cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rozhľadňa a televízna veža na vrchu Praděd
V roku 1968 sa začala stavať dnešná veža. Dokončená mala byť v roku 1977, ale kvôli zlým podmienkam bola stavba dokončená až v roku 1980. Z vyhliadky sa dá vidieť Sněžka a za dobrej viditeľnosti Malá Fatra i Vysoké Tatry.
Dompierre-sur-Besbre (obec)
Dompierre-sur-Besbre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Dompierre-sur-Besbre má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Dompierre-sur-Besbre má 3 184 obyvateľov (2009).
Rozhľadňa a televízna veža na vrchu Praděd
Najbližšie vysielače
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Dompierre-sur-Besbre (obec)
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Nero Wolfe: 1. zväzok
Nero Wolfe: I. zväzok, je súbor troch samostatných detektívnych románov zo série Nero Wolfe od amerického spisovateľa Rexa Stouta.
Sainte-Agnès (Jura)
Sainte-Agnès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Donjon (obec)
Le Donjon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Le Donjon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Le Donjon má 1075 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saizenay
Saizenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Salans
Salans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Saizenay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Salans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saizenay
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Salans
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saizenay
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Salans
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saligney
Saligney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doyet
Doyet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Doyet má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Doyet má 1241 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
80. roky 20. storočia v slovenskej fotografii
náhľad|Osobnosti 80. rokov: fotograf Ľubo Stacho a kritik fotografie Vladimír Vorobjov na sympóziu sociálno-kritickej fotografie v Galérii F Banská Bystrica (1982) 80. roky sú v umení stredoeurópskych krajín neprepojených so svetom vnímané ako fenomén hodný pozornosti. Týka sa to aj fotografie, ktorá si však vyžaduje špecifický uhol pohľadu, pretože bola v tej dobe ešte v štádiu emancipácie.
Znamenalo to najmä, že nebola plnohodnotne prijímaná vo Zväze výtvarných umelcov ani vo všeobecne zameraných verejných galériách umenia. K jej emancipácii preto prispievali najmä netradičné aktivity garantované obetavými priekopníkmi.
V predchádzajúcom desaťročí došlo v slovenskej fotografii vplyvom komunistickej „normalizácie“ k obmedzeniu výstavnej, edičnej a organizačnej činnosti. 80. roky viedli spočiatku vďaka iniciatíve jedincov a neskor v súvislosti s čiastočným politickým uvoľnením k novému rozvoju.
Dokumentácia 80. rokov
Najlepšie sú 80. roky spracované v publikácii Dejiny slovenskej fotografie, a to napriek tomu, že vyšli už roku 1989 a nezachytávajú celé obdobie. Čiastkovým príspevkom bola dokumentačná výstava k desiatim rokom Galérie F (Banská Bystrica a Národná galéria v Prahe, 1990) a publikácia o Galérii F vydaná pri príležitosti výročnej retrospektívnej výstavy v Krajskej galérii Banská Bystrica roku 2000. Špecifickým pohľadom bol text „Fiktívne svety fotografie“ v publikácii „Osemdesiate“ (ed. Beata Jablonská, SNG, Bratislava, 2009), ktorého nedostatkom je predstieranie komplexnosti pohľadu na slovenskú fotografiu 80. rokov. Nedosahuje príkladnej kvality napr. publikácie „60-té“ (Václav Macek: Slovenská fotografia 60. rokov, Osveta, Martin, nedatované). Problémom ostáva nedostupnosť dokumentácie realizovaných výstav Komornej galérie fotografie Profil v Bratislave, Galérie fotografie Trnávka aď.
Tvorba
V 80. rokoch sa v slovenskej fotografii prelínal tradičný záujem o výtvarne pôsobiace kompozície s sociálnou dokumentaristikou. Najmä mladá generácia slovenských študentov FAMU pracovala s postmodernými prístupmi, iní sa zaoberali konceptuálnym použitím fotografie. Väčšinu rovín tvorby dobre zmapoval cyklus „Trendy súčasnej slovenskej fotografie“ realizovaný medzi rokmi 1985-1990 v banskobystrickej Galérii F (kurátor Tomáš Fassati).
Jeho jednotlivé výstavy:
náhľad|Karol Kállay v svojom bratislavskom ateliéri (80. roky 20. storočia)
Inštitúcie
náhľad|Jedna výstavných siení banskobystrickej Galérie F
Aktivity 3. odboja
Na Slovensku existovaly aktivity odporu proti komunistickému režimu predovšetkým v Bratislave, Košiciach a Banskej Bystrici S fotografiou súvisely aktivity Galéria F v B. Bystrici a niektoré ďaľšie v Bratislave. V Galérii F sledovala Štátna bezpečnost jej spoluprácu s inštitúciami kapitalistických krajín a tiež Polska (Solidarita), stretnutia a výstavy sociálno-kritických fotografov (napr. Jindřich Štreit), návštevy zahraničných fotografov a českých disidentov. Vydávania samizdatov bolo natolko dobre maskované, že ho ŠtB zistia pravdepodobne len neskor. Na základe výsledkov sledovania bola široká činnost Galéria F násilne roku 1986 ukončená a galéria pokračovala len v obmedzenej činnosti kontrolovanej štátnym okresným osvetovým strediskom. Riaditeľ Galéria F bol postihnutý zákazom kvalifikovaného povolania.
Účastníci 3. odboja v Banskej Bystrici
Vedůcimi účastníkmi boli Tomáš a Anna Fassatiovi, ktorých činnost bola ocenená podla zákona Ministerstvom obrany ČR. S nimi na protikomunistickej činnosti spolupracovali Igor Svítok a fotografi skupiny Čas z B. Bystrice, Dušan Šimánek a Bohdan Holomíček zo skupiny českých disidentov, podporovali ich Juliana Menclová-Tesáková a Vladimír Vorobjov z Bratislavy.
Výrazné výstavy desaťročia (výber)
náhľad|Anna Fassatiová s fotografkou Irenou Blühovou na jej výstave v Stredoslovenskom múzeu (1982) náhľad|Výstava k výročiu Galérie F v Krajskej galérii Banská Bystrica (2000) Výstavy z cyklu Trendy súčasnej slovenskej fotografie v Galérii F sú uvedené vyššie, v odseku „Tvorba“. náhľad|Tomáš Fassati viedol besedu s Martinom Martinčekom na jeho výstave v Stredoslovenskej galérii (1983) Z autorských výstav v Galérii F je vždy uvedená len jedna, pričom mnohé osobnosti tam vystavovali opakovane.
Výstavy zahraničnej tvorby (výber)
náhľad|Historik fotografie Ľudovít Hlaváč. Fotografia Tomáš Fassati
Teoretici a historici
náhľad|Kritik fotografie Vladimír Vorobjov. Fotografia Tomáš Fassati
Cividalský evanjeliár
náhľad|[[foliant z Cividalského evanjeliára]] Cividalský evanjeliár (iné názvy: Cividalské evanjelium, Evanjelium z Cividale , evanjelistár cividalský ; ) je rukopisný latinský text evanjelií zo 6. storočia, ktorý sa nachádza v kláštore v talianskom Cividale del Friuli.
Dejiny evanjeliára
Cividalský evanjeliár pravdepodobne pochádza z niektorého zo severotalianských kláštorov. Od 6. do 8.storočia na voľné miesta vpisovali rôzne liturgické poznámky. Od konca 8. do konca 10. storočia do neho zapisovali mená návštevníkov či pútnikov (alebo tých, za ktorých sa púť obetovala). Neskôr sa evanjeliár dostal do Aquileie, kde z neho v 13. alebo 14. storočí bolo oddelené evanjelium podľa Marka, z ktorého záverečná časť bola následne ozdobne zviazaná a v roku 1354 darovaná Karlovi IV. pre potreby pražskej katedrály. V roku 1409 sa časť dostala do kláštora v meste Cividale del Friuli a ešte potom v roku 1420 do Benátok, benátska časť bola silne poškodená.
Význam
Po okrajoch sa nachádzajú mená návštevníkov alebo pútnikov. Z 377 slovanských mien patrí 276 (3 sú úlomkovité) veľmi pravdepodobne predkom Slovákov, teda obyvateľom Veľkej Moravy. Medzi zapísané mená patrí Svätopluk, Svätožizňa, Predslav, Pribina, Koceľ a iné. Cividalský evanjeliár je doklad „o živých kontaktoch našich predkov s talianskou kultúrnou sférou.“
Droiturier
Droiturier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Droiturier má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Droiturier má 352 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Električky Niesky série 180 – 200 (Štetín)
Električky Niesky série 180 – 200 sú typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej pre spoločnosť Štetínske mestské podniky – oddelenie pre električkovú a cestnú prevádzku podnikom Christoph & Unmack v meste Niesky. Tieto vozne znamenali pre štetínskú mestskú hromadnú dopravu rozšírenie vozového parku elektrickej dráhy. Séria 21 vozňov evidenčných čísel 180 – 200 nadviazala na predchádzajúce motorové vozne evidenčných čísel 165 – 179 z 1930, ktoré pochádzali z vagónky Linke-Hofmann-Busch.
Prevádzka
thumb|[[Konstal N s pôvodným motorovým vozňom Niesky prestavaným na vlečný v Štetíne, 1975]] Vlečné vozne Niesky získali sériu čísel 507 – 516 a boli do prevádzky zaradené v máji 1930. Prvých päť motorových električiek č. 180 – 185 vyrobil Christoph & Unmack v roku 1939. V 1942 k nim pribudla ešte séria 16 vozňov rovnakého typu (č. 186 – 200). K dispozícii tak bolo celkom 31 vozňov, ktoré obsluhovali hlavne linky 1 a 3. Po skončení druhej svetovej vojny boli vlečné vozy ev. č. 509, 512, 516 a motorový ev. č. 183 odovzdané do Poznane, kde boli označené ev. č. 425 – 427 (typové označenie S2D) resp. 16 (S2). V roku 1957 bol vozeň č. 16 prestavaný na vlečný typu S2D. Posledné ex-štetínske vozne boli vyradené v roku 1971. Vlečné vozne Niesky jazdili v Štetíne do roku 1968. Motorové vozne Niesky zostávajúce v Štetíne prešli modernizácie na vlečné a vydržali v prevádzke až do polovice 70. rokov 20. storočia.
Helvécia
Helvécia môže byť:
FC Swift Hesperange
Football Club Swift Hesperange je luxemburský profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v meste Hesperange. Tím pôsobí v najvyššej luxemburskej klubovej súťaži National Division. Klub bol založený v roku 1916 a svoje domáce zápasy hrá na štadióne Stade Alphonse Theis.
História klubu
Klub bol založený v roku 1916 pod názvom FC Swift Hesperange. Počas nemeckej okupácie v roku 1940 bol klub premenovaný na FV Rot-Weiß Hesperingen no po skončení 2. svetovej vojny sa vrátili k názvu FC Swift Hesperange.
V najvyššej luxemburskej súťaži (National Division) sa prvýkrát objavili v roku 1985. V roku 1990 sa klub stal víťazom luxemburského pohára. V roku 2023 sa prvýkrát v histórii stali majstrom Luxemburska a kvalifikovali sa do predkôl Ligy majstrov.
Káder mužstva
Súčasná zostava:
Durdat-Larequille
Durdat-Larequille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Durdat-Larequille má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Durdat-Larequille má 1272 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Salins-les-Bains (obec)
Salins-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Libor Klimek
Doc. JUDr. et PhDr. mult. Libor Klimek, PhD., Dr. h. c. (* 1985) je slovenský právnik so zameraním na trestné právo, a to ako advokát, autor kníh a článkov a recenzent. Ovláda 5 jazykov.
Pôsobenie
V súčasnosti pôsobí ako samostatný advokát so sídlom v Starom Meste Bratislavy. Špecializuje sa iba na trestné právo. Právne služby poskytoval klientom už z 5 krajín.
Popri advokátskej praxi pôsobí na univerzitách, kde vyučuje trestné právo a európske trestné právo. Vyučuje ho na Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela a na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity. V Nemecku je profesorom európskeho trestného práva na Právnickej fakulte Lipskej univerzity. Je externým členom komisií pre získavanie doktorátov PhD., a to na Právnickej fakulte Univerzity Komenského (Slovensko), na Právnickej fakulte Univerzity Karlovej v Prahe (Česko) a na Právnickej fakulte Univerzity vo Vilniuse (Litva).
Pravidelne prednáša na medzinárodných konferenciách a na univerzitách doma a v zahraničí. Na Slovensku prednášal na všetkých právnických fakultách. Pokiaľ ide o jeho zahraničné prednášky, trestnoprávne témy prezentoval napr. v Oxforde (Spojené kráľovstvo), v Cambridge (Spojené kráľovstvo), v Lipsku (Nemecko), vo Viedni (Rakúsko), v Moskve (Rusko), v Prahe (Česko) či vo Varšave (Poľsko).
Venuje sa taktiež posudkovej a expertíznej činnosti. Je oponentom diplomových, rigoróznych a dizertačných prác. Je recenzentom odborných a vedeckých kníh vydaných na Slovensku, ako aj v zahraničí. Posudzuje odborné a vedecké články pre domáce a zahraničné časopisy – napr. pre časopis Justičná revue, ktorý vydáva Ministerstvo spravodlivosti SR, vo Švajčiarsku pre časopis Pravidlá [Laws], ako aj aj pre ruský časopis Ekonomické problémy a právna prax (Проблемы экономики и юридической практики), ktorý vydáva renomované moskovské vydavateľstvo Yur-VAK. Ako národný expert pre slovenské trestné právo vypracováva právne analýzy pre Ústav právnych vied Poľskej akadémie vied vo Varšave a participuje ako externý člen na jej medzinárodných projektoch.
V minulosti pôsobil ako poradca prvého senátu Ústavného súdu SR vo veciach trestného práva. Pôsobil taktiež na Ministerstve spravodlivosti SR ako spolutvorca zákona č. 274/2017 Z. z. o obetiach trestných činov a spolutvorca Európskej siete pre práva obetí. V minulosti vyučoval na Paneurópskej vysokej škole, na Slovenskej technickej univerzite a na Akadémii Policajného zboru.
Vzdelanie a habilitácia
Vzdelanie v odbore Právo nadobudol v roku 2010 na Fakulte práva Bratislavskej vysokej školy práva, dnes známa ako Paneurópska vysoká škola. V rokoch 2010 až 2013 pôsobil ako interný doktorand v odbore Trestné právo. V tomto období publikoval viac než 60 diel, a to v siedmych krajinách. Doktorandské štúdium (PhD.) ukončil s vyznamenaním (červený diplom) obhájením práce na tému European Arrest Warrant (Európsky zatýkací rozkaz; 499 strán), ktorú v roku 2015 vydalo vydavateľstvo Springer ako monografiu.
Úspešne absolvoval tri rigorózne konania – v roku 2011 v odbore Trestné právo (JUDr.), v roku 2014 v odbore Verejná správa a verejná politika (PhDr.) a v roku 2016 v odbore Európske štúdiá (PhDr.). V roku 2022 mu bol udelený čestný doktorát (Dr. h. c.) ako jednému z najmladších právnikov.
Na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity bol v rokoch 2017 a 2018 habilitovaný na docenta v odbore Trestné právo (doc.), pričom vedecká rada ho odhlasovala jednohlasne.
Autorská a publikačná činnosť
V publikačnej činnosti sa špecializuje na trestné právo - hlavne v medzinárodnom kontexte. Je akceptovaným autorom doma, ako aj v zahraničí. Doposiaľ publikoval viac než 200 diel, ktoré boli vydané v Spojených štátoch amerických, Spojenom kráľovstve, Holandsku, Švajčiarsku, Poľsku, Maďarsku, Česku, Litve, Rusku a v neposlednom rade aj doma na Slovensku.
V oblasti trestného práva Európskej únie mu patria tri prvenstvá v česko-slovenskom kontexte. Spolu s profesorom Jaroslavom Ivorom a profesorom Jozefom Záhorom je spoluautorom prvého monograficky spracovaného diela na Slovensku ako aj Česku k téme Trestné právo Európskej únie (2013). Je autorom prvej učebnice pre študentov k téme Trestné právo Európskej únie, a to na Slovensku ako aj v Česku (2017). Predniesol prednášku na prvej vedeckej konferencii, ktorá bola venovaná trestnému právu Európskej únie, ktorá sa konala na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe (2015).
Okrem uvedeného, ako prvý a zároveň jediný slovenský právnik publikoval monografie v renomovanom nemeckom vydavateľstve Springer (2015, 2017). Taktiež ako prvý slovenský právnik publikoval článok v prestížnom holandskom časopise European Journal of Crime, Criminal Law and Criminal Justice (2012).
Kritika
V rozsiahlom traktáte v apríli 2023 žiadal výpoveď svojej kolegyne a prodekanky Ivany Šoškovej. Prekážalo mu, ako Šošková riešila sťažnosť študentky na jeho osobu. Začiatkom roka totiž jedna zo študentiek obvinila Klimeka z nevhodného správania počas skúšky a práve Šošková túto sťažnosť riešila.
Klimekovi sa Šoškovej postup nepozdával. V dokumente žiadal preveriť, či Šošková nie je „militantná lesba“, ktorá „nenávidí mužov“. Naznačoval, že práve preto ho Šošková diskriminovala, keďže on je heterosexuál. Klimek si o necelé dva týždne priznal chybu, celý dokument vzal späť a osobne sa Šoškovej ospravedlnil.
Veľká cena Monaka 2012
Veľká cena Monaka 2012 (formálne Formula 1 Grand Prix de Monaco 2012) boli preteky Formuly 1, ktoré sa konali v Monackom kniežatstve dňa 27. mája 2012. Boli šiestymi pretekmi sezóny 2012 a 71. Veľkou cenou Monaka.
Kvalifikácia
Poznámky:
Ébreuil (obec)
Poloha
Ébreuil má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Ébreuil má 1 261 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Santans
Santans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
IPEX
Ipex môže byť:
Red Bull Junior Team
náhľad|Monopost F1 Red Bull Racing v roku 2019 náhľad|Monopost F1 Scuderia AlphaTauri v roku 2020 Red Bull Junior Team je program na rozvoj pretekárskych pilotov, ktorý prevádzkuje spoločnosť na výrobu energetických nápojov Red Bull s cieľom identifikovať potenciálne budúce pretekárske hviezdy v pretekoch monopostov. Členovia juniorského tímu sú financovaní a sponzorovaní spoločnosťou Red Bull. Programy boli úspešné pri zavádzaní výberu pilotov do Formule 1. Traja z nich, Sebastian Vettel, Daniel Ricciardo a Max Verstappen, vyhrali preteky Formuly 1. Red Bull vlastní dva tímy vo Formule 1, Red Bull Racing a Scuderia AlphaTauri. Red Bull Junior Team bol založený v roku 2001 ako európsky pilotský program spoločnosti Red Bull. Red Bull ponúka financovanie a podporu sľubným mladým pilotom, ktorí sú súčasťou programu. V roku 2004 sa Christian Klien stal prvým pilotom z programu, ktorý závodil vo Formule 1, zatiaľ čo v roku 2008 sa Sebastian Vettel stal prvým pilotom z programu, ktorý získal víťazstvo.
Sampans
Sampans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sapois (Jura)
Sapois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Brzáčka (vrch vo Veporských vrchoch)
Brzáčka je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Brusno, približne západne od Brezna.
Sapois (Jura)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Brzáčka (vrch vo Veporských vrchoch)
Poloha
Nachádza sa v severozápadnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Čierťaž. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Bystrica a na katastrálnom území obce Brusno. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná obec Brusno, severne sa nachádza Nemecká a Predajná, východne Lopej, Podbrezová a Osrblie a juhozápadne Ľubietová a Strelníky.
Sapois (Jura)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brzáčka (vrch vo Veporských vrchoch)
Opis
Brzáčka leží na severozápade Veporských vrchov, v rázsoche, vedúcej západným smerom z Čierťaže. Severne sa nachádza Holý vrch a Rakytovec, západne Mukyňová  a Vysoká , južne Lósy , Okrúhle , Vepor , Hrb  a Muráň  a východne Kolba , Jeleňová , Veľké Čelno , Čierťaž  a Holý vrch. Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu z južných a západných svahov odvádza Brusnianka a zo severných jej prítok Dielcový potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Hornádske predhorie
Hornádske predhorie je geomorfologický podcelok Čiernej hory. Zaberá širšie okolie údolia Hornádu medzi Kysakom a Košicami.
Brzáčka (vrch vo Veporských vrchoch)
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Veporských vrchov, Nízke Tatry, Veľkú Fatru a Kremnické vrchy.
Hornádske predhorie
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Čierna hora → Hornádske predhorie *** Podcelok zaberá južnú časť Čiernej hory a v rámci pohoria susedí na severe so Sopotníckymi vrchmi a Pokryvmi. Západne ležia Volovské vrchy s podcelkom Kojšovská hoľa, na juhu a východe nadväzuje Košická kotlina s podcelkami Medzevská pahorkatina, Košická rovina a Toryská pahorkatina.
Brzáčka (vrch vo Veporských vrchoch)
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická značka, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z Brusna. Údolím Brusnianky vedie západným úpätím žlto značený chodník z Brusna na Starý Majer a do Sedla pod Hrbom.
Slovenské ľudové noviny
Slovenské ľudové noviny bol týždenník, ktorý vychádzal v Bratislave na začiatku 20. storočia.
Hornádske predhorie
Ochrana prírody
V tejto časti pohoria leží maloplošné chránené územie Kavečianska stráň.
Slovenské ľudové noviny
Noviny vychádzali týždenne, každý piatok v Bratislave, od roku 1910 do 1918. Od 2. decembra 1912 ako orgán Slovenskej ľudovej strany. Ich vydavateľom bol Nakladateľský, kníhkupecký spolok, úč. spol. v Bratislave. Noviny tlačila Kníhtlačiareň Kat. lit. spolku v Bratislave, od r. 1915 Páznamyova lit. úč. spol. v Bratislave.
Periodicita
Noviny začali vychádzať 15. apríla 1910 ako pokračovanie s výhradou Ľudových novín v Skalici.
Hornádske predhorie
Doprava
Západným okrajom územia vedie cesta II/547 (Krompachy – Margecany – Košice). Centrálnou časťou údolím Hornádu vedie železničná trať Žilina – Košice, na ktorú sa v stanici Kysak pripája trať do Prešova.
Vitoria
Vitoria môže byť:
Vitória môže byť:
Džalájírovci
Džalájírovci (iné prepisy:Dželairovci, Džalájirovci , Džalairidovci ) bola dynastia mongolského pôvodu vládnuca na území dnešného Iránu (13581393/1401) a Iraku (13361432).
História dynastie
Na výslnie dejín sa Džalájírovci pomenovaní podľa rovnomenného kmeňa dostali po tom, čo sa v Perzii v roku 1335 rozpadla ríša Ílchánov. Zakladateľom dynastie bol ilchánsky veľmož Hasan Buzurg (Veľký Hasan), ktorý sa ujal moci v Bagdade. Jedným z ďalších rodov, ktoré sa osamostatnili po rozpade Ílchanátu boli Čúpánovci, ktorých príslušník Hasan Küčük v roku 1338 Hasana pri Naušahre porazil a dobyl Tabríz a Azerbajdžan. Moci v Iraku a Iráne sa mu však už ujať nepodarilo, a následne za vlády jeho brata Malik Ašrafa Čúpánovci podľahli Zlatej Horde.
Po Uvajsovej smrti sa moci ujal jeho syn Hasan, ktorý však bol krátko na to zavraždený nespokojnými emírmi a nahradený Husajnom. Husajnova moc však bola slabá a plne sa spoliehal na pomoc emírov, najmä jeho vojenského veliteľa Ádila, ktorý potlačil karakojunluskú moc (1377). Problémy Husajnovi spôsobili aj jeho bratia, ktorí po prevrate získali obrovskú moc. Kým Ádil v Husajnovom mene bojoval proti jeho vzbúrenému bratovi Alímu, jeho druhý brat Ahmad Husajna zabil a pokúsil sa prevziať moc. Ádil sa proti Ahmadovi spolu s jeho ďalším bratom Bajazidom postavili, no museli ustúpiť.
Nové problémy pre ríšu nastali po tom, čo do Perzie v 80. rokoch 14. storočia vtrhol Tímúr, ktorí miestnych vládcov buď vyhnal, alebo ustanovil za svojich vazalov. Džalájírovec Ahmad už nestihol po ťažkom období svoju moc skonsolidovať, a pod tlakom sa musel z perzských krajín stiahnuť do Bagdadu. Do Perzie a Iraku sa Tímúr vrátil v roku 1393, keď rozvrátil ríšu Muzaffarovcov a Ahmada z Bagdadu vyhnal do mamlúckej Sýrie, kde hľadal pomoc u sultána Barkúka. Do Bagdadu sa Ahmad vrátil po roku 1398, keď sa Tímúr musel venovať udalostiam v Indii, ale už v roku 1400 bol znovu porazený. Po Timúrovej smrti v roku 1405 Džalájírovci opäť osamostatnili. Spolu s nimi však nezávislosť získal aj ich rival Kara Kojunlu, ktorého zakladateľ Bajrám Chvádža si už po smrti Džalájírovca Uvajsa vytvoril panstvo v Mosule. Už v roku 1410 bol preto Ahmad z Bagdadu znovu vyhnaný, tentoraz Kara Júsufom z Kara Kojunlu. Po páde Bagdadu zostali Džalájírovci pri moci len v južnej Mezopotámii v okolí Basry, kde sa udržali pri moci do roku 1432, keď bol Husajn II. porazený Kara Kojunlu v bitke o al-Hillu.
Zdroj
Ide o údaje v sekcii Zoznam panovníkov.
Sedmero krkavců
Sedmero krkavců je televízna filmová rozprávka Ludvíka Ráža z roku 1993 natočená na motívy rovnomennej rozprávky bratov Grimmovcov. Rozpráva o statočnej Bohdanke, ktorá sa rozhodla vyslobodiť svojich bratov zo zakliatia krkavcov. Musela podstúpiť ťažkú ​​skúšku, pri ktorej nesmela prehovoriť ani slovko a zlo teda neujde spravodlivému trestu a bude potrestané.
Dej
Bol jeden otec (Radoslav Brzobohatý) s matkou (Jana Hlaváčová) a tí mali sedem synov. V tej istej dobe žije na zámku Vratislav (Michal Dlouhý) so svojou staršou sestrou Miladou (Ivana Chýlková) a Chrtom (Boris Rösner).
Jedného krásneho dňa pečie matka chlieb, presnejšie sedem chlebov pre svojich sedem synov. Tí vyvádzajú vonku, ale aj napriek varovaniu matky šantia ďalej a jeden z nich hodil poleno otvoreným oknom do kuchyne priamo do cesta. To matku rozčúlilo a prekliala ich na krkavcov. Tí sa premenili v čiernych krkavcov a otvoreným oknom sa rozleteli do sveta. Potom príde na svet Bohdanka. Nevie, že má sedem bratov a oni o nej tiež nevedia. Po zistení, že v truhlici je sedem košieľ, sa dozvedá pravdu. Vydáva sa do sveta, aby ich vyslobodila. Keď ich nájde, bratia jej prezradia, čo preto môže urobiť. Musí holými rukami natrhať žihľavu, zo žihľavy uviť niť, z niti utkať plátno a potom začať šiť. Ale s podmienkou, že nesmie prehovoriť ani slovko, nech sa s ňou deje, čo sa deje. Bude bývať v jaskyni pri potoka, kde má svoj kolovrat. Bohdanka smie len naznačovať pohyby a gestami.
Na zámku v rovnakom čase žije Vratislav so svojou staršou sestrou Miladou a chrtom. Raz pri prechádzke počujú spev a vydá sa za ním. Vidí Bohdanku a zamiluje sa do nej. Zisťuje, že je nemá a chce si ju vziať za ženu. Bohdanka mu naznačí, že jej ide o pradenie a tak to putovalo na zámok, kde vo dne v noci predo. Bohdanka sa ale nepáči Milade a robí čo môže, aby presvedčila brata, že Bohdanka je čarodejnica. Bohdanke sa narodí syn, to sa Milade moc nepáči. Bohdanka sa spriatelila s Jolanu, ktorú Milada pred zrakmi Bohdanka zavraždila a do kolísky podstrčila mačiatko. Rozhodla sa, že musí zomrieť na hranici ako čarodejnica. Všetci sa divili, že Bohdanka hovorí, a tá vyhodila košele do vzduchu. Objavujú sa Bohdankiny bratia, zastavili chrtov a povedali pravdu, čo Milada vykonala za zlo. Milada s chrt neunikli svojmu trestu - zatvoreniu do pivnici. Všetci sa vracajú domov.
Hudba
Titulnú pieseň k filmu pod názvom "Ten príbeh za náš sen stál" naspievala Marika Gombitová.
Aias
Aias alebo Aiás (lat. Ajax) môže byť:
Sarrogna
Sarrogna je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Drevené kostoly v južnom Malopoľsku
Drevené kostoly v južnom Malopoľsku (poľsky: Drewniane kościoły południowej Małopolski) je skupina katolíckych kostolov postavených z horizontálne uložených kmeňov.
Historicky cenné a architektonicky zaujímavé drevené kostoly sa nachádzajú v Malopoľsku. Najstarší z nich je zo 14. storočia. Zachovali sa v pôvodnom stave a tým sú po škandinávskych stavkirken druhými najstaršími kostolmi tohto druhu.
Architektonický štýl zahŕňa u, renesanciu aj barok.
V roku 2003 bolo šesť kostolov ležiacich v južnom Malopoľsku zapísaných do zoznamu svetového dedičstva UNESCO.
Zoznam slovenských signatárov Charty 77
Údajní slovenskí signatári
Podľa publikácie Charta 77 bolo slovenských signatárov 38. Slovenský historik žijúci v Prahe a jeden z prvých signatárov Ján Mlynárik tvrdil, že v zozname chýbajú najmenej štyria pražskí Slováci a ich celkový počet je aspoň 42. Tu sú šiesti údajní slovenskí signatári podľa Mynárika s jeho poznámkou: „Poslední dvaja ako spolupracovníci ŠtB“.
Échassières
Échassières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Échassières má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Échassières má 402 obyvateľov (2009).
Rýchlo a zbesilo 2
Paul Walker sa vracia ako ex-policajt Brian O'Conner, ktorý sa spojí so svojim ex-priateľom Romanom Pearcom (Tyrese Gibson). Dvojitý transport zásielky špinavých peňazí pre podozrivého miamského dílera Cartera Veroneho (Cole Hauser), s ktorým pracuje tajná agentka Monica Fuentes (Eva Mendes) aby ho zastavila.
Échassières
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Rýchlo a zbesilo 2
Soundtrack
Soundtrack bol pôvodne vydaný dňa 27. mája 2003 cez Disturbing tha Peace a Def Jam Recordings. Od roku 2003 bol album certifikovaný na zlato cez RIAA.
Predaj
Film Rýchlo a zbesilo 2 zarobil 50 472 480 dolárov v USA počas prvého roku v 3408 kinách. Vo svojom 133 dni od vydania film zarobil 127 154 901 dolárov v USA. Film mal 15. najväčší hrubý výnos roku 2003 a 16. najväčší celosvetový hrubý výnos roku 2003 a v kombinácii so zahraničným hrubým výnosom 109 195 760 dolárov film celosvetovo zarobil 236 350 661 dolárov.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien 2018
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien 2018 bol v poradí 36. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky v basketbale žien, ktoré organizuje Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBASQUET). Konal sa v meste Tunja, v departmente Boyacá, v Kolumbii v dňoch od 30. augusta do 4. septembra 2018, za účasti 8 tímov. Kolumbia bola organizátorom juhoamerického šampionátu žien piatykrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1967, 1984, 1991 a 2005. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo Cubierto San Antonio s kapacitou 2 500 divákov. Na turnaji zvíťazila 🇦🇷, ktorá vo finálovom stretnutí vyhrala nad obhajcom prvenstva a predchádzajúcim 16-násobným víťazom tohoto turnaja v rade z 🇧🇷. Argentína získala juhoamerický titul po 72 rokoch.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 2019. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Účastníci a nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebovaním skupín nasadené do nasledovných výkonnostných košov: Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2017.
Saugeot
Saugeot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Phobos
Phobos môže byť:
Abandon All Ships
Abandon All Ships je kanadská rocková skupina z Toronta. Vznikla v roku 2006 a odvtedy vydala rovnomenné EP v roku 2009 a jeden štúdiový album Geeving v roku 2010 cez Universal Music Canada a Rise.
Escurolles (obec)
Escurolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Escurolles má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Escurolles má 721 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Savigna
Savigna je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2019 v hudbe
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v hudbe v roku 2019.
Espinasse-Vozelle
Espinasse-Vozelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Espinasse-Vozelle má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Espinasse-Vozelle má 879 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Slovenské písmo
Slovenské písmo môže byť:
Séligney
Séligney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ivan Korčok
Ivan Korčok (* 4. apríla 1964, Banská Bystrica ) je slovenský diplomat a politik. Od roku 2020 do 13. septembra 2022 bol ministrom zahraničných vecí Slovenskej republiky. Predtým pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Spojených štátoch a štátny tajomník ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky.
V marci 2020 bol ako nominant strany Sloboda a Solidarita navrhnutý na ministra zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky, pričom do tejto funkcie bol vymenovaný 8. apríla 2020 prezidentkou Slovenskej republiky Zuzanou Čaputovou. 25. marca 2021 podal demisiu a jeho funkciou bol poverený minister obrany Jaroslav Naď. . Vo vláde Eduarda Hegera sa opäť stal ministrom zahraničných vecí.
13. septembra 2022 bola prijatá jeho demisia prezidentkou Čaputovou, a v ten istý deň z ministerstva a z vlády odišiel. Nahradil ho Rastislav Káčer. Špekuluje sa o jeho kandidatúre na post prezidenta republiky.
Životopis
Po absolvovaní ZDŠ Banská Bystrica a Gymnázia Bilíkova, Bratislava v rokoch 1983 – 1987 študoval na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzite v Bratislave a v rokoch 1991 – 1995 postgraduálne štúdium na Inštitúte medzinárodných vzťahov Univerzity Komenského v Bratislave.
Pôsobenie v diplomatickom zbore
V rokoch 2002 až 2005 bol štátnym tajomníkom Ministerstva zahraničných vecí, zároveň 20022003 členom Európskeho konventu a v roku 2003 vedúcim delegácie pre prístupové rokovania do NATO. Ministrom zahraničných vecí bol vtedy Eduard Kukan.
Veľvyslanec Slovenska
Ako veľvyslanec v Nemecku pôsobil v rokoch 2005 až 2009. Jeho predchodcom bol Ján Foltín (19982005) a nástupcom Igor Slobodník (20102015). Následne bol v rokoch 20092015 stálym predstaviteľom Slovenska pri Európskej únii. V rokoch 2015 až 2017 bol splnomocnenec vlády SR pre predsedníctvo SR v Rade EÚ, v rokoch 2016 až 2017 bol ako ministre délégué poverený zastupovať Slovensko pri vykonávaní predsedníctva v Rade Európskej únie. Od roku 2015 do augusta 2018 bol zároveň opäť štátnym tajomníkom na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí. Ministrom bol Miroslav Lajčák, Korčok sa však do straníckej politiky SMERu nezapájal.
Za veľvyslanca v Spojených štátoch bol vymenovaný prezidentom Andrejom Kiskom 28. augusta 2018. 17. septembra Korčoka prijal americký prezident Donald Trump. Korčok sa stal siedmym veľvyslancom v Spojených štátoch, jeho predchodcom bol od roku 2012 Peter Kmec.
V októbri 2020 ako minister zahraničných vecí oznámil, že novým veľvyslancom sa stane Radovan Javorčík, doterajší veľvyslanec Slovenska pri NATO.
Minister zahraničných vecí
Po parlamentných voľbách vo februári 2020 bol stranou SaS navrhnutý do funkcie ministra zahraničných vecí. Korčok sa nezúčastnil vymenovania vlády, po návrate z USA musel absolvovať 14 dní v povinnej karanténe kvôli pandémii ochorenia COVID-19.
Počas druhej koaličnej krízy volebného obdobia 2020 – 2024 sa postavil za stranu SaS, ktorá ho nominovala, a spolu s Máriou Kolíkovou, Richardom Sulíkom a Branislavom Gröhlingom podal demisiu, ktorú prezidentka Zuzana Čaputová prijala a na post ministra zahraničných vecí vymenovala Rastislava Káčera. Keďže Korčok nemal neuplatnený mandát v Národnej rade, nestal sa poslancom. Súčasne sám zvažuje vstup do politiky, a taktiež vstup do samotnej strany SaS.
FCI Levadia Tallinn
FCI Levadia Tallinn je estónsky profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v hlavnom meste Tallinn. Tím hrá v najvyššej estónskej klubovej súťaži Meistriliiga. Klub bol založený v roku 1998 v meste Maardu a v roku 2004 bol klub presťahovaný do hlavného mesta. Svoje domáce zápasy hráva na štadióne A. Le Coq Arena s kapacitou 14 336 miest.
História klubu
Klub bol založený v roku 1998 a hneď v prvej sezóne klubu sa tím kvalifikoval do najvyššej estónskej súťaže. V roku 2004 sa Levadia presťahovala do Tallinnu. V roku 2017 sa Levadia zlúčila s tímom FC Infonet Tallinn, víťazom ligy v roku 2016, a vznikol tak súčasný názov klubu Tallinna Football Club Infonet Levadia.
Levadia sa desaťkrát stala majstrom Estónska, pričom prvý titul vyhrali hneď v prvej sezóne v najvyššej súťaži v roku 1999. Desaťkrát vyhrali aj estónsky pohár. V európskych súťažiach sa ešte klub nekvalifikoval do skupinovej fázy.
Káder mužstva
Súčasná zostava:
Vitoria-Gasteiz
Vitoria-Gasteiz (do apríla 1983 Vitoria (čo je historický španielsky názov mesta); historický baskický názov mesta: Gasteiz) je hlavné mesto provincie Álava a autonómneho spoločenstva Baskicka. Nachádza sa na severe Španielska a po Bilbau je druhým najväčším baskickým mestom.
Dejiny
Mesto založil v roku 1181 navarrský kráľ Sancho VI. Jeho názov bol Nueva Victoria a plnilo úlohu defenzívneho opevnenia. V roku 1200 dobyli mesto vojaci kastílskeho kráľa Alfonza VIII. a pripojili ku Kastílskemu kráľovstvu. Sídlo prosperovalo a v roku 1431 mu kráľ Ján II. udelil štatút mesta.
V roku 1813 sa odohrala bitka pri Vitorii, ktorá bola rozhodujúcou bitkou Španielskej vojny za nezávislosť. Výsledkom bitky bolo ukončenie francúzskej nadvlády. V meste sa nachádza monument Monumento a la Independencia, ktorý túto udalosť pripomína. V roku 1980 mesto baskickým parlamentom vyhlásené za hlavné mesto Baskicka. V roku 1983 dostalo dnešný názov.
Sellières (obec)
Sellières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Senaud
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sokol (slovenský časopis, 1860 – 1861)
Sokol : Časopis pre krásno umenie a literatúru bol slovenský časopis, ktorý vychádzal v Banskej Štiavnici v 19. storočí.
Vychádzal trikrát mesačne v rokoch 1860 a 1861. Jeho redaktor a vydavateľ bol Pavol Dobšinský, tlačil sa u Fraňa Lorbera v Banskej Štiavnici.
Periodicita
Prvé číslo vyšlo 5. mája 1860, posledné 15. októbra 1861
Sokol (slovenský časopis, 1862 – 1869)
Sokol : Obrázkový časopis pre zábavu, krásno, umenie, vedy a literatúru neskôr Obrázkový časopis pre zábavu a poučenie bol slovenský časopis, vychádzajúci v 19. storočí.
Časopis vychádzal v rokoch 18621869 raz mesačne v Budíne, od ročníka II. dvakrát mesačne a od roku 1863 v Skalici.
Electronicore
Electronicore (iné názvy: synthcore alebo electronic hardcore) označuje fúziu žánrov post-hardcore a metalcore s elektronickou hudbou,  a to predovšetkým electronicou. Významní interpreti tohto žánru pochádzajú predovšetkým z Anglicka, USA,  Kanady, Francúzska a Hong Kongu.
Charakteristika
Electronicore je charakterizovaný použitím typických post-hardcorových hudobných nástrojov, metalcorom ovplyvnených breakdownov, častým používaním sekvencerov, syntetizátorov auto-tune spevom a screamingom. Žáner často obsahuje skladby s dynamickými zmenami od jemných electronica balád po intenzívne metalcorové pasáže. Okrem žánru electronica môže táto fúzia žánrov začleňovať viacero ďalších elektronických hudobných žánrov ako techno, trance, dubstep, electro a dance.
Breathe Carolina
Breathe Carolina je americká elektronickorocková skupina z Denveru v štáte Colorado, zložená z dvojice David Schmitt a Kyle Even. Skupina dodnes vydala tri štúdiové albumy, jedno EP a päť hudobných videí. Vo svojom prvom albume It’s Classy, Not Classic skupina spojila prvky post-hardcoru, electronica a crunkcoru. Druhý album Hello Fascination je zmesou elektronického rocku s prvkami electropopu a electronic hardcoru.
Carl Mirbt
Carl Theodor Mirbt (* 21. júl 1860, Gnadenfrei (dnes poľské mesto Piława Górna), Pruské kráľovstvo† 27. september 1929, Göttingen, Nemecko) bol nemecký protestantský teológ, historik a misiológ.
Životopis
Carl Mirbt navštevoval gymnázium v meste Strehlen (dnešné poľské mesto Strzelin). Následne, v rokoch 1880 až 1885, študoval protestantskú teológiu na univerzitách v Halle an der Saale, Erlangene a Göttingene. V Göttingene bol členom študentského spolku Akademische Theologische Verbindung Thuringia.
Licenciát z teológie získal v roku 1888 na univerzite v Göttingene, školiteľom mu bol profesor Hermann Reuter (18171889). Témou jeho dizertačnej práce bolo „Die Stellung Augustin's in der Publicistik des Gregorianischen Kirchenstreits“ [Miesto Augustína v spisoch z obdobia sporu o investitúru]. Následne sa habilitoval na teologickej fakulte göttingenskej univerzity a začal pôsobiť ako súkromný docent cirkevných dejín a misiológie.
V rámci svojho vedeckého výskumu v oblasti cirkevných dejín uplatňoval (historicko-kritické) metodické princípy profánnej historickej vedy.
Od roku 1912 až do svojej emeritácie v roku 1928 bol Carl Mirbt riadnym profesorom cirkevných dejín a misiológie na univerzite v Göttingene. V roku 1914 sa stal čestným členom študentského spolku Göttinger Wingolf. V akademickom roku 1920/1921 bol rektorom univerzity.
V roku 1918 sa Mirbt podieľal na založení Nemeckej misiologickej spoločnosti (Deutsche Gesellschaft für Missionswissenschaft) a súčasne sa stal aj jej prvým predsedom.
V roku 1921 sa stal riadnym členom Göttingenskej akadémie vied.
V rokoch 1927 až 1929 bol predsedom Spoločnosti pre dolnosaské cirkevné dejiny (Gesellschaft für niedersächsische Kirchengeschichte).
Ivan Fíla
Ivan Fíla (* 24. december 1956, Praha, Česko) je český filmový režisér, producent a scenárista.
Životopis
Narodil sa v Prahe, v roku 1977 sa presťahoval do Nemecka, kde na Filmovej fakulte v Kolíne nad Rýnom vyštudoval réžiu a scenáristiku. Po skončení štúdia začal nakrúcať dokumentárne a krátke filmy.
V roku 1996 debutoval hraným filmom Lea, ktorý mal premiéru na Benátskom filmovom festivale. Film vyhral OCIC – Award. Okrem ďalších medzinárodných filmových cien získal aj dvoch Českých levov. Film Lea bol nominovaný na Zlatý glóbus ako najlepší cudzojazyčný film aj na Európsku filmovú cenu. Dielo Lea mu otvorilo dvere do Hollywoodu, kde na objednávku Stevena Spielberga napísal filmový scenár The Betty Schimmel Story.
Jeho film Kráľ zlodejov mal v roku 2004 na Moskovskom medzinárodnom festivale premiéru a vyhral „Prix d’or“ za najlepší európsky filmový scenár, tak ako aj štyroch Českých levov. Film Kráľ zlodejov bol slovenskou nomináciou na Oscara v kategórii zahraničný film. Popri hraných filmoch nakrútil Fila aj dokumentárne filmy ako „Václav Havel – Jedna česká rozprávka“, „Hitler – Vydierač“, alebo „Joschka Fischer“. Tohto času pracuje na svojom anglickom kinoprojekte, romantickej komédii – Bella Luna. Hlavnú úlohu si pravdepodobne zahrá americká herečka Sharon Stone.
Henry George
Henry George (* 2. september 1839, Philadelphia† 29. október 1897, New York) bol americký politický ekonóm a novinár. Jeho písanie bolo obľúbené v 19. storočí v Amerike. Inšpiroval ekonomickú filozofiu známu ako „georgizmus“, presvedčenie, že ľudia by mali vlastniť hodnotu, ktorú sami produkuje, ale ekonomická hodnota pôdy (vrátane prírodných zdrojov) by mala patriť rovnako všetkým členom spoločnosti. George tvrdil, že jediná daň z hodnoty pôdy by vytvorila produktívnejšiu a spravodlivejšiu spoločnosť.
Jeho najznámejšia práca Pokrok a chudoba (Progress and Poverty, 1879) sa predala vo svete milióny kópií. Kniha skúma paradox rastúcej nerovnosti a chudoby v prostredí ekonomického a technologického pokroku.
George bol mnoho rokov novinárom a popularita jeho písania a prejavov ho viedla k účasti vo voľbách na post starostu mesta New York v roku 1886. George utrpel fatálnu mŕtvicu počas svojej druhej kampane na post starostu v roku 1897. Na jeho pohrebe sa zúčastnilo odhadovaných 100 000 ľudí.
Georgeove myšlienky a odkaz sa dodnes diskutujú a študujú. Jeho dielo ovplyvnilo postavy ako Winston Churchill, Sunjatsen a Martin Luther King Jr.
Septmoncel
Septmoncel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká cena Las Vegas 2023
Veľká cena Las Vegas 2023 (angl. Formula 1 Heineken Silver Las Vegas Grand Prix 2023) sa uskutoční 18. novembra 2023 na mestskom okruhu Las Vegas Street Circuit, ktorý vedie okolo kasín na hlavnej ulici Las Vegas Strip. Bude to prvá Veľká cena Las Vegas od roku 1982. Vzhľadom na časový posun sa preteky – na rozdiel od ostatných Veľkých cien – neuskutočnia v nedeľu, ale v sobotu večer miestneho času, aby aj európski diváci mohli sledovať preteky v televízii. Budú to predposledné preteky sezóny 2023 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Eugen Gindl
Eugen Gindl (* 2. február 1944, Bratislava – † 14. november 2021, Bratislava) bol slovenský novinár, scenárista a aktivista.
Životopis
Narodil sa 4. februára 1944 v Bratislave do lekárskej rodiny. Krátko po jeho narodení sa presťahovali do Liptovského Mikuláša, kde strávil detstvo aj mladosť. Absolvoval štúdium publicistiky na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, ktoré ukončil v roku 1968. Potom študoval publicistiku a politológiu na univerzite v Západnom Berlíne.
Do roku 1983 pôsobil ako reportér týždenníka Život a v rokoch 19831989 ako publicista a scenárista v slobodnom povolaní.
V roku 1979 napísal scenár úspešného televízneho filmu z horolezeckého prostredia Vynes na horu svoj hrob (réžia Jozef Zachar).