cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sudetonemecký zbor dobrovoľníkov
Sudetonemecké povstanie
Dňa 18. septembra Hitler ďalekopisom vrchnému veleniu armády jasne určil účel SdFK: ochrana sudetských Nemcov a vyvolávanie nepokojov v československom pohraničí. Ten deň vydal aj K. Henlein ako vodca SdFK rozkaz č. 1, v ktorom oznámil vznik zboru a určil záväzné podmienky pre vstup.
Začatie činnosti
thumb|left|Noviny informujúce o útokoch sudetonemeckých teroristov na žandárske stanice Tieto útoky sa pre Československú armádu, SOŠ a finančné stráže stali nepríjemnými. Po mobilizácii sa čs. armáda navyše stiahla od hraníc na strategickú obrannú líniu, čo v dôsledku viedlo k tomu, že česko-slovenská vláda stratila v niektorých obciach svoju moc. Svoju úlohu zohrala aj obava čs. úradov z toho, že by tvrdšie postup proti útočníkom mohol byť zneužitý ako zámienka pre nemecký útok; zajatí ozbrojení príslušníci SdFK boli obratom prepúšťaní, platil zákaz používania zbraní proti útočníkom, obsadené objekty čs. moci nemali byť dobývané späť atď.
Mníchovská dohoda
Mníchovská dohoda, podpísaná z 29. na 30. septembra, vstúpila 1. októbra do platnosti a Wehrmacht začal obsadzovať územie Sudet, ktoré bolo ČSR nútené odstúpiť Nemecku. SdFK bolo vrchným velením podriadené jednotkám Wehrmachtu s tým, že na území Sudet budú príslušníci SdFK vykonávať funkciu policajtov. Po obsadení Sudet nemeckou armádou sa ďalšia existencia SdFK ale stala bezpredmetnou a nebola jej zverená žiadna činnosť po tom, čo starosť o bezpečnostnú situáciu prevzala nemecká polícia. 2. októbra síce prebehlo rokovanie medzi náčelníkom štábu SdFK Pfrognerom a generálom polície Kurtom Daluegem o ďalšom využití SdFK, ale to skončilo bez výsledku. Ďalším problémom sa stalo nezákonné konanie príslušníkov SdFK: rabovania, konfiškácie majetku či zatýkanie. Prietrž tomuto jednaniu musel urobiť Henlein vo zvláštnom rozkaze. Hoci územie Sudet bolo Česko-Slovenskom odstúpené, útoky oddielov SdFK na mnohých miestach pokračovali ďalej.
Začiatkom októbra začalo viaznuť zásobovanie SdFK zo strany Wehrmachtu a SS. Príslušníci SdFK preto začali byť postupne odosielaní domov. Rozkazom K. Henleina z 9. októbra 1938 bol SdFK oficiálne rozpustený.
Po rozpustení
Bolo stanovené, že tí členovia SdFK, ktorí počas bojov medzi 20. a 30. septembrom utrpeli zranenia, budú odškodnení. Dlhy vyplývajúce z činnosti SdFK (t. j. dodávkami zo strany predajcov) mali byť kompenzované nemeckou armádou, čo sa nikdy nestalo.
Všetci bývalí príslušníci SdFK dostali pamätnú medailu k 1. októbru 1938.
thumb|left|Konrád Henlein, veliteľ Sudetonemeckého Freikorpsu Kapitáni SdFK boli neskôr začlenení do vojenských či civilných štruktúr Ríše: K. Henlein dosiahol hodnosť generála SS a až do konca vojny pôsobil ako Gauleiter Sudet. K. H. Frank dosiahol hodnosť generála SS. Po okupácii zvyšku Čiech a Moravy 15. marca 1939 sa stal štátnym tajomníkom ríšskeho protektora pre Čechy a Moravu a neskôr ríšskym ministrom pre Čechy a Moravu v Hitlerovom kabinete.
Po druhej svetovej vojne
Odsun sudetských Nemcov z Česko-Slovenska po druhej svetovej vojne je stále vnímaný ako priamy dôsledok teroristických aktivít SdFK. Podľa obežníka MV ČSR k ústavnému dekrétu prezidenta republiky zo dňa 2. augusta 1945 o úprave československého štátneho občianstva osôb nemeckej a maďarskej národnosti boli medzi osoby, ktoré československé občianstvo strácajú automaticky, zahrnutí aj príslušníci SdFK.
Právnym podkladom pre stíhanie príslušníkov SdFK v povojnovom Česko-Slovensku bol dekrét prezidenta republiky č. 16/1945 Zb. (Tzv. Veľký retribučný dekrét) o potrestaní zločincov, zradcov a ich pomáhačov, ďalej dekrét č. 17/1945 Zb. (O Národnom súde) a dekrét č. 138/1945 Zb. (Tzv. Malý retribučný dekrét) o potrestaní niektorých previnení proti národnej cti. Ako trestná činnosť bola vnímaná už samotná príslušnosť k SdFK. Súdy totiž nepovažovali vstup do SdFK za dobový omyl (čím sa obvinení hájili), ale za ich postoj. Príslušnosť k SdFK bola v mnohých prípadoch len začiatkom aktívnej činnosti, ktorá pokračovala príslušnosťou k ďalším organizáciám vyhláseným za zločinecké (SS, SA, atď.).
Niektorí príslušníci SdFK boli za svoju činnosť mimoriadnymi súdmi po vojne odsúdení k strate občianskych práv a prepadnutie majetku a vo zvlášť závažných prípadoch i k trestu smrti (napr. KH Frank), príslušnosť k SdFK však dôvodom pre vynesenie absolútneho trestu nebola. Súdy skúmali predložené dôkazy a svedecké výpovede a v niektorých prípadoch vyniesli oslobodzujúce rozsudky (ak neboli dôkazy dostatočne preukazné, súdy sa riadili podľa zásady in dubio mitius, v pochybnostiach miernejšie) alebo mierne tresty odňatia slobody v prípadoch, že konali s úmyslom prospieť českému či slovenskému národu, či sa preukázala zmena postojov obvinených (v neskorších rokoch aktívne pomáhali Židom, zajatcom, nútene nasadeným). Naopak pri preukázanom podiele na zločinoch proti štátu, osobám či majetku boli ukladané vysoké tresty v podobe ťažkého žalára, straty občianskej cti a straty majetku (o občianstvo a o všetok majetok boli pripravení prakticky všetci Nemci). Mimoriadne súdy nespĺňali obvyklé štandardy, napr. Trest smrti bol vykonávaný počas 3 hodín po vynesení rozsudku, žiadosť o milosť nemala odkladný účinok, postupovalo sa "čo možno urýchlene", vyšetrovanie sa nekonalo. Vyhľadávanie bolo obmedzené na "skutočnosti zásadnej dôležitosti", vykonával ich národný prokurátor.
Z výkonu trestu boli odsúdení prepustení po jeho odpykaní a ďalej potom pri prezidentskej amnestii v roku 1953. Zvyšok odsúdených (vrátane odsúdených na viac ako 20 rokov alebo na doživotný trest) bol prepústený v roku 1955. Všetci odsúdení boli po svojom prepustení odovzdaní na odsun a vysídlení do SRN.
Hodnotenie činnosti
SdFK bola organizácia zostavená narýchlo s cieľom destabilizovať situáciu v česko-slovenskom pohraničí a vytvoriť vhodné podmienky pre jeho obsadenie nemeckými ozbrojenými zložkami. Po počiatočných úspechoch SdFK a územných ziskoch nariadil Hitler utlmenie činnosti a obmedzenie sa na vyvolávanie chaosu. Hoci príslušníci SdFK boli zle vyzbrojení a nedisciplinovaní, ich oddiely mali predovšetkým politickú hodnotu, pretože budili zdanie, že ide o národno-oslobodzovací boj.
Skľučujúci koniec Freikorpsu v porovnaní s patetickými výzvami k sebaobrane na začiatku ukázal naplno degradáciu sudetonemeckého dobrovoľníckeho zboru. Presvedčenie príslušníkov SdFK o boji za sebaurčenie sa ukázalo ako mylné, boli púhymi nástrojmi, Konrád Henlein iba vykonával Hitlerove rozkazy, ktorými Hitler sledoval zničenie Česko-Slovenska, a nie oslobodenie sudetských Nemcov. Rad bývalých príslušníkov SdFK bola po rozpustení organizácie sklamaná, pretože nedošlo k naplneniu sľubov o miestach u polície či obdržaní penzie. Dátum začiatku teroristickej kampane vedenej Freikorpsom (17. septembra 1938) bol neskoršou česko-slovenskou exilovou vládou v Londýne určený ako dátum, kedy Česko-Slovensko vstúpilo do vojnového stavu s Nemeckom. Tohto dňa Nemecko porušilo medzinárodné dohovory tým, že povolilo na svojom území organizovanie a vyzbrojovania SdFK a podporilo ich v ich útokoch proti česko-slovenskému územiu.
Velenie a štruktúra
Od samého začiatku bol velením SdFK poverený Konrád Henlein, jeho zástupcom bol ustanovený Karl Hermann Frank. Ako Henleinov vojenský poradca bol určený podplukovník Köchling. Sídlo velenia bolo v Bayreuthe, na zámku Donndorf. Ku štábu SdFK boli pridelení styční dôstojníci. Okrem pplk. Fredericka Köchlinga, ktorý zastupoval vrchné velenie armády sa tu nachádzali zástupcovia SA, SS a NSDAP. Henlein mal aj priamy kontakt so šéfom Abwehru W. Canarisom, ktorý bol ako účastník protihitlerovského odboja na príkaz Hitlera 9. apríla 1945 popravený.
Pre vybudovanie SdFK vydal Hitler priame smernice:
Ďalšie požiadavky pre vstup:
Počet členov
V deklarovanom počte príslušníkov sa rôzne zdroje líšia. 18. septembra mal SdFK 10 – 15 tis. členov a ďalší sa hlásili. 19. septembra Henlein stanovil ako hornú hranicu počtu členov SdFK 40 tisíc. K 22. septembru počet príslušníkov predstavoval 26 tisíc a po 23. septembri po vyhlásení mobilizácie v ČSR sa vďaka zvýšenému prílevu utečencov počet členov opäť zväčšil. K 1. októbru predstavoval počet členov 34 500 (iný zdroj uvádza 40 884).
Štruktúra SdFK
K 18. septembra 1938 sa SdFK členil na štyri skupiny. Každá z týchto skupín mala určený jeden úsek čs. pohraničia:
Pri reorganizácii 20. septembra došlo k ďalšiemu rozdeleniu právomocí a úsekov pôsobnosti a počet skupín bol určený na šesť:
Ďalšie súčasti SdFK
Okrem pozemných jednotiek bolo súčasťou SdFK aj letectvo. Jednotka sudetonemeckého letectva sídlila v Alt Lönnewitzu a skladala sa z dvoch pilotov a 42 mužov pozemného personálu, pričom vo výcviku bolo ďalších 28 pilotov.
SdFK malo svoju vlastnú spravodajskú službu. Riadil ju Richard Lammel. Táto služba sídlila v Selbe a jej úlohou bolo koordinovať činnosť SdFK a vykonávať vyhodnocovanie jej akcií. Ďalej sa potom zaoberala spravodajským vyťažovaním utečencov a zhromažďovaním informácií potrebných pre vojenský útok proti Česko-Slovensku. Pre plnenie týchto úloh spolupracovala Sudetonemecká ZS so spravodajskými službami Ríše.
Výzbroj a výstroj
SdFK bolo financované z rozpočtu Wehrmachtu. Časť prostriedkov ale pochádzala aj od SS, NSDAP a sudetonemeckých organizácií.
Vyzbrojení boli predovšetkým zbraňami rakúskeho pôvodu. Išlo o pušky Mannlincher 1895, vz. 98 a samopalmi Bergmann. Z nemeckej výzbroje to boli guľomety Schwarzlose a granáty. Okrem toho sa používali aj ukoristné zbrane čs. výroby: pušky vz. 24 a ľahké guľomety vz. 26.
Straty
Ako vlastné straty udával SdFK k 24. septembra 1938 32 padlých, 61 zranených a 3 nezvestných Celkové straty SdFK predstavovali 52 padlých, 65 zranených a 19 nezvestných.
Akcie SdFK
thumb|[[Budějovická brána v Českom Krumlove so stopami po ostreľovaní tankmi česko-slovenskej armády]] Oddiely SdFK podnikli 164 – 200 akcií teroristického charakteru, pri ktorých bolo viac ako 110 príslušníkov čs. štátnej moci, civilistov a sudetských Nemcov, ktorí zostali čs. republike lojálni, zabitých, 50 zranili a 2029 česko-slovenských občanov zavliekli do Ríše (rokovalo sa o príslušníkov SOŠ, armády a civilistov z radov ich rodinných príslušníkov či sudetonemeckých odporcov nacizmu, väčšina z nich sa domov vrátila v rámci repatriácie do konca roka 1938). Zničili a vyplienili rad čs. štátnych úradov (colnice, úradovne finančnej stráže, staničné budovy, budovy pošty), ale aj obchody patriace Čechom či Židom. Pri obsadení Varnsdorfu z budovy Česko-slovenskej národnej banky ulúpili 18 miliónov korún.
K prvému stretnutiu SdFK s ozbrojenou čs. mocou došlo v poludňajších hodinách pri hraničnom priechode vo Varnsdorfe, kedy bola streľbou napadnutá dvojčlenná česko-slovenská hliadka, keď bola na možnosť útoku upozornená nemeckým antifašistom. Príslušníci hliadky paľbu (napriek zákazu úradných miest) opätovali. Útočníci tým boli zaskočení a rýchlo sa stiahli.
Ďalšie stretnutia
thumb|Pomník obrancom hraníc v [[Horní Světlá (Mařenice)|Horní Světlé]]
Martin Petrina
Martin Petrina (* 9. august 1980) je slovenský hokejista, hrajúci na poste obrancu. Meria 178 cm a váži 85 kg (2006).
Klubový hokej
Už niekoľko sezón pôsobí v klube slovenskej extraligy HK Dynamax Nitra. Oblieka dres s číslom 23.
Štatistiky
(štatistické údaje sú z 9. októbra 2006)
Worcester
Worcester (čítaj ) je mesto v anglickom grófstve Worcestershire. Je hlavným mestom tohto grófstva, má asi 93 400 obyvateľov a nachádza sa asi 48 km juhozápadne od Birminghamu a asi 47 km severne od Gloucesteru. Mestom preteká rieka Severn.
Dejiny
Oblasť Worcesteru bola osídlená už v dobe neolitu. Okolo roku 400 pred Kr. bola na východnom brehu rieky postavená osada s obranným násypom. Pozícia umožňujúca brániť brod cez rieku bola zvolená Rimanmi pre vybudovanie opevnenia na ceste medzi Gloucesterom a Wroxeterom. Potom čo sa hranice ríše posunuli na západ, vzniklo tu priemyselné mesto s vlastnou pekárňou a kováčstvom.
Worcester v dobe vlády Rimanov bol živým obchodným a priemyselným centrom po asi 300 rokov ale v čase, keď sa roku 407 Rimania stiahli z Británie, jeho význam poklesol. Ďalšia zmienka o ňom pochádza zo 7. storočia kedy je spomínaný v anglosaských dokumentoch. Fakt, že bol Worcester v tom čase vybraný, miesto ďaleko väčšieho Gloucesteru aj kráľovského centra vo Winchcombe, ako centrum novej diecézy naznačuje, že tu existovala dobre situovaná a vplyvná kresťanská komunita.
V roku 1041 bolo mesto takmer zničené po vzbure proti trestným daniam kráľa Hardiknuta. V rokoch vojny kráľa Štefana proti cisárovnej Matilde, dcére kráľa Henricha I., v rokoch 1139, 1150 a 1151 bolo mesto opakovane napadnuté. V stredoveku, potom čo sa začala rozvíjať výroba plátna, vzrástol počet obyvateľov Worcesteru asi na 10 000. Mestská správa získala v tej dobe autonómiu.
V 18. storočí obchodný význam Worcesteru strácal, v porovnaní s ostatnými modernými mestami West Midlands, na význame. Otvorenie kanála medzi Worcesterom a Birminghamom v roku 1815 zlepšilo možnosť transportu výrobkov z mesta do väčších priemyselných centier. Roku 1860 bola vo Worcesteri založená spoločnosť British Medical Association.
V 50. a 60. rokoch 20. storočia boli veľké oblasti stredovekého centra Worcesteru zbúrané a nahradené modernou výstavbou. Aj keď existujú oblasti vo Worcesteri, ktoré si zachovali pôvodný starobylý ráz, je to len malý zvyšok toho čo existovalo pôvodne. Súčasné hranice mesta boli ustanovené pri správnej reforme roku 1974.
Ekonomika a priemysel
Tradícia zlievarenstva je v súčasnosti reprezentovaná spoločnosťou Morganite Crucible. Worcester je aj miestom vydávania jedného z najdlhšie vychádzajúceho denníka na svete - Berrow’s Worcester Journal. Podobne ako v iných mestách má aj Worcester ulicu, kde sú sústredené obchody s luxusným tovarom svetových značiek. Na High Street majú svoje zastúpenie okrem iného spoločnosti Marks & Spencer, Debenhams, Boots Group, WH Smith, Superdrug, River Island, Woolworths a Next.
Doprava
Worcester sa nachádza takmer na trase diaľnice M5 a je tak ľahko dosiahnuteľný z iných častí krajiny. Cesta do Londýna, ktorý je odtiaľto asi 200 km, trvá si 1,5 hodiny.
V meste existujú dve dôležité železničnej stanice - Worcester Foregate Street a Worcester Shrub Hill. Z oboch odchádzajú časté spoje do Birminghamu a okolitých miest. Vzhľadom na to, že je mesto asi 3 km od hlavnej národnej železničnej siete, nezastavujú tu vlaky vnútroštátnych spojov Cross-Country a Worcestershire je tak jediným grófstvom, kde vlaky týchto liniek bežne nezastavujú.
Mestskú hromadnú dopravu v meste zabezpečuje hlavne dopravcu First Group. Hlavnou autobusovou stanicou je CrownGate Bus Station.
Kultúra
Raz za tri roky je Worcester miestom organizovania prehliadky Three Choirs Festival, ktorá vznikla v 18. storočí a je považovaná za jeden z najstarších hudobných festivalov v Európe (ďalšími mestami sú Gloucester a Hereford). Ďalšou kultúrnou udalosťou je nedávno založený (2003) Worcester Festival. Je usporiadaný na konci augusta a zahŕňa koncerty, divadelné predstavenia a umelecké dielne.
Divadelná scéna je vo Worcesteri zastúpená napríklad Kráľovským divadlom na Angel Street a Swan Theatre. Countess of Huntingdon’s Hall je historický kostol, ktorý je v súčasnosti využívaný pre muzikálové predstavenia.
Vzdelanie
Mesto je sídlom worcesterskej univerzity, ktorá dostala štatút univerzity roka 2005. V predchádzajúcich rokoch bola známa ako University College Worcester a predtým ako Worcester College of Higher Education.
Stredoškolské vzdelanie poskytujú štátne Worcester Sixth Form College a Worcester College of Technology a súkromné ​​Royal Grammar School Worcester, založená roku 1291 a King’s School, pôsobiaca od roku 1541.
Turistické atrakcie
Vo Worcesteri sa nachádzajú tri hlavné parky - Cripplegate Park, Gheluvelt Park a Fort Royal Park, na ktorého území sa odohrala jedna z bitiek občianskej vojny.
thumb|750px|center|Pohľad na Worcester z katedrály
Kultúrna krajina kávových plantáží v Kolumbii
Kultúrna krajina kávových plantáží  je oblasť v Kolumbii.
Ide o jedinečný príklad kultúrnej krajiny, s prírodnými, ekonomickými a kultúrnymi aspektmi, v ktorej je zrejmá ľudská adaptácia na náročné geografické podmienky a kde človek začal pretvárať horskú krajinu a pestovať tu rastliny kávovníkov.
Lokalita sa nachádza v západnom podhorí kolumbijských Ánd a zasahuje do departmentov Caldas, Quindío, Risaralda a Valle del Cauca. Tunajšie sídelné celky, ktoré sa väčšinou nachádzajú na plochých vrcholkoch kopcov nad kávovníkovými poľami, si zachovali architektonický charakter typický pre región Antioquia, ktorý bol poznačený španielskym vplyvom v koloniálnom období. Začiatky tunajšieho pestovanie kávovníkov siahajú do druhej polovice 19. storočia.
V roku 2011 bola oblasť zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Morchies
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jönköping
Jönköping je mesto v južnom Švédsku, hlavné mesto rovnomennej provincie na južnom konci jazera Vättern. Podľa informácií z roku 2005 tu žije 84 423 obyvateľov. Mesto je známe ako centrum vzdelania kvôli tunajšej univerzite. Pôsobí tu hokejový klub HV 71, narodila sa tu Agnetha Åse Fältskogová, členka skupiny ABBA.
Morchies
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jönköping
Konali sa tu Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2002, kde Slovensko získalo zlatú medailu.
Nová Včelnice
Nová Včelnice je mesto v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 347 obyvateľov, z toho 1 140 mužov a 1 207 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,9 roka (muži 41,6 roka, ženy 44,2 roka).
Číměř
Číměř môže byť:
Filozofia ľudského subjektu
Filozofia ľudského subjektu je súbor filozofických úvah týkajúcich sa subjektu človeka.
Podľa Letza je filozofia ľudského subjektu filozofia tzv. intencionálnej relacionality, t. j. filozofia intencionálnych vzťahov ľudského subjektu k sebe a k svojmu existenciálnemu okoliu. Sem patria predovšetkým tieto disciplíny: filozofická teória intencionálnej relacionality, teória skúsenosti (experienciológia) a teória poznania (gnozeológia, hermeneutika) a logika.
Pulp Fiction: Historky z podsvetia
Obsah
Pulp Fiction: Historky z podsvetia pozostáva zo štyroch dejových línií: Vincent a Jules, Mia, Butch a Honey Bunny a Pumpkin.
Vincent a Jules
Nájomní zabijaci Jules Winfield (Samuel L. Jackson) a Vincent Vega (John Travolta) mieria do bytu v Los Angeles, aby tam zlikvidovali bandu amatérov vedenú Brettom a získali ukradnutý kufrík patriaci ich šéfovi, Marcellusovi Wallaceovi. Po dlhom a bizarnom rozhovore Jules a Vincent zastrelia Bretta a jeho dvoch komplicov a odchádzajú z miesta činu aj s Marvinom, Julesovým informátorom. Nešťastnou náhodou však v aute Vincent strelí Marvina do hlavy a dvojica je nútená nájsť miesto, kde by sa zbavila mŕtvoly a vyčistila auto. Nakrátko nájdu úkryt u Jimmieho Dimmicka (Quentin Tarantino), nepríliš výrazného chlapíka z predmestia, a tajomný, elegantný a rázny Winston Wolfe (Harvey Keitel) im pomôže problém vyriešiť.
Počas celej epizódy divák nemá možnosť priamo nazrieť do svetielkujúceho Marcellusovho kufríka, čo viedlo k špekuláciám medzi fanúšikmi, že kufrík obsahuje niečo nadprirodzené, možno tiež Marcellusovu dušu; pozri aj tajomný kufrík.
Butch
Starnúci boxer Butch Coolidge (Bruce Willis) prijme väčšiu sumu peňazí od Marcellusa za úmyselnú prehru svojho najbližšieho zápasu. „V piatom ideš na zadok“ – dohodnú sa. Namiesto toho však Butch vsadí peniaze na svoje víťazstvo (kurz je mimoriadne výhodný vďaka „istej“ Butchovej prehre), súpera porazí a ešte ho aj neúmyselne zabije, keďže ten si ani nezaviazal rukavice. Vzápätí uteká z miesta činu s úmyslom čo najrýchlejšie sa vytratiť, aby sa mu Marcellus nemohol pomstiť.
Nasledujúce ráno sa však musí vrátiť do svojho bytu po zlaté hodinky, ktoré preňho majú sentimentálnu hodnotu. V byte zdanlivo nikto nie je, len na pulte v kuchyni leží samopal MAC-10. Patrí Vincentovi, ktorý číta Pulp Fiction na záchode. Keď spláchne a objaví sa vo dverách kúpeľne, Butch už naňho mieri. Možno by sa nejako vedeli dohodnúť, ale vtom vyskočia hrianky z hriankovača a Butch – možno celkom neúmyselne – stlačí spúšť.
Cestou späť náhodne narazí na (do) Marcellusa na prechode pre chodcov. Úmyselne ho zrazí, no vzápätí sa zrazí s ďalším autom v križovatke. Keď sa obaja preberú, začne Marcellus Butcha prenasledovať na ulici, ale napokon obaja skončia v moci sadistických majiteľov záložne Maynarda a Zeda. V mierne surrealistickej scéne má Butch možnosť uniknúť alebo pomôcť Marcellusovi, ktorého znásilňuje homosexuálne založený Zed a evidentne vzrušený Maynard sa na nich pozerá. Butch sa však vyslobodí, úderom omráči Mrzáka (devianta žijúceho v žalári v suteréne záložne). Rozhodne sa Marcellusovi pomôcť a rozchádzajú sa preto vyrovnaní.
Honey Bunney a Pumpkin
Párik drobných zlodejíčkov (Tim Roth a Amanda Plummer) diskutuje o možnosti lúpiť v jedálňach, miesto lúpeží malých bánk, benzíniek a obchodov s alkoholom. Následne vytiahnu zbrane a bez zbytočného strácania času svoj nápad realizujú. Nanešťastie pre nich, medzi raňajkujúcimi sú aj Vincent a Jules.
Tajomný kufrík
Divák má možnosť zahliadnuť niekoľko záležitostí týkajúcich sa tajomného ukradnutého kufríka, ktorého sa zmocnia Jules a Vincent, aby ho vrátili svojmu šéfovi. Najnápadnejším je použitie satanského čísla 666 ako kombinácie na číselnom zámku.
Režisér Tarantino sám tvrdí, že neexistuje vysvetlenie ohľadom obsahu tajomného kufríka. Pôvodne mal obsahovať diamanty, ale to bolo príliš triviálne. Je možné, že Tarantino, dlhoročný filmový nadšenec, bol ovplyvnený filmom Roberta Aldricha Kiss Me Deadly (1955), v ktorom kufrík svetielkuje, pretože obsahuje malú jadrovú nálož.
Ďalšou hypotézou je, že Brett kúpil od Marcellusa jeho dušu a Marcellus ju chcel späť, tak dal Bretta zabiť. Pri epizóde ráno v reštaurácii Jules Pumpkinovi povie, že je v kufríku „šéfova špinavá bielizeň“, čo môže naznačovať, že táto hypotéza sa zakladá na reálnom podklade.
V neposlednom rade, špekuláciami je aj aj možnosť, že v kufríku sa nachádzajú zlatý oblek Elvisa Presleyho z Pravdivej romance, ukradnuté diamanty z Gaunerov, prípadne darček Marcellusa manželke – ukradnutý Oscar.
Bajnok (priezvisko)
Bajnok je priezvisko rozšírené na Slovensku, pričom najčastejšie je v obci Sklené Teplice (okres Žiar nad Hronom) a v Banskej Belej (okres Banská Štiavnica).
V maďarčine tento výraz značí majster, víťaz a vznikol zo slovanského bȏjnīk (bojovník).
Známi nositelia
Pozri v článku Bajnok.
Laguna Beach (Kalifornia)
thumb|Laguna Beach
Laguna Beach je mesto v okrese Orange County v štáte Kalifornia v USA.
K roku 2010 tu žilo 22 723 obyvateľov. S celkovou rozlohou 25,435 km² bola hustota zaľudnenia 890 obyvateľov na km².
Generalplan Ost
Generalplan Ost (GPO) (po nemecky Hlavný plán pre Východ) bol tajný nacistický plán na kolonizáciu východnej Európy. Vykonanie plánu malo nevyhnutne viesť ku genocíde alebo etnickým čistkám, ktoré mali byť vykonané na východoeurópskych územiach zabratých Nemeckom počas druhej svetovej vojny. Plán pripravovaný v rokoch 19391942 bol súčasťou koncepcie Adolfa Hitlera a nacistického hnutia v získaní  a naplnenia nemeckého ideologického sna, čo malo viesť k vytvoreniu Nového poriadku v Európe.
Zrod a vývoj plánu
Plán sa zrodil v plánovacom štábe Ríšskeho komisára pre upevňovanie nemectva (RKF), ktorého predsedom bol Heinrich Himmler. Tento prísne tajný dokument, ktorý poznali len najvyšší predstavitelia nacistického Nemecka, sa v origináli nedochoval, ale po vojne bol (v dvoch verziách) zrekonštruovaný z rôznych navzájom súvisiacich memoránd a dokumentov. Plán predpokladal, že dôjde k vysídleniu ďalej na východ (za Ural), či čiastočnému vyhladeniu asi 50 miliónov obyvateľov východnej Európy – predovšetkým Rusov, Poliakov, Bielorusov, Čechov, Ukrajincov, Židov a príslušníkov pobaltských národov. Existenciu plánu potvrdil SS-Standartenführer Dr. Hans Ehlich, ktorý bol ako vysoký úradník RSHA zodpovedný za spracovánie návrhov plánu.
Konečná verzia tohto plánu bola rozdelená na:, plán, ktorého akcie mali byť uskutočnené počas vojny, a , ktorého akcie mali byť uskutočnené po konečnom víťazstve v časovom horizonte do 30 rokov.
Implementácia plánu
thumb|Zobrazenie pôvodu nemeckých kolonistov presídlených počas akcie na [[Poľské územia anektované nacistickým Nemeckom|anektované územia v Poľsku.]]
Moringhem
Moringhem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Divadlo
Divadlo môže byť:
Úsvit - Národná koalícia
Úsvit - Národná koalícia, od júna 2013 do júna 2014 Úsvit priamej demokracie Tomia Okamuru a od júna 2014 do augusta 2015 Úsvit priamej demokracie   je české politické hnutie, ktoré založil senátor česko-japonského pôvodu Tomio Okamura. Euróskeptické hnutie sa usilujúce o presadenie zmeny ústavy na posilnenie priamej demokracie. Od roku 2015 sa hlavnou témou hnutia stal odpor proti imigrácii. Spolupracuje s iniciatívami ako Blok proti Islámu, Islám v České republice nechceme a i.
Úsvit založil Tomio Okamura, keď bol pre nedostatok petičných podpisov zamietnutý ako kandidát na českého prezidenta vo voľbách v roku 2013. Hnutie vzniklo v máji 2013 a na Ministerstve vnútra bolo zaregistrované dňa 19. júna 2013. Po predčasných voľbách do Poslaneckej snemovne Parlamentu ČR, ktoré sa konali v októbri 2013, je hnutie v Snemovni zastúpené 14 mandátmi.
Na jar 2015 odišiel z hnutia Tomio Okamura, kvôli údajnému puču v strane a spolu s ďalšími dvomi poslancami založil vlastnú stranu Sloboda a priama demokracia. Následne z hnutia vystúpilo postupne 6 poslancov poslaneckej snemovne. Predsedom bol menovaný Miroslav Lidinský a hnutie zmenilo názov na Úsvit - Národná koalícia.
Wine
Wine (čo je rekurzívny akronym pre WINE Is Not an Emulator) je open source projekt pre počítače s unix-like operačným systémom bežiacich na platforme x86 (napr. Linux, FreeBSD, Solaris-x86), ktorý umožňuje spustiť programy napísané pre Microsoft Windows 3.x/9X/ME/NT/2000/XP/Vista/7/8/8.1/10 na X Window System. Je to docielené vrstvou kompatibility, ktorá prekladá volania z Win32 API na Unixové ekvivalenty a implementuje alternatívny kód.
Pomocou Wine je možné spúšťať binárne programy alebo kompilovať programy zo zdrojových kódov za použitia Wine knižníc.
Vývoj
Projekt Wine začal v roku 1993 Bob Amstadt (bol pôvodným vodcom projektu) a Eric Youngdale. V tej dobe bol zameraný na Windows 3.x aplikácie (16-bitové). Časom sa presunulo hlavné zameranie na Win32 aplikácie.
Projekt je časovo náročný a aj keď je väčšina Win32 funkcií zdokumentovaných, niektoré funkcie majú nedokumentované chyby, ktoré musia byť presne zduplikované pre správnu funkciu niektorých programov. Ďalším problémom sú formáty súborov a protokoly, pre ktoré často oficiálna dokumentácia od Microsoftu neexistuje.
Wine možno použiť bez predchádzajúcej inštalácie Microsoft Windows, pretože má vlastné ekvivalenty DLL súborov. Keďže sú však niektoré knižnice ešte neúplné, alebo nie sú na 100 % funkčne zhodné s originálnymi, umožňuje Wine použiť originálne DLL súbory a databázu registra z Microsoft Windows, aby sa tak zlepšila kompatibilita s aplikáciami.
Funkčnosť
Wine dokáže s použitím vstavaných alebo natívnych (čiže originálnych) programových knižníc rozbehnúť napr. Internet Explorer, Windows Media Player, Lotus Notes ale aj Microsoft Office. Pri konfigurácii pomôže skript z internetu. Samozrejme nesmieme zabudnúť aj na hry ako The Sims, StarCraft a ďalšie.
Iné verzie
K dispozícii sú aj komerčné variácie, ktoré ako pridanú hodnotu k open source projektu (čo nevylučuje jeho komerčné využitie) ponúkajú napríklad špeciálnu kompatibilitu s hrami, ktoré využívajú DirectX (program Cedega) alebo sú zamerané na podporu kancelárskych aplikácií (program CrossOver Office).
Čo na to Microsoft
Microsoft k téme Wine nevydával oficiálne vyhlásenia. 16. februára 2005 Ivan Leo Puoti objavil, že program od Microsoftu, ktorý kontroluje legálnosť kópie Windows prehľadáva registre a hľadá konfiguračný kľúč SOFTWARE\Wine\Wine\Config pre Wine. Keď ho nájde, zablokuje sa možnosť aktualizácie všetkých komponetov (programov). Puoti napísal:
Vývoj rekordu v dĺžke pobytu vo vesmíre
Nasledujúce tabuľky zobrazujú vývoj rekordu v dĺžke pobytu vo vesmíre a to počas všetkých pobytov kozmonauta vo vesmíre ako aj v rámci jednorazového pobytu.
Najdlhší pobyt
Nasledujúca tabuľka zobrazuje vývoj svetového rekordu v počtu dní a hodín strávených v kozmickom priestore. Sčítajú sa dni za všetky lety kozmonauta v jeho živote v deň pristátia na Zemi. Stav z februára 2008.
Najdlhší let
V tejto tabuľke je desať jednotlivých najdlhších letov kozmonautov vo vesmíre
Anni-Frid Lyngstadová
Anni-Frid Synni Lyngstadová (známa ako Frida, * 15. november 1945, Ballangen, neďaleko Narviku, Nórsko) je švédska speváčka, známa hlavne ako členka skupiny ABBA. Je dcérou odsunutého nemeckého vojaka Alfreda Haaseho a Synni Lyngstadovej. Po smrti matky ju vychovávala babka, s ktorou sa odsťahovala do Švédska.
Beihofner (priezvisko)
Beihofner je nemecké priezvisko. Na Slovensku a v Česku je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v Žiari nad Hronom, Žarnovici, Horných Hámroch (okres Žarnovica), Vyhniach (okres Žiar nad Hronom), resp. Brne a Hraniciach (okres Přerov).
Známi nositelia
Pozri v článku Beihofner.
Králik
Králik môže byť:
Montastruc (Lot-et-Garonne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Morval
Morval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Crown
Crown môže byť:
Pafnutij Sergejevič Baturin
Pafnutij Sergejevič Baturin (* asi 1740 – † 1803, Minsk, Bielorusko) bol ruský plukovník, spisovateľ a osvietenec odmietajúci slobodomurárstvo, okultizmus a mystiku.
Vo svojej kritike nadväzoval na Bayla, Locka, Lomonosova a F. Bacona. Za zdroje zdokonaľovania ľudstva považoval rozvoj občianskych zákonov, vied a šírenie vzdelanosti.
7. storočie pred Kr.
7. storočie pred Kr. je storočie, ktoré trvalo od roku 700 pred Kr. do roku 601 pred Kr.
Georges Bataille
Georges Bataille (* 10. september 1897, Billom, Francúzsko – † 9. júl 1962, Paríž) bol francúzsky filozof a spisovateľ, pôvodne patril k surrealistickému hnutiu. V nadväznosti na Nietzscheho kritizoval systémovo orientovanú filozofiu, hlavne Hegela. Hlavným motívom jeho myslenia a písania je dualizmus medzi oblasťou účelovoracionálnej produktivity a oblasťou márnotratnosti odmietajúcej akýkoľvek účel.
Životopis
Narodil sa v Billome. Ako píše v dodatkoch k svojej novele Príbeh oka, jeho otec bol bol ochrnutý a vyžadoval si neustále pozornosť rodiny, a už svojho syna Georgesa splodil ako slepý. Bataille sa sám opisoval ako problémové dieťa, ktoré takmer vylúčili zo strednej školy. Napriek tomu, že bol vychovávaný v ateistickom prostredí, krátko po začiatku prvej svetovej vojny a smrti otca sa rozhodol stať sa katolíckym kňazom. Roku 1922, krátko pred vysvätením, však prehodnotil svoju vieru. Väčšinu svojho života bol zamestnaný v Parížskej národnej knižnici, kde pracoval so zbierkami medailónov.
Založil a viedol mnoho čitateľských krúžkov, sám písal spisy o mysticizme v ekonómii, poézii, filozofii, umení, erotike. Často vydával svoje knihy pod rôznymi pseudonymami a niektoré jeho knihy boli zakázané. Cítil sa byť priťahovaný k surrealistom, bol ovplyvnený Hegelom, Marxom a najmä Nietzschem, ktorého obhajoval počas druhej svetovej vojny, kedy sa proti tomuto filozofovi zdvihla vlna nevôle, nakoľko bol vo Francúzsku považovaný za nacistického filozofa.
Bol fascinovaný aktom obetovania ľudského života a založil tajnú spoločnosť Acéphale, ktorej symbolom bol bezhlavý muž. Hovorí sa, že táto skupina sa schádzala v lesoch za Parížom, kde jej členom boli prednášané výňatky z diel Nietzscheho, markíza de Sadeho či rôzne pornografické spisy, nad obsahom ktorých mali členovia meditovať. Podľa legendy sa členovia Acéphalu dohodli, že jeden po druhom sa navzájom obetujú, a hoci mnohí sa hlásili ako dobrovoľné obete, nenašiel sa nikto kto by sa zhostil úlohy kata.
Bol dvakrát ženatý.
Tullamore Dew
180 px|náhľad|vpravo|Fľaška Tullamore Dew Tullamore Dew je značka miešanej írskej whisky, ktorú vyrába William Grant & Sons, jeden z najväčších svetových dodávateľov whisky. Aj keď bola spočiatku od roku 1829 destilovaná whiskey vyrábaná v meste Tullamore, určitý čas sa vyrábala už len ako miešaná whiskey mimo mesta Tullamore. Od septembra 2014 sa výroba Tullamore D.E.W. opäť vrátila do mesta Tullamore v srdci Írska. Okrem miešanej (blended) whiskey vyrába aj single malt (14-ročnú whiskey). Názov Tullamore Dew pochádza od jeho výrobcu Daniela E. Williamsa ("DEW"). Predtým vlastnila túto značku škótska firma C&C Group, neskôr ju odkúpila William Grant & Sons.
Kumyčtina
Kumyčtina (кумык, къумукъ тили, qumuqça, q umuq tili) je turkický jazyk, ktorým hovorí asi 365 000 Kumykov v Dagestane.
Kumyčtina sa do roku 1928 písala arabským písmom. Upravenou latinkou sa písala od roku 1928 do roku 1938, kedy bola povinne zavedená cyrilika pre všetky jazyky na území bývalého Sovietskeho zväzu. Zakladateľom kumyckej literatúry bol Yırçı Qazaq (nar. 1839).
Prvé noviny v kumyčtine vychádzali v rokoch 1917-18. V súčasnosti v kumyčtine vychádzajú 1x do týždňa noviny Ёлдаш (Yoldash, Spoločník), v náklade 5 000 výtlačkov.
Abeceda v latinke používaná v rokoch 1928–1938.
Abeceda v cyrilike používaná od roku 1938.
left|thumb|250px|Kumycká abeceda z učebnice z roku 1935. thumb|250px|Vlajka Kumykov v Dagestane
Teriakovce
Teriakovce sú obec na Slovensku v okrese Prešov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci Teriakovce sa datuje približne do 14. storočia. Presné historické udalosti o vzniku obce neboli v obecnej kronike zachované z dôvodu jej straty počas druhej svetovej vojny. V súčasnosti sa obec snaží o získanie archívnych informácií a o obnovu obecnej kroniky.
Asi pred 150-timi rokmi bola obec rozsiahla. Väčšina chotára patrila zemepánovi Péchymu, ktorý tu síce nebýval, ale mal tu liehovary a patril mu aj vodný mlyn.
Asi 150 metrov od kostola je situovaný cintorín.
V archívoch Pamiatkového úradu Slovenskej Republiky je rímskokatolícky kostol sv. Michala zapísaný ako nehnuteľný pamiatkový objekt v signatúre V - 4473. Obec Teriakovce ako celok je zapísaná v signatúre Z - 1570.
Rímskokatolícky kostol sv. Michala
Geografia
Obec Teriakovce leží medzi dvoma potokmi, ktoré sú tzv. hranicou medzi miestnou časťou Prešova - Šalgovíkom a obcou Ruská Nová Ves. Na juhozápadnej strane obec Teriakovce susedí s mestskou časťou Solivar. Zo severovýchodu susedí s obcou Vyšná Šebastová.
Obec leží od krajského mesta Prešov na východ. Vzdušná čiara je asi 4 až, po ceste. Obec sa začína na konci vicinálnej cesty (odbočka) Solivar – Ruská Nová Ves – Teriakovce. Obec je na miernom svahu medzi dvoma malými potokmi, čo tečú na východ a na západ.
Obec leží v priemernej nadmorskej výške (rozsah 400 – ). V katastrálnom území prevládajú hnedé lesné pôdy, severnú časť tvoria súvislé lesné porasty, ktoré naznačujú začiatok Slanských vrchov. Územie odvodňujú potoky Šalgovický a Čerešňovský.
Bejzbal na Panamerických hrách 2003
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2003, ktoré hostila Kuba. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Kvalifikácia
Pozn: Venezuela a Aruba sa na turnaj nakoniec neprihlásili, nahradili ich Guatemala a Bahamy. Po odstúpení Aruby, bolo oslovené 🇵🇷, ktoré však neprejavilo záujem zúčastniť sa turnaja.
Uhorská koruna (klenot)
thumb|Svätoštefanská koruna
Uhorská koruna (iné názvy: svätoštefanská koruna, koruna svätého Štefana, najmä v Maďarsku svätá koruna) je koruna uhorských kráľov.
Známa je pod menom svätoštefanská, pretože sa jej pripisuje legenda, že prvá hlava, na ktorú bola pri korunovácii nasadená, bola hlava prvého uhorského kráľa sv. Štefana. No na základe vedeckých štúdií bolo zistené, že túto korunu pri uvedenej korunovácii vôbec nepoužili a koruna v podobe, v akej ju poznáme dnes pochádza z omnoho neskoršieho obdobia. V skutočnosti je koruna poskladaná zo starších, už nepotrebných šperkov a prvý raz bola použitá pri korunovácii kráľa Štefana V. no i tu vznikajú pochybnosti o jej pôvode.
Vzhľad
vľavo|thumb|Svätoštefanská koruna na 2000-forintovej bankovke Koruna sa skladá z dvoch navzájom odlišných častí. Na dolnej, tvorenej emailovými platničkami zachytávajúcimi postavy Ježiša Krista a svätých, sú nápisy uvedené v gréckom jazyku. Preto sa pre túto časť ujalo pomenovanie grécka koruna (corona graeca). Je to vlastne čelenka, ktorá dosadá na hlavu. Je zhotovená zo zlata, ozdobeného perlami, polodrahokamami a emailovými platničkami. Na nich sú zobrazení svätci sv. Juraj, sv. Demeter, sv. Kozma a Damián, archanjeli Gabriel a Michal a uhorský kráľ Gejza I. Okrem samotnej čelenky je súčasťou dolnej časti koruny osem štítkov (striedavo trojuholníkového a polkruhového tvaru) pripevnených po hornom obvode čelenky, vyplnených geometricky členenými ornamentami na zelenom emaile. V strede medzi štítmi je polkruhová zlatá doštička s postavou žehnajúceho Krista Svetovládcu sediaceho na tróne uprostred dvoch cyprusov. Na protipóle doštičky s Kristom je rovnako zlatá doštička, zachytávajúca poprsie byzantského cisára Michaela Dukasa. Celá tzv. grécka koruna je ozdobená perlovým lemovaním po celom obvode na spodnej i vrchnej časti. Po stranách z koruny visí šesť zlatých retiazok; na každej z nich sú zavesené do trojlístka usporiadané drahokamy.
Vrchná časť koruny, zhotovená zo zlatého plechu a tvoriaca kríž nad temenom hlavy panovníka dostala podľa nápisov písaných v latinčine pomenovanie latinská (corona latina). Na ramenách kríža sú platničky s vyobrazením postáv ôsmich apoštolov: Jána, Bartolomeja, Filipa, Tomáša, Jakuba, Pavla, Petra a Ondreja. Fakt, že podobizne zvyšných štyroch apoštolov na korune chýbajú privádza k domnienke, že i táto časť bola narýchlo poskladaná a jednotlivé tabuľky boli pôvodne súčasťou nejakého iného predmetu, napr. väzby bohoslužobnej knihy a pri tvorbe koruny sa všetky nepoužili. Vnútorná časť celej koruny je vyplnená červeným brokátom.
Podľa zvyklosti korunu používali výhradne pri korunovácii kráľa a kráľovnej, potom ju s ostatnými insígniami ešte v deň korunovácie, nanajvýš v priebehu niekoľkých dni po jej starostlivom skontrolovaní, uložili späť do debny. Následne na zámku umiestnili tabuľu obdĺžnikového tvaru alebo kus súkna, ktorého okraje zapečatili mnohými pečaťami, takže zámka sa dala odomknúť len po ich rozlomení.
História
Za tureckej okupácie Uhorska v 17. storočí dal cisár Leopold I., v obave o ich bezpečnosť, previesť korunovačné klenoty z Bratislavského hradu najskôr do Viedne, potom do Linza a nakoniec do opevneného Passau. Keď pominulo turecké nebezpečenstvo, klenoty previezli naspäť do Bratislavy, ktorá sa opäť stala sídlom uhorskej koruny.
V roku 1784 dal cisár Jozef II. Habsburský (za uhorského kráľa sa korunovať nedal) odviezť korunovačné klenoty z Bratislavy a uložiť ich do kráľovskej pokladnice vo Viedni.
Od roku 1945 bola koruna uložená v United States Gold Reserve v americkom meste Fort Knox. Počas úradovania amerického prezidenta Jimmyho Cartera sa vrátila ako bývalá vojnová korisť na územie Uhorska. Z rúk amerického štátneho sekretára Cyrusa Vancea ju 6. januára 1978 v budapeštianskom parlamente spoločne prijali najvyšší štátni činitelia Maďarska a ostrihomský arcibiskup kardinál Lékai.
Originál svätoštefanskej koruny sa dnes nachádza v Parlamente v Budapešti. Existujú však jej kópie, ktoré sú príležitostne vystavované pri rozličných udalostiach.
Európska cesta tehlovej gotiky
náhľad|Informačná tabuľa EuRoB náhľad|Bazilika sv. Jakuba (Štetín) náhľad|Konzerthalle ([[Frankfurt nad Odrou)]] Európska cesta tehlovej gotiky je turistická trasa, ktorá pokrýva európske mestá s tehlovou gotickou architektúrou v celkom troch krajinách okolo Baltského mora. Ide o tieto krajiny: Dánsko, Nemecko a Poľsko.
Na trase sú gotické kostoly, kláštory, brány, veže a radnice v mestách, ktoré vo svojej histórii boli spojené s Hanzou.
Európska cesta tehlovej gotiky je spolufinancovaná Európskou úniou z Európskeho fondu regionálneho rozvoja v rámci Interreg.
Art rock
Art rock je hudobný smer, ktorý vybočuje z hlavného prúdu. Často je založený na individuálnom prístupe interpreta. Prelínajú sa v ňom prvky klasickej hudby, rocku a mnohých ďalších smerov, preto nie je jednoduché ho presne definovať.
Vývoj
Art rock sa vďaka ojedinelým štúdiovým snahám a niektorým koncertným projektom dokázal preniesť cez, do určitej miery štýlovo problematické, osemdesiate roky 20. storočia a rovnako ako hard rock a ďalšie žánre sa ku koncu tohoto obdobia začal opäť prebúdzať k životu (IQ, GTR, Emerson, Lake & Palmer, Pink Floyd, Rick Wakeman, Collegium Musicum či iní).
Na prelome deväťdesiatych rokov, keď sa zdvihla vlna zájmu o hudbu šesťdesiatych a sedemdesiatych rokov, sa art rocku opäť dostalo pozornosti a väčšina z klasických velikánov tohoto štýlu obnovila svoju činnosť.
Charakteristika
Práve pri tomto žánri bývajú jeho hranice vymedzené často zmätočne a nepresne.
V samotných základoch tohoto štýlu nájdeme smer, pre ktorý sa vžilo označenie psychedelický rock, ktorý sa do určité miery podieľal na vzniku hudby, nazývanej progresívny rock, skrátene aj prog rock.
Pod pojmom art rock, ktorý sa stal najvýraznejším pokračovateľom progresívneho rocku, si predstavujeme takú tvorbu skupín či osobností, ktorá by sa dala opísať týmito hľadiskami: základnou stavebnou jednotkou nie sú už piesne, ale dlhé skladby, suity (napr. „Karn Evil 9“ od Emerson, Lake & Palmer je vlastne na oboch stranách LP).
Viac než u iných štýlov rocku sú u art rocku jasné vplyvy ďalších žánrov. Okrem rockovej naliehavosti a energie tu nájdeme veľmi často orientáciu na klasickú hudbu (J. S. Bach, A. Vivaldi, M. P. Musorgskij, L. van Beethoven, R. Wagner, A. Dvořák, I. Stravinskij, L. Janáček, B. Bartók a ďalší) a jej aranžmány.
Na vývoj art rocku mal vplyv aj folk, motívy ľudových piesní, jazz a jeho štruktúry, hudobná avantgarda, ktorá sa prejavuje okrem iného netradičnosťou vo výbere nástrojov a menej často, ale predsa, zemitosť blues. Typickým znakom je prepracovanosť štruktúry skladieb, symfonické rozpisy aranžmánov, zmeny rytmu, tempa a metra. Patrí sem i dynamická štruktúra skladieb, striedanie rozdielnych pasáží, práca s crescendom, dlhé sóla, hlavne pre gitaru a klávesy. Dôležitým bodom je aj prelínanie sa klasickej hudby s témami vesmíru a priestora. Výrazná je tiež kombinácia akustických a elektrických nástrojov, novátorské použitie melotrónu a rýchle sa rozvíjajúcich syntetizátorov.
Interpreti
Medzi známejších art rockových interpretov patria napríklad:
Margaréta
Margaréta môže byť:
Poznámka
Niektoré texty vyvolávajú nesprávny dojem, že starší botanický názov králik bol v slovenčine nahradený novším ekvivalentným názvom margaréta. V skutočnosti je nový rod margaréta (Leucanthemum) len (malou) časťou bývalého rodu králik (Chrysanthemum).
8. storočie pred Kr.
8. storočie pred Kr. je storočie, ktoré trvalo od roku 800 pred Kr. do roku 701 pred Kr.
Margaréta (prvé meno)
Margaréta je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 10. júna.
9. storočie pred Kr.
9. storočie pred Kr. je storočie, ktoré trvalo od roku 900 pred Kr. do roku 801 pred Kr.
Ystad
Ystad je mesto v južnom švédskom regióne Skåne na pobreží Baltského mora. Región Skåne patril až do roku 1658 Dánsku, ale na základe podpísania tzv. roskildského mieru pripadol Švédsku. Mesto Ystad je hlavným mestom rovnomenného okresu.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o meste pochádza z roku 1244, ale mesto Ysted bolo osídlené už skôr. Hlavný kostol mesta, kostol sv. Márie (Sancta Maria kyrka), pochádza z prvej polovice 13. storočia. Františkánsky kláštor sv. Petra (Gråbröderklostret) je jedným z najlepšie zachovaných stredovekých kláštorov vo Švédsku a dnes v ňom sídli mestské múzeum. V starej časti mesta je mnoho zachovalých domov zo 17. a 18. storočia. Ekonomickým základom pre rozvoj mesta bolo rybárčenie a obchodovanie so sleďmi. Slede sa v južných častiach Baltského mora v neskorom stredoveku vyskytovali vo veľkom množstve, ale ich stav sa náhle prudko znížil v roku 1500.
Doprava
Do mesta Ystad sa dá pricestovať trajektom z dánskeho ostrova Bornholm a poľského Świnoujście. Ystad je tiež zastávkou na železničnej trati Malmö - Tomelilla - Simrishamn. Autobusom sa dá dôjsť do významného prístavného mesta Trelleborg, odkiaľ premávajú trajekty do Sassnitzu, Rostocku a Lübecku.
Ystad ako pútnické miesto pre fanúšikov detektívok
Do mesta Ystad umiestnil dej svojich detektívok spisovateľ Henning Mankell, ktorý vymyslel postavu policajta Kurta Wallandera. Námestie, ulice a reštaurácie, ktoré sú uvedené v knihách, existujú tiež v reálnom svete v meste Ystad. Napr. dom Kurta Wallandera, postavený z červených tehál, sa nachádza v ulici Mariagatan č. 10. Z tohto dôvodu sa stal Ystad od roku 1990 obľúbeným pútnickým miestom pre čitateľov detektívok spisovateľa Henninga Mankella.
Šport
Ystad býval dejiskom pretekov v hode diskom, ktorých sa zúčastnili aj bývalí svetoví rekordmani a olympijskí medailisti Ricky Bruch a Jay Silvester, ktorí sa tu snažili o prekonanie svetových rekordov a dosiahli hodnotných výkonov. Jay Silvester tu 10. júna 1971 hodil 70,04 m a Ricky Bruch tu 27. októbra 1984 hodil 69,86 m. Ricky Bruch, ktorý neďaleko Ystad býval, v tunajšej nemocnici dňa 30. mája 2011 zomrel.
Numulity
Numulity môžu byť: