cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nová budova Slovenského národného divadla
Interiér
Spoluautormi interiéru sú Eduard Šutek a Alexandra Kusá. Riešenie interiérov činohry a baletu je veľmi podobné, i keď sú tu použité rôzne materiály. Činohra je vybavená sedadlami v odtieni ružovej a steny sú obložené červeným indickým pieskovcom. Opera má sedadlá červenej farby, na bočných stenách sa nachádza svetlý travertín a strop sa skladá z oblúkových prvkov. Hľadiskový priestor štúdia je vybavený čiernymi sedadlami a aj ostatné povrchy sú čiernej farby. Priestory predsália sú prostredníctvom presklennej fasády prepojené s exteriérom a tým sa už aj tak pomerne veľké priestory opticky zväčšujú. Ústredná komunikácia nachádzajúca sa medzi dvomi hmotami divadla je presvetlená cez polkruhový pozdĺžny svetlík.
V interiéri sa taktiež nachádzajú rôzne prvky výtvarnej hodnoty ako napríklad ústredná fontána od architekta Petra Bauera a maliara Dušana Buřilu vo vstupnej hale.
Exteriér
Budovu ako celok možno považovať za nadčasovú. Jej návrh je riešený v postmodernom štýle s technicistickými prvkami. Fasády majú tektonický ráz (tektonika) s použitím horizontálneho členenia okenných výplní. Podľa autorov má budova navodzovať industriálny dojem – divadlo ako „fabrika na umenie”. Predpolie divadla tvoria: vstupné plató, prístupové komunikácie, plochy so sadovými úpravami a osvetlením. Akcentujúcimi prvkami sú: fontána s plastikou od Alexandra Biľkoviča pri hlavnom vchode so strany námestia, kaskáda od Petra Rollera a dvojica veží od Petra Bauera.
Konštrukčné riešenie
Konštrukčný systém je kombinovaný - nosné steny a stĺpy. Strešné roviny sa nachádzajú v rôznych výškových úrovniach. Sú použité ploché i šikmé strechy. Vzhľadom na veľký rozpon niektorých priestorov bolo nutné použitie stropných konštrukcií pozostávajúcich zo železobetónu a oceľových priehradových nosníkov. Fasáda je obložená bielym tatranským travertínom a nachádza sa na nej množstvo skla, najmä vo forme zasklenej steny zo strany námestia.
Ján Matejčík
Ján Matejčík (* 18. júl 1933, Lupoč – † 5. január 1997, Banská Bystrica) bol slovenský jazykovedec a pedagóg.
Životopis
Od roku 19571959 asistent na Vyššej pedagogickej škole v Banskej Bystrici, stredoškolský profesor na Strednej priemyselnej škole spojovej techniky v Banskej Bystrici (19591960). Vysokoškolský profesor a dekan PF v Banskej Bystrici, neskôr UMB (19601992).
Člen Miestneho odboru MS v Banskej Bystrici (1968). Venoval sa slavistike, dejinám slovenského jazyka, dialektológii a onomastike. Autor jazykovedných a jazykovedno-historických publikácií, štúdií a článkov v domácich a zahraničných periodikách.
Háje nad Jizerou
Háje nad Jizerou je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 681 obyvateľov, z toho 338 mužov a 343 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 39,0 roka, ženy 39,5 roka).
Clefmont
Clefmont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Ferriol
Saint-Ferriol je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kláštor Royaumont
Kláštor Royaumont je kláštor ležiaci cca 30 km severne od hlavného mesta Francúzska, Paríža, pri Asnières-sur-Oise v departemente Val-d’Oise.
Cisterciánsky kláštor založil v roku 1228 francúzsky kráľ Ľudovít IX. Je dcérskym kláštorom Citeaux.
NGC 4958
NGC 4958 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
Múzeum
náhľad|Múzeum Louvre v Paríži
Dejiny a periodizácia vývinu múzeí
Periodizácia bola až do 16. storočia pomerne nejasná, pramene fragmentované a nespoľahlivé. V literatúre sa vyskytujú viaceré spôsoby periodizácie, ktoré sa líšia hlavne použitím a východiskami. Kritériami v delení sú napr. motív vzniku múzeí a miera ich publicity a prístupnosti, kultúrne a prírodovedné ohraničenie, epochy západného umenia, za orientačný medzník sa niekedy považuje aj priemyselná revolúcia.
Delenie podľa Friedricha Waidachera, ktoré je najčastejšie používané, vychádza z prvého konkrétneho vystúpenia inštitúcie múzea a z existencie dôkazov o zbierkotvornej činnosti.
Predmuzeálne obdobie
Je obdobie od najstarších dôkazov z časov Mezopotámie zo začiatku 2. tisícročia pred Kristom až po klenotnice v 14. storočí. Medzi najstaršie zbierky patrí zbierka princeznej Bel–Šalti–Nannar. Obsahovala vzácne predmety, ktoré boli opatrené zoznamom. Práve tento zoznam svedčí o tom, že predmety boli zámerne evidované a neslúžili na uctievanie božstva.
V predmuzeálnom období vznikala v antickom Grécku vo viacerých mestách (napr. Alexandria, Helikón, Pergamon) inštitúcia múseion – umelecké stredisko, chrám zasvätený múzam, bohyniam umenia a vedy. Zahŕňalo obytné aj pracovné miestnosti, akadémiu, náboženský chrám, knižnice, atď. Počas stredoveku stratili antické predmety hodnotu a do popredia sa dostali svedectvá kresťanskej minulosti (relikvie, posvätné dary) sústreďované v kostoloch a kláštoroch.
Protomuzeálne obdobie
Trvalo od 14. po 17. storočie a do popredia sa dostali šľachtickí zberatelia a ich zbierky. V renesančnom Taliansku podporovali umenie členovia významného rodu Mediciovcov. Osobitní zberatelia v 15. storočí boli aj rímski pápeži (Pavol I., Sixtus IV.). Vďaka pápežským zbierkam bolo vytvorené Kapitolské múzeum antického sochárstva.
V protomuzeálnom období vznikali tzv. komory umenia a divov. K ich zakladaniu viedol pôžitok z poznávania zriedkavých, neobvyklých vecí a zvierat. Azda najznámejšia takáto komora bola komora arcivojvodu Ferdinanda II. Tirolského, ktorá obsahovala klenotnicu, zbierky historických obrazov, prírodnín, rukopisov, atď.
Paleomuzeálne obdobie
Datované v rozmedzí od 17. do 18. storočia. V tomto období vznikali prvé verejné múzeá. Podnetom k ich vzniku boli väčšinou dary zbierkových predmetov od bohatých mešťanov. Takýto prípad nastal napr. pri univerzite v Bazileji (1661), alebo v Oxforde (1683). Múzeá v paleomuzeálnom období boli však sprístupnené veľmi obmedzene.
Mezomuzeálne obdobie
Toto obdobie trvalo od konca 18. storočia do prvej polovice 20. storočia. Vznikali prvé verejné štátne múzeá ako inštitúcie. Za prvé takéto moderné múzeum sa považuje British Museum v Londýne z roku 1753.
Vznikali mnohé nové druhy múzeí, ako napr. umelecké múzeá, galérie, národné múzeá, múzeá umeleckého priemyslu, etnologické či technické múzeá. Veľký vplyv na vznik nových múzeí mali svetové výstavy, na ktorých boli prezentované najlepšie exponáty z krajín.
V mezomuzeálnom období sa začali riešiť problematiky osvetlenia, priestorovej formy, ale aj stavanie samostatných budov pre múzeá.
Neomuzeálne obdobie
Je datované od konca 2. svetovej vojny až po súčasnosť. Počas vojenských konfliktov bolo veľa múzeí, ako aj múzejných zbierok zničených, múzeá boli zneužívané ideologickými smermi, vznikla múzejná pedagogika a opäť nové druhy múzeí: ekologické múzeum a neighborhood museum. Ekologické múzeum kladie dôraz na vzťah človeka k životnému prostrediu. Neighborhood museum (múzeum susedstva, mestskej štvrte) vzniklo v USA v priebehu hnutia za občianske práva.
Typy múzeí
Tak ako sa múzea líšia predmetom svojich zbierok, majú aj rôzne poslania a rozdielne ciele.
Majstrovstvá Európy v korfbale do 21 rokov
Majstrovstvá Európy v korfbale do 21 rokov je najvyššie európske podujatie národných družstiev v korfbale v kategórii do 21 rokov, ktoré riadi Medzinárodná korfbalová federácia (IKF). Jeho história siaha do roku 1973, kedy sa v Holandsku konali prvý turnaj majstrovstvá Európy. Od roku 1982 prebiehajú so 4-ročnou periodicitou. Dominujú v nich tímy Holandska a Belgicka, ktoré vyhrali všetky turnaje.
Markovits (priezvisko)
Markovits je priezvisko odvodené od srbského, chorvátskeho alebo slovenského priezviska Markovič. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v Humennom a obciach Bíňa, Dubník, Ľubá (všetky okres Nové Zámky). V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Markovits.
Mužská štvorhra na Movistar Open 1996
Mužská štvohra na Movistar Open 1996 sa hrala ako súčasť Movistar Open 1996 od 4. do 11. novembra 1996. Titul získali Brazílčania Gustavo Kuerten a Fernando Meligeni, ktorí vo finále porazil rumunsko-španielsky pár Dinu Pescariu, Albert Portas 6-4 6-2. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Martin Matejovič
Martin Matejovič (Mateovic, Mateovich) (* 1734, Kuklov  † 27. júl 1803, Banská Bystrica) bol rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár a mecén.
Životopis
Roku 1758 ukončil štúdiá teológie v Trnave. Od roku 1776 pôsobil ako kanonik Banskobystrickej kapitoly, kapitulný veľprepošt (1784) a generálny vikár v Banskej Bystrici (1792). V roku 1792 zastupoval Banskobystrickú kapitulu na uhorskom sneme. Člen Slovenského učeného tovarišstva, jeho odb. v Banskej Bystrici (od roku 1794). Napísal latinskú autobiografiu, zloženú v elegickom distichu.
3146 Dato
3146 Dato je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavila Tamara Michailovna Smirnovová 17. mája 1972.
Clinchamp
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
926 Imhilde
926 Imhilde je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil K. Reinmuth 15. februára 1920.
Saint-Frichoux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 224 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Markovits
Markovits je priezvisko, pozri Markovits (priezvisko), napr.:
NGC 4959
NGC 4959 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. apríla 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
Alfréd Veľký
Alfréd Veľký (* 847/849, Wantage, Anglicko – † 26. október 899, Winchester) bol kráľ Wessexu (871 - 899) a najvýznamnejší anglosaský panovník Anglicka v rokoch 886 – 899. Preslávil sa víťaznými bojmi s dánskymi Vikingami. Je oceňovaný pre obranu kráľovstva proti Vikingom a je jediným anglickým kráľom s prívlastkom Veľký. Bol prvým kráľom juhozápadných Sasov, ktorý bol titulovaný ako kráľ Anglicka. Bol vzdelaný, podporoval rozvoj školstva, inicioval zdokonalenie právneho systému a obranného systému krajiny.
Detstvo
Alfréd sa narodil medzi rokmi 847 až 849 vo Wantage v grófstve Berkshire. Bol piatym synom kráľa Ethelwulfa a jeho prvej ženy Osburgy. V piatich rokoch ho poslali do Ríma, kde ho, ako uvádza Anglosaská kronika, pápež Lev IV. označil ako budúceho kráľa. Alfréd tiež strávil nejaký čas na dvore franského kráľa. Po svojom návrate z Ríma roku 856 bol Ethelwulf zosadený svojím synom Ethelbaldom. Ethelwulf zomrel v roku 858 a vo Wessexe vládli spoločne traja Alfrédovi bratia.
V roku 868 sa oženil s Ealhswith Gainas, dcérou jedného člena rady starších rodu Gaini, ktorý pochádzal z Gainsborough v Lincolnshire a jeho manželky Edburgy, dcéry kráľa Cenwulf z Mercie. Zdá sa, že bola vnučkou kráľa Mercie.
Víťazstvo nad dánskymi Vikingami
Alfréd, chorľavý mladík citlivej povahy, bol najmladším kráľovským synom, ktorý túžil stať sa učencom. Keď ale v boji s Vikingami zahynuli všetci jeho starší bratia, vybrali si ho veľmoži za kráľa Wessexu. Na trón nastúpil v čase, keď Anglicko napadli Dáni, ktorí ovládli značnú časť krajiny. Alfréd im zaplatil výkupné a získané prímerie využil na zhromaždenie vojska, s ktorým zasadil Vikingom roku 878 rozhodujúci úder v bitke pri Edingtone vo Wiltshire. Roku 886 dohodol s Dánmi rozdelenie krajiny: severovýchodný Danelaw (oblasť dánskeho práva) a anglosaské kráľovstvo na juhozápade, ktorému vládol. Hranicu tvorila stará rímska cesta z Londýna do Chesteru.
Alfréd bol výborným vojvodcom a zaistil svojmu kráľovstvu mier. Jeho vojsko sa skladalo z rytierskej jazdy a fyrdu, domobrany slobodných roľníkov. Okrem toho postavil lode a porazil Vikingov na mori, kde dovtedy mali jasnú prevahu. Na súši nechal postaviť systém opevnení so stálou posádkou, ktorá mala zabezpečovať svoje okolie a zároveň slúžiť ako útočisko v prípade nebezpečenstva.
Rozkvet kultúry a vzdelanosti
thumb|Alfrédova socha vo Wantagi v južnom Anglicku Okrem vojenských úspechov charakterizuje Alfrédovu vládu úsilie zabrániť úpadku Anglicka v dôsledku veľkých škôd spôsobených normanskými nájazdmi. Anglosaská kultúra a vzdelanosť dosiahli vďaka Alfrédovi veľký rozkvet. Písomnej podoby sa dočkali staršie anglosaské zákonníky, vydaný bol tiež zákonník nový, ktorý zaviedol jednotné právo pre celé kráľovstvo. Alfréd inicioval celý rad prekladov do anglosaského jazyka a bol sám literárne činný, z jeho pera pochádzal napríklad preklad známej Orosiovej kroniky.
Potomkovia
S Easlwith (* cca 850/855 – † 5/8. december 905) mali šesť detí:
Harrachov
Harrachov je mesto v Česku v okrese Jablonec nad Nisou v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 554 obyvateľov, z toho 766 mužov a 788 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,6 roka (muži 41,9 roka, ženy 43,4 roka).
Juraj Šajmovič st.
Juraj Šajmovič (* 27. apríl 1932, Piešťany† 20. apríl 2013, Praha) bol filmový a televízny kameraman a fotograf. Počas svojej kariéry pracoval na viac ako 50 filmoch a jeho fotografie boli vystavené vo viacerých mestách Československa. Za film Golet v údolí (1995) získal Českého leva a v roku 2009 dostal od Asociácie kameramanov cenu za celoživotné dielo. Z prvého manželstva s Jaroslavou Koníčkovou má syna Juraja Šajmoviča ml., ktorý je režisérom hraných i dokumentárnych filmov. So svojou druhou manželkou Janou Kocurovou má dcéru Klaru (1979) a syna Davida (1987).
Životopis
Narodil sa do rodiny židovského právnika. Po vzniku Slovenského štátu sa s rodičmi v roku 1942 presťahovali do Maďarska, kde pod vládou Miklósa Horthyho nevládla až taká silná protižidovská atmosféra. Po nástupe vodcu pronacistickej strany Šípových krížov, Ferenca Szálasiho, do čela štátu sa však situácia Židov v Maďarsku radikálne zhoršila a Šajmovičovci sa vrátili späť na Slovensko, kde žili posledného polroka vojny s príbuznými v podzemnom kryte na predmestí Piešťan.
V roku 1950 absolvoval gymnázium a v štúdiu pokračoval na Vyššej škole umeleckého priemyslu v Bratislave, kde vyštudoval odbor fotografia. Jeho spolužiakmi boli v napríklad Juraj Herz či Ivan Balaďa. Následne v období rokov 19541962 študoval odbor filmový a televízny obraz na pražskej FAMU. Jeho absolventským filmom bola polhodinová hraná snímka Generál (1960) a teoretickú prácu venoval vývoju slovenskej fotografie. Ešte počas štúdií nakrútil svoj prvý celovečerný televízny film Smrť sa volá Engelchen (1960) v réžii Ivana Balaďu. Svoju fotografickú tvorbu publikoval v revue Fotografia 59 a v 60. rokoch aj v denníkoch a na skupinových i samostatných výstavách v Sevastopoli, Bratislave, Prahe ai.
V rokoch 19621972 pracoval pre Československý armádny film. Tu opäť spolupracoval so svojím spolužiakom Ivanom Balaďom, s ktorým vytvoril filmy ako Cintorín bez mena (1963), Tri gaštanové kone (1966), Metrum (1967), Les (1969) či Archa bláznov (1970). Oceňovanou bola v tom období aj jeho spolupráca s Pavlom Hášom, s ktorým pracoval na niekoľkých televíznych filmoch ako Zajatec šílenství (1971) a Rozhovor (1972). Od roku 1972 pracoval ako kameraman na voľnej nohe a na dlhé obdobie sa presunul do televíznej výroby na Slovensku. S Karolom Spišákom napríklad pracoval na filmoch Adam Šangala (1974) a Hra na kocúra (1982) a so Stanislavom Párnickým na oceňovanom filme Pasca (1981), Zbožňovaná (1980) či televíznom seriály Hĺbkový rekord (1985). Pre Šajmovičove následné tvorivé obdobie je dôležitá aj jeho spolupráca s režisérom Antonínom Moskalykom, s ktorým v 80. rokoch najskôr pracoval na inscenácii Portrét (1982) a Větrná svadba (1982) a následne i na veľkolepom seriáli Dobrodružstvá kriminalistiky (1989, 1991, 1992, 1993). Z tohto obdobia je podstatná aj jeho ďalšia spolupráca s Hášom, ako napr. televízna miniséria Povídky malostranské (1984) či televízny film Arabesky (1987). Na krátke obdobie (19861991) sa stal zamestnancom Krátkeho filmu. Podieľal sa tiež na tvorbe populárnych televíznych seriálov (Sanitka, 1984) a filmov (Návrat ztraceného ráje, 1999, Zpráva o putovaní studentů Petra a Jakuba, 2000, Mach a Šebestová a kouzelné sluchátko, 2001, Golet v údolí, 1995).
Svoju fotografickú tvorbu začal opätovne prezentovať až po Nežnej revolúcii. Jeho staršie fotografie sa objavili na bratislavskej výstave Slovenská fotografia 60. rokov a v americkej expozícii Česká a slovenská fotografia 20. storočia a novšie na samostatných i skupinových výstavách v Bratislave, Prahe, Českých Budějoviciach atď. V roku 2005 vydal knihu fotografií Duch času a pár mesiacov pred svojou smrťou dokončil aj pamäte, ktoré boli vydané pod názvom Raj nie je len na nebesiach a peklo nie je len pod zemou (2015).
Kameramanská tvorba
Dlhý záber sa vďaka celosvetovému vplyvu neorealizmu stal v tom období pomerne uznávaným a zaužívaným prvkom filmovej reči. Patril tiež do základného repertoáru Juraja Šajmoviča, ktorý sa za odchovanca neoralizmu sám pokladá. Jeho najdlhší, sedem-minútový záber vznikol pri nakrúcaní scény havárie lietadla v seriály Sanitka. Jeho schopnosti však bohužiaľ neboli nikdy adekvátne využité v umeleckej kinematografii, keďže po väčšinu života nakrúcal prevažne televízne seriály, filmy a inscenácie, v ktorých dominoval dialóg. ''„Bohužiaľ som sa nikdy nedožil filmu bez slova, po ktorom som túžil celý svoj život. Milujem také filmy, ktoré môžem pozerať v akomkoľvek jazyku, či už v angličtine alebo čínštine, a rozumiem im. To je pre mňa, ako kameramana, taká zvrhlosť. To však považujem za špičku filmového umenia, keď (…) film rozpráva obrazom.“''
Fotografická tvorba
Fotografická tvorba Juraja Šajmoviča je špecifická v tom, že nepodlieha dobovým trendom v dokumentárnej fotografii, experimentálnej manipulácii v tmavej komore a ani presahom ostatných umeleckých druhov do fotografie. Počas celej svojej kariéry zostáva akýmsi nasledovníkom Karola Plicku, s ktorým ho spája zaujatie pôvodnou krajinou, prírodou, obyčajnými ľuďmi a priame zúčastnenie sa, resp. emocionálne zaangažovanie ku fotografovanému objektu. Na rozdiel od Plicku však Šajmovič celý život pracoval skôr s fragmentami a detailmi. V dôsledku toho sa jeho fotografie vyznačujú ahistorizmom a zároveň sa vzďaľujú od dobovo modernej objektivity aktualít a momentiek, v ktorých absentuje osobnosť autora. Na situácii ho nezaujíma objektívny opis, ako skôr emócie, atmosféra a impresia. Snímané objekty neobjektivizuje a nerozpráva cudzie príbehy, ale prostredníctvom cudzích ľudí rozpráva o vlastných pocitoch. Ďalším významným znakom Šajmovičovej tvorby je tiež absencia experimentovania so samotným médiom. Pracuje „len“ s elementárnymi prvkami fotografickej reči ako svetlo, tieň, detail, neostrosť, kompozícia, kontrast, dialóg popredia a pozadia.
Jaroslav Boček ku tvorbe Juraja Šajmoviča poznamenáva nasledovné: ''„Přistupuje ke skutečnosti jako vážný meditátor o věcech života. Nezajímá ho povrch, ale podstata, smysl věcí. Nezajímá ho okamžik, ale trvalá podoba života člověka, přírody, věcí a lidských předstáv v čase. (…) Proto tak usilovně hledá kontrast (…) s filosofickým podtextem.“ Václav Macek to následne rozvíja vyjadrením o mýtickej podstate Šajmovičových fotografií: „Šajmovič do istej miery fotografuje tiene, ktoré rozprávajú o svete pred jaskyňou, o skutočnom svete, v ktorom sa trestá za zahryznutie do jablka poznania, v ktorom sa do kameňa tesá desať prikázaní, a v ktorom Cháron večne preváža živých do ríše mŕtvych… Individuálny osud v tom-ktorom čase akoby nebol vôbec dôležitý. Podstatný je len jeho súvis s mytológiou, jeho účasť na tvorbe pilierov, na ktorých stojí ľudská kultúra. (A takto, cez mytológiu, sa do jeho diela vracajú aj príbehy, ktoré vylúčil v impresiách.) Šajmovič vizualizuje mýty bez toho, aby navliekal svojich hrdinov do historických rozprávkovo-bájnych kostýmov.“ „Moje životné krédo je hľadať v umení to skutočné. Nemám pre to žiadny iný názov len „skutočné“. To znamená hľadať vo vzťahoch, jednotlivých osobách, v živote, čo je významné, čo je skutočné – napríklad dieťa. Preto som často fotografoval deti na Slovensku. Mám taký obrázok jednej rómskej dievčiny – Cigánča a jedno krásne 9-ročné dievčatko pod Tatrami, ktoré má v očiach to, čo my dospelí už nemáme. Tú skutočnosť. Ohúrenie životom, vnímanie života bez hraníc.“''
Oingo Boingo
Oingo Boingo bola americká New Wave skupina, založená v roku 1972 v Los Angeles v Kalifornii. Skupinu založil Richard Elfman ako The Mystic Knights of the Oingo Boingo no napokon o štyri roky neskôr bolo meno skrátené na "Oingo Boingo". V tom čase sa Danny Elfman stal členom tejto skupiny.
Markowitz
Markowitz je priezvisko, napr.:
Literárne múzeum
Literárne múzeum je literárnovzdelávacie a spoločenskokultúrne zariadenie, ktoré zhromažďuje, identifikuje, vyberá, vystavuje, interpretuje a prostredníctvom zbierkových fondov a exponátov sprostredkuje informácie o diele a živote autora, literárnej skupiny, smeru, obdobia, národnej literatúry, a to podľa konkrétneho tematického zamerania.
Svojou povahou je syntetizujúcim organizmom nadväzujúcim na samostatné sústavy literárnovedných a múzejných pracovísk. Je výskumným pracoviskom zovšeobecňujúcim nielen literárne fakty, ale aj poznatky o nich. Rozvíja a sleduje konkretizácie literárnych diel, rekonštruuje genézu literárnej tradície a dejiny literárnej vedy a kritiky.
Predmet skúmania
Predmetom hodnotenia a poznávania je všetko, čo súvisí s literatúrou, lepšie povedané celé jej jestvovanie a pôsobnosť, to znamená komplex literárneho života a nielen jednotliviny tvorby samej alebo textu. Výskum literatúry sa vzťahuje na poznávanie literárnych látok či predmetu zobrazenia, literárnych tvorcov a procesu tvorby, zápisov a záznamov o nich alebo vnútorných nadväzností - celej spisby, rozširovanie literatúry, výkladov literatúry, príjemcu vydávania, ohlasu, výchovy, pamiatkárstva.
Činnosť
Rukopisy literárne múzeum skúma aj vystavuje. Sú pôvodnými svedectvami o vzniku diela. V prípade, že sa rukopisy nachádzajú v múzeách v origináloch, budujú sa z nich samostatné archívne fondy, ktoré sú spravidla vyčlenené do samostatne spracovaných celkov. Kým expozícia predpokladá selekciu, literárnoarchívna dokumentácia sa má usilovať o komplexnosť jednotiek; vytvárajú sa súbory pozostalostí. Literárne rukopisy i kompletné zbierky patria teda do literárnych múzeí aj v podobe originálov, ale v takom prípade sa majú budovať v samostatných oddeleniach, úsekoch, referátoch či špecializovaných kolekciách, alebo súboroch zbierok.
Význam a určenie textov je jedinečné a nezastupiteľné. Nepísané zbierky nadväzujú na písané zbierkové jednotky. K interpretačným druhom patria audiovizuálie. K doplňujúcim a čiastkové stránky literatúry osvetľujúcim alebo dokladujúcim zbierkovým jednotkám patria: ikoniky (výtvarné diela, scénografiky, ba i fotografie) a reálie. Z hľadiska múzejnej práce ide o dominujúce zbierky, dokumentujúce hmotnú kultúru súvisiacu s odborom; teda literárnou kultúrou.
Literárne zbierky
Sú súbormi hmotných dokladov o vzniku, existencií, pôsobení literárnych diel a pôvodnými prameňmi poznávania, rozširovania i výkladov hodnôt. Patria nielen priame zápisy výtvorov prostredníctvom slova a písma, ale aj všetky záznamy ich podaní zvukovými slovesnými a hudobnými doplnkami, ale aj výtvarnými a divadelnými predstaveniami. K literárnym zbierkam možno prideliť aj svedecké pozostalosti, ktoré sa vzťahujú na literárny život, čiže je to celá hmotná kultúra vyjadrujúca duchovnú kultúru umeleckej literárnej tvorby a jej spoločenského pôsobenia, kritického hodnotenia a vedeckého poznávania.
Planès
Planès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boleslav III.
Boleslav III. zv. Ryšavý (* okolo 965? – † 1037) bolo české knieža (od februára 999 do r. 1002 a krátko v r. 1003) z rodu Přemyslovcov, syn kniežaťa Boleslava II. a kňažnej Emmy (* pred 950, † okolo 1005/1006). Už pred jeho nástupom na kniežací stolec sa rozsiahla ríša, vytvorená jeho starým otcom Boleslavom I., prakticky rozpadla. Českému kniežatstvu zostala najskôr iba Morava. Tieto závažné skutočnosti boli vzápätí nasledované i otrasmi vo vnútri štátu. S obdobím panovania Boleslava III. je spojená prvá vážna kríza českého štátu. Prispelo k nej i spojenectvo rímskeho cisára Otta III. a poľského kráľa Boleslava I. Chrabrého. Problematická situácia nastala po nastúpení kniežaťa na trón. Kniežaťom sa stal v zrelom veku, ale bez mužského potomka. Jeho dcéra bola vydatá za príslušníka vládychtivého rodu Vršovcov, ktorí tak mali na dosah kniežací stolec.
Vážnymi konkurentami na trón boli i Boleslavovi mladší bratia, Jaromír a Oldřich. Obaja, tušiaci nebezpečenstvo, utiekli z krajiny. Po náhlej smrti cisára Otta III. v r. 1002 využil Boleslav Chrabrý rozvrat, ktorý spôsobila bezohľadná politika Boleslava III., a obsadil Čechy. Na trón bol povolaný knieža Vladivoj, vzdialený príbuzný Přemyslovcov. Vladivoj bol vladárom absolútne neschopným. Zomrel v nasledujúcom roku.
Boleslav III. utiekol do východofranskej ríše k markgrófovi Henrichovi Schweinfurtskému, ktorý ho však dal uväzniť. Neskôr sa dostal na dvor Boleslava Chrabrého. Ten využil novovzniknutú situáciu a opätovne dosadil vo februári 1003 Boleslava III. na kniežací stolec. Už 9. februára 1003 vydal Boleslav pokyn na vyvraždenie Vršovcov. Po dvoch mesiacoch ho musel Boleslav Chrabrý zosadiť z trónu, dal ho oslepiť, čím ho navždy odstránil ako možného vládcu a sám sa až do r. 1004 ujal vlády. Nasledovalo Boleslavovo uväznenie, z ktorého ho po viac než tridsiatich rokoch vyslobodila smrť.
Meno jeho manželky nie je známe, rovnako ako meno jeho dcéry, vydatej údajne za neznámeho príslušníka rodu Vršovcov.
3147 Samantha
3147 Samantha je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 16. decembra 1976.
Quebrada de Humahuaca
V roku 2003 bolo zapísané na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.
NGC 4960
NGC 4960 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 23. apríla 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
927 Ratisbona
927 Ratisbona je planétka s priemerom 69 km, ktorú objavil M. F. Wolf 16. februára 1920.
Michal II. (Byzantská ríša)
Michal II. Amorijský (* 770, Amorion vo Frýgii – † 2. október 829), bol byzantským cisárom od roku 820 do smrti. Kariéru začal ako vojak, vďaka svojim schopnostiam však vystúpil až do hodnosti generála.
Podporoval intronizáciu svojho vojnového druha Leva V. (v roku 813), neskôr bol ale kvôli odhalenej vzbure proti cisárovi v decembri 820 odsúdený na smrť. Jeho prívrženci ho však oslobodili z väzenia a dosadili ako prvého člena amorskej dynastie na trón.
Cohons
Cohons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal II. (Byzantská ríša)
Vláda Michal II. sa vyznačuje mnohými významnými udalosťami. Potom, ako sa stal cisárom, sa proti nemu vzbúril v Malej Ázii jeho niekdajší priateľ Tomáš zvaný Slovan. Nasledovala vlečúca sa a krvavá občianska vojna v rokoch 822824 a Tomáš bol dokonca s podporou kalifa korunovaný za cisára patriarchom v Antiochii. Keď však neuspel pri obliehaní Konštantínopolu, s pomocou Bulharov ho chytili a popravili. Oslabenie ríše využili Arabi na dobytie Kréty v roku 823 a Sicílie v roku 829.
Napriek svojim sympatiám k obrazoborectvu (ikonoklazmus), sa snažil upokojiť ikonodulov. Spôsobil však hnev kléru, keď uzatvoril druhé manželstvo s Eufrosynou, dcérou Konštantína VI., ktoré ortodoxné kruhy netolerovali, zvlášť nie vtedy, ak sa jednalo o osobu cisára.
Postava cisára Michala II. Psella je odlišná od postavy historika Michaela Psella (* 1017/8† 1078), ktorý je preto známy aj ako Michal Psellos Mladší.
Markovicz (priezvisko)
Markovicz je priezvisko. Na Slovensku a v Česku je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v obci Iža (okres Komárno), resp. mestách Litvínov a Most.
Známi nositelia
Pozri v článku Markovicz.
Vladimír Mathern
Prof. JUDr. Vladimír Mathern, DrSc. (* 13. december 1928, Brezno – † 12. január 2014) bol slovenský advokát a vysokoškolský pedagóg.
Životopis
V roku 1939-1947 študoval na gymnáziu v Brezne, 19471951 na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, 1967 CSc., 1973 doc., 1984 DrSc., 1987 prof. Od roku 1953 pôsobil ako dôstojník Vojenskej justície, od 1954 na viacerých vojenských súdoch v ČSSR do r. 1972, 19721976 pedagóg na Vojenskej škole v Bratislave, 19762002 docent, profesor na Katedre trestného práva Právnickej fakulty UK v Bratislave.
Autor 3 monografií, spoluautor 5 monografií, autor a spoluautor 14 učebníc, autor 2 štúdií v zahraničných zborníkoch a odborných časopisoch a 47 domácich, zúčastnil sa na 10 zahraničných prednáškach v rámci konferencií a sympózií. V roku 19992003 predseda komisie pre rekodifikáciu trestného práva, 19902003 sekretár, neskôr predseda komisie pre udeľovanie vedeckých hodností DrSc. V rovnakom období bol aj členom Vedeckej rady Univerzity Komenského.
Ján Matolai
Životopis
V roku 1711 žiak banskobystrického gymnázia (zapísaný ako Matula), kde ho učil aj Matej Bel, od roku 1715 študoval teológiu vo Wittenbergu. Blízky spolupracovník Mateja Bela pre jeho Prodromus napísal stať o šopronskom vinohradníctve, spolupracoval s ním na príprave opisu uhorského poľnohospodárstva (De rustica Hungariae). Od roku 1720 robil pod jeho vedením základný výskum Bratislavskej stolice, výsledky predložil roku 1729 v rukopise Commentatio in inclytum comitatum Posoniensem facta anno 1729. Zakladateľ ampelografie na Slovensku.
Zoznam filmových článkov/É
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
éd
Édith Piaf
ér
Éric Judor
év
Éva Vica Kerekes
NGC 4961
NGC 4961 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Fenológia
Fenológia je odbor, ktorý sa zaoberá vplyvom klímy a zmien počasia v jednotlivých ročných obdobiach na životné prejavy rastlín a živočíchov. Príklady fenologických javov sú napr čas: topenia snehu, odletu sťahovavých vtákov, prebúdzania medveďov…
Nomotetické
Nomotetické je týkajúce sa generalizačnej (zovšeobecňujúcej) metódy, ktorá sa používa v prírodných vedách a budujú sa ňou všeobecné pojmy a zákony. Proti nomotetickému sa kladie idiografické. Termín "nomotetické" zaviedla bádenská škola novokantovstva.
Capo Vaticano
Miesto je obklopené rozmanitou zeleňou, poskytuje výhľady na Liparské ostrovy, z niektorých miest je vidieť až na Sicíliu. Unikátom je miestny spôsob života dodnes plný dávnych tradícií. Pobrežie je členité, skaly prudko padajúce do mora sa striedajú so zátočinami s piesočnými plážami s priezračnou vodou. Pláže Capa Vaticana boli vyhlásené za najčistejšie v celej Európe.
Tropea
Tropea je talianske mesto na pobreží Tyrrhenského mora v regióne Kalábria v provincii Vibo Valentia.
Tropea je jedno z najnavštevovanejších miest Kalábrie, ktoré leží na rozhraní zálivu Sv. Eufemia a Gioia Tauro. Býva označované ako “Perla Kalábrie”. Z románskej doby sa zachovalo množstvo historických pamiatok ako napr. normanská katedrála z 11. storočia, kostol Sv. Márie, vybudovaný na skalnatom útese, kostol Sv. Františka z Assisi a množstvo ďalších kostolov, kaplniek a palácov, ktoré spolu s úzkymi uličkami dotvárajú kolorit mestečka. Dovolenkovú atmosféru umocňuje aj množstvo zábavných podnikov, a reštaurácií s krajovými špecialitami a v neposlednom rade čisté more a pláže s bielym pieskom, ktoré spestrujú skalnaté útesy.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Prax
Prax (z lat. praxis < gr. praxis = konanie, spôsob konania, podnik(anie), skutočnosť) môže byť:
Planèzes
Planèzes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Horka u Staré Paky
Horka u Staré Paky sú obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 265 obyvateľov, z toho 133 mužov a 132 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 36,4 roka, ženy 43,3 roka).
Objasnenie
Objasnenie alebo objasňovanie alebo klarifikácia je vysvetlenie, výklad, ktorým sa niečo stáva jasnejším, pochopiteľnejším; urobenie jasnejším, zreteľnejším, pochopiteľnejším.
Objasnenie znamená odhalenie individuálnej histórie. Objasnenie je v najpôvodnejšom zmysle ontologická zmena, jeden z procesov inscedencie, zmena stavu ľudského indivídua z nechápajúceho na chápajúce alebo z nejasne chapájúceho na jasnejšie chápajúce.
Dôležitým prostriedkom objasňovania je príklad. Objasňovanie možno chápať ako uplatňovanie konkrétne historického prístupu ku skúmaniu reality.
928 Hildrun
928 Hildrun je planétka s priemerom 69 km, ktorú objavil K. Reinmuth 23. februára 1920.
Bratia Paul a André Vera
Bratia André Vera (1881 – 1971) a Paul Vera (1882 – 1957) boli francúzi, ktorí prežili svoju mladosť v kruhu umelcov, čo malo vplyv aj na ich životné smerovanie. Žili v meste Saint-Germain-en-Laye, západne od Paríža, kde je podľa nich pomenovaná aj časť múzea.
Paul Vera
Paul bol maliar a dekoratér. Študoval maľbu v ateliéri Abela Trocheta, neskôr na L’académie Julian a L’académie des Beaux – Arts a L’académie Ronson. Svoju kariéru maliara a dekoratéra začal v roku 1905. V roku 1919 Paul spolupracoval s Compagnie des Arts Français na projekte interiérového dizajnu a dekoratívneho umenia. Paul tiež veľmi úzko spolupracoval so svojím priateľom Jeanom - Charlesom Moreuxom, interiérovým dizajnérom a krajinným architektom. Spoločne vytvorili množstvo záhrad, najvýznamnejšou je záhrada Jacquesa Rouché, kde dekorácia a mobiliár jedálne boli majetkom bratov Vera, ktorí ho získali v roku 1920.
André Vera
André bol záhradným teoretikom, krajinným architektom a urbanistom, jeho kariéra sa začala v roku 1910 kedy sa preslávil svojimi píspevkami do novín Le nouveau jardin.
Markowicz (priezvisko)
Markowicz je poľské priezvisko odvodené od mena Marek. V Česku sa vyskytuje len v mestách Teplice a Bílina, na Slovensku sa v neprechýlenej podobe nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Markowicz.
Saint-Gaudéric
Saint-Gaudéric je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 72 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jadrová vojna
Jadrová vojna alebo nukleárna vojna alebo atómová vojna je vojna, v ktorej sú použité jadrové a/alebo termonukleárne zbrane. Niekedy sa pre takýto konflikt používa označenie tretia svetová vojna. Jadrová vojna je vedená zbraňami hromadného ničenia, ktoré spôsobujú obrovské škody v krátkom čase a môžu mať dlhotrvajúci škodlivý rádiologický účinok.
Jediným ozbrojeným konfliktom, počas ktorého boli aktívne použité jadrové zbrane bola druhá svetová vojna. Došlo k tomu krátko pred koncom vojny. Jadrové zbrane - lietadlami nesené nukleárne bomby boli zhodené americkými silami na Japonsko. Napadnuté boli mestá Hirošima (6. augusta 1945) a Nagasaki (9. augusta 1945). Tieto útoky boli (spolu so sovietskou ofenzívou proti japonským vojskám v Mandžusku podstatným faktorom, ktorý prinútil Japonsko kapitulovať. Použitie jadrových zbraní v tomto konflikte je dodnes predmetom veľkých polemík. Je však faktom, že nebyť ich použitia vojna v Tichomorí by trvala ešte minimálne niekoľko mesiacov a straty na oboch stranách by boli väčšie.
Istú dobu po druhej svetovej vojne mali monopol na jadrové zbrane Spojené štáty Americké. Sovietsky zväz otestoval svoju prvú atómovú bombu v roku 1949. Následnú studenú vojnu charakterizovali preteky v zbrojení (konvenčnými aj jadrovými zbraňami) a intenzívne ozbrojovanie veľmocí aj ich spojencov jadrovými zbraňami.
Napätá situácia, kedy vážne hrozilo vypuknutie jadrovej vojny medzi veľmocami, bola počas studenej vojny. Vypuknutie vážne hrozilo počas Kubánskej krízy.
Jadrové zbrane v priebehu studenej vojny získali aj tretie krajiny (napr. India, Pakistan, pravdepodobne aj Izrael a iní), takže k jadrovej jadrová vojna nemusela mať len globálny charakter.
Živnosť pani Warrenovej
Živnosť pani Warrenovej (1893, Mrs. Warren's Proffesion) je satirická divadelná hra anglického dramatika írskeho pôvodu Georga Bernarda Shawa, nositeľa Nobelovej ceny za literatúru za rok 1925.
Hra vyšla tlačou roku 1898 v zbierke Plays Pleasant and Unpleasant, ale jej hranie bolo v Spojenom kráľovstve zakázané do roku 1925, pretože sa dosť otvorene zaoberá kupliarstvom. Súkromné predstavenie sa uskutočnilo v Londýne roku 1902, nasledovali inscenácie v New Yorku a New Havene roku 1905 a v Prahe a v Berlíne roku 1907. Ešte v roku 1955 bolo dielo považované za nevhodné pre uvedenie v parížskom divadle Comédie-Française. Tretia a posledná z tzv. Plays Unpleasant má podobný námet ako autorova drámatická prvotina Domy pána Sartoria, t.j. odhalenie zdrojov bohatstva a postihnutie konkrétnej súvislosti moci peňazí a sexu.
Dej
Paní Warrenová mala v mladosti dve možnosti, buď si zničiť zdravie ako zle platená robotníčka, alebo využiť svoju fyzickú príťažlivosť k väčším ziskom. Nakoniec sa stala majiteľkou luxusných verejných domov po celej Európe a zamestnávateľkou dievčat, ktoré vyšli z podobných chudobných pomerov ako ona sama. Jej živnosť získala priazeň a finančnú podporu dokonca aj u vznešených klientov. Zdroje jej vplyvu a bohatstva odhalí jej dcéra Vivia potom, čo ukončí štúdium na Cambridgeskej univerzite. Dokáže síce pochopiť matkino jednanie, ale už nie jej neochotu zmeniť svoj spôsob života. Preto nakoniec Vivie pretrhne puta k svojej matke aj k svojmu nápadníkovi a rozhodne sa živiť vlastnou prácou.
Vzdušné sily Dominikánskej republiky
Vzdušné sily Dominikánskej republiky predstavujú leteckú zložku Ozbrojených síl Dominikánskej republiky.
História
Počas svojej histórie sa musela Dominikánska republika vyrovnať s búrlivými politickými udalosťami, diktatúrou, občianskou vojnou a vojnou s kubánskymi exulantmi. Neskôr sa krajina stala hlavnou trasou pašerákov drog, čo okrem iného znamenalo prelety desiatok lietadiel ponad územie Dominikánskej republiky. Najcharakteristickejším tovarom pašerákov je kokaín pochádzajúci z Južnej Ameriky, ktorý tadeto prúdi do Európy. Počiatky dnešných dominikánskych vzdušných síl možno nájsť v roku 1932, kedy boli založené ako letecká zložka dominikánskej armády (Arma de Aviación del Ejército Nacional). Počas svojej existencie používalo dominikánske letectvo stroje ako P-47 Thunderbolt, P-51 Mustang, de Havilland Mosquito, Bristol Beaufighter, AT-6 Texan, Boeing-Stearman PT-17, BT-13 Valiant, P-38 Lightning, T-28 Trojan, T-34B Mentor, T-41 Mescalero, C-47 Skytrain, C-46 Commando a taktiež bombardéry B-25 Mitchell, B-26 Invader, B-17G Flying Fortress a hydroplán PBY-5A Catalina. Medzi prevádzkované vrtuľníky patrili UH-12 Raven, OH-13 Sioux, UH-19 Chickasaw a OH-6A Cayuse. V priebehu rokov vzdušné sily viackrát zmenili svoj názov, avšak od roku 1962 existujú pod súčasným názvom. Od začiatku 50. rokov 20. storočia bolo dominikánske letectvo sústredené na základni San Isidro (Base Aérea San Isidro), ktorá sa nachádza východne od hlavného mesta Santo Domingo. V tom istom čase boli do výzbroje zaradené prvé prúdové lietadlá, ktorými sa stali nadbytočné švédske de Havilland Vampire. V dôsledku rozsiahleho obstarávania bolo dominikánske letectvo najsilnejšou leteckou silou v tomto regióne, pričom v roku 1952 malo vo výzbroji okolo 240 lietadiel. Po roku 1961 však letectvo začalo upadať. V dôsledku zníženej kvality údržby, nedostatku kvalifikovaných technikov a absencie logistiky a zásob náhradných dielov sa prudko znížil počet prevádzkovaných lietadiel. V polovici 90. rokov 20. storočia malo dominikánske letectvo k dispozícii len 45 strojov. V polovici 60. rokov 20. storočia boli dominikánske vzdušné sily rozdelené do troch operačných zón: severnej, južnej a východnej, pričom každá z nich mala vlastné zodpovedajúce veliteľstvo. V roku 1990 bolo letectvo reorganizované do jediného veliteľstva - Comando Aéreo - pozostávajúceho z troch letiek (Dragones, Pegasos a Aguilas). Tieto zodpovedajú za 2 zóny: Comando Aéreo Norte, so základňou na medzinárodnom letisku Puerto Plata, a Comando Aéreo Sur, so základňou na letisku San Isidro. Predtým bola základňa severného veliteľstva dislokovaná na letisku Cibao, ktoré v súčasnosti slúži ako záložné letisko. Medzinárodné letisko Puerto Plata má totiž výhodnú strategickú polohu na severnom pobreží Dominikánskej republiky. Slúži ako hlavná základňa, napriek tomu, že sa tam nenachádzajú žiadne permanentne umiestnené lietadlá a letectvo sa musí deliť o vzletovú a pristávaciu dráhu s medzinárodným letiskom. Bežná činnosť pozostáva z prepravných letov z San Isidra do Puerto Valarta, pobrežného hliadkovania, základného a pokročilého výcviku, VIP letov, protidrogovým a spojovacím letom.
Budúcnosť
Lietadlá A-29B, T-35B a CASA 212, spolu so spomínanými vrtuľníkmi budú tvoriť chrbticu vzdušných síl Dominikánskej republiky ešte mnoho rokov. Existujú plány na ďalšie obstarávanie, ktoré zahŕňajú nové námorné hliadkovacie lietadlá, rovnako ako špecializované námorné vrtuľníky. Obe sú vnímané ako vysoké priority. Je možné, že v budúcnosti bude jedna CASA 212 upravená na námorné hliadkovacie lietadlo. V súčasnosti prebieha výcvik dominikánskych pilotov vo Venezuele, predchádzajúci nákup niekoľkých vrtuľníkov Bell 412.
Vicente López y Planes
Životopis
Narodil sa v Buenos Aires do rodiny španielskeho otca a matky z Buenos Aires. Vyštudoval právo na univerzite v meste Chuquisaca. V roku 1810 sa zúčastnil sa na Májovej revolúcii, ktorá viedla k zosadeniu španielskeho miestokráľa a vytvoreniu vlastnej vlády. Následne bol zvolený za starostu Buenos Aires, no patril k oponentom hlavy revolučnej vlády Cornelia Saavedru, kvôli čomu podporil jeho zosadenie a vytvorenie tzv. Prvého triumvirátu, kde bol pokladníkom bez hlasovacieho práva. V roku 1815 sa na krátko dostal do väzenia spolu s ďalšími spolupracovníkmi, kam ich poslali ich politickí oponenti. Už čoskoro sa ale do politiky vrátil a v roku 1826 sa stal ministrom vo vláde Bernardina Rivadaviu. Po rezignácii Rivadaviu z funkcie prezidenta Spojených provincii La Platy bol zvolený na jeho miesto ako dočasný prezident. Vo funkcii potvrdil rozpustenie kongresu a nechal vyhlásiť nové voľby. 18. augusta 1827 skončil vo funkcii prezidenta súčasne so zánikom tejto funkcie. Jeho právomoci prebral guvernér Provincie Buneos Aires Manuel Dorrego. V roku 1830 sa stal členom súdu a neskôr predsedom súdu počas vlády guvernéra Buenos Aires Juana Manuela de Rosasa. 3. februára 1852 sa stal dočasne guvernérom Buenos Aires po zosadení Rosasa. 26. júla ho nahradil Justo José de Urquiza, ktorý pred tým Rosasa porazil vo vojne. Vicente López y Planes zomrel v Buenos Aires v roku 1856 a je tam aj pochovaný.
Dan Karabin
Dan Karabin (* 18. február 1955 Nitra, Česko-Slovensko) je slovenský zápasník, voľnoštýliar.
V 14 rokoch prišiel s kamarátom do telocvične, ale bol vylúčený kvôli dlhým vlasom (odmietal si ich ostrihať). Chvíľu sa potom venoval hokeju, ktorý mu však veľmi nešiel. Po ukončení základnej školy a prijímačkách na učebný odbor autoklampiar si vlasy ostrihal a začal svoju úspešnú zápasnícku kariéru.
Na letných olympijských hrách v roku 1980 v Moskve získal ako reprezentant Česko-Slovenska bronzovú medailu.
3149 Okudzhava
3149 Okudzhava je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavila Zdeňka Vávrová 22. septembra 1981.
Noneto
Noneto je skladba pre deväť nástrojov. Môže to tiež byť hudobné teleso skladajúce sa z deviatich inštrumentálnych hráčov.
Idiot
Idiot môže byť:
NGC 4962
NGC 4962 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Coiffy-le-Bas
Coiffy-le-Bas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bayonne
Bayonne môže byť:
Hlboká duševná zaostalosť
Slovo idiot
V starom delení duševného postihnutia (debilita–imbecilita–idiotia) bol idiot najspodnejší stupeň. Ešte dávnejšie sa výraz idiotia používal ako synonymum pre duševnú zaostalosť vôbec.
Slovo idiot je odvodené z latinského idiota, idiotes, ktoré je zas odvodené z gréckeho ἰδιώτης (idiótés, t. j. prostý človek, laik, osoba bez odborných schopností, zvláštna osoba). Pôvodne sa používalo v mestských štátoch antického Grécka na označenie ľudí starajúcich sa iba o vlastné záujmy a ignorujúcich potreby komunity.
Ctibor Matulay
Ctibor Matulay (* 21. august 1916, Trnava – † 17. február 1995, Banská Bystrica) bol archivár, pedagóg.
Životopis
V Banskej Bystrici pôsobil ako pedagóg na Obchodnej akadémii, od roku 1954 pracovník Pôdohospodárskeho archívu v Banskej Bystrici-Radvani, po zlúčení so Štátnym archívom jeho riaditeľ (1956-1962). Dokumentarista a pracovník v Stavoindustrii, VŠD vo Zvolene a vo Vlastivednom múzeu v Banskej Bystrici. V roku 1968-1982 riaditeľ Okresného archívu v Banskej Bystrici. Autor Katalógu administratívnych a súdnych písomností 1255-1536, ktorý vyšiel pod názvom Mesto Banská Bystrica. Prekladateľ pedagogických príručiek z ruštiny, odbornej literatúry z nemčiny. Venoval sa spracovávaniu starého archívneho materiálu, časť vyšla tlačou.
929 Algunde
929 Algunde je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil K. Reinmuth 10. marca 1920.
Horní Branná
Horní Branná je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 847 obyvateľov, z toho 927 mužov a 920 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 38,8 roka, ženy 41,0 roka).
Moruša čierna
Moruša čierna (, ľudovo nazývaná aj „viničná“ alebo „drevená“ jahoda) je druh listnatej dreviny z čeľade morušovité pochádzajúci z juhozápadnej Ázie, kde rastie už od nepamäti a lokalita jej presného pôvodu je nejasná. Je známa svojím vysokým počtom chromozómov, ktorých má 154 párov. Iné druhy moruše sú niekedy zamieňané s morušou čiernou - najčastejšie ide o čiernoplodé formy moruše bielej. Morušu čiernu je od moruše bielej možné odlíšiť vďaka plstnatej spodnej strane listov.