cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ménodóros z Atén
Z celkového počtu ich 18 získal v pankratiu a 14 v zápase (dva z nich vyhral v súťaži dorastencov). Najvýznamnejšie z nich sú dva olympijské za viťazstvá v zápasení a pankratiu. Päť víťazných vencov získal na hrách v rodných Aténach, päť na hrách v Tébach, tri na nemejských hrách, a ostatné z iných gréckych hier. Keďže bol Korint v roku 146 pred Kr. úplne zničený Rimanmi, medzi vencami chýba isthmický. Posledné štyri vence neznázorňujú víťazné vence, ale sú vyznamenania, ktoré Ménodórovi venovali Aténčania, Roďania, Tébania a kráľ Ariarathes V. z maloázijskej Kappadokie.
Filip Topol
Filip Topol (* 12. jún 1965, Praha, Česko – † 19. jún 2013, Praha, Česko ) bol český spevák, klavirista, hudobný skladateľ a textár, vedúca osobnosť kapely Psí vojáci.
Narodil sa v Prahe. Jeho otcom je dramatik Josef Topol, dedom spisovateľ Karel Schulz a starším bratom básnik a spisovateľ Jáchym Topol.
Prvýkrát vystúpil v roku 1978 ako trinásťročný na Hrádečku u Václava Havla v úvode koncertu The Plastic People of the Universe Pašijové hry velikonoční. Hral piesne na texty svojho o tri roky staršieho brata Jáchyma. Ešte v tom istom roku založil spolu so svojimi spolužiakmi zo školy kapelu Psí vojaci, ktorej názov inšpirovali indiánski bojovníci z románu Malý veľký muž. Napísal pre ňu veľmi veľa piesňových textov. Jednou z najznámejších je pieseň „Žiletky“, podľa ktorej v roku 1994 bol uvedený rovnomenný film, a v ktorom si Topol zahral hlavnú rolu. Za svoju kariéru nahral dva sólové albumy a jeden s orchestrom.
Dlhodobo sa potýkal so zdravotnými problémami, v minulých rokoch prekonal viacero operácií, pri ktorých mu lekári odobrali polovicu pankreasu. Posledný koncert s ním odohrali Psí vojaci 25. mája 2013 v Amsterdame.
Horní Vltavice
Horní Vltavice je obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 386 obyvateľov, z toho 185 mužov a 201 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 41,4 roka, ženy 41,0 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Košický Klečenov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Košický Klečenov v okrese Košice-okolie.
Sauchy-Lestrée
Sauchy-Lestrée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Johann Jacob Bachofen
Mýtus je podľa Bachofena exegézou symbolu.
Svetové dejiny sú podľa Bachofena bojom medzi svetlom a temnotou, nebom a zemou, zrodom a smrťou.
Burberry
Burberry je britská spoločnosť vyrábajúca oblečenie, doplnky a parfumy. Jej výrobky sú známe predovšetkým svojou jedinečnou károvanou vzorkou, ktorá sa v poslednom desaťročí stala jednou z najviac imitovaných ochranných známok. Kráľovná Alžbeta II. a Charles, princ z Walesu udelili spoločnosti kráľovský dekrét (1955, resp. 1989), čím sa spoločnosť Burberry stala jedným z dodávateľov oblečenia pre britskú kráľovskú rodinu.
História spoločnosti
V roku 1856, 21-ročný Thomas Burberry, bývalý učeň u obchodníka s textilom, si otvoril v Basingstoke, Hampshire svoj vlastný obchod. V roku 1870 sa jeho spoločnosť rozrástla natoľko, že Burberry sa začal venovať navrhovaniu oblečenia, zväčša zvrchníkov pre miestnych obyvateľov a športovcov, ktorí navštevovali región. O desať rokov neskôr vynašiel gabardén - pevnú, odolnú, nepremokavú, ale zároveň priedušná. V roku 1888 na ňu Burberry získal patent.
Keď vypukla prvá svetová vojna Burberry prispôsobovali svoje vojenské ošatenie podľa podmienok, v ktorých bojovali britskí vojaci, okrem iného bol vynájdený aj nový druh zvrchníka, tzv. „trench coat“. V rokoch po vojne sa trench coat stal obľúbeným oblečením aj u civilistov. Nosili ho napr. Humphrey Bogart v Cassablance, Peter Sellers vo filmoch o Ružovom Panterovi a Audrey Hepburnová vo filme Raňajky u Tiffanyho.
V 30. rokoch začala spoločnosť vyrábať oblečenie pre letcov. V roku 1937 Burberry sponzorovalo dvojicu: A. E. Clouston a Betsy Kirby Green, ktorí uskutočnili najrýchlejší let medzi Londýnom a Kapským Mestom.
Károvaná vzorka
Červená, biela, čierna a piesková (ťavia) farba tvoria tradičnú károvanú vzorku, známu aj ako „Nova“, ktorá preslávila Burberry. Prvýkrát bola použitá v roku 1924 ako podšívka ich trench coatu. V roku 1967 si ju nechala spoločnosť Burberry zaregistrovať ako ochrannú známku. V súčasnosti sa s ňou môžete stretnúť na takých výrobkoch ako sú dáždniky, šály, kabelky a batožina. V súčasnosti károvanú vzorku napodobňuje značka Originali na svojich produktoch.
Po príchode nového manažmentu do spoločnosti sa koncom 90. rokov zo spoločnosti, ktorá vyrábala oblečenie pre postaršie anglické dámy z vyššej strednej vrstvy, stala spoločnosť, ktorej oblečenie nosili mnohé z britských a amerických známych osobností.
Spoločnosť a značka
66% akcií spoločnosti Burberry je vo vlastníctve britskej obchodníckej firmy GUS. Burberry vyrába pánsku a dámsku konfekciu (prêt-à-porter) a doplnky v líniách Burberry Prorsum, Burberry London a Burberry Golf. Modely pre všetky kolekcie navrhuje britský módny návrhár Christopher Bailey. Svoje výrobky distribuuje v sieti svojich svojich značkových predajní, alebo pomocou koncesovaných tretích osôb. Okrem iného spoločnosť uviedla na trh parfumy: Burberry, Weekend, Touch a Brit.
Neter (dcéra súrodenca)
thumb|Obraz francúzskej poetky [[Catherine d'Amboise a jej netere Antoinette d'Amboise.]] Neter (iné názvy: bratova dcéra zastarano: bratanica; sestrina dcéra zastarano: sestrenica ; sestrina dcéra zriedkavo zastarano: sesternica) je príbuzná ženského pohlavia, ktorá je dcérou súrodenca (brata alebo sestry). Mužskou obdobou je synovec.
Viedenské memorandum
Vychádzalo z Memoranda národa slovenského, pričom Viedenské memorandum bližšie špecifikovalo predstavy o vnútornom usporiadaní tzv. "Hornouhorského slovenského okolia". Znamenalo to, že síce obe memorandá vychádzali z jednej platformy (z uznania Slovákov za osobitný národ), Viedenské memorandum, však špecifikovalo vlastné orgány správy, vlastné súdne orgány a úradnú reč - slovenčinu. Aj Viedenské memorandum zdôrazňovalo, že tu nie je snaha o štátnoprávne odčlenenie sa od Uhorska.
Neter (dcéra súrodenca)
Praneter
Slovom praneter označujeme bratovu alebo sestrinu vnučku, teda dcéru netere alebo synovca.
Viedenské memorandum
Územný rozsah Slovenského Okolia
Delegácia, ktorá navštívila panovníka, apelovala na 7. 9.(??) časť, 2. časti Tripartita, kde bolo zakotvené, že panovník môže udeliť privilégiá. Pokiaľ ide o Viedenské memorandum, išlo o najprepracovanejší pohľad na usporiadanie Hornouhorského Slovenského Okolia. Viedenské memorandum hovorilo o tom, z koľkých žúp sa malo Hornouhorské Slovenské Okolie tvoriť, boli to župy:
Nie je známe, prečo bola Zemplínska župa vynechaná, keďže je jednoznačne dokázané, že tu žili Slováci. Namiesto žúp sa Hornouhorské Slovenské Okolie malo členiť na 16 okresov.
Správa Slovenského Okolia
Panovník však celý tento dokument, Viedenské memorandum, neprijal. Pretože už začiatkom 60. rokov a ďalší vývoj, hlavne Rakúsko-pruská vojna, poukázal na ekonomický úpadok cisárstva, bolo jasné, že ak má monarchia prežiť, budú sa musieť Habsburgovci dohodnúť s Maďarmi.
Starachowice
Starachowice je mesto v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve v okrese Powiat starachowicki v rovnomennej gmine.
Žije tu 52 754 obyvateľov (30.6.2007).
Rudnycke (Piščanský rajón)
Rudnycke je dedina (село) na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 835 obyvateľov.
Goryvlad
Goryvlad je veľký bes (staroslovanský démon) a vodca Černobohovej záhrobnej svorky Černokňažník. Má podobu obrovského čierneho vlka so žiarivo planúcimi krvavočervenými očami.
Sesternica
Sesternica alebo krajovo sestrenica môže byť dcéra otcovho alebo matkinho súrodenca, pozri sesternica (dcéra rodičovho súrodenca)
Sesternica (-zriedkavo a zastarano) alebo sestrenica (-zastarano) môže byť aj sestrina dcéra, pozri pod neter (dcéra súrodenca)
Isméné
Isméné alebo Isména alebo zriedkavo Ismene (lat. Ismene) môže byť:
CD-R
thumb|right|300px|CD-R médium
CD-R je skratka označujúca kompaktný disk s možnosťou zápisu dát.
Ide o štandardný disk v tvare kotúča s priemerom, niekedy aj. Médium môže mať ľubovoľný tvar, musí mať však štandardizovaný stredový otvor a musí mať ťažisko v strede tohto otvoru z dôvodu stabilnej rotácie. Najčastejším nediskovým tvarom je obdĺžnik, ktorý má zbrúsené rohy, aby sa dal ľahko použiť v mechanikách ako disk. V tomto tvare sa používa hlavne ako reklamný materiál, napríklad ako vizitka. Kapacita disku je rovnaká ako pri bežnom disku CD-ROM, teda 74 minút audia vo formáte CD-DA alebo 650 MB dát. V súčasnosti je vďaka tolerancii častejšie možné sa stretnúť s diskami s kapacitou 700 MB alebo 80 minút, čo je maximum, čo norma umožňuje. Väčšie médiá už nemusia byť čitateľné vo všetkých prehrávačoch.
Dáta sú uložené v špirálovitej stope začínajúcej v strede disku. Disk je vyrobený z polykarbonátového pružného výlisku, na ktorý je nanesená svetlocitlivá vrstva s obsahom zlata alebo striebra a ochranný lak.
Princíp záznamu
Princíp záznamu spočíva v zmenách odrazivosti reflexného média. Záznam sa vykonáva v mechanikách umožňujúcich zápis, tzv. napaľovačkách, čo je štandardná súčasť počítača. Pri zápise sa pomocou laserového lúča zahreje miesto na teplotu vyše 300 ˚C. Dôjde k nevratnej zmene farby a toto miesto už neodráža laserový lúč. Rozdiel medzi tmavým a svetlým miestom je však nižší ako pri lisovaných médií, kde sa rozdiel v odrazivosti dosahuje pomocou priehlbiniek. Z tohto dôvodu nemusia niektoré zastarané CD mechaniky čítať napaľované médiá, ide hlavne o hudobné veže alebo zastarané mechaniky v osobných počítačoch.
Syntaktická analýza
Syntaktická analýza alebo parsovanie alebo parsing je v počítačovej vede a lingvistike proces analýzy sekvencie tokenov na určenie ich gramatickej štruktúry s ohľadom na danú formálnu gramatiku. Parser je komponent prekladača, ktorý vykonáva túto úlohu.
Vachalka
Vachalka je prírodná pamiatka ev. č. 2075 severne od obce Karolinka v okrese Vsetín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy.
Biedermeier
náhľad|Rodinný portrét od [[Rakúsko|rakúskeho maliara Friedricha von Amerlinga]] Biedermeier bolo obdobie neskorého klasicizmu v stredoeurópskom umení; celkový životný štýl stredných vrstiev ponapoleonskej a predmarcovej doby prvej polovice 19. storočia (1815 – 1845/1848) v strednej Európe.
Životný štýl stredných vrstiev bol poväčšine vzdialený od romantizmu a skôr bol ešte pod vplyvom puritanizmu pietizmu (v katolíckom a protestantskom zafarbení) z 18. storočia. Bol to životný štýl, kde city sa starostlivo kontrolovali a pôžitky uvážlivo obmedzovali.
Meštianstvo sa snažilo zachovať si starú idylu duševnej pohody alebo aspoň jej zdania, a to tak vzhľadom interiérov (solídny a elegantný nábytok bez výstrelkov, vychádzajúci z klasicistických vplyvov, uprednostňujúci účelnosť a estetický účinok konštrukcie, rozvoj bytového textilu, maľovaný porcelán, sklo a podobne, záľuba v ilúzii útulnosti, v kvetoch), ako aj kultúrnym obzorom. V maliarstve prevažujú mestské veduty, žanre, portrétne miniatúry, v sochárstve antikizujúca drobná plastika. V hudbe bol idolom tohto obdobia J. N. Hummel. Čoraz viac bol populárny valčík, hlavne vplyvom Lannera a Johanna Straussa st.
Vonkajší chod života meštianstva vykazoval iba stopy romantických vplyvov.
Odev v štýle Biedermeieru
Tento odevný štýl vznikol vo Viedni a vďaka Viedenskému kongresu (1814) sa rozšíril do celého sveta. Bol typickým odevom pre mešťana nielen vo Viedni, ale aj na Slovensku (Uhorsko).
Mužský meštiansky odev – Spočíval v predpísanej uniforme pre zemanov aj mešťanov. Základom mužského odevu bol oblek s bielou košeľou. Táto košeľa mala veľmi vysoký golier, ktorý sa vystužoval škrobením. Na vrch tohto odevu muži nosili kabát, ktorý sa nazýval Atila, mal na sebe zdobenie hodvábnymi šnúrami (lampasy) a na zapínanie hodvábne gombíky. Nohavice boli úzke a tenké (nevýhoda v zimných obdobiach). Tento odev bol doplnený o čierne vysoké čižmy a čierny nízky klobúk alebo cylinder. Neskôr sa tento odev prestal na Slovensku nosiť, pretože pripomínal maďarský charakter.
Ženský meštiansky odev – Základom línie sa stal výrazný osí pás a poklesnuté plecia. Mohutné rukávy sa všívali do živôtika nižšie ako bolo prirodzené a živôtik bol vystužený kosticami. Osí pás zvýrazňovala veľká sukňa. Ako pokrývku hlavy ženy nosili cylindre, najmä k jazdeckým príležitostiam. Staršie ženy nosili na hlave čepce. Mlade slečny sa zdobili perlami a výšivkami z flitrov do kvetinových a prírodných ornamentov. Topánky, ktoré dámy nosili boli ploché a nízke, dokonca sa podobali dnešným balerínam. Častým doplnkom boli aj rukavičky alebo vejár.
Sibír
Geografické vyznačenie Sibíri
Sibír (-Sibir; slovo Sibír je v slovenčine, ruštine aj češtine ženského rodu ; staršie: Sibíria ; zastarano: Sibírsko, Sibir , Sibéria ) je rozsiahle územie v ázijskej časti Ruskej federácie ležiace medzi Uralom a Verchojanským pohorím. Zaberá väčšinu rozlohy Ruskej federácie (približne 10 mil. km²). V širšom zmysle sa však k Sibíri niekedy počíta aj územie medzi Verchojanským pohorím a Tichým oceánom.
Zo západu je ohraničený horskou hradbou Uralu, zo severu oceánom, z juhu kazašskými stepami a mongolskou hranicou a z východu horskými hrebeňmi odvádzajúcimi toky do Tichého oceánu. Geologicky patrí značná časť Sibíri k starej platforme nazývanej Sibírsky štít. Ide o jednu z najstarších konsolidovaných častí zemskej kôry, tvorenú horninami predkambrického veku.
Oblasť je známa svojim silným kontinentálnym podnebím a veľkým nerastným bohatstvom. Je veľmi riedko osídlená a mnohé oblasti sú dostupné iba letecky. Výnimku tvoria oblasti, ktoré sa nachádzajú v blízkosti Transsibírskej magistrály, mohutného riečneho toku alebo Severného ľadového oceána (v letnom období).
Dejiny osídlenia
náhľad|Historická malba znázorňujúca [[Jakuti|Jakutov, pôvodných obyvateľov Sibíri]] Územie Sibíri je osídlené už od stredného paleolitu. Spracovanie bronzu bolo známe afanasievskej kultúre už v 3. tisícročí pred Kr. V 6. storočí vznikol v predhoriach Altaja Turkický kaganát. Za Bajkalom vytvorili v 9. storočí štátny útvar Ujguri. V 13. storočí ovládli značnú časť Sibíri Mongoli. V tomto období sa v Tajnej kronike Mongolov, ktorú na priamy príkaz Džingischána písal od roku 1206 Tatár Šigi-Chutuchu spomína Sibír, čo je v literatúre prvá zmienka o Sibíri. Je tu spomínaný severný lesný národ Šibir. Obrovská Mongolská ríša sa postupne rozčlenila na Džagatajský ulus a Zlatú hordu.
Po rozpade Zlatej hordy v 15. storočí vznikol na západnej časti územia Sibírsky chanát. Kusé správy o tomto území sa objavujú v ruských prameňoch od 11. storočia. Prvé výpravy za Ural sa uskutočnili v 15. storočí. Avšak až po vzniku silného a centralizovaného ruského štátneho útvaru sa začal systematický prienik Rusov na Sibír. V roku 1581 si najala rodina Stroganovovcov kozácky oddiel vedený atamanom Timofejevičom, ktorý prekročil Ural a napadol Sibírsky chanát. Hlavným stimulom bolo získavanie kožušín. Postupne sa zakladali opevnené osady a začal tu silnieť ruský vplyv.
V 17. storočí prebrala iniciatívu v prenikaní na východ ruská štátna správa. V roku 1632 bol založený Jakutsk, bolo podrobené územie Jakutov a do polovice 17. storočia aj západné Buriatsko. Ovládnutie územia za Bajkalom a v povodí Amuru bolo dokončené v 60. rokoch 17. storočia. Za vojakmi a obchodníkmi s kožušinami sem prenikali aj roľníci z centrálneho Ruska a okolo opevnených osád sa začínajú rozvíjať mestá. V 18. storočí sa ruská expanzia obrátila aj na juh Sibíri a miesto obchodu s kožušinami sa začalo hľadať zlato, striebro a meď. Od 17. storočia začali osídľovať územie aj vyhnanci a to napríklad aj za nedovolené šnupanie tabaku, veštenie, žobranie, alebo mlátenie koňa. Odhaduje sa, že len v 19. storočí ich bolo okolo milióna. V druhej polovici 19. storočia tu boli priaznivejšie podmienky pre podnikanie ako v západnom Rusku a vzniklo tu veľa podnikov a kultúrnych inštitúcií. Z vojensko-strategických dôvodov sa začala v roku 1891 stavba Transsibírskej magistrály, ktorá uľahčila obchod a príchod nových kolonistov. V 20. storočí začala rozsiahla kolonizácia, ktorá sa sústreďovala do priemyselných centier a v okolí Transsibírskej magistrály. náhľad|vľavo|Odsúdení a stráže na ceste na Sibír (1845)
Počas ruskej občianskej vojny kontrolovali niekoľko mesiacov okolie Transsibírskej magistrály Česko-slovenské légie. Ovládnutie Sibíri sovietskou mocou bolo ukončené obsadením Vladivostoku 25. októbra 1920. Počas existencie Sovietskeho zväzu tu bolo vybudovaných veľa priemyselných závodov využívajúcich bohaté zásoby nerastných surovín, v odľahlých oblastiach pracovali v pracovných táboroch zvaných gulagy milióny trestancov. Na väčšine územia sa zachovala pôvodná kultúra domorodého obyvateľstva. Napriek tomu, že socialistický režim previedol kolektivizáciu, dodnes sa tu zachovalo 26 malých národov rozdelených do šiestich veľkých jazykových skupín, ktoré sa sčasti vrátili k pôvodnému spôsobu života. V roku 1974 začala stavba Bajkalsko-amurskej železničnej magistrály, ktorá sprístupnila odľahlé oblasti Sibíri.
V roku 1994 prebehli v Rusku prvé voľby gubernátorov, čím sa čiastočne oslabil centralizmus Moskvy a aj na Sibíri vznikla vplyvná miestna moc.
Prírodné podmienky
náhľad|Sibírska tajga – povodie rieky Vasjugan náhľad|Sibírska tundra Podnebie je prevažne kontinentálne, na krajnom severe subarktické až arktické. V zime teploty dosahujú -60 °C, na juhu však prevažne neklesajú pod -30 °C. S príchodom jari však dochádza k prudkej zmene. Letá sú mierne a teplota občas presiahne aj 20 °C. Rozdiel medzi letnými a zimnými teplotami dosahuje až 68 °C. V oblasti Ojmiakonu sa nachádza severný pól chladu, teploty tu klesajú pod -60 °C.
Väčšina územia je pokrytá tajgou, tundrou a početnými mokraďami. Na západe sa nachádza Západosibírska nížina a Stredosibírska plošina, ostatné časti Sibíri sú hornaté. Z juhu na sever pretekajú Sibírou tri veľtoky – Ob, Jenisej a Lena. Veľká časť pôdy je pokrytá permafrostom, čo sťažuje ťažbu surovín. Najvyššou horou je Belucha, ležiaca na hornatom juhu pri hranici s Kazachstanom. V južnej časti Východnej Sibíri sa nachádza Bajkalské jazero s najväčšou svetovou zásobou sladkej vody. Kvôli početným mokradiam sa v niektorých oblastiach v lete vyskytuje obrovské množstvo problematického hmyzu.
Obyvateľstvo
náhľad|[[Chabarovsk na pravom brehu rieky Amur]] náhľad|[[Tomsk, jedno z najstarších sibírskych miest, založené v roku 1604]] Obyvatelia Sibíri tvoria veľké množstvo národností, hlavne prisťahovaní Rusi a Ukrajinci, ktorí žijú v priemyselných mestách na juhu. K pôvodným obyvateľom Sibíri patria napríklad Burjati, Čukčovia, Eveni, Evenkovia, Chantovia, Jakuti, Jukagirovia, Koriaci, Nanajci, Nenci, Nivchovia, Tuvinci a ďalší, ktorí majú svoje autonómne republiky a okruhy. Tieto národy žijú tradične z lovu, rybolovu a chovu sobov. Aj keď sa v tejto oblasti rozšírilo pravoslávne kresťansvo, množstvo kmeňov stále praktizuje tradičný šamanizmus a animizmus. V dnešnej dobe už väčšina pôvodných národov nežije tradičným spôsobom života a stále silnejšie sa u nich prejavuje asimilácia s Rusmi.
V ázijskej časti Ruska východne od Uralu žije celkovo 30 miliónov ľudí.
Ekonomika
náhľad|Rusko je hlavným dodávateľom ropy a zemného plynu pre veľkú časť Európy V severnej časti Sibíri sa ťažia takmer všetky nerastné suroviny, významná je najmä ťažba dreva a lov. Väčšina surovín sa vyváža na juh do priemyselných oblastí na spracovanie, prípadne sa vyvážajú do európskej časti Ruska alebo cez Severný ľadový oceán a Tichý oceán na východ do Japonska, USA a Kanady. Mestá sú zásobované energiou prevažne z tepelných elektrární, veľký podiel má však aj produkcia veľkých vodných elektrární (Bratsk, Zeja, Černyševskij). Z ekonomického, ale aj environmentálneho hľadiska hrá kľúčovú úlohu ťažba ropy, avšak mnoho ropovodov vedúcich Sibírou je v dezolátnom stave, čo sa prejavuje veľkými stratami ropy pri preprave a s tým súvisiacim ťažkým poškodením životného prostredia okolo trasy ropovodu.
Doprava
Významnú úlohu v doprave má Transsibírska magistrála, postavená na začiatku 20. storočia (s niektorými nedávno otvorenými novými úsekmi). Tá spája takmer všetky priemyselné mestá (výnimkou sú Barnaul a Novokuzneck). Nezastupiteľnú úlohu má tiež letecká doprava, letiská sa nachádzajú vo všetkých väčších mestách. Na Bajkalskom jazere je tiež prevádzkovaná vodná plavba (do roku 1911 prevoz vlakov).
Fluidum
Fluidum (zastarano aj fluid) môže byť:
Tlmočenie
Tlmočník je v slovenskom práve (zákon č. 382/2004 Z. z.) okrem toho označenie špecificky len úradného ústneho tlmočníka (iné názvy: úradný tlmočník, súdny tlmočník).
Nasledujúci text sa zaoberá len vyššie uvedeným prvým významom, čiže ústnym prekladom, o písomnom preklade pozri článok preklad (jazykoveda) a o úradnom tlmočení pozri úradné tlmočenie.
==Etymológia   == Slovenské slovo tlmočník (zastarano: tlmač) pravdepodobne pochádza z praslovanského *tъlmačь, ktoré pochádza z tureckého slova dilmaç (=tlmočník), prípadne z obdobného slova iných turkických jazykov; toto turkické slovo pravdepodobne pochádza zo slova talami (=sprostredkovateľ) z maloázijského jazyka mitanni. Rovnaký pôvod má aj bývalé ruské slovo „tolmač" (=tlmočník), ktoré sa ale dnes už nepoužíva. Jeho fonetický variant sa zachovala napr. v poľštine „tlumač“. Nemecké slovo „Dolmetscher“ (=tlmočník, staršie: prekladateľ) má buď rovnaký pôvod, alebo je jednoducho prevzatím západoslovanského slova.
Medzinárodné slovo drogman (ktorého dnešný slovenský hlavný význam je "tlmočník, najmä na zastupiteľských úradoch v krajinách Blízkeho východu", ale historicky išlo o levantské označenie tlmočníka) sa do európskych jazykov dostalo cez byzantskogrécke slovo dragoumanos z vyššie spomínaného arabského slova turdžumán či tardžumán.
Charakteristika
Jedna z možných definícií tlmočenia je takáto: Tlmočenie je "ústna forma prekladu, resp. dvojjazyčnej komunikácie, pri ktorej ide o prekódovanie textu, pričom príjem východiskového textu a prednes cieľového textu nasledujú bezprostredne za sebou". Pri tlmočení ide o operatívny prenos informácií, ktorý sa uskutočňuje prostredníctvom aktualizovanej reči.
Tlmočenie je špecifický druh prevedenia textu z jedného jazyka do druhého. Predstavuje náročný proces predpokladajúci nielen pokročilú úroveň ovládania cudzieho jazyka, ale aj rad ďalších schopností mimolingvistického charakteru. Pri tlmočení dochádza k prevádzaniu jazykovej informácií z jedného jazykového kódu do druhého, k sprostredkovaniu informácie v rámci komunikačného aktu. Tlmočenie je teda aj druhom jazykovej komunikácie.
Z translatologického hľadiska môžeme povedať, že pri tlmočení nejde primárne o prekódovanie textu, ale o prenos konkrétneho, situačného zmyslu výpovede. To predpokladá prvotnú špecificky tlmočnícku analýzu východiskového textu. Tá v sebe zahŕňa aj selekciu informačných ťažísk výpovede. Tieto sa potom môžu pri konzekutívnom tlmočení písomne zachytávať vo forme tlmočníckych poznámok.
Delenia
Rozoznávame rôzne typy tlmočenia, dva najvýznamnejšie druhy sú konzekutívne tlmočenie a simultánne tlmočenie. Tlmočenie možno deliť podľa komunikačného hľadiska, podľa spôsobu využitia komunikačného kanála a podľa techniky prenosu informácií.
Dejiny
Tlmočenie je najstaršou formou sprostredkovanej jazykovej komunikácie a má svoje počiatky v dávnej minulosti. Tlmočenie sa uplatnilo hneď na začiatku vývoja ľudskej spoločnosti predovšetkým v náboženstve, obchode, vojenstve ale aj diplomacii.
Zoznam planétok 72251 – 72500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Medzinárodná únia geologických vied
Medzinárodná únia geologických vied, skr. IUGS, je medzinárodná, nezisková organizácia venujúca sa cezhraničnej spolupráci v oblasti geológie. Bola založená v roku 1961, v súčasnosti zastupuje geológov zo 117 krajín sveta. Sídlom sekretariátu IUGS je geologická služba Nórska (NGU) v Trondheime v Nórsku.
IUGS podporuje štúdium geologických problémov, hlavne s celosvetovým dopadom, taktiž zabezpečuje medzivedeckú spoluprácu s inými vednými odbormi. Taktiež je organizátor Medzinárodného geologického kongresu, ktorý sa koná každé štyri roky. IUGs spolupracuje s UNESCO na IGCP (International Geoscience Programm).
Balmer
Balmer môže byť:
Johann Jakob Balmer
Johann Jakob Balmer (* 1. máj 1825, Lausen BL, Švajčiarsko – † 12. marec 1898, Bazilej) bol švajčiarsky matematik, ktorý sa zaoberal výskumom série spektrálnych čiar (Balmerove čiary) v spektre atómov vodíka.
Chlumany
Chlumany sú obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 339 obyvateľov, z toho 175 mužov a 164 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 38,8 roka, ženy 39,2 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kysak
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kysak v okrese Košice-okolie.
Ján Šimonovič
Ján Šimonovič (* 17. február 1939, Siladice – † 21. december 1994, Bratislava) bol slovenský básnik, esejista a prekladateľ.
Životopis
Pochádza z robotníckej rodiny a vzdelanie získaval v Siladiciach, Hlohovci a napokon na filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor slovenčina – ruština. V rokoch 1961 – 1962 pracoval ako redaktor v Československom rozhlase, v rokoch 1962 – 1971 pracoval vo vydavateľstve Smena, od roku 1971 pracoval ako redaktor vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ a v rokoch 1980 – 1982 bol šéfredaktorom detského časopisu Zornička. Neskôr pracoval opäť pre vydavateľstvo Smena.
Apríl 2005 na Slovensku
2005 : január - február - marec - apríl - máj - jún - júl - august - september - október - november - december- →
Ján Šimonovič
Tvorba
Prvé diela začal uverejňovať v roku 1957 v časopise Mladá tvorba, knižne debutoval zbierkou Pyramída v roku 1965. Inšpiroval sa v nich nielen súdobými autormi, ale i nadrealizmom a surrealizmom. Vo svojich básniach presadzoval čisté estetické vnímanie, zameriaval sa na vyjadrenie životnej a prírodnej harmónie. Venuje sa pomerne úzkemu okruhu tém, ako sú oslava domova, prirodzenej krásy ženy a najmä prírody. Tieto témy sa v jeho posledných dielach obracajú do úplných protikladov – od oslavnosti k chorobe, škaredému mestu, sklamaniu či ekologickým katastrofám. Okrem vlastnej tvorby tiež prekladal diela zo španielčiny (Federico García Lorca) a ruštiny (Sergej Alexandrovič Jesenin)
Apríl 2005 na Slovensku
Udalosti v minulosti
2005: január február marec apríl
Vézénobres
Vézénobres môže byť:
Staszów
Staszów je mesto v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve v okrese Powiat staszowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 16 137 obyvateľov (30.6.2009).
Zhůřská pláň
Zhůřská pláň je prírodná rezervácia ev. č. 2092 neďaleko obce Čachrov v okrese Klatovy. Oblasť spravuje Správa NP a CHKO Šumava.
Predmetom ochrany sú prirodzene sa vyvíjajúce spoločenstvá na rašelinisku, pramenisku, mokradiach, ochrana biotopu.
Náhorný Karabach
Náhorný Karabach (z rus.; termín vznikol začiatkom 20. rokov 20. storočia) môže byť:
Lanuéjols (Lozère)
Lanuéjols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Token (text)
Token alebo známka v počítačovej vede je kategorizovaný blok textu, obyčajne pozostáva z nedeliteľných znakov, známych ako lexéma. Lexikálny analyzátor najprv číta lexémy a kategorizuje ich podľa funkcie, čím im priraďuje význam. Toto priradenie významu sa nazýva tokenizácia. Tokeny môžu vyzerať rôzne, napríklad to môžu byť slovenské, anglické alebo iné slová alebo rôzne symboly, musia to byť hlavne užitočné súčasti štruktúrovaného textu.
Rôzne druhy tokenov:
Saint-Jean-du-Gard
Saint-Jean-du-Gard môže byť:
Ernst Julius Cohen
Ernst Julius Cohen (* 7. marec 1869, Amsterdam, Holandsko – † 5. marec 1944, Koncentračný tábor Auschwitz-Birkenau, Poľsko, vtedy Nemecko) bol holandský chemik židovského pôvodu. Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblasti alotropie kovov (prevažne cínu).
Zaoberal sa polymorfizmom prvkov aj zlúčenín, ale aj fotografickou chémiou, elektrochémiou a históriou vedy. Publikoval viac ako 400 vedeckých článkov a viacero kníh.
Saint-Germain-du-Teil
Saint-Germain-du-Teil môže byť:
Saudemont
Saudemont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diagram QAPF
náhľad|QAPF diagram. Diagram QAPF je dvojica ternárnych diagramov (s vrcholmi QAP a FAP) spojených na AP línii, ktorá slúži na klasifikáciu vyvretých hornín podľa minerálneho zloženia. Skratka QAPF je zložená z angl. názvov minerálov umiestnených vo vrcholoch trojuholníkov: Quartz (kremeň), Alkali feldspar (alkalický živec), Plagioclase (plagioklas) a Foide (foid – zástupca živcov). Tieto minerály sú použité pri klasifikácii.
Osturniansky potok
Osturniansky potok je vodný tok na Slovensku a v Poľsku (poľský názov Kacwin, prípadne Kacwinianka), pravostranný prítok Dunajca s dĺžkou, z toho na území Slovenska. Preteká územím okresu Kežmarok v Zamagurí. Na strednom a poľskom dolnom toku výraznejšie meandruje. Potok má daždovo-snehový režim odtoku s maximom prietoku v jarných mesiacoch marec-apríl. Výrazná je abrázia brehov.
Diagram QAPF
QAPF diagram bol vytvorený Medzinárodnou úniou geologických vied (IUGS), konkrétne jej subkomisiou pre klasifikáciu vyvretých hornín pod vedením A. Streckeisena na konferencii v Montreale v auguste 1972 (vydaný roku 1976). Geológmi celého sveta je diagram akceptovaný ako klasifikačná pomôcka pre vyvreté horniny.
Osturniansky potok
Smer toku: po sútok so Soliskovým potokom prevažne na východ, odtiaľ k obci Kacvín na severovýchod, medzi obcami Kacvín a Nedeca na sever, potom k ústiu na východ
Geomorfologické celky: Spišská Magura, Repisko, časť Osturnianska brázda
Prítoky: sprava Črchľový potok, prítok z oblasti Galajdovky, Bystrá, Krutovský potok, Soliskový potok, Frankovský potok, zľava Podlapšianka, v Poľsku ľavostranná Lapszanka
Ústie: na území Poľska do vodnej nádrže Jezioro Czorsztyńskie východne od obce Nedeca v nadmorskej výške cca
Obce: Osturňa, Kacvín, Nedeca
Eukleides z Alexandrie
Eukleides z Alexandrie/z Kyrény/z Kýrény (iné názvy: Eukleidés z Alexandrie/..., Euklides z Alexandrie/...; 🇬🇷/iný prepis Eukleidés, ; asi 365 pred Kr. – 300 pred Kr.), najčastejšie známy ako Euklides, bol starogrécky matematik.
O Euklidovom živote vieme iba málo. Panuje názor že žil za čias Ptolemaia I. a možno práve on položil základy matematického bádania v alexandrijskom Museione.
Suchedniów
Suchedniów je mesto v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve v okrese Powiat skarżyski v rovnomennej gmine.
Eukleides z Alexandrie
Jeho najznámejším dielom sú Základy (Στοιχεῖα/Stoicheia, lat. Elementa), v ktorom spresnil deduktívne chápanie matematiky, založené na definíciách, všeobecných pojmoch, t. j. na súhrne princípov, ktoré dnes označujeme ako axiómy, a na vzájomne od seba nezávislých postulátoch. Z Euklidových postulátov je najznámejší posledný, piaty, že bodom v rovine možno viesť len jednu rovnobežku k danej priamke: mnohí sa totiž tento postulát pokúšali odvodiť z predchádzajúcich.
Suchedniów
Žije tu 8 840 obyvateľov (30.6.2007).
Eukleides z Alexandrie
Celé dielo Základy pojednáva o rovinnej geometrii, teórii čísiel a priestorovej geometrii (vrátane Platónových piatich pravidelných telies). Toto chápanie geometrie bez námietok platilo až do 19. storočia.
Prekladač
Prekladač môže byť:
Eukleides z Alexandrie
Euklides napísal aj Optiku, v ktorej sa zaoberá perspektívou, a jeho meno sa spája i s Katoptrikou, v ktorej rozoberá odraz od zrkadiel, no dnešní historici sa domnievajú, že nie je autorom tejto knihy.
Euklides študoval v platónskej akadémii v Aténach a neskôr pôsobil v Alexandrii.
Zoznam kozmonautických článkov/V
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 100 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
v2
V2 (raketa)
ve
Vega 1 · Vega 2 · Vehicle Assembly Building · Veľká polos · Venera-1 · Venera-10 · Venera-11 · Venera-12 · Venera-13 · Venera-14 · Venera-15 · Venera-2 · Venera-3 · Venera-4 · Venera-5 · Venera-6 · Venera-7 · Venera-8 · Venera-9 · Venera-D · Venus Express · Vertikal · Vesmírny ďalekohľad Jamesa Webba · Vesmírny štartovací komplex 17 na Cape Canaveral Space Force Station · Vesmírny štartovací komplex 37 na Cape Canaveral Space Force Station · Vesmírny štartovací komplex 40 na Cape Canaveral Space Force Station · Vesmírny výťah
vi
Viacstupňová raketa · Viačeslav Dmitrijevič Zudov · Viazaná rotácia · Victor Glover · Viking (raketa) · Viking 1 · Viking 2 · Viktor Ivanovič Pacajev · Viktor Michajlovič Afanasiev · Viktor Petrovič Savinych · Viktor Vasilievič Gorbatko · Virgil Ivan Grissom · Virgin Galactic · Vitalij Ivanovič Sevastianov · Vitalij Michajlovič Žolobov
vl
Vladimir Afanasievič Ľachov · Vladimir Alexandrovič Džanibekov · Vladimir Alexandrovič Šatalov · Vladimir Alexejevič Soloviov · Vladimir Georgijevič Titov · Vladimir Michajlovič Komarov · Vladimir Nikolajevič Dežurov · Vladimir Vasilievič Kovaľonok · Vladimir Viktorovič Aksionov · Vladimir Vladimirovič Vasiutin · Vladimír Remek · Vladislav Nikolajevič Volkov
vy
Vysoká eliptická dráha
vý
Výstavba Medzinárodnej vesmírnej stanice · Výstup do otvoreného vesmíru · Vývoj rekordu v dĺžke pobytu vo vesmíre
Panelák (seriál)
Panelák je prvý denný slovenský televízny seriál, ktorý vysielala TV JOJ. Pôvodne sa vysielal od 18. februára 2008 ako denný seriál až do 17. júna 2015, kedy bola odvysielaná finálna epizóda 15. série. Neskôr v roku 2017 po dlhšej odmlke vrátil seriál s novou 16.sériou, ktorá sa vysielala od 29. marca 2017 do 30. augusta 2017.
Prvá séria Paneláku sa vysielala aj na českej stanici Prima TV každý pracovný deň o cca 09:00. Seriál vyrábala spoločnosť Továreň 5/7/11. Panelák voľne nadväzuje na v danom čase úspešný slovenský seriál Susedia (2006 – 2007) vysielaný TV Markíza, z ktorého prešli viacerí tvorcovia na čele s duom Andy Kraus ako autor námetu a Viktória Ráková ako predstaviteľka ústrednej postavy prvých epizód. Tá bola hlavnou postavou prvých 93 častí. Význam Rákovej postavy bol následne znížený vzhľadom na rozbiehajúci sa projekt sitkomu Kutyil s.r.o., kde stvárňovala spolu s Krausom ústredné postavy. Po odchode Rákovej sa kľúčovou postavou seriálu stala Ivana Schwarzová, ktorú stvárňuje Diana Mórová.
Dňa 4. marca 2015 televízia oznámila, že seriál po 7 rokoch vysielania končí, a 15. séria je poslednou.
Daniel Quillen
Daniel Gray Quillen (* 22. jún 1940, Orange, New Jersey, USA), niekde sa uvádza aj ako Daniel Grey Quillen, známy aj ako Dan Quillen – † 30. apríl 2011), bol americký matematik. Spočatku sa zaoberal najmä parciálnymi diferenciálnymi rovnicami, neskôr predovšetkým topológiou, algebrickou geometriou a reprezentáciou grúp. V roku 1978 dostal Fieldsovu medailu.
Panelák (seriál)
Podľa informácii televízie sa na obrazovky vráti úspešná herečka Hana Gregorová, ktorá stvárňovala pani Jarmilku. Avšak po smrti herca Juraja Slezáčka sa pochopiteľne na obrazovkách neobjaví rodina Blichárovcov.
Dňa 20. apríla televízia oznámila, že do seriálu sa vracia aj postava Alexandra Bártu, teda Milan Kordiak.
Aktuálne odvysielaná 16. séria seriálu je definitívne posledná.
Hosťujúci herci
V seriáli sa objavilo viacero domácich ako aj medzinárodne známych osobností. Epizódne postavy si v Paneláku zahrali speváčka Anastacia, tenistka Daniela Hantuchová, hokejisti Marek Uram ako taxikár a Sasu Hovi alebo členovia spevokolu Alexandrovci. TV Joj používa Panelák aj na prezentáciu svojich televíznych tvárí. Takto sa v seriáli objavili aj Celeste Buckingham, speváčka a porotkyňa X-Factoru, moderátor Sajfa, producent a manažér Jaroslav Slávik, účastník súťaže Česko Slovensko má talent Marián Zázrivý, šéfkuchár Jaro Žídek alebo regionálna redaktorka spravodajstva Ruslana Kurilcová. Skupina Desmod, ktorá naspievala titulnú pieseň seriálu, sa tiež objavila v seriáli. Väčšinou hosťujúce osobnosti predstavovali samých seba. Medzi výnimky patrí Martin Pyco Rausch, ktorý si zahral Imrovho Ičiho. Imrových rodičov, ktorí sa objavili vo viacerých dieloch, stvárnili Marta Sládečková a Janko Lehotský. V jednom dieli si zahrala i Sisa Sklovská, ktorá si zahrala ako náhradníčka upratovačky Kvetky. Vo viac ako jednom pokračovaní seriálu si tiež zahrali Marek Vašut, Lucie Vondráčková, Zuzana Smatanová, Zdena Studenková ako Imrova svokra, panelákový manželský Peter Kočiš a Jana Kolesárová. Špeciálny rozmer pre hosťujúce hviezdy vznikol po vytvorení eventovej agentúry, ktorú viedli Švehlová spolu s kolegyňami z psychologickej poradne Alicou a Julkou. Takto sa stretli s hviezdami ako Richard Müller alebo superstarista Thomas Puskailer alebo spevák a herec Rastislav Rogel. Neskôr sa však zase vrátili do sanatória. Richard Müller tiež hral stavebného šéfa robotníkov Imrého a Gejzu. V obnovenej šestnástej sérii sa objavil Peter Marcin. Peter Modrovský si zahral opravára. V jednej epizóde si zahral aj úspešný slovenský hádzanár Martin Straňovský.
Chroboly
Chroboly sú obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 487 obyvateľov, z toho 252 mužov a 235 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 39,5 roka, ženy 38,1 roka).
Leonid Hurwicz
Leonid Hurwicz známy aj pod menom Leo Hurwicz (* 21. august 1917, Moskva, Rusko – † 24. jún 2008, Minneapolis, Minnesota, USA) bol americký židovský ekonóm a matematik poľského pôvodu narodený v Rusku. V roku 2007 spolu s Ericom Maskinom a Rogerom Myersonom získal Cenu Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela za položenie základov teórie návrhu mechanizmov. Cenu získal ako deväťdesiatročný, čo je v histórii Nobelových cien rekord.
Bol profesorom ekonómie na Minnesotskej univerzite. Ako jeden z prvých začal v ekonómii využívať teóriu hier.
Diaľnica A1 (Poľsko)
Diaľnica A1 je diaľnica v Poľsku, ktorá prechádza severojužným smerom z Trojmesta ku českej hranici pri Wodzisławe a Bohumíne, odkiaľ pokračuje ako diaľnica D1. Diaľnica leží na trase cesty E75 a je súčasťou VI. paneurópskeho dopravného koridoru. Z väčšej časti je v štádiu výstavby alebo plánovania. Po dokončení spojí Trojmesto s Toruňom, Lodžou, Čenstochovou a priemyselnou oblasťou Horného Sliezska. Prejazd po diaľnici je spoplatnený mýtom.
História
29. júla 2005 začal koncesionár (Gdańsk Transport Company S.A.) s výstavbou úseku Rusocin – Nowe Marzy s dĺžkou. Tento úsek bol stavaný v plnom profile, s rezervou na výstavbu tretieho jazdného pruhu. Prvá časť s dĺžkou medzi Rusocinom a Swarożynom bola otvorená 22. decembra 2007. Zvyšok úseku bol otvorený 17. októbra 2008.
Sasko-Anhaltsko
Sasko-Anhaltsko je jednou zo 16 spolkových krajín Nemecka. Jej hlavným mestom je Magdeburg. Na severozápade a západe hraničí s nemeckou spolkovou krajinou Dolné Sasko, na juhozápade a juhu s nemeckou spolkovou krajinou Durínsko, na juhovýchode s nemeckou spolkovou krajinou Sasko, na východe a severovýchode potom s nemeckou spolkovou krajinou Brandenbursko. V súčasných hraniciach a rozlohe existuje od 3. októbra 1990. Územím Saska-Anhaltska pretekajú rieky Labe, Sála, Unstrut a ďalšie. Na juhozápade sem zasahuje pohorie Harz.
Dejiny do roku 1944/1945
pozri Anhaltsko, Provincia Sasko, Prusko, Brunšvicko
Obdobie od 1.júla 1944 do jari 1945
1. júla 1944 rozdelil nacistický režim dosiaľ jednotnú pruskú provinciu Sasko, skladajúcu sa z 3 vládnych obvodov (Magdeburg, Merseburg a Erfurt) na provincie Halle-Merseburg a Magdeburg. Vládny obvod Erfurt bol v ten istý deň pričlenený k Durínskemu ríšskemu miestodržiteľstvu.
Obdobie od jari 1945 do 22. júla 1952
Po spojeneckom obsadení Nemecka je územie neskoršieho Saska-Anhaltska začlenené do Sovietskej okupačnej zóny Nemecka. V jej rámci sú 23. júla 1945 obe provincie (s výnimkou Hornburgu, Wolfsburgu, Hehlingenu a niekoľkých ďalších obcí, ktoré sa stali súčasťou Britskej okupačnej zóny Nemecka), ďalej potom Anhaltsko, okrajové územia Brunšvicka (enkláva Calvörde; mestá Hessen, Pabstoff, a východné oblasti okresu Blankenburg s mestami Blankenburg, Rübelland, Hasselfelde, Hüttenrode, Heimburg, Stiege, Tanne) spolu s durínskou enklávou Allstedt začlenené do novo vytvorenej provincie Sasko-Anhaltsko.
V roku 1947 je potom rozhodnutím spojencov oficiálne zrušený pruský štát a status Saska-Anhaltska sa 21. júla 1947 mení z provincie na krajinu. Vtedajšie krajiny boli podstatne väčšie ako dnes a mali rozlohu. Jej vtedajším hlavným mestom bolo Halle.
Dňa 7. októbra 1949 vzniká na území sovietskej okupačnej zóny Nemecka nový socialistický štátny útvar Nemecká demokratická republika (NDR). Zo začiatku išlo o Federáciu 6 autonómnych krajín. Jednou z nich bolo aj Sasko-Anhaltsko.
Obdobie od 23. júla 1949 do roku 1990
Dňa 23. júla však dochádza k premene NDR na centralistický štát a ku zrušeniu krajín, ktoré boli rozdelené medzi novo vzniknuté kraje. Územie dovtedajšieho Saska-Anhaltska bolo rozdelené medzi kraje Magdeburský, Halleský, Postupimský, Cottbuský, Lipský, malé časti území sa stali súčasťou Erfutského kraja a kraja Gera. Kraje sa potom ďalej členili na okresy a mestské okresy. Tento stav trval až do roku 1990.
Obdobie od roku 1990 do súčasnosti
Po protikomunistických búrkach v roku 1989 potom 3.10.1990 dochádza ku zjednoteniu NDR so Spolkovou republikou Nemecko a k obnoveniu krajín na území dovtedajšej NDR. Ich hranice sa už však nedržali pôvodných krajinských hraníc z rokov 1945 – 1952, ale boli vytvorené narýchlo z hraníc dovtedajších okresov z rokov 1952 – 1990. Znovuvytvorená krajina Sasko-Anhaltsko bola vymedzená územím celého dovtedajšieho Magdeburského kraja; ďalej potom Halleským krajom bez okresu Artem; k tomu ešte pristupoval okres Jessen z Cottbuského kraja. Rozlohou je menší ako pôvodná krajina.
Časti územia pôvodnej krajiny z rokov 1945 – 1952, ktoré v rokoch 1816 – 1944 tvorili súčasť pruskej provincie Saska sa naraz ocitli v Brandenbursku. Ide o územia v dovtedajších okresoch Rathenow (územie západne od rieky Havel s obcami Steckelsdorf, Großwudicke, Zollchow, Bützer, Milow, Nitzahn), Brandenburg (západná časť okresu s obcami Bensdorf, Zitz, Wusterwitz, Wenzlow, Ziesar, Wollin, Gräben), Belzig (obec Görzke), Jüterbog (južná časť okresu s obcami Marzahne, Blönsdorf, Seehausen, Oehna), Herzberg (celý okres), Bad Liebenwerda (celý okres), Senftenberg (severozápadná časť okresu s mestom Lauchhammer a obcou Grünewalde). Časti územia pôvodnej krajiny (celé okresy Torgau, Eilenburg, Delitsch, a západné okraje okresu Leipzig) sa stali súčasťou Saska, ku ktorému tieto oblasti patrili do roku 1815 (potom v rokoch 1815 – 1944 súčasť pruskej provincie Saska). Malá časť pôvodnej krajiny na juhu a juhozápade (Schkölen s okolím; severovýchodná časť okresu Sömmerda s mestom Kölleda a obcami Ostramondra, Großmonra; časť okresu Nordhausen s obcami Heiringen, Auleben; východná časť okresu Artem s mestom Artem a obcami Wiehe, Roßleben, Donndorf, Bottendorf, Schönewerda, Reinsdorf, Voigtstedt, Bretleben, Helldrungen, Oberhelldrungen) boli začlenené do Durínska. Naopak bola do Saska-Anhaltska začlenená malá časť brandemburskej oblasti Prignitz (najsevernejšia časť okresu Havelberg s mestom Havelberg a obcou Nitzow) a malá časť pôvodného Durínska (územie juhozápadne od mesta Naumburg).
1. júla 1994 potom došlo ku správnej reforme, členenie na 37 krajinských okresov a 3 štatutárne mestá z dôb NDR bolo nahradené 21 krajinskými okresmi a 3 štatutárnymi mestami. Tento stav trval do roku 2007 keď sa počet okresov zredukoval na 11.
Predsedovia vlád krajiny Saska-Anhaltska
V rokoch 1952 a 1990 bola krajina Sasko-Anhaltsko zrušená.
Bývalé vládne obvody
Do roku 2003 sa Sasko-Anhaltsko členilo na 3 vládne obvody (Regierungsbezirke):
K 1. januáru 2004 boli tieto vládne obvody zrušené. Pôsobnosť všetkých 3 úradov zrušených vládnych obvodov prešla na na krajinský správny úrad so sídlom v Halle.
Krajinské okresy
Pri prvej správnej reforme 1.júla 1994 bolo dovtedajších 37 krajinských okresov nahradené 21 novými krajinskými okresmi. Ďalej tu z predchádzajúceho členenia zostali zachované 3 mestá bez okresu.
V súčasnosti prebieha v Sasku-Anhaltsku politická debata týkajúca sa ďalšej prípadnej správnej reformy.
Pred rokom 2007 malo Sasko-Anhaltsko 21 krajinských okresov (po 2007 boli zredukované na 11):
Mestá bez okresu
a 3 mestá bez okresu: right|Landkreiskarte: Sachsen-Anhalt Po roku 2007:
a 3 mestá bez okresu:
Haniska (okres Prešov)
Haniska je obec na Slovensku v okrese Prešov.
Polohopis
Obec sa nachádza na rozhraní Košickej kotliny a Šarišskej vrchoviny, zväčša na ľavom brehu Torysy. Stredom obce prechádza cesta I/20 na Košice, ako aj železničná trať Kysak – Prešov. Centrum Prešova je vzdialené a Košice.
Ulice
Bajzova, Martinská, Lemešianská, Vrbová, Pod Furčou, Veterná, Kendická, Krompašská, Tesárska
Vodné toky
Tesne nad Haniskou v smere od Prešova sa zlievajú rieky Torysa a Delňa. Cez Hanisku potom tečie už len Torysa.
Dejiny
Najstaršia zachovaná písomná zmienka o Haniske pochádza z roku 1288, kedy už existujúcu obec získal za verné služby Peter, zvaný Hruška. V dokumentoch z 13. až 16. storočia sa názov obce vyskytuje v podobe Enezke a Enizke. Zemianske rodiny zaberali pôdu sedliakom, čo vyvolávalo nezhody a nútilo sedliakov odchádzať preč. Koncom 16. storočia v obci stálo 10 zväčša zemianskych domov, čím patrila k menším obciam. Obyvatelia boli zväčša katolíci, no v roku 1651 sa vyskytujú už aj evanjelici. Na prelome 16. a 17. storočia už v obci žili aj poddaní a remeselníci. Požiar zasiahol obec v roku 1699 a následne aj 1705. Výstavba kostola sa spomína v roku 1750, stavebnými úpravami prešiel potom aj v rokoch 1887 a 1916. Pri súpise Tereziánskeho urbára žilo v roku 1786 v Haniske 7 zemanov, 5 sedliakov, 4 živnostníci, 33 remeselníkov, 35 detí do veku 17 rokov a 104 žien. Celkový počet obyvateľov bol 194, ktorí žili v 41 rodinách. V roku 1789 sa obec podieľala na výstavbe mosta cez riečku Delňa. Významnou udalosťou v dejinách obce bolo sedliacke povstanie v roku 1831, ktoré dnes pripomína pamätník na kopci Furča z roku 1938.