cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vojtech Bukovčan
Životopis
Študoval na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici. Pôsobil na Lesnej správe v Banskej Bystrici a Starých Horách, 1945 - 1956 lesný inšpektor pre Horehronie. Priekopník protilavínovej ochrany na Slovensku. V knižných prácach sa zaoberal otázkami rekonštrukcie a obnovy lesa. Uplatňoval progresívne pestovateľské metódy.
Klára Jarunková
Životopis
Narodila sa v rodine poštového úradníka. Jej otec Július Chudík sa narodil v roku 1891 na Červenej skale, kde si ho ako chlapca vybral do služby bulharský cár Ferdinand Coburg, ktorého sprevádzal na všetkých jeho cestách i bojiskách ako jeho talizman. Neskôr sa stal chatárom v Nízkych Tatrách. Ľudovú školu vychodila v rodisku, meštiansku školu v Podbrezovej a Brezne. Stredoškolské vzdelanie získala na dievčenskom gymnáziu v Banskej Bystrici, kde v roku 1940 úspešne zmaturovala. Popri zamestnaní (1943 – 1946) začala študovať aj slovenčinu a filozofiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského, no toto štúdium nikdy nedokončila. Začala pracovať ako učiteľka v Korytárkach (okres Detva), neskôr pracovala na bratislavskej radnici (1943 – 1947), v Česko-slovenskom rozhlase (1953 – 1954) a napokon sa usadila v redakcii časopisu Roháč. Od roku 1984 bola na dôchodku.
Tvorba
V roku 1953 začala písať pre rozhlas a neskôr pre časopis Roháč, ale i ďalšie časopisy a denníky reportáže, satirické črty a poviedky. Prvá kniha jej však vyšla až v roku 1960 (zbierka humoristických čŕt a poviedok zo žiackeho života Hrdinský zápisník). Jej prístup k detskej literatúre bol nezvyčajný – príbehy podávala z pohľadu dieťaťa a písala ich v prvej osobe, čím dávala dieťaťu šancu lepšie sa vcítiť do deja a zosobniť si ho. Okrem detských rozprávok sa venovala i dievčenským románom, náučno-poznávacej a cestopisnej literatúre. Diela ako Jediná a Brat mlčanlivého Vlka sa vďaka 70 prekladom stali súčasťou zlatého fondu svetovej literatúry pre deti a mládež. Jej diela sú preložené do takmer 40 jazykov.
Pamäti svojho otca na jeho účinkovanie v službách bulharského cára prerozprávala v knihe Horehronský talizman.
Schwyz (mesto)
Z dôvodu, že Schwyz je hlavným mestom kantónu, veľa administratívnych budov v meste slúžilo na riadenie mesta i celého kantónu zároveň a takisto aj história mesta je úzko spätá s dejinami kantónu.
Geografia
Obec Schwyz leží v nadmorskej výške na južnom svahu úpätia masívu Mythen medzi Lauerzersee a Vierwaldstättským jazerom.
Obec Schwyz pozostáva z miestnych častí: Schwyz, Rickenbach, Ibach a Seewen; väčších rozptýlených osád Aufiberg, Oberschönenbuch, Ried a menších Ängiberg, Haggen a Perfiden. Všetky miestne časti okrem samotného Schwyzu majú vlastné kostoly, erby.
Dejiny
Z predalamanského obdobia boli v oblasti Schwyzu nájdené len rozptýlené nálezy a niekoľko rímskych mincí. Tieto doklady sú nedostatočné pre formulovanie jednoznačných záverov. Nálezy z pohrebiska v priestore farského kostola a z výstavby prvého kostola v prvej polovici 8. storočia ukazujú, že trvalé osídlenie Alamanmi sa udialo okolo 700.
Druhý kostol bol postavený okolo roku 1000, ale pravdepodobne ho zničilo zemetrasenie v roku 1117. V roku 1121 bol vysvätený tretí kostol, ktorý bol postavený v románskom slohu. Omnoho väčší štvrtý kostol bol postavený v 15. storočí, ale spolu s väčšinou dediny podľahol požiaru (1642). Piaty kostol v ranobarokovom slohu bol pre zlú statiku nahradený kostolom neskorobarokovým.
Podľa kronikára Johanna Stumpfa (1548), pozostávalo staré mesto z námestia, kostola a priľahlého cintorína, radnice, hostinca, archívnej veže a veľkého počtu drevených domcov. Okolo roku 1500 sa pre rozlíšenie mesta od kantónu často vravelo mestu Schwyz Kilchgassen. Požiar v roku 1642, ktorý zničil 47 budov v centre, umožnil úplnú prestavbu mesta.
Schwyz často ohrozovali prírodné katastrofy, ktorých riziko bolo minimalizované odvodnením a zalesnením svahov nad mestom v 20. storočí a vybudovaním priehrad na rieke Muota.
Usporiadanie automobilu
right|thumb|Usporiadanie FF (Motor vpredu, predný náhon) right|thumb|Usporiadanie FR (Motor vpredu, zadný náhon)
Usporiadanie automobilu opisuje to, na akom mieste v aute je uložený motor a ktorá náprava je hnaná. Voľba usporiadania je kľúčovým faktorom pri určení jazdných vlastností automobilu, jeho výrobných nákladov a možných variantov karosérie.
Usporiadanie motora
V závislosti od toho, kde je motor v automobile uložený sa odvíjajú ako jazdné vlastnosti automobilu, tak skonštruovateľné koncepcie karosérie. Vo všeobecnosti existujú tri základné koncepcie uloženia motora:
Usporiadanie motora je pre výsledné vlastnosti automobilu veľmi dôležitá vlastnosť. Automobil s motorom pred prednou nápravou je možné vo všeobecnosti skonštruovať menší a ľahší a jeho výrobné náklady sú nižšie. Vozidlo s motorom vpredu je stabilnejšie a vykazuje lepšie brzdné vlastnosti. Naproti tomu motor uložený nad zadnou nápravou umožňuje efektívnejšie využiť trakciu zadnej nápravy, pretože tlak na zadnú nápravu pri akcelerácii vozidla stúpa. Zadná náprava preto umožňuje prenášať na cestu vyššie výkony bez straty adhézie. Motor uložený v blízkosti zadnej nápravy však spravidla limituje existujúce karosárske varianty automobilu na hatchbag, sedan a coupe. Motor uložený na kraji auta však spôsobuje špecifické chovanie automobilu pri prechádzaní zákrut.
Veľká hmotnosť v prednej časti automobilu spôsobuje pri prejazde zákruty v dôsledku zotrvačných síl neochotu vozidla zmeniť smer, preto majú vozidlá pri prejazde zákruty vysokou rýchlosťou, alebo pri horšom stave vozovky tendenciu pokračovať pôvodným smerom a vyletieť vonkajším okrajom zákruty. Tento jav sa nazýva nedotáčavosť.
Veľká hmotnosť v zadnej časti automobilu spôsobuje pri prejazde zákruty ten podobný jav. Keďže hmotnosť je uložená vzadu, predná časť automobilu ochotne zatočí do zákruty, ale keď má zmeniť smer pohybu zadná časť automobilu, táto pri vyššej rýchlosti pokračuje pôvodným smerom, čo spôsobí otočenie automobilu do protismeru, alebo neovládateľnú rotáciu (hodiny). Tento jav sa nazýva pretáčavosť.
Eliminovať pretáčavosť a nedotáčavosť je možné do značnej miery uložením motora pred zadnú nápravu automobilu (v strede uložený motor). Masa motora v takom prípade tlačí na obe nápravy približne rovnomerne. Nevýhodou tohto usporiadania sú veľké rozmery výsledného automobilu, napriek ktorým je vnútorný priestor automobilu malý, obvykle maximálne pre dvoch ľudí. Túto koncepciu využívajú najmä pretekárske automobily.
Hnaná náprava
Podobne, ako je dôležité uloženie motora, je dôležité aj to, ktorá náprava automobilu je poháňaná. Hnaná náprava sa obvykle volí v závislosti od toho, kde je uložený motor, pretože niektoré kombinácie uloženia motora a hnanej nápravy nie sú v praxi použiteľné. To, ktorá náprava je poháňaná, bližšie špecifikuje jazdné vlastnosti automobilu a čiastočne zavádza aj niektoré požiadavky na konštrukciu ďalších častí automobilu. Pre dvojnápravové dvojstopé automobily existujú tieto voľby pre pohon náprav:
V kombinácii s uložením motora výber poháňanej nápravy významne ovplyvňuje jazdné vlastnosti automobilu. Aj keď vozidlá s motorom uloženým vpredu bývajú obvykle nedotáčavé, v prípade veľmi ťažkého predku a pohonu zadnej nápravy (tzv. klasická koncepcia) je možné docieliť významne pretáčavého chovania. Automobily s pohonom zadnej nápravy obvykle ľahšie zvládajú prejazd stúpaniami v ťažkých poveternostných podmienkach (sneh, vlhkosť), ale je komplikovanejšie zvládnuť jazdu s takým automobilom vo vysokých rýchlostiach. Náhon všetkých kolies eliminuje väčšinu nevýhod oboch pohonov. Výborne sa hodí do terénu, ale vzhľadom na potrebu pohonu všetkých kolies si vynucuje použitie troch diferenciálov, čo zvyšuje pasívne odpory automobilu, jeho hmotnosť. Riešením používaným v automobiloch kategórie SUV je použitie vypínateľného náhonu všetkých kolies. Pohon sa zapojí iba v prípade potreby, keď elektronický systém zisti prekĺzavanie kolies hnanej nápravy. Ináč je zapojený pohon len jednej, obvykle prednej nápravy.
Koncepcie automobilov
Na základe vyššie uvedeného je možné vytvoriť niekoľko rôznych koncepcií pohonu automobilu. Pre konštrukciu automobilov sú najčastejšie používané nasledujúce koncepcie:
S nástupom pohonu všetkých štyroch kolies je možné vytvoriť koncepcie pohonu:
Z dôvodu variability karosérie sa z týchto koncepcií používa takmer výhradne koncepcia motoru vpredu a náhonu všetkých kolies. Jedným z dôvodov je to, že karosérie mnohých automobilov s náhonom 4 × 4 sú odvodené od starších karosérii s náhonom prednej nápravy.
Františkánske misijné stanice v Sierra Gorda
Františkánske misijné stanice v Sierra Gorda je skupina piatich kostolov v Mexiku.
Usporiadanie automobilu
Koncepcie automobilov
Vzhľadom na to, že jazdné vlastnosti automobilu s ostatnými druhmi náprav by boli nevyhovujúce sa skoro nikdy neumiestňuje motor dozadu a nepoháňa sa predná náprava. Výsledný automobil by bol pretáčavý a pri akcelerácii by významne strácal adhéziu na hnanej náprave.
Františkánske misijné stanice v Sierra Gorda
Od roku 2003 sú spoločne zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Chyžník
Chyžník môže byť:
Františkánske misijné stanice v Sierra Gorda
Boli vystavané v období 1750 až 1760 v pohorí Sierra Gorda v mexickom štáte Querétaro. Nachádzajú sa v okruhu približne 30 km medzi sebou. Vznikli pri poslednej fáze evanjelizácie mexického vnútrozemia a stali sa významným referenčným vzorom, podľa ktorého neskôr prebiehala evanjelizácia severnej časti španielskeho vicekráľovstva Nové Španielsko - Kalifornie, Arizony či Texasu.
Kroner (priezvisko)
Kroner je nemecké priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v Považskej Bystrici. V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Kroner.
Katedrála Bagrati
Na konci 17. storočia bola poškodená osmanským vojskom a začala chátrať. V polovici 20. storočia začali práce na jej oprave, ktoré trvajú dodnes. Ide o unikátnu pamiatku zachytávajúcu gruzínsky architektonický vývoj. Od roku 1994 je súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Nebeský pól
Nebeský pól alebo svetový pól je:
Svetové póly možno zistiť pozorovaním; sú to dva body na nebeskej sfére, ktoré sa nezúčastňujú na zdanlivom dennom pohybe ostatných bodov okolo svetovej osi. Severný svetový pól je v blízkosti Polárky, južný svetový pól v súhvezdí Oktant („južná Polárka“, hviezda Sigma Octantis, známa ako Polaris Australis). Vďaka obom hviezdam sa dá zistiť približná poloha pólov a meranie výšky nad horizontom udáva hodnotu zemepisnej šírky (pre ad a) ).
Svetové póly sa časom posúvajú vplyvom precesie (stredný pól) a nutácie (skutočný pól). Poloha pólov Zeme sa premiestňuje na jej povrchu vplyvom posunu rotačnej osi Zeme (výška pólu) a určuje sa v rámci geografického určenia polohy.
Šupinavec savanový
Šupinavec savanový alebo šupinavec veľkošupinový sa v mnohom podobá na šupinavca čínskeho. Veľkými pazúrmi rozhrabáva zemné termitiská a mraveniská a vylizuje z nich korisť. Prejavuje slabé teritoriálne správanie. Po gravidite trvajúcej asi 120 dní sa narodia 1-2 mláďatá.
Eva Braunová
Eva Braunová (* 6. február 1912, Mníchov – † 30. apríl 1945, Berlín) bola dlhoročná priateľka a v posledných hodinách života aj manželka Adolfa Hitlera.
29. apríla 1945 sa zosobášila s Hitlerom v bunkri blízko kancelárstva. Deň potom, keď Červená armáda viedla boje iba niekoľko stoviek metrov od bunkra, spáchala spolu s Hitlerom samovraždu. Zomrela pravdepodobne spolu s Hitlerom prehryznutím kyanidovej ampulky. Hitler sa v momente prehryznutia kyanidovej kapsuly zastrelil. Ich telá boli na Hitlerov rozkaz spálené posádkou bunkra v neďalekom krátere po bombe.
Sociálna regulácia
Sociálna regulácia – môže byť zámerná, polo zámerná a bez zámeru.
Prirodzeným výsledkom sociálnej regulácie je učenie a učenie sa zo strany jedinca. Učenie nemusí byť zámerné, ale môže byť i spontánne, živelné, sociálne neriadené, lebo každý jedinec je pri uspokojovaní svojich potrieb v spojitosti s okolím, od ktorého prijíma informácie a podnety, teda proces učenia je stály.
Spontánne učenie získame 2 formami – získavaním vlastných skúseností (vlastné učenie, odmena, trest, pozitívna a negatívna motivácia, skúsenosti) a osvojovaním skúseností druhých (napodobňovanie –  imitácia, snaha chovať sa, vnímať a konať ako iní, alebo stotožňovanie – identifikácia s určitým jedincom, prevzatie vzorov vedomé a nevedomé napr. žena začne napodobňovať svoju matku až keď sa sama stane matkou alebo svokrou)
Sociálna regulácia prebieha 2 smermi :
• poskytovanie vzoru kognitívneho obrazu – regulácia vlastného napodobňovania
• kontrola vzorov a činností, s ktorými jedinec prichádza do styku (od kontroly dieťaťa s kým sa kamaráti až po štátnu cenzúru)
Čadečka (Čadca)
Čadečka je časťou mesta Čadca, ktorou preteká potok Čadečanka. Nachádza sa severne až severovýchodne od centra mesta.
Na severe susedí v obcami Svrčinovec a Čierne, na severovýchode so Skalitým, na juhovýchode s Oščadnicou, na juhu s mestskou časťou Drahošanka, na juhozápade s centrom mesta a na západe s Podzávozom.
Reliéf a geológia
Dolina Čadečanky je dominantná dolina v severozápadnej časti geomorfologického podcelku Javorský Beskyd, dolinou preteká potok Čadečanka (niekedy aj Čadečka), ktorý pramení pod vrcholom Javorské v nadmorskej výške 700 – 750 m a vlieva sa do Čierňanky severne od Čadce vo výške 440 m. v lokalite Podzávoz. Dĺžkou 9,3 km a plochou povodia patrí medzi významne toky povodia rieky Kysuce.
Geologický územie patri do flyšového pásma Vonkajších Západných Karpát s prevahou pieskovcov a ílovcov, pri formovaní reliéfu doliny  malo veľký vyznám vodstvo a erózna činnosť v oblasti. Potok Čadečanka sa zarezáva do Javorského Beskydu a rozdeľuje ho na dve časti severnú, ktorá je viac odlesnená a osídlená, a južnú ktorá je pomerne vyššia a ešte aj dnes pomerne hojne zalesnená. Z geomorfologického hľadiska sú zaujímave široké ploche chrbty akým je napríklad vrchol Javorské či Liesková alebo bohate horské lúky ktoré sa v minulosti hojne využívali k paši dobytka či oviec.
Klíma
Hlavný vplyv na klímu v doline má geografická poloha a nadmorská výška. Dolina patrí najmä jej vyššia časť do chladnej oblasti ktorá je mierne chladná. Typickým pre dolinu je klesanie teploty a nárast zrážok s rastúcou nadmorskou výškou. Najchladnejším mesiacom býva január s priemernou dennou teplotou 4,5 – 7 ° C. Pričom dni s prízemných mrazom sa často vyskytujú ešte na prelome apríla a mája. V súčasnosti sa aj tu objavujú častejšie výkyvy počasia pre túto oblasť menej typické.
Stavby
V osade Kráľovci je kostol Božského Srdca Ježišovho, ktorý patrí do farnosti Čadca-mesto. Na západnom okraji, na hranici s Podzávozom sa nachádza základná škola s materskou školou, ktorá okrem Čadečky slúži aj žiakom z Drahošanky, Podzávozu, svrčinovskej časti Závršie a žiakom druhého stupňa z Milošovej.
Doprava
Spojenie verejnou dopravou s centrom mesta zabezpečuje autobusová linka MHD číslo 7, v časti po osadu Škradné doplnená prímestskou linkou, ktorá pokračuje do Svrčinovca-Závršia. Hlavnou dopravnou osou územia je cesta III/2012 (predtým III/011058), ktorá odbočuje z cesty I/11.
Rozhovory z Jen-anu o literatúre a umení
Rozhovory z Jen-anu o literatúre a umení sa uskutočnili v máji roku 1942 v meste Jen-an, ktoré bolo centrom Komunistickej strany Číny počas vojny proti Japonsku.
Juraj Kuráň
Juraj Kuráň (* 11. august 1988) je slovenský futbalista, v súčasnosti hráčom FC ViOn Zlaté Moravce, kam prišiel na pred jarnou časťou Corgoň ligy 2010/2011 na hosťovanie z FC Artmedia Petržalka.
Rozhovory z Jen-anu o literatúre a umení
Rozhovory sa uskutočnili z dvoch dôvodov. Prvým bola snaha Mao Ce-tunga o ukončenie existencie frakcií v rámci strany a jej vnútorné posilnenie počas vojny. Druhým bola snaha o ovládnutie literatúry, ktorá by hájila komunistickú stranu a povzbudzovala ľud vo vojne.
V rozhovoroch prezentoval Mao Ce-tung svoje názory na tvorbu spisovateľov a ozrejmoval funkciu novej literatúry. Počas občianskej vojny sa do radov KS Číny dostali spisovatelia, ktorí kritizovali Čankajšekových nacionalistov, ale postupne začali kritizovať aj KSČ. Tento stav bol pre stranu neprijateľný a chceli určiť úlohu spisovateľov. Oba Maove prejavy k spisovateľom boli politického charakteru a nie literárneho, či historického. Jedným z hlavných cieľov je opustenie západných vplyvov návrat k tradíciám a ľudovej tvorbe.
I keď Mao Ce-tung nedáva priame odporúčania a nariadenia ako tvoriť, koncepcia podriadenia sa literatúry strane a tvorba v štýle socialistického realizmu sa stali záväznými normami pre spisovateľov až do Maovej smrti roku 1976.
Írsky tanec
thumb|Írske tance v tradičnom prevedení v zmodernizovaných ľudových kostýmoch a parochni. Tento dizajn je štandardne používaný pri súťažiach v írskom tanci a pochádza z Ameriky. Írsky tanec je zmes tradičných foriem tanca pôvodom z Írska, ktorý možno v zásade rozdeliť na tanec spoločenský a javiskový. Írske spoločenské tance sa ďalej delia na tzv. céilí (vyslovuje sa kejlí) a setové tance. Setové tance sú najmä štvorylky, ktoré tancujú zväčša štyri páry tanečníkov, kým céilí tance sú variáciou tanečných formácií 2-16 osôb.
Írsky tanec sa vyznačuje najmä výrazne odlišným držaním tela. Pokiaľ v iných tancoch sa doň zväčša zapája celé telo, pri írskom tanci to skôr vyzerá, akoby tanečník "zhltol pravítko". Horná polovica tela je takmer nepohyblivá, tanečník tancuje vystretý, ruky sú spustené popri tele bez akýchkoľvek dodatočných pohybov a dôraz sa kladie na precíznu prácu nôh. Relatívny nedostatok variácií v pohybovom výraze tanca si tanečníci nahrádzajú maximálnym využívaním tanečného priestoru, a to aj pri sólovom tanci.
História
Tanečná tradícia v Írsku vychádza z úzkej previazanosti s tradičnou írskou hudbou. Aj keď sú pôvodné formy neznáme, kultúrne základy vychádzajú z tradičných keltských kmeňových tancov. Základom boli zrejme rituálne tance a podupávanie. Neskorší vývoj bol výrazne ovplyvnený kontinentálnym vplyvom štvoryliek. Taneční majstri a inštruktori v období medzi 18.-19. storočím putovali a vyučovali po celej krajine. Na výslednú formu tanca mali hlavný dopad najmä dva vplyvy: priestorové a náboženské obmedzenia. Tanečné priestory boli v tom čase dosť obmedzené, tancovalo sa nezriedka na stole alebo sude. Snaha o zvýraznenie rytmiky írskeho tanca klopkaním na drevenom povrchu stola či suda vytvorila podklad pre írsky step. Druhým vplyvom bola vtedajšia puritánska cirkevná diktatúra, ktorá výrazne obmedzovala erotický aspekt zvádzania pri tanci najmä u žien, dobre rozpoznateľný u tancov ako flamenco či tango. Výsledkom je tuhé držanie hornej časti tela s rukami, ale o to dokonalejšia práca nôh.
Formy
Súťažná forma írskeho tanca je zväčša sólová, delí sa najmä na tzv. "soft shoe" or "hard shoe" (mäkké a tvrdé topánky).
Céilí tance
Céilí tance sú široko známe nielen v Írsku, ale po celom svete. Sú typicky tancované dvoma až šesťnástimi tanečníkmi. V niektorých prípadoch počet nie je obmedzený, vtedy sa tancuje v zástupe alebo kruhu (napr. tance ako The Walls of Limerick, The Waves of Tory, Haymakers Jig, An Rince Mor alebo Bonfire Dance). Často sa tancujú v rýchlom tempe a sú pomerne zložité, napr. Antrim Reel alebo Morris Reel. Pri ľudových zábavách býva niekedy typické tancovanie na pokyny tzv. vyvolávača, ktorý vyvoláva nasledujúce kroky a variácie. Zatancovať si teda môžu aj nováčikovia, ktorí daný tanec vôbec nepoznajú. Hudobný doprovod predstavujú typické írske alebo tradične používané hudobné nástroje - bodhrán, husle, píšťala, harmonika, gitara a pod.
Súťažná verzia céilí tancov je podstatne prísnejšia na precízne prevedenie. Základom je 30 štandardizovaných tanečných setov, z ktorých sa na súťaži tancuje zväčša len ukážka.
Názov céilí pochádza z konca 19. storočia a znamená spoločenskú udalosť.
Setové tance
Írske setové tance vznikli prispôsobením pôvodne francúzskych štvoryliek na írsku hudbu a zakomponovaním írskych krokov. Setový tanec typicky tancujú štyri páry do štvorcovej formácie. Jednotlivé tance sú nezriedka odlíšené podľa oblasti pôvodu a nesú ich názov - Corofin Plain Set, South Galway Set či Clare Lancers Set.
Írske stepovanie
Súčasný írsky step je modernou verziou starej verzie stepovania. Je viacero foriem, najrozšírenejšou je forma z grófstva Munster, ktorá je aj štandardizovaná komisiou írskeho tanca - An Coimisiún le Rincí Gaelacha.
Pôvodný írsky stepový tanec sa v čase tzv. írskej emigrácie (po r. 1840) rozšíril do celého sveta a stal základom pre ostatné stepové tance ako clogging (step v country tancoch), buck dancing, flatfooting či klasický stepový tanec.
Popularita
Írsky tanec bol až donedávna pomerne neznámy. K zlomu došlo v roku 1994 pri medzinárodnej televíznej súťaži spevákov Eurovízia, ktorá sa vysielala z Dublinu.
Organizátori v rámci prezentácie domácej írskej kultúry zaradili do programu krátky stepovo-tanečný vstup nazvaný Riverdance pôvodne mienený len na vyplnenie prestávky vo vysielaní.
Reakcia bola nad všetky očakávania a prekvapila aj samotných organizátorov. Vstup si vyslúžil standing ovations (potlesk v stoji) a takmer zatienil výkony súťažiacich spevákov. Tento fenomenálny ohlas sa stal základom pre vytvorenie tanečnej show Riverdance, ktorá obsahovala okrem írskeho tanca a stepu aj španielske flamengo, ruské tance alebo černošský stepový tanec. Hlavným ideovým choreografom Riverdance a ústredným sólovým tanečníkom bol Michael Flatley, z ktorého fenomenálny úspech neskôr spravil celosvetovú celebritu.
Po nezhodách s produkciou show Riverdance z nej M. Flatley odišiel a vytvoril zrejme ešte populárnejšiu tanečnú show Lord of the Dance (Pán tanca, alebo skrátene LOTD), ktorá bola založená už len výlučne na írskej hudbe, tanci a stepe. Vývoj show Pán Tanca pokračoval vo verzii Feet of the Flames (voľný preklad Nohy v ohni, resp. Plamenné nohy).
Všetky tri tanečné show boli predvádzané na turné po celom svete a vo viac či menej pozmenenej forme pokračujú dodnes.
Masívna popularita Riverdance aj LOTD viedli k vzniku množstva rôznych tanečných show po celom svete, základom ktorých bol najmä írsky tanec a step. Z najznámejších môžeme spomenúť Dancing on the Dangerous Ground (tanec na nebezpečnej pôde), ktorá príbehovo vychádza z írskej mytológie o Tristanovi a Izolde a ktorú choreograficky spracovali pôvodní tanečníci z Riverdance Colin Dunne a Jean Butlerová. Jean Butlerová tancovala v Riverdance od úplného začiatku aj s M. Flatleym, Colin Dunne ho neskôr nahradil ako sólový tanečník.
Z ďalších, menej známych írskych tanečných show stoja za zmienku Gaelforce Dance, Dance of Desire, Rhythm of the Dance, Celtic Feet, Mystic Force, Ragús, Dance of Desire a pod. Mnoho z nich len prežilo najpopulárnejšie obdobie írskeho tanca a zväčša už neexistujú, alebo sú na úpadku.
Írsky tanec na Slovensku
Na Slovensku sa írsky tanec rozvinul až po roku 2000 len vďaka popularizácii LOTD. V minulosti bola pomerne úspešná košická tanečná skupina „ClapDance!“, ktorá sa krátko po uvedení svojej tanečnej show Irish Dreams v r. 2002 pretransformovala do tanečnej skupiny Roonah. Tá už je ale tiež minulosťou.
V súčasnosti je v Košiciach aktívna Akadémia írskeho tanca a v Bratislave sú to Petronella a Akadémia írskeho tanca AVALON. Tanečníci z týchto skupín sa často zúčastňujú aj medzinárodných tanečných súťaží, kde dosahujú vynikajúce výsledky.
Josef Kalvoda
Josef Kalvoda (* 15. január 1923, Maleč – † 8. marec 1999, Hartford, Connecticut, USA) bol český profesor histórie a politických vied, predseda Kresťansko demokratického hnutí v exilu.
Životopis
Pochádzal z rodiny samostatne hospodáriaceho roľníka, od mladosti sa angažoval v hnutí katolíckej mládeže. Po skončení 2. svetovej vojny vstúpil do Československej strany lidovej, kde reprezentoval opozičný prúd proti vedeniu spolupracujúcemu s Národnou frontou.
Po februári 1948 emigroval, od roku 1951 žil v USA. Akademický titul M.A. získal v roku 1957, Ph.D. obhájil na Columbijskej univerzite v New Yorku v roku 1960. Učil na univerzite St. Joseph College v Hartforde v štáte Connecticut a na univerzite v San Diegu.
Mccheta
thumb|Pohľad na mesto
Mccheta (gruzínsky: მცხეთა) je jedno z najstarších miest v Gruzínsku. Nachádza sa neďaleko Tbilisi.
V staroveku bola Mccheta hlavný mestom Gruzínska. Historické pamiatky Mcchety na čele s miestnou katedrálou boli v roku 1994 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Esplas-de-Sérou
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 158 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sociálne riadenie
Sociálne riadenie – ide o vyšší stupeň riadenia učenia, ktoré predstavuje zámerné procesy, ktoré sú predmetom vied o učení – pedagogika, andragogika, pedagogická psychológia, psychológia výchovy. Podstatou je regulácia procesu učenia : zámer, riadenie procesu a starostlivosť o jedinca.
Pri riadení procesu sa predpokladá pomoc činiteľov socializácie jedincovi – predovšetkým :
• predkladaním celej rady vzorov činností
• predávaním informácií, rád a pokynov
• hodnotením výsledkov
• korekciou chybných čiastkových výsledkov
• boli zadané nereálne ciele
• boli nepresne formulované
• výsledky sú záležitosťou zložitých realizačných procesov
• veľkú rolu hrá samostatná osobnosť subjektu – jeho ochota a nepoddajnosť, neochota spolupráce, schopnosti, výsledok predchádzajúceho socializačného pôsobenia
Čierna Orava
Čierna Orava (poľ. Czarna Orawa) je rieka tečúca v Poľsku, spolu s Bielou Oravou je zdrojnicou rieky Oravy. Pred vybudovaním vodnej nádrže v roku 1952 merala, v súčasnosti má , ústi do Oravskej priehrady a územím Slovenska priamo nepreteká. Konvenčne sa považuje za ľavostranný prítok Bielej Oravy, je teda tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Poľsku na západnom svahu vrchu Góra Żeleźnica na území obce Bukowina-Osiedle.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu na sever, potom na severozápad cez obec Harkabúz a ďalej na západ cez Podsarnie. Pri osade Grapy sa stáča na juhozápad, preteká cez Podvlk, tečie severojužným smerom až do obce Jablonka, pričom pri obci Oravka vytvára dva výrazné meandre. Pod Jablonkou sa následne stáča a tečie juhozápadným smerom až k ústiu do priehrady JJV od obce Lipnica Wielka v nadmorskej výške Pred vybudovaním priehrady rieka na dolnom toku výrazne meandrovala a s Bielou Oravou sa spájala pri obci Ústie. Horný tok rieky (po obec Podwilk) sa označuje ako Orávka (poľsky Orawka).
Zdeno Chára
Zdeno Chára (* 18. marec 1977, Trenčín) je bývalý slovenský hokejový obranca. Je najvyšším hráčom, aký kedy hral v NHL, a tiež prvý slovenský hráč, ktorý ako kapitán mužstva získal Stanley cup (v sezóne 2010/11). V slovenskej reprezentácii získal dve strieborné medaily na MS 2000 a MS 2012. Jeho otec Zdeněk Chára pochádza z Česka, bol reprezentantom Česko-Slovenska v zápasení.
Prezidentka Zuzana Čaputová v júni 2021 vyznamenala Zdena Cháru Radom Ľudovíta Štúra II. triedy za mimoriadne zásluhy v oblasti športu a za mimoriadne šírenie dobrého mena Slovenskej republiky v zahraničí.
Klubový hokej
S hokejom začínal v rodnom meste, v klube Dukla Trenčín. Jeho hokejové začiatky boli ťažké. Tréneri kvôli jeho výške veľmi neverili, že môže profesionálne hrávať hokej. Po dorasteneckých a juniorských začiatkoch v Dukle Trenčín prestúpil v sezóne 1995/96 do Sparty Praha. V roku 1996 ho draftoval klub NHL New York Islanders v treťom kole ako 56. v poradí. Začal hrať v nižšej profesionálnej súťaži WHL za Prince George Cougars. Prvý zápas v NHL odohral v roku 1997 za New York Islanders. V nasledujúcej sezóne sa stal hráčom základného kádra, pričom spočiatku mal výrazne defenzívne úlohy, na čo využíval svoju robustnú postavu.
V roku 2001 ho jeho klub vymenil za Alexeja Jašina a právo výberu v druhom kole draftu do klubu Ottawa Senators. V Ottawe sa stal jedným z kľúčových hráčov. Bol prvým hráčom klubu, ktorý bol na konci sezóny vybraný do All Stars tímu NHL. V roku 2004 sa dostal do výberu troch najlepších obrancov súťaže, ktorí súťažili o Norris Trophy – cenu pre najlepšieho obrancu NHL. Napokon skončil druhý za Scottom Niedermayerom. V sezóne 2004/05 (počas lockoutu v NHL) hral za Färjestad BK v švédskej Elitserien. V drese Färjestadu sa prebojoval až do finále play-off, kde ale tím nakoniec podľahol Frölunde. Na sezónu 2005/06 mal platnú zmluvu s Ottawou Senators, ktorá mu zaručovala ročný príjem 3,724 mil. USD. V základnej časti zaznamenal svoje bodové maximum – 43 bodov.
V sezóne 2010/11 získal so svojím mužstvom ako prvý slovenský kapitán Stanley cup. Zároveň sa tak po Nicklasovi Lidströmovi stal druhým európskym kapitánom, ktorý dosiahol tento úspech. Počas výluky v NHL 2012/13 pôsobil v klube Kontinentálnej hokejovej ligy HC Lev Praha. 3. novembra 2012 v zápase proti Slovanu Bratislava utrpel po jeho zákroku protihráč Miroslav Šatan zranenie krčnej chrbtice, ktoré ho vyradilo do konca klubovej sezóny.
Ján Bukový
Životopis
Študoval stomatológiu na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, potom asistent a odborný asistent na Stomatologickej klinike v Bratislave, lekár Československých štátnych kúpeľov v Číži. Školiteľ predatestačných stomatológov Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie lekárov v Bratislave. Publikoval množstvo prác v odborných domácich i zahraničných časopisoch. Od roku 1943 stomatológ v Banskej Bystrici, prednosta Stomatologického oddelenia NsP KÚNZ v Banskej Bystrici (19561982), zároveň krajský stomatológ Stredoslovenského kraja. Držiteľ viacerých pamätných medailí.
Zdeno Chára
Klubový hokej
Na konci roku 2020 prestúpil z Bostonu Bruins, kde hral neuveriteľných 14 sezón, do Washingtonu Capitals. S Washingtonom podpísal ročnú zmluvu na 795 tisíc dolárov.
V septembri 2021 ho ako voľného hráča angažoval New York Islanders a v nasledujúcom roku ukončil hokejovú kariéru.
Klubová štatistika
náhľad|Chára v drese Bruins
Reprezentácia
Zdeno Chára reprezentoval Slovensko na majstrovstvách sveta v rokoch 1999, 2000 (striebro), 2001, 2004, 2005, 2007 a 2012 (striebro). V rokoch 2002 a 2003 sa nezúčastnil šampionátov preto, že v tom čase hral o Stanley Cup s Ottawou Senators. Reprezentoval aj na Svetovom pohári v roku 2004, zimných olympijských hrách 2006 v Turíne a zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouveri. Spolu v reprezentácii odohral 82 zápasov, strelil 9 gólov. Nosí dres číslo 33.
MS 2005
Na šampionáte vo Viedni a Innsbrucku obsadila slovenská reprezentácia piate miesto. Po dobrých výkonoch v základnej skupine (Bielorusko 2:1, Rusko 3:3 a Rakúsko 8:1), postúpilo Slovensko do ďalších bojov z prvého miesta. V osemfinálovej skupine slovenská reprezentácia prehrala s Českom (1:5), ďalšie dva zápasy však vyhrala (Švajčiarsko 3:1, Kazachstan 3:1). V skupine skončilo Slovensko na treťom mieste za Ruskom a Českom a v štvrťfinále sa stretlo s Kanadou. V dramatickom zápase prehralo 4:5 gólom Joe Thorntona, streleným štyri minúty pred koncom zápasu, a bolo vyradené z bojov o medaily.
Zdeno Chára odohral na šampionáte všetkých sedem zápasov Slovenska. V celkovom bodovaní získal dva body za prihrávky Mariánovi Hossovi na góly v zápase s Rakúskom a Švajčiarskom.
Zimné olympijské hry 2006
Slovensko skončilo na piatom mieste. Po kvalitných výkonoch v základnej skupine, ktorú vyhralo bez straty bodu, bolo vyradené v štvrťfinále Českom. Zdeno Chára patril medzi obranné opory mužstva. Dal jeden gól a na jeden prihral, v +/- hodnotení patril medzi najlepších hráčov Slovenska.
MS 2007
Zdeno Chára prijal pozvánku slovenského reprezentačného trénera Júliusa Šuplera a bol najväčšou hviezdou slovenského mužstva v obranných radoch. V 7 zápasoch strelil 3 góly a pridal asistenciu, pripísal si tiež 4 plusové body. Mužstvo prehralo so Švédskom vo štvrťfinále a obsadilo 6. miesto.
Zimné olympijské hry 2010
Na týchto olympijských hrách skončilo Slovensko štvrté. V základnej skupine síce prehralo s Českom, ale dokázalo poraziť Rusko a Lotyšsko a v tabuľke skončilo tretie. Vo vyraďovacej fáze turnaja reprezentácia vyradila v kvalifikačnom kole Nórsko (4:3) a v štvrťfinále podala výborný výkon so Švédskom (taktiež 4:3) a postúpila do semifinále. Tam bolo Slovensko vyradené Kanadou (2:3) a v boji o bronz porazené Fínskom 3:5.
Chára odohral všetkých sedem zápasov, tréner Filc ho umiestnil do prvej formácie s Andrejom Meszárošom, získal tri body za tri asistencie. Na tomto turnaji bol kapitánom mužstva.
MS 2012
Posilnil reprezentačný výber Vladimíra Vůjtka na svetovom šampionáte vo Švédsku a Fínsku a bol kapitánom mužstva. Slovensko sa po kvalitných výkonoch prekvapivo prebojovalo až do finále. Chára v stretnutí proti Ruskom (2:6 ) strelil svoje prvé dva góly na tomto podujatí.
Zimné olympijské hry 2014
Vůjtek ho nominoval na zimné olympijské hry v Soči, pričom bude vlajkonosičom slovenskej výpravy. Určite tak vynechá minimálne jeden zápas Bostonu, na čo dostal povolenie od vedenia mužstva.
Osobný život
17. apríla 2023 Chára odbehol bostonský maratón v čase 3:38:23. Trať dlhú 42.2 kilometra zabehol v tempe 5:10 / kilometer. Jeho pretekové číslo bolo 3333.
Jérôme Golmard
Jérôme Golmard (* 9. september 1973, Dijon, Francúzsko - 1. august 2017 ) bol francúzsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre.
Ahoj
náhľad|Poloha Ahoja podľa definície č. 2 thumb|right|Ahoj podľa definície č. 2: Križovatka Krahulčej ulice (vľavo), Sliačskej ulice (v strede) a Otonelskej ulice (vpravo). Vpravo za borovicami objekt, v ktorom kedysi sídlilo Ľudové konzervatórium. Na obzore bratislavský lesopark (vrcholky Malých Karpát). thumb|right|Ahoj podľa definície č. 2: Dolná časť Lopeníckej ulice thumb|right|Prameň Krivé jarky v bratislavskom Lesoparku Malé Karpaty pri konci cesty, ktorá pokračuje ako predĺženie Sliačskej
Ahoj je neoficiálna časť Bratislavy, v mestskej časti Bratislava-Nové Mesto, v katastrálnom území Vinohrady. Nachádza sa v Malých Karpatoch. Jej presné hranice nie sú stanovené. Základné možné spôsoby jej vymedzenia sú nasledovné:
Hoci je názov Ahoj doložený už niekedy po roku 1945 (Horváth 1990 ho uvádza ako novší ekvivalent staršieho názvu Rössler), na mapách Bratislavy sa vyskytuje až zhruba od polovice 90. rokov 20. storočia (vo vyššie uvedenom význame 1). Predtým, teda v povojnovom období, bolo územie Sliačskej ulice a jej okolia na mapách uvedené buď bez označenia štvrte alebo bolo uvedené pod názvom (prípadne ako súčasť širšie poňatého názvu) Briežky.
Ahoj-Briežky
Ahoj (spravidla podľa definície 1) a Briežky (čo je mimochodom takisto názov, ktorý má viacero možných definícií) sa najnovšie niekedy uvádzajú spolu ako jedna štvrť pod spoločným názvom Ahoj-Briežky.
Pozor na zámenu so stavebným projektom Ahoj Briežky (písané bez spojovníka): Štvrť Ahoj-Briežky je širší pojem než stavebný projekt Ahoj Briežky (starší názov: Uptown Koliba).
Urbanistické obvody
Ahoj podľa definície č. 1 (bez lesovej časti) zodpovedá časti urbanistického obvodu Briežky (t.j. urbanistického obvodu č. 032). Ahoj podľa definície č. 2 zodpovedá urbanistickému obvodu Briežky (t.j. č. 032), časti urbanistického obvodu Nad Bielym krížom (t.j. č. 031) a časti urbanistického obvodu Železničné depo (t.j. č. 033).
Pôvod názvu Ahoj
Ahoj získal svoje meno vďaka skautom, ktorí sem chodievali v období prvej Česko-slovenskej republiky. Medzi sebou sa zdravili vtedy pozdravom „ahoj“.
Rössler
Podľa Horvátha 1990 je Ahoj novší názov staršieho označenia Rössler. Definícia územia Rössler je uvedená vyššie ako definícia č. 3. Horváth 1990 toto územie charakterizuje nasledovne: „Pôvodne vinohradnícky (1405), neskôr aj lesný záhon (1644) s kameňolomom (1492), záhradami (1560). V lesoch ťažba dreva (1639). Roku 1840 poškodené lesy požiarom. Od 1842 aj lúky.“
Vznik zástavby
Podľa starých máp výstavba trvalo osídlených domov v tejto oblasti začala asi v 30. rokoch 20. storočia (tam, kde je dnes Lopenícka a priľahlá Sliačska ulica).
Charakteristika
V prípade definície č. 1 aj 2. Ide o oblasť sčasti zastavanú trvalo osídlenými rodinnými domami a sezónne obývanými chatami, záhradnými chatkami a sčasti pokrytú vinohradmi. Pri definícii č. 1 býva často zahrnutý aj priľahlý severný les.
Ahoj podľa definície č. 2
Hlavná osídlená časť Ahoja sa rozkladá po oboch stranách Sliačskej a Lopeníckej.
Sliačska ulica, ktorá sa začína na Račianskej a podchádza viadukt so železničnou traťou (smerujúcou z Bratislavy hlavnej stanice k zastávke Vinohrady-Bratislava a k Železničnej stanici Bratislava-Nové Mesto) je vyložená kamennou dlažbou (mačkami) až po Oblastnú správu diaľkových káblov na Ahoji.
Obývanú zástavbu oblasti Ahoj tvoria najmä rodinné domy, z ktorých viaceré vyrástli prestavbou chát, resp. ako nová výstavba v ostatných dvadsiatich rokoch (po zmene Územného plánu hl. m. SR Bratislava v roku 1990 a následných zmenách a doplnkoch).
Ahoj podľa definície č. 1 aj 2
Východne od severnej Sliačskej ulice je územie plánovanej oblasti Ahoj Briežky (starší názov: Uptown Koliba).
Potok
Pri Laurotovej a potom strednej časti Sliačskej tečie potok Ahoj (Krivé jarky), ktorý zbiera aj vodu zo spravidla vyschnutých potokov či vymytých roklín napĺňaných v časoch dažďov. Potok potom tečie cez záhrady a popri dolnej časti Lopeníckej smeruje pod hlavnú osídlenú časťou Ahoja a tam severojužným smerom steká popri Otonelskej k železničnej trati a podchodom popod ňu na sídlisko pod Briežkami, kde je zvedený cez odkaľovaciu čističku do podzemného potrubia verejnej kanalizácie, odvádzajúcej vody potoka do Malého Dunaja.
Územný plán
V oblasti Briežkov a Ahoja sa podľa Územného plánu hlavného mesta SR Bratislava a Územného plánu zóny Koliba-Briežky ráta (stav okolo roku 2010) so zastavaním parciel na území vinohradov a záhrad v oblasti ulíc Sliačska, Krahulčia a Lopenícka málopodlažnou bytovou zástavbou, ako aj s vybudovaním inžinierskych sietí..
Služby, občianska vybavenosť
V oblasti Ahoj podľa definície č. 1 a 2 nejestvuje prakticky žiadna občianska vybavenosť. Jediné potraviny na Lopeníckej (pri konečnej zastávke MHD) po roku 1990 zanikli, neskôr ich nahradili súkromné potraviny v rodinnom dome v strede Lopeníckej. Obyvatelia sa zásobujú najmä z obchodov na Račianskej ulici a jej v okolí (Lidl, Billa, Slimák, VIVO! Bratislava (bývalé Polus City Center)).
Obyvatelia osídlenej časti Ahoja mali desiatky rokov trvajúce problémy s pitnou vodou, pretože spodné vody sú resp. boli zdravotne závadné v dôsledku ich kontaminácie hnojivami v záhradkárskej oblasti nad Ahojom, resp. žumpami v osídlenej časti, keďže oblasť nemala vybudovanú kanalizáciu. Vybudovanie kanalizácie a vodovodu sa ale nakoniec uskutočnilo, a to v roku 2007. Problémy sú však aj s vykurovaním rodinných domov, keďže oblasť nie je ani plynofikovaná.
Na križovatka Sliačskej, Otonelskej a Lopeníckej bol v minulosti jeden objekt občianskej vybavenosti, v ktorom pôvodne sídlilo Ľudové konzervatórium a neskôr stanica mestskej polície Bratislava-Nové Mesto. Na Sliačskej 17 je situovaný objekt (bývalej) Správy diaľkových káblov.
Oblasť Ahoj/Briežky je súčasťou farnosti prislúchajúcej rímskokatolíckemu Kostolu Kráľovnej rodiny na sídlisku pod Briežkami na Teplickej ulici (postavenom roku 1999), ktorý má aj priľahlé pastoračné centrum.
Dopravné spojenie
Jediné spojenie mestskej hromadnej dopravy na resp. pri Ahoji zabezpečuje autobusová linka.
Ostrakizmus
náhľad|Črepiny (ostrakón) s menami Perikles, Kimon a Aristeides Ostrakizmus (iné názvy: ostrakismos, črepinový súd) bol postup hlasovania v starovekých Aténach, pri ktorom mohol byť aténsky občan vyhnaný z aténskeho mestského štátu až na 10 rokov.
Ostrakizmus sa zaviedol v aténskej ústave v roku 510 pred Kr. Spočíval v hlasovaní občanov pomocou hlinených črepín starogr. ὄστρακον-óstrakon, slúžiacich ako lacný a dostupný materiál na písanie. Hlasovalo sa o tom, kto je nepriateľ štátu (mesta). Každoročne v januári alebo februári rozhodovalo ľudové zhromaždenie o tom, či je potrebné usporiadať takéto hlasovanie. Ak bolo rozhodnutie kladné, o dva mesiace neskôr sa konal ostrakizmus, pri ktorom mohol každý občan napísať na hlinenú črepinu meno človeka, ktorý podľa jeho mienky predstavoval najväčšie nebezpečenstvo pre obec. Črepiny sa vhadzovali do pripravených nádob na vyčlenenom priestranstve na agore.
V prvom kole sa zrátal počet hlasovacích črepín, ktorý ak prekročil kvórum 6 000, tak bolo hlasovanie platné. V druhom kole sa spočítali hlasy pre jednotlivé mená na črepinách a ten občan, ktorého meno sa objavilo najčastejšie musel do dvoch dní opustiť Atény na 10 rokov. Vrátiť sa nesmel pod hrozbou smrti.
V niektorých prípadoch bol zvláštnym výnosom ostrakizovanému povolený predčasný návrat. Napríklad v dobe hroziaceho perzského vpádu v roku 479 pred Kr. povolali z vyhnanstva vojvodcov Aristeida a Periklovho otca Xanthippa.
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2007
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2007 boli v poradí 24. majstrovstvá Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia). Konali sa v Tokušime, v Japonsku od 28. júla5. augusta 2007, za účasti 16 tímov. Japonsko bolo organizátorom ázijského šampionátu mužov piatykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1971 (v Tokiu), 1979 (v Nagoji), 1991 (v Kóbe) a 1999 (vo Fukuoke). Zápasy sa hrali v 2 arénach: Asty Tokushima s kapacitou pre 5 000 divákov a Municipal Gymnasium s kapacitou pre 3 500 divákov. Titul získal 🇮🇷, ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad 🇱🇧.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia ázijských družstiev na Letné olympijské hry 2008, ktoré hostili Peking. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo. V poradí ďalšie 2 družstvá postúpili na svetovú olympijskú kvalifikáciu.
Calakmul
Calakmul je staré mayské mesto a archeologická lokalita v centrálnej časti Yucatánskeho polostrova v Mexiku v oblasti Peten. Leží v mexickom štáte Campeche približne 200 km juhovýchodne od mesta San Francisco de Campeche a 30 km severne od mexicko-guatemalských hraníc. Je úplne obklopené dažďovým lesom, okolitá oblasť bola vyhlásená rovnomennou biosférickou rezerváciou o rozlohe 7 300 km².
Od roku 2002 je zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO. V júni 2014 bola ochrana UNESCO rozšírená aj na okolité porasty tropického dažďového lesa.
Mesto hralo významnú úlohu v histórii svojho regiónu viac ako 12 storočí. Je unikátnym príkladom mayskej architektúry a umenia, bolo politickým a náboženským centrom. Je tu možné nájsť pyramídy, stély a mnoho ďalších stavieb. Vďaka svojej centrálnej polohe v rámci mayskej civilizácie je možné v Calakmul pozorovať vplyvy ako severných, tak južných mayských kultúr.
Zimné olympijské hry 2006
thumb|Vlajka 20. zimných olympijských hier v Turíne thumb|Otvárací ceremoniál
'''XX. zimné olympijské hry''' sa uskutočnili v talianskom Turíne od 10. do 26. februára 2006. Zimné olympijské hry boli usporiadané v Taliansku už po druhýkrát. Prvýkrát to boli VII. zimné olympijské hry v roku 1956 v Cortine d'Ampezzo. Okrem toho sa v Taliansku uskutočnili XVII. letné olympijské hry v roku 1960 v Ríme.
Voľba
Usporiadateľ zimných olympijských hier 2006 bol zvolený 19.júna 1999 v Soule na 109. zasadaní Medzinárodného olympijského výboru.
Súťažné disciplíny
Podrobnosti o výsledkoch v jednotlivých disciplínach sú uvedené v nasledujúcich samostatných článkoch:
Zúčastnené štáty
20. zimných olympijských hier sa podľa údajov organizátorov zúčastnilo 85 krajín:
Medailové poradie
[[Image:2006 Winter olympics team numbers.PNG|250 px|thumb|zelená = 1–9 reprezentantov modrá = 10–49 reprezentantov
oranžová = 50–99 reprezentantov červená = viac ako 100 reprezentantov]]
Reprezentanti Slovenska
Slovensko reprezentovalo 61 olympionikov. Najviac (23) bolo hokejistov. Okrem nich ešte Slovensko malo zastúpenie v
Bez slovenskej účasti boli nasledujúce športy: curling, rýchlokorčuľovanie, severská kombinácia, skeleton, krasokorčuľovanie a akrobatické lyžovanie.
Športoviská
Turín Bardonecchia Cesana Pinerolo Pragelato Sauze d'Oulx Sestriere
Štefan VIII.
'''Štefan VIII. (IX.)' (lat. Stephanus Octavus (Nonus)'') (* ?, Rím – † október 942, Rím) bol 127. rímskym pápežom od 14. júla 939 do svojej smrti v októbri 942.
Pontifikát
Podľa historických prameňov bol pápež Štefan vzdelaný, bezúhonný v súkromnom živote a svoju verejnú činnosť zasvätil zmiereniu medzi jednotlivými znepriatelenými skupinami. V Ríme a pápežskom štáte, ktoré úplne podliehalo Alberichovi, nemal priestor na nejakú nezávislú činnosť a obmedzil sa na bežnú administratívnu činnosť, aj keď podporoval hnutie šíriace sa z Cluny v Burgundsku za reformovanie kláštorov v Ríme a strednej Itálii, napĺňal tak len jeden z Alberichových najhlbších záujmov. V politickej sfére však zasiahol začiatkom roka 942 v prospech Ľudovíta IV., ktorý bol korunovaný v roku 936 za kráľa Francúzska, no musel čeliť hrozivej vzbure. Štefan vyslal do Francúzska biskupa Damaza ako pápežského legáta, ktorý naliehal na šľachtu a ľud Francúzska a Burgundska, aby pod trestom exkomunikácie uznali Ľudovíta za kráľa a vzdali sa svojho nepriateľského postoja voči nemu. Neskôr v tom istom roku poslal pálium arcibiskupovi Hugovi z Reims a po niekoľkých rokoch zosadenia ho dosadil do úradu. Toto zmierlivé gesto pomohlo utíšiť odpor voči Ľudovítovi.
V posledných mesiacoch života sa dostal do konfliktu s Alberichom. Podľa všetkého jeho prívrženci pápeža uväznili a surovo zohavili, takže sa už viac neodvážil objaviť na verejnosti. . Je pochovaný vo vatikánskych hrobkách.
Chránená krajinná oblasť Blaník
Chránená krajinná oblasť Blaník (CHKO Blaník) bola vyhlásená 29. decembra 1981. Je to najmenšia CHKO v Česku. Jej rozloha je 40,31 km2. Najvyšším bodom oblasti je vrchol Veľkého Blaníka, naopak najnižší bod je tok rieky Blanice v Ostrove. CHKO Blaník sa nachádza v Stredočeskom kraji, južne od mesta Vlašim. Najväčšou obcou sú Louňovice pod Blaníkem, kde tiež sídli správa CHKO.
Dôvodom jej zriadenia bolo zachovanie prírodného a kultúrneho dedičstva krajiny.
Geomorfológia
Celej CHKO dominujú vrcholy Veľkého Blaníka a Malého Blaníka. Ďalšími významnými vrcholmi sú Křížovská hůra a Býkovická hůrka.
Maloplošné chránené územia
náhľad|NPR Ve Studeném náhľad|NPR Voděradské bučiny
V správe CHKO Blaník sú i chránené územia, ktoré ležia mimo CHKO:
Lesy
náhľad|[[Rybárik riečny]] Lesy pokrývajú asi 31% územia CHKO Blaník. Najvýznamnejšou drevinou je smrek, ktorý tvorí asi 57% lesa. Potom nasleduje borovica, ktorá tvorí asi 20%. Ďalej nasleduje buk (7%) a smrekovec (6,5%). Zvyšok tvoria napríklad breza (2,7%), dub (2%), hrab (1%) a jedľa (0,8%)