku v žltozelenej farbe, ktorú dopĺňa vodorovný červený pruh. Vo vestibule sa nachádza mozaika pripomínajúca udalosti februára 1948. Výstavba stanice stála celkom 265 miliónov Kčs.
Stoličnobelehradská župa
Stoličnobelehradská župa (iné názvy: Belehradská župa, Fejérska župa, Fejér; maď. Fejér megye alebo Fejér) je župa v Maďarsku.
V minulosti to bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku, a to pod názvami Stoličnobelehradská župa resp. Stoličnobelehradská stolica resp. Stoličnobelehradský komitát (namiesto slova Stoličnobelehradská/-ý môže byť slovo Belehradská/ý alebo Stolnobelehradská/-ý alebo Fejérska/-ý; iné názvy: Stoličný Belehrad, Stolný Belohrad, Fejér; maď. Fejér (vár)megye).
Súčasná župa
Jej rozloha je, žije tu 428 676 obyvateľov (stav 2005 ). Sídlom župy je Stoličný Belehrad (maď. Székesfehérvár).
Gymnázium (Žilina, Varšavská cesta 1)
Gymnázium na Varšavskej ceste v Žiline je osemročné gymnázium na sídlisku Vlčince.
Súčasnosť
Gymnázium od roku 2009 prijíma podľa nového školského zákona žiakov z piateho ročníka ZŠ do dvoch tried bez zamerania. Vo vyššom stupni sa zamerania nahrádzajú blokmi - cudzích jazykov a prírodných vied.
Mesnil-Sellières
Mesnil-Sellières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 557 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bregenzerwaldgebirge
náhľad|[[Glatthorn (2 134 m)]] náhľad|[[Klipperen (2 066 m)]] náhľad|bývalá chata nad obcou [[Schröcken]] Bregenzerwaldgebirge (doslova "Pohorie Bregenzského lesa") alebo Bregenzerwald (doslova "Bregenzský les") alebo Bregenzer Wald je pohorie na samom západe Rakúska v spolkovej krajine Vorarlbersko. Svojím charakterom oblých lesnatých, len miestami holých vrchov pripomína napr. pohorie Malá Fatra. Bregenzerwaldgebirge však nie je na rozdiel od svojho slovenského kolegu tvorený jedným hrebeňom. Geologicky ho vďaka dolomitickej a vápencovej stavbe radíme k Severným vápencovým Alpám.
Členenie
Bregenzerwaldgebirge zaujíma vo Východných Alpách plochu a radí sa tak k menším horským skupinám Alpského systému.
Najvyššie vrcholy
V skupine Bregenzerwaldgebirge sa nachádza 12 vrcholov vyšších 2 000 m:
Chaty
Otvorená od polovice júna do polovice októbra, kapacita 66 lôžok, winterraum s 18 miestami, dĺžka výstupu: Laterns - 2,5 hod. Otvorená od júna do októbra, kapacita 25 lôžok, dĺžka výstupu: Schwarzenberg - 1,75 hod. Otvorená od polovice mája do polovice novembra a v zime od Vianoc do Veľkej noci, kapacita 40 lôžok, dĺžka výstupu: Schwarzenberg - 2 hod.
Zaistené cesty
Geologická stavba a reliéf krajiny nie je priamo ideálny pre zaistené cesty (klettersteigy). Napriek tomu ich tu niekoľko zaujímavých nájdeme:
Bľabot a bes
Bľabot a bes (orig. The Sound and the Fury) je v poradí štvrtý román amerického spisovateľa Williama Faulknera. Vyšiel v roku 1929.
V roku 1998, Modern Library zaradila román Bľabot a bes na šieste miesto v jej zozname 100 najlepších anglicky písaných románov 20. storočia.
Je to tragický príbeh rodiny Compsonovcov zo 4 rozličných pohľadov: 1. časť rozpráva Benjy, mentálne zaostalý syn, 2. časť rozpráva Quentin - jeho brat, ktorý spácha samovraždu na Harvarde, Jason - zlý, po peniazoch túžiaci brat a Dilsey, čierna slúžka, ktorá udržuje rodinu pokope svojou láskou. Každá z postáv vidí realitu iba z jej vlastnej perspektívy, každá žije vo svojej vlastnej realite, oddelenej od ostatných. Fakty v diele si musíme poskladať sami podľa seba, pretože autor sa nám vôbec nesnaží pomôcť. Minulosť, prítomnosť aj budúcnosť sú vyjadrené prítomným časom, preto sa zdá, akoby sa diali v rovnakom čase. Práve pre tieto techniky je veľmi náročné prečítať tento román.
Dej
1. kapitola – rozpráva ju najmladší Benjy, je mentálne postihnutý a nemý, Benjy často plače, najradšej má svoju sestru Caddy, vonia mu ako stromy, ich matka je stále chorá, o deti sa stará najmä slúžka Dilsey, pretože ich matka potrebuje pokoj a ich otec veľa pil, Benjy má narodeniny, tak mu Dilsey kúpila tortu, aby mal aspoň trochu pekný deň, no matka jej za to vynadala, vraj jej chce otráviť syna lacným koláčom, Benjy si popálil ruku pri kozube, Dilsey mu ju potom ošetrila. Benjy dokázal vycítiť, keď sa malo udiať niečo zlé. Benjy – Benjamin dostal pri narodení meno Maury, no keď zistili, že je mentálne chorý, zmenili ho na Benjy. Prvá kapitola je veľmi chaotická, písaná bez interpunkcie- iba bodky, a nedá sa chronologicky usporiadať, keďže ide o Benjyho spomienky prerušované okamihmi z prítomnosti.
3. kapitola – rozprávačom je Jason, dozvedáme sa, že Quentin sa už zabil a aj otec im zomrel, Jason musí tvrdo pracovať, aby uživil rodinu. Do rodiny im pribudla aj Caddyna dcéra Miss Quentin, Caddy ale s nimi nežije. Miss Quentin chodí poza školu, Jason si s ňou nevie rady. Jason sa správa ku ženám neúctivo, je veľmi nahnevaný na Caddy, že kvôli jej promiskuite sa rozišli s Herbertom a on nedostal sľubovanú prácu v banke. Caddy si žije ďalej hýrivým životom no dcére posiela peniaze šekom, jej matka ich nechce prijať a preto ich páli už 15 rokov, no Jason jej dáva falošné šeky a peniaze si odkladá pre seba, Miss Quentin dáva iba zopár drobných. Jason si o nej myslí, že je taká istá cundra ako jej matka.
4. kapitola – Dilsey chystá raňajky, Jason je nahnevaný, lebo mu niekto rozbil okno na izbe. Miss Quentin nevstala na raňajky, čo Jasona ešte viac nahnevalo a išiel do jej izby, tá bola prázdna, ušla cez okno. Ona rozbila Jasonovo okno a ukradla peniaze, ktoré posielala jej mama Caddy a on jej ich bral. Jason hľadá Miss Quentin, je hrozne nahnevaný, ale viac ho hnevá to, že nedostal tú prácu v banke kvôli Caddy, stále jej to nevie odpustiť. Jason hľadá Miss Quentin v susednom meste, no pobije sa so starcom z cirkusu a ten mu sekerou rozbije hlavu. Jason krváca a nechá sa odviezť domov. Benjy bol celý deň nervózny, ako by vedel, že sa stane niečo zlé. Luster vzal Benjyho povoziť sa na koči, dovezú sa na námestie, kde vidí ich bláznivú jazdu Jason, vynadá Lusterovi a pošle ich domov.
Jozef Horváth
Jozef Horváth, pôvodne Chorváth (* 28. január 1840, Hodruša-Hámre – † 6. marec 1913, Hodruša-Hámre) bol slovenský osvetový pracovník a pedagóg.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, od 1859 na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, v Spišskej Kapitule, do 1861 v Košiciach. Učiteľ na viacerých miestach v Maďarsku, v Juhoslávii a v Rumunsku. Autor učebníc zemepisu, gramatiky, maďarčiny a iných ľudovýchovných príručiek a metodík (viaceré ostali v rukopisoch), prekladov odborných prác z nemčiny, pedagogických článkov a úvah. Propagátor moderného hospodárenia.
Gymnázium Pavla Országa Hviezdoslava
Gymnázium Pavla Országha Hviezdoslava Dolný Kubín je stredná škola, ktorá žiakom poskytuje všeobecné vzdelanie a predovšetkým prípravu na vysokoškolské štúdium. Umožňuje štvorročné alebo osemročné štúdium. Od školského roku 2017/18 ponúka gymnázium možnosť štúdia v anglickej bilingválnej sekcii.
História
Slávnostné otvorenie dolnokubínskeho gymnázia sa konalo v nedeľu 21. septembra 1919. Osobne sa ho zúčastnil básnik P. O. Hviezdoslav, recitoval svoju báseň Nie povolaný. Riadne vyučovanie sa začalo 22. septembra 1919. Bolo prijatých 69 žiakov a vyučovalo sa v troch triedach. Prvým riaditeľom bol František Malota.
Od svojho vzniku zápasilo gymnázium s priestorovými a personálnymi problémami aj s nedostatkom finančných prostriedkov. Na základe rozhodnutia ministerstva školstva z augusta 1922 bolo určené, že dolnokubínske gymnázium bude len štvortriedne. Úplné osemročné gymnázium bolo obnovené v roku 1934. Obdobie druhej svetovej vojny je zaznačené vo vtedajšej výročnej správe: „v škole sa tvoril politicky jednotne zmýšľajúci profesorský zbor ako tábor odbojníkov. Negatívny postoj svojich profesorov k fašizmu vycítilo i žiactvo a dalo sa viesť ich vplyvom." Študentka Alžbeta Csillaghyová v boji za oslobodenie obetovala život.
V roku 1947 začala výstavba novej gymnaziálnej budovy na Kohútovom sade. V lete 1967 sa škola presťahovala späť do starej budovy na námestí, hneď sa začala jej rekonštrukcia. Od septembra 1970 bolo zavedené opäť štvorročné gymnázium. Štúdium bolo diferencované na humanitnú a prírodovednú vetvu. Od školského roka 1978/1979 bolo gymnázium zamerané len na prírodovednú vetvu. Začali sa vyučovať odborné predmety ako základy stavebníctva, základy elektrotechniky a hutníctvo. V roku 1983 bola dokončená prístavba učební v pravom krídle budovy.
V roku 1994 bola otvorená prvá trieda osemročného gymnaziálneho štúdia, v roku 2017 vznikla anglická bilingválna sekcia. Škola sa postupne rozrástla na 21-triedne gymnázium. Počas 100 rokov existencie gymnázia opustilo jeho lavice vyše 7 000 absolventov.
Súčasnosť
V súčasnosti je škola modernou vzdelávacou inštitúciou, ktorej absolventi sú schopní presadiť sa v konkurenčných podmienkach na trhu práce. O kvalitnej práci pedagógov svedčí percento prijatých žiakov na vysoké školy, ktoré sa pohybuje nad 90%. Od júna 2007 sa študenti gymnázia tešia novej viacúčelovej športovej hale, v septembri 2009 mohli začať využívať osem nových, moderných a nadštandardných učební pre výučbu cudzích jazykov. V rokoch 2015 - 2021 prebehla celková rekonštrukcia budovy školy.
Peter Petersen
Peter Petersen môže byť:
Zdeněk Chára
Zdeněk Chára (* 18. august 1951, Strakonice) je bývalý český zápasník a tréner od roku 1970 pôsobiaci na Slovensku, otec hokejistu Zdena Cháru.
Bol členom armádneho klubu Dukla Hodonín, ktorý sa 12. mája 1970 presťahoval do Trenčína. Na MS v Madride a na ME 1974 v Katowiciach obsadil 4. miesto. Zúčastňoval sa tiež majstrovstiev sveta v kategórii veteránov, kde vybojoval niekoľko medailí.
Ako 58-ročný sa stal inštruktorom výcviku trenčianskych policajných jednotiek rýchleho nasadenia (kukláčov). Neskôr vyšlo najavo, že jeho magisterský diplom o vzdelaní z Univerzity Komenského bol sfalšovaný. Tento diplom predložil už v roku 2001, keď pracoval pre rezort obrany. Niekoľko rokov tak neoprávnene poberal plat ako vysokoškolský zamestnanec, dopustil sa trestného činu pozmeňovania verejnej listiny a podvodu. 1. októbra 2012 začal pracovať ako vrátnik vo Vojenských skladoch v Nemšovej.
Napriek nepriaznivým prognózam sa systematicky venoval rozvoju hokejových zručností svojho syna.
Ladislav Horský
Ladislav Horský CSc. (* 18. september 1927, Valaská - † 24. september 1983, Brno) bol slovenský vysokoškolský pedagóg, hokejista a tréner.
Životopis
V roku 1939-1947 študoval na gymnáziu v Brezne, 1947-1952 telesnú výchovu a zemepis na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave, PhDr., 1964 CSc., 1966 doc.
V roku 1954-1956 dôstojník ČSĽA, 1952 učiteľ Telovýchovného ústavu, 1956-1972 FTVŠ UK, od 1975 Vedúci Katedry telesnej výchovu a športu VŠE v Bratislave, 1972-1975 metodik TJ VSŽ v Košiciach. Hráč prvoligových mužstiev ľadového hokeja: ŠK (1948-1952), CHZJD (1956-1958), ÚDA (1952-1954), Tankista Praha (1954-1956). V roku 1958-1963 a 1976-1981 tréner hokejového mužstva CHZJD Bratislava, 1963-1964 konzultant a vedúci reprezentačného mužstva Rumunska, 1964-1966 a 1968-1969 mužstiev München Obersdorf a Düsseldorf v Nemecku, 1971-1975 VSŽ Košice, 1958-1960 tréner  reprezentačného mužstva ČSSR, 1961-1968 vybraného mužstva akademikov, 1971-1982 juniorských a B-mužstva ČSSR. Patril k najlepším hráčom ľadového hokeja v Česko-Slovensku, čs. reprezentant, člen mužstva, kt. 1955 získalo bronzovú medailu na MS a strieborné a bronzové medailu na ME. Popredný predstaviteľ čs. školy ľadového hokeja, ním vedené reprezentačné mužstvo získalo 1959 bronzovú medailu na MS, 1960 4. miesto na ZOH v Squaw Valley, mužstvo Slovana CHZJD sa v sezóne 1978/79 stalo majstrom ČSSR. Viacero úspechov dosiahol i s juniorským mužstvom ČSSR. Zúčastnil sa na výchove hráčov i reprezentantov, a najmä trénerov v Rumunsku, Nemecku, Fínsku, Švajčiarsku, Kanade, USA (o ľadovom hokeji prednášal na 17 univerzitách). Jeho teoretické práce a učebnice bioli preložené do viacerých jazykov, prispieval do domácich i zahraničných odborných časopisov.
V roku 2002 bol uvedený do Siene slávy slovenského hokeja a v roku 2004 do Siene slávy IIHF.
Glasgow School of Art
right|thumb|Glasgow School of Art Glasgow School of Art (doslova "Glasgowská umelecká škola") je umelecká škola v meste Glasgow.
Sídlo školy
Budova, v ktorej škola sídli, má dve časti: Budova bola navrhnutá škótskym architektom Charlesom Rennie Mackintoshom (1868-1928). Z architektonického hľadiska je význačná ako vrchol štýlu Arts and Crafts a skutočne originálnou interpretáciou štýlu Art Nouveau, vtedajšiemu smeru navrhovania v kontinentálnej časti Európy.
Vedenie školy vyhlásilo roku 1896 súťaž na návrh novej budovy. Zvýrazňovalo v požiadavkách, že rozpočet na tento návrh je veľmi nízky a že jednoduchá stavba je viac ako vítaná. Financie boli tak obmedzené, že proces výstavby bol neskôr rozdelený na dve etapy. Vedenie školy nakoniec vybralo návrh Mackintosha, neskoršieho učňa vo firme Honeyman a Keppie. Vo veku 28 rokov bol tento projekt jeho prvou významnou stavbou.
Návrh upútal inovatívnym vysporiadaním sa s problematickým, pozdĺžne situovaným terénom. Terén bol veľmi úzky a strmo naklonený, s poklesom od severu na juh až 9 metrov. Mackintosh umiestnil severnú, vstupnú stenu presne na čiaru pozemku od ulice Renfrew, vytvárajúc dlhé svetlíky, ktoré sa tiahnu po celej dĺžke 75 metrov dlhého pozemku. Tieto svetlíky v podobe pásových presklení striech poskytovali dostatok svetla pre technické štúdiá situované na nižších podlažiach budovy.
Pôdorys budovy je relatívne jednoduchý. Malý klenutý vstup ústi do schodišťa obklopeného jednoduchými drevenými kružbami a ornamentmi, osvetlenými z priestorov múzea nad ním. Centrálny koridor slúži ako chrbtica budovy tiahnúca sa z východu na západ, obsahujúca zo severu štúdiá a z juhu obslužné priestory. Aj v súčasnosti je škola plne funkčná, vďaka miestnostiam, ktoré sa pre svoju funkciu a flexibilitu považujú za výborne riešené. right|thumb|Glasgow School of Art Štúdiá, ktoré tvoria a modelujú severnú fasádu objektu, dosahujú výšku 8 m, s jednoduchými vystuženými oknami. Tri veľké okná na jednej strane a štyri na druhej lemujú z dvoch strán starostlivo komponovanú kamenno-murársku konštrukciu vstupného priestoru budovy. Najmarkantnejším znakom hlavnej vstupovej fasády je jej asymetrickosť. Okná jednotlivých štúdií majú rôzne rozmery, prispôsobujúc sa tak meniacim sa plošným rozmerom vnútorných priestorov, ktorým dodávajú svetlo. Napriek tomu že Mackintosh umiestnil vstup do fyzického stredu budovy, jeho modelovanie fasády výrazne opticky narúša tento stred a potláča jeho pozíciu, podriaďujúc sa vnútornej dispozícii objektu. Kombinácia symetrickej sústavy zábradlí, ktoré pred budovou zvýrazňujú centrálnu pozíciu vstupu a asymetrickej fasády, ktorá túto pozíciu vyvracia, vytvára opticky silné dynamické napätie. Vrúbkovaný kameň podporných múrov vyplnený sochársky opracovaným železným zábradlím bol kreatívnym riešením ťažkostí, ktoré prinášal zložitý tvar terénu pozemku. Oblúkové okno opatrené frontónom, zvýraznené vstupnou bránou so železným opracovaním na uličnej fasáde a balkón na druhom poschodí sú vyvážené arkierovými oknami a vežičkou pri vstupe. Jednoduché, relatívne strohé podrímsie obsahuje len jednu plastiku tváre na celej budove; štylizovaný, ozdobne vyrezávaný základný kameň nachádzajúci sa hornom oblúkovom nosníku vstupných dverí symbolizujúci poslanie a funkciu budovy. Jednoduché nevyzdobené rímsy (karnis) nad oknami štúdií vytvárajú rámy na fasáde a zvýrazňujú prominentnosť hlavných priestorov školy.
Budova je syntézou porovnateľných symbolizmov; rôznorodé vplyvy zahŕňajú škótske barónske sídla, kontinentálne Art Nouveau a smer Arts and Crafts. Tradičné japonské dekoratívne motívy sú evidentné opracovaním železa v exteriéroch, v štruktúre a usporiadaní dreva a ornamentov v interiéroch. Kontrast a protiklad je pre stavbu typický. Jednou z pozoruhodností frontálnej fasády sú železné stojky, ktoré na jednej strane slúžia ako opora a výstuž pre vysoké okná a na druhej ako konzolovité držadlá pre uchytenie plošiny umývačov okien. Tieto stojky sú ukončené jemným krajkovaním opierajúcim sa o okno. Z vnútra priestorov štúdií tieto umelecké ukončenia stojok budia dojem abstraktných železných kvetín zasadených do okenných kvetináčov. Južná fasáda, nápadne rovná a zámerne funkcionálna, je prirovnávaná k pevnosti; tento dojem vytvára hrubý betónový náter a spriahnutá hmota budovy rozlomená do troch vyčnievajúcich krídel, s veľmi hlboko vloženými a na riedko rozostavanými oknami.
Ohlasy
Hoci stavba bola obľúbená a jej užívateľmi oceňovaná, mimo Glasgowa vyvolávala oveľa menší obdiv v porovnaní s nasledovníkmi Art Nouveau vo Viedni.
Vo vtedajšom Anglicku sa tento projekt stretol s hlbokou kritikou a apatiou. Mackintosh sa rýchlo vytratil z verejného povedomia a jeho práca bola ocenená až posmrtne.
Agias
Agias Agias) môže byť:
Campuzan
Campuzan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Velichov
Velichov je obec v Česku v okrese Karlovy Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 548 obyvateľov, z toho 286 mužov a 262 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 39,2 roka, ženy 40,6 roka).
Michal Horáček
Michal Horáček (* 23. júl 1952, Praha) je český publicista, textár a podnikateľ.
V roku 1990 založil akciovú spoločnosť Fortuna, ktorá vybudovala významnú českú stávkovú kanceláriu s pobočkami na Slovensku a v Poľsku. Firmu predal v roku 2004. V roku 1997 bol zvolený za predsedu Rady Akademie populární hudby, z ktorej v roku 2001 odišiel. Svoje názory a postrehy publikuje vo viacerých českých periodikách, napr. v Lidových novinách, Hospodářskych novinách.
Svidnička
Svidnička je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Názov
Vývin názvu obce
Dejiny
Obec podľa písomných dokumentov bola založená v rozpätí rokov 1553–1572 Šeredyovcami, majiteľmi Makovického panstva. Obec je v makovickom urbári spomínaná v roku 1572.
Po neúspešnom povstaní Františka II. Rákociho začiatkom 18. storočia bolo makovické panstvo konfiškované a rozdelené. Časť majetkov získal gróf Aspremont, manžel Juliany Rákociovej, časť Sirmaiovci a menšiu časť Erdődyovci. Po zmene majiteľom bol zväčšený útlak obyvateľov, ktorý v roku 1712 bol zavŕšený hromadným útekom poddaných.
V roku 1787 mala obec 28 domov a 150 obyvateľov,
v roku 1828 mala 31 domov a 250 obyvateľov.
Rieky ostrova Sachalin
Riečna sieť ostrova Sachalin patrí úmoriam Ochotského a Japonského mora.
Svidnička
Dejiny
Hlavným zdrojom obživy bolo poľnohospodárstvo. K dedinským remeslám patrilo košikárstvo, tesárstvo, tkáčstvo, ale i kolesárstvo a výroba šindľov. Obec bola v oboch svetových vojnách veľmi poškodená. Obyvatelia v čase socialistickej výstavby pracovali v priemyselných podnikoch vo Svidníku v okresnom stavebnom podniku, Strojárňach potravinárskeho priemyslu a Odevných závodoch kapitána Jána Nálepku a v Tesle Stropkov. V 70. a 80. rokoch v obci úspešne prosperovala poľnohospodárska výroba, ktorá mala črty priemyselnej výroby a v nej pracovalo značné množstvo dedinčanov.
Rieky ostrova Sachalin
Celkovo územím ostrova preteká 10 riek, najhlavnejšie z nich sú Tym (330 km) a Poronaj (350 km). Rieka Tym je splavná ľahkými loďami 80 km od ústia. Ostatné rieky sú krátke, ale zato veľmi vodnaté.
Svidnička
Erb
V zelenom štíte vľavo striebroodetý pastier v pravici so strieborným bičom na zlatom bičisku, vpravo od neho dva strieborne prekrývajúce sa semhľadiace voly v zlatej zbroji.
Rieky ostrova Sachalin
Režim sachalinských riek je kolísavý. Množstvo vody v riekach tečúcich polostrovom závisí od topiaceho sa snehu v období jari a leta. V polovici júla bývajú v tejto oblasti veľké záplavy, ktoré sú príčinou vplyvu monzúnu.
Svidnička
Erb
Terajší erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva 5. júla 2004, č. OZ – 3/2004 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou S – 317/204.
Symbolika pastierstva podľa staršieho odtlačku pečatidla obce z roku 1787.
Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová.
Vlajka
Vlajka obce pozostáva z ôsmich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (1/8), zelenej (1/8), bielej (1/8), zelenej (1/8), žltej (1/8), zelenej (1/8), bielej (1/8) a zelenej (1/8). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Obyvateľstvo
Bogdaník, Bogdanik, Cerula, Dobrocký, Ducár, Friga, Fuga, Grocký, Hičar, Hičár, Holovač, Holováč, Hvizd, Južanin, Kandravý, Kněžík, Kobularčik, Kováč, Leškanin, Mackanin, Marčišin, Paňko, Pich, Rodák, Reňak, Rudý, Sabat, Simočko, Skirko, Soľanka, Suvák, Ščerba, Šott, Štec, Štefanco, Štenhura, Timan, Vapnár, Varchol, Vasilenko, Vojtašek, Židiak.
Majstrovstvá SEABA v basketbale mužov 1999
Majstrovstvá SEABA v basketbale mužov 1999 boli v poradí 4. Majstrovstvá SEABA v basketbale mužov, ktoré organizuje Basketbalová asociácia Juhovýchodnej Ázie (SEABA). Konali sa v Manile, na Filipínach v dňoch od 2.7. júla 1999, za účasti 5 tímov. Filipíny boli organizátorom šampionátu Juhovýchodnej Ázie mužov druhýkrát, keď hostili aj predchádzajúci turnaj v roku 1998, tiež v Manile. Zápasy sa hrali v aréne Ninoy Aquino Coliseum. 🇵🇭 obhájili titul, keď vo finále zvíťazili nad 🇸🇬.
Hoffmann 2CV
thumb|300px|Hoffmann 2CV Cabrio
Hoffmann 2CV Cabrio je automobil založený na prestavbe Citroënu 2CV (Kačica).
Dizajn a prvý prototyp vyvinul v roku 1988 Wolfgang Hoffmann. Vzhľadom na to, že je automobil koncipovaný ako stavebnica (výrobca predáva samostatné súčasti), tak veľa vozidiel bolo vyrobených ako domáci projekt. Približne 250 profesionálne postavených vozidiel odišlo z dielne v Hohenfurchu.
Súbor obsahuje karosériu s oceľovou výstužou (posilnenie rámu), dve bočné okná, sklápaciu strechu, veko kufra a všetky ďalšie potrebné diely (skrutky, matice, pánty, atď).
K dnešnému dňu je registrovaných približne 1 700 vozidiel tohto typu v Európe, predovšetkým v Nemecku a vo Francúzsku. Niekoľko áut bolo predaných aj do Japonska a Spojených štátov amerických.
Sexshop
thumb|Sexshop Beate Uhse v Hamburgu
Sexshop alebo erotický obchod je označenie obchodu s erotickými pomôckami, pornografiou, erotickou bielizňou, erotickou literatúrou, antikoncepčnými pomôckami ( prezervatív) atď. Eufemisticky sú označované ako "obchody pre dospelých". Vo väčšine štátov je prevádzka sexshopov upravená zákonom, ktorý zakazuje prístup maloletým osobám. Niektoré štáty regulujú tovar, ktorý sexshopy predávajú. Ide predovšetkým o moslimské krajiny a niektoré federálne štáty USA.
Prvý sexshop na svete otvorila v roku 1962 spoločnosť Beate Uhse v meste Flensburg v Nemecku pod názvom "Špeciálna predajňa pre manželskú hygienu".
Erotické pomôcky je možné zakúpiť aj v online sexshopoch na internete, čo poskytuje určitú mieru anonymity bez priameho kontaktu s predavačmi.
Place Stanislas
Place Stanislas, hovorovo place Stan', je obrovské pešie námestie v lotrinskom meste Nancy vo Francúzsku. Od roku 1983 je architektonický celok zahŕňajúci Place Stanislas a rozšírenie jeho osi, Place de la Carrière a Place d'Alliance, na zozname svetového dedičstva UNESCO.
História
Námestie bolo hlavným projektom mestského plánu vytvoreného Stanisławom Leszczyńskim, lotrinským vojvodom a bývalým poľským kráľom, ako spojka medzi stredovekým starým mestom Nancy a novopostaveným mestom za vlády Karola III. v 17. storočí. Námestie môže byť tiež aj place royale (kráľovské námestie) na počesť jeho zaťa, Ľudovíta XV. Plán spájal dve pekné budovy, ktoré ešte existujú: Hôtel de Ville, teraz umiestnený na jeho vlastnom veľkom námestí, a Hôtel du Gouvernement. Miesto mestskej vlády a miesto vojvodskej vlády sú k sebe čelne otočené ako doplnky cez série racionálnych, symetrických, už rozdielnych mestských priestranstiev, vtedy v Európe neprekonaných.
Námestie a okolité budovy navrhol kráľovský architekt Emmanuel Héré de Corny (17051763). Výstavba začala v marci 1752 a skončila v novembri 1755. Barthélémy Guibal a Paul-Louis Cyfflé vytvorili bronzovú sochu Ľudovíta XV., ktorá stála v strede námestia až kým nebola počas Revolúcie odstránená a nahradená jednoduchou okrídlenou figúrou. Námestie bolo premenované na "Place du Peuple" (Námestie ľudu) a neskôr na "Place Napoléon". V roku 1831 bola do stredu umiestnená bronzová socha Stanisława (Stanislasa po francúzsky); odvtedy je námestie známe ako "Place Stanislas".
Námestie bolo vždy používané pre verejné zhromaždenia a slávnosti, ale podstúpilo niekoľko prestavieb v jeho histórii, dokonca slúžilo dlho ako parkovisko v rokoch 1958 a 1983. V roku 2004 a 2005 námestie prešlo masívnou rekonštrukciou inšpirovanou originálnymi plánmi z 18. storočia. Desaťmesačný projekt stál približne 9 miliónov €. Predstavenie nového Place Stanislas v máji 2005 splývalo s oslavami 250. výročia námestia.
2350 von Lude
2350 von Lude je planétka s priemerom 14 km, ktorú objavil A. Bohrmann 6. februára 1938.
195 Eurykleia
195 Eurykleia je planétka s priemerom 89 km, ktorú objavil J. Palisa 19. apríla 1879.
Stettiner Entomologische Zeitung
Stettiner Entomologische Zeitung bol entomologický časopis, ktorý bol vydávaný v rokoch 1840 až 1944. Spočiatku vychádzal pod názvom: Jahresbericht des Entomologischen Vereins zu Stettin, potom ako: Entomologische Zeitung. Ku koncu svojho vydávania bol najdlhšie vydávaný pod názvom: Stettiner Entomologische Zeitung. Časopis bol oficiálnym časopisom spolku Entomologischer Verein zu Stettin.
Nokia 3210
Nokia 3210 bol veľmi populárny mobilný telefón od spoločnosti Nokia uvedený v roku 1999. Kombinácia nových funkcií, ako vstavaná anténa či T9 ho predurčili na veľký komerčný úspech hlavne v Západnej Európe a Severnej Amerike. Svojmu rozšíreniu vďačí aj reklamnej kampani, ktorá bola určená hlavne pre mladých ľudí, čo bolo prvýkrát v histórii mobilných telefónov. Telefón obsahoval 3 hry, výmenné kryty a nastaviteľné zvonenia. Veľký úspech mal medzi používateľmi od 15 do 25 rokov.
Iné projekty
.
Makroekonomika
Makroekonomika je cieľavedomá hospodárska činnosť relatívne ucelených, vzájomne prepojených, od seba závislých a doplňujúcich sa hospodárskych subjektov. Ak ide o spojenie týchto závislých hospodárstiev do určitého štátneho územia, hovoríme o národnom hospodárstve. Vzájomnou závislosťou, prepojením a nevyhnutnou spoluprácou národných hospodárstiev jednotlivých krajín vzniká kvantitatívne i kvalitatívne nový typ makroekonomiky, t. j. svetové hospodárstvo.
2984 Chaucer
2984 Chaucer je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. decembra 1981.
Fujuzuki
Fujuzuki (jap.:冬月) bol ôsma jednotka torpédoborcov triedy Akizuki japonského imperiálneho loďstva. Bol dokončený v máji 1944 a následne sa venoval prevažne sprievodu ťažkých jednotiek cisárskeho námorníctva. Dňa 12. októbra 1944 bol zasiahnutý torpédom z ponorky USS Trepang a potom až do 20. novembra opravovaný v Kure. V rámci operácie Ten-Go sprevádzal v dňoch 6. a 7. apríla 1945 bojová loď Jamato na jej samovražednej ceste k Okinave. Bol jedným zo štyroch torpédoborcov, ktoré ako jediné prežili nasledujúce letecké útoky Američanov, počas ktorých bola potopená Jamato a spolu s ňou aj ďalších päť sprievodných plavidiel. Fujuzuki bol počas tejto operácie len ľahko poškodený. Dňa 20. augusta bol ťažko poškodený po nájazde na mínu a už nikdy nebol opravený. Po japonskej kapitulácii bol odzbrojený a potopený ako vlnolam pri meste Takamacu.
Popis
Fujuzuki patril k druhej sérii torpédoborcov triedy Akizuki. Tá bola pôvodne navrhnutá ako trieda protilietadlových sprievodných plavidiel. Nakoniec ale bolo rozhodnuté inštalovať jeden štvorhlavňový torpédomet typu 92 model 4 s celkovou zásobou osem 610mm torpéd typu 93.
Hlavnú hlavňovú výzbroj Fujuzuki – a hlavný identifikačný znak triedy Akizuki – predstavovalo osem viacúčelových 100mm diel typu 98 s dĺžkou hlavne 65 kalibrov v štyroch dvojhlavňových vežiach. K ich zameriavaniu slúžil jeden 4,5 metrový stereoskopický diaľkomer typu 94 nad mostíkom.
Fujuzuki niesol po dokončení celkom päť 25mm trojčiat: dve na vyvýšenej platforme pred torpédometom, dve na platforme za torpédometom a jedno medzi zadným stožiarom a treťou delovou vežou (na mieste bývalého druhého zameriavača typu 94 u starších jednotiek). Pravdepodobne niekedy na prelome rokov 1944 a 1945 došlo k inštalácii ďalších dvoch 25mm trojčiat na plošiny vedľa mostíku, pretože počas operácie Ten-Go bol nimi už Fujuzuki vybavený.
Služba
Fujuzuki bol dokončený 25. mája 1944 a následne bol zaradený do výcvikovej 11. eskadry torpédoborcov Spojeného loďstva.
V dňoch 29. až 30. júna 1944 podnikol plavbu z Jokosuky na Čičidžimu. Dňa 15. júla bol priradený k 41. divízii torpédoborcov v ktorej strávil celú svoju kariéru. Ešte toho dňa Fujuzuki vyplával z Kure na ďalšiu transportnú misiu, tentokrát k Okinave, kam doplával 17. júla.
Dňa 29. júla 1944 vyrazil z Jokosuky ako sprievod lietadlovej lodi Zuihó. Spolu s ňou poskytoval krytie konvoju č. 4804 mieriacemu na Čičidžimu. Dňa 1. augusta konvoj úspešne doplával do cieľa a Fujuzuki sa vrátil do Kure, kam dorazil 4. augusta. Toho istého dňa boli ale zvyšky konvoja, ktorý zostal na Čičidžimě rozprášené lietadlami a hladinovými plavidlami americkej TF 58.
Medzi 21. a 25. septembrom 1944 sa Fujuzuki podrobil núteným opravám v jokosuckých dokoch. Dňa 11. októbra vyplával spolu so sesterským Šimocuki a ľahkým krížnikom Ójodo z Jokosuky. Cestou do Haširadžimy bol zväz okolo 21:00 dňa 12. októbra napadnutý ponorkou USS Trepang. Cieľom šiestich vystrelených torpéd mal byť Ójodo. Všetky torpéda svoj cieľ minuli, ale jedno z nich zasiahlo Fujuzuki na prove. Predná časť torpédoborca sa doslova roztrhla a zásah poškodil aj prednú delovú vežu. Nasledujúce opravy prebiehali od 14. októbra do 20. novembra v dokoch v Kure. Kvôli tomuto poškodeniu a následným opravám Fujuzuki zmeškal bitku pri Leyte.
thumb|left|Trasa bojovej lode [[Jamato (bojová loď)|Jamato a jej sprievodu počas operácie Ten-Go]] thumb|left|Torpédoborec [[Trieda Akizuki (1942)|triedy Akizuki (spolu s bojovou loďou Jamato) počas operácie Ten-gó zachytený americkým lietadlom v okamihu výstrelu zo zadných 100mm diel, pričom torpédoborec bol identifikovaný ako Fujuzuki.]]
Dňa 23. novembra 1944 sprevádzal Fujuzuki spolu so sesterským Suzucuki lietadlovú loď Džunjó z Kure do Saseba. Dňa 25. novembra vyplávali obe torpédoborce zo Saseba, aby Džunjó previedli cez Ma-Kung (Mako) (zastávka 27. novembra) do Manily, kam dorazili 30. novembra. Už nasledujúceho dňa vyrazil trojčlenný zväz späť do Ma-Kung, kam dorazili 3. decembra. Dňa 5. decembra sa v Ma-Kung k zväzu pridala bojová loď Haruna a ďalšieho dňa celý zväz – doplnený navyše torpédoborcom Maki – vyplával späť do Japonska. Po polnoci na 9. decembra bol zväz napadnutý ponorkami USS Sea Devil, USS Plaice a USS Redfish, ktorým sa podarilo zasiahnuť Džunjó tromi torpédami a Maki jedným. Obe zasiahnuté lode sa ale udržali na hladine a ráno 10. decembra všetky lode doplávali do Saseba. Na ďalší deň Fujuzuki a Suzucuki eskortovali Haruna zo Saseba do Kure, kam dorazili 12. decembra.
V nasledujúcich mesiacoch prešiel Fujuzuki údržbou a tréningom vo Vnútornom mori. Dňa 31. januára 1945 nadišiel pri Óita na piesočnú plytčinu. Ľahké poškodenie bolo potom opravené v Kure, kde bol v dokoch od 23. do 27. februára.
Bojové nasadenie
S vylodením Spojencov na Okinave schválilo začiatkom apríla 1945 cisárske námorníctvo zúfalý pokus o likvidáciu spojeneckých síl v okolí ostrova – operáciu Ten-Go. Ako sprievod bojovej lode Jamato na jej samovražednej misii se podieľal aj Fujuzuki. Zväz viceadmirála Seiiči Itóa vyplával z Tokujamy v popoludní 6. apríla. Po poludní 7. apríla bol zväz napadnutý celkom 386 lietadlami z lietadlových lodí americké TF 58. Okolo 12:47 bol Fujuzuki zasiahnutý dvoma neriadenými raketami, ktoré ale neexplodovali. Fujuzuki bol jedným zo štyroch torpédoborcov, ktoré boli po skončení útokov schopné plavby. Po stretnutí s lietadlami prevzal Fujuzuki posádku torpédoborca Kasumi a dvoma torpédami poslal imobilizovaný Kasumi na dno. Sám Fujuzuki bol len ľahko poškodený raketami a ostreľovaním z palubných guľometov útočiacich lietadiel. Padlo 12 mužov posádky a ďalších 12 bolo zranených. Dňa 8. apríla sa Fujuzuki vrátil do Saseba, kde bol následne opravený.
Dňa 1. júna 1945 priplával Fujuzuki do Modži (dnes časť Kitakjúšú). Dňa 20. augusta nabehol Fujuzuki v Modži na mínu – pravdepodobne jednu z leteckých mín zvrhnutých bombardérmi B-29 Superfortress v rámci operácie Starvation. Explózia míny poškodila kormu a Fujuzuki už nebol opravený. Len z neho bola odmontovaná výzbroj a v takom stave sa v Modži dočkal japonskej kapitulácie.
Dňa 20. novembra 1945 bol Fujuzuki vyškrtnutý zo zoznamu lodí japonského námorníctva a následne bol jeho trup použitý ako vlnolam v Takamacu.
Pigna
Pigna môže byť:
Lietava (hrad)
Lietava (-normovaný názov ; iný názov: Lietavský hrad; doložené historické názvy Litova, Letava, Lethawa, Zsolnalitva) sa nachádza 10 km od krajského mesta Žilina v blízkosti vrchu Cibuľník na východnom okraji Súľovských vrchov. Katastrálne leží na hranici medzi obcami Lietava a Lietavská Svinná, v nadmorskej výške 635 m n. m. Svojou mierou zachovania patrí medzi najväčšie (rozloha 1 hektár zastavenej plochy) a najkrajšie zachované zrúcaniny nielen na Slovensku, ale aj v strednej Európe. Zánik goticko-renesančného hradu je datovaný do roku 1753 a zrúcanina bola opustená v lesnom poraste do roku 1999. Vtedy vzniklo Združenie na záchranu Lietavského hradu, ktoré od roku 2003 vykonáva záchranu objektov, formou citlivej stabilizácie, konzervácie a čiastočnej obnovy. Hrad je stále voľne prístupnou zrúcaninou, mimo objektov, ktoré sa aktuálne opravujú. Súčasný vlastník „Združenie na záchranu Lietavského hradu“ prevádzkuje v časti stredného hradu expozíciu venovanú histórii, vlastníkom objektu, ako aj archeologickým nálezom.
Dejiny
Skalnatý hrebeň na východnom výbežku Súľovskej vrchoviny si v poslednej štvrtine 13. storočia za stavebnú parcelu vybral pravdepodobne niekto z rodu Balašovcov. Na najvyššej časti skaliska postavili štvorpodlažnú vežu štvorcového pôdorysu. Severovýchodne od veže sa tiahla hradba. Pôvodnú dispozíciu doplňoval menší palác. Začiatkom 14. stor. zabral hrad Matúš Čák, ale po jeho smrti (roku 1321) dobyli hrad vojská kráľa Karola Róberta a hrad vrátili Balašovcom. Koncom 14. storočia patril kráľovi Žigmundovi, 1475-1494 Pavlovi Kinižimu, ktorý vykonal na hrade viaceré stavebné úpravy. Opravil opevnenie prvého predhradia a veľkú obytnú vežu, ako aj vstupnú vežovú bránu. Začiatkom 16. storočia hrad získal Mikuláš Kostka, ktorého dcéru Barboru si vzal za manželku František Turzo. Nový majiteľ opevnil ďalšie druhé predhradie a opravil existujúce budovy, z nich viaceré ukončil oblúčikovou atikou podľa nového výtvarného smeru - renesancie. Z roku 1530 pochádza správa, že na hrade sa zdržiavala početná posádka - 285 žoldnierov, ktorí si sami vyrábali aj pušný prach. V roku 1604 sa počet vojakov zmenšil na 12. Po smrti Imricha Thurzu (1621) sa tunajšie panstvo rozdelilo medzi dedičov, ktorí nejaký čas hrad spoločne udržiavali. V roku 1641 v dôsledku majetkových sporov stratili o areál záujem; hrad v prvej polovici 17. storočia patril komposesorátu. Opis hradu z 1698 uvádza, že nie je obývaný a nachádza sa tu len archív; 1760-1770 archív previezli na Oravský hrad. Lietavský hrad sa už potom nevyužíval a neudržiaval, a tak postupne chátral. V rokoch 1870-73 tunajšie majetky kúpil barón Popper.
Exteriér
Jadro hradu tvorila veľká hranolová veža, situovaná čelom k šiji prístupového hrebeňa. Severne od nej bolo opevnené nádvorie horného hradu s palácom a ďalšími objektmi. Hradné opevnenie sledovalo členitý tvar terénu. Na jeho východnej strane umiestnili gotickú kaplnku. Jadro hradu obklopuje prvé veľké predhradie na S a Z. Prístupné bolo hranolovou vstupnou vežou s bránou. Na JV od nej stojí veľká obytná budova s oblým nárožím s kamenným rámovaním a reliéfom erbu. Na severozápadnom nároží postavili veľkú okrúhlu baštu a na SV valcovitú vežu. Na tomto nádvorí sa nachádzali obytné a hospodárske budovy. Druhé predhradie chránilo areál od S a Z. Prístupné bolo ďalšou veľkou hranolovou vežou s padacím mostom; jeho bezpečnosť zvyšovala i priekopa. Predhradie spevňovala polygonálna bašta (SZ) a oblá veža (SV).
Súčasný stav
Hrad sa pyšne vypína nad krajinou a je z neho nádherný výhľad do okolia. Hradné múry jednotlivých objektov stoja dodnes do značnej výšky. Majú zachované otvory okien, prípadne vstupov a architektonických detailov, kamenné profilované konzoly bývalého arkiera, oblúčikové atiky, delové a kľúčové strieľne, miestami aj časti profilovaných ostení. V priestoroch bývalej kaplnky sa zachovali nábehy kamenných gotických rebier a na niektorých múroch zvyšky omietok. Súčasný vlastník - občianske združenie, ktoré v roku 2008 získalo hrad do vlastníctva, rieši jeho citlivú obnovu a konzerváciu tak, aby sa hrad dal využívať ako turistická atrakcia.
V roku 2009 bol objekt hradu zapísaný do zoznamu najohrozenejších pamiatok sveta na rok 2010, ktorý vydáva americký Svetový pamiatkový fond (WMF).
Verušičky
Verušičky sú obec v Česku v okrese Karlovy Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 411 obyvateľov, z toho 206 mužov a 205 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,4 roka (muži 36,8 roka, ženy 38,0 roka).
Metóda fyziky
Metóda fyziky je súbor pravidiel, ktorým sa podriaďujú všetky pracovné a výskumné procedúry a všetky myšlienkové operácie, pomocou ktorých fyzika dospieva k novým poznatkom.
Messon
Messon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šomodská župa (Maďarsko)
Šomodská župa je župa v Maďarsku. Jej sídlom je Kaposvár, župa má rozlohu 6036 km² a žije tu 335 237 obyvateľov.
Heutrégiville
Heutrégiville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
196 Philomela
196 Philomela je planétka s priemerom 145 km, ktorú objavil nemecko-americký astronóm Christian Heinrich Friedrich Peters 14. mája 1879.
1981 Midas
1981 Midas je planétka s priemerom 13 km, ktorú objavil Charles Thomas Kowal 6. marca 1973.
Náměstí Míru (stanica pražského metra)
Náměstí Míru je jedna zo staníc pražského metra. Nachádza sa na linke A medzi stanicami Muzeum a Jiřího z Poděbrad. Otvorená bola 12. augusta 1978 ako konečná stanica. Od roku 1980 odtiaľto viedol ďalší úsek trasy A do stanice Želivského.
Stanica je s hĺbkou 53 metrov zároveň najhlbšou v pražskom metre a v EU.
Charakteristika stanice
Stanica je razená s tromi loďami, pričom stredná loď ma skrátenú dĺžku 53 metrov so siedmimi pármi prestupov na nástupištia. Náměstí Míru je konštruovaná ako koncová stanica, pričom je možné k nej pribudovať ďalší eskalátorový tunel s vestibulom na Vinohradskej třídě a prípadne prestup na projektovanú linku D. Samotná stanica je dlhá 114 metrov.
Zo strednej lode vedie 87 metrov dlhý eskalátorový tunel na rovnomenné námestie. V priestore nástupíšť sú steny obložené konkávnymi a konvexnými výliskami z eloxovaného hliníku. Stanici dominuje zlatavá farba a modrý vodorovný pruh, v ktorom sa nachádza meno stanice. Stĺpy sú obložené prelamovanými antikorovými plechmi. Celkové náklady na výstavbu stanice dosiahli 303 miliónov Kčs. Na konci 90. rokov bola stanica kompletne zrekonštruovaná.
Za stanicou, smerom ku stanici Muzeum, ústia traťové spojky zo stanice I. P. Pavlova.
Makrokozmos
Makrokozmos je veľký svet - svet ako nesmierny usporiadaný celok; vesmír, opak mikrokozmu; voľným okom viditeľný svet.
Makrokozmos a mikrokozmos sa nachádzajú vo vzťahu podobnosti alebo rovnakosti v niektorých podstatných aspektoch, takže z jedného sveta sa dá usudzovať o povahe druhého sveta.
2351 O’Higgins
2351 O'Higgins je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Indiana University 3. novembra 1964.
Tibesti
Tibesti (po francúzsky) alebo Tibistí (po arabsky) môže byť:
Žigraiova kúria
Postaviť ju dal Zsigray (Žigrai), úradník grófa Pálfiho zo Stupavy v polovici 17. storočia. V 19. storočí bola poškodená požiarom podhradia. Neskôr bolo nadstavené tretie poschodie a zadné balkónové časti.
V roku 1993 bola pamiatkovo obnovená a odvtedy tu sídli Múzeum židovskej kultúry.
Vysoká Pec (okres Karlove Vary)
Vysoká Pec je obec v Česku v okrese Karlovy Vary v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 339 obyvateľov, z toho 144 mužov a 195 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 37,3 roka, ženy 43,7 roka).
Sociálnodemokratická alternatíva (združenie)
Sociálnodemokratická alternatíva je občianske združenie na Slovensku angažujúce sa v oblasti filozofie a politiky.
Tinker Hatfield
Tinker Haven Hatfield, Jr. (* 30. apríl 1952, Hillsboro, Oregon, USA) je americký dizajnér spoločnosti Nike, Inc. a tvorca niekoľkých svetovo uznávaných modelov a inovácií dizajnu športovej obuvi.
Jeho najznámejším modelom je Nike Air Max 1, ktorý spôsobil prevrat v histórii športovej obuvi     a pomohol spoločnosti Nike vytvoriť silné meno a stabilnú pozíciu na trhu. V súčasnosti je viceprezidentom pre dizajn a športové projekty v Nike, Inc.
Metz-Robert
Metz-Robert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 54 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carrick
Carrick môže byť:
Genetická metóda
Genetická metóda je spôsob skúmania založený na analýze vývoja. Spočíva v zisťovaní východiskových podmienok vývoja, jeho hlavných etáp a jeho základnej tendencie či línie. Cieľom postupu genetickou metódou je stanovenie súvislosti skúmaných javov v čase, skúmanie prechodov od nižších foriem k vyšším.
V súčasnej vede sa genetická metóda kombinuje obyčajne so štruktúrno-funkčnou analýzou, systémovou analýzou, historicko-porovnávacou metódou a i.
Alfred Russel Wallace
Alfred Russel Wallace (* 8. január 1823 - † 7. november 1913) bol britský biológ, antropológ a geograf. Svoju teóriu evolúcie vypracoval nezávisle od Charlesa Darwina, s ktorým neskôr aj napriek názorovým nezhodám spolupracoval.
Ajn Azzán
Ajn Azzán/Ajn az Zán (-po arabsky) alebo I-n-Ezzane/In Ezzane (-po francúzsky) môže byť:
Chasing Cars
„Chasing Cars“ je v poradí tretí singel od skupiny Snow Patrol, pochádzajúci z ich štvrtého albumu Eyes Open. Singel vyšiel 24. júla 2006 vo Spojenom kráľovstve. Tento singel dosiahol veľké úspechy aj v USA najmä potom, čo odznel v americkom seriáli Klinika Grace. Singel „Chasing Cars“ sa radí medzi najúspešnejšie piesne z roku 2006, čo dokazuje aj fakt, že v Spojenom kráľovstve obsadil vo výročnej hitparáde 2006 14. miesto. Singel „Chasing Cars“ bodoval aj na Slovensku, najvyššie sa prebojoval na 59. miesto.
História
Snow Patrol odprezentovali singel „Chasing Cars“ už v roku 2005 počas turné k albumu Final Straw. Keďže mal singel na turné veľký úspech, členovia skupiny sa rozhodli, že skladbu zaradia na ďalší album. Od tej doby prešiel singel „Chasing Cars“ viacerými úpravami, najväčší zásach sa týkal textovej stránky piesne.
Gary Lightbody, frontman skupiny Snow Patrol, považuje singel „Chasing Cars“ za najúprimnejšíu a najmilostnejšiu skladbu, akú kedy zložil.
Singel „Chasing Cars“ sa objavil v mnohých televíznych seriáloch. Za spomenutie stojí seriál One Tree Hill alebo Klinika Grace (skladba zaznela v poslednom dieli II. série).
Tlstý javor (sedlo)
Tlstý javor je sedlo vo Veporských vrchoch. Vedie ním Rudná magistrála.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti Veporských vrchov, na hranici geomorfologických podcelkov Balocké vrchy a Sihlianska planina. Leží v hlavnom hrebeni pohoria, medzi vrchmi Tlstý javor a Dlhý grúň. V sedle je autobusová zastávka a cintorín padlých vojakov v 2. svetovej vojny. Oblasť je pokrytá súvislým lesným porastom a patrí do povodia rieky Hron, kde vodu zo severných svahov odvádza Korytársky potok do Vydrova a z južných Kamenistý potok, oba smerujúce do Čierneho Hrona.
Patrí do okresu Brezno a vedie ním hranica katastrálnych území obce Čierny Balog a Sihla. Sedlom prechádza cesta II/529, ktorá spája Brezno s Hriňovou a červeno-značkovaná Rudná magistrála, vedúca z osady Hronček na Klenovský Vepor.
Hourges
Hourges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.