cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Szkieletor
right|thumb|Szkieletor
Szkieletor je neoficiálny názov 94-metrovej nedokončenej výškovej budovy v Krakove, ktorá pôvodne mala slúžiť ako sídlo Hlavnej technickej organizácie. Výstavba sa začala v roku 1975, v roku 1981 bola z ekonomických dôvodov zastavená. V posledných rokoch niekoľko investorov prejavilo záujem o budovu, odradila ich však zložitá situácia s pozemkami, na ktorých stojí a tiež aj vysoká cena jej prípadnej demolácie alebo dostavby.
Sádek (Velké Heraltice)
Druhá svetová vojna
V čase narastajúceho ohrozenia Česko-Slovenska začala v roku 1935 výstavba stáleho opevnenia pozdĺž vtedajších hraníc s Nemeckom. Z línie ťažkého opevnenia bol do konca septembra 1938 ako posledný vo Sliezsku vybetónovaný pechotný zrub OP-S 38 severne od Sádku. Zrub bol trojzvonový, ale už nebol osadený delami. Od roku 1936 boli vytvárané špeciálne jednotky nazývané strážne prápory. Tretia rota strážneho práporu XIII bola premiestnená z Litultovice do Březovej a v apríli 1938 sa časť roty nasťahovala do Sádku. Vojaci sa ubytovali v hasičskej zbrojnici, ich veliteľom bol čatár Jan Kubiš. Po demobilizácii sa dostal do Spojeného kráľovstva, kde prešiel výcvikom a v roku 1941 bol vysadený do protektorátu ako člen skupiny Antropoid. S Jozefom Gabčíkom vykonal atentát na zastupujúceho ríšskeho protektora Heydricha. Hrdinu Jána Kubiša pripomína v Sádku pamätná tabuľa umiestnená v roku 2010 na hasičskej zbrojnici, kde sa v pohnutej dobe roku 1938 zdržiaval.
Pamiatky
Filiálny kostol Nanebovzatia Panny Márie je najväčšou pamätihodnosťou dediny. Bol postavený v roku 1865 a stojí na mieste staršieho dreveného kostola z roku 1461. Blízko dediny stáli tri veterné mlyny, ale žiadny sa do dnešnej doby nezachoval.
Súčasnosť
V súčasnosti má Sádek necelých 300 obyvateľov. Každoročne sa tu usporadúva mnoho osláv (hasičské preteky, oslobodenie Sádku, detský deň a ďalšie).
Vybavenosť obce
Na severnom konci dediny sa nachádza budova slúžiaca pri hasičských pretekoch, poľovníckych honoch, oslavách narodenín a pod. Kultúrny dom sa v súčasnosti prestavuje na jedáleň, v pláne je výstavba tenisového kurtu.
Zbor dobrovoľných hasičov
Nedávno miestny hasiči oslavovali 110 rokov od svojho založenia (zbor založený v roku 1893), novo bola renomovaná hasičská zbrojnica. Zo starej budovy predajne zmiešaného tovaru sa stala nová budova pre opravu hasičskej techniky.
Vaupoisson
Vaupoisson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 149 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2562 Chaliapin
2562 Chaliapin je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 27. marca 1973.
Vincent Malý
Mons. Vincent Malý Dr. h. c. (* 3. september 1922, Čierne Kľačany – † 26. január 2008, Nitra) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, teológ a prekladateľ liturgických kníh.
Život
Vincent bol najstarším synom Vincenta a Viktórie Malých a sviatosť krstu prijal v pondelok 4. septembra 1922 vo farskom kostole v Zlatých Moravciach, krstnými rodičmi boli Martin Malý a jeho manželka Helena. Študoval na zlatomoraveckom gymnáziu, v kňazskom seminári študoval v rokoch 1942 - 1947. Jeho spolužiakmi zo seminára boli aj kardinál Jozef Tomko, Anton Bagín (1923 - 1992). V nedeľu 22. júna v roku 1947 bol Mons. Vincent Malý vysvätený za kňaza spolu s ním aj ďalší bohoslovci, medzi ktorými bol aj Anton Bagín. Primičná svätá omša sa konala v rodnej obci Čierne Kľačany v nedeľu 29. júna 1947. Špecializoval sa na liturgiu a jeho pozornosť bola zameraná najmä na Druhý vatikánsky koncil a konštitúciu Sacrosanctum Concilium. Jeho najbližšími spolupracovníkmi boli Ferdinand Javor a Vladimír Filo. K tomuto záujmu koncom 20. storočia sa pripájajú aj ďalšie činnosti: zostavovanie vlastných kníh, recenzie.
Pastoračná činnosť
Pastoračné pôsobenie začal v roku 1947 ako kaplán. V tejto pastoračnej činnosti zotrval vyše šesťdesiat rokov, na viacerých miestach bratislavsko-trnavskej arcidiecézy. Jeho prvým pôsobiskom bola obec Pribeta kde pôsobil ako kaplán (1947-1948). Druhým pôsobiskom Mons. Vincenta Malého bolo kaplánske miesto v Leviciach kde pôsobil šesť rokov (1948-1954). Ďalším pôsobiskom bola terajšia časť Bratislavy Trnávka kde pôsobil ako administrátor (1955-1959). Jeho predposledným pôsobiskom bola Trnava časť Kopánka (1959-1969). Biskup Július Gábriš ho vymenoval za asesora. Jeho najdlhším a zároveň aj posledným pastoračným pôsobiskom bola obec Lužianky. S príchodom Mons. Vincenta Malého do obce Lužianky sa viaže utvorenie farnosti v obci. Od roku 1969 až do svojej smrti v roku 2008 bol v tejto obci ako správca farnosti a neskôr správca dekanátu. Plných 39 rokov svojho života prežil v tejto obci ako správca farnosti. V roku 2007 mu bolo udelené vyznamenanie pri príležitosti 85 rokov života a 60 rokov kňazskej služby dostal ocenenie, ktoré ešte nikto pred nim nedostal a to Čestný občan obce Lužianky.
Dielo
Pracoval na preklade liturgických kních do slovenského jazyka.
Lézignan (Hautes-Pyrénées)
Lézignan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Gaspard Abeille
Gaspard Abeille (* 1648, Riez – † 22. máj 1718, Paríž) bol francúzsky duchovný, spisovateľ a dramatik.
Z Provence odišiel čoskoro do Paríža. Nastúpil ako tajomník u maršala François-Henri de Montmorency-Luxembourg. Po jeho smrti dočasne prešiel do služieb generála Louisa II.. Potom sa stal generálnym tajomníkom provincie Normandia a nakoniec dostal od kráľa prepošstvo Notre-Dame de la Mercy v Clermont-Ferrand. V roku 1704 bol menovaný na 19. kreslo Académie française. Časť svojich diel publikoval pod menom herca Jeana François de La Juvenon Tuilleries (1650-1688), aby sa zabránilo kritike nezlučiteľnosti jeho cirkevnej a literárnej činnosti.
Campo Mourão
Campo Mourão je mesto a obec (município) v južnej Brazílii v štáte Paraná. Mesto a okolie je zamerané na poľnohospodárstvo a spracovanie jeho plodov, najmä sóje a kukurice a je tiež sídlom najväčšieho družstevného podniku v Brazílii, Coamo. V posledných rokoch mesto pritiahlo veľké spoločnosti, napríklad Self Adhesive Colacril Paraná Ltda (najväčší podnik na výrobu lepidiel v Latinskej Amerike) a VRI Frangobras.
Mesto je významnou dopravnou križovatkou, prechádza ním cesta do Foz do Iguaçu, východiskového miesta k vodopádom Iguaçu, hlavnej turistickej atrakcii štátu ako aj cesta k hraniciam Argentíny a Paraguaja.
394 Arduina
394 Arduina je planétka v hlavnom páse planétok s priemerom 31 km, ktorú objavil francúzsky astronóm Alphonse Louis Nicolas Borrelly 19. novembra 1884.
395 Delia
395 Delia je planétka v hlavnom páse planétok.
Caroline, princezná hannoverská
Caroline, princezná hannoverská (Caroline Louise Marguerite Prinzessin von Hannover, Erbprinzessin von Monaco), formálne nazývaná Jej kráľovská Výsosť princezná hannoverská, (*23. januára 1957) je najstaršie dieťa princa Rainiera III. a jeho manželky, bývalej americkej herečky, Grace Kellyovej. Má množstvo príbuzných v USA, odkiaľ jej matka pôvodne pochádza, a keď bola dieťa, mohla tráviť čas v dome rodičov svojej matky vo Philadelphii. Vydala sa za Ernsta Augusta V., princa hannoverského v roku 1999.
Prvorodená Caroline, princezná monacká nesie rodinné meno Grimaldiová. Je druhou manželkou Ernsta Augusta, princa hannoverského a od smrti jej otca 6. apríla 2005 prestala byť predpokladanou dedičkou monackého trónu. Kniežací trón zdedil jej brat Albert. Bola aj predpokladanou dedičkou v rokoch 1957 a 1958, medzi jej narodením a narodením jej brata, Alberta, terajšieho zvrchovaného monackého princa. Má tiež mladšiu sestru Stéphanie.
Ohmov zákon
thumb|[[Elektrická schéma obvodu demonštrujúca Ohmov vzťah medzi napätím (U), odporom (R) a prúdom (I).]] thumb Ohmov zákon je fyzikálny zákon, ktorý definuje vzájomný vzťah medzi elektrickým prúdom, elektrickým napätím a elektrickým odporom. Pomenovaný je podľa svojho objaviteľa, nemeckého fyzika Georga Ohma.
V jednoduchom obvode je vyvolávajúcou príčinou javov napätie zdroja. Veľkosť prúdu závisí nielen od napätia zdroja, ale aj od odporu obvodu. Ohm pokusom dokázal, že prúd rastie s napätím, ak odpor obvodu zostane konštantný. Ak je napätie zdroja stále a odpor v obvode sa zmenšuje, začne prúd stúpať. Ak by sme odpor obvodu znížili takmer na nulovú hodnotu, prúd narastie (podľa vlastností zdroja) na veľkú hodnotu. Takýto stav obvodu potom označujeme ako "krátke spojenie" alebo presnejšie "chod na krátko".
Ohmov zákon môžeme teda formulovať takto: Ak preteká lineárnym pasívnym prvkom – rezistorom R prúd I, vznikne na jeho svorkách napätie úmerné prúdu. Konštantou úmernosti je odpor R.
Zákon
"Elektrický prúd pretekajúci v uzavretom elektrickom obvode je priamo úmerný napätiu zdroja a nepriamo úmerný elektrickému odporu obvodu."
Ohmov zákon je možné napísať aj v tzv. diferenciálnom tvare. Tento vyjadruje vzťah elektrického poľa a elektrického prúdu, čo je pôvodný tvar Ohmovho zákona. Ohmov zákon je vlastne súčet prúdov do uzla vtekajúcich.
kde j je hustota elektrického prúdu, \sigma je merná elektrická vodivosť a E je intenzita elektrického poľa. Ohmov zákon neplatí pre polovodiče a iné nelineárne prvky.
Ohmov zákon pre uzavretý obvod
„Prúd v uzavretom obvode sa rovná podielu elektromotorického napätia zdroja a súčtu odporov vonkajšej a vnútornej časti obvodu."
Tento tvar zákona vychádza zo skutočnosti, že napätie zaťaženého zdroja je nižšie, než napätie zdroja nezaťaženého, teda takého, z ktorého neodoberáme žiadny prúd. dJe to spôsobené tým, že ľubovoľný uzavretý elektrický obvod sa skladá z vonkajšej a vnútornej časti obvodu. Vonkajšiu časť obvodu tvoria rezistory, vodiče, spotrebiče a pod. pripojené na svorky zdroja, ktorým priraďujeme celkový odpor R - vonkajší odpor obvodu. Vodivý priestor medzi pólmi vnútri zdroja tvorí vnútornú časť obvodu, tejto časti priradíme vnútorný odpor zdroja Ri.
Pre elektrické napätie vonkajšej časti obvodu platí vzťah:
kde Ue je elektromotorické napätie (napätie nezaťaženého zdroja), Ri je vnútorný odpor zdroja a I je prúd prechádzajúci obvodom.
Z toho vyplýva, že ak meriame napätie voltmetrom, ktorého odpor Rv >> Ri a nemáme práve v obvode zapojené žiadne ďalšie prvky, môžeme nameranú hodnotu elektrického napätia považovať za elektromotorické napätie zdroja.
Keď spojíme svorky zdroja vodičom s nízkym odporom, nastane skrat, kedy vonkajší odpor je takmer nulový R << Ri, U ≈ 0 V a prúd v obvode dosiahne hodnotu  Odberom takéhoto prúdu sa poškodzuje zdroj. Môže dôjsť k jeho prehriatiu a explózii.
Chudoslavice
Chudoslavice je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 156 obyvateľov, z toho 84 mužov a 72 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 39,5 roka, ženy 39,3 roka).
Behynce
Behynce môže byť:
Hana Kvapilová
Hana Kvapilová (rodená Kubešová, * 29. november 1860, Praha – † 8. apríl 1907, Praha) bola česká divadelná herečka svetového významu.
Život
Narodila sa v Prahe, kde jej otec Gustav (8. apríl 1837 – 16. december 1889) prevádzkoval pozlacovačskú reštaurátorskú dielňu na Spálené ulici č. 75 . Matka Marie, rodená Urbanová, bola chovankou z čelákovickej fary. Hanin jediný brat Gustav zomrel v roku 1888.
Navštevovala najprv súkromnú školu Svatavy Amerlingovej na Konskom trhu, v rokoch 1871 – 1875 Vyššiu dievčenskú školu. Jej učiteľom hry na klavíri bol Antonín Dvořák, vtedy člen orchestra Prozatímního divadla. Keď sa po finančnom úpadku otcovej firmy okolo roku 1873 rodina ocitla v biede, pomáhala ju živiť príležitostnými prácami. Hrať divadlo začala ochotnícky v Malostranskej besede v roku 1884 (rola komornej Katynky v Šamberkovej hre Blázinec v prvním poschodí) a rýchlo na seba upozornila svojím výrazným hereckým talentom. Prešla ešte ďalšími ochotníckym spolkami, napr. žižkovským Pokrokom a hrala tiež s ochotníkmi z Poděbrad. V roku 1886 dostala ponuku od spoločnosti Pavla Švandy ze Semčic (v lete spoločnosť pôsobila v Prahe na Smíchove – Švandovo divadlo) a stala sa profesionálnou herečkou.
So súborom Pavla Švandy sa zúčastňovala pravidelne zájazdových vystúpení napr. v Brne, Mladej Boleslavi, Jičíne. Jej partnerom na javisku býval obyčajne Eduard Vojan, s ktorým sa 24. februára 1887 tajne zasnúbila.
V roku 1888 ju pozval F. A. Šubert na skúšky do Národného divadla (20. apríl 1888 J. Vrchlický: Noc na Karlštejně, 22. apríl 1888 E. Bozděch: Z doby kotillonů) a 1. júna 1888 ju spolu s Eduardom Vojanom prijali za členku činohry Národného divadla, kde pôsobila až do svojej smrti.
Koncom januára 1890 sa zoznámila pri repríze hry Sedm havranů, kde vystupovala v úlohe Svetlany, s o osem rokov mladším novinárom, spisovateľom a neskorším režisérom Národného divadla Jaroslavom Kvapilom. O štyri roky neskôr (24. mája 1894) sa za neho vydala. Dlhoročné priateľstvo ju spájalo so spisovateľkou Ruženou Svobodovou.
Kvapilová na ne odpovedala a odpovede hľadala vo svojich rolách, ktoré preto nadobúdali neobyčajnú presvedčivosť. Hľadajúcich, po kráse a dokonalosti túžiacich, citlivých žien, často sklamaných počas života aj mužmi, stelesnila celý rad, od Ibsenovej Nory a Rebekky Wessovej (Biele kone), Čechovovej Máši, Kvapilovej Princezny pampelišky až po Mínu z Hilbertovej Viny a Zeyerovu Mahulenu. "Hovorila, a vy ste videli lúky kvitnúť, počuli vtáky spievať, lipy voňali a jar viala vo vzduchu," charakterizoval jeden z divadelných kritikov jej umenie. Kvapilová a jej muž boli tiež medzi prvými, kto začali pracovať s dekoráciou ako súčasťou nálady inscenácie.
V roku 1902 a 1906 uskutočnila pohostinské vystúpenia v Záhrebe a v Belehrade, kde bola vrelo prijatá a v roku 1902 tu po predstavení Hamleta dostala Rád sv. Sávu.
V závere života bola často kritizovaná v tlači pre svoje pokrokové názory a modernú ženskosť (najmä Jaroslavom Hilbertom a redaktorom Josefem Krapkom).
Zomrela náhle a nečakane vo veku štyridsiatich šiestich rokov na vrchole svojej umeleckej dráhy.
Označenie planétok
Označenie planétok je jednoznačná identifikácia, prideľovaná každému objektu, pohybujúcemu sa Slnečnou sústavou, ktorý nejaví známky kometárnej aktivity a o ktorom sa s odôvodnením možno domnievať, že ide o planétku. Tieto označenia sú dvojakého druhu:
Predbežné označenie
Po objave dostane každá planétka predbežné (provizórne) označenie, ktoré v zásade prideľuje Stredisko pre planétky (Minor Planet Center, skrátene MPC), prevádzkuje svoju činnosť na Smithsonovom astrofyzikálnom observatóriu (Smithsonian Astrophysical Observatory, skrátene SAO), a to z poverenia III. oddelenia pri Medzinárodnej astronomickej únii (International Astronomical Union, skrátene IAU). Výnimku tvoria špeciálne časovo obmedzené projekty, ktoré produkovali veľké množstvo objavov v krátkej dobe, ktorými by bolo stredisko MPC zahltené.
Predbežné označenie prideľované strediskom MPC existuje v dvoch základných variantoch, ktoré sú navzájom jednoznačne prevoditeľné.
Štandardné predbežné označenie
Štandardné predbežné označenie sa skladá zo štvorciferného čísla, označujúceho rok objavu, respektíve ohlásenia objavu k registrácii v stredisku MPC, ktoré je nasledované medzerou (odklepom). Za touto medzerou nasleduje veľké písmeno anglickej abecedy, určujúce polovicu mesiaca, v ktorom bol objav resp. nahlásenie vykonané a to podľa nasledujúcej tabuľky:
Ako je vidieť z 26 písmen anglickej abecedy nie je použité písmeno "I" (aby sa neplietlo s číslovkou "1") a písmeno "Z".
Za toto písmeno sa pripojí ďalšie písmeno anglickej abecedy (opäť s vypustením písmena "I", písmeno "Z" je však tentoraz použité) pre označenie prvých 25 objektov objavených (ohlásených) v danom časovom rozpätí príslušnej polovice mesiaca. Ak je v danom časovom intervale objavených viac objektov, pripojí sa za túto dvojicu písmen číslo ako dolný index, pričom číslo 1 je vyhradené pre 26. až 50. objav, číslo 2 potom pre 51. až 75. objav, atď. Ak by z technických dôvodov (napr. pri počítačovom spracovaní) zápis čísla vo forme dolného indexu robil problémy, je možné písať tieto čísla v základnom riadku.
Je si treba uvedomiť, že často býva jeden objekt spozorovaný rôznymi observatóriami alebo v rôznych obdobiach, a že nie vždy je ihneď zrejmé, že ide o tú istú planétku. Preto nie je výnimkou, že jedna planétka dostane viac než jedno predbežné označenie. Po identifikácii sa z nich zachováva len jedno, obvykle to najstaršie, alebo to, ktoré viedlo k stanoveniu aspoň predbežných elementov dráhy.
Komprimované predbežné označenie
Komprimované predbežné označenie bolo navrhnuté z niekoľkých dôvodov. Prvým bola požiadavka, aby toto označenie bolo vždy rovnako dlhé (to štandardné predbežné označenie evidentne celkom nespĺňa) a druhým, aby jednoduchým triedením bolo možné získať poradie, v ktorom boli telesá objavené (nahlásené). Poslednou požiadavkou (významnou najmä v nedávnej minulosti) bolo, aby toto označenie bolo čo najkratšie.
Toto označenie má štandardnú dĺžku 7 alfanumerických znakov (byte). Prvý znak je veľké písmeno, ktoré reprezentuje prvú dvojicu čísel v letopočte roku objavu a to tak, že písmeno "I" zodpovedá číslu "18", písmeno "J" číslu "19" a písmeno "K" číslu "20" atď. Za ním dve nasledujúce číslovky zodpovedajú tretej a štvrtej číslovke letopočtu (teda napr. letopočet "1995" sa nahradí reťazcom znakov "J95"). Ako štvrtý znak komprimovaného označenia nasleduje prvé písmeno zo štandardného označenia. Nasledujúce dva znaky zodpovedajú číselnému indexu, umiestňovanému na konci štandardného označenia, a to podľa nasledujúceho algoritmu: Ak index chýba úplne, vloží sa reťaz "00" (dve nuly); ak je index v rozmedzí hodnôt od 1 do 99, vloží sa priamo toto číslo, ale prípadne doplnené na dĺžku dvoch znakov číslovkou "0" (nula) zľava, teda "01" (namiesto 1) až "99"; ak je hodnota indexu väčšia než 99, potom sa prvá dvojica čísloviek v trojcifernom čísle nahradí tak, že namiesto "10" sa zapíše písmeno "A", namiesto "11" sa zapíše písmeno "B", atď. (písmeno "I" je v tomto rade použité). To umožňuje zapísať vo forme "Z9" najvyššiu možnú hodnotu indexu "359" (teda celkom 9000 planétok objavených v priebehu jednej polovice mesiaca). Ako posledný znak komprimovaného označenia sa zapíše druhé písmeno zo štandardného predbežného označenia.
Špeciálne predbežné označenie
V priebehu 2. polovice 20. storočia prebehlo niekoľko systematických prehliadok oblohy s cieľom odhaliť čo najviac nových planétok. V rámci každej z nich bolo prideľované zvláštne predbežné označenie, pozostávajúce z poradového čísla objaveného objektu, nasledovaného medzerou a označením príslušnej prehliadky oblohy podľa pripojenej tabuľky.
Komprimované predbežné označenie v tomto prípade vyzerá tak, že jeho prvé tri znaky zodpovedajú druhému stĺpcu v nasledujúcej tabuľke a zostávajúce štyri znaky sú poradovými číslami objektu objaveného v danej prehliadke, prípadne je doplnené na požadovanú dĺžku nulami zľava.
Definitívne označenie
Potom, čo je známa dráha novoobjavenej planétky tak dobre, že je možné spočítať jej efemeridu tak, aby ju bolo možné sledovať i v budúcnosti, je jej pridelené strediskom MPC ako definitívne označenie katalógové (poradové) číslo. Od tejto chvíle je plným definitívnym označením planétky toto katalógové číslo (odporúča sa uvádzať, je v okrúhlych zátvorkách) nasledované po medzere platným štandardným alebo špeciálnym predbežným označením.
Po pridelení katalógového čísla má objaviteľ počas nasledujúcich 10 rokov právo navrhnúť pre túto planétku meno, ktoré musí následne schváliť Komisia pre nomenklatúru malých telies (Committee for Small Body Nomenclature, skrátene CSBN) pri III. oddelení organizácie IAU. Toto meno však musí spĺňať niektoré pravidlá:
Pre planétky pohybujúce sa po určitých dráhach je obmedzenie na mená prísnejšie. Napr. planétky pohybujúce sa v blízkosti libračných bodov sústavy Slnko-Jupiter, tzv. Trójania, musia byť pomenúvané po hrdinoch Trójskej vojny, planétkam križujúcim dráhu Zeme musia byť prideľované mená z mytológie atď.
V minulosti sa z technických dôvodov v menách nepoužívala diakritika; toto obmedzenie už padlo.
Po schválení mena napokon definitívne označenie planétky pozostáva z katalógového čísla (v zátvorke) nasledované schváleným menom.
Komisia CSBN si vyhradila právo sama pomenúvať niektoré významné planétky a planétky s katalógovými číslami deliteľnými 1000. Tým sú prideľované mená známych osobností či organizácií alebo inak významné, napr. (1000) Piazzi, (2000) Herschel, (3000) Leonardo da Vinci, (4000) Hipparchos, (5000) IAU, (6000) United Nations, (7000) Maria Curieová-Skłodowská, (8000) Isaac Newton, (9000) Hal (počítač Hal9000 z románu 2001: Vesmírna odysea Arthura C. Clarka a rovnomenného filmu Stanleyho Kubricka).
V Slnečnej sústave sa nachádzajú aj planétky so slovenskými menami – napríklad (1989) Tatry, (3393) Stur, (3571) Milanstefanik (názov planétky musel byť v skoršej dobe jednoslovný, preto tento tvar) a veľa ďalších.
História označovania planétok
Pôvodne sa planétkam priraďovali grafické symboly, podobne ako majú svoje jednoduché grafické symboly historicky i planéty a Slnko s Mesiacom, zvlášť, keď sa spočiatku súdilo, že novoobjavené telesá sú ďalšie planéty Slnečnej sústavy. Pretože sa však symboly stávali čím ďalej zložitejšie a vyžadovali od užívateľov určité kresliarske schopnosti, ktoré nie každý mal, a rýchlo pribúdajúci počet planétok v 50. rokoch 19. stor. jednak planétky zosadil z pozície planét, navrhol v roku 1851 nemecký astronóm J. F. Encke v ním vydanej astronomickej ročenke na rok 1854 (Berliner Astronomisches Jahrbuch für Jahr 1854) nahradiť tieto symboly číslom v krúžku. Vtedy rozhodol ponechať pôvodný grafický symbol prvým štyrom planétkam (Ceres, Pallas, Juno a Vesta) a piatej objavenej planétke Astraea pridelil symbol (číslo jedna v krúžku). Zatiaľ teda ponechal štyrom prvým planétkam výnimočný status (to sa prejavilo aj tým, že v uvedenej ročenke boli ich efemeridy zaradené medzi planéty, kým pre ostatné telesá počínajúc Astraeou a končiac Eunomiou, boli zaradené až na koniec ročenky). O rok neskôr, 1852, odporučil americký astronóm B. A. Gould, aby týmto spôsobom boli označené všetky planétky. Číslo v krúžku malo byť priraďované v postupnosti, zodpovedajúcej chronologickému poradiu ich objavu. V súladu s týmto návrhom Encke už v ďalšom vydaní astronomickej ročenky na rok 1855 planétke Astraea pridelil číslo 5 v krúžku, ale stále ešte ponechal prvým štyrom grafický symbol. Až v ročenke na rok 1867 (vydanej v roku 1864) boli prvé štyri planétky už uvádzané s číslami, odpovedajúcimi poradiu ich objavu.
K ďalšej zmene prišlo v roku 1858 v USA, keď časopis Astronomical Journal začal používať pre novoobjavené planétky číslo v okrúhlych zátvorkách. Do krúžku sa čísla zapisovali až potom, čo boli príslušné planétky definitívne zaradené do zoznamu (čo približne zodpovedá dnešnej „katalogizácii“). V roku 1888 začal tento významný časopis používať zápis pozostávajúci z poradového čísla, oddeleného čiarkou od mena, ale v roku 1895 sa vrátil k používaniu zátvoriek, tentoraz však pre všetky planétky bez rozdielu. Podobný úzus začal používať aj nemecký časopis Astronomische Nachrichten v roku 1872, ale v roku 1911 prešiel na zápis čísla bez zátvorky nasledovaného po medzere názvom planétky.
Horná Kráľová
Horná Kráľová je obec na Slovensku v okrese Šaľa.
Označenie planétok
História označovania planétok
V súčasnosti sa používajú obidva spôsoby zápisu, teda napr. (1) Ceres alebo 1 Ceres. V slovenskej Wikipédii sme zvolili zápis podľa Encyklopédie astronómie z roku 1987 a to bez zátvorky.
Horná Kráľová
Polohopis
Katastrálne územie obce je rozložený v Podunajskej nížine, na Nitrianskej tabuli a pahorkatine, západná časť sa znižuje k brehom rieky Váh. Centrum Kráľovej je položené vo výške Najnižšia časť chotára je vo výške  Intravilán dediny je v doline pozdĺž potoka Dlhý kanál.
Staré mapy chotára sa uchovávajú v Štátnom oblastnom archíve v Ivanke pri Nitre, v archívnom fonde Hospodárstva Nitrianskeho biskupstva. Je tam plán obce z roku 1797, mapa močenského rybníka od Hornej Kráľovej z roku 1797, Jozefínska mapa dediny z roku 1780-1790, ako aj spoločná mapa obcí Močenok, Kráľová, Čápor a Jarok. Sú to vzácne pamiatky. Staršie a novšie mapy chotára našej obce sa nachádzajú na Geodézii v Nitre.
Celý dnešný chotár je rozložený na 1 917 hektároch, z čoho je 1 545 ha ornej zeme, 33 ha sú vinohrady, 42 ha záhrady, 105 ha pasienky a obec má aj 47 ha lesov.
Dejiny
Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1113. Podľa legendy kráľ Koloman mal rád poľovačky v okolitých lesoch. Raz po dlhej ceste a poľovačke oddychoval pri prameni, ktorého občerstvujúcou vodou si uhasil smäd. Posedel si tu a rozhodol sa, že si na mieste terajšej obce založí usadlosť.
V listine z roku 1113 je táto usadlosť zapísaná ako „De villa Crali...“, čo malo význam - kráľovský dvorec, letohrádok, kráľova zem, dedina. Studnička nachádzajúca sa v chotári obce zapísali do tejto listiny ako „furras“, čo znamená prameň, žriedlo. V súčasnosti je tento prameň známy ako „Studnička na Geríci“.
Mutigny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Allègre (kantón)
Allègre je francúzsky kantón v obvode Le Puy-en-Velay v departemente Haute-Loire v regióne Auvergne. Tvorí ho osem obcí.
Arikia
Arikia alebo Aríkia (starogr. Ἀρικία – Arikia/iný prepis Aríkia, ) je v gréckej mytológii dcéra Pallanta, brata aténskeho kráľa Aigea.
Arikia sa vydala za Hippolita, ktorý krátko po svadbe zomrel, lebo jeho otec Théseus na neho privolal trest boha Poseidóna, potom čo ho nevlastná matka Faidra pred ním krivo obvinila, že ju chcel znásilniť. Podľa gréckej verzie Arikia po smrti svojho manžela spáchala samovraždu.
Podľa rímskej verzie mýtu Hippolita oživil boh lekárstva Asklépios (lat. Aesculapius) a Hippolitos spolu s Arikiou za pomoci bohyne Artemidy (lat. bohyne Diany) utiekli do Itálie, kde Hippolitos prijal meno Virbius. Na mieste, kde sa usadili založili chrám, pri ktorom vzniklo neskôr mesto pomenované po Arikii, Arícia (dnešná Ariccia).
Ľubomír Vaic
Ľubomír Vaic (* 6. marec 1977, Spišská Nová Ves) je slovenský hokejový útočník. Vyniká rýchlym korčuľovaním a technickými schopnosťami.
Arikia
Iná verzia uvádza, že zakladateľom tohto chrámu bol Virbius, syn Arikie (lat. Aricie) a Hippolita. Virbius bol neskôr Rimanmi uctievaný ako boh.
Ľubomír Vaic
Klubový hokej
S hokejom začínal v Spišskej Novej Vsi. Po vzniku slovenskej extraligy hral za HK Poprad, pred sezónou 1996/97 ho angažovali HC Košice, kde získal majstrovský titul po finálovom víťazstve nad Duklou Trenčín.
396 Aeolia
396 Aeolia je planétka v hlavnom páse planétok.
Ľubomír Vaic
Klubový hokej
Bol draftovaný Vancouverom Canucks v roku 1996 celkovo z 227. miesta. V NHL odohral 9 stretnutí v sezónach 1997/98 a 1999/00, viac vo farmárskej AHL za mužstvo Syracuse Crunch.
Ročník 2000/01 odohral v DEL v mužstve Eisbären Berlin, ďalší začal v českom HC Vsetín a v jeho priebehu prestúpil do SaiPa Lappeenranta vo fínskej SM-liige. Počas sezóny 2003/04 bol hráčom Metallurgu Magnitogorsk v ruskej superlige, klub sa prebojoval do finále play-off, v ktorom prehral s Avangardom Omsk. Následne sa vrátil do českej extraligy, keď sa stal hráčom klubu Bílí Tygři Liberec. V sezóne 2005/06 sa s 52 bodmi v 52 stretnutiach základnej časti stal najproduktívnejším hráčom celej súťaže.
Pred ročníkom 2008/09 podpísal trojročný kontrakt s HC Slovan Bratislava. V klube patril medzi hráčov s najväčšou bodovou produktivitou. V základnej časti prvej sezóny dosiahol 14 gólov a 37 asistencií, Slovan prehral v semifinále play-off so Skalicou 3:4 na zápasy. V sezóne 2009/10 dosiahol v 46 zápasoch v základnej časti 15 gólov a 39 asistencií, mužstvo sa prebojovalo do finále play-off, kde prehralo s HC Košice. V priebehu nasledujúceho ročníka prestúpil do VIK Västerås v Allsvenskan, kde absolvoval 18 zápasov.
Pred sezónou 2011/12 uzavrel zmluvu s HK Poprad. Mužstvo prehralo v 1. kole play-off s Duklou Trenčín. Pred ďalším ročníkom posilnil HK Spišská Nová Ves v 1. SHL. V 30 zápasoch dosiahol 20 gólov a 20 asistencií, následne ho opäť angažoval HK Poprad. V sezóne 2013/14 mužstvo prehralo v úvodnom kole play-off s ŠHK 37 Piešťany.
Reprezentácia
Reprezentoval Slovensko na šampionátoch v kategóriách do 18 a 20 rokov, pomohol k postupu do najvyššej kategórie. Na MS do 20 rokov 1997 Slovensko obsadilo 6. miesto, Vaic dosiahol sedem asistencií a v tomto ukazovateli bol najlepší na šampionáte (spolu s ďalším slovenským hokejistom Rastislavom Pavlikovským).
Jeho prvým významným reprezentačným podujatím v seniorskej kategórii boli MS 2000 v Petrohrade, kde mužstvo vybojovalo striebornú medailu. Na MS 2003 v Helsinkách získal bronz. Zúčastnil sa aj MS 2006, kde Slovensko obsadilo 8. miesto. Celkovo odohral v slovenskej reprezentácii 69 zápasov, strelil 7 gólov.
Rodina
6. júla 2002 sa v Košiciach oženil s Radkou Špaldonovou. Zoznámili sa v USA prostredníctvom internetu.
C/2012 F6
C/2012 F6 (Lemmon) je dlhoperiodická kométa objavená v súhvezdí Lev 23. marca 2012 za použitia 1,5m reflektoru na vrchu Mt. Lemmon Survey v Arizone v USA.
Vyhliadky pozorovania
Je dobre pozorovateľná na južnej pologuli. V januári 2013 ju bolo možné pozorovať voľným okom, prechádzajúc súhvezdiami Kentaur, Južný kríž a Chameleón a vo februári keď sa kométa stala cirkumpolárnou v súhvezdí Oktant. Na konci mesiaca február prešla do súhvezdia Fénix, a bude ju možné pozorovať aj v marci.
Gejza Kauzál
Gejza Kauzál (* 5. marec 1906, Chyzerovce - † 25. september 1964, Banská Bystrica) bol slovenský lekár-chirurg.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Zlatých Moravciach, od r. 1923 na Lekárskej fakulte UK v Bratislave. Od r. 1929 MUDr., asistent na Chirurgickej klinike Lekárskej fakulty UK v Bratislave, primár chirurgického odd. nemocnice v Komárne, krajský odborník. Od roku 1960 vedúci chirurgickej ambulancie UÚNZ v Žiline, neskôr v Žiari nad Hronom a v Čadci. Autor 18 článkov prevažne z brušnej chirurgie.
Boj (vojenstvo)
Boj je organizovaná bojová činnosť (najmä organizované ozbrojené stretnutie) vojenských zväzkov, útvarov a jednotiek dvoch alebo viacerých strán, ktorá zahŕňa údery, paľbu a manéver a je koordinovaná z hľadiska cieľa, miesta a času. Boj je základná forma taktickej činnosti vojsk. Teória aj prax boja patrí do oblasti taktiky.
Pri boji sledujú obe strany podrobenie si, zničenie, plienenie alebo zajatie protivníka. Môže mať za cieľ aj obsadenie alebo udržanie dôležitého územia, línií obrany alebo významných objektov. Boj predstavuje jedinú možnosť na dosiahnutie vojenského víťazstva.
James Benson Irwin
James Benson „Jim“ Irwin (* 17. marec 1930, Pittsburgh – † 8. august 1991, Glenwood Springs) bol americký astronaut, člen expedície Apollo 15, ktorý ako ôsmy človek chodil po Mesiaci.
Mladosť a výcvik
Narodil sa síce v Pittsburghu, ale mladosť prežil v Colorado Springs. Vysokú školu absolvoval v Salt Lake City v Utahu. Stal sa z neho námorný inžinier a v roku 1951 absolvoval aj námornú akadémiu. Potom pokračoval v štúdiu na univerzite v Michigane, odbor letecké inžinierstvo, diplom získal roku 1957. Letecký výcvik absolvoval na vojenských základniach v Texase. Stal sa z neho vynikajúci testovací pilot, nalietal 6650 hodín, mal aj vážnu nehodu s množstvom zranení. Do NASA, strediska amerických kozmonautov, sa dostal v apríli 1966. Najskôr sa zacvičil do funkcie člena záložnej posádky Apolla 12, potom už do vesmíru letel.
Let do vesmíru
Svoj let na Mesiac odštartoval s kolegami A. M. Wordenom a D. R. Scottom z Cape Canaveral 26. júla 1971 vo svojich 41 rokoch a to po piatich rokoch príprav. Cieľom expedície bolo nájsť najstaršiu horninu Mesiaca – zvanú ako "biely kameň". Počas rekordných troch dní na Mesiaci nazbierali takmer hornín, k čomu im pomohol po prvýkrát použitý mesačný automobil "Rover 1". Ich štart z Mesiaca po prvýkrát snímala kamera. Na Zem sa vrátili 7. augusta.
Boj (vojenstvo)
Druhy boja :
James Benson Irwin
Škandál so známkami
Už krátko po pristátí bolo celé mužstvo Apolla 15 vybrané za náhradníkov pre let Apolla 17. V priebehu nasledujúceho roku sa prevalila ich aféra so známkami. Scott, Worden a Irwin mali vziať 398 poštových známok so spomienkou na ich let a sto z nich predať nemeckému obchodníkovi s poštovými známkami. Zisk z predaja bol použitý na založenie zvereneckého fondu pre deti posádky Apolla 15. Aj keď ich čin nebol nezákonný, a napriek skutočnosti, že NASA zavierala oči pred podobnými aktivitami pri skorších letoch, administratíva rozhodla, že Scott a jeho posádka budú príkladne potrestaní a nikto z nich do vesmíru znovu nepoletí.
Po lete
Plukovník Irwin odišiel vo svojich 42 rokoch dňa 1. augusta 1972 z armády aj z NASA. Po návrate z Mesiaca napísal veľa kníh o svojej ceste do kozmu. Stal sa kazateľom a v Colorade založil organizáciu Výškový let (High Flight Foundation). Tá sa venuje šíreniu evanjelia po celom svete. Napísal tiež knihu To Rule the Night, kde svoj život aj let popísal. Neskôr napísal viacero kníh. Bol ženatý a mal štyri deti. V máji 1990 tiež navštívil Česko-Slovensko. Mal pritom aj prednášku v amfiteátri v Bratislave. Pri tejto návšteve odovzdal prezidentovi Václavovi Havlovi česko-slovenskú vlajku, ktorá bola na palube veliteľského modulu Endeavour počas letu Apollo 15. V auguste 1991 zomrel na infarkt myokardu.
Amance (kantón)
Amance je francúzsky kantón v obvode Vesoul v departemente Haute-Saône v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 13 obcí.
Cichlidovité
Cichlidovité (Cichlidae), ľudovo cichlidy, je čeľaď rýb z radu ostriežotvaré.
Do tejto čeľade je systematicky zaradených veľa rodov, ktorých systematické postavenie nie je jednoznačne jasné. Je to jedna z najpočetnejších čeľadí rýb vôbec. Vyskytuje sa vo veľmi rôznych biogeografických oblastiach, počnúc brakickou a končiac sladkou vodou o rôznej celkovej tvrdosti, hodnote pH a chemického zloženia.
Vyznačujú sa jedným z najzaujímavejších spôsobov života, dosahujú veľmi rozdielne veľkosti a značne sa odlišujú svojím správaním. Napriek tomu majú niekoľko spoločných znakov, z ktorých najznámejší je ochrana potomstva, ktorá je druhovo charakteristická. Na základe spôsobov starostlivosti o potomstvo je ich možné rozdeliť do troch hlavných skupín:
Cichlidy sú veľmi obľúbenou, doslova populárnou čeľaďou rýb chovaných v starostlivosti človeka. Telo majú spravidla robustné a s čeľusťami plnými zubov mávajú dobrý apetít. Veľkosť sa pohybuje od 25 mm (Neolamprologus multifasciatus) až po 650 mm a váhy 4 – 5 kg (Boulengerochromis microlepis). Najväčšie druhy, ktoré sa chovajú v starostlivosti človeka dosahujú dĺžku 20 až 30 cm, ale mnohé, najmä juhoamerické druhy narastú maximálne do 10 cm dĺžky. Cichlidy majú povesť zlostných rýb, ktoré ničia zariadenie akvária a útočia na ostatných obyvateľov nádrže. Túto povesť získali z nedostatočných znalosti o ich etológii pri chove prvých druhov tejto čeľade v starostlivosti človeka a traduje sa dodnes.
Výskyt cichlíd
Ryby čeľade cichlidovité sa v prírode hojne vyskytujú. Ich domovom sú teplé, sladké a často kyslé vody. Obývajú tri kontinenty: Severnú a Južnú Ameriku, Afriku a Áziu.
Z Ázie pochádza najmenšia skupina akvaristických cichlíd. V Ázii obývajú cichlidovité južnú Indiu a Srí Lanku, kde sa vyskytujú okrem sladkovodných aj brakické druhy. V Afrike sa vyskytujú najmä vo veľkých afrických jazerách. Najrozšírenejšie druhy pochádzajú z jazera Tanganika, Malawi, Viktória, niekoľkých menších jazier a tiež niektorých tečúcich vôd, ako aj lagún v blízkosti morského pobrežia s väčším alebo menším obsahom salinity vodného prostredia. Východoafrické jazero Malawi s rozlohou 6 400 kilometrov² obýva asi 1 000 rôznych druhov cichlidovitých. V najhlbšom africkom jazere Tanganika s rozlohou 32 000 km² žijú desiatky druhov cichlidovitých, ktoré sú špecifické len pre toto jazero. Čiastočne izolované druhy cichlidovitých sa vyskytujú aj vo Viktóriinom jazere, tie však z akvaristického pohľadu nie sú príliš zaujímavé. Africké druhy sa vývojovo prispôsobili životným podmienkam a od ostatných cichlidovitých sa odlišujú zvláštnym tvarom tela a diferencovaným chrupom pre príjem rôznorodej potravy, ako sú napr. rôznych druhov rias, šupiny, plutvy alebo oči iných druhov rýb, dokonca využívajú mimikry na napodobnenie rodičov a takto požierajú mláďatá iných druhov rýb atď. Jeden z najrafinovanejších spôsobov získavania potravy je útočenie na hlavu, lepšie povedané na ústa samíc, ktoré nosia vajíčka, vyvíjajúce sa larvy alebo už vyvinutú mlaď, a týmto spôsobom ju prinútia „ vypľuť “ potomstvo, ktoré potom útočník skonzumuje. Niektoré druhy majú preto napr. zosilené mäsité pysky a ústa rôzneho postavenia.
V Amerike (neotropické cichlidy)sa vyskytujú viac v riekach a to hlavne v Amazonke a jej rôznych prítokoch. Cichlidovité žijúce v rieke Amazonka si vyžadujú vôbec najkyslejšiu a najteplejšiu vodu v akváriu, čo nemusí vyhovovať ostatným rastlinám a rybám v akváriu.
Stavba tela
thumb|[[skalár (rod)|Skalár patrí medzi najznámejšie akvaristické rody cichlíd]] Z morfologických a anatomických znakov môžeme uviesť napr. dve viac-menej spojené pažerákové kosti, ktoré ich spoľahlivo odlišujú od iných čeľadí (napr. Nandidae), ktoré sú systematicky zaradené do radu ostriežotvaré (Perciformes). Na každej strane hlavy sa nachádza iba jedna nosová dierka. Na hrebeni dorzálnej (chrbtovej) časti tela sa nachádza iba jedna pinna dorsalis (chrbtová plutva), ktorá je predĺžená a skladá sa z tvrdých (predná časť)a mäkkých lúčov (zadná časť). Na hrebeni ventrálnej (brušnej) časti tela sa nachádza pinna analis (análna alebo aj ritná plutva), ktorá sa skladá výlučne z tvrdých lúčov a je taktiež predĺžená. Ukončenie obidvoch uvedených plutiev je pri prevažnej väčšine sekundárnym sexuálnym znakom - samec ju má dlho vláknovito predĺženú, pričom predĺženie siaha až do jednej tretiny nad pinna caudalis (chvostová plutva) a pri samici je spravidla ukončená zaokrúhlene prípadne veľmi krátkym predĺžením.
Llaima
Llaima je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v čilskom regióne Araucanía. Je to jeden z najaktívnejších vulkánov v Čile. Od druhej polovice 18. storočia bolo zaznamenaných približne 50 menších, alebo stredne silných explozívnych erupcií, posledná na jar roku 2003.
Cichlidovité
Delenie v akvaristike
Podľa pôvodu sa cichlidovité rozdeľujú do troch "skupín":
Llaima
Sopka leží na staršej, širokej kaldere, ktorá sa sformovala pred 13 200 rokmi a jej vznik sprevádzala erupcia  vulkanického materiálu, známeho ako súvrstvie Curacutínske ignimbrity. Masív vysokej sopky je tvorený prevažne bazaltami a andezitmi. Na svahoch sa nachádzajú početné troskové kužele.
Cichlidovité
Systematika
Nasleduje systematika (stav august 2007) podľa Catalogue of Life/ITIS a Sparks a Smith 2004 a Takahashi 2003 a a sekundárne podľa Gobase. Tento systém obsahuje 222 rodov (vrátane niekoľkých vyhynutých).
Cichlidovité:
Medzi africké podčeľade uvádzané v starších systémoch patria: Paratilapinae Tawil (2001), Tilapiinae Hoedeman (1947), Tylochrominae Poll (1986), Heterochrominae Kullander (1998), Boulengerochrominae Tawil (2001)
2563 Boyarchuk
2563 Boyarchuk je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 22. marca 1977.
397 Vienna
397 Vienna je planétka v hlavnom páse planétok.
Paprika čínska
náhľad|Capsicum chinense
Paprika čínska (lat. Capsicum chinense alebo Capsicum sinense) je druh čili papričky s výnimočnou pálivosťou. Niektorí taxonómovia ju považujú za príslušníka druhu paprika ročná.
Dom Wschodzącego Słońca
náhľad|Dom Wschodzącego Słońca. Dom Wschodzącego Słońca je dvojica výškových budov v Krakove s výškou 65 m so 17 poschodiami. Nachádza sa na rohu ulíc Pielęgniarek a Bratysławska.
Paprika čínska
Rozšírenie
Meno tohto druhu je zavádzajúce, pretože jeho vlasťou je Stredná Amerika, Yucatánsky polostrov a oblasť Karibiku. Názov "paprika čínska" pochádza od holandského botanika Nikolausa Josepha von Jacquina (1727 – 1817), ktorý sa mylne domnieval, že pochádza z Číny.
Dom Wschodzącego Słońca
Výstavba sa začala v roku 2001 a dokončená bola v roku 2002.
Paprika čínska
Rozšírenie
V teplej klíme, ktorou sa oblasť pôvodu papriky vyznačuje, ide o trvalku, ktorá vydrží niekoľko rokov. V chladnejšom podnebí však zvyčajne neprežije zimu. Bez problémov však vyklíčia zo semena z predchádzajúceho roka.
Pestovanie
Paprika čínska sa vo svojej prirodzenej vlasti pestuje už stovky rokov, no do ázijských oblastí, kde sa teraz pestuje tiež, bola dovezená len nedávno. Majú ju v obľube aj mnohí záhradníci, ktorí ju pestujú buď pre jej veselú farebnosť, alebo v zeleninových záhradách pre štipľavé papričky.
Kuchyne
Paprika čínska a jej odrody sa na Yucatáne a v Karibiku už po stáročia používajú, aby dodali tradičným pokrmom tunajšej kuchyne patričný "šmrnc". Korenia sa nimi najmä pokrmy z duseného mäsa, omáčky ako aj marinády pre nakladanie mäsa a kurčiat.
Vendeuvre-sur-Barse (obec)
Vendeuvre-sur-Barse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Paprika čínska
Kuchyne
Aj v európskej a severoamerickej kuchyni sa niektoré z týchto čili papričiek občas používajú, napríklad habanero, ktoré slúžia na prípravu veľmi pálivých šalátov. Deje sa tak vďaka popularite Tex-Mex a mexickej kuchyne v západnej kultúre.
Aixe-sur-Vienne
Aixe-sur-Vienne môže byť:
Vendeuvre-sur-Barse (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2403 obyvateľov (2009).
Lhez
Lhez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paprika čínska
Kultivary
Paprika čínska má veľa kultivarov a skupín kultivarov, ku ktorým patria:
Jenčice
Jenčice je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 357 obyvateľov, z toho 185 mužov a 172 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,8 roka (muži 41,8 roka, ženy 43,9 roka).
Marie Pujmanová
Marie Pujmanová, rodená Hennerová (* 8. jún 1893, Praha – † 19. máj 1958, Praha) bola česká spisovateľka a novinárka. Bol jej udelený titul národná umelkyňa.
Jej otec Kamil Henner bol univerzitným profesorom cirkevného práva na Právnickej fakulte Karlovej univerzity. Pujmanová sa neskôr myšlienkovo ​​rozišla s triedou, z ktorej pochádzala, a venovala sa robotníckej problematike. Niekoľkokrát navštívila Sovietsky zväz a tieto cesty veľmi ovplyvnili jej myslenie. Od roku 1912 žila v Českých Budějoviciach a vzala si syna tunajšieho zámožného advokáta a politika V. Zátku. Manželstvo však nebolo šťastné a po jej nervovom ochorení skončilo rozvodom. Druhýkrát sa vydala za Ferdinanda Pujmana. V roku 1932 podporovala štrajk baníkov v Moste.
Prispievala do Rudého práva (kde sa snažila pôsobiť na deti), Literárních novin, Lidových novin, Tribuny, Českého slova, Přítomnosti atď.
V 50. rokoch sa stala jednou z hlavných propagátoriek politických procesov. Napr. žiadala maximálne tresty pre "zradcov". Zároveň urobila maximum pre to, aby z väzenia dostala svojho syna Petra, ktorý chcel so skupinou ľudí utiecť cez hranice.
Dielo
Začiatky jej tvorby sú ovplyvnené impresionizmom, neskoršia tvorba je už úplne pod vplyvom socialistických myšlienok. Jej tvorbu ovplyvnil František Xaver Šalda a Růžena Svobodová. Neskôr na ňu veľmi zapôsobil Julius Fučík.
Jej diela sú presvedčivejšie ako diela Marie Majerovej, bojovala v nich proti nezamestnanosti a fašizmu.
Poézia
Jej poézia je veľmi politická a trpí všetkými problémami poézie 50. rokov 20. storočia.
2564 Kayala
2564 Kayala je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 19. augusta 1977.
Ballyjamesduff
Ballyjamesduff (ír. Baile Shéamais Dhuibh) je mesto v severovýchodnej časti Írska, v grófstve Cavan. Žije tu 1 690 obyvateľov (2006).
Leží v južnej časti grófstva, na križovatke ciest R194 a R196, juhovýchodne od Cavanu,  ZSZ od Virginie a  severovýchodne od Granardu.
Rondo Business Park
right|thumb|Rondo Business Park
Nachádza sa na adrese Lublańska a Aleja Bora-Komorowskiego. Jej výstavba sa začala v roku 2005 a ukončená bola v roku 2007.
Monsters, a.s.
Monsters, a.s. alebo Príšerky s.r.o. je americký animovaný film od spoločnosti Pixar Animation Studios.
398 Admete
398 Admete je planétka v hlavnom páse planétok.
Kamýk (okres Litoměřice)
Kamýk je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 154 obyvateľov, z toho 85 mužov a 69 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 38,4 roka, ženy 40,7 roka).
Abondance (kantón)
Abondance je francúzsky kantón v obvode Thonon-les-Bains v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa zo 6 obcí.
Nanteuil-la-Forêt
Nanteuil-la-Forêt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paprika páperistá
náhľad|Capsicum pubescens náhľad|Krajiny, kde sa pestuje Capsicum pubescens náhľad|Pálivosť medzi 50 000 až 250 000 [[Scovilleho stupnica|SHU]]
Paprika páperistá (nesprávne [bohemizmus] paprika chlpatá, ľudovo stromové čili; lat. Capsicum pubescens) je druh čili papričky, ktorý rastie prevažne v Strednej a Južnej Amerike.
Po kečuánsky sa volá rukutu alebo ruqutu, (pošpanielčená forma je rocoto) a po ajmarsky luqutu (pošpanielčená forma je locoto).
Je známa len v pestovanej podobe. Druhové meno "páperistá" sa vzťahuje na chĺpky, ktorými sú porastené listy a byle tejto papriky. Chlpatosť spoločne s tmavými semenami tento druh odlišujú od ostatných. Keďže dosahuje pomerne značný vek a jej korene rýchlo drevnatejú, niekedy sa nazýva "stromové čili". Zo všetkých domestikovaných druhov rodu paprika (Capsicum) je Capsicum pubescens najmenej rozšírená a systematicky najvzdialenejšia ostatným druhom a od ostatných druhov rodu paprika je reprodukčne izolovaná. Významnou vlastnosťou tohto druhu je schopnosť znášať nižšie teploty ako ostatné pestované chilli papričky, mrazu však neodolá.
Slizovky v širšom zmysle
right|thumb|Slizovky
Slizovky (lat. Myxomycota s.l.) je súhrnné označenie (v starších systémoch taxón, spravidla oddelenie) istých jednoduchých parazitických alebo saprofytických hubovitých organizmov, ktorých telo je tvorené špeciálnym druhom stielky, nahou amébovito sa pohybujúcou plazmatickou hmotou nazývanou plazmódium. Spôsobujú nádorové ochorenia rastlín, pred ktorými ich možno chrániť postrekom modrou skalicou.
Delenie a zaradenie
Systematicky sa spravidla delili na tri alebo štyri triedy (nádorovky sa niekedy neuvádzali):