cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amánulláh Chán
Reformy
thumb|left|300px|Amanullah Khan, rozsah Európske turné s [[Mustafa Kemal Atatürk v Ankara, (1928).]] Amánulláh Chán sa snažil pozdvihnúť zaostalú krajinu reformami. Inšpiráciu hľadal nielen v moslimskom Turecku a Indii, ale aj v ďalekom Francúzsku. V tom čase žili obyvatelia Afganistanu rovnako ako počas vlády Talibanu. Feudálny štát bol v skutočnosti len agregátom rozhádaných kmeňov a verejnú mienku ovládali síce nevzdelaní, ale o to zanietenejší mulláhovia, moslimskí duchovní. A s duchovenstvom sa Amánulláh dostal čoskoro do konfliktu.
Roku 1923 vyhlásil prvú afganskú ústavu, vypracovanú predstaviteľmi pokrokového mladoafganského hnutia. Skonfiškoval pôdu patriacu obskúrnym náboženským nadáciám a založil laické školy, vyučujúce okrem koránu aj moderné vedy. Konzervatívne duchovenstvo sfanatizovalo masy nevzdelaných roľníkov a už roku 1924 vypuklo v meste Chóst protivládne povstanie. Emir musel väčšinu reforiem odvolať.
Koniec vlády
Šokovaní vyslanci kmeňov a duchovní začali pripravovať povstanie. Koncom roku 1928 vydali islamskí učenci fatvu (náboženský edikt) obviňujúcu kráľa z bezbožnosti a zbavujúcu ho trónu. Zoči voči ozbrojeným fanatikom, sa emir v noci z 13. na 14. januára 1929 vzdal trónu a ušiel z Afganistanu. Zabudnutý reformný monarcha zomrel v európskom exile vyše 30 rokov po nútenej abdikácii.
Hejslovák
Hejslovák (feminínum: hejslovenka) je pejoratívum označujúce osobu, ktorá navonok prílišne zdôrazňuje svoju slovenskosť, obyčajne iba slovami bez činov. Od tohto výrazu bolo odvodené tiež sloveso, ktoré takéto správanie pomenúva – hejslováčenie (resp. hejslováčiť).
Vývoj
Výraz vznikol nepriamou apelativizáciou (od substantíva „Slovák“) a je odvodený od názvu piesne „Hej, Slováci“, zloženej Samuelom Tomášikom v roku 1834, ktorá bola neskôr hymnou vojnovej Slovenskej republiky a zároveň symbolickou piesňou nacionalistickej Hlinkovej gardy.
Ráckeve
Ráckeve je mesto v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Ráckeve.
Hejslovák
Vývoj
V Slovenskej čítanke (ca 1910), vydanej Moravsko-slezskou besedou v Prahe pod redakciou Františka Bíleho, sa výraz „hejslováci“ používa pri spomenutí pôsobenia Vavra Šrobára, ktorý v časopise Hlas (18981904) „neúprosne bičuje zlé vlastnosti inteligencie, ktorá sa o ľud nestará, zaň nie alebo málo pracuje, viecaj menej od ľudu uzavretý život vedie, o národnosti iba reční.“
Ráckeve
Má rozlohu 6 409 ha a žije tu obyvateľov .
Hejslovák
Vývoj
V komunistickom mesačníku DAV ho medzi rokmi 19341937 tiež použil Laco Novomeský, keď kritizoval odmietanie reflektovania zahraničných vplyvov do slovenskej básnickej tvorby:
Northrop Grumman B-2 Spirit
Northrop Grumman B-2 Spirit je americký viacúčelový strategický bombardér, využívajúci technológiu stealth, vďaka ktorej môže v noci ľahko prenikať i nad veľmi dobre chránené územia. Vyrobený je prevažne z uhlíkových kompozitov a je veľmi náročný na údržbu. Stroj sa ale vďaka nej vyznačuje minimálnym množstvom vyžiarených či odrazených zvukových, infračervených, optických či radarových signálov, čím znižuje možnosť svojho zamerania protilietadlovou obranou.
B-2 je v súčasnosti jediné lietadlo amerického letectva, ktoré v sebe kombinuje tri kľúčové vlastnosti, ako sú obťažná zistiteľnosť (stealth), dlhý dolet a veľké užitočné zaťaženie. Bombardér môže niesť viac ako 18 ton konvenčného alebo jadrového arzenálu a stáva sa tak významným prvkom projekcie americkej sily kdekoľvek na svete.
Plánované modernizácie by mali zabezpečiť, že lietadlá B-2 budú v operačnej službe amerického letectva až do roku 2058.
Vznik a vývoj
Pôvodný plán rátal popri piatich predsériových lietadlách s výrobou dodatočných 127 bombardérov. S rozpadom Sovietskeho zväzu a neskoršími škrtmi vo výdavkoch na obranu došlo k zredukovaniu pôvodne plánovaného počtu strojov B-2 na 75 kusov. Neskôr sa toto množstvo znížilo len na 20 lietadiel, ktoré doplnil jeden prototyp, nazvaný Spirit of America. Celková produkcia bombardérov B-2 „Spirit“ tak dosiahla 21 strojov.
Počas celého programu spoločnosť Northrop Grumman úzko spolupracovala s americkým letectvom, čo sa síce pozitívnym spôsobom odrazilo na konečnom výsledku, na druhej strane to však vývoj lietadla mierne spomalilo. V polovici 80-tych rokov totiž USAF upravilo zadanie, ktoré pôvodne požadovalo bombardér, prispôsobený na let vo vysokých letových hladinách. Nová požiadavka na lietadlo, ktoré by bolo schopné aj letu nízko nad terénom, spôsobila zvýšenie nákladov a oneskorenie celého projektu o dva roky. Prvé verejné predstavenie bombardéru B-2 sa uskutočnilo v roku 1988 a v júli 1989 sa vzniesol do vzduchu “Spirit of America”, ako prvý z bombardérov B-2. Počiatočných operačných schopností dosiahla letka B-2 v apríli 1997.
Konštrukcia
thumb|Bočný pohľad na letiaci B-2 Spirit thumb|Záber z kokpitu B-2 thumb|Čelný pohľad na bombardér B-2 thumb|Rotačný závesník na bomby v útrobách B-2 Typ konštrukcie, ktorá bola použitá pri bombardéroch B-2, sa označuje ako lietajúce krídlo, keďže pri nej úplne absentuje trup a zvislé riadiace plochy. Pri tvorbe návrhu nového bombardéra firma Northrop prepracovala projekty lietadiel XB-35 a YB-49 z konca 40-tych rokov, ktoré sa nikdy nedočkali sériovej výroby. Zaujímavosťou je, že rozpätie krídel B-2 je, čo je identický rozmer, aký mal aj jeho o 40 rokov starší predchodca YB-49. Pozdĺž celej odtokovej hrany krídla, okrem výfukového priestoru bezprostredne za motormi, sa nachádza deväť veľkých ovládacích plôch. Vonkajší pár pohyblivých plôch plní funkciu brzdových kormidiel. Každá z týchto plôch pozostáva z dvoch častí, ktoré sa môžu pohybovať smerom nahor alebo nadol. Môžu pracovať symetricky ako aerodynamické brzdy alebo asymetricky ako kormidlá. Pohybujúce sa brzdové kormidlá však zvyšujú radarový odraz lietadla, preto v čase, keď B-2 vstupuje do bojovej zóny, musia byť zamknuté. Predpokladá sa, že v takej situácii lietadlo zatáča pomocou rozdielneho ťahu motorov. Ďalších šesť ovládacích plôch sa používa hlavne ako výškovky, ale najvzdialenejší pár môže pri nízkych rýchlostiach plniť aj funkciu krídelok. V priestore medzi výstupnými tryskami sa nachádza posledná ovládacia plocha, ktorá eliminuje nadhadzovanie, spôsobené vertikálnymi nárazmi vzduchu v nízkych výškach.
Spoločnosť Boeing, ako druhý člen tímu, sa podieľal na dodaní vonkajších krídel, zadnej centrálnej časti, palivového systému, zbraňového systému a podvozku. Northrop bol zodpovedný za prednú centrálnu časť lietadla, kokpit, nábežné a odtokové hrany, ovládacie plochy, ako aj finálnu montáž a celkovú koordináciu projektu. Z povrchu lietadla bolo odstránených množstvo hrán, bežne sa nachádzajúcich na konvenčných lietadlách, čím sa výrazne zredukoval odraz radarových vĺn. Niektoré plochy sú potiahnuté materiálom, absorbujúcim radarové vlny (RAM). Hlavný podvozok je štvorkolesový, umiestnený je hneď vedľa motorov a zaťahuje sa smerom dopredu. Predný dvojkolesový podvozok sa zaťahuje smerom dozadu.
V porovnaní s pedchádzajúcimi americkými bombardérmi došlo u B-2 k výraznému zníženiu posádky. Zatiaľ čo posádka B-52H Stratofortress pozostáva z 5 členov a posádka B-1B Lancer zo štyroch členov, lietadlo B-2 má len dvoch pilotov. Tí sedia v kabíne vedľa seba, pričom naľavo je miesto hlavného pilota a napravo sedadlo veliteľa misie. Veliteľ misie je primárne zodpovedný za navigáciu a za plnenie úloh v roli operátora zbraňových systémov, ale tieto funkcie môže v prípade potreby vykonávať aj pilot. Každý člen posádky má k dispozícii štyri farebné CRT monitory.
B-2 je vybavený rádilokátorom AN/APQ-181 od spoločnosti Hughes Aircraft (v súčasnosti Raytheon). Navigáciu lietadla zabezpečujú dva systémy, ktoré môžu pracovať samostatne, ale vyššia presnosť sa dosahuje pri použití oboch systémov súčasne. Jedným z nich je inerciálny systém Kearfott a druhým astronomicko-inerciálny systém Northrop NAS-26. NAS-26 bol pôvodne vyvinutý pre riadené strely dlhého doletu Snark. Určovanie aktuálnej polohy lietadla prebieha na základe vopred vybraných hviezd a funguje aj cez zamračenú dennú oblohu. Kľúčovým prvkom tohto systému je stabilizovaný elektro-optický teleskop, ktorý je umiestnený naľavo od kabíny posádky.
Lietadlo je poháňané štyrmi dvojprúdovými motormi General Electric F118-GE-100, z ktorých každý má ťah 77 kN. F118-GE-100 bol vyvinutý z motora F101-X, použitom v stíhacích lietadlách F-14. Maximálna rýchlosť B-2 je /h a maximálny dostup predstavuje. Bombardér preletí bez dotankovania, pričom s jedným natankovaním vo vzduchu dokáže predĺžiť túto vzdialenosť na. B-2 môže dotankovať palivo počas letu pomocou nadstavca, ktorý sa nachádza za kokpitom. Nasávacie otvory pohonnej sústavy sú esovitého tvaru, aby ukryli kompresor motora pred rádiolokátorom nepriateľa. Ich okraje sú zúbkované, aby sa rozptýlili vlny nepriateľských radarov a nedošlo k ich návratu späť k zdroju. Výfukové plyny z motora sú ochladzované, aby sa znížila tepelná stopa lietadla a minimalizovala možnosť odhaliť a sledovať bombardér nepriateľskými infračervenými detekčnými systémami.
Výzbroj je ukrytá v dvoch bombovniciach, z ktorých každá pojme 9 ton bômb alebo riadených striel. B-2 môže niesť širokú škálu konvenčnej munície, ale aj jadrové bomby typu B61 a B83 v počte 16 kusov. Z konvečných neriadených bômb sú to Mk 82 s hmotnosťou a Mk 84 s hmotnosťou. Ich riadeným ekvivalentom, ktorý bol do B-2 integrovaný, sú bomby GBU-38 a GBU-31, vybavené systémom inerciálneho a satelitného navádzania. Plne naložený bombardér unesie až 80 kusov Mk 82/GBU-38 alebo 16 bômb Mk 84/GBU-31. Aby sa pri útoku na nepriateľské ciele zvýšili šance B-2 na prežitie, dostali bombardéry do výzbroje aj bomby AGM-154 JSOW. Tie pri odhodení vo vysokej letovej hladine dokážu kĺzavým letom prekonať vzdialenosť až. Presne zasiahnuť cieľ im umožňuje GPS navigácia v kombinácii s infračerveným navádzaním v záverečnej fáze letu. K ešte väčšej minimalizácii strát v prípade možného konfliktu prispieva integrácia riadenej strely AGM-158 JASSM. Tá umožňuje bombardéru zaútočiť na dobre chránené ciele zo vzdialenosti bez toho, aby sa vystavil väčšiemu riziku.
Operačné nasadenie
thumb|B-2 počas dotankovania vo vzduchu thumb|B-2 zhadzuje 47 bômb Mark 82
Vojna v Kosove
Bombardéry B-2 boli prvýkrát bojovo nasadené v operácii „Spojenecká sila“ (Operation Allied Force) dňa 24. marca 1999. Pri prvom nálete vzlietli dve B-2 zo základne Whiteman, preleteli do Európy a zhodili 32 bômb na niekoľko cieľov v Srbsku. Po ukončení bojovej fázy misie a po 31-hodinovom lete sa vrátili späť na domovskú základňu v Missouri. Okrem prvého nasadenia lietadiel B-2 mali bojovú premiéru aj satelitom navádzané bomby JDAM.
Hoci sa bombardéry B-2 zúčastnili len 1 % bojových misií, boli zodpovedné za zničenie 33 % všetkých srbských cieľov. Šesť lietadiel B-2, ktoré boli nasadené v operácii „Spojenecká sila“, zrealizovalo celkovo 45 náletov a zhodilo 656 bômb JDAM.
Vojna v Afganistane
Dňa 7. októbra 2001 počas operácie „Trvalá sloboda“ (Operation Enduring Freedom) bol bombardér B-2 prvým, ktorý vletel do afganského vzdušného priestoru a bombardoval ciele teroristov hlboko vo vnútrozemí. Počas tejto misie absolvovali piloti B-2 časovo najnáročnejšiu bojovú operáciu v histórii, keď ich let trval celkovo 44 hodín a 18 minút.
Intervencia v Iraku
V marci 2003 začali B-2 operáciu „Iracká sloboda“ (Operation Iraqi Freedom), počas ktorej šesť týchto bombardérov zničilo celkovo 92 cieľov. Jedným z týchto cieľov bol aj bunker v Bagdade, o ktorom sa americké velenie domnievalo, že slúži ako úkryt Saddáma Husajna.
Bombardéry B-2 vzlietali prvýkrát nie z územia USA, ale zo základne Diego Garcia v Indickom oceáne a z neznámej základne v Anglicku. Počas celej operácie uskutočnili lietadlá B-2 49 bojových misií, počas ktorých zhodili viac ako munície.
Intervencia v Líbyi
Dňa 20. marca 2011 vzlietli tri bombardéry B-2 zo základne Whiteman v Missouri. V rámci operácie „Úsvit Odysey“ (Operation Odyssey Dawn) zhodili 40 bômb na letiská v Líbyi, s cieľom zničiť vzdušné sily Muammara Kaddáfiho.
Boj proti Islamskému štátu
Dňa 18. januára 2017 uskutočnilo americké letectvo v spolupráci s líbyjskou vládou národnej jednoty nálety na militantov z teroristickej skupiny Islamský štát v Líbyi. Cieľom bombardovania sa stali dva odľahlé tábory približne 45 kilometrov juhozápadne od mesta Syrta. Útok uskutočnila dvojica bombardérov B-2, ktorá vzlietla zo svojej domovskej základne Whiteman v Missouri. Celá misia, vrátane návratu späť na základňu, trvala 34 hodín. Zúčastnilo sa na nej aj 15 tankovacích lietadiel typu KC-135 a KC-10. Bombardéry pri nej zvrhli 108 bômb GBU-38 s hmotnosťou. Po úvodnom nálete strategických bombardérov zaútočili na tieto ciele ešte bezpilotné lietadlá MQ-9 Reaper strelami AGM-114 Hellfire. Odhaduje sa, že o život prišlo asi 80 bojovníkov Islamského štátu. Vzhľadom na to, že letová hodina bombardérov B-2 stojí 130 000 USD, bola celá táto operácia mimoriadne drahá. Po zarátaní prevádzkových nákladov a ceny zhodenej munície možno konštatovať, že celkové náklady na misiu presiahli sumu 11,5 mil. USD.
Nehody
thumb|Vrak B-2, ktorý havaroval v roku 2008 Dňa 23. februára 2008 havaroval bombardér B-2, nazvaný Spirit of Kansas, pri vzlete zo základne Andersen na ostrove Guam. Príčinou havárie bola zistená vlhkosť v troch senzoroch, v dôsledku čoho dostával systém riadenia letu nesprávne informácie o rýchlosti letu a uhle nábehu. To spôsobilo, že lietadlo pri vzlete začalo prudko stúpať a zároveň sa nakláňať doľava. Z toho dôvodu sa ľavé krídlo dostalo do kontaktu so zemou a následne stroj havaroval. Obaja piloti sa stihli katapultovať a nehodu sa im podarilo prežiť.
Používatelia
USA
Špecifikácia (B-2A)
right|600px
Pozri aj
Tupolev Tu-160
Mine's
Mine's je japonská tuningová firma, ktorá sídli v meste Jokosuka. Firmu v roku 1985 založil Tsuzo Niikura. Firma sa stala známou vďaka tomu, že ako prvá ponúkala preporogramované riadiace jednotky pre populárne japonské športové automobily. Dnes predáva množstvo produktov od vstrekovacích ventilov až po kompletné motory.
V súčasnosti robí softvérové vylepšenia pre stovky japonských automobilov, ale iba pre niekoľko vybraných automobilov robí aj hardvérové úpravy. Ich výkonostné úpravy zahŕňajú výfukové systémy, riadiace jednotky, vačkové hriadele, podvozkové časti, brzdové systémy a karbónové časti karosérie. Firma je takisto známa úpravami automobilu Nissan Skyline GT-R, a to predovšetkým modelov R32, R33, R34 a R35. Okrem modelu Skyline tiež predáva diely pre automobily ako Mitsubishi Lancer Evolution, Subaru Impreza WRX a Nissan 350Z.
Väčšiu pozornosť si firma získala aj vďaka sériám videohier Gran Turismo a Forza Motorsport.
Karel Poborský
Karel Poborský (* 30. marec 1972, Jindřichův Hradec) je bývalý český futbalista. Je hráčom s najväčším počtom štartov pre České národné futbalové mužstvo.
Reprezentoval Česko na Majstrovstvách Európy v 1996, kde reprezentácia postúpila do finále a prehrala s Nemeckom. Hral aj na Majstrovstvách sveta v 2006 a na Eure 2000 a 2004.
Bátorove Kosihy
Bátorove Kosihy je obec na Slovensku v okrese Komárno.
Prelet nad kukučím hniezdom
Prelet nad kukučím hniezdom je film režiséra Miloša Formana nakrútený podľa románovej predlohy spisovateľa Kena Keseyho „Bol som dlho preč“ v hlavnej úlohe s Jackom Nicholsonom (pôvodne postavu McMurphyho mali hrať James Caan, Marlon Brando alebo Gene Hackman).
Dej filmu sa odohráva v psychiatrickej liečebni, do ktorej prichádza profesionálny kartár a bitkár Randle Patrick McMurphy, ktorý má súdne nariadenú liečbu. McMurphy hrá pomäteného, aby sa vyhol väzenskému trestu za sexuálne zneužitie a násilné prepadnutie. Jeho predstava pokojného života v ústave je od začiatku konfrontovaná s praktikami despotickej vrchnej sestry Mildred Ratched, ktorá v ústave neobmedzene panuje.
Ocenenia
Film sa radí na 20 miesto Amerického filmového inštitútu ( American Film Institute ) v zozname 100 najlepších amerických filmov.
Napriek oceneniam, ktoré film získal, Ken Kesey nebol s výsledkom a hlavne s výberom hlavného predstaviteľa spokojný.
Odborníci filmu vyčítali skreslený pohľad na psychiatrické liečebne a liečenie duševných porúch.
Le Bouchage (Charente)
Le Bouchage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bajč
Bajč je obec na Slovensku v okrese Komárno.
Polohopis
Obec leží 22 kilometrov severovýchodne od Komárna a 8 kilometrov južne od Nových Zámkov.
Časti obce
K Bajču patria tieto majere:
Dejiny
Chotár obce Bajč je mimoriadne bohatý na archeologické pamiatky. Na mieste dnešnej obce sa našli osídlenia z doby neolitu, ľudu s lineárnou keramikou a želiezovskou skupinou, takmer 100 hrobov kostrového pohrebiska zo staršej doby bronzovej, sídlisko z badenskej kultúry a neskorolengyelské sídlisko s keramikou, zdobenou brázdeným vpichom a mnohé ďalšie pamiatky. V časti chotára obce Bajč - Medzi kanálmi sa nachádzala slovanská osada so slovanským pohrebiskom zo 6. storočia, čo potvrdzuje, že na toto územie prišli Slovania už počas jednej z prvých kolonizačných vĺn. Ďalej sa našli sídliská z doby halštatskej a rímskej, a slovenské sídlisko z 10.–11. storočia. Významné je aj keltské pohrebisko a chaty, slovanské žiarové pohrebisko a staromaďarské pohrebisko. Z 11.–12. storočia pochádzajú zvyšky základov románskeho kostola a pohrebiska pri zaniknutej stredovekej osade.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1312. Bola jedným z najdôležitejších majetkov Ostrihomského arcibiskupstva. Od 16. storočia si obec od tunajších zemanov prenajímal arcibiskup. Po bitke pri Moháči sa do Bajča dostalo nové protestantské učenie. Až do roku 1652 reforovaní veriaci bojovali za ich uznanie aj proti stolici aj proti arcibiskupovi. V roku 1652 bola zriadená reformovaná farnosť, no v roku 1672 reforovaných z obce vyhnali, napriek tomu, že pravdepodobne tvorili väčšinu obyvateľstva. Po roku 1685 obec načas zanikla. V roku 1780 Jozef Baťán odvodnil rozsiahle močiare v okolí, a začal s vybudovaním nového majera a kaštieľa. Podľa archívnych dokumentov Bajč mal v roku 1813 len 90 obyvateľov, v roku 1890 už 1108. Kaštieľ vybudovaný v roku 1790 bol v roku 1831 prestavaný na kostol, zasvätený sv. Jánovi Krstiteľovi. Arcibiskup Ján Šimor dal postaviť nový letný kaštieľ. V roku 1865 sa Bajč osamostatnil ako obec. V roku 1910 bola vybudovaná železnica. V roku 1919 aj v obci prebiehali boje medzi česko-slovenskou armádou Červenou armádou Maďarskej republiky rád.
Obyvateľstvo
Národnostné zloženie obyvateľstva v roku 2011:
Prírodné zaujímavosti
V Bajči evidujú dva bocianie hniezda. V roku 2014 sčítali spolu iba 1 mláďa.
Tristan da Cunha (ostrov)
Tristan da Cunha je najväčší ostrov z rovnomennej skupiny ostrovov. Pomenovaný je podľa portugalského moreplavca menom Tristão da Cunha, ktorý ho objavil pri plavbe z Brazílie do Juhoafrickej republiky, pre rozbúrené more ale nemohol pri ňom zakotviť. Prvý človek, ktorý na ostrov vstúpil bol americký kapitán Jonathan Lambert v roku 1811.
Hlavné sídlo je Edinburgh of the Seven Seas. V strede ostrova sú vrcholy Mount Olav a Queen Mary’s Peak.
Je považovaný za najizolovanejší ostrov sveta. Od ostrova Sv. Heleny je vzdialený a od Juhoafrickej republiky. Trvalo má približne 270 obyvateľov, rádiovú stanicu, múzeum, bazén, supermarket a predajňu zmiešaného tovaru. Obyvatelia ostrova majú elektrinu a vodu. Prístup na ostrov je veľmi náročný a podlieha povoleniu vedenia ostrova. Taktiež fotografovanie na ostrove je len s povolením. Spojenie so svetom je zabezpečené loďou z Juhoafrickej republiky. Kriminalita na ostrove je nulová a nezamestnanosť neexistuje.
Ostrov objavil navigátor Tristan da Cunha pri plavbe z Brazílie do Juhoafrickej republiky. Pre rozbúrené more ale nemohol pri ňom zakotviť. Prvý človek, ktorý na ostrov vstúpil bol americký kapitán Jonathan Lambert v roku 1811.
Peter Konečný
Mgr. Peter Konečný (* 1979) je slovenský filmový kritik, šéfredaktor portálu Kinema.sk.
Štúdium a kariéra
Peter Konečný je absolventom katedry filmovej vedy a multimédií na Vysokej škole múzických umení. V roku 2000 stál pri zrode najznámejšieho slovenského filmového portálu Kinema.sk, ktorý je dnes najpopulárnejšou stránkou tohto zamerania na Slovensku. Dnes intenzívne publikuje v desiatkach printových a elektronických médií. Zároveň uvádza reláciu Screener na portáli Sme, kde predstavuje rôzne zaujímavosti a novinky zo sveta filmu. V rámci Filmových večerov Petra Konečného prednáša po Slovensku, aby šíril osvetu vo filmovej kultúre.
Konečný je tvorca a spolupracovník niekoľkých filmových festivalov a prehliadok. Od roku 2006 spolupracuje ako šéfredaktor filmového portálu Kinema.sk na organizácii novovzniknutého filmového festivalu Cinematik v Piešťanoch, ktorého sa stal aj PR manažérom. Je taktiež autorom každoročného filmového ocenenia „Kinema Film roka“ a dlhoročným spolupracovníkom Rádia_FM. Žije a pracuje v Bratislave.
Department (Paraguaj)
náhľad|Departmenty Paraguaja Department (šp. departamento) je administratívne jednotka v Paraguaji. Paraguaj je rozdelený na nasledujúcich 17 departmentov.
Hroboň
Hroboň je priezvisko, pozri Hroboň (priezvisko), napr.:
Dieterich Buxtehude
Dieterich Buxtehude (* okolo 1637 † 9. máj 1707; po nemecky aj Dietrich,vyslov: [ˈdiːt(ə)ʁɪç bʊkstəˈhuːdə]; po dánsky Diderich alebo Diderik,vyslov: [ˈdidəʁɪk buksdəˈhuːðə]) bol nemecko-dánsky barokový organista a hudobný skladateľ, ktorý patrí do tzv. severonemeckej organovej školy. Rok ani miesto jeho narodenia nie sú presne známe a sú dodnes predmetom sporov. Vzhľadom na to, že prvé roky svojho detstva strávil v Helsingborgu v Scanii, čo bolo územie, ktoré v tej dobe patrilo vtedajšiemu Dánsku, je niektorými hudobnými historikmi a muzikológmi považovaný za dánskeho skladateľa. Iné odborné názory tvrdia, že sa narodil v Oldesloe v Holštajnsku (teda v dnešnom Nemecku), odkiaľ pochádzal jeho otec, organista Johann Buxtehude (Hans Jenssen Buxtehude, 1602-1674). Ide o priameho predchodcu najznámejšieho barokového hudobného skladateľa Johanna Sebastiana Bacha, na ktorého tvorbu mal zásadný vplyv.
Život
Ako organista pôsobil najprv v Helsingborgu (Elsinor), neskôr trvalo zakotvil v Marienkirche v Lübecku, ktorý bol cisárskym mestom. Toto mesto mu poskytovalo značnú voľnosť pre umeleckú tvorbu a pozitívne zapôsobilo na rozvoj jeho hudobnej kariéry. Jeho osobný príklad potom pôsobil ako pravzor pre rozvoj hudobnej kariéry neskorších barokových majstrov ako boli Georg Friedrich Händel, Johann Mattheson, Georg Philipp Telemann a Johann Sebastian Bach. V roku 1705 sa Johann Sebastian Bach vydal peši z Arnstadtu do Lübecku aby sa s ním, lübeckým organistom osobne stretol a počul ho hrať.
Dielo
Mnoho z jeho hudobných diel sa stratilo. Zachovali sa napríklad libretá z jeho oratórií, ale žiadna z ich partitúr sa nenašla, čo je veľká škoda, pretože jeho nemecké oratóriá boli zjavne vzorom pre jeho hudobných nasledovníkov, najmä pre Johanna Sebastiana Bacha a Georga Philippa Telemanna.
Skladby pre organ
Buxtehude „Obdaril voľné formy hudby (toccatu a fúgu) aj viazané formy (passacagliu a organový chorál) ohňom príznačným pre jeho náruživú osobnosť. Odvážne harmónie toccat, rozmach pedálových sól a fantasticky tvarované melodické kontúry prezrádzajú skladateľa nepokojnej a nesmierne tvorivej predstavivosti. Fúgy ešte stále čerpajú z rapsodického toku toccat, pričom jednotlivé úseky sú často zviazané tematicky, na spôsob variačného ricercaru. Fúgové témy často využívajú opakované tóny a občas načrtávajú tonálnu harmóniu pomocou zmenšených septím.“
V Bachovej osobnej zbierke hudobných diel sa zachovali niektoré jeho organové skladby, zachovali sa aj vydania jeho dvoch zbierok komorných sonát. Ďalej sa zachovalo určité množstvo jeho kantát, ktoré pravdepodobne tiež poslúžili iným hudobným skladateľom ako vzor pre tvorbu. Tvoril v tzv. „stylus phantasticus”, z jeho organovej tvorby treba spomenúť napríklad Prelúdium, Fúgu a Ciacconu C-dur (BuxWV 137) a Toccatu F-dur (BuxWV 157).
Diela Dietricha Buxtehudeho sú katalogizované v Buxtehude-Werke-Verzeichnis (skratka BuxWV):
Champagnat (Saône-et-Loire)
Champagnat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kandidačná listina strany SLNKO pre voľby do NR SR v roku 2006
Kandidačná listina Slovenskej národnej koalície - Slovenskej vzájomnosti pre voľby do NR SR v roku 2006, ktoré sa konali 17. júna 2006, tak ako ju zaregistrovala Ústredná volebná komisia.
Metropolitné Francúzsko
right|thumb|Metropolitné Francúzsko a ďalšie francúzske územia vo svete
Metropolitné Francúzsko je pojem, ktorým sa označuje európska časť Francúzska, vrátane priľahlých ostrovov, a často aj vrátane Korziky.
Na Korzike označujú zostávajúcu európsku časť Francúzska ako kontinentálne Francúzsko (la France continentale) alebo zjednodušene le Continent.
Francúzska republika sa skladá aj z mimoeurópskych území, ktoré bývajú označované ako Zámorské Francúzsko (hovorovo DOM-TOM, čo je skratka podľa starého systému platného zhruba do začiatku 21. storočia, v ktorom väčšina z týchto území bola tzv. zámorské územie (TOM) alebo zámorský departement (DOM).
George Bush
George Bush pozri:
Ján Feješ
Ján Feješ môže byť:
Koncern
Koncern (jednotlivý podnik koncernu sa volá koncernový podnik) môže byť:
Ukazovák
Ukazovák je prst na ruke umiestnený medzi palcom a prostredným prstom.
Emulgátor
Potravinárstvo
V potravinárstve sa pojem používa obzvlášť v súvislosti s dispergovaním tukov vo výrobku. V múkach pôsobí ako kondicionér zmäkčujúci kôrku pečiva, v cukrovinkách ako modifikátor kryštalizácie tukov a v mäsovom priemysle uľahčuje emulgáciu tukových častíc.
Emulgátory sú jedným z mnohých druhov prídavných látok v potravinách (potravinárskych aditív) (úradne povolené prídavné látky majú pridelený kód, tzv. éčko). V tejto súvislosti nariadenie EÚ 1333/2008 definuje emulgátory ako "látky, ktoré umožňujú vytvoriť alebo zachovať homogénnu zmes dvoch alebo viacerých vzájomne nemiešateľných fáz v potravine, napríklad oleja s vodou."
Hroboň (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Hroboň.
World Team Cup
World Team Cup sú medzinárodné majstrovstvá družstiev v tenise mužov, ktoré od od roku 1978 organizuje ATP v Rochusclube v Düsseldorfe. Turnaj bude od roku 2012 premiestnený do iného nemeckého mesta.
Bodza
Bodza je obec na Slovensku v okrese Komárno.
Iné projekty
.
Százhalombatta
Százhalombatta je mesto v Maďarsku v Peštianskej župe v okrese Érd.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Lutnista (Caravaggio)
Lutnista (tal. Suonatore di liuto) je názov obrazu talianskeho barokového maliara Caravaggia.
Obraz nepatrí k autorovým vrcholným dielam, napriek tomu sa často objavuje v publikáciách predstavujúcich významné diela svetového maliarskeho umenia.
O diele
Dielo obsahuje znaky žánrovej scény, napriek tomu takým úplne nie je. Námet je možné chápať ako alegorické vyjadrenie lásky a harmónie. Spevajúci mladík, sám sa doprevádzajúci hrou na lutne, karafa s kytickou kvetou a ovocie položené na stole má v divákovi, pri pohľade na obraz, vyvolať pokojnú a uvoľnenú náladu.
O tom, kto je na obraze namaľovaný sa vedú polemiky. Podľa názoru jedných, modelom autorovi stál pravdepodobne niektorý z umelcových priateľov. Iní odborníci sú názoru, že mladík na obraze je sám Caravaggio, ktorý sa maľoval pred zrkadlom v dobe, kedy sa presťahoval do Ríma a nemal objednávky, a teda ani peniaze aby mohol zaplatiť modela.
Známy je aj notový zápis, podľa ktorého chlapec hrá: ide o začiatok populárneho dobového madrigalu „Voi sapeto ch´io v´amo“ (Vy viete, že vás ľúbim).
Veľmi výstižne sa o obraze Lutnista vyjadril Caravaggiov súčasník a životopisec talianskych maliarov Giovanni Baglione, keď napísal: ''„Zpodobnil tiež verne a živo mladíka hrajúceho na lutnu a vedľa kvetiny v karafe s vodou, v ktorej sa zreteľne zrkadlí okno a predmety v izbe: s dôkladnosťou sú prevedené kvapky rosy na kvetoch. Sám povedal, že je to najlepšie dielo, aké kedy namaľoval.“''.
Obraz vznikol počas Caravaggiovho pobytu v dome rímskeho preláta Pandolfa Pucciho. Neskôr sa stal majetkom markíza Giustinianiho. Keď bola markízova zbierka v roku 1808 rozpredaná v aukcii, získala ju vďaka vtedajšiemu riaditeľovi parížskeho Louvru Vivantovi Denonovi Ermitáž.
Lutnista je obraz klasicky komponovaný, bez vedľajších symbolických prvkov. Už súčasníci vyčítali Caravaggiovi, že dielo nemá ideu. Autorovým zámerom však nebolo predvádzanie nejakého deja, jeho Lutnista je čisto výtvarné dielo.
Drogy a mýty
Drogy a mýty (J. M. Nerad, L. Neradová, 1998) je kniha, v ktorej autori rozoberajú tému drogovej závislosti na príkladoch troch krajín (Spojené kráľovstvo, Švajčiarsko, Holandsko), dvoch liečebných zariadení (Arta, Jellinek) a jedného experimentu (Prove).
Autori otvorene zaujímajú liberálny, tolerantný a kompromisný postoj k drogám. Kniha je viac argumentačná a jednostranná než výskumná a objektívna, ale autori sa napriek tomu vo svojich tvrdeniach opierajú o viaceré štatistiky a výskumy. So situáciou v Holandsku majú osobné skúsenosti a Holandsku je aj venovaná prevažná časť knihy.
Experiment Prove
Do experimentu boli zahrnutí len závislí užívajúci heroín najmenej dva roky, ktorí mali za sebou niekoľko neúspešných pokusov o liečbu závislosti a trpeli buď zdravotne alebo sociálne v dôsledku závislosti. Charakteristika pokusnej skupiny je dôležitá, pretože prípadné zmäkčenie podmienok vstupu do experimentu by pravdepodobne viedlo k slabším výsledkom. U zúčastnených závislých bolo vysoké percento nezamestnanosti, bezdomovectva, zadlženosti a kriminality.
U závislých boli počas 18 mesiacov systematicky pozorované zmeny správania. Boli zaznamenané zlepšenia v spotrebe ilegálnych drog, v oslabení kontaktu s ilegálnou drogovou scénou, v kriminalite a viktimizácií, v bývaní a zadlženosti. Najvýraznejšie bolo zlepšenie v miere kriminality a pochopiteľne v spotrebe ilegálneho heroínu. Len malé zlepšenie bolo pozorované v spotrebe alkoholu a marihuany. Projekt bol autormi hodnotený ako "ziskový", keďže úspory z nižšej kriminality prevýšili náklady na projekt. Najdôležitejším výsledkom projektu však zostáva to, že väčšina klientov vydržala spolupracovať počas celého trvania experimentu a to napriek tomu, že to boli závislí, ktorí v minulosti vzdali viaceré iné liečebné programy.
10 mýtov
Autori menujú a vyvracajú 10 mýtov o Holandsku a tvrdých drogách:
Holandsko
Pre holandskú verejnosť je typický silný odpor voči represívnym opatreniam. V tomto duchu sa nesie aj holandský protidrogový program, ktorého cieľom je pomôcť toxikomanom zlepšiť ich život bez toho, aby boli odsudzovaní alebo trestaní.
Holandsko má veľmi široké spektrum rôznorodých programov pre pomoc závislým. Najviac používané sú nízkoprahové programy, ktoré od toxikomanov nič nepožadujú. Ich cieľom je podpora pri riešení zdravotných, finančných a sociálnych problémov spojených s užívaním drog. Nasledujú metadonové substitučné programy, ktoré sú určené pre toxikomanov motivovaných zmeniť svoj životný štýl. V tomto kontexte autori rozoberajú výhody metadonu. Vysokoprahové programy sú určené pre toxikomanov, ktorí uvažujú o úplnej abstinencii. Ich základ tvorí individuálna terapia.
Detailne je rozoberaný proces liečby v holandskom zariadení Arta. Zahŕňa klasický terapeutický prístup, pričom každý klient má prístup k viacerým terapeutom súčasne. Väčšinu času však klienti trávia životom v komunite a prácou. Ide tak trochu o "liečbu v raji" podobnú experimentu Potkaní park. Arta sa snaží podporiť zdravý životný štýl. Klienti sú presunutí do pokojného vidieckeho prostredia, kde dostanú užitočnú konštruktívnu manuálnu prácu a voľný čas trávia v malej komunite ostatných závislých a zamestnancov Arty, ktorí v zariadení Arty nielen pracujú, ale aj žijú. Muži a ženy sú zásadne umiestňovaní v zmiešaných skupinách a sexuálne vzťahy sú povolené. Súčasťou programu je množstvo zaujímavých aktivít: maľovanie, hudba, kúpele, a iné. Terapia, život v komunite a práca sú rozdelené na fázy, v ktorých sa postupne zvyšuje miera samostatnosti až po fázu doliečovania, keď klient už žije samostatne a Arta mu pomáha len s problémami, ktoré nezvládne sám. Vo fáze doliečovania vie Arta zabezpečiť prácu, stáž a bývanie v niektorom zo svojich zariadení, ak je to potrebné. Popri malom zariadení Arta je v knihe opísané aj podstatne väčšie zariadenie Jellinek, ale tu sa autori obmedzujú na opis organizačnej štruktúry.
Normalizačný prístup
V kontexte Holandska sa autori snažia definovať normalizačný prístup k drogám, ktorého podstatou je akceptovanie existencie drog a prirodzenej tendencie ľudí užívať drogy. Podľa tejto teórie, pre škodlivosť drog nie je podstatná chemická povaha drogy, ale sociokultúrny a psychologický kontext, v ktorom sa droga používa. Normalizačný prístup sa zameriava na otázku, akú funkciu droga u konkrétneho človeka vlastne plní. Zastrašovací prístup je prezentovaný v kontraste k normalizačnému prístupu. Predstaviteľom tohoto prístupu je americká "vojna proti drogám".
Autori ďalej rozlišujú štyri kombinácie normalizačného a zastrašovacieho prístupu a analyzujú ich výhody a nevýhody:
Ján Feješ (prokurátor)
Dr. Ján Feješ (* 1909 – † 1988) bol slovenský právnik, prokurátor a štátny činiteľ.
Habítame Siempre
Habítame Siempre je jedenásty štúdiový album mexickej speváčky Thalíe, vydaný 19. novembra 2012 vo vydavateľstve Sony Music. Album pozostáva z 15 skladieb. Na albume spolupracovali s Thalíou i Leonel Garcia, Prince Royce, Erik Rubín, Gilberto Santa Rosa, Robbie Williams, Jesus Navarro, Samo a Michael Bublé.
Le Grand-Madieu
Le Grand-Madieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palúdžanka
Palúdžanka je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 18 km, je tokom III. rádu. Na strednom toku preteká Dúbravskou dolinou, kde sú dodnes zachované mnohé bane na antimón, štôlne, viaceré ťažobné objekty, haldy, odkaliská. Po vstupe do Liptovskej kotliny sa vetví na niekoľko ramien, pričom zľava sa oddeľuje Dúbravka a následne Čemník, hlavné koryto výraznejšie meandruje.
Prameň
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na severovýchodnom svahu Chabenca (1 955,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 525 m n. m., pod hlavným hrebeňom pohoria.
Opis toku
Potok tečie od prameňa smerom na sever. Najprv preteká dolinkou Chabenec, kde sa stáča a prechodne tečie na severovýchod. Následne vteká do Dúbravskej (Krížskej) doliny a tečie územím výrazne pozmeneným ťažobnou činnosťou (haldy a odkaliská). Pod horárňou Hluché sa výraznejšie stáča na severoseverovýchod, preteká chatovou oblasťou Pod Dobákom a vstupuje do Liptovskej kotliny. Tu najprv zo západu obteká intravilán obce Lazisko, drevený artikulárny kostol na ľavom brehu, stáča sa severným smerom a pokračuje intravilánom obce Svätý Kríž. Ďalej podteká štátnu cestu číslo 18, obteká intravilán obce Galovany na pravom brehu a napokon sa vlieva do zátoky Liptovskej Mary.
Ústie
Do vodnej nádrže Liptovská Mara (do tzv. Galovianskej zátoky) sa vlieva severoseverovýchodne od obce Galovany v nadmorskej výške okolo 570 m n. m.
Jürgen Kurths
Jürgen Kurths (*11. marec 1953, Arendsee, Nemecko), je nemecký fyzik a matematik, expert v oblasti nelineárnej fyziky zložitých systémov. Známy je predovšetkým vďaka svojim zásadným príspevkom v nelineárnej dynamike, v teórii zložitých systémov a sietí, a v aplikáciach týchto teoretických konceptov v riešení zásadných problémov a aktuálnych výziev v klimatológii, fyziológii, systémovej biológii a v technických vedách.
Životopis
Študoval matematiku na univerzite v Rostocku a získal PhD. v Akadémii vied NDR. V roku 1991 v Rostocku habilitoval. Od analýzy časových radov slnečnej aktivity sa jeho záujmy od 80. rokov minulého storočia rozšírili všeobecne na zložité systémy, nelinearitu a teóriu chaosu. To viedlo neskôr k jeho výskumu základov teórie zložitých systémov, ale aj k aplikáciam vo vedách o Zemi, vo výskume ľudského mozgu a iných systémov, ktoré sú charakterizované vysokým stupňom zložitosti a nelinearity.
Centrá, výskum a jeho organizácia
V rámci špeciálneho programu Spoločnosti Maxa Plancka v roku 1991 bol J. Kurths, ako jeden z mála vedcov z východného Nemecka, poverený vedením novej výskumnej skupiny. Vytvoril medzinárodne známu a vysoko rešpektovanú skupinu nelineárnej dynamiky. V roku 1994 sa stal profesorom teoretickej fyziky a nelineárnej dynamiky na Postupimskej univerzite. V rokoch 1996 – 1999 tu bol dekanom Prírodovedeckej fakulty a ako zakladajúci riaditeľ ustanovil veľmi známe Interdisciplinárne centrum dynamiky zložitých systémov (1994 – 2008). V roku 2008 bol povolaný k pretvoreniu výskumnej domény Transdisciplinárne koncepty v PIK, kam priniesol perspektívu zložitých systémov do vied o Zemi.
J. Kurths stál a stojí v čele mnohých akademických výskumných iniciatív a hrá vedúcu úlohu vo vývoji nelineárnej dynamiky a teórie zložitých sietí ako v medzinárodných, tak v medziodborových aspektoch. Medziodborový výskum jeho skupiny dosiahol pod jeho vedením zásadné úspechy v pochopení synchronizácie, rekurencie, v oblasti analýz zložitých sietí a nelineárnych časových radov a ich aplikácií v geovedách, kognitívnej psychológii, biológii, medicíne a v technických vedách.
Kukučínova ulica (Košice)
Vývoj názvu ulice
So zmenami politických režimov sa menil i jej názov:
V medzivojnovom období sa na tejto ulici nachádzali vojenské sklady, vojenské zásobárne pre kasárne delostreleckého pluku číslo 111.
Jürgen Kurths
Centrá, výskum a jeho organizácia
Udržuje širokú sieť vedeckých spolupracovníkov, vychoval viac ako 60 PhD študentov z asi 20 krajín, z nich asi 30 získalo akademické pozície v rôznych krajinách.
Publikoval vyše 500 odborných článkov a 8 kníh. Je členom redakčných rád najmenej desiatich odborných časopisov, napríklad CHAOS, Philosoph.Trans. Royal Soc. A, PLoS ONE, Europ. J. Physics ST, J. Nonlinear Science a Nonlinear Processes in Geophysics, a tiež knižnej série Springer Series in Complexity.
Medzinárodne vedecké aktivity
Kurths je alebo bol vedúcou osobnosťou mnohých medzinárodných vedeckých aktivít. Bol prezidentom sekcie nelineárnych procesov v geovedách pri Európskej únii geovied. Jeho úsilie podporovať medzinárodnú spoluprácu viedlo k organizácii niekoľkých veľkých projektov EU a DFG, je predstaviteľom International Research Training Group on complex networks (DFG-Nemecko a Brazília).
Kupeckého ulica (Košice)
Vývoj názvu ulice
So zmenami politických režimov sa menil i jej názov:
Champagny-sous-Uxelles
Champagny-sous-Uxelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zadní Hutisko
Zadní Hutisko je prírodná pamiatka ev. č. 947 približne 4 km severovýchodne od obce Vernířovice v okrese Šumperk. Rozlohou drobné chránené územie sa nachádza v údolí riečky Merty na južnom úpätí hory Homole (1210 m) v pohorí Hrubý Jeseník. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Jeseníky.
Ochrana
Predmetom ochrany je druhé najväčšie krupníkové teleso v Česku.
Územie pamiatky je súčasťou chráneného vtáčieho územia a Chránenej krajinnej oblasti Jeseníky
Roberto Donadoni
Roberto Donadoni (* 9. september 1963, Cisano Bergamasco, Taliansko) je taliansky futbalový manažér a bývalý hráč.
Hrával na poste útočného stredopoliara alebo krídelníka a bol známy pre jeho nasadenie a techniku. Patril k pilierom hviezdneho AC Milána na konci 80. rokov a na začiatku 90. rokov. Bol jedným z prvých hráčov v Major League Soccer, kde hral dve sezóny za NY/NJ MetroStars.
Bol trénerom Talianskeho národného futbalového mužstva, talianskou futbalovou bol federáciou angažovaný 13. júla 2006. Svoje pôsobenie pri reprezentácií ukončil po ME 2008. Od marca 2009 bol trénerom klubu SSC Neapol.
Anton
Anton je mužské krstné meno. Slovenská podoba latinského mena Antonius vo význame popredný, vynikajúci. Existuje aj jeho ženská obdoba v podobe mena Antónia. Na Slovensku má meniny 13. júna. Pre domácke a dôverné oslovenie sa používa aj Tóno.
Korytnica (potok)
Korytnica je potok na dolnom Liptove, na území okresu Ružomberok, pravostranný prítok Revúcej s dĺžkou 13 km. Na hornom toku tečie dolinou Barboriná, potom pokračuje Korytnickou dolinou.
Prameň: v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na juhozápadných svahoch Prašivej (1 651,8 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 300 m n. m.
Smer toku: na hornom toku na severozápad, potom prevažne na sever
Geomorfologické celky: 1.Nízke Tatry, podcelok Ďumbierske Tatry, 2.Starohorské vrchy, 3.Veľká Fatra, časť Revúcke podolie
Prítoky: sprava Medokýš, Patočiny, zľava prítok spod Kochule (1 026,6 m n. m.), spod Malého Zvolena (1 372,4 m n. m.)
Ústie: do Revúcej pri obci Liptovská Osada v nadmorskej výške okolo 595 m n. m.
Obce: iba okrajom Liptovskej Osady
Žiabronôžky
thumb|[[Branchinecta packardi]] Žiabronôžky (lat. Anostraca) je rad vodných kôrovcov. Rody z tohto radu, pokiaľ vôbec majú slovenské meno (t.j. najmä rody Artemia, Branchinecta, Branchipus, Chirocephalus, Pristicephalus, Streptocephalus, Siphonophanes a Tanymastix) sa po slovensky nazývajú žiabronôžka.
Charakteristika
Ide o veľmi primitívne kôrovce, ktorých telo je zložené z ešte málo diferencovaných somitov. Kutikula je mäkká, neobsahuje takmer žiadny CaCO3. Hlava, ktorá nezrastá so žiadnym hrudným somitom, má ešte naznačenú segmentáciu – je prítomný šev medzi neurocephalonom a gnathocephalonom, a niekedy i šev oddeľujúci mandibulárny segment od ostatnej hlavy! Na hlave je rudimentálne naupliové očko, žložené oči na stopkách, druhotne nečlánkované nitkovité tykadielka a tykadlá, ktoré sú silné, u samíc jednočlánkové a u samcov dvojčlánkové, klieštikovité. Tykadlá samcov slúžia na prichytenie samice pri kopulácii. Mandibuly sú silné, no 2 páry maxíl sú zakrpatené. Hrudné nôžky sú veľmi blízke parapódiám – majú jediný kĺb a sú napínané tlakom hemolymfy! Veľkú primitívnosť žiabronôžok potvrdzuje i fakt, že ich nôžky sú funkčne nediferencované, podobne ako u Polychaeta – slúžia na pohyb, dýchanie, filtrovanie planktónnej potravy z vody, a sú na nich aj zmyslové senzily.
Príklady u nás známych druhov sú žiabronôžka soľná (Artemia salina), žiabronôžka severská (Branchinecta paludosa), žiabronôžka letná (Branchipus schaefferi), žiabronôžka slovenská (Chirocephalus slovacicus) a žiabronôžka panónska (Pristicephalus carnuntanus).
Svätý Ondrej (mesto)
Svätý Ondrej alebo Senondrej je mesto v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Szentendre.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Supraphon
Supraphon je české hudobné vydavateľstvo, jedna z najvýznamnejších českých gramofónových spoločností, ktorá má registrovanú značku už od roku 1932. Do roku 1992 česko-slovenské hudobné vydavateľstvo fungujúce aj pod označením Gramofonové závody np, SHV (Státní Hudební vydavatelství np), Supraphon np, Supraphon sp. Od roku 1950 až do roku 1990 bol hlavnou domácou česko-slovenskou gramofónovou spoločnosťou, rovnako exportnou pod značkou Artia, ale aj spočiatku monopolným distribútorom licenčných zahraničných verzií pre domáci trh. Jeho pôvodný popový a džezový katalóg vlastnil v rokoch 1994 – 1998 Bonton Music a potom SONY MUSIC/BONTON (SLOVAKIA) s.r.o. v rokoch 1998 – 2003. Dnes archív Supraphonu predstavuje opäť veľkú zbierku unikátnych nahrávok, približne 55 000 pop / rock, 30 000 klasická hudba, 8 000 ľudová hudba, 5 000 hovorené slovo a 3 000 džezová produkcia. Taktiež vydavateľstvo vlastní katalóg bývalého česko-slovenského hudobného vydavateľstva Panton, ako aj katalóg vydavateľstva Bonton Music z obdobia rokov 1990 – 1997.
Archív Supraphonu je najrozsiahlejším hudobným archívom v Česku.
Le Lindois
Le Lindois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spoločenská trieda
thumb|Marxistická kritika triedneho systému: spodné podlažia pyramídy moci nesú na svojom chrbte privilegované triedy Spoločenská trieda alebo sociálna trieda je súbor osôb, ktoré majú podobné sociálne postavenie a spoločné záujmy. Termín používali už francúzski utopisti, najčastejšie ho však používali marxisti (pozri triedny boj).
Koncern (trhová ekonomika)
Koncern  má viacero podobných (ale odlišných) definícií:
Spoločenská trieda
V marxizme sa rozlišujú dve základné spoločenské triedy (buržoázia a robotnícka trieda) a dve doplnkové triedy (roľníctvo a statkári).
Koncern (trhová ekonomika)
Jednotlivé podniky koncernu sa nazývajú koncernové podniky.
Spoločenská trieda
Spoločenská trieda podľa Lenina
Lenin definuje spoločenské triedy ako "veľké skupiny ľudí,ktoré sa líšia svojim miestom v historicky určenej sústave spoločenskej výroby, svojim vzťahom k výrobným prostriedkom (ktorý je zväčša zaistený a právne upravený zákonmi), svojou úlohou v spoločenskej organizácii práce, a teda spôsobmi získavania a veľkosťou tej časti spoločenského bohatstva, ktorou disponujú."
Spoločenská trieda podľa Oppenheimera
Podľa Franza Oppenheimera dedičné, vzájomne nadradené a podradené trvalé sociálne skupiny, členstvo v ktorých je spravidla a vcelku určené náhodou narodenia. Vyššia trieda je spôsobom svojho života a celkovým postojom ideálnym vzorom nižšej triedy, a to dokonca aj v časoch, kedy presun triednej moci otriasol vnútornou mocou vyššej triedy.
Koncern (trhová ekonomika)
Pôvod výrazu
Termín v tomto ekonomickom význame vznikol v Nemecku (der Konzern) pred prvou svetovou vojnou. Nemecké slovo Konzern z čisto jazykového hľadiska pochádza z anglického slova concern (=podnik, obchodná spoločnosť, [obchodný] vzťah), ktoré sa zas do angličtiny dostalo cez francúzštinu z latinčiny (sloveso "concernere"). Význam nemeckého slova Konzern (a teda aj slovenského slova koncern) ale nie je zhodný s významom anglického slova concern - pozri nižšie.