cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
137 Meliboea
137 Meliboea je planétka s priemerom 150 km, ktorú objavil J. Palisa 21. apríla 1874.
Wolf 457
Wolf 457 je biely trpaslík v súhvezdí Drak so zdanlivou jasnosťou 13, absolútnou jasnosťou 12,2. Je to jedna z najmenších známych hviezd, jej priemer je iba 0,004 priemeru Slnka. Od Slnka je vzdialená 48,9 svetelných rokov. Na Slovensku je cirkumpolárna. Pomenovaná je po astronómovi menom Charles Wolf.
Samuel Hlivay
Samuel Hlivay (*  Slovensko) bol lekárnik.
Životopis
Lekárnik a majiteľ lekárne "K orlovi" v Banskej Bystrici. Lekáreň a lekárnické právo kúpil od lekárnika → Teššáka (1813).
Minas Gerais
Minas Gerais je jeden z 26 brazílskych štátov. Hlavným mestom je Belo Horizonte, ležiace v podstate v samotnom stredu štátu.
Je veľkou zásobárňou imigrantov (legálnych aj nelegálnych) do USA. Väčšina brazílskych imigrantov v oblasti Bostonu (veľmi početná komunita) pochádza z Minas Gerais.
Minas Gerais je druhý najľudnatejší a rozlohou štvrtý najväčší brazílsky štát.
Ekonomika
Je hlavným producentom mlieka, kávy a ďalších poľnohospodárskych komodít. Automobilky Fiat a Mercedes-Benz tu majú svoje montážne závody. Je tiež známym výrobcom elektroniky. Nachádzajú sa tu významné náleziská vzácnych minerálov a nerastných surovín.
Deflácia
Deflácia môže byť:
2293 Guernica
2293 Guernica je planétka s priemerom 88 km, ktorú objavil N. S. Černych 13. marca 1977.
Fenické písmo
Fenické písmo (resp. abeceda: fenická abeceda; slovo fenické je kodifikovaný tvar, vyskytuje sa ale zriedkavo aj tvar foinické a nesprávne (bohemizmus) fénické) je kváziabecedné spoluhláskové písmo, ktoré používali Feničania na zápis feničtiny, severozápadného semitského jazyka.
Asfodelova lúka
Asfodelova lúka je lúka v podsvetí (Hádu), kde prebývajú duše zomrelých. Na Asfodelovu lúku duše vstupujú, keď ich Charón previezol cez rieku Acherón. Na tejto lúke, ktorá sa rozprestiera po celom Háde, pijú duše zomrelých vodu z Léthy.
Fenické písmo
Tabuľka fenickej abecedy
''V prvom stĺpci tabuľky je uvedená podoba fenického písmena. Druhý stĺpec obsahuje názov daného písmena. V treťom stĺpci je uvedené, čo pôvodne daný obrázkový symbol vyznačoval. Nasledujú ekvivalenty v odvodených abecedách.''
Krásná
Krásná môže byť:
Zádub-Závišín
Zádub-Závišín je obec v Česku v okrese Cheb v Karlovarskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 330 obyvateľov, z toho 180 mužov a 150 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,3 roka).
Les Granges
Les Granges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Jelcz P-01
Jelcz P-01 je model autobusového prívesu, ktorý v 60. a 70. rokoch 20. storočia vyrábal poľský podnik Jelcz.
Les Granges
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jelcz P-01
Konštrukcia
vľavo|náhľad|Renovovaná súprava autobusu [[Škoda 706 RTO CAR s prívesom Jelcz P-01E (majiteľ ČSAP Nymburk)]] Vlečné vozidlo P-01 bolo odvodené z medzimestského autobusu Jelcz 043, ktorý bol vyrábaný v Poľsku na základe licencie k produkcii vozidiel Škoda 706 RTO. Predné aj zadné čelo prívesu je zhodné. Vďaka mechanizmu riadenia spoločne so špeciálnym tiahlom bolo vozidlo za autobusom veľmi stabilné. V pravej bočnici sa nachádzajú jedne mechanické (tzv. búchacie) dvere. Sedačky v interiéri sú usporiadané priečne 2+2 so strednou uličkou.
Les Granges
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 80 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jelcz P-01
Konštrukcia
V súčasnosti sa na území Česka nachádza niekoľko zrenovovaných vlekov Jelcz P-01E (napr. Dopravný podnik Ostrava alebo ČSAP Nymburk). Technické múzeum v Brne tiež vlastní dva vraky týchto vozidiel, v budúcnosti sa počíta s rekonštrukciou jedného vozidla, ktorý bude doplnený súčiastkami z vozidla druhého.
Odrava
Odrava môže byť:
Sociobiológia
Sociobiológia zahŕňa systematické štúdium biologického základu všetkých foriem sociálneho správania všetkých druhov organizmov vrátane človeka. Východiskom je predovšetkým etológia, ekológia a genetika. Sociobiológia chce ukázať, ako sa sociálne skupiny prostredníctvom evolúcie adaptujú na prostredie. Zakladateľom sociobiológie je Edward Osborne Wilson.
Milíkov
Milíkov môže byť:
Sokolie
Sokolie je vrch a pomenovanie časti horského hrebeňa v severnej časti Krivánskej Malej Fatry.
Vrchol a hrebeň tvoria skalnaté útvary. Tento masív smeruje osovo z juhozápadu na severovýchod a je dlhý. Na severe masív ukončujú Tiesňavy a rieka Varínka, kde je hranica s masívom Boboty. V nižších polohách tvoria masív tmavo šedý vápenec, pričom hlavnú časť masívu tvoria dolomity zo stredného a vrchného triasu.
Dominantou celého masívu sú eróziou modelované sklanaté útvary. Vo forme veží a kazateľníc sa tiahnu po hlavnom hrebeni až ku Tiesňavam.
Príroda
Sokolie je pokryté bukovo-jedľovými posrastami s výskytom platanu, borovice a tisu. Rastú tu aj kroviny ako jarabina mukyňová, ríbezľa alpínska a lykovec jedovatý. Z rastlinstva sa v oblasti vyskytuju najmä druhy rastúce na skalnom podloží, napr.: dryádka osemlupienková, tučnica alpínska, soldanelka karpatská (endemit Západných Karpát), horec Clusiov a prvosienka holá. V skalách hniezdi orol skalný a sokol sťahovavý.
Celý masív sa nachádza v Národnom parku Malá Fatra a jeho severovýchodná časť patrí do NPR Tiesňavy.
Turistika
Je obľúbeným miestom pre pešiu turistiku, najmä pre svoje skalnaté útvary a výhľad na okolie. Prístup na vrchol je po modro označenej turistickej značke z miestnej časti obce Terchová – Vyšné Kamence. Trasa pokračuje ďalej k Tiesňavám a rieke Varínka. Po zeleno označenej trase je hrebeň prístupný aj z Vrátnej doliny. A po žlto označenej trase zo sedla Príslop.
Na južnom svahu vo Vrátnej doline sa nachádza Chata pod Sokolím a chaty Sokolie, kde je niekoľko lyžiarskych zjazdoviek.
Plesná
Plesná môže byť:
Lu Sün
Lu Sün môže byť:
Michail Sergejevič Gorbačov
Michail Sergejevič Gorbačov (* 2. marec 1931, Privoľnoje – † 30. august 2022, Moskva ) bol sovietsky komunistický politik. Stál na čele Sovietskeho zväzu od roku 1985 až do jeho zániku v roku 1991. Pod jeho vedením sa začala reformná politika prestavby (perestrojka) a otvorenosti (glasnosť). Zaslúžil sa o zmiernenie napätia vo svete, skončenie studenej vojny a rozpad sovietskeho bloku. V roku 1990 získal Nobelovu cenu za mier.
Mladosť a začiatok politickej kariéry
Michail Gorbačov sa narodil v roľníckej rodine v dedine Privoľnoje blízko Stavropoľu. Jeho otec bol Rus Sergej Andrejevič Gorbačov (1907 – 1976), ktorý bol ako účastník druhej svetovej vojny ranený počas bojov pri Košiciach. Jeho matkou bola Ukrajinka Marija Pantylijivna Hopkalo (1911 – 1993). Pracovala v kolchoze, rada spievala ukrajinské piesne. Jej otec Pantelejmon Jefymovyč (1894 – 1953) pochádzal z Černigova. V detstve Mychajlo pôvodne hovoril po ukrajinsky (jeho bratranec z druhého kolena Ivan Rudčenko ho nazval „chochľakom“). Obaja jeho starí otcovia boli väznení v gulagu, jeden z nich po návrate rozprával o mučení tajnou políciou.
V roku 1946 vstúpil do Komsomolu, sovietskej politickej mládežníckej organizácie. V rokoch 1950-1955 študoval právo na Moskovskej štátnej univerzite. Tu sa spoznal so svojou manželkou Raisou. Počas štúdia sa verejne zastával Voloďu Libermana, židovského študenta, ktorý bol obviňovaný v kauze "zabijáckych doktorov".
Gorbačov vstúpil do Komunistickej strany Sovietskeho zväzu (KSSZ) v roku 1952 ako 21-ročný. V roku 1966 diaľkovo vyštudoval Poľnohospodársky inštitút. V roku 1968 vstúpili vojská Varšavskej zmluvy na čele so sovietskym okupačným vojskom do Československa a ukončili tak Pražskú jar. Gorbačov sa vyjadril, že osobne mal pochybnosti voči správnosti zásahu, na verejnosti sa ho však zastával.
Jeho kariéra začala veľmi prudko stúpať. Už v roku 1970 sa stal prvým námestníkom pre poľnohospodárstvo a v nasledujúcom roku sa stal členom Ústredného výboru KSSZ. V roku 1972 viedol sovietsku delegáciu do Belgicka. V roku 1974 sa stal poslancom Najvyššieho sovietu a predsedom Komisie pre záležitosti mládeže. 27. novembra 1979 bol zvolený za kandidáta a 21. októbra 1980 za riadneho člena Prezídia Najvyššieho sovietu.
Jeho pozícia v KSSZ mu priniesla možnosť cestovať do cudziny, čo pravdepodobne ovplyvnilo jeho politické a sociálne názory v budúcnosti ako budúcej hlavy štátu. V roku 1975 viedol delegáciu do Západného Nemecka, v roku 1983 do Kanady a v roku 1984 do Spojeného kráľovstva, kde sa stretol s Margaret Thatcherovou.
Na vrchole moci
Po smrti Konstantina Ustinoviča Černenka bol Gorbačov 11. marca 1985 ako 54-ročný zvolený za generálneho tajomníka ÚV KSSZ a stal sa tak najmocnejším mužom v štáte. Stal sa prvým vedúcim predstaviteľom Sovietskeho zväzu, ktorý sa narodil po boľševickej októbrovej revolúcii v roku 1917. Ako faktická hlava štátu, pokúsil sa reformovať stagnujúcu komunistickú stranu a štátnu ekonomiku zmenami, rozbehnutými po XXVII. zjazde KSSZ vo februári 1986. Tieto zmeny boli charakterizované heslami, ktoré sa stali známymi po celom svete: glasnosť (zrušenie cenzúry), perestrojka („prestavba“) a uskorenie („zrýchlenie“ ekonomického vývoja).
Domáce reformy
V roku 1985 Gorbačov vyhlásil, že sovietska ekonomika stagnuje a potrebuje zmenu. Pôvodne sa reformy zavádzané Gorbačovom označovali slovom „uskorenie“ ("zrýchlenie"), neskôr sa stal populárnejším termín perestrojka („prestavba“). Gorbačov dúfal, že jeho ekonomické reformy zvýšia produktivitu práce a životnú úroveň obyvateľstva. Veľa z jeho reforiem bolo však vládnymi špičkami vnímané negatívne.
Prvá reforma, ktorú zaviedol Gorbačov, sa týkala alkoholu. Gorbačov sa ňou snažil bojovať s alkoholizmom, ktorý bol veľkým celospoločenským problémom v Sovietskom zväze. Ceny vodky, vína a piva boli zvýšené a bol obmedzený ich predaj. Ľudia prichytení v opitom stave v práci alebo na verejnosti boli súdne stíhaní. Bolo zakázané pitie alkoholu na verejnosti. Bolo zrušených veľa vinárskych závodov. Scény obsahujúce konzumáciu alkoholu boli vystrihnuté z filmov. Napriek týmto prijatým opatreniam sa nepodarilo výrazne ovplyvniť alkoholizmus v krajine, na druhej strane to malo obrovské negatívne ekonomické dôsledky. Produkcia alkoholu sa presunula hlavne do čiernej ekonomiky a výpadok v štátnom rozpočte spôsobený týmito opatreniami bol odhadovaný asi na 100 miliárd rubľov.
Oveľa úspešnejšou reformou sa stala reforma umožňujúca prvýkrát od čias Leninovej Novej ekonomickej politiky súkromné vlastníctvo podnikov v službách, výrobe a zahraničnom obchode. Bola uvedená Zákonom o družstvách z mája 1988 a bola asi najradikálnejšou reformou Gorbačovovej éry. Zákon pôvodne zavádzal vysoké dane a zamestnanecké obmedzenia, ale neskôr bol upravený, aby úplne nepotlačil aktivitu súkromného sektoru. Vďaka tomuto zákonu sa stali družstevné reštaurácie, obchody a výrobné podniky súčasťou sovietskej spoločnosti.
Radim Vrbata
Radim Vrbata (* 13. jún 1981, Mladá Boleslav) je český reprezentant v ľadovom hokeji.
Michail Sergejevič Gorbačov
Domáce reformy
Zavedenie glasnosti dalo ľuďom väčšiu slobodu slova, čo bola zásadná zmena v systéme, v ktorom kontrola prejavu a hlavne kritiky režimu bola jednou z hlavných zbraní mocenského aparátu. Bola uvoľnená cenzúra tlače a bolo prepustených tisíce politických väzňov a disidentov. Cieľom Gorbačova pri zavádzaní glasnosti bolo predovšetkým vyvinúť tlak na konzervatívne sily v komunistickej strane, ktoré odmietali jeho politiku ekonomických reforiem. Dúfal, že vďaka novému prístupu k otvorenosti obyvatelia Sovietskeho zväzu podporia jeho reformné kroky.
Radim Vrbata
Klubový hokej
Radim Vrbata je útočník, pravé krídlo. Je 185 cm vysoký a váži 84 kg (údaj z roku 2005). Od sezóny 2002/03 hral v NHL za klub Carolina Hurricanes. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za klub Bílí Tygři Liberec v českej hokejovej extralige. Na sezónu 2005/06 mal s Hurricanes uzavretú zmluvu na 475 tisíc dolárov ročne. V roku 2006 vyhral v drese Caroliny Stanleyho pohár.
Michail Sergejevič Gorbačov
Domáce reformy
Od januára 1987 požadoval Gorbačov zavedenie niektorých demokratizačných prvkov do politického systému Sovietskeho zväzu, napríklad voľby z viacerých kandidátov. V júni 1988 sa mu na XIX. konferencii KSSZ podarilo presadiť zníženie kontroly komunistickej strany nad štátnymi orgánmi. V decembri 1988 schválil Najvyšší soviet zriadenie nového zákonodarného orgánu – Zjazdu ľudových zástupcov. Prvé voľby do tohto orgánu sa uskutočnili v marci a apríli 1989. 15. marca 1990 bol Gorbačov zvolený za prvého prezidenta ZSSR.
Radim Vrbata
Klubový hokej
Od 11. augusta 2007 bol hráčom Phoenix Coyotes, v drese ktorého odohral jednu sezónu. 1. júla 2008 ako voľný agent podpísal trojročnú zmluvu s klubom Tampa Bay Lightning.
Michail Sergejevič Gorbačov
Reformy v zahraničnej politike
náhľad|Michail Gorbačov na prvom summite s Ronaldom Reaganom v Ženeve v roku 1985 V medzinárodnej oblasti sa Gorbačov snažil o zlepšenie vzťahov so Západom. Nadviazal dôverné vzťahy s významnými západnými politikmi – britskou premiérkou Margaret Thatcherovou, západonemeckým kancelárom Helmutom Kohlom a s prezidentom USA Ronaldom Reaganom. 11. október 1986 sa Gorbačov a Reagan stretli v islandskom Reykjavíku, aby rokovali o znížení počtu jadrových rakiet stredného doletu v Európe. Toto rokovanie viedlo k podpísaniu Zmluvy o likvidácii rakiet kratšieho a stredného doletu (INF) vo Washingtone 8. decembra 1987.
Radim Vrbata
Reprezentácia
Reprezentoval Česko na majstrovstvách sveta v roku 2005.
Michail Sergejevič Gorbačov
Reformy v zahraničnej politike
Vo februári 1988 Gorbačov ohlásil stiahnutie sovietskych vojsk z Afganistanu, ktoré sa ukončilo v nasledujúcom roku. Odhaduje sa, že počas okupácie Afganistanu sovietskymi vojskami v rokoch 1979 až 1989 zahynulo až 15 tisíc občanov ZSSR.
V roku 1988 Gorbačov tiež oznámil, že ZSSR sa zrieka Brežnevovej doktríny a umožní krajinám východnej a strednej Európy rozhodovať o svojich vlastných záležitostiach, čo sa ukázalo ako najvýznamnejšie rozhodnutie v oblasti reformy zahraničnej politiky. Koniec Brežnevovej doktríny viedol k sérii politických prevratov vo východnej a strednej Európe v priebehu roku 1989 a kolapsu komunistických režimov v týchto krajinách. S výnimkou Rumunska prebehli tieto demokratické revolúcie pokojne. Tieto zmeny umožnili ukončenie studenej vojny a zánik bipolárneho delenia sveta, za čo dostal Gorbačov 15. októbra 1990 Nobelovu cenu za mier. Varšavská zmluva (ako vojensko-politický pakt bývalých európskych komunistických spojencov) bola definitívne zrušená na pražskom zasadnutí 1. júla 1991.
Puč a kolaps ZSSR
Kým Gorbačovove reformy v politickej oblasti mali pozitívny dopad na slobodu a rozvoj demokracie v ZSSR a v ďalších krajinách východného bloku, ekonomická politika jeho vlády viedla krajinu do katastrofy. Koncom 80. rokov vážny nedostatok základných potravín (mäso, cukor) viedol k znovuobnoveniu vojnového systému distribúcie potravín na lístky, ktoré limitovali spotrebu každého občana. V porovnaní s rokom 1985 štátny deficit vzrástol z 0 na 109 miliárd rubľov, zásoby zlata klesli z 2 000 na 200 ton a zahraničný dlh vzrástol z 0 na 120 miliárd dolárov.
Proti pôsobeniu Gorbačova vo vedení sovietskeho impéria vznikla pomerne silná neostalinistická skupina protireformného krídla KSSZ. Tá sa v auguste 1991 neúspešne pokúsila v spolupráci s komunistickou tajnou službou KGB o zvrátenie vývoja v ZSSR. Gorbačov bol internovaný na Kryme. Otvorený vojenský konflikt v uliciach Moskvy medzi reformistami a pučistami síce skončil víťazstvom prodemokratických síl, Gorbačov však stratil faktickú moc v štáte. Na porážke pučistov a oslabení vplyvu Gorbačova mal najväčšiu zásluhu neskorší ruský prezident Boris Jeľcin. Augustové udalosti v roku 1991 viedli k neodvratnému zániku kedysi mocného sovietskeho impéria. Proces zániku ZSSR bol ukončený 25. decembra 1991, keď Michail Gorbačov abdikoval na úrad sovietskeho prezidenta a veliteľa ozbrojených síl ZSSR. Sovietsky zväz prestal definitívne existovať 26. decembra 1991.
Politická aktivita po odstúpení
Michail Gorbačov je vo všeobecnosti na západe uznávaný ako človek, ktorý sa pričinil o ukončenie studenej vojny. Vo svojej vlasti však jeho popularita nie je príliš vysoká. V roku 1996 sa pokúsil vrátiť do politického života a zúčastnil sa na prezidentských voľbách v Rusku, získal však iba 1% hlasov. 26. novembra 2001 založil Sociálnodemokratickú stranu Ruska. Rezignoval na vedenie strany v máji 2004, kvôli nesúhlasu s vedením volebnej kampane v decembri 2003. Žil v Moskve. Zomrel 30. augusta 2022 vo veku 91 rokov. Posledné roky života väčšinou preležal na nemocničnom lôžku, keďže mal choré srdce, ťažkú cukrovku a problém s nohami aj chrbtom.
Dielo
Gorbačov je autorom viacerých kníh. Z nich v češtine a slovenčine vyšli:
2294 Andronikov
2294 Andronikov je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil N. S. Černych 14. augusta 1977.
Apocalypse Now
Apocalypse Now je film režiséra Francisa Forda Coppolu z roku 1979 podľa klasickej novely Josepha Conrada Heart of Darkness. Dej filmu sa odohráva počas Vietnamskej vojny.
138 Tolosa
138 Tolosa je planétka s priemerom 47 km, ktorú objavil J. Perrotin 19. mája 1874.
Etatizmus
Podľa etatizmu sa štát považuje za jediný zdroj hybných síl spoločenského pokroku, hospodárstvo krajiny má byť vo výraznej miere riadené centrálne, buď priamym vplyvom na podniky alebo silnou štátnou reguláciou. Etatizmus často požaduje obmedzené súkromne vlastníctvo, aby umožnil štátnu intervenciu. Termín sa používa najmä v ekonómii a sociológii.
Halže
Halže (po nemecky: Hals) je obec na severe Čiech v Plzeňskom kraji (okres Tachov).
Má 943 obyvateľov (2006).
2295 Matusovskij
2295 Matusovskij je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil N. S. Černych 19. augusta 1977.
Podhradí
Podhradí môže byť:
Bonnefont
Bonnefont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francheville (Marne)
Francheville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Luminiscencia
thumb|Chemiluminiscencia [[luminolu v zásaditom roztoku, pri reakcii s peroxidom vodíka za prítomnosti vhodného katalyzátoru]] thumb|Fotoluminiscencia fluorescentných minerálov, osvetlených ultrafialovým žiarením thumb|[[Polárna žiara - fluorescencia molekúl vzduchu vo vrchnej vrstve atmosféry, excitovaných časticami slnečného vetra]] thumb|Bioluminiscencia v tele samičky [[Svetluška svätojánska|Svetlušky svätojánskej]] thumb|Chemiluminiscencia v svietiacej tyčinke
Luminiscencia môže byť prebiehajúca chemická reakcia, kde excitácia ide na úkor energie uvoľňovanej reakciou. Tento prípad sa zohľadňuje aj v názve - označuje sa ako chemiluminiscencia. Pri takýchto reakciách vzniká medziprodukt v tzv. vzbudenom stave a prebytočná energia sa vyžaruje v podobe fotónov.
Zvláštnym prípadom chemiluminiscencie je bioluminiscencia. Je to emitovanie chladného slabozeleného alebo slabočerveného v dôsledku chemických reakcií prebiehajúcich v tkanivách živých organizmov. Takéto svetlo dokážu emitovať niektoré druhy hmyzu, rýb, červov, húb a mikroorganizmov, napríklad hnilobných baktérií. Najznámejší je prípad svetielkovania svätojánskej mušky, ktorá svieti v dôsledku oxidácie organickej látky luciferínu; tú zabezpečuje enzým s názvom luciferáza.
Sponde (mesiac)
Sponde alebo Jupiter XXXVI, je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 5 až do augusta 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Spondé.
Sponde má v priemere asi ~, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 24,253 Mm, ktorú obletí každých 771,604 dní, s inklináciou 154° k ekliptike (156° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,443. Sponde patrí do rodiny Pasiphae.
Nižná Pisaná
Nižná Pisaná je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis
Nižná Pisaná leží v severnej časti Nízkych Beskýd v doline rieky Kapišovka, severného prítoku Ondavy, v nadmorskej výške 321 m n. m. Rozloha územia predstavuje 738 ha. Mierne členitý povrch katastra tvoria flyšové vrstvy. Prevláda súvislý les s porastom buka, hrabu, borovice a brezy. V katastri je nálezisko kamenného uhlia a pramene sírovodíkovo-metánových vôd.
Obec sa nachádza v Údolí smrti, mieste najprudších bojov Karpatsko-duklianskej operácie koncom októbra 1944, v okolí sa nachádza mnoho vojenskej techniky priamo v teréne.
Cez obec preteká riečka Svidničanka.
Erb
Motívom erbu je pútnik – bojovník podľa pečate obce z roku 1868.
V modrom štíte na zelenej pažiti je stojaci striebroodetý, zlatoprepásaný pútnik v zlatom klobúku a čižmách, pravou rukou si pridržiavajúci zlatý kyjčík položený na pravom pleci, ľavicou zlatú kapsu zavesenú krížom cez pravé plece.
Autorom erbu sú Jozef Novák a Ladislav Čisárik. Erb bol prijatý 30. mája 2000 na obecnom zasadnutí 4/2000. Erb je zapísaný v heradlickom registri Slovenskej republiky pod poradovým číslo N-84/2000.
Vlajka
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách modro-žlto-bielo-zeleno-žltej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, tvare lastovičieho chvosta, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Názov
Vývin názvu obce
Dejiny
Prvé osídlenie územia obce sa začalo v rokoch 1573-1598. Patrila panstvu Makovica. Prvá písomná zmienka o vzniku obci je z roku 1600, keď sa uvádza pod maďarským názvom Also Pisana. Vtedy bola novou dedinou na panstve. V roku 1773 je už Nižná Pisaná. Prví obyvatelia si tu postavili obydlia a začali pripravovať pozemky na polia a lúky, preto ešte neboli povinní platiť daň kráľovi. V písomnostiach, najmä urbároch zo 17. storočia sa uvádza, že toto územie osídľovali Rutheni, teda Rusíni. Sídlisko vybudovali osídlenci so šoltýsom podľa zákupného práva. Neskôr bolo povinnosťou šoltýsov dozerať, aby roľníci- osídlenci riadne platili ročnú daň a odovzdali naturálie zemepánom. Podľa údajov z roku 1600 bolo v obci 5 domov roľníkov a jeden šoltýsky dom.
V roku 1618 tu bolo už 17 sedliackych rodín a 4 rodiny u šoltýsov. V dedine bolo 21 obývaných domov. len jedna rodina hospodárila na celej usadlosti, 5 na polovičných, 9 na štvrtinových a dve na osminových usadlostiach.
V Nižnej Pisanej sa v roku 1618 uvádzajú takéto priezviska: Uhriniak, Haraszim, Czebiňak, Pelešov, Baršcz, Zariczny, Jarošov, Povanda, Czap, Artim, Rusinko, Homva, Wolczok, Wergala, Bodnar, Barš, Szmerek a Harašczak. U šoltýsa slúžili tri želiarske rodiny a u sedliakov sedem želiarov. Osídľovanie obce pokračovalo, počet obyvateľov a domov narastal až do roku 1940, keď obec mala 259 obyvateľov. Po tomto roku počet obyvateľov má klesajúcu tendenciu.
Obyvatelia obce sa zaoberali poľnohospodárstvom, chovom hovädzieho dobytka a oviec. V 19. storočí tu mala majetky rodina Nevických. V polovici 19. storočia bolo v obci zaznamenané veľké vysťahovalectvo za prácou do USA, Kanady a Argentíny.
Špecifickou črtou obce je skutočnosť, že do druhej svetovej vojny tu v zhode žili Slováci, Rusíni, Poliaci, Rómovia, Nemci a Židia. Pri sčítaní ľudu, domov a bytov k 3. 3. 1991 v obci žilo 112 obyvateľov, z toho 73 národnosti slovenskej a 39 národnosti rusínskej a ukrajinskej.
V čase prvej svetovej vojny na území obce boli boje medzi rakúsko-uhorskými a ruskými vojskami a obec bola veľmi poškodená. Pohroma postihla obec aj v čase prechodu frontu v roku 1944 keď 6.októbra bola obec zbombardovaná a úplne zničená ľahla popolom.
Druhá svetová vojna a oslobodenie
Začiatky druhej svetovej vojny v obci podľa očitých svedkov spadajú do augusta 1944, keď prišla skupina partizánov /pešiaci, aj na koňoch/, ktorá pokračovala smerom na Bardejov do obce Kríže, kde sa údajne nachádzal partizánsky štáb.
Dňa 21. septembra do obce prišla ďalšia skupina Červenej armády. Volali ju "preryvná fronta". Tá určitý čas žila v lesoch, bez pomoci a potravín. Časť sa stiahla do obce a žiadala pomoc. Za 4 dni občania odovzdali vojakom veľa hovädzieho dobytka a pomáhali aj základnými potravinami. Keď sa k obci priblížili nemeckí vojaci, červenoarmejci obec opustili.
25. septembra 1944 do obce vtrhli nemecké vojská. Brali všetko, aby pre "Ivana" ako nazývali Červenú armádu nič nezostalo. 6. októbra na príkaz nemeckého velenia začala evakuácia obce. Ľudia opúšťali svoje príbytky a po veľkých útrapách a ťažkostiach, z Dobroslavy a Kapišovej smerovali na Vranov a Prešov. Každý sa usadil tam kde ho prijali. Onedlho rozbombardovaná obec ľahla popolom. Bol to hrozný obraz skazy.
V časti chotára obce, na kóte Javira popri 38. armáde 1.Ukrajinského frontu bojovali aj vojaci Prvého československého armádneho zboru. Táto operácia v mesiacoch september- november 1944 sa zapísala do dejín Karpatsko- Duklianskej operácie, úlohou ktorej bolo pomôcť Slovenskému národnému povstaniu.
Na známu výšinu horu Javira smerom od Zindranowej na Hunkovce sa ťažko prebíjali vojaci 1. československého armádneho zboru- svobodovci. Takmer meter za metrom bolo potrebné pri postupe odrážať odpor nepriateľa.
Na západ od miesta bojov 12. gardová tanková brigáda plk. N.G. Dušaka sa dostala do ťažkej situácie v postupe na Nižnú Pisanú. Fašisti upevnili svoje obranné pozície na úpätiach hôr okolo cesty. Jeseň vtedy bola veľmi daždivá a jediná cesta sa stala neprechodnou. Tanky 12.gardovej tankovej brigády sa nemohli dostať z východzej pozície. Cesta na Nižnú Pisanú bola zaliata vodou, celá v blate. Aby sa tanky mohli dostať dopredu museli sa použiť na ťahanie konské poťahy, až 12 párov koní a vlečné laná, pomocou, ktorých sa tanky vyťahovali z bahna. Na miesto tohto pohybu bol vyslaný 106. ženijný prápor, ktorý budoval drevené premostenie cesty, čím sa uľahčil pohyb tankov. Po dvoch dňoch, 23. októbra sa podarilo sústrediť tanky v severnej časti údolia Nižná Pisaná. Stále dažde, hmla, skalnaté svahy, husté porasty, rozmoknutá zem a zamínované územia paralyzovali pohyb transportu a techniky. Ťažké to boli dni aj pre armádu. Niekedy aj dva dní sa vojaci nemohli ani zohriať, ani osušiť si premočený odev. Za takýchto podmienok sa veľmi ťažko bojovalo proti dobre postavenému a ozbrojenému nepriateľovi. Ráno 25. októbra 1944 sa počasie trocha umúdrilo. O 10.00 hodine sa začala delostrelecká príprava na útok.
305. strelecká divízia 4. gardového tankového zboru genpor. P. P. Polubajorova a 12. gardová tanková brigáda N. G. Dušaka, ktorá mala k dispozícii 28 tankov, sa dostala do Nižnej Pisanej a začala neúprosný boj s nepriateľom, ktorý bránil obec. V tankovom boji o Nižnú Pisanú postupujúce vojská zničili 2 nepriateľské delá, mínometnú batériu a ukoristili 5 nepriateľských tankov. Veľké straty na ľuďoch a technike zaznamenala aj 12. gardová tanková brigáda. 25. októbra 1944 Nižná Pisaná bola oslobodená za cenu veľkých ľudských obetí a materiálnych škôd. V boji o Nižnú Pisanú zahynulo 16 identifikovaných a 1101 neznámych vojakov. Na pamiatku týchto udalostí, údolie najväčšej tankovej bitky z obdobia Karpatsko-Duklianskej operácie bolo pomenované Údolím smrti. Ako symbol ťažkých bojov s nepriateľom v Údolí smrti je inštalovaná vojenská technika, ktorá varuje: Už nikdy viac vojnu!
O ťažkých bojoch v údolí obcí Nižná Pisaná, Kapišová, Kružlová a Dobroslava v dňoch 25. a 26. októbra svedčia aj tieto údaje:
25. októbra 1944 vojská 38. armády spotrebovali približne 46 tisíc a 26. októbra 32 tisíc nábojov, striel a mín.
Pri oslobodzovaní obce sa v boji vyznamenal aj Pavel Andrejevič Kondyra, gardový seržant z Kyjeva, jeden z galérie Hrdinov Dukly. Pri príležitosti 38. výročia Karpatsko-Duklianskej operácie v októbri 1982 navštívil obec Nižná Pisaná a bol mu udelený titul "Čestný občan obce".
Ubolený a užialený bol návrat občanov do vypálenej a zničenej obce. Muselo sa začať od začiatku. Likvidovali sa rumoviská a stavali sa provizórne drevené obydlia.
Na každom kroku hrozilo nebezpečenstvo, lebo zem bola posiata mínami. Míny síce pyrotechnici postupne odstraňovali, ale rozkladajúce sa mŕtve telá vojakov a trupy koní odstraňovali miestni obyvatelia, nevynímajúc z toho ani deti. Mŕtve telá vojakov sa ukladali do z dosák zbitých a zavápnených truhiel a odvážali sa do Svidníka, kde sa neskôr pochovávali do spoločných hrobov.
Zabité kone sa pálili alebo zahrabávali do zeme na tzv. konský cintorín.
Následky vojny
V júni roku 1945 roľník Andrej Grega a jeho 9-ročný syn Janko pracovali na poli. Zabudnutá mína v poli pripravila o zrak chlapca a odtrhla mu aj štyri prsty na pravej ruke. Napriek tomu chlapec ukončil Základnú školu a Jedenásťročnú strednú školu pre nevidiacich v Levoči a pokračoval v štúdiu na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Po jej úspešnom ukončení pôsobil ako vysokoškolský učiteľ, neskôr docent na Právnickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika v Košiciach.
Vo štvrtok 23. jún 1960 Andrej Grega, Vasiľ Štefanisko, Michal Vachna a tiež Teodor Pichanič mali za úlohu urobiť cestu k družstevným maštaliam. Zrazili ich k zemi črepiny vybuchnutej míny, na ktorú pri práci narazili.
Ďalšia tragická udalosť sa odohrala 12. mája 1983 na dvore Andreja Kostika, kde vybuchla vojenská munícia, ktorá Kostikovi poranila nohu a ruku a smrteľne zranila mladého chlapca z Vyšnej Pisanej.
Povojnové obdobie
- výstavba bezprašnej cesty v rokoch 194852 a následne roku 1952 zriadenie autobusového spojenia,                                                                                                                     - výstavba 12 nových domov firmou Dugas a 25 domov v akcii 5 M. Neskôr v roku 1959 pribudli ďalšie 3 domy v akcii 5 M a 3 občania si postavili svoje domy svojpomocne. V ostatných rokoch pribudli 2 domy a jedna chata.
Prvým komisárom obce do roku 1945 bol Vasiľ Kostik. V rokoch 1945 až 1990 v obci pôsobil Miestny národný výbor, ktorý zabezpečoval výkon štátnej správy.
Predsedovia MNV: Andrej Štefanisko, Vasiľ Štefanisko, Andrej Kostík /19481949/, Vasiľ Štefanisko /Hakunčin 19491954/, Michal Grega /19541986/, Irena Kopčíková /19861988/, Jaroslav Knieža /19881990/.
Tajomníci MNV: Andrej Kostík /19541959/, Andrej Pichanič /19591960/, Ján Vachna /19601986/, Anna Kaliňaková /19861988/, Irena Kopčíková /19881990/.
Od roku 1945 do roku 1990 pracovníkmi MNV a občanmi boli zabezpečované tieto práce:
-výstavba asfaltovej cesty z rázcestia Dobroslava
-výstavba 8 železobetónových mostov, z toho 4 na štátnej ceste a 4 na miestnych komunikáciách
-obnova vojnou poškodeného gréckokatolíckeho chrámu, jeho maľbu a oplotenie, oplotenie cintorína
-pomoc pri výstavbe 12 domov firmou Dugas, 27 domov v akcii 5M
-výstavba kultúrno-spoločenského strediska a budovy MNV
-výstavba budovy školy kde občania odpracovali viac ako 1000 brigádnických hodín
-výstavba obchodu a pohostinstva Jednota
Od roku 1990 obec riadi obecné zastupiteľstvo a starosta obce. Volené orgány obce zabezpečujú úlohy obce na úseku verejnej správy a samosprávy. Obecné zastupiteľstvo tvoria poslanci, volení občanmi obce v priamych voľbách.
Starostovia obce od roku 1990:
Vasiľ Štefanisko (19911994), Peter Štefanisko (19941998), František Jenčo (od 1998). V dnešnej dobe vykonáva funkciu starostu Ing. Milan Grega.
V priebehu rokov 19911999 boli vykonané tieto práce v obci:
Cirkev
Prirodzeným atribútom každej obce už od dávnej minulosti je výstavba Božieho chrámu na najvyššom mieste v obci. Najstarší písomný záznam uvádza, že do roku 1913 v obci bola drevená cerkov. Kňaz Ján Jakovič tu pôsobil už v roku 1788.
Pod farnosť Nižná Pisaná v minulosti patrili aj obce Vyšná Pisaná a Dobroslava. V rokoch 1930-1945 tu pôsobili duchovní: Jozef Želinský, Ladislav Sinetár, Vasiľ Prokipčák a Ján Gojdič. V povojnovom období, v rokoch 1945-2000 to boli kňazi: Ján Gojdič, Vasiľ Prokipčák, Pavol Cillý, Ambrozij Špaček, Mikuláš Lazor, Andrej Hrustič, Alexej Janočko, Michal Ihnát, Vasil Kormaník, Teodor Hanát, Mikuláš Pavlík, Peter Rusnák, Ľubomír Petrík, Ladislav Šedivý a Marek Kolesár.
Do roku 1950 občania boli vyznávačmi gréckokatolícke náboženstvo. V roku 1950 na východnom Slovensku z úradného rozhodnutia občania vyznávali náboženstvo pravoslávne. Zmeny nastali po roku 1968, keď opäť bola povolená činnosť gréckokatolíckej cirkvi na východnom Slovensku.
Ku gréckokatolíckemu náboženstvu sa prihlásilo 28 rodín a farnosť Nižná Pisaná bola a je doteraz spravovaná z farnosti Kapišová. K pravoslávnym veriacim sa prihlásilo 18 rodín a duchovný život týchto veriacich je zabezpečený z farnosti Kružlova.
Amertas z Élidy
Amertas (Amertas) bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 420 pred Kr.
Nižná Pisaná
Cirkev
Od roku 1968 do júla roku 1991 sa gréckokatolícky chrám na bohoslužby a iné obrady užíval spoločne všetkými veriacimi.
Amertas z Élidy
Amertas z Élidy zvíťazil na 90. olympijských hrách v zápasení dorastencov (palé paidón). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Hipposthenes zo Sparty. Staroveký autor Pausanias uvádza, že v olympijskej Altide videl sochu olympionika Amerta. Bola dielom sochárskeho majstra Fradmóna z Argosu, ktorého tvorbu datuje rímsky polyhistor Plínius Starší do čias 90. olympiády.
Nižná Pisaná
Cirkev
Po roku 1991 sa ekumenizmus kresťanov prejavil, tak, že museli byť od seba odlúčení v rôznych budovách.
Podľa sčítania ľudí, domov a bytov v roku 1991 v obci žilo 112 obyvateľov, z ktorých ku gréckokatolíckemu náboženstvu sa hlásilo 53 občanov, k rímskokatolíckemu 4 občania a k pravoslávnemu 50 občanov.
V súčasnom období grécko a rímskokatolícki veriaci navštevujú bohoslužby a iné obrady v gréckokatolíckom chráme z roku 1913. Do obce dochádza a duchovný život veriacich zabezpečuje kňaz Mgr. Marek Kolesár, správca farnosti v Kapišovej.
Od 21. júla 1991 pre pravoslávnych veriacich sa bohoslužby a iné cirkevné obrady konajú v budove bývalej školy, kde je k tomu účelu prispôsobená jedna miestnosť. Do obce dochádza a duchovný život veriacich zabezpečuje Prot. Mgr. Demeter Lipinský správca farnosti v Kružlovej.
Kultúra
Obec je známa zručnosťou žien v maľovaní a zdobení veľkonočných kraslíc. Táto činnosť sa dedí z generácie na generáciu. Známou a vychýrenou v tomto ľudovom remesle je napr. Irena Čverčková, ktorej maľované kraslice putovali na viaceré výstavy ľudovej umeleckej tvorivosti na Slovensku a v zahraničí. V rokoch 1994-1997 sa tu konali okresné súťaže v maľovaní kraslíc, pod názvom O najkrajšie kraslice. Na týchto súťažiach sa preslávili Irena Čverčková, Marián Čverčko, Iveta Štefanisková – Ligenzová, Mariána Vachnová, Tatiana Čverčková, Darina Olijárová a Irena Kopčíková.
V maľovaní kraslíc sa v obci využíva rôznofarebná vosková plastika a v ostatnom období pastelová technika na bielom podklade.
Okresné súťaže prispeli k tomu, že v obci boli vystúpenia súborov: Makovica, Makovický holos, Topľan a sólistov Máriu Mačoškovú, Michala Labíka a Tomáša Babjaka i ľudového rozprávača Juraja Kasardu.
V súčasnosti kultúrno-spoločenský život organizuje obecné zastupiteľstvo rôznymi akciami: stávanie májov s pálením vatry, oslavy Dňa matiek, Mesiac úcty k starším.
Súčasťou života obyvateľov obce je ich kultúrno-spoločenský život. Už v roku 1926 bol v obci založený Dobrovoľný hasičský zbor, ktorý mal 19 členov. Prvým predsedom zboru bol Andrej Grega ml. a veliteľom miestny učiteľ Štefan Javorský.
Aj v povojnovom období dobrovoľné hasičstvo obnovilo svoju činnosť. Aktívne pracovalo najmä družstvo dorastencov, ktoré sa v roku 1955 zúčastnilo na celoslovenskej súťaži a medzi okresnými družstvami bolo hodnotené ako najlepšie. Informácia z roku 1991 uvádza, že organizácia mala 31 členov (4 ženy). Predsedom bol Peter Morjak a veliteľom Ján Pichanič ml. V roku 2000 má organizácia 23 členov, predsedom je Peter Omaska a veliteľom Marek Jurčišin.
V povojnovom období v obci pracovali aj tieto spoločenské organizácie: Socialistický zväz mládeže, Zväz československo-sovietskeho priateľstva, Zväzarm, Sokol a Československý Červený kríž. Úspešné v obci v prospech nášho obyvateľstva pracovala aj kultúrno-spoločenská organizácia Kultúrny zväz ukrajinských pracujúcich, neskôr Zväz Rusínov-Ukrajincov. Roku 1986 zväzáci obce v rámci mládežníckej súťaže Strom života získali putovný pohár Východoslovenského KNV.
Veľký význam pre zvýšenie kultúrnej úrovne v obci malo založenie knižnice roku 1948. Aj keď v počiatočnom štádiu svojej pôsobnosti počet zväzkov krásnej a detskej literatúry bol len 76 ks, záujem obyvateľov o knihy a časopisy rástol.
V roku 1960 knižnica už mala 724 zväzkov a 35 zapísaných čitateľov. Vedúcou knižnice bola učiteľka Anastázia Fedorková. Ďalšími vedúcimi knižnice boli miestni učitelia: Grocká a Šveda. Počet čitateľov sa pohyboval od 31 v roku 1960 do 49 v roku 1975.
Po zrušení základnej školy v obci postupne upadla aj činnosť knižnice. Od roku 1993 knižnično-informačné služby tu poskytuje Podduklianska knižnica vo Svidníku, prostredníctvom bibliobusu – pojazdnej knižnice.
Občianska vybavenosť
V roku 1996 bol položený základný kameň na výstavbu pravoslávneho chrámu, vysviacka ktorého sa konala 11. 8. 1996 za účasti 8 duchovných a veriacich nielen z Nižnej Pisanej, ale aj z okolitých obcí. Architektonické riešenie chrámu predstavuje typ cirkevnej stavby s charakteristickými prvkami pravoslávnej cirkvi, ktoré vychádzajú z byzantského tvaru.
V ostatnom období pozornosť obecného zastupiteľstva je sústredená na úpravu okolia budovou Obecného úradu, úpravu miestneho potoka po povodni a na rekonštrukciu a opravu budovy školy. Zabezpečujú sa aj prace na plynofikáciu obce.
Poľnohospodárstvo
Už prvé písomné správy o vzniku obce uvádzajú, že jej obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, chovom hovädzieho dobytka a oviec. Až do roku 1959 všetka pôda, lúky a pasienky boli súkromné. Súkromne hospodáriaci roľníci na ornej pôde pestovali zemiaky, kapustu, jačmeň, raž, ovos, ľan a konope.
Les Loges-Margueron
Les Loges-Margueron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Nižná Pisaná
Poľnohospodárstvo
Významným dňom v živote obce bol 20. november 1959, keď v obci bolo založené jednotné roľnícke družstvo. Prvým predsedom JRD sa stal Ján Kimák. Vedenie družstva tvorili Andrej Štefanisko, Vasiľ Štefanisko, Michal Grega, Teodor Jech, Michal Gajdoš, Peter Pec a Michal Vachna.
Les Loges-Margueron
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 231 obyvateľov (2009).
Nižná Pisaná
Poľnohospodárstvo
V roku 1960 obec mala pôdy. Z toho ornej pôdy,  neplodnej pôdy,  lúk,  pasienkov a  lesov. Ostatná pôda patrila súkromníkom.
Les Loges-Margueron
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nižná Pisaná
Poľnohospodárstvo
Najviac pracovných dní na JRD v roku odpracovali: Vasiľ Kostik, Vasiľ Hnat, Andrej Vachna st. a Karol Patlevič.
Vo februári 1961 novým predsedom bol zvolený Peter Pec. Začalo sa s výstavbou kravína. V máji bol doň sústredený hovädzí dobytok. Občania odovzdali do JRD 105 ks hovädzieho dobytka. Odmena na jednotku bola 5 Kčs.
V roku 1962 JRD malo opäť nového predsedu. Stal sa ním Teodor Jech. JRD v tomto období vlastnilo už traktory, sejačky, mláťačku, rozhadzovač umelých hnojív, samoväzy, brány, pluhy a závesné náradie. Odmena za jednotku v zálohe bola 5 Kčs + doplatok 2,50 Kčs a obilia. Veľkú pomoc JRD poskytoval patronátny závod Štátne lesy Svidník, najmä v sezónnych letných a jesenných poľnohospodárskych prácach.
V roku 1963 predsedom JRD bol Michal Gajdoš, ale 14. augusta na celoobecnej schôdzi bolo dohodnuté, že od 1. septembra 1963 živý a mŕtvy inventár prejde bezplatným prevodom pod správu Štátnych majetkov Svidník, hospodárstvo Ladomirová.
Vedúcim hospodárstva Nižná Pisaná sa stal Michal Žumár z obce Kružlová, ktorého neskôr vystriedal Ján Siňár. V tomto roku na poliach nášho chotára sa páslo aj okolo 500 oviec.
Priemerná mzda traktoristu bola 1 600 Kčs, pracovníka v živočíšnej výrobe 1 400 Kčs a pracovníka z rastlinnej výroby 1 000 Kčs. Občanom, ktorí pracovali v ŠM, boli pridelené 30-árové záhumienky. Od roku 1966 vedúcim hospodárstva Štátneho majetku v Nižnej Pisanej bol opäť Michal Žumár.
Od roku 1972 obecná pôda patrila JRD so sídlom v Kapišovej. Na poliach JRD pestovalo pšenicu, jačmeň, raž, ovos a krmoviny. V roku 2000 je to družstvo podielnikov na čele s predsedom Jánom Kostíkom z Vyšnej Pisanej.
Obchod a cestovný ruch
Pred prvou svetovou vojnou v obci neboli obchod ani krčma. Za nákupmi sa chodilo do Svidníka, ale na základnú obživu im postačovali aj produkty, ktoré si občania vypestovali na svojich políčkach.
Od roku 1958 do roku 1963 vedúcou predajne bola Anna Gerberyová. Obchodným zariadením bola drevená baráková budova. Neskôr určitý čas vedúcimi predajne boli Jozef Štefanisko a Irena Kopčíková.
Najdlhšie obdobie, t. j. v rokoch 19641994 vedúcou predajne Rozličný tovar, ktorú riadila Jednota SD Svidník, bola Anna Štefanisková. Prvým súkromným obchodníkom v roku 1994 sa stal Vasiľ Dubivský.
V letnom a zimnom období obcou prechádza veľa turistov, ktorí idú po stopách spomínaného I. Československého armádneho zboru a tankovej brigády. Obdivujú krásu prírody, zbierajú lesné plody a huby. Návštevníkov priťahujú aj exponáty Vojenského múzea vo Svidníku z druhej svetovej vojny a história obcí z Údolia smrti.
Školstvo
V 19. storočí existovali v našich podmienkach tri druhy škôl: štátne, obecné a cirkevné. Štátne školy v plnej miere slúžili idei maďarizácie. Učitelia boli nútení rozprávať, učiť a komunikovať so žiakmi aj mimo školy len v maďarskom jazyku, aj nad činnosťou obecných a cirkevných škôl dohliadal štát. Ani jeden z typov škôl nebol povinný a zväčša sa vyučovalo len v zimnom období, keď na poľnohospodárstve bolo menej práce.
Z prvej zistenej písomnej zmienky školskej správy Šarišskej župy v roku 1896 vyplýva, že vtedy bola v obci cirkevná škola, na ktorej bol učiteľom rodák z Medvedieho Peter Gajdoš. Pre zaujímavosť uvádzame časť správy o ňom, kde sa píše: "Okrem 4 tried meštianskej školy iné vzdelanie nemá. Okrem ruského rodného jazyka vie čítať a písať aj po slovensky a maďarsky. Je učiteľom – kantorom". Ľudová škola tu bola založená v roku 1922.
Od roku 1925 ako učiteľ pôsobil v obci Štefan Javorský. V rokoch 1930-1937 založil detský spevácky zbor, s ktorým okrem vystúpení v obci, sa zúčastňoval aj na súťažiach v Medzilaborciach a Stropkove, čím sa stal známy po celej Makovici.
V rokoch 1934-1935 v škole učil Vasiľ Pichanič, absolvent Gréckokatolíckeho ruského učiteľského seminára v Prešove. Neskôr odišiel na Podkarpatskú Rus, učil v obci Dovhe, odkiaľ odišiel na front a pod mestom Voronež údajne padol. Po vojne bol vyhlásený za nezvestného. Potom v obci učili učitelia Kuzmiak a Mamrilla. Do roku 1945 škola mala názov gréckokatolícka ľudová škola. V čase druhej svetovej vojny, počas frontových bojov škola neexistovala, lebo obyvateľstvo obce bolo evakuované. Po oslobodení sa zmenil aj jej názov na Štátna ruská ľudová škola.
Lee Cheol-ha
Lee Cheol-ha (kórejsky 이철하 * 12. september 1970, Soul) je juhokórejský filmový režisér.
Nižná Pisaná
Školstvo
Prvým povojnovým učiteľom a riaditeľom školy sa stal Ivan Sučka, ktorý sa neskôr stal predsedom prvého Okresného národného výboru vo Svidníku. V ďalších rokoch v obci učili títo učitelia: Dunčák, Volčko, Dutko, Rusinko, Helena Pidaná, Anastázia Fedorková-Pichaničová a Grocká. Od školského roku 1957/58 sa vyučovalo v novej škole. Posledným učiteľom v obci bol Šveda.
Roku 1974 bola základná škola s ročníkmi 1.-4. pre nízky počet zrušená. Deti z obce začali navštevovať školu v Kružlovej. Väčšina detí z obce navštevuje základné školy vo Svidníku.
Carrie (film)
Carrie je jeden z najúspešnejších filmov režiséra Briana De Palmu z roku 1976 v hlavnej úlohe so Sissy Spaceková ako Carrie, ktorá bola v roku 1977 nominovaná na Oscara za hlavnú úlohu vo filme.
Predstaviteľka pološialenej matky, náboženskej fanatičky, ktorá psychicky terorizuje svoju dcéru Carrie, Piper Laurie bola nominovaná v kategórii „Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe“.
Film je adaptáciou románu Stephena Kinga "Carrie", ktorou začal svoju viac ako úspešnú kariéru autora hororov.
Poustka
Poustka môže byť:
Krajské zriadenie
Krajské zriadenie je administratívne členenie štátu založené primárne na územných jednotkách nazývaných kraj. Označuje sa tak najmä:
Virginia (grófstvo Cavan)
250px|thumb|Virginia Virginia (ír. Acadh an Iúir) je mesto vo východnej časti Írska, v grófstve Cavan. Žije tu 4393 obyvateľov (2016).
Leží v juhovýchodnej časti grófstva, pri vtoku rieky Blackwater do jazera Lough Ramor. Je lokalizované na križovatke cesty I. triedy č. N3 a regionálnych ciest č. R178, R194 a R195, juhovýchodne od Cavanu a  severozápadne od Kells.
Mesto bolo založené začiatkom 17. storočia ako zastávka dostavníkov na trase Dublin - Enniskillen, a bolo pomenované podľa anglickej kráľovnej Alžbety I. Virginia je strediskom farmárstva a mliekárenského priemyslu, tunajšia mliekáreň je súčasťou koncernu Glanbia a produkuje sušené mlieko a smotanu pre spoločnosť Baileys.
Angus Deaton
Angus Deaton (* 19. október 1945, Edinburgh, Spojené kráľovstvo) je britský mikroekonóm.
Pochádza zo škótskeho Edinburghu, kde tiež študoval, v štúdiách pokračoval v Cambridgi. Pracoval na univerzite v Bristole a na Princeton University, kde prednáša od roku 1983.
V roku 1980 sa prvýkrát preslávil vďaka svojej teórii AIDS (Almost Ideal Consumer System, slovensky Takmer ideálny spotrebiteľský systém). Ďalej sa tiež zaslúžil o metodológiu v klasifikácii chudoby.
Česko-slovenská hokejová liga 1975/1976
Sezóna 1975/1976 bola 33. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom I. liga. Majstrom sa stalo družstvo Kladna. Zostúpilo družstvo Ingstav Brno. V nasledujúcej sezóne ho nahradilo družstvo TJ Gottwaldov.
Baráž o I. ligu
Posledný zápas sa hral v Prahe.
Skalná
Skalná môže byť: