cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Horizons (album Parkway Drive)
Horizons je druhý štúdiový album austrálskej metalcoreovej skupiny Parkway Drive. Vyšlo 6. októbra 2007 prostredníctvom vydavateľstva Resist and Epitaph Records a produkoval ju Adam Dutkiewicz. Album bol nahraný vo Westfielde, Massachusetts v Zing Studios v máji 2007. Album po vydaní zožal pozitívnu kritiku. Záznam bol v tom čase prekvapivým komerčným úspechom skupiny, ktorý sa umiestnil na 6. mieste v rebríčku ARIA Albums Chart, čo bol v prípade austrálskej metalovej kapely v roku 2007 neslýchaný úspech.
Hodnotenie albumu
Album dostal od kritikov zmiešané recenzie. Allmusic dal albumu pozitívnu recenziu, ale povedal: „Horizons je podľa predlohy striktne metalcorový album. Je však dodávaný s dostatkom talentu a vášne na to, aby vytvoril súbor piesní, ktoré by mohli ľahko skončiť ako jednotvárne a nudné v menej schopných rukách.“
Produkcia
Obsadenie podieľajúce sa na vzniku albumu:
Naftolftaleín
α-Naftolftaleín (C28H18O4) je ftaleínové farbivo využívané ako pH indikátor s vizuálnym prechodom z priehľadnej/červenej farby do zelenomodrej pri pH 7,3-8,7.
Šrobárova ulica (Košice)
Šrobárova ulica je ulica Košíc, nachádzajúca sa v mestskej časti Staré Mesto. Jej východný koniec začína na Alžbetinej ulici a západný končí na Kuzmányho ulici. Na ulici sa nachádza Gymnázium Šrobárova a Rektorát Univerzity Pavla Jozefa Šafárika a vo východnej časti sa tiahne Park Moyzesova.
Názov ulice
Dnešná Šrobárova ulica od svojho vzniku mala totožný názov s jej historickou časťou (Forgách utca) a od roku 1905 sa volala Deák Ferenc utca. V roku 1919 bola v celej dĺžke pomenovaná podľa významného slovenského lekára, politika, ministra novovzniknutého Československa Vavra Šrobára. Názov počas 2. svetovej vojny Maďari znovu zmenili a v roku 1945 jej bolo navrátené predvojnové pomenovanie. V roku 1990 dostala východná časť tejto ulice nové pomenovanie (najprv. Hnilná, neskôr Alžbetina) a západnému, 120 metrov dlhému úseku ostal názov Šrobárova ulica.
História
Ulica vznikla predĺžením Alžbetinej ulice smerom na západ. Tu na ploche bývalej Dolnej a Strednej vonkajšej promenády postavili v rokoch 18951903 budovu školy a honosný palác vtedajšej súdnej administratívy. Týmto krokom sa vytvorilo spojenie ulíc Alžbetina a Kuzmányho. Až do roku 1990 bola táto nová časť ulice súčasťou jednotného komunikačného celku, ktorý sa začínal pri Dóme sv. Alžbety a na západnej strane sa priečne spájal cez Kuzmányho s Floriánskou ulicou. V poslednej štvrtine dĺžky ulicu pretínala Rákócziho okružná ulica (dnes Moyzesova) s parkovým stromoradím a až následne ju zakončovali dve posledné budovy.
Ulicu v roku 1903 tvorili nízke domy, ktoré vznikli začiatkom 19. storočia mimo mestských hradieb na takzvanom strednom huštáku. Pred týmito domami sa nachádzali reprezentatívne budovy Štátnej vyššej dievčenskej školy (dnes Gymnázium Šrobárova) a budova Kráľovskej súdnej tabule, ktorá je dnes rektorátom UPJŠ). Obidve budovy boli pôvodne ohradené kovaným plotom, za ktorým bola upravené zeleň. Kvetinové záhony za plotom školy vysadil mestský záhradník českého pôvodu Anton Brichacsek. Parčík pred školou sa tu nachádza doteraz, no oplotenie už nie. Na ulici sa nachádzalo aj stromoradie, ktoré viedlo na mieste neskoršieho pozdĺžneho oplotenia budovy školy. Stromoradie vytýčil v roku 1856 mestský inžinier Karol Rozsay a následne bolo odstránené počas výstavby školy.
Krížniky triedy Atlant (Projekt 1164)
Pôvodné plány počítali s výstavbou 10 krížnikov tejto triedy, avšak do rozpadu Sovietskeho zväzu boli dokončené len 3 plavidlá. Štvrtá loď projektu 1164 bola spustená na vodu v roku 1990 a dodnes sa nachádza na Ukrajine v rozostavanom stave. Projekt bol z dôvodu nedostatku financií zrušený a vo výstavbe ďalších lodí sa už nepokračovalo.
Konštrukcia
thumb|Krížnik Moskva (pôvodne nazvaný Slava) thumb|Krížnik Maršal Ustinov v roku 1989
Trup
Pri výstavbe krížnikov Atlant sa použili niektoré technické riešenia ako pri konštrukcii krížnikov triedy Berkut (Projekt 1134). Krížniky Atlant sú dlhé a široké. Ich ponor je a bojový výtlak až 12 500 ton. Pri konštrukcii lode boli okrem ocele použité hliníkové zliatiny kvôli odľahčeniu celého plavidla. V zadnej časti paluby sa nachádza hangár a pristávacia plocha pre helikoptéry.
Výzbroj
Hlavnou výzbrojou krížnikov je raketový komplex P-1000 Vulkan, určený na ničenie významných hladinových cieľov protivníka. Na pravoboku i ľavoboku lodí sa nachádza po osem odpaľovacích zariadení, ktoré sú naklonené pod uhlom 30 stupňov. Rakety majú dosah 700 km a môžu byť vybavené konvenčnými alebo nukleárnymi hlavicami. Dáta o presnej polohe cieľa poskytuje rakete zariadenie Korvet-5, ktoré spracováva v reálnom čase informácie z vojenského satelitu. Ten dokáže identifikovať ciele na ploche so šírkou a dĺžkou. Navádzanie rakety môže zabezpečovať taktiež lietadlo Tu-95RC alebo palubná helikoptéra prostredníctvom palubného prijímacieho zariadenia Uspech. Tu-95RC dokáže z výšky zamerať krížnik na vzdialenosť  a odoslať informácie o cieli na vzdialenosť. Loď tak príjme súradnice v reálnom čase, keď je od cieľa vzdialená. Helikoptéra Ka-25C dokáže z výšky zamerať cieľ na vzdialenosť  a odoslať tieto dáta na, t. j. loď príjme súradnice v reálnom čase, keď je od cieľa vzdialená. V terminálnej fáze letu je raketa navádzaná pomocou aktívneho radarového navádzania, pričom dokáže zasiahnuť lode plávajúce rýchlosťou až 40 uzlov.
Pod palubou lodí sa nachádza 8 vertikálnych odpaľovacích šácht protilietadlového raketového systému S-300F „Fort“. V každej šachte je rotujúci zásobník na 8 rakiet V-500RM. Rakety dokážu zasahovať vzdušné ciele letiace vo výške od do  a na vzdialenosť.
V zadnej časti trupu lodí sa nachádzajú dva raketové systémy protivzdušnej obrany Osa-MA. Každé z odpaľovacích zariadení je vybavené 24 strelami 9М-33М2. Rakety dokážu zasahovať vzdušné ciele letiace vo výške od do  a na maximálnu vzdialenosť.
Ochranu pred podzvukovými riadenými protilodnými strelami poskytuje šesť 6-hlavňových rotačných guľometov AK-630 kalibru 30 mm s kadenciou 5 000 rán za minútu. Odmer zbrane je 180° a námer −12° až +88°. Kanóny majú v kruhových zásobníkoch 2 000 nábojov a ich efektívny dostrel je.
Na ničenie nepriateľských ponoriek a ochranu pred torpédami sú určené dva vrhače raketových hlbinných bômb RBU-6000 „Smerč-2“. Každý z vrhačov môže v rýchlom slede odpáliť 12 bômb RGB-60 na vzdialenosť, ktoré dokážu ničiť ciele v hĺbke. Rýchlosť paľby RBU-6000 je 2,4 bômb/sekundu, a rýchlosť ponoru je 11,6 m/s. Reakčná doba od okamihu detekcie ponoriek až po začiatok streľby je 1 – 2 minúty.
Ničenie lodí, ale i ponoriek zabezpečujú torpédomety PTA-53-1134. Tie vystreľujú protilodné torpéda 53-65 s dosahom a protiponorkové torpéda SET-65 s dosahom.
Pre zvýšenie vlastnej obranyschopnosti sú lode vybavené odpaľovacími zariadeniami klamných cieľov PK-2.
Pohonný systém
Pohon lodí zabezpečuje systém plynových turbín typu COGOG s maximálnym výkonom 110 000 konských síl. Krížniky dokážu vyvinúť maximálnu rýchlosť 32,5 uzla (60 km/h). Pri rýchlosti 18 uzlov (33 km/h) sú schopné preplávať 8 070 námorných míľ (14 945 km).
Ruská invázia do Gruzínska
V roku 2008 viedol krížnik Moskva námorný útok ruského námorníctva na Gruzínsko, pričom v tomto zoskupení sa nachádzal aj torpédoborec Smetlivyj (Projekt 61), korvety projektu 1124 a 1241 a mínolovka projektu 266M. Toto zoskupenie chránilo trojicu výsadkových lodí, ktoré vylodili jednotky námornej pechoty v Očamčire - išlo o lode Saratov (Projekt 1171), Cezar Kunikov a Jamal (Projekt 775).
Počas tejto operácie sa gruzínskej armáde podarilo krížnik zasiahnuť jednou raketou. Moskva síce zásahu odolala, kvôli následným opravám však loď musela stráviť v doku jeden rok.
Anexia Krymu Ruskou federáciou
Koncom februára 2014 uskutočnili ruské jednotky inváziu na ukrajinský poloostrov Krym, ktorý následne Ruská federácia anektovala. Počas tejto operácie ovládal krížnik Moskva vstup do Donuzlavského zálivu a blokoval východ ukrajinským vojnovým lodiam.
Ruská vojenská intervencia v Sýrii
Dňa 30. septembra 2015 vstúpili ruské jednotky do Sýrie, ktorá bola zmietaná občianskou vojnou a spustili operáciu na podporu režimu Baššára al-Asada. V úvode tejto operácie bol na sýrsko-tureckej hranici zostrelený tureckou stíhačkou F-16 ruský taktický bombardér Su-24. Preto bol k sýrskemu pobrežiu presunutý krížnik Moskva, ktorý mal chrániť ruské jednotky pred možnými vzdušnými útokmi. Začiatkom roku 2016 Moskvu pri pobreží Sýrie vystriedala jej sesterská loď Varjag.
Následne krížnik Moskva odplával do Sevastopola na trojročnú generálnu opravu, počas ktorej získal nové protilodné rakety P-1000 Vulkan ( namiesto pôvodných P-500). Táto generálna oprava mala predĺžiť životnosť lode o ďalších 10 rokov.
Janovský maják
Janovský maják je historická budova majáku z druhej polovice 19. storočia, nachádzajúca sa v historickom centre mesta Konstanca v konstanckej župe v Dobrudži v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej historickej pamiatky.
Krížniky triedy Atlant (Projekt 1164)
Ruská invázia na Ukrajinu
Dňa 24. februára 2022 zaútočila Ruská federácia na Ukrajinu s cieľom zvrhnúť vládu a dostať celú krajinu pod svoju kontrolu. Tejto operácie sa zúčastnil aj krížnik Moskva, ktorý poskytoval ochranu iným bojovým lodiam odpaľujúcim rakety na pozemné ciele na Ukrajine.
Dňa 13. apríla 2022 predstavitelia ukrajinského vedenia uviedli, že krížnik Moskva zasiahli dve protilodné rakety R-360 Neptun z batérie ukrytej v Odese alebo jej okolí. Ruské ministerstvo obrany túto informáciu poprelo a tvrdilo, že plavidlo bolo poškodené z dôvodu výbuchu munície, ku ktorému došlo z neznámych príčin. Následne však ukrajinskú verziu potvrdil moskovský think-tank Centrum pre analýzu stratégií a technológií (CAST), ktorý informoval, že na krížnik Moskva skutočne zaútočili protilodné rakety Neptun z pobrežia medzi Odesou a Nikolajevom. CAST uviedlo, že pre útokom bola obrana lode bola rozptýlená pôsobením bezposádkového lietadla Bayraktar TB-2. Po útoku bol vážne poškodený ľavobok Moskvy, ale krížnik sa nepotopil. Preto sa nasledujúci deň ruské námorníctvo pokúsilo loď odtiahnuť do prístavu, ale v dôsledku zlého počasia sa Moskva prevrátila a potopila. Hneď po zásahu lode raketou Neptun zahynul samotný kapitán lode Anton Kuprin. Na lodi malo byť v čase plavby približne 510 námorníkov, ktorých osud je neznámy. Bývalý ruský poslanec a opozičný aktivista Iľja Ponomarjov uviedol, že z 510 členov posádky sa zachránilo len 58 ľudí.
Janovský maják
Názov
Dlho sa verilo, že prvý maják na tomto mieste postavili janovskí námorníci okolo roku 1300, pre navigáciu okolo konstanckého prístavu a tento stredoveký maják bol v roku 1860 prestavaný na dnešný a odtiaľ pochádza aj jeho meno. Napriek tomu, že sa janovskí námorníci na svojich cestách v Konstanci zastavili, žiadny maják tu nepostavili. Názov bol pravdepodobne prisúdený majáku na základe výrokov Turkov, na ktorých po ich príchode a začiatku okupovaní Dobrudže urobili dojem hrubé pevnostné valy Konstance a nazvali mesto "Janovskou pevnosťou", pričom viacero budov získalo vtedy prídomok "janovský".
Charakteristika a dejiny
Prvý maják stál na mieste dnešného už v minulosti, ale nevie sa presne odkedy. V roku 1822 bol nahradený majákom z kameňa, postaveným rakúskou spoločnosťou, ale bol čiastočne zničený počas rusko-tureckej vojny v rokoch 1828 - 1829. Dočasne bol potom na mieste postavený drevený maják.
Súčasný maják bol postavený medzi rokmi 1858 - 1860 francúzskym staviteľom arménskeho pôvodu Artinom Aslanom pre britskú spoločnosť Danube Black Sea Railway Co. Limited, ktorá vtedy vlastnila konstancký prístav a časť mesta. Súčasná stavba vznikla prestavbou zvyškov staršieho majáku, ktorý už na mieste stál. Pri stavbe pomáhal Artinovi Aslanovi aj architekt Blaise Jean Marius.
Maják plnil svoj účel po dobu takmer 50 rokov do roku 1905, kedy bol postavený nový maják v konstanckom prístave. Svetlo bolo nahradené statickým a maják tak začal fungovať predovšetkým ako atrakcia a obľúbené miesto stretnutí miestnych obyvateľov a to až do roku 1913, kedy sa prestalo so svietením. V roku 1948 prebehla rekonštrukcia majáku, ako turistickej pamiatky a pri tejto prílležitosti bolo aj obnovené svietenie statickým svetlom.
Maják sa nachádza na útese, na ktorom leží historické jadro Konstance, medzi budovou kasína a budovou veliteľstva námorníctva.
Základňa majáku má štvorcový pôdorys, na ňu naväzuje samotná veža majáku, ktorá má tvar osemuholníka. Maják je postavený z kamenných blokov. Na vrchu sa nachádza plechová kupola s ôsmimi oknami, ktorá doplňuje celkovú výšku majáku na približne 8 metrov. Do kupoly vedie celkom 53 schodov. Základňa majáku má priemer približne 3,5 metra. Vrchol majáku leží vo výške približne 21 m.n.m. a jeho svetlo bolo viditeľné až na približne 10 námorných míľ.
Štefan Nejeschleba
Štefan Nejeschleba (* 31. marec 1934 Radošovce, Slovensko - † 21. január 2014) bol český maliar a sochár slovenského pôvodu.
Cheillé
Cheillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Štefan Nejeschleba
Život
Narodil sa ako druhé dieťa rodičom Márii (rodenej Michaláčovej) a Jánovi Nejeschlebovým v obci Radošovce. Bol samouk. Od detstva rád maľoval.
Cheillé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Štefan Nejeschleba
Život
Vyučil sa maliarom písma a pracoval v propagačnej dielni. Jeho túžba po vlastnom výtvarnom vyjadrení (nielen maľbou) ho priviedla do sochárskeho družstva v Piešťanoch. V roku 1958 bol členom reštaurátorského kolektívu v Bratislave. Tu sa podieľal na reštaurátorských prácach na Dómu sv. Martina, morovom stĺpu a Redute, ďalej na barokovom kostole v Trenčíne a iných stavbách chránených pamiatkovým úradom.
Cheillé
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Štefan Nejeschleba
Život
Od roku 1958 začal pri práci súkromne navštevovať ateliér sochára prof. Fraňa Štefunka na Akadémii výtvarných umení a ateliér maliara prof. Jána Mudrocha.
Cheillé
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefan Nejeschleba
Život
Začína s vlastnou tvorbou a venuje sa nielen maľbe, ale aj sochárskej práci. Vytvára exteriérové ​​a interiérové ​​plastiky z dreva a kameňa. Do tohto obdobia patrí napr. rozsiahly cyklus obrazov z Českého raja.
Dominantné postavenie majú aj dekoratívne drevené reliéfy, ktoré pôsobia niekedy až maliarsky, často akoby potierajú hmotnosť a podstatu daného materiálu - dreva. Po námetovej stránke vychádza Nejeschleba mnohokrát zo štylizovaných biologických tvarov. Inokedy vychádza z konkrétnej reality schematizované a prevedené do plochy (napr. panoráma ještědského hrebeňa), ktoré sú často prípravným momentom k maliarske a ešte viac sochárskej tvorbe. Autor v nich tak môže voľne vychádzať zo svojej imaginácie.
Po príchode do Liberca roku 1960 začal pracovať v Divadle F. X. Šaldy a snažil sa zapojiť do práce tunajšej pobočky SČVÚ, ktorej sa v roku 1968 stal kandidátom. Od roku 1990 bol členom a v roku 2000 sa stal členom medzinárodnej organizácie výtvarných umelcov International Association of Art UNESCO.
Britské národné hokejbalové družstvo mužov
Britské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Spojené kráľovstvo v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Ball Hockey UK (BHUK). Jeho najlepším výsledkom je 7. miesto z majstrovstiev sveta.
Vrcholné podujatia
Britské družstvo sa zúčastnilo 7 turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2005. Hneď na prvom turnaji dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie, keď sa mu zo skupiny B divízie podarilo postúpiť so štvrťfinále, aby neskôr v zápase o 7. miesto zvíťazilo nad 🇨🇭. To ho oprávňovalo účinkovať na ďalšom turnaji v A divízie, na ktorom sa udržalo medzi ôsmymi najlepšími tímami. V roku 2009 však zo skupiny A divízii kleslo vďaka slabším výsledkom až na predposledné miesto turnaja. Na nasledujúcich turnajoch nedokázalo nikdy postúpiť zo skupín B divízie ani do preliminačných zápasov a končilo zakaždým na konci konečného poradia družstiev.
Žabia dolina mengusovská
Žabia dolina mengusovská, Žabia dolina   je horná severovýchodná časť Mengusovskej doliny ohraničená od západu vedľajším južným hrebeňom Hincovej vežičky od severu úsekom hlavného hrebeňa Vysokých Tatier od Hincovej veže po Ťažký štít a od východu vedľajším juhozápadným hrebeňom Ťažkého štítu. Krátky južný hrebeň Žabej veže delí Žabiu dolinu na západe Kotlinu Žabích plies a na východe Dolinku pod Váhou.
Názov
Pomenovanie, na rozdiel od rovnomenných odvetví Bielovodskej doliny a Javorovej doliny je polohopisne spresňovaný dodatkovým prívlastkom „mengusovská“. Názov je odvodený z názvu Žabích plies. Jeho tvorcami sú zlatokopi, veriaci, že v plesách žijú divotvorné žaby, ktoré majú v žalúdkoch zlato. Z Veľkého Žabieho plesa vyčnieva skalisko, ktoré sa pri pohľade od východu nápadne podobá sediacej velikánskej žabe.
Tottenham Hotspur Stadium
Tottenham Hotspur Stadium je futbalový štadión severnom Londýne. Je domovským štadiónom klubu Tottenham Hotspur, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. Klub hral do roku 2019 svoje zápasy na štadióne White Hart Lane. S kapacitou 62 850 miest je 3. najväčším futbalovým štadiónom v Anglicku a najväčším klubovým štadiónom v Londýne.
Žabia dolina mengusovská
Turistika
Cez dolinu vedie turistický chodník na Rysy. Prechádza okolo Veľkého Žabieho plesa mengusovského cez Dolinku pod Váhou, v ktorej stojí najvyššie položená chaty vo Vysokých Tatrách Chata pod Rysmi.
Tottenham Hotspur Stadium
Štadión bol otvorený 3. apríla 2019 slávnostným ceremoniálom pred prvým zápasom Premier League, ktorý sa tam konal.
Názov "Tottenham Hotspur Stadium" mal byť dočasný, zámerom bolo predať práva na pomenovanie štadióna sponzorovi, ale štadión stále ešte nebol premenovaný. Štadión je občas fanúšikmi a niektorými médiami označovaný ako New White Hart Lane.
Výstavba
vľavo|náhľad| Výstavba severnej časti nového štadióna (vľavo) Stavebné práce na sa začali v septembri 2012 ale výstavba samotného štadióna sa začala až v roku 2015 kvôli sporu ohľadom CPO. Štadión bol postavený v dvoch hlavných fázach, takže štadión White Hart Lane mohol byť stále používaný v sezóne 2016/2017, kým výstavba stále prebiehala. Prvá fáza zahŕňala výstavbu severnej časti štadióna (vrátane severnej, západnej a východnej tribúny), kým výstavba južnej tribúny sa začala v druhej fáze po zbúraní White Hart Lane. Veľká časť pozemku severne od existujúceho štadióna bola vyčistená do roku 2014, kým prebiehal spor o CPO. Po vyriešení sporu sa v lete 2015 začali prípravné práce na suteréne s betónovými a zemnými prácami na základoch od Morrisroe, ktoré sa začali na jeseň 2015 na základe skôr schválených a zmenených plánov.
Demolácia väčšiny zostávajúceho územia White Hart Lane začala deň po odohraní posledného domáceho zápasu sezóny 2016/2017. Zvyšky White Hart Lane boli odstránené začiatkom augusta 2017. Štrešná konštrukcia sa zdvihla v marci 2018.
Trávnik bol položený začiatkom októbra 2018. Exteriér štadióna zdobí 35 000 dekoratívnych dlaždíc, 4 801 perforovaných kovových panelov a 2 505 sklenených panelov.
Otvorenie štadióna
Na štadióne boli pôvodne naplánované štyri testovacie podujatia v auguste a začiatkom septembra 2018. Prvé dva boli určené len pre zamestnancov a funkcionárov klubu, a ďalšie dva boli prístupné verejnosti. Testy boli potrebné na vydanie bezpečnostného certifikátu.
Problémy s kritickými bezpečnostnými systémami v dôsledku chybného elektrického vedenia však oddialili dokončenie štadióna a zvyšné dva testovacie zápasy boli odložené na marec 2019. Namiesto toho sa na štadióne v decembri 2018 konalo stretnutie s fanúšikmi klubu.
Druhý zápas bol zápas legiend proti Interu Miláno. Odohral sa 30. marca 2019. Zápas videlo 41 244 divákov, no viedol k prehre 4:5.
Otvorenie bolo pôvodne plánované na druhý domáci zápas proti Liverpoolu v septembri 2018, ale oneskorenie otvorenia štadióna prinútilo Tottenham predĺžiť dočasný prenájom štadióna Wembley na sezónu 2018/2019 do apríla 2019.
Štadión bol slávnostne otvorený 3. apríla 2019 pred prvým súťažným zápasom Premier League proti Crystal Palace. Zápas vyhral Tottenham 2:0, pričom Son Heung-min strelil vôbec prvý oficiálny gól na novom štadióne.
Práva na pomenovanie štadióna
Štadión zostane pomenovaný Tottenham Hotspur Stadium, kým klub nedosiahne dohodu o právach na jeho pomenovanie. Klub zrejme hľadá ponuky presahujúce 20 miliónov libier ročne (400 miliónov libier na 20-ročnú zmluvu alebo 200 miliónov libier na 10 rokov), alebo 25 miliónov libier na 15-ročnú zmluvu (375 libier miliónov).
V populárnej kultúre
Štadión je predmetom epizódy seriálu Big, kde moderátor show Richard Hammond skúma najväčšie veci, ktoré dokáže nájsť. Epizóda bola vysielaná vo februári 2020 na Discovery Channel.
Štadión bol dejiskom vyraďovacej výzvy vo štvrtej epizóde Top Chef: World All-Stars.
Björn Gelotte
Björn Gelotte (* 27. august 1975, Göteborg) je švédsky skladateľ a gitarista melodicko-death metalovej skupiny In Flames. Ku kapele sa pripojil ako bubeník, no po albumoch The Jester Race a Whoracle sa stal jej sólovým gitaristom, kde nahradil Glenna Ljungströma.
V marci 2004 sa umiestnil spolu s druhým gitaristom In Flames, Jesperom Strömbladom, na 70. priečke zo 100 najlepších heavy metalových gitaristov všetkých čias.
Nástroje
Gelotte používa upravené Dunlop struny, obalené v inom materiáli, kvôli jeho alergii na nikel. Okrem strún používa Gelotte taktiež od firmy Dunlop aj trsátka.
Múzeum filištínskej kultúry
Múzeum filištínskej kultúry (המוזיאון לתרבות הפלשתים ע"ש קורין ממן) je archeologické múzeum v Ašdode v Izraeli. Skúma kultúru Filištíncov, ktorí žili v oblasti mesta. Je to jediné múzeum na svete, venované filištínskej kultúre a zároveň prvé múzeum, otvorené v Ašdode.
Múzeum má 3 nadzemné podlažia. Na prvom je výstava Filištínskej kultúry, druhé je určené pre krátkodobé výstavy, tretie poschodie je venované filištínskej kuchyni.
Päťka (televízna relácia)
Päťka (tiež 5-KA) bola zábavná talk show TV JOJ, v ktorej štyria moderátori spovedali jedného hosťa, ktorého následne vtiahli aj do svojich hereckých improvizácií. Relácia sa vysielala od 9. augusta 2018 do 30. augusta 2018. Moderátormi boli Tomáš Hudák, Juraj "Šoko" Tabaček, Stanislav "Stano" Staško a Lukáš "Pucho" Púchovský.
Stredoeurópska liga vo volejbale
Stredoeurópska liga vo volejbale alebo Stredoeurópsky pohár je európska regionálna volejbalová súťaž klubov v mužskej aj ženskej kategórii, ktorú organizuje Stredoeurópska volejbalová zonálna asociácia (MEVZA). Vznikla v roku 2005, a zúčastňujú sa jej klubové celky 6 krajín. Najúspešnejším klubom súťaže je slovinský klub ACH Volley Ľubľana s 8 víťazstvami u mužov a takisto slovinský klub Nova KBM Branik Maribor so 4 víťazstvami u žien.
Stredoeurópska liga MEVZA je nepriamym nástupcom Stredoeurópskej interligy, ktorá sa hrala v rokoch 1993 až 2002.
Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej sa stretnú družstvá raz doma a raz vonku, nasleduje final four pre 4 najlepšie umiestnené tímy.
Chemillé-sur-Indrois
Chemillé-sur-Indrois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chemillé-sur-Dême
Chemillé-sur-Dême je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná stanica Rožňava
Železničná stanica Rožňava je železničná stanica v Rožňave. Nachádza sa však v katastrálnom území Brzotína. Leží na tratiach Zvolen – Košice a Rožňava – Dobšiná. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Stanica obsahuje 8 dopravných koľají, 2 manipulačné a 1 odstavnú koľaj. V stanici je k dispozícii osobná pokladnica ZSSK. V stanici sa nachádza výkonné pracovisko sekcie riadenia dopravy ŽSR.
Tony Martin (cyklista)
Tony Martin (* 23. apríl 1985, Cottbus, Východné Nemecko) je nemecký profesionálny cestný cyklista, ktorý preteká za holandský tím Jumbo-Visma. Martin je jedným z najlepších časovkárov súčasnej cyklistiky. Je 4-násobným majstrom sveta v tejto disciplíne a to z rokov 2011, 2012, 2013 a 2016. Taktiež získal striebornú medailu na Letných Olympijských Hrách 2012 v Lodýne, kde ho porazil proti chronometru len domáci cyklista Bradley Wiggins. Tony Martin nechýbal ani pri jednom z troch víťazstiev tímu Etixx Quick-Step v tímovej časovke na majstrovstvách sveta 2012, 2013 a 2016. Na Grand Tour dokázal zvíťaziť v 5 individuálnych časovkách, z čoho až 3x vyhral na Tour de France (2011, 2013 a 2014). V rokoch 2011 a 2014 si rovnako počínal na španielskej Vuelte. Okrem časovkárskych vavrínov dokazoval svoje vrchárske kvality víťazstvami na etapových pretekoch ako Eneco Tour v roku 2010, Paris-Nice 2011, či prvé 2 ročníky Tour of Beijing.
O živote
Tony sa narodil v Cottbuse vo Východnom Nemecku. Martin aj s celou jeho rodinou ušli z Východného Nemecka tesne pred pádom Berlínskeho múru a komunistického východného bloku. Neskôr sa však vrátil, aby študoval v športovej škole v meste Erfurt.
2009
náhľad|vľavo|Martin (vľavo) stúpajúci na vrch Mont Ventoux počas Tour de France 2009. V roku 2009 vyhral Martin časovky na Critérium International, ako aj na Bayern-Rundfahrt. Už vtedy sa ukázal ako skvelý vrchár na náročných týždňových podujatiach. Zvíťazil vo vrchárskej klasifikácii na Paris-Nice a Tour de Suisse. Vo Švajčiarsku skončil celkovo druhý a vyhral aj 1 etapu. Takýto profi štart v kalendári World Tour nezažili ani najväčšie mená súčasnej cyklistiky. Zviditeľnil sa aj na svojej prvej Tour, kedy nosil biely dres pre najlepšieho jazdca do 25 rokov od 3. do 14. etapy. Tiež bol vyhlásený za najagresívnejšieho cyklistu 20. etapy, v ktorej sa umiestnil ako druhý na Mont Ventoux. Nestratil sa ani na svojich prvých majstrovstvách sveta. V časovke elite získal bronzovú medailu, a tak úspešne ukončil svoju prvú profesionálnu sezónu.
2010
Na konci dekády sa umiestňoval Martin prevažne v časovkách. Vyhral svoj prvý národný titul, ako aj etapy na Tour of California, či Tour de Suisse. Opäť sa objavil aj na najslávnejších cyklistických pretekoch, kde skončil v oboch časovkách, teda v prológu a 19. etape na skvelom 2. mieste. Taktiež sa opäť predstavil v 3 etapách ako líder súťaže jazdcov do 25 rokov. Po Tour sa zúčastnil aj holandsko-belgickej týždňovky Eneco Tour, ktorú aj celkovo vyhral. V súťaži vyhral aj klasifikáciu mladých cyklistov a 7. etapu, ktorá bola, samozrejme, individuálnou časovkou. Svoj bronzový úspech z majstrovstiev sveta v cestnej cyklistike v individuálnej časovke zopakoval aj v tomto roku.
2011
náhľad|Tony Martin v dúhovom drese pre majstra sveta v individuálnej časovke v roku 2011. Začiatok sezóny 2011 patril Martinovým vrchárskym schopnostiam. Celkovo zvíťazil v jarných etapových pretekoch Volta ao Algarve v Portugalsku a Paris-Nice vo Francúzsku. V oboch týždňovkách uspel v individuálnych časovkách. Na Tour de Romandie skončil druhý a vyhral aj jazdu proti chronometru v príprave na Tour počas Critérium du Dauphiné. Ani v tretej profesionálnej sezóne nezahodili jeho talent a nominovali ho na Tour de France. Vedenie tímu podstúpilo správny krok, pretože Nemec zvíťazil prvýkrát na Grand Tour, a to v 20. etape, ktorou bola, pochopiteľne, časovka. Zúčastnil sa aj španielskej Vuelty a ani odtiaľ neodišiel na prázdno. V 10. etape bol najrýchlejším cyklistom proti času. Okrem bohato uznávaného titulu víťaznej etapy na TdF vybojoval Tony Martin v septembri ešte väčší úspech. Na majstrovstvách sveta v dánskom Kodani vyhral individuálnu časovku a začalo sa hovoriť o novom Fabianovi Cancellarovi. Ešte na konci sezóny zvíťazil v otváracej inauguračnej časovke na preteku Tour of Beijing. Týmto víťazstvom si získal dres pre lídra pretekov, ktorý nepustil až do konca, a tak sa stal víťazom tretej týždňovky v sezóne. Nakoľko bolo oznámené, že tím HTC-Highroad po sezóne 2011 zanikne, nemecký špecialista na časovky podpísal zmluvu s tímom Omega Pharma-Quick-Step na sezónu 2012.
2012
náhľad|vľavo|Martin počas časovky na Paris-Nice 2012 v drese pre majstra sveta v tejto disciplíne. Martin síce nedokázal obhájiť víťazstvo z vlaňajšej Volta ao Algarve, no so stratou menej než minúty skončil celkovo druhý. Nepodarilo sa mu vyhrať ani jednu etapu, no v záverečnej časovke skončil len za Bradleym Wigginsom z Veľkej Británie o menej než sekundu! V apríli Tony stratil vedomie po zrážke s autom, ktorú utrpel počas tréningu. Zdravotný stav cyklistu mu škrtol plány na celú jarnú časť sezóny. Vrátil sa už v máji na Tour of Belgium, kde uspel v časovke a preteky vyhral aj celkovo. Na Tour de France, ktorá začínala prológom v Belgicku chcel vždy nosiť žltý dres. Práve takýto špecialista na časovky by mal mať vždy v prológu veľkú šancu dosiahnuť svoj cieľ. Avšak technické problémy v podobe roztrhnutej reťaze ho prinútili vymeniť bicykel priamo na trati. V krátkej, len 6,4 kilometrovej časovke tak stratil šancu na víťazstvo, no napriek tomu finišoval s 36. najrýchlejším časom. Nasledujúci deň nešťastne spadol a zlomil si zápästie. Nemecký Panzerwagen odmietol napriek neprajnosti osudu odstúpiť z pretekov. Do tretice ho však zradili mechanické problémy v najbližšej časovke. Tak sa napokon rozhodol odstúpiť a doliečiť svoje zranenie. Vravelo sa o prvej neúspešnej sezóne pre Nemca. On však vedel, že bude na olympijských hrách excelovať. Jeho mimosúťažná príprava bola naozaj presvedčivá. Podarilo sa mu včas doliečiť a v Londýne získať striebro. Rýchlejším jazdcom bol len domáci reprezentant Bradley Wiggins. V septembri sa stal súčasťou 6-členného tímu Omega Pharma-Quick-Step na historicky prvej tímovej časovke na MS v cestnej cyklistike. V zložení Tom Boonen, Sylvain Chavanel, Tony Martin, Niki Terpstra, Kristof Vandewalle a Peter Velits boli najsilnejším tímom a v preteku zvíťazili. O 3 dni neskôr sa mu dokonca podarilo obhájiť titul v individuálnej časovke, v ktorej opäť porazil drsnú konkurenciu. Jediný Američan Taylor Phinney dokázal ako-tak siahať na zlato so stratou 5 sekúnd. Zvyšok zaostal o minimálne 100 sekúnd! Martinovi sa dokonca podarilo predbehnúť na trati aj pred ním štartujúceho Alberta Contadora! Nemec nevynechal ani posledné preteky World Tour v tejto sezóne. V Pekingu dokázal obhájiť svoje celkové prvenstvo z roku 2011. Aj keď sa v každej etape umiestnil pozoruhodne vysoko, celkovému titulu vďačil najmä za sólový únik z 2. etapy. Martin atakoval 25 km pred cieľom, dobehol únik a odtiaľ to dotiahol do konca s náskokom 45 sekúnd. V pretekoch s hromadným štartom tak zvíťazil prvýkrát od Tour de Suisse 2009.
2013
náhľad|Tony Martin na ceste za cenným víťazstvom v 11. etape Tour. Hneď na úvod sezóny, vo februári, vyhral Martin portugalské etapové preteky Volta ao Algarve. Dres pre lídra získal v poslednej 4. etape, ktorou bola časovka dlhá 34.8 km. Tony v nej dominoval. Druhý jazdec v časovke, Poliak Michal Kwiatkowski z rovnakého tímu zaostal o viac než minútu! V celkovom poradí za ním najtesnejšie zaostali práve Kwiatkowski a Lieuwe Westra z tímu Vacansoleil-DCM. Nešťastie na Tour de France ho sprevádzalo aj v tomto roku. Hneď v 1. etape bol zapletený do pádu a utrpel otras mozgu a pomliaždeninu ľavých pľúc. Oceľový Nemec sa dokázal zotaviť a už v 11. etape, ktorou bola časovka dominoval! S priemernou rýchlosťou 54.271 km/h odjazdil tretí najrýchlejší víťazný čas v časovke na Tour v dovtedajšej histórii! náhľad|vľavo|Bradley Wiggins, Martin a Fabian Cancellara na pódiu po individuálnej časovke na MS 2013 v toskánskej Florencii. O svojich neskutočných individuálnych kvalitách presvedčil aj v 6. etape na Vuelte, kde sa dostal sám do úniku a strávil v ňom 175 km s priemernou rýchlosťou 44,6 km/h! Dostihnutý bol doslova až v posledných metroch etapy. Po tejto Grand Tour sa presunul Martin do talianskeho regiónu Toskánska, kde sa pripravoval na blížiace sa majstrovstvá sveta. Hneď v prvý deň šampionátu nadviazal s tímom Quick-Step na vlaňajší triumf. Tím bol len o 81 stotín sekundy rýchlejší ako austrálsky celok Orica-GreenEDGE. V individuálnej časovke sa mu podarilo skompletizovať víťazný hetrik s náskokom 46 sekúnd nad druhým Britom Bradleym Wigginsom. Bronzovú priečku obsadil 4-násobný víťaz disciplíny Fabian Cancellara zo Švajčiarska. Mimo súťažného kalendára, Martin podstúpil operáciu v Hamburgu, aby sa definitívne zbavil následkov pádu z 1. etapy Tour de France 2012. Išlo o zle zrastenú zlomeninu zápästných kostičiek. Vedenie tímu oznámilo, že v príprave bude pokračovať, no do pretekov nebude zaradený, pokiaľ mu nebude odstránená bandáž.
2014
1. júna sa stal tretíkrát v rade celkovým víťazom pretekov Okolo Belgicka a vytvoril tak nový rekord pretekov. Okrem neho dokázali viackrát po sebe vyhrať až 9 cyklisti. Neskôr Martin ovládol obe časovky na Tour de Suisse. Vďaka jeho schopnosti krátiť straty aj v kopcoch sa tak napokon umiestnil na celkovom 4. mieste. 13. júla 2014 vyhral Martin svoje prvé preteky s hromadným štartom na Tour de France, kedy bol v 155 kilometrovom úniku, pričom posledných 60 km tam bol sám. Takto si pripomenul legendárny atak z Vuelty 2013. Tento bol na rozdiel od predošlého úspešný. Čerešničkou na torte bol ešte triumf z časovky - 20. etapy. Zvíťazil nenapodobiteľným spôsobom, keďže najbližší cyklista stratil na neho až 1 minútu a 39 sekúnd. Najlepší časovkár sveta sa zúčastnil opäť dvoch Grand Tour a opäť nimi boli Tour a Vuelta a España. Na druhom menovanom podujatí dokázal vyhrať 1 časovku, a to v 10. deň. Záver sezóny nebol úspechmi porovnateľný s rokmi 2011 a 2012, no napriek tomu išlo o excelentné výsledky z majstrovstiev sveta. S tímovými kolegami získali v časovke družstiev bronz, zatiaľčo Martin si pripísal ešte striebro z individuálnej časovky. V španielskej Ponferrade nestačil na britského cyklistu Wigginsa. Ten mu napriek neaerodynamicky vybavenému dresu (dvojdielny určený na preteky s hromadným štartom, s krátkymi rukávmi a bez rukavíc) nadelil 26 sekúnd.
2016
Prvý najvýraznejší úspech novej sezóny zaznamenal Tony Martin v marci na Three Days of De Panne. V úvodný deň nazbieral v úniku zopár bonifikačných sekúnd a napriek dojazdu v hlavnom poli bol celkovo priebežne v top 10. Udržal sa tam aj v druhý deň, aj po etape 3a. Napokon mu o menej než sekundu ušlo víťazstvo v časovke, teda v etape 3b a celkovo poskočil na konečné 4. miesto. Na národnom šampionáte sa už tradične tešil zo zlatej medaily v časovke a úspech ho neobišiel ani na Tour de France. Zviditeľnil sa totiž v úniku 16. etapy a bol vyhlásený za najbojovnejšieho jazdca dňa. Na Okolo Británie vyhral etapu 7a, ktorá bola časovkou. Porazil v nej veľké mená ako Dennis, Dumoulin, Cummings, Gallopin, Gorka Izaguirre, Dowsett, Roche či Mullen. V časovkárskej elite sa teda nestratil a stal sa jedným z najvážnejších favoritov na zisk titulu majstra sveta. V októbrovom podujatí v katarskej Dohe sa mu konečne darilo ako si to predstavoval. S tímom Etixx-Quick-Step získal už tretie zlato v tímovej časovke a rovnako si počínal aj v individuálnej časovke. V tej porazil najbližšieho súpera o 45 sekúnd.
Katusha-Alpecin
náhľad|vľavo|Tony Martin počas Tour de France 2017.
2017
Prvú sezónu v novom tíme začal na Pyrenejskom polostrove. V španielske Valencii zvíťazil po individuálnom ataku v 2. etape. Na Tour of Belgium sa mu už nepodarilo opäť ovládnuť celkové poradie, no viedol si veľmi dobre. V 2. etape bol ôsmy, čím sa predral aj na celkové 8. miesto a v časovke o deň neskôr skončil druhý. Celkovo bol tak druhý. Aj vo 4. etape finišoval medzi najlepšími, no celkovo spadol na bronzovú priečku. V posledný deň súťaže nosil modrý dres pre lídra bodovacej súťaže, no ten v menovanej etape stratil. Odniesol si tak celkové 3. miesto. Na konci júna už šiesty rok po sebe dominoval medzi Nemcami v individuálnej časovke. Aj tento rok sa stal súčasťou tímu na pretekoch Okolo Británie. Ani v tomto tíme mu nechýbala vrchárska podpora skúsených domestikov, čo ho viedlo k ďalším úspechom. Najprv zažiaril v 5. etape proti chronometru, kde odjazdil šiesty najrýchlejší čas. Keďže úradoval v listine 10 najlepších, stal sa jednoznačným stredobodom svojho tímu v nadchádzajúcich zvlnených etapách. Aj keď splnil pokyny tímu regulovať svoje umiestenenie, nedočkal sa výraznejšieho úspechu, no napokon si z Británie odniesol účasť v top 10. Na majstrovstvách sveta zaznamenal v individuálnej časovke dovtedy svoj najhorší výsledok. Drsne zvlnený profil trate nie je jeho šálkou kávy, no predsa úradoval na 9. priečke.
2018
V tejto sezóne sa presadil len v 2 pretekoch, a to na nemeckom šampionáte, kde si zopakoval rutinu víťazstva v časovke a v rovnakej disciplíne na majstrovstvách sveta, kde obsadil 7. miesto. Aj to ho viedlo k rozhodnutiu opustiť tím, v ktorom sa dlho nezdržal, no zmluvu s ním podpísal iný tím z okruhu World Tour - Jumbo-Visma.
2019
Na úvod sezóny bol členom víťazného tímu v časovke na UAE Tour. V poslednom júnovom týždni dokázal už deviatykrát zvíťaziť v individuálnej časovke na nemeckom šampionáte. Taktiež vedenie tímu oznámilo jeho definitívnu účasť na 106. ročníku Tour de France. S tímom Jumbo-Visma zvíťazil v tímovej časovke. V 17. etape bol však po strkanici s Lukom Roweom diskvalifikovaný. Rovnako tak aj spomínaný Brit. Po taktickej jazde sa dostali jazdci do konfliktu po tom, čo Martin blokoval cestu Britovi. Ten mu to zas oplácal fyzickými údermi a nátlakom na Nemca zboku počas rýchlej jazdy. Ešte počas posledných 10 km si to vyjasnili a po etape si potriasli rukami. Jury ale takéto správanie neakceptovala a okrem diskvalifikácie z pretekov im udelila aj peňažné pokuty v hodnote 1000 švajčiarskych frankov. Cyklisti sa v spoločnom videu ospravedlnili vzájomne, tímom a priaznivcom cyklistiky.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour
DNF – nedokončil TBA - ešte sa nekonalo
Umiestnenie v časovkách
DNF – nedokončil TBA - ešte sa nekonalo
Železničná stanica Bánovce nad Ondavou
Železničná stanica Bánovce nad Ondavou je železničná zástavka v Bánovciach nad Ondavou. Leží na tratiach Michaľany – Łupków a Bánovce nad Ondavou – Veľké Kapušany. Je elektrifikovaná jednosmernou sústavou 3kV.
Doprava
Od júna 2019 bola obnovená osobná doprava medzi Bánovcami nad Ondavou a Veľkými Kapušanmi.
Chenonceaux
Chenonceaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vivaise
Vivaise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Vivaise má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Vivaise má 772 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Externé odkazy
Insee - departement Aisne - zoznam
Jozef Rosa
Ing. Prof. Jozef Rosa, DrSc. (* 23. február 1916, Senica† 28. december 1973, Bratislava) bol slovenský ekonóm, profesor a politik Komunistickej strany Slovenska, poslanec Slovenskej národnej rady a Snemovne národov Federálneho zhromaždenia.
Životopis
V roku 1946 absolvoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. Bol zamestnancom Mestskej sporiteľne v Bratislave a povereníctva financií. V rokoch 1953 až 1957 prednášal na VŠE v Bratislave, kde bol vedúcim katedry financií. V rokoch 1960 až 1963 bol dekanom Národohospodárskej fakulty tejto školy a v rokoch 1966 až 1969 jej rektorom. Bol autorom mnohých odborných publikácií a študijných textov.
V roku 1968 bol účastníkom zasadnutia Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska. Po federalizácii Československa v januári 1969 sa stal poslancom Snemovne národov Federálneho zhromaždenia ako nominant Slovenskej národnej rady. V parlamente pôsobil až do konca volebného obdobia, teda do volieb v roku 1971. Bol jedným z ekonomických konštruktérov federácie a jeho odchod z vysokých politických funkcií je spojený s nástupom normalizácie.
V roku 1946 získal Rad Slovenského národného povstania a roku 1966 Vyznamenanie Za zásluhy o výstavbu.
Ľudová pieseň (Martin Babjak)
Ľudová pieseň je názov štúdiového albumu Martina Babjaka. Album v roku 2006 na CD vydalo hudobné vydavateľstvo Pyramída.
Pasión
Pasión môže byť:
Wu-šuang pchu
Wu-šuang pchu (čínskymi znakmi 無雙 譜 - pchin-jin: Wushuang Pu - doslova: tabuľka/zoznam/album/katalóg/register [osobností] nemajúcich obdoby) je čínska kniha s obrázkami tlačenými drevorezom doplnenými najmä básňami, ktorú prvý raz vytlačil v roku 1694 maliar Ťin-š' (金 史), známy aj ako Ťin Ku-liang (金 古 良). Ťin Ku-liang zostavil knihu spolu s rezbárom menom Ču Kuej (朱 圭).
Obsahuje životopisy a fiktívne vyobrazenia 40 významných Číňanov žijúcich od dynastie Chan po dynastiu Sung. Ide vždy o obrázok, sprevádzaný krátkym úvodom a súvisiacou básňou v štýle jüe-fu. Ilustrácie z knihy boli značne rozšírené a opakovane sa používali, často ako motívy na čínskom porceláne. Autor v knihe tvrdí, že spomínané osobnosti nemajú obdobu, odtiaľ pochádza aj názov wu-šuang pchu.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1996
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1996 bol 11. ročníkom Majstrovstiev Ázie vo futbale medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou Ázijskej futbalovej konfederácie (AFC). Turnaj sa hral v Spojených arabských emirátoch od 4. do 21. decembra 1996. Obhajcom titulu bolo 🇯🇵.
Univerzitet u Beogradu
right|thumb|Rektorát Belehradskej univerzity
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1996
Víťazom turnaja sa stala, ktorá vo finále zdolala po penaltách. Na treťom mieste skončil 🇮🇷.
Univerzitet u Beogradu
Univerzitet u Beogradu (doslova Univerzita v Belehrade) je hlavná všeobecná univerzita v Belehrade. Bola založená v roku 1808. V roku 2010 mala 90 000 študentov.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 1996
Spojené arabské emiráty sa ako vicemajster kvalifikovali na Pohár konfederácií FIFA 1997 ktorý sa hral v Saudskej Arábii.
Finále
Víťazom turnaja sa stala Saudská Arábia.
MKM Stadium
MKM Stadium (známy tiež ako Hull City Stadium) je viac-účelový štadión, ktorý sa nachádza v anglickom Kingston upon Hull. Je domovským štadiónom futbalového klubu Hull City, ktorý momentálne pôsobí v EFL Championship. S kapacitou 25 586 divákov je to 34. najväčší štadión v Anglicku.
Názov štadióna
Štadión bol kedysi nazývaný KC Stadium, ale z dôvodu premenovania hlavného sponzora štadióna v roku 2016, došlo aj k jeho následnej zmene názvu na KCOM Stadium. V júni 2021 práva na meno štadióna získala spoločnosť MKM Building Supplies a štadión sa premenoval na MKM Stadium.
Výstavba
Stavba bola navrhnutá v neskorých deväťdesiatych rokoch, s tým že bola zrealizovaná až v októbri 2002 a stála niečo cez 44 miliónov libier.
Vlastníkom štadióna je Hull City Council a prevádzkovaný je spoločnosťou Stadium Management Company (SMC), ktorá sa už niekoľko rokov snaží zvýšiť kapacitu štadióna na 32 000 divákov.
Súčasná kapacita štadióna je 25 400 divákov.
Vivières
Vivières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Vivières má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Vivières má 393 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Externé odkazy
Insee - departement Aisne - zoznam
Spracovanie obrazu
Spracovanie obrazu v informatike je akékoľvek spracovanie signálu, kde vstupom je obrázok a výstupom je upravený obrázok alebo určité charakteristiky či vlastnosti, ktoré vychádzajú zo vstupného obrázku. Výstupný obrázok môže mať napríklad upravenú veľkosť alebo zmenený jas pixelov tak aby sme zdôraznili určitý aspekt obrázku a potlačili ostatné. Príkladom môžu byť objekty, hrany alebo iné štruktúry, ktoré sú na obrázku považované za dôležité.
Typy techník spracovania obrazu
Metódy spracovania obrazu môžeme zaradiť do niekoľkých kategórii:
Vylepšenie obrazu
Vylepšenie obrazu môžeme ešte rozdeliť na 2 kategórie:
Niekoľko metód vylepšenia obrázku:
Rekonštrukcia obrazu
náhľad|Rekonštrukcia obrázku pomocou umelej inteligencie Obrázky môžu byť rôznymi vplyvmi poškodené, zašumené alebo rozmazané, cieľom rekonštrukcie je vylepšiť ich alebo vrátiť do ich pôvodnej kvality. Väčšina metód na rekonštrukciu sú založené konvolúcii aplikovanej globálne na celý obrázok. Poškodenie obrázku môže byť spôsobené viacerými dôvodmi: defekty na optických šošovkách, zlé zaostrenie, pohyb objektu, zrnitosť, skenovanie fotografii atď. Rekonštrukciu obrázku je možné dosiahnuť napríklad dekonvolúciou vo frekvenčnej oblasti alebo Wienerovým filtrom.
Kompresia obrazu
Cieľom kompresie obrázku je zníženie jeho dátovej veľkosti. Redukcia dátovej veľkosti nám umožňuje nielen skladovanie väčšieho množstva obrázkov na danom pamäťovom úložisku aj rýchlejšie sťahovanie a posielanie obrázkov po sieti. Kompresiu delíme na stratovú a bezstratovú. Bezstratová kompresia je vhodná na umelé obrázky ako technické kresby, ikony a obrázky kde je preferované vysoké rozlíšenie ako obrázky z medicíny alebo skeny určené pre archivačné účely. Metódy poskytujúce bezstratovú kompresiu sú napríklad Huffmanove kódovanie a Lempel Ziv kódovanie. Stratová kompresia je vhodná na prirodzené fotografie, kde malá strata presnosti akceptovaná ku dosiahnutiu podstatnej redukcii dátovej veľkosti. Pri stratovej kompresii sa aplikujú DCT, vlnková transformácia nasledované kvantovaním a kódovaním symbolov.
Segmentácia obrazu
náhľad|Ukážka segmentácie obrázku Cieľom segmentácie je rozdeliť obrázok na časti ktoré majú silnú koreláciu s objektami alebo plochami z reálneho sveta zobrazených na obrázku. Segmentácia obrazu sa snaží rozdeliť obraz na niekoľko častí zgrupovaním pixelov do regiónov, ktoré majú podobné vlastnosti ako napr. intenzitu, farbu, textúru... Hlavným cieľom je jasne oddeliť náš objekt záujmu o pozadia.
Niekoľko metód segmentácie obrázku:
Rozpoznanie obrazu
Rozpoznanie obrazu je schopnosť identifikovať napríklad objekty, miesta, ľudí, text alebo činnosť na obrázku. Rozpoznanie obrazu je široko používané v strojovo orientovaných vizuálnych úlohách, ako je napríklad označovanie obsahu obrázkov tagmi, vyhľadávanie obrázkov na základe obsahu, navigovanie robotov a riadenie autonómnych áut. Algoritmy na rozpoznávanie obrázkov sú väčšinou založené na hlbokom strojovom učení a najlepšie výsledky dosahujú konvolučné neurónové siete.
Niekoľko techník ktoré vedú k rozpoznaniu obrazu: