cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vodná energia
Vplyv vodných elektrární na životné prostredie
Keď v priehradnom jazere dochádza k záchytu živín (hnojív) vždy to má za následok zvýšenú eutrofizáciu (zníženie obsahu kyslíka vo vode) nádrže. Toto môže spôsobovať rýchlejší rast rias alebo iných vodných rastlín. Zvýšená produkcia organickej hmoty v jazere môže ovplyvniť anerobné procesy ako sú nedostatok kyslíka vo väčších hĺbkach jazera. Vo všeobecnosti sú plytké jazerá s veľkou plochou vo väčšom riziku z hľadiska eutrofizácie, pretože zásoba kyslíka vo väčších hĺbkach je úmerne obmedzená plochou jazera. V hlbokých úzkych jazerách, s pravidelnou cirkuláciou vody, je zvyčajne dostatok kyslíka vo väčších hĺbkach na to, aby dochádzalo k recyklácii ku dnu klesajúcej organickej hmoty. Odparovanie môže taktiež spôsobovať koncentráciu živín vedúcu k k eutrifizácii. V tropických oblastiach má pôda nízky obsah humusu, čo v kombinácii so sezónnymi variáciami zrážok môže spôsobovať značnú eróziu. Transport erodovaných sedimentov sa zastaví a ukladá sa v priehradnom jazere, čo si vyžaduje častejšie čistenie a zvýšené náklady na prevádzku. Vybudovanie priehradného jazera má za následok zastavenie prenosu živín do dolnej časti rieky a ovplyvnenie biologickej produkcie nielen v rieke, ale v celej oblasti často siahajúcej až do mora. Vo svete existuje viacero príkladov takého dopadu veľkého vodného diela na život v riekach. Zmeny úrovne vodnej hladiny, ku ktorým dochádza pri prevádzke vodných diel, majú za následok aj zmeny zloženia rybných druhov. Umelé vodné nádrže zvyčajne obsahujú menšie množstvo vodných organizmov ako prírodné jazerá. Zmeny v dolných tokoch riek za priehradnými jazerami sú vyvolané hlavne zmenami prenosu živín. Zatopenie veľkého územia, ku ktorému dochádza pri výstavbe vodnej nádrže vyvoláva tlak na migráciu zvierat z tejto oblasti, v prípade keď je ešte kam migrovať. Avšak v mnohých prípadoch zaplavením veľkých území je mnoho organických druhov v postihnutej oblasti zlikvidovaných. Väčšinou je len veľmi ťažké predvídať k akým zmenám môže pri zaplavení dochádzať. Nielen zaplavenie oblasti ale aj konštrukčné práce, doprava a hluk počas výstavby majú negatívny vplyv na živočíchy.
Záber pôdy
Klíma
Prietokové pomery
sú ovplyvnené, ale nie je to len nepriaznivý vplyv, lebo vodné diela zvyšujú ochranu pred povodňami a zvýšený odtok v zime zabraňuje zimným povodniam a zabránením vymŕzania koryta pomáha udržiavať život v riekach.
Rekreačná plavba
je na väčšine našich tokov možná len počas krátkej časti roka so zvýšenými prietokmi. Pri energetickej prevádzke je však možné na požiadanie napríklad športovcov upraviť režim odtokov tak, že časti riek sú splavné aj v čase nízkych prirodzených prietokov.
Náhrada výroby elektrickej energie za klasické zdroje je najdôležitejším kladným vplyvom vodných elektrární na životné prostredie. Ľudstvo by totiž nespotrebovalo menej elektrickej energie, keby vodné elektrárne neboli, len by sa táto musela vyrobiť iným, menej ekologickým spôsobom. Na výrobu 1 MWh elektrickej energie sa v tepelnej elektrárni musí spáliť 1,1 tony (veľmi kvalitné hnedé uhlie) až 1,5 tony hnedého energetického uhlia a tým sa prejavia aj všetky nepriaznivé dôsledky spaľovania. Zníženie spotreby fosílnych palív zabezpečujú akumulačné a prečerpávacie vodné elektrárne už samotnou svojou existenciou. Elektrizačná sústava totiž musí nielen pokrývať premenlivé zaťaženie v priebehu dňa, ale musí byť aj pripravená riešiť havarijné výpadky zdrojov. Vodné elektrárne sú vždy pripravené okamžite začať vyrábať, ale v tepelných elektrárňach na to, aby boli pripravené dodať elektrinu aspoň vo vyhovujúcich časoch, musia byť turbíny predhriate a v kotloch sa musí kúriť, aj keď tieto zdroje práve nevyrábajú nič. Hovorí sa tomu teplá záloha. Takže tepelná elektráreň spotrebováva palivo aj v čase, keď nič nevyrába. Odhaduje sa, že na 1 MW teplej zálohy sa spotrebuje až 1 000 ton paliva za rok.
Vodné elektrárne v elektrizačnej sústave
Úplne odpadajú problémy s dopravou primárneho energetického zdroja, aké sú pri doprave ropy, zemného plynu, uhlia alebo uránu, často na obrovské vzdialenosti. Veľkou prednosťou je predovšetkým to, že hydroenergetický potenciál máme tu u nás doma a jeho využívanie nie je závislé od svetových cien a zahraničnej situácie. Rozhodujeme o jeho využívaní (okrem vodných elektrární na hraničných tokoch) sami. Navyše je to zdroj neustále sa obnovujúci, a preto nevyčerpateľný, nemusíme sa obávať, že časom sa jeho zásoby budú zmenšovať, alebo cena neúmerne rásť.
Ekonomická stránka vodných elektrární
Dôležitá je ekonomická stránka výroby elektrickej energie vo vodných elektrárňach. Tie v porovnaní s inými zdrojmi majú veľmi nízke prevádzkové náklady, pretože odpadajú náklady na palivo, a pritom majú dlhú životnosť, ktorá vysoko prekračuje dobu návratnosti vložených investičných nákladov. V praxi to znamená, že počas životnosti vodnej elektrárne by sa museli po sebe vybudovať viac ako dve tepelné elektrárne s rovnakým inštalovaným výkonom, aby mali rovnakú dobu životnosti, a to by znamenalo viac ako dvojnásobné investičné náklady prvotnej investície.
Vodné elektrárne na Slovensku
Celkový inštalovaný výkon vodných elektrární v prevádzkovaný Slovenskými elektrárňami je 1 652,7 MW, čo tvorí približne 38 % z celkového inštalovaného výkonu Slovenských elektrární. Prietočné vodné elektrárne majú inštalovaný výkon 736,6 MW a prečerpávacie vodné elektrárne 916,4 MW (Čierny Váh 734,4 MW, Liptovská Mara 98 MW, Dobšiná 24 MW, Orava 21,75MW a Ružín 60 MW). Skutočne využitý hydroenergetický potenciál SR je na úrovni 57,5 %.
Heller
Heller môže byť:
Bellefontaine (Manche)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charles Sanders Peirce
Charles Sanders Peirce (* 10. september 1839, Cambridge, Massachusetts – † 19. apríl 1914, Milford, Pensylvánia) bol americký filozof, logik, jeden zo zakladateľov (hlavný inšpirátor) pragmatizmu, ktorý sa zrodil z diskusií v tzv. metafyzickom klube v Cambridgi. Peircove myšlienky boli inšpiratívne v mnohých odboroch: epistemológia, metafyzika, semiotika. Peircove myšlienky (po uverejnení jeho zobraných spisov) zasiahli veľmi silno do diskusie v hermeneutike, analytickej filozofii, frankfurtskej škole. Výrazne ovplyvnil Maxa Benseho.
Mičinské travertíny
Mičinské travertíny sú národná prírodná pamiatka v oblasti CHKO Poľana.
Charles Sanders Peirce
Tvrdí, že pevné presvedčenie je presvedčenie, o ktorom vieme, že konanie v ňom implikované umožňuje uspokojenie našich prianí.
Theria
Theria môže byť:
Mičinské travertíny
Nachádzajú sa v katastrálnom území obce Čerín v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené či novelizované v rokoch 1979, 1992 na rozlohe 3,8320 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Saint-Myon
Saint-Myon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1410 Margret
1410 Margret je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil Karl Wilhelm Reinmuth 8. januára 1937.
Tool
Tool môže byť:
Select (časopis)
Select bol britský časopis, ktorý vychádzal v 90. rokoch 20. storočia. Zaoberal sa hudbou, hlavne žánrom britpop. Začal vychádzať v októbri 1990 a skončil o dekádu neskôr, v roku 2000.
Cryptoclidus
Cryptoclidus je vyhynutý rod dlhokrkých plesiosaurov, ktorý sa pomerne hojne vyskytoval pred 160 až 165 miliónmi rokov v období strednej jury na území dnešného Anglicka, Ruska a Južnej Ameriky. Dosahoval dĺžku približne 4 metre. Zahŕňa 2 druhy a je jedným z viac než poltucta rodov, ktoré tvoria čeľaď Cryptoclididae.
Charakteristika
Hoci bol Cryptoclidus podobne ako iné plesiosaury prispôsobený životu v moriach, predpokladá sa, že dokázal vychádzať na súš. Na súši bol veľmi nemotorný, ale vo vode patril medzi šikovných plavcov. Používal všetky štyri plutvy ako veslá na plávanie a malú hlavu vyrastajúcu z dlhého krku na chytanie potravy (húfy rýb a hlavonožce s mäkkým telom podobné kalmarom). Mal až 100 dlhých, ostrých zubov, o ktorých sa predpokladá, že ich využíval na presievanie bahna na morskom dne, z dôvodu hľadania skrytých živočíchov.
Pavol VI.
Mladosť
Narodil sa v dedine Concesio pri Brescii, ako druhý syn v rodine váženého advokáta, obchodníka, vydavateľa a šéfredaktora katolíckeho denníka Il cittadino di Brescia. Pápežova matka bola hlboko veriaca žena, ktorá chodila každý deň na sväté prijímanie.
Takmer celé detstvo prežil na vidieku. Začal študovať na jezuitskom gymnáziu v Brescii, ktoré však musel pre chorobu opustiť. Ďalšie vyučovanie absolvoval súkromne, maturitu zložil v roku 1916 na prísnom gymnáziu Arnaldo da Brescia. Aj v kňazskom seminári v Brescii začal študovať ako externista. Býval v rodičovskom dome.
Kňaz
Za kňaza bol vysvätený 29. mája 1920. Primície mal na ďalší deň v kostole Santa Maria delle Grazie v Brescii. Hneď po vysviacke ho diecézny biskup poslal študovať do Ríma na pápežskú univerzitu Gregoriana. Súčasne študoval aj na štátnej univerzite. Po čase ho prijali do pápežskej akadémie pre diplomatov, ktorá sa vtedy volala Accademia dei Nobili ecclesiastici (Akadémia cirkevných šľachticov). Po skončení štúdia ho vyslali ako nunciovho tajomníka do Varšavy. Z obavy o jeho zdravie ho po šiestich mesiacoch povolali späť do Ríma.
Od roku 1922 pôsobil v pápežskom štátnom sekretariáte, 13. decembra 1937 sa stal asistentom štátneho tajomníka a v novembri 1954 bol vymenovaný za štátneho podtajomníka.
Pontifikát
Za pápeža bol zvolený, ako umiernený pokrokár, 21. júna 1963, po jednom z najkratších konkláve v dejinách cirkvi. Už v roku 1964 vykonal ako pápež prvú pútnickú cestu do Svätej zeme, kde sa 5. januára stretol s carihradským ekumenickým patriarchom Athenagorasom I., čo bolo historicky veľmi dôležité stretnutie z pohľadu ekumenizmu. V záujme ekumenizmu usporiadal tiež stretnutie s arcibiskupom canterburským Michaelom Ramseyom v Ríme 24. marca 1966, opätovne s ekumenickým patriarchom Athenagorasom I. najprv 25. júla 1967 v Istanbule a potom 26. októbra 1967 v Ríme.
Pavol VI. okrem cesty do Svätej zeme absolvoval aj iné pastoračné cesty. Navštívil Filipíny, Austráliu, Indonéziu, Samou, Hongkong, Irán a Srí Lanku. Jeho neobyčajné cesty do Indie, do OSN v New Yorku vzbudili pozornosť svetovej verejnosti. Medzi novinármi ho nazývali Flying Paul (Lietajúci Pavol).
Pavol VI. zrušil index zakázaných kníh a názov Svätého ofícia zmenil na Kongregáciu pre náuku viery. (Sväté ofícium bolo následníkom stredovekej inštitúcie pre inkvizíciu.)
V zahraničnej politike bol pokračovateľom mierovej koexistencie Jána XXIII. Rozhodol sa pokračovať v Druhom vatikánskom koncile, ktorý prerušila smrť Jána XXIII. Aj keď s veľkou opatrnosťou, ale chcel pokračovať v zbližovaní sa s východným blokom v intenciách svojho predchodcu.
Blahorečenie
Pápež František v piatok 9. mája 2014 rozhodol o blahorečení Pavla VI., ktoré sa uskutočnilo v nedeľu 19. októbra 2014. Jeho pozostatky neexhumovali, ako relikvia slúžili stopy krvi na odeve Pavla VI., ktoré na ňom ostali po pokuse o atentát na pápeža v Manile 27. novembra 1970. Počas blahorečenia mal pápež František oblečené zlaté rúcho, ktoré dostal Pavol VI. k osemdesiatym narodeninám a použil aj jeho biskupskú palicu a kalich. Jeho spomienka sa v Katolíckej cirkvi slávi 26. septembra.
Kanonizácia
Dňa 13. decembra 2017 komisia teológov potvrdila ďalší zázrak na príhovor Pavla VI. Zázrak sa týkal narodenia zdravého dieťaťa v 26. týždni tehotenstva aj napriek prasknutiu placenty v 13. týždni tehotenstva a veľmi rizikovému tehotenstvu. Matka sa rozhodla dieťa donosiť a svoje tehotenstvo zverila príhovoru Pavla VI.
Členovia Kongregácie pre kauzy svätých na zasadnutí 6. februára 2018 tento zázrak potvrdili.
Pápež František 6. marca 2018 podpísal dekrét o svätorečení Pavla VI., ktorým zázrak uznal. Jeho kanonizácia bola v nedeľu 14. októbra 2018 vo Vatikáne.
Kašperské Hory
Kašperské Hory sú mesto v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji.
1. januára 2012 tu žilo 1 483 obyvateľov, z toho 729 mužov a 754 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,7 roka (muži 40,4 roka, ženy 45,0 roka).
Ifis
Ifis alebo Ífis (starogr. Ἶφις – Ifis, ) môže byť v gréckej mytológii:
Matematický jazyk
Matematický jazyk je množina všetkých matematických termínov a symbolov a konečná množina gramatických pravidiel. Termíny označujú matematické objekty, operácie s matematickými objektami a relácie medzi matematickými objektami.
La Croix-aux-Bois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Going Under
„Going Under“ je skladba americkej rockovej skupiny Evanescence. Bola vydaná dňa 9. septembra 2003 ako druhý singel z ich debutového albumu Fallen. Zložili ju Amy Lee, David Hodges a Ben Moody. Producentom bol Dave Fortman.
La Croix-aux-Bois
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 116 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Going Under
Skladba obsahuje okrem iných vplyvy rocku a metalu a medzi hlavné hudobné nástroje použité v skladbe patria bicie a gitary spolu so sopránom Amy Lee. Hudobné video režíroval Philipp Stölzl a natáčané bolo v máji 2003 v Nemecku.
Kompozícia
Podľa hudobnej publikácie od Alfred Music Publishing na webstránke Musicnotes.com je „Going Under“ rocková, alternatívna metalová, gotická rocková, hard rocková a chamber popová skladba nahraná v bežnom takte s pomalým a voľným tempom 84 úderov za minútu. Skladba je napísaná v tónine H mol, pričom vokálny rozsah Amy Lee sa pohybuje od E3 to D♯5.
NGC 3867
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Hole (hudobná skupina)
Hole bola americká rocková skupina, v ktorej od roku 1989 do roku 2002 hrali Courtney Love, Eric Erlandson, Melissa Auf der Maur a Patty Schemel.
Útoky na kasárne mierových síl v Bejrúte
right|thumb|300px|Dym stúpajúci z trosiek kasární v [[Bejrúte]] Bombové útoky na kasárne mierových síl v Bejrúte sa uskutočnili 23. októbra 1983. Išlo o dva veľké samovražedné atentáty namierené proti sídlam amerických a francúzskych mierových síl umiestnených v Bejrúte po skončení Libanonskej vojny v roku 1982. Útoky si celkovo vyžiadali 307 obetí, z tohto počtu 241 mŕtvych tvorili americkí a 58 francúzski vojaci. Páchatelia neboli nikdy jednoznačne identifikovaní.
Pozadie útokov
Po izraelskej invázii v r. 1982 boli do Libanonu poslané medzinárodné mierové sily, ktoré mali dohliadať na sťahovanie porazených jednotiek Organizácie za oslobodenie Palestíny. Najväčšie kontingenty poslali do Libanonu Spojené štáty (1800 vojakov), ktoré si svoje ústredie založili na Bejrútskom medzinárodnom letisku na južnom predmestí Bejrútu a Francúzsko (1500 vojakov) s ústredím v západnom Bejrúte. Tieto vojenské jednotky však miestne, prevažne šiítske moslimské obyvateľstvo vôbec nevnímalo pozitívne a považovalo ich "len za ďalšiu frakciu v Libanonskej vojne, ktorá navyše stála na strane Izraela a vládnucej kresťanskej menšiny". Nenávisť miestneho obyvateľstva vzrástla po niekoľkých incidentoch, pri ktorých americké mierové sily zabili nevinných moslimských civilistov.
Proti Američanom v Libanone pribúdali útoky a už 18. apríla 1983 bol spáchaný atentát proti americkej ambasáde v Bejrúte, ktorý si vyžiadal vyše 60 mŕtvych.
Podľa niektorých analytikov však hlavná motivácia k útokom nepramenila ani tak z odporu miestneho obyvateľstva voči cudzím vojakom v ich krajine, ale bola skôr odvetou šiítskych islamistov za americkú podporu Iraku počas Iránsko-irackej vojny. right|thumb|Budova kasárne amerických mierových síl pred útokom
Útoky
23. októbra 1983 okolo 6:20 ráno v areáli Bejrútskeho medzinárodného letiska prerazil žltý kamión ostnatý drôt obklopujúci pozemok, na ktorom ležala budova miestneho veliteľstva námornej pechoty USA. Kamión následne spravil okruh po otvorenom parkovisku, nabral rýchlosť, prerazil niekoľko ďalších zátarasov a vrazil priamo do vestibulu vnútri budovy. Strážne hliadky pred budovou nestihli reagovať. Samovražedný atentátnik odpálil v kamióne výbušniny, ktorých sila bola ekvivalentná výbuchu TNT. Obrovský výbuch štvorposchodovú budovu úplne zničil.
Len o dve minúty neskôr a ďalej podobný útok postihol kasárne francúzskych výsadkárov v západnom Bejrúte. Tam samovražedný atentátnik naviedol kamión naložený výbušninami do podzemnej garáže pod 8-poschodovou budovou kasárne.
Výbušný mechanizmus v kamiónoch tvorili pravdepodobne fľaše propánu, butánu alebo acetylénu uložené v blízkosti bližšie neznámej konvenčnej výbušniny. Táto kombinácia spôsobila extrémne ničivý efekt explózie založený na princípe amatérskej termobarickej bomby.
Prvý útok si vyžiadal celkovo 241 mŕtvych amerických vojakov, z toho bolo 220 príslušníkov námornej pechoty (mariňákov). To predstavuje najväčšiu stratu americkej armády v priebehu jedného dňa od Vietnamskej vojny a najväčšiu stratu americkej námornej pechoty od 2. svetovej vojny. Ide tiež o najväčší teroristický útok spáchaný proti Američanom v zahraničí vôbec. Pri útoku bolo ďalších 60 Američanov zranených.
Okrem spomínaných vojakov a dvoch atentátnikov zahynuli aj 6 civilisti (1 muž pri prvom útoku, žena a 4 deti pri druhom), celkový počet mŕtvych pri útokoch sa teda vyšplhal na 307, čo ho robí jedným z najhorších teroristických útokov na svete.
right|thumb|Záchranárske práce po útoku
Pátranie po páchateľoch a následky
K zodpovednosti za útok sa prihlásilo niekoľko šiítskych militantných skupín, medzi nimi napr. aj Organizácia Islamský džihád, ktorá sa k útokom na americké ciele v Libanone prihlasovala pravidelne, či dovtedy neznáme Slobodné islamské revolučné hnutie, ktoré identifikovala atentátnikov ako 26 ročného Abu Mazena a 24 roč. Abu Sijaana. Kto konkrétne však za touto a ďalšími prihlásenými organizáciami skutočne stál nie je dodnes jasné, keďže vo všetkých prípadoch išlo o anonymné telefonáty. Americká vláda sa domnieva, že mohlo ísť o milície, z ktorých sa neskôr vytvorilo hnutie Hizballáh. Dva roky po útokoch obvinila jedného zo zakladateľov Hizballáhu, Imada Mughniyaha že útok zorganizoval. Ten nebol nikdy chytený a bol zabitý bombou v aute v Sýrii 12. februára 2008. Podľa niektorých sa na zorganizovaní útoku podieľala tiež Sýria či Irán. Pre všetky tieto obvinenia však dodnes neboli predložené akékoľvek relevantné dôkazy, Hizballáh, Irán aj Sýria akýkoľvek podiel rázne popierajú.
Ako odplatu za útoky uskutočnilo Francúzsko niekoľko leteckých náletov na pozície domnelých páchateľov v Libanone. Američania oficiálne žiadne vojenská odvetné opatrenia neurobili, no 8. marca 1985 v Bejrúte vybuchla pred domom prominentného šiítskeho klerika šejka Mohammada Hussein Fadlallaha, tiež obviňovaného za útok, veľká nálož. Útok si vyžiadal 80 obetí a bolo preukázané, že bol sponzorovaný od CIA, pravdepodobne ako odveta za útoky na kasárne.
Teroristické útoky z 23. októbra 1983 viedli okrem iného aj k urýchleniu stiahnutia medzinárodných mierových síl z Libanonu. Poslední americkí vojaci opustili Libanon už vo februári 1984, zvyšok mierových síl odišiel v apríli toho istého roka.
NGC 3868
NGC 3868 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 23. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Živorodé (Metatheria a Eutheria)
Živorodé  (iné názvy: živorodé cicavce , živorodce , maternicovce ; lat. Theria  alebo staršie Eutheria v širšom zmysle ) sú veľký taxón cicavcov. Ak má priradenú taxonomickú úroveň, tak sa v závislosti od autora najčastejšie hodnotí ako podtrieda alebo infralégia alebo nadkohorta.
Charakteristika
Charakteristickým spoločným znakom je živorodosť, ide o skutočnosť, že celý vývoj embrya z vajca prebieha v tele matky. Tým je zárodok chránený ako pred predátormi, tak napríklad pred nízkou vonkajšou teplotou, pri ktorej by vývoj nemohol uspokojivo prebehnúť. Na druhej strane je živorodosť pre matku náročnejšia a obmedzuje počet potomkov. Živorodosť ako taká však nie je obmedzená len na cicavce a ich podtriedu živorodé, ale vyskytuje sa aj u iných živočíchov (niektoré plazy, ryby a iné) a v trochu odlišnom význame aj u rastlín.
Okrem živorodosti charakterizujú živorodé ešte ďalšie spoločné znaky, ktoré však môžu byť u niektorých druhov redukované.
Taxonómia
Systém živorodých (Theria) sa líši v závislosti od autora a zdroja. Nasledujú príklady.
Vaughan et al. (2000)
Zaradenie v systéme cicavcov: Živorodce (Theria) sú podtrieda triedy cicavce (Mammalia).
Vnútorné delenie: podtrieda Theria:
McKenna and Bell (1997)
Zaradenie v systéme cicavcov:
Vnútorné delenie: nadkohorta Theria:
Luo et al. (2002)
Táto klasifikácia používa iba kladistický systém, t.j. nemá taxonomické úrovne.
Zoznam chemických prvkov podľa protónového čísla
Toto je zoznam chemických prvkov zoradených podľa protónového čísla.
Smolník
Smolník môže byť:
DirectX
DirectX [] je zbierka API pre multimediálne aplikácie (najmä počítačové hry), bežiace na platforme Microsoft Windows. Tieto API pokrývajú takmer celú multimediálnu oblasť.
Väčšina počítačových hier s API DirectX na platforme Microsoft Windows používa DirectX 11.
Najpoužívanejšou API je DirectX 9, ktorá bola uvedená s operačným systémom Windows XP Service Pack 2. Project Wine, vrstva kompatibility medzi operačným systémom Windows a inými operačnými systémami, ako je GNU/Linux alebo BSD, obsahuje túto API. Taktiež Xbox 360 používa DirectX 9.0c, najnovšia verzia API DirectX 9.
Najnovšou verziou je DirectX 12. Táto verzia bola uvedená v operačnom systéme Windows 10 a v hernej konzole Xbox One.
Ruapehu
Ruapehu (maor. hlučná diera) je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa 40 km juhozápadne od južného brehu jazera Taupo. Je to zároveň najvyššia hora Severného ostrova a najväčšia aktívna sopka na Novom Zélande. Je súčasťou národného parku Tongariro a obľúbenou destináciou lyžiarov, turistov a horolezcov.
Kniha Judita
náhľad|Judita odrezáva hlavu Holofernesovu ([[Caravaggio)]] Kniha Judita (iné názvy: Kniha Juditina, Judita, Judit; skratka Jdt) je deuterokanonická kniha Starého zákona, ktorej hlavnou postavou je Judita (Judit - hebr. Júdit).
Ruapehu
Vek hornín je datovaný na 200 000 rokov. Masív je tvorený prevažne andezitovými horninami. Posledná erupcia sa odohrala v októbri 1997, sopka eruptovala s malými prestávkami od roku 1950 (prevažne malé explozívne erupcie s občasným výskytom lahárov a lávových prúdov. Väčšie erupcie (spojené aj s devastáciou okolia) nastali 11. januára 1995 a 16. júna 1996.
Hora je známa aj vrtochmi počasia, všetci návštevníci sú upozorňovaní na nutnosť vybavenia základnými prostriedkami na prežitie. Časté zmeny počasia využívajú aj vojaci pri tréningoch prežitia.
Kniha Judita
Kniha Judita je vlastne historický román (nie je však opisom historickej udalosti) z 2. stor. pred Kr. (obdobie Machabejcov) s národným a náboženským zameraním. Kniha patrí medzi deuterokanonické knihy. Zachovala sa iba v gréckom preklade. Pôvodný hebrejský text knihy sa nezachoval, text je známy z gréčtiny. Neskôr bola prepracovaná aj do hebrejčiny.
Obsah
Kniha opisuje obdobie, keď babylonský generál Holofernes napadol Izrael v mene Nabuchodonozora. Príbeh sa odohráva pri obliehaní mesta Betulia (Betúlia). (Nie je jasné, ktoré reálne mesto sa tým myslí, možno Jeruzalem.) Judita sa podujme oslobodiť svoj národ v mene Božom. Je to mladá múdra, zbožná, odhodlaná vdova. Musí zvíťaziť nad pochybnosťami židovského národa i nad Holofernesom. V meste je nedostatok vody a potravín. Judita sa vyparádi, do košíka vloží dary a sama ide za Holofernesom do tábora. Vojsko ju pustí. Holofernesa okúzli a získa si jeho dôveru. Pravidelne vychádza za tábor so zámienkou, že sa ide modliť. Presvedčí Holofernesa, že Židia začnú jesť potraviny obetované Bohu a tým zhrešia a vtedy Boh prestane ochraňovať Židov. Vtedy bude vhodná chvíľa zaútočiť na mesto. Na tretí deň Judita opije Holofernesa a odsekne mu hlavu. V košíku si odnáša jeho hlavu zakrytú šatkou. Ráno obyvatelia Betulie zaútočili na obliehateľov. Tí bez veliteľa v zmätku utekajú.
Hole
Hole môže byť:
Kniha Judita
Obsah
Judita je oslavovaná ako hrdinka. Zachránila Jeruzalem a celé Judsko.
Paul Heaton
Paul Heaton (* 9. máj 1962, Bromborough, Cheshire, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglický hudobník. Na začiatku 80. rokov založil skupinu The Housemartins, ktorej členom bol až do jej zániku v roku 1988. Neskôr spoločne s Daveom Hemingwayom založil skupinu The Beautiful South, v ktorej pôsobil do roku 1997.
V roku 2001 vydal pod menom Biscuit Boy (a.k.a Crackerman) album Fat Chance, 7. júla 2008 vydal svoj druhý sólo album The Cross Eyed Rambler.
Miroslav Petříček
Miroslav Petříček jr. (* 21. február 1951, Praha) je český filozof, žiak Jana Patočky.
Pôsobí na Ústave filozofie a religionistiky Filozofickej fakulty Karlovej univerzity, špecializuje sa na francúzsku súčasnú (postmodernú) filozofiu a vzťahy medzi filozofiou a umením. Taktiež pôsobí ako prekladateľ z francúzštiny. Vydal niekoľko publikácii a do češtiny preložil napr. dílo Viditelné a neviditelné Maurice Merleau-Pontyho.
Rajmund z Peňafortu
Svätý Rajmund z Peňafortu OP (* 1175/1180 – † 6. január 1275) bol španielsky dominikán a svätec.
Belval (Manche)
Belval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Rajmund z Peňafortu
Životopis
Narodil sa v malom meste Vilafranca del Panadés neďaleko katalánskeho mesta Barcelona okolo roku 1175. Študoval v Barcelone a tiež na univerzite v Bologni, kde získal doktorát aj z civilného aj z cirkevného práva. V rokoch 11951210 vyučoval cirkevné právo. V roku 1210 sa presťahoval do Bologne, kde zostal do roku 1222 vrátane troch rokov, v ktorých mal na starosti katedru cirkevného práva na univerzite. Bol kaplánom pápeža Alexandra IV., a spovedníkom kráľa Jakuba I. Aragonského.
Zohral dôležitú rolu pri zakladaní rehole mercedárov. Podnecoval a pomáhal Petrovi Nolaskovi pri získavaní povolenia na založenie rehole od kráľa Jakuba I. Aragonského. Pri návrate do Barcelony v roku 1222, vstúpil do rehole dominikánov.
Belval (Manche)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rajmund z Peňafortu
Životopis
thumb|left|Hrobka Svätého Rajmunda. Barcelonská katedrála.
Belval (Manche)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rajmund z Peňafortu
Životopis
Keď sa pápež Gregor IX. dozvedel o Rajmundových výborných schopnostiach v oblasti cirkevného práva, zavolal si ho v roku 1230 do Ríma, aby mu pomohol zostaviť a kodifikovať Kódex kánonického práva. Kánonické práva, ktoré boli doteraz vydávané v mnohých dokumentoch, mali byť teraz zorganizované do jedného vydania. Boli to dokumenty najmä z predošlých 100 rokov, od vzniku Graciánskeho dekrétu, keď boli vydávané pápežské dekréty, ktoré sa venovali predovšetkým cirkevnému právu. Pápež, potešený Rajmundovou usilovnou prácou, vyhlásil bulou v roku 1231 nový dokument, ktorý je určený profesorom a študentom v Paríži a Bologni. Zároveň nariadil, že Rajmundova práca sama o sebe má byť považovaná za smerodajnú a mala by byť používanou na školách. Jeho zbierka kánonického práva, známa ako Liber extra alebo Decretales Gregorii IX. sa stala štandardom na takmer 700 rokov. Keď Rajmund dokončil svoju prácu, pápež ho chcel menovať za tarragonského arcibiskupa, ale on odmietol túto poctu. Rajmund potom pokračoval v písaní diela o spovedi Summa casuum, ktoré bolo veľmi často považované za smerodajnú prácu na túto tému. Kódex kánonického práva bol napokon plne kodifikovaný v roku 1917.
Rajmund sa v roku 1236 vrátil na Pyrenejský polostrov. Nemohol však dlho zostať v ústraní, pretože už v roku 1238 ho menovali za generálneho predstaveného rehole dominikánov, ktorým bol až do roku 1240, keď rezignoval. Počas svojho úradu zrevidoval konštitúcie dominikánskeho rádu. Keď dosiahol šesťdesiat rokov, utiahol sa do Barcelony.
Belval (Manche)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rajmund z Peňafortu
Životopis
Tam sa jeho hlavným cieľom stal apoštolát medzi Židmi a Maurmi a pre tento účel zariadil, aby sa hebrejčina a arabčina vyučovala na školách, ktoré mali na starosti dominikáni. Taktiež vyzýval Tomáša Akvinského, aby napísal jeho dielo Summa contra Gentiles.
Mal veľký vplyv na kráľa Jakuba I. Aragonského a presvedčil ho, aby zvolal verejnú dišputu týkajúcu sa židovstva a kresťanstva, medzi gironským rabínom Moše ben Nachmanom (Nachmanidom) a pokrsteným Židom z Montpellieru, ktorý sa stal dominikánom, Pablom Christianim. V tejto debate, ktorá sa konala 20.27. júla 1263 v kráľovskom paláci v Barcelone, za prítomnosti kráľa a vyššieho kléru, zaujal Rajmund dôležitú úlohu. Bol na čele prítomných teológov a so zvolením kráľa ponechal rabínovi úplnú slobodu prejavu. Rajmund len Nachmanidovi naznačil, že by si mal dať pozor na rúhanie proti kresťanstvu, na čo mu Nachmanides odpovedal, že vie, čo vyžaduje slušné správanie. Na židovský šabat, keď sa debata blížila ku koncu, kráľ, spoločne s mnohými kazateľmi a ostatným duchovenstvom, navštívil synagógu. Tam Rajmund údajne predniesol kázeň o Najsvätejšej Trojici.
Patril medzi zakladateľov inkvizície v Katalánsku.
Rajmund zomrel 6. januára 1275 vo veku 95 alebo 100 rokov.
Uctievanie
Rajmund bol blahorečený pápežom Pavlom III. v roku 1542 a svätorečený pápežom Klementom VIII. 29. apríla 1601. Je pochovaný v barcelonskej katedrále. Je patrónom kanonikov a v Španielsku všetkých právnikov.
Jeho sviatok bol určený v hlavnom rímskom kalendári z roku 1671 na 23. januára. V roku 1969 bol presunutý na 7. januára, na deň, ktorý nasleduje po jeho smrti.
Interakcia hmotných objektov
Interakcia hmotných objektov je vzájomné pôsobenie hmotných objektov.
Základnými procesmi, z ktorých vzniká interakcia, sú: emisia častice a absorpcia častice.
Základné interakcie
V súčasnosti poznáme 4 základné typy interakcií hmotných objektov:
Vedci sa pokúšajú zjednotiť tieto interakcie pod tzv. teóriu všetkého. Zatiaľ sa podarilo zjednotiť slabú a elektromagnetickú, čím vznikla elektroslabá. Podľa súčasného Štandardného modelu má každá interakcia svoju nositeľku. V prípade gravitačnej to má byť gravitón, silnej jadrovej gluón, elektromagnetickej je to fotón a slabej jadrovej bozóny.
Saxon (hudobná skupina)
Saxon je britská heavymetalová hudobná skupina, ktorá vznikla roku 1976 v Bansley, South Yorkshire zo skupiny „Son Of a Bitch“. Ako líder novej vlny britského heavy metalu sa táto skupina dostala začiatkom 80. rokov medzi prvých 40 najúspešnejších skupín tohto žánru a okúsila úspech nielen v Európe, ale aj v Japonsku.
Hneď prvým albumom Saxon z roku 1979 sa táto skupina zapísala do hudobných dejín ako heavymetalová star. Saxon dodnes pravidelne koncertuje a vydáva albumy.
Antonín Hajn
Život
Od roku 1897 bol členom Radikálnej pokrokovej strany a začal vydávať stranícky týždenník, a neskôr denník Samostatnost. V rokoch 1905-09 redigoval aj stranícky časopis Pokroková revue. V rokoch 1908-1912 bol predsedom České strany štátoprávne pokrokovej, nástupkyne predchádzajúcej strany. V rokoch 1907-1911 bol členom rakúsko-uhorskej Ríšskej rady a v Čechách poslancom zemského snemu.
Počas prvej svetovej vojny bol činný v domácom odboji. V období vzniku Česko-Slovenska bol od 14. novembra 1918 do 15. apríla 1920 členom Revolučného národného zhromaždenia. Poslancom zostal aj v neskorších čs. parlamentoch, až do roku 1935.
Jeho brat, Alois Hajn, bol členom pokrokového hnutia mládeže, novinárom a členom Sociálno-demokratickej strany.
Osobnosť
Hajn bol jednou z významných osobností reformných Čiech konca 19. storočia. Zaujímal sa najmä o sociálne otázky. Bol jedným z vodcov študentského hnutia a neskôr radikálneho pokrokového hnutia.
Masaryk o Hajnovi
''Když jsem roku čtrnáct chtěl jet za hranice, to už jsem docela rozhodně počítal se Slovenskem. Ale abych měl jaksi plnou moc v tomto směru něco dělat, chtěl jsem vědět, co tomu říkají jiní poslanci a politikové, a sondoval jsem u nich. Mluvil jsem s Antonínem Hajnem za státoprávníky; Hajn byl hned a plně při věci a řekl mi, že má u generálního štábu známeho důstojníka, který by nám mohl nakreslit mapu příštího Slovenska z hlediska národnostního, strategického a tak. Opravdu mi pak přinesl mapu, na které byly nakřesleny příští hranice plavajzem; a naše dnešní hranice se kryjí skoro přesně s těmi na té mapě.'' (Karel Čapek - Hovory s T.G. Masarykem, Čs. spisovatel, Praha 1969, strana 104)
Sociálnodemokratická strana na Slovensku
Sociálnodemokratická strana na Slovensku môže byť:
NGC 3869
NGC 3869 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. marca 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Snežná diera
Snežná diera je národná prírodná pamiatka v správe príspevkovej organizácie Správa slovenských jaskýň.
Nachádza sa v katastrálním území obce Bôrka v okrese Rožňava v Košickom kraji na území Národného parku Slovenský Kras. Územie bolo vyhlásené v roku 1996. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
V roku 1995 sa spolu s ďalšími pamiatkami stala súčasťou Svetového dedičstva UNESCO pod názvom jaskyne Slovenského krasu a Aggteleckého krasu.
Cingulata
Cingulata je rad placentovcov zo skupiny slabozubce. Ich telo je kryté pancierom z kostených dosiek. Vyvinuli sa v Južnej Amerike, po spojení Južnej a Severnej Ameriky prenikli cez Panamskú šiju aj na sever, kde dodnes prežil druh pásavec deväťpásy (Dasypus novemcinctus).
Systém
rad Cingulata:
Saint-Nectaire
Saint-Nectaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brno-Černovice
Brno-Černovice je mestská časť štatutárneho mesta Brna nachádzajúca sa na východnom brehu rieky Svitavy. Pod názvom Černovice tiež katastrálne územie a do 16. apríla 1919 samostatná obec.
Mestská časť má rozlohu 629,41 ha, je tu evidovaných 48 ulíc a 1 593 adries.
Kejnice
Kejnice je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 111 obyvateľov, z toho 49 mužov a 62 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,7 roka (muži 44,1 roka, ženy 43,3 roka).
La Férée
La Férée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Teukros (syn Telamóna)
náhľad|Teukros autor:Sir William Hamo Thornycroft (1850 - 1925) Teukros je v gréckej mytológii syn salamínskeho kráľa Telamóna.
Storočná vojna
Storočná vojna bola v rokoch 1337 – 1453 vojna medzi Anglickom a Francúzskom, ktorej príčinou bol spor o nadvládu vo Flámsku a juhozápadnom Francúzsku a zámienkou neuznanie nástupníctva Eduarda III. na francúzsky trón. Skončila sa tak, že Angličania stratili všetky francúzske územia (ktoré pred vojnou vlastnili - Normanské vojvodstvo) okrem Calais a Normanských ostrovov.
Ester (biblická postava)
náhľad|Ester a Mordochaj (Aert de Gelder) Ester (perzské meno židovskej panny zvanej Hadasa) je hlavná postava Knihy Ester Starého zákona.
Židovka Ester je chovanica Mordochaja zo Susanu, ktorá sa stáva manželkou perzského kráľa Ahasvera (= Achašveroša = Xerxesa I., 5. stor. pred Kr.). Mordochajovi je aj prisúdené autorstvo.
Mordochaj odhalí sprisahanie proti kráľovi a tým zachráni kráľovi život. Kráľ mu za to dá malý dar. Mordochaj ale nechce pokľaknúť pred kráľovým vezírom Hámanom, lebo je presvedčený, že klaňať sa má iba Bohu.
Vezír Háman z pomsty navedie kráľa, aby dal vyvraždiť všetkých Židov. Napíše v kráľovom mene výnos, že v celej Perzskej ríši majú miestni ľudia vyvraždiť Židov v presne stanovený deň. Tento deň Háman stanovil lósom (lós = púrím).
Ester sa to dozvie, modlí sa a pôsti, a potom sa odváži ísť ku kráľovi (zvyk, že kráľovná a ostatní dvorania môžu ísť za kráľom, len keď ich on vyzve, inak riskujú život). Až vtedy sa kráľ dozvedá, že aj Ester je Židovka a že Mordochaj, človek, ktorý zachránil kráľa, je tiež Žid. Kráľ odsúdi Hámana a vezírom sa stane Mordochaj. Hámana obesia na šibenici, ktorú dal postaviť Mordochajovi.
Storočná vojna
Príčiny vojny
Anglicko a Francúzsko boli dve suverénne kráľovstvá, no anglickí králi mali ako feudum značnú časť francúzskych území, pretože keď svojho času normanský vojvoda Viliam Dobyvateľ porazil anglického kráľa Harolda II. v bitke pri Hastingse, ponechal si aj svoje dŕžavy vo Francúzsku. Francúzi potom o tieto územia v nasledujúcich storočiach zvádzali striedavo úspešné aj neúspešné vojny s Angličanmi. Storočná vojna bola konečným vyvrcholením týchto sporov.
Ester (biblická postava)
Mordochaj s kráľom napísali nový výnos, v ktorom dovoľujú Židom pomstiť sa na svojich nepriateľoch. Židia sa krvavo pomstia. Deň víťazstva je vyhlásený za deň radosti - Púrím.
Storočná vojna
Príčiny vojny
Ďalšou príčinou storočnej vojny bol aj spor oboch kráľovstiev o nadvládu nad dôležitým obchodným centrom, Flámskom. Pred začiatkom storočnej vojny mali v týchto sporoch prevahu Francúzi. V roku 1336, teda rok pred začiatkom vojny, dalo flámske knieža Ludvig pozatýkať všetkých anglických obyvateľov Flámska. Nasledovalo odvetné opatrenie zo strany Angličanov proti všetkým obyvateľom Flámska prevádzkujúcim obchod, zákaz vývozu anglickej vlny do Flámska a dovozu flámskych výrobkov do Anglicka, dôsledkom čoho vypuklo v krajine ľudové povstanie pod vedením Jacoba van Artelvede, ktorý uzavrel spojenectvo s anglickým kráľom Eduardom III. Keď však francúzsky kráľ Filip VI. napadol anglické dŕžavy vo Francúzsku, Eduard III. pod zámienkou nároku na francúzsky trón, vyhlásil Francúzsku vojnu.
Prvá etapa
thumb|Bitka pri Kreščaku – ilustrácia z 15. storočia Na začiatku Storočnej vojny mali Angličania predovšetkým záujem udržať si svoje územia vo Francúzsku ako aj upevnenie svojho obchodného postavenia vo Flámsku. Spojencom Francúzska bolo Škótsko, ktoré len ťažko znášalo svoju lénnu závislosť od Anglicka, kým spojencom Anglicka bolo samotné Flámsko.
Víťazstvo v námornej bitke pri Sluis v roku 1340 zaistilo Angličanom dlhodobú kontrolu nad kanálom La Manche. Kým sa Angličanom darilo v námorných stretoch, v pozemných toľko šťastia nemali. Stratili dokonca aj svojho veľkého podporovateľa, Jakoba van Artevelde, ktorý bol za svoj pokus dosadiť na flámsky trón princa z Walesu v roku 1345 zavraždený.
Hneď na ďalší rok však zvíťazila anglická armáda vedená Eduardom III. vo významnej bitke pri Kreščaku nad mnohonásobnou presilou Francúzov. V tomto boji sa hlavne osvedčili waleskí lukostrelci, ktorým Eduard III. pozdvihol morálku tým, že prikázal svojim rytierom zosadnúť z koní a bojovať bok po boku s lukostrelcami. V tejto bitke padol tiež významný spojenec Francúzska, český kráľ Ján Luxemburský, ktorý bol už v tej dobe slepý. Jeho chrabrosť neskôr ocenil syn Eduarda III. Čierny princ Eduard tým, že prijal do svojho znaku tri pierka z chocholu jeho prilby a za svoje prijal aj jeho heslo Ich Dien (Slúžim).
Vo viacerých bitkách storočnej vojny sa prejavil rozdiel v taktike Anglicka a Francúzska. Francúzske vojská sa skladali predovšetkým zo šľachtickej jazdy, ktorú sprevádzali oddiely mešťanov a žoldnierov, ktorými šľachta opovrhovala, a nechcela ich pripustiť do bitky, čo si spolu s dokonalejšou anglickou taktikou vyžiadalo sériu prehier a tragédii. Naproti tomu Eduard III. disponoval nielen výbornou jazdou, ale aj výbornými lukostrelcami z Walesu, ozbrojenými dlhými lukmi. V bitkách storočnej vojny títo lukostrelci postrieľali francúzskych jazdcov skôr než stihli použiť svoje dlhé kopije a ostré meče. Lukostrelci sa preukázali ako neoceniteľná súčasť anglickej armády.
V roku 1347 po dlhodobom obliehaní dobyli Angličania prístavné mesto Calais a to zostalo v ich moci dlhšie ako dvesto rokov. V roku 1347 bolo uzavreté aj osemročné prímerie medzi Francúzskom a Anglickom trvajúce do roku 1355. Po smrti Filipa VI. v roku 1350 nastúpil na francúzsky trón jeho syn Ján II. prezývaný Dobrý. V bitke pri Poitiers v roku 1356 boli Francúzi porazení Čiernym princom Eduardom a kráľ Ján, spolu s mnohými svojimi šľachticmi, bol zajatý. V následných zmätkoch sa vlády vo Francúzsku chopil Karol V., prezývaný Múdry, syn Jána II., ktorý s pomocou panstva a duchovenstva najprv musel zlikvidovať protivojnovú vzburu parížskych mešťanov. Toto víťazstvo Karol nezneužil, ale snažil sa urobiť v krajine poriadok.
Mier z Brétigny v roku 1360 ukončil prvú etapu storočnej vojny. Anglický kráľ sa zriekol francúzskej koruny a Flámsko zotrvalo v moci Francúzov. V moci Angličanov však zostalo prístavné mesto Calais, ako aj väčšina francúzskeho územia. Okrem toho mal kráľ Ján zaplatiť ohromné výkupné v hodnote troch miliónov dukátov, čo však nikdy nesplatil a preto odišiel do zajatia do Anglicka, kde v roku 1364 zomrel. Skôr ako zomrel, udelil svojmu druhému synovi Filipovi Smelému Burgundské vojvodstvo.
Teukros (syn Telamóna)
Teukros bol jeden z nápadníkov krásnej Heleny, ktorá si za svojho manžela nakoniec vybrala spartského kráľa Menelaa. Keď potom Paris, syn trójskeho kráľa Priama Helenu uniesol, mykénsky kráľ Agamemnón vyzval všetkých achájskych kráľov, aby sa vypravili proti Tróji. Teukros výzvu prijal a bojoval spolu s nevlastným bratom, slávnym hrdinom Aiantom, nazývaným aj „veľký Aias“. Teukros v boji vynikol ako najlepší lukostrelec z celého stotisícového achájskeho vojska.
Na sklonku trójskej vojny zomrel najväčší achájsky hrdina Achilles a jeho matka Thetis rozhodla, že jeho výzbroj dostane ten, kto sa najviac zaslúžil o záchranu jeho mŕtveho tela. O jeho výzbroj si rovnako robili nárok Aias i Odyseus. Tento spor nakoniec vyhral Odyseus a nešťastný Aias nezniesol svoju potupu a spáchal samovraždu.
Keď sa potom Teukros vrátil z Tróje do rodnej Salamíny bez brata, otec ho obvinil, že nezabránil jeho samovražde a vyhnal ho z krajiny. Teukros sa potom odsťahoval na ostrov Kypros, kde založil nové mesto, ktoré nazval po svojom rodisku, Salamínou.
Per Mertesacker
Hannover 96
S futbalom začínal v klube Hannover 96, kde v juniorskom veku hrával aj pod taktovkou svojho otca Stefana. Svoju seniorskú premiéru si odkrútil v novembri 2003 v zápase proti 1. FC Köln. Hoci zaznamenal nešťastný začiatok za domovský klub, keď si zlomil nos, čoskoro sa etabloval ako jeden z najsľubnejších obrancov v Bundeslige. Prvých 31 stretnutí odohral bez jedinej žltej karty, za čo dostal ocenenie 'Mr. Clean'. Za celé svoje pôsobenie v Hannoveri dostal len 2 žlté karty. Svoj posledný zápas za Hannover odohral 13. mája 2006, kde Hannover remizoval s Bayernom Leverkusen 2 – 2.
Werder Brémy
V auguste 2006 prestúpil po skvelých výkonoch na Majstrovstvách sveta do Werderu Brémy. Prvý mesiac a pol pauzoval kvôli zraneniu zo svetového šampionátu. V novembri zaznamenal svoj premiérový gól na 1 – 0 v Lige majstrov v súboji s Chelsea Londýn. Zaujímavosťou je že pri zápase proti svojmu bývalému klubu odmietol oslavovať gól do jeho siete. V sezóne 2007 – 08 odohral všetky bundesligové aj európske stretnutia a tiež zaznamenal svoju prvú červenú kartu v kariére, pri prehre Brém proti VfB Stuttgart v pomere 6 – 3. Na konci prebiehajúcej sezóny podpísal 2-ročnú zmluvu s klubom.
Sezónu 2009/2010 začal dobre, keď bol pri víťazstve svojho tímu nad FC Union Berlin v nemeckom pohári. V októbri strelil svoj prvý gól sezóny do siete Hoffenheimu, keď upravoval na 2 – 0. Dokopy odohral v sezóne 33 stretnutí a strelil 5 gólov. V svojej poslednej sezóne za Werder odohral 30 súťažných stretnutí a strelil 2 góly.
Arsenal Londýn
31. augusta 2011 Mertesacker prestúpil do anglického Arsenalu za čiastku 8 miliónov libier. Momentálne nastupuje s číslom 4, s ktoré predtým nosil kapitán Cesc Fàbregas. Mertesacker zaznamenal svoj debut za Arsenal v zápase so Swansea City, ktorý Arsenal vyhral 1 – 0. V Lige majstrov zaznamenal svoj debut v zápase s Borrusiou Dortmund, kde odohral celý zápas. Postupne sa etabloval v tíme, keď mu v tom dopomohlo aj zranenie Thomasa Vermaelena. V tom čase ale čelil kritike zo strane verejnosti, kvôli svojej forme, na čo však dal odpoveď skvelou formou v decembri, keď sa prezentoval dobrými výkonmi hlavne proti Wiganu Athletic a Evertonu. V tom období inkasoval Arsenal len 3 góly v šiestich zápasoch. 11. februára 2012 si v zápase so Sunderlandom zranil členok, čo si vyžadovalo operáciu a tak sa preňho sezóna skončila.
Reprezentácia
Svoju premiéru v reprezentácii zaznamenal 9. októbra 2004 proti Iránu. Za reprezentáciu odohral doteraz 81 stretnutí a strelil 1 gól.
Storočná vojna
Druhá etapa
V roku 1377 zomrel v Anglicku kráľ Eduard III. a zanechal vládu svojmu vnukovi, Richardovi II., synovi Čierneho princa Eduarda. Jeho strýkovia Ján z Gentu, vojvoda z Lancasteru, Edmund z Cambridge, vojvoda z Yorku a Tomáš z Woodstocku, vojvoda z Gloucesteru, uznali mladého kráľa a súhlasili so zriadením zvláštnej vlády. Obdobie panovania Richarda II. však nebolo pokojné. Už v roku 1381 musel potlačiť ľudové povstanie, ktoré si pod vplyvom Johna Wicliffa kládlo za cieľ rovnosť všetkých stavov. Povstalci sa pod vedením Wata Tylera zmocnili Toweru, no povstanie bolo potlačené a Wat Tyler zavraždený.
Po porážke povstania Wata Tylera sa Richard obrátil proti parlamentu a proti svojím strýkom, ktorí neustále obmedzovali jeho moc. Najprv sa roku 1389 sám chopil moci a o osem rokov, v roku 1397, dal časť z nich zajať a niektorých dokonca popraviť. Obmedzil moc parlamentu a začal vládnuť absolutisticky. V roku 1399 zomrel Richardov strýko Henrich z Gauntu a Richard sa zmocnil jeho majetku. Henrichov syn, takisto Henrich, využil kráľovu neprítomnosť v Anglicku, Richard vtedy podnikol vojnovú výpravu do Írska, vrátil sa z exilu a spojil sa s nespokojnými stavmi. Richarda po návrate do Anglicka zajali a prinútili vzdať sa kráľovskej koruny. Parlament potom prijal za kráľa syna Henricha z Gauntu, Henricha IV. Na anglický trón tak v osobe Henricha IV. dosadla dynastia Lancasterovcov. Richard zomrel v roku 1400 vo väzení na hrade Pontefract.
Vo Francúzsku od roku 1380 vládol syn Karola V., Karol VI., a pre Francúzsko vtedy nastali zlé časy. Za mladého Karola najprv vládli jeho strýkovia, vojvodovia burgundskí, anjouskí a berryskí. V zemi vypukol rad povstaní, v Paríži, vo Flámsku aj inde. Povstania boli potlačené a v roku 1384 sa vlády vo Flámsku ujal burgundský vojvoda Filip. Po získaní Flámska sa začalo Burgundsko Francúzsku stále viac a viac odcudzovať a viesť vlastnú politiku.