Postbyzantské_umenie
Neobyzantská architektúra
náhľad|[[Chrám svätého Alexandra Nevského (Sofia)|Chrám svätého Alexandra Nevského v Sofii, koniec 19. storočia, Bulharsko]] vľavo|náhľad|[[Chrám svätého Vladimíra v Kyjeve|Chrám svätého Vladimíra v Kyjeve, koniec 19. storočia, Ukrajina]] Neobyzantský alebo novobyzantský štýl bol architektonický smer, ktorý vznikol v západnej Európe v 40. rokoch 19. storočia a vyvrcholil na konci 19. storočia v južnej a východnej Európe. Neobyzantská architektúra je množina jednotlivých historizujucich štýlov vzniknutých v jednotlivých krajinách ako je Rusko, Srbsko, Bulharsko, Veľká Británia, Nemecko a USA. V druhej polovici 19. storočia neobyzantská architektúra vyžívala prvky byzantskej architektúry z 5. až 11. storočia. Architektonický režim sa obmedzuje na špeciálne vlastnosti byzantskej architektúry, vrátane klenutých podopretých kupol, okrúhlych oblúkov, komplikovane zdobenie stĺpov. Vzorom boli hlavne stredoveké stavby z Istanbulu (predtým Konštantínopol) a Ravenny. náhľad|[[Chrám svätého Alexandra Nevského (Postupim)|Chrám svätého Alexandra Nevského v Postupime, začiatok 19. storočia, Nemecko]] vľavo|náhľad|[[Chrám svätého Alexandra Nevského (Novosibirsk)|Chrám svätého Alexandra Nevského v Novosibirsk, koniec 19. storočia, Rusko]] náhľad|[[Chrám Kristovho vzkriesenia v Petrohrade ]] Neobyzantská architektúra vzniká vo Veľkej Britanii počas viktoriánskej éry, jej spúšťačom bol začínajúci záujem o mozaiky a stavby v byzantskom Taliansku. Prvý medzníkom je práca Stones of Venice od významného britského spisovateľa a umelca Johna Ruskina. V práci ďalšieho Brita J. B. Bullena je popísaná Benátska gotická architektúra a byzantská architektúra. Obe prvotiny vzbudili v Británii veľký záujem o byzantské umenie a architektúru, ale stále sa našli aj odporcovia východného štýlu. Na jednej strane to bolo spojené s Ruskom a jeho vlastnými cibuľovými strechami, ktoré niesli mätúcu orientálnu pachuť islamu. Prehĺbenie záujmu o byzantskú architektúru vytvára vo Veľkej Británii tzv. Bristolsko-byzantský štýl a eklekticistické hnutie Arts and Crafts, ktoré štýl využíva na obohatenie interiéru. Neobyzantská architektúra ovplyvňovala architektúru nielen v Británii, ale v celej Európe. Známym príkladom je honosná trónová sieň Ľudovíta II. Bavorského na hrade Neuschwanstein, inšpirovaná samotnou Hagiou Sofiou. Ďalšou ikonickou stavbou je Chrám Kristovho vzkriesenia v Petrohrade (18831907). Jej hlavným architektom bol škótsko-nemecký architekt Alfred Parland. V čase, keď bola byzantská obroda na svojom vrchole v Británii, sa začína dostávať aj do typicky pravoslávnych krajín – Ruska, Srbska a Bulharska, kde pôsobí ako byzantské obrodzovacie národné štýly. Nový rozvoj umenia a architektúry na Balkáne súvisel s priaznivou situáciou na Balkáne, ktorý sa postupne vytlačoval zo sfér vplyvu Osmanskej ríše. Vplyv neobyzantskej architektúry sa šíril naprieč celou Európou ale aj mimo nej. Izolovaná neobyzantská škola existovala ešte v medzivojnovej Juhoslávii. Z obrovského počtu stavieb neobyzantskej architektúry možno spomanúť Chrám svätého Alexandra Nevského v Sofii, Westminsterskú katedrálu v Londýne, Chrám svätého Vladimíra v Kyjeve alebo Chrám svätého Alexandra Nevského v Postupime. Vplyv neobyzantskej architektúry je viditeľný tiež na architektúre parížskej Basilique du Sacré-Cœur.