cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vekslák
Príčiny a dôsledky
Dôvodom vekslovania bol nedostatok "tvrdej meny" v Česko-Slovensku (pozri devízový prísľub), čo spôsobovalo previs dopytu na trhu. Rozdiel medzi oficiálnym kurzovým lístkom a kurzom, za ktorý boli ľudia ochotní kupovať bol 4 až 5-násobný. Povinnosť pre cudzincov meniť určitú čiastku na každý deň pobytu v banke v nevýhodnom kurze ponúkala pre vekslákov široké možnosti im ponúkať výhodnejší kurz. Obchodná marža vekslákov (rozdiel medzi predajnou a nákupnou cenou) bola stovky percent, čo vyplýva z toho, že oficiálna predajná cena valút bola vďaka prirážke na rozvoj cestovného ruchu skoro štvornásobok oficiálneho kurzu pri ich nákupe. Ich "podnikanie" bolo vo vtedajšej dobe nie len zakázané ale trestné. Hrozili im postihy za trestné činy porušovanie predpisov o obehu tovaru v styku s cudzinou (§ 124 tr. zák.) alebo ohrozenie devízového hospodárstva (§ 146 tr. zák.). Tým, že sa obohacovali na predaji bonov, dopúšťali sa trestného činu špekulácie (§ 117 tr. zák.) Postihu za trestný čin príživníctva (ten kto nepracoval bol príživník) sa veksláci bránili tým, že oficiálne boli zamestnaní napríklad ako noční strážnici a pod. Napriek tomu, že v podstate okrádali štát, boli systémom vo všeobecnosti tolerovaní. V konečnom dôsledku vekslovanie s bonmi a ich upotrebenie v Tuzexe prispievalo k prílivu tvrdých mien do štátnej kasy. Pokoj na prácu si niektorí veksláci dokázali zabezpečiť podplácaním príslušníkov ZNB alebo spoluprácou s ŠtB.
Vekslovanie
Česko-slovenskí veksláci vymieňali hlavne peniaze, zriedkavo okrem vekslovania predávali naftu alebo pašovaný nedostatkový tovar (napr. tzv. digitálky). V iných krajinách, napríklad v ZSSR, veksláci zároveň obchodovali s nedostatkovým zahraničným tovarom (pozri šmelina). Niektorí veksláci v Česku ponúkali cudzincom starožitnosti na vývoz a sprostredkovali prostitútky.
Nákup tvrdej meny
Veksláci získavali tvrdú menu (pozri Tuzex) alebo tuzexové bony nasledovným spôsobom : Veksláci vymieňali najčastejšie peniaze (vekslovali) priamo na ulici a to tak, že oslovovali okoloidúcich. Buď po slovensky: "Nekúpiš bony?", po nemecky: "Geld wechseln?" alebo len "Wechseln?" alebo anglicky: "Change money." („činč many” alebo „čeňč many”odkiaľ je poľský názov cinkciarz [činkčař]).
Predaj
Občania Československa, ktorí nemali prístup k valutám vďaka práci v zahraničí alebo príbuzným, mohli kúpiť bony iba na čiernom trhu od nelegálnych priekupníkov - vekslákov. Vyhľadávali ich aj v prípade, keď niekto získal výjazdnú doložku, mohol vycestovať do zahraničia a chcel si zohnať cudzie meny nad rámec štátom zaisteného devízového prísľubu. Veksláci, ktorí z tejto činnosti žili vytvárali svoje siete avšak aj pre obyčajného človeka, ktorý získal valuty ľubovoľným spôsobom, bolo výhodnejšie ich predať ako ich zaniesť na výmenu do banky a tam ich zameniť za koruny podľa oficiálneho kurzu. Na Slovensku vzniklo zaujímavé špecifikum – tzv. "tuzexové babky". Bony dostávali od príbuzných – emigrantov alebo mali mali samy devízový dôchodok, napríklad ako vdovy po padlých vojakoch z 2. svetovej vojny.
V Česku aj na Slovensku sa veksláci koncentrovali vo veľkých mestách. Zákazníkov hľadali v blízkosti predajní Tuzex (v Bratislave na Gorkého ulici) a na miestach kde sa zdržiavali turisti ako sú historické a obchodné centrá (v Bratislave na Kamennom námestí ), hotely, banky, letiská. Finančné transakcie s vyššími sumami nemuseli prebiehať priamo na ulici ale buď mal vekslák pomocníka, ktorý mal pri sebe väčšie množstvo peňazí (pre prípad policajnej razie, keď policajti kontrolovali tých, čo vekslovali aktívne) alebo ktorý po peniaze zašiel alebo bolo možné sa dohodnúť na výmene na inom mieste. Najčastejšie však výmena prebehla priamo na mieste s tým, že vekslák zatiahol zákazníka do najbližšieho (tmavého) podchodu a tam mu peniaze zamenil tak aby to nikto nevidel.
Riziká podvodov
Výmena bola spojená so značným rizikom, pretože vekslákom často nestačil zisk zo samotnej transakcie a používali rôzne triky ako podviesť zákazníka (ktorý sa tiež dopúšťal nelegálnej činnosti). Najčastejšie na konci transakcie si vekslák vypýtal bankovky nazad aby ich ešte raz akože prerátal a pri tom niektoré z bankoviek nepozorovane zobral alebo nahradil inými alebo papierom. Zákazníci, ktorí nepoznali bankovky, ktoré chceli získať od veksláka, naleteli na triky s falošnými bankovkami, bankovkami inej meny alebo bankovkami už stiahnutými z obehu. V Budapešti pracovali celé organizované skupiny, ktoré najprv zamenili peniaze a potom falošný policajt skonfiškoval všetku hotovosť ako pokutu za priestupok. "'Čašníci, recepční, taxikári a veksláci, to boli zárodky organizovaného zločinu,' tvrdil Jaroslav Ivor, vtedajší vyšetrovateľ ministerstva vnútra."
Quartier de Grenelle
Quartier de Grenelle (štvrť Grenelle) je 59. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 15. obvodu.
Vekslák
Zánik a ohlas
Po Nežnej revolúcii sa pre všetkých uvoľnilo obchodovanie so zahraničím a cudzími menami a vekslovanie prestalo byť atraktívne (registrované zmenárne mali menšiu maržu a museli platiť dane). Bony boli zrušené v roku 1992. Potvrdili sa tiež podozrenia, že veksláci v mnohých prípadoch spolupracovali s (tajnou) políciou. Niektorí veksláci a šmelinári využili peniaze a kontakty a stali sa významnými podnikateľmi, majiteľmi fabrík a vplyvnými osobami. Máloktorí z nich sa chvália svojou nelegálnou minulosťou verejne a politicky aktívni ju popierajú.
Quartier de Grenelle
Má rozlohu 147,8 ha a jej hranice tvoria rieka Seina na severozápade (vrátane ostrova Cygnes), ulice Avenue de Suffren na severovýchode, Avenue de Lowendal a Rue de la Croix-Nivert na juhovýchode a Rue des Entrepreneurs a Rue Linois na juhozápade.
Vekslák
Zánik a ohlas
Kultúrny fenomén veksláctva sa odrazil i v dobovej populárnej kultúre, napr. vo filmoch Bony a klid, Vekslák aneb Staré zlaté časy (1994) alebo v románe Rivers of Babylon.
Quartier de Grenelle
Dejiny
Čtvrť nesie meno bývalej obce Grenelle, ktorá sa v roku 1830 osamostatnila od obce Vaugirard, avšak v roku 1860 bola pripojená k Parížu.
V 70. rokoch 20. storočia bol pozdĺž Seiny postavený súbor výškových budov, vedľa Tour Montparnasse jediných na území Paríža.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Leštiny
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Leštiny v okrese Dolný Kubín.
Mário Pečalka
Mário Pečalka (* 28. december 1980) je slovenský futbalista, ktorý v súčasnosti hráva v corgoňligovom klube ŠK Slovan Bratislava. Hráva na pozícii obrancu alebo defenzívneho stredopoliara. Je defenzívnym futbalistom, ktorý má za svoj vzor Zinedina Zidana.
Rodák z obce Rudina (okres Kysucké Nové Mesto) prestúpil do Slovanu Bratislava v roku 2003, no výraznejšie sa nepresadil. O rok neskôr prestúpil do MŠK Žilina, kde sa časom stal dôležitou súčasťou tímu. Hral v drese Žiliny v predkolách Ligy majstrov a skupinovej fáze Poháru UEFA.
Reprezentácia
(Stav k: 6. júnu 2009, 23:44 SELČ)
Sarreinsming
Sarreinsming je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viehdorf
Viehdorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Amstetten.
Žije tu obyvateľov.
Tours-Nord-Est
Tours-Nord-Est je francúzsky kantón v departemente Indre-et-Loire v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho iba severovýchodná časť mesta Tours.
Kurt Alder
Kurt Alder (* 10. júl 1902, Königshütte, Poľsko – † 20. jún 1958, Kolín nad Rýnom, Nemecko) bol nemecký chemik. Spolu s Ottom Dielsom v roku 1950 získali Nobelovu cenu za ich prácu o syntéze diénov známu aj ako Dielsova-Alderova reakcia, ktorá sa používa pri syntéze cyklických organických látok.
Životopis
Narodil sa v priemyselnej štvrti Königshütte v Hornom Sliezsku, kde aj navštevoval základnú školu. Po prvej svetovej vojne odišiel do Berlína, pretože časť, v ktorej žil sa vrátila pod správu Poľska. Od roku 1922 študoval na Humboldtovej univerzite v Berlíne a neskôr na Univerzite Christiana Alberta v Kieli. Tu v roku 1926 získal doktorát za prácu Über die Ursachen der Azoester-reaktion (On the causes of the azoester reaction). Na univerzite sa spoznal so svojim učiteľom Ottom Dielsom. V 1930 bol Alder prednášajúcim chémie a v roku 1934 sa habilitoval. V roku 1936 opustil Kiel, aby sa mohol pridať k I.G. Farbenindustrie AG v Leverkusene (vtedy najväčšia chemická továreň na svete), kde pracoval na syntéze kaučuku. Neskôr v roku 1940 sa stal profesorom chémie na Kolínskej univerzite a riaditeľom Chemického inštitútu. V roku 1944 dostal pozvanie z Berlínskej univerzity a v 1950 z Marburgskej univerzity, ale obe odmietol.
Ocenenia
Alder dostal niekoľko čestných vyznamenaní ako napríklad v roku 1938 Emil Fischer Memorial Medal od asociácie nemeckých chemikov. V tom istom roku sa stal členom Imperial Leopold.-Karol.-German Academy of Natural Philosophers (Kaiserlich Leopold.-Karol.-Deutsche Akademie der Naturforscher – Cisárska Leopoldovsko-Karolovská nemecká spoločnosť prírodovedcov) v Halle. V roku 1950 dostal aj Nobelovu cenu za chémiu, s ktorou sa podelil so svojim učiteľom Ottom Dielsom. Lekárska fakulta na Univerzite v Kolíne mu udelila čestné ocenenie M.D. v roku 1950 a v roku 1954 dostal čestný doktorát od univerzity v Salamanke.
Kráter na Mesiaci je pomenovaný na jeho pamiatku.
Výskum
Svoje poznatky publikoval v 150 dokumentoch, hlavne v dielach Justus Liebig's Annalen der Chemie, in the Berichte der Deutschen Chemischen Gesellschaft a v Angewandte Chemie.
Fresles
Fresles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tours-Nord-Ouest
Tours-Nord-Ouest je francúzsky kantón v departemente Indre-et-Loire v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho iba severozápadná časť mesta Tours.
Bruselské metro
80px|left thumb|right|Plán bruselského metra Bruselské metro je podzemná rýchlodráha v Bruseli, ktorá sa skladá zo šiestich liniek (1, 2, 3, 4, 5, 6). Sieť má 60 staníc a dĺžku. Okrem toho v Bruseli existujú dve trasy určené na podpovrchovú prevádzku električiek (fr. prémetro), ktoré boli skonštruované tak, aby ich bolo možné v budúcnosti upraviť na prevádzku klasického metra. Prevádzkovateľom metra je spoločnosť STIB/MIVB. Táto spoločnosť zabezpečuje aj električkovú a autobusovú dopravu v meste.
Dejiny
Prvý návrh na výstavbu metra v Bruseli pochádza z roku 1892. Na začiatku 20. storočia vzniklo veľa ďalších projektov, napríklad v roku 1925 prišla francúzska spoločnosť Dyle et Bacalan s návrhom na vybudovanie troch liniek metra. Žiadny z týchto plánov sa nezrealizoval.
Prvý tunel bruselskej podzemnej rýchlodráhy bol vybudovaný v roku 1957. Išlo o podzemnú električkovú zastávku Gare du Midi / Zuidstation.
Linka 1
17. decembra 1969 bola spustená prevádzka podzemnej električky v tuneli medzi stanicami Schuman a De Brouckère. V roku 1976 bola na tejto trase zavedená prevádzka klasického metra a došlo k ďalšiemu rozšíreniu tunela ku staniciam Beaulieu (linka 1A) a Tomberg (linka 1B). Trasa bola postupne rozširovaná, jednotlivé úseky boli otvárané v rokoch 1977, 1981, 1982, 1985, 1988, 1992, 1998 a 2003. Najnovšia časť linky 1 je úsek medzi stanicami Bizet a Erasme / Erasmus, otvorený roku 2003.
Linka 2
Prvý úsek tejto linky medzi stanicami Porte de Namur / Naamsepoort a Madou bol dokončený v roku 1970. Spočiatku slúžil iba na električkovú dopravy a prevádzka klasického metra na ňom bola zavedená v roku 1988. V tom čase už existovala trasa medzi stanicami Simonis a Gare du Midi / Zuidstation. V roku 1993 bola otvorená stanica Clemenceau a od septembra 2006 je v prevádzke stanica Delacroix. Úsek medzi stanicami Clemenceau a Delacroix je zatiaľ najnovšia časť bruselského metra.
Prehľad liniek
Od 4. apríla 2009 začalo platiť nové číslovanie a smerovanie liniek metra (M), vrátane prípravných električkových tratí (T).
Quincy-le-Vicomte
Quincy-le-Vicomte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Madár
Madár je priezvisko, pozri Madár (priezvisko), napr.:
Inžinierske stavby
Inžinierske stavby môže byť:
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1981
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1981 boli v poradí 4. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Tunise, v Tunisku v dňoch od 17.31. júla 1981, za účasti 8 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli tri družstvá: Angola a Guinea v kategórii mužov a Angola v kategórii žien. V mužskej kategórii získalo titul 🇩🇿, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇨🇮. Pre strieborné Pobrežie Slonoviny to bola prvá medaila. U žien obhájilo titul 🇨🇬 po finálovej výhre nad domácim 🇹🇳.
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta žien 1982. Z oboch kategórii sa kvalifikovali iba víťazné družstvá.
Dunaš ben Labrat
Dunaš ben Labrat (* 920 Fez, Maroko – † 990) ? bol stredoveký židovský komentátor, básnik a gramatik.
Narodil sa v marockom Feze a študoval u Saadju Gaona. Ako prvý uviedol do hebrejskej poézie arabské metrum. V dôsledku toho sa musel často dopúšťať násilností na hebrejskom jazyku, za čo sa stal terčom kritiky predovšetkým zo strany žiakov Menachema ben Sáruka.
Ako prvý rozlišoval medzi prechodnými a neprechodnými slovesami v hebrejčine.
Tours-Ouest
Tours-Ouest je francúzsky kantón v departemente Indre-et-Loire v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho iba západná časť mesta Tours.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Medzibrodie nad Oravou
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Medzibrodie nad Oravou v okrese Dolný Kubín.
Vitis (obec)
Vitis je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Waidhofen an der Thaya.
Žije tu 2 621 obyvateľov (1. 1. 2010).
Nidwalden
Nidwalden (historicky a úradne Unterwalden nid dem Wald) je nemeckojazyčný kantón. Hlavným mestom je Stans. Nachádza sa v strednom Švajčiarsku. Je rozdelený na 11 obcí.
Nidwalden je 5. najmenší a 5. najmenej ľudnatý kantón vo Švajčiarsku.
Geografia
Kantón Nidwalden leží v strednom Švajčiarsku, na severných hraniciach sa rozprestiera Vierwaldstättské jazero. Hraničí s piatimi kantónmi: Luzern na severe, Schwyz na severovýchode, Uri na východe, Bern na juhu a Obwalden na západe a juhovýchode, pretože Obwalden je Nidwaldenom rozdelený na dve časti.
Obce
left|náhľad|Obce kantónu Nidwalden. Nasleduje zoznam 11 obcí kantónu podľa počtu obyvateľov k 31. decembru 2011:
Krak (kokaín)
thumb|Krak Krek alebo krak (po anglicky crack) je pouličný názov hydrochloridu kokaínu C17H21NO4, ktorý sa radí medzi tvrdé, stimulačné a narkotické drogy.
Málkov (okres Beroun)
Málkov je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 104 obyvateľov, z toho 59 mužov a 45 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,9 roka (muži 36,9 roka, ženy 39,3 roka).
Krak (kokaín)
Krek je najnebezpečnejšia forma kokaínu. Jej základom je kokaín, prevarený práškom do pečiva alebo jedlou sódou. Krek sa vyrába tak, že sa kokaín „seká" (rozrába) s jedlou sódou a vodou. Tak vznikajú rôzne veľké kúsky kryštálov tzv. „rocks“, ktoré sa fajčia.
Krek je oveľa nebezpečnejší ako kokaín, pretože ho telo absorbuje oveľa rýchlejšie a väčšinou už prvá dávka vedie k závislosti. Pri užívaní kreku človek nepociťuje únavu,hlad či smäd.
Krek po vyfajčení účinkuje len niekoľko minút, počas ktorých človek pociťuje eufóriu, je aktívny, odvážny. Po štvrťhodine opojenosť zmizne, prichádzajú abstinenčné príznaky. Fajčiari kreku ich opisujú ako nepredstaviteľne strašné, pri ktorých túžia už len po smrti. Veľa závislých má práve preto samovražedné úmysly.
Maďara (priezvisko)
Maďara je slovenské priezvisko. Najviac sa vyskytuje v mestách Bánovce nad Bebravou a Trenčín. V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Maďara.
City Tower
náhľad|City Tower v 2008 tesne pred dokončením
City Tower je najvyššia budova v Prahe (v části Pankrác) a v Čechách a druhá najvyššia budova v Česku. Bola rozostavaná v komunistickom období ako plánované sídlo Česko-slovenského, neskôr Českého rozhlasu, no dokončená bola až v roku 2008. Funguje ako administratívna budova s vyhliadkovou reštauráciou na najvyššom poschodí.
Stavebné povolenie získala stavba v roku 1983. Veľa rokov bola tvorená len kostrou, kým ju v roku 2005 nekúpila spoločnosť ECM a nezačala s rekonštrukciou, ktorú dokončila v roku 2008. Budova má 27 nadzemných podlaží a 3 podzemné. Jej výška je 109 metrov a celkovo 119 aj s anténou. Autorom dokončovacieho projektu budovy bol americký architekt Richard Meier a jeho kancelária.
Amaranth
„Amaranth“ je druhý singel fínskej symfonickej metalovej skupiny Nightwish, z albumu Dark Passion Play, pričom je takisto druhým singlom s druhou speváčkou skupiny Anette Olzon. Oficiálny dátum predstavenie bol 22. august 2007, ale objavil sa na internete ešte pred oficiálnym vydaním.
Oficiálny videoklip k singlu bol vydaný 15. júna 2007 a na portáli YouTube mal viac ako 50 miliónov pozretí.
Dňa 24. augusta 2007 oznámila oficiálna webstránka skupiny, že singel „Amaranth“ bol vo Fínsku certifikovaný zlatou platňou, dva dni od vydania s predajom viac ako 5 000 kópií. Dňa 29. augusta dosiahol singel 1. miesto vo fínskom rebríčku Suomen virallinen lista. Dňa 6. septembra oznámila oficiálna webstránka, že singel „Aramanth“ dosiahol prvé miesta v rebríčkoch v Nórsku, Maďarsku a takisto aj v Španielsku.
Kurotvaré
thumb|right|Kura domáca
Kurotvaré alebo kury alebo hrabavce (Galliformes) sú rad letcov.
Existujú aj kurotvaré/kury/hrabavce v dvoch užších významoch - pozri nižšie pod Systematika.
Charakteristika
Majú silné hrabavé nohy. hrubé prsty a tupé pazúry, aj mocný zobák, ktorý je na konci trocha zahnutý. Ťažšie lietajú. Mnohé druhy sú pohlavne dvojtvaré.
Systematika
kurotvaré/kury/hrabavce (Galliformes) v najširšom zmysle
Peratos
Podľa niektorých antických písomných zdrojov bol Peratos následníkom Messapa (uvádzajú ho pod latinským menom Eratus). O pôvode Messapa tieto zdroje mlčia. Podľa antického autora Pausania však Peratos nebol nástupcom Messapa, ale nástupcom Leukippa. Peratos bol synom Leukippovej dcéry Kalchinie a boha Poseidóna a kráľom sa stal preto, lebo Leukippos nezanechal po sebe potomka po meči.
Staroveký autor Hieronym uvádza, že Peratos nastúpil na sikyónsky trón okolo roku 1716 pred Kr. a vládol do roku 1670 pred Kr. Antické písomné zdroje ale v zhode uvádzajú, že kráľom Sikyónu sa po Peratovi stal Plémnaios.
Poľovačka na huby
Poľovačka na huby ( – doslova: Tretia poľovačka) je kniha ruského spisovateľa Vladimira Alexejeviča Solouchina (1924 – 1997), ktorú napísal v roku 1967 a bola vydaná v roku 1968. Slovenský preklad vyšiel v roku 1976 vo vydavateľstve Obzor.
Autor v nej opisuje svoje celoživotné skúsenosti so zbieraním húb. Na viacerých miestach nepriamo kritizuje sovietsky systém, so sympatiami hodnotí obdobie pred Októbrovou revolúciou. Vyzdvihuje napr. pozemkovú reformu Piotra Stolypina.
V závere knihy uvádza, že nazbieral prudko jedovatý ušiak obyčajný v domnení, že ide o smrčok jedlý a s manželkou ho skonzumoval bez následkov, dedukuje tým, že po dôkladnom povarení je jedlý. Slovenský spisovateľ a hubár Ján Majerník však vo svojej knihe Rastú! uvádza predpoklad, že v skutočnosti Solouchin skonzumoval príbuzný druh ušiakovec obrovský alebo ušiakovec zväzkovitý (podľa súčasnej terminológie: ušiak obrovský, resp. ušiak zväzkovitý – v tých časoch boli ušiakovce považované za jedlé, dnes sa žiadne druhy z rodu ušiak neodporúčajú zbierať). Podľa literárneho vedca Ivana Kusého sa touto knihou Solouchin prejavil ako „maliar prírody“, ktorý svoju dôkladnú odbornú pripravenosť nestavia na obdiv.
Martin Štrbák (opát)
Prelát Prof. PaedDr. ThDr. Ambróz Martin Štrbák, PhD., O. Praem (* 6. apríl 1972) je opát premonštrátskeho kláštora v Jasove, jediný aktívny opát na území Slovenska a druhý najmladší opát na svete. Je docentom katedry hudby pedagogickej fakulty Katolíckej univerzity v Ružomberku a externým spolupracovníkom katedry katechetiky a pedagogiky teologickej fakulty. Je autorom viacerých publikácií.
Stručný životopis
Rehoľné rúcho prijal dňa 13. novembra 1991 a prvé rehoľné sľuby zložil 13. augusta 1993. Za kňaza bol vysvätený 20.6.1997. Za jasovského ordinára bol na obdobie šiestich rokov zvolený 7. júla 2009. Opátsku benedikciu prijal z rúk Jeho Excelencie Mons. Alojza Tkáča, dňa 30. augusta 2009 za prítomnosti generálneho opáta Thomasa Handgrätigena O.Praem. Dodnes je taktiež riaditeľom premonštrátskeho gymnázia na Kováčskej 28 v Košiciach.
Fresnay-le-Long
Fresnay-le-Long je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Eratus
Eratus môže byť:
Crack
Crack alebo krek môže byť:
Crack môže byť aj:
Saulny
Saulny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Recey-sur-Ource
Recey-sur-Ource je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diviacky potok (prítok Turca)
Diviacky potok je potok v hornom Turci, v centrálnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to pravostranný prítok Turca, meria 4,5 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Preteká južnou časťou Turčianskej kotliny, pramení v podcelku Diviacka pahorkatina západne od Dolnej Štubne, pri ceste z Dolnej Štubne do Skleného, v nadmorskej výške približne 540 m n. m.
Opis toku
Najprv tečie severozápadným smerom, potom pokračuje cez Diviacky háj najprv západoseverozápadným, potom západným smerom. Po opustení Diviackeho hája pokračuje najprv severozápadným smerom a tesne pred ústím sa stáča na západ. Východne od obce Dubové sa v nadmorskej výške cca 481 m n. m. vlieva do Turca.
Tours-Val-du-Cher
Tours-Val-du-Cher je francúzsky kantón v departemente Indre-et-Loire v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho iba časť mesta Tours.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Oravská Poruba
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Oravská Poruba v okrese Dolný Kubín.
Dlhý potok (prítok Vríce)
Dlhý potok je potok v dolnom Turci, v juhozápadnej časti okresu Martin. Je to pravostranný prítok Vríce, meria 5 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Malej Fatre, v podcelku Lúčanská Fatra, v časti Kľak, na východnom svahu Reváňa (1 204,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 960 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na severovýchod, poto sa stáča východným smerom a preteká Dlhou dolinou. Postupne priberá viaceré prítoky: najprv Pitšelovu studňu zľava, potom Dolný lúčny jarok (0,8 km) a Vysoký potok (0,8 km) sprava, opäť zľava potoky Pri studni (688,4 m n. m., 1 km) a Studničky (0,5 km), ďalej z pravej strany Vrátny potok (0,7 km), Štíbelov jarok (0,7 km) a Palušov potok (0,9 km). Po pribratí posledného prítoku sa stáča severovýchodným smerom a na západnom okraji intravilánu obce Vrícko ústi v nadmorskej výške cca 604 m n. m. do Vríce.
Slávy dcera
náhľad náhľad|Ján Kollár Slávy dcera (pôvodným pravopisom: Sláwy dcera ; v modernej slovenčine: Dcéra Slávy alebo  Slávy dcéra) je lyricko-epická skladba Jána Kollára napísaná biblickou češtinou. Skladá sa zo šiestich častí: Predspev (Předzpěv) a 5 spevov (každý pomenovaný podľa rieky/riek): 1. Sála, 2. Labe, Rén, Vltava 3. Dunaj 4. Lethe 5. Acheron. Slávy dcéra je žánrovo známa ako básnická skladba. Znamená to, že je to dlhá lyrika.
Téma
Celá skladba má dve hlavné témy: láska k vlasti a láska k milej. V Kollárovej Slávy dcére sa rovnako ako v Sládkovičovej Maríne objavuje básnikova múza. U Kollára je to Mína, inšpirovaná Friderikou Wilhelmínou Schmidtovou a u Sládkoviča Marína, jeho láska Mária Pischlová. Na rozdiel od Sládkoviča, dáva Kollár polovicu srdca vlasti a polovicu srdca Míne, Andrej Sládkovič spája lásku k vlasti s láskou k Maríne. Mína je vybájená dcéra bohyne Slávy (bohyňa Slovanov) a spĺňa ideál slovanskej devy. V diele môžeme nájsť aj ďalšie témy, a síce myšlienka všeslovanskej vzájomnosti, obraz utrpenia Slovanov, ponemčovanie slovanských kmeňov, oslava slobody.
Vydania
Prvé vydanie vyšlo v roku 1824, malo 140 sonetov rozčlenených do 3 spevov. V roku 1832 vyšla nová verzia rozšírená na 615 sonetov rozčlenených v 5 spevoch. Túto verziu označil Kollár za úplnú. V roku 1845 vyšla Slávy dcéra, ktorá mala 622 sonetov. Vydanie z roku 1852, po smrti autora, malo až 645 sonetov.
Predspev
Predspev je napísaný časomierou a skladá sa zo 106 veršov. Použité je v ňom elegické distichon (žalospevný dvojverš), ktoré vzniká striedaním pentametra a hexametra. Predspev mal 2 podoby. V tejto elégii je zakotvená myšlienka všeslovanskej vzájomnosti, obraz utrpenia Slovanov, ponemčovanie slovanských kmeňov, oslava slobody. Verše sú plné mladíckeho nadšenia z lásky a krásy. Na konci spevu sa lúči s Mínou:
2. spev – Labe, Rén, Vltava
Básnik prechádza územím, kde žijú Slovania (Česi). Žiali nad tým, že krajina s takou minulosťou musí teraz prijímať rozkazy od iných (Nemcov), ale nevidí vinu len v Nemcoch, vyčíta Čechom pasivitu, vyzýva ich, aby bojovali za svoj národ. Spomína na Mínu so žiaľom, lebo je ďaleko.
3. spev – Dunaj
Kollár prichádza na Slovensko ("kraj od Tatier po Tokaj"), kde prežil mladosť. Trpí, keď vidí biedu, krivdy, utrpenie. Znova ospevuje Mínu, ktorá sa mu zjavuje ako mŕtva. Túži zomrieť.
4. spev – Lethe
Lethe – slovanské nebo
Do neho nechal básnik vchádzať vlastencov, hlavne spisovateľov. Sprevádza ho Mína, ktorá sa stala vílou, bola symbolom idey Slovanstva, spojením krásy, pravdy, citu.
5. spev – Acheron
Acheron znamená v tomto speve slovanské peklo. Aj tu autora sprevádzala víla Mína. Sem Kollár posiela nepriateľov, odrodilcov a neprajníkov Slovanov.
Preklady
Slávy dcéra bola preložená do viacerých jazykov, napr. angličtiny, nemčiny a polštiny. Slovenský preklad urobil Ľubomír Feldek a vyšiel pod názvom Dcéra Slávy v roku 1979 a v roku 2018.
Měňany
Měňany sú obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 285 obyvateľov, z toho 140 mužov a 145 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 38,9 roka, ženy 40,9 roka).
Pohľadávka
Pohľadávka je (v oblasti súkromného práva) právo nejakej osoby (alebo osôb), tzv. veriteľa, požadovať od inej osoby (alebo osôb), tzv. dlžníka, nejaké konanie či nekonanie, tzv. plnenie, v rámci záväzkového právneho vzťahu. Trochu odlišná je definícia pohľadávky vo finančnom účtovníctve, kde pohľadávky vznikajú až dňom uskutočnenia účtovného prípadu a často nezahŕňajú najmä prípady spadajúce pod finančný majetok a časť preddavkov. Podrobnejšie o definíciách pozri nižšie.
Definícia
V súkromnom práve je pohľadávka právo jednej osoby alebo viacerých osôb požadovať od inej osoby alebo iných osôb určité konanie (t.j. buď danie alebo konanie v užšom zmysle) alebo nekonanie (t.j. buď zdržanie sa alebo strpenie niečoho) v rámci záväzkového právneho vzťahu („V rámci záväzkového právneho vzťahu“ znamená, že súčasne platí, že dlžník má povinnosť k tomuto konaniu či nekonaniu, a že celý vzťah je právny vzťah). Prvú spomínanú osobu (osoby) pritom nazývame veriteľ či veriteľská strana, druhú spomínanú osobu (osoby) dlžník či dlžnícka strana, spomínané konanie či nekonanie nazývame plnenie a spomínaný záväzkový právny vzťah nazývame aj záväzkový vzťah, záväzok v širšom zmysle, obligácia v širšom zmysle či obligačný (právny) vzťah. Túto definíciu možno alternatívne vyjadriť takto: pohľadávka je právo požadovať plnenie, alebo pohľadávka je právo veriteľa na plnenie od dlžníka, alebo pohľadávka je právo (oprávnenie) jedného účastníka záväzkového právneho vzťahu požadovať určité konanie či nekonanie od druhého účastníka záväzkového právneho vzťahu. Zjednodušene povedané: pohľadávka je to, čo je niekto niekomu povinný vyrovnať. Veriteľ aj dlžník môžu byť fyzické alebo právnické osoby. Plnenie môže byť akékoľvek, teda peňažné alebo vecné, spojené s majetkovým záujmom (majetkovou hodnotou) alebo nemajetkovým záujmom a – ako už bolo spomenuté - môže spočívať aj len v nekonaní, čiže v opomenutí (=zdržaní sa) alebo v trpení niečoho. Opakom pohľadávky je tzv. záväzok v užšom zmysle, nazývaný aj dlh.
Vo vyššie uvedenej definícii niektorí autori niekedy používajú namiesto pojmu právo na plnenie pojem nárok na plnenie (hoci v slovenskom práve – na rozdiel od napr. nemeckého - nejde o úplné synonymá). Iní zas obmedzujú plnenie na majetkové plnenie (majetkovú hodnotu). Ďalšia ojedinelá možnosť variantu definície je obmedziť plnenie len na peňažné plnenie - pohľadávka je teda „právo žiadať od niekoho peniaze“.
Niekedy sa pohľadávky v (naj)užšom zmysle stotožňujú len s pohľadávkami z obchodného styku.
O definícii v účtovníctve pozri nižšie.
Klasifikácia pohľadávok
Pohľadávky môžeme klasifikovať napríklad nasledovne:
Podľa spôsobu vzniku:
Podľa spôsobu plnenia pohľadávky:
Obsah pohľadávky
Veriteľ je oprávnený od dlžníka požadovať plnenie v podobe dania (napr. kúpa, výpožička), konania (preprava veci, predmet mandátnej zmluvy) alebo nekonania, pričom nekonanie môže byť buď zdržanie sa (=opomenutie) niečoho (napr. zdržanie sa užívania veci zo strany prenajímateľa) alebo trpenie (=znášanie) niečoho.
Vznik pohľadávky
Podľa Občianskeho zákonníka, môže pohľadávka vzniknúť „z právnych úkonov, najmä zo zmlúv, ako aj zo spôsobenej škody, z bezdôvodného obohatenia alebo z iných skutočností uvedených v zákone.“ Pohľadávka môže vzniknúť aj z verejnoprávneho predpisu.
Najčastejšie pohľadávky vznikajú na základe zmluvy. V ekonomickej praxi sa jedná predovšetkým o zmluvy medzi dvoma podnikateľmi, kde na jednej strane vystupuje kupujúci a na strane druhej predávajúci. Často sa však zmluvy uzatvárajú aj medzi viacerými účastníkmi. Vznik je spojený s prechodom vlastníckych práv, splnením dodávky alebo v súvislosti s prevodom práv a povinností z dodaného tovaru (poskytnutých služieb) odberateľovi.
Zánik pohľadávky
Medzi najčastejšie spôsoby zániku pohľadávok patrí úhrada pohľadávky, započítanie, odstúpenie od zmluvy a zánik osoby dlžníka alebo veriteľa.
Pozitívna a negatívna stránka pohľadávok z obchodného styku
Základná pozitívna vlastnosť pohľadávok z obchodného styku je, že ak spoločnosť poskytne dodávateľský úver, tak sa predpokladá, že dôjde k zvýšeniu objemu predaja a tým k získaniu konkurenčnej výhody. Najdôležitejšia negatívna stránka vychádza z rizika nezaplatenia, ktoré súvisí okrem samotnej hodnoty výrobku i s maržou, DPH a dani z príjmu.
Pri pohľade na negatívnu stránku pohľadávok môžeme rozlišovať 2 základné typy pohľadávok:
Likvidita
Výška a rýchlosť splácania pohľadávok má vplyv na likviditu.
Riadenie pohľadávok
Riadenie pohľadávok (iné názvy: manažment pohľadávok, správa pohľadávok) je činnosť, ktorej zmysel spočíva v ochrane spoločnosti pred zákazníkmi, ktorí platia s oneskorením (neplatia vôbec) a tým zamedziť vzniku pohľadávok po lehote splatnosti. Môžeme uplatňovať „prísnu“ alebo „voľnú“ politiku riadenia. Výsledkom prísnej politiky býva minimálny počet zákazníkov, ktorí platia s oneskorením. Problémom tu býva neschopnosť dosiahnuť vysokých predajov. Pri uplatnení voľnejšej politiky situácia býva presne opačná – zvýši sa objem predaja ale i podiel zákazníkov platiacich s oneskorením.
Riadenie sa skladá z dvoch oblastí, prevencia a vymáhanie.
Prevencia, snaha podniku zamedziť vzniku neskoro hradených a nedobytných pohľadávok. Najjednoduchším spôsobom ako predchádzať vzniku pohľadávok je predajom za hotovosť. . Okrem tohto máme možnosť využiť celú škálu spôsobov, ktorými dokážeme zabezpečiť pohľadávky pred nesplatením. Medzi najčastejšie spôsoby patrí:
Okrem hore uvedených možností môže ísť ešte o bankovú záruku, dokumentárny akreditív, dokumentárne inkaso, faktoring, forfaiting a iné.
Vymáhanie je proces, ktorý nastáva v situácii kedy sa nepodarilo zabezpečiť úhradu pohľadávky včas.
Slovenské právne predpisy
Členenie pohľadávok v súvahe (stav leto 2018) : Dlhodobé pohľadávky sa klasifikujú ako položka dlhodobého majetku, ale v členení súvahy sú uvedené nie pod neobežným majetkom, ale spolu s Krátkodobými pohľadávkami pod obežným majetkom. Rozdiel medzi – inak podobnými - termínmi dlhodobý majetok a neobežný majetok tvoria teda práve dlhodobé pohľadávky.
IFRS
IFRS pojem pohľadávky (angl. receivables) nikde explicitne nedefinujú. Dokonca sa nimi ani nezaoberajú v jednom štandarde, ale na rôznych miestach viacerých štandardov, konkrétne v štandardoch IAS 1 (body 54 a 75), IAS 32, IFRS 9 (resp. do roku 2017 IAS 39) a IFRS 7 (a nepriamo aj v IAS 18). Pohľadávky sú v IFRS uvádzané a preberané ako súčasť finančných aktív (=finančného majetku, angl. financial assets .To znamená, že zatiaľ čo v slovenskom účtovníctve pojem finančný majetok nezahŕňa klasické pohľadávky, v IFRS pojem finančný majetok (finančné aktíva) klasické pohľadávky zahŕňa (hoci treba dodať, že v členení výkazu o finančnej situácii IFRS – t.j. v IAS 1  - sú pohľadávky výnimočne uvedené explicitne ako samostatná položka mimo finančných aktív). Z členenia výkazu o finančnej situácii (IAS 1) a textu bývalého IAS 39 (položka „úvery a pohľadávky“, angl. loans and receivables) vyplýva, že pojem pohľadávky (receivables) zahŕňa len zmluvné (teda nie napr. daňové) pohľadávky a nezahŕňa položky z finančného majetku (pričom finančným majetkom sa tu myslí finančný majetok v chápaní použitom napr. v súvahe podľa slovenských účtovných predpisov). Je to teda chápanie podobné ako v slovenskej súvahe, ale obmedzené len na zmluvné pohľadávky.
Podmienené pohľadávky sú v IFRS preberané pod názvom podmienené aktíva (angl. contingent assets) v IAS 37. Pohľadávky zo splatnej dane a odložené daňové pohľadávky sú preberané v IAS 12 a vo výkaze o finančnej situácii (teda v súvahe) sa môžu uviesť spolu s príslušnými záväzkami (teda pod pasívami).
Zdroje tejto podkapitoly:
Vösendorf
Vösendorf je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Mödling.
Žije tu 6 045 obyvateľov (31. 3. 2009).
Fresne-le-Plan
Fresne-le-Plan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
28. marec
Narodenia
thumb|upright|[[Zdeněk Svěrák (* 1936)]] thumb|upright|[[Laura Chinchillová (* 1959)]] thumb|upright|[[Lady Gaga (* 1986)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Dwight D. Eisenhower († 1969)]]
Remilly-en-Montagne
Remilly-en-Montagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
City Empiria
náhľad|City Empiria v roku 2007 náhľad|City Empiria v roku 2006
City Empiria je výšková budova v Prahe na Pankráci. Do roku 2007 bola najvyššou dokončenou budovou v Česku, tento status následne získala budova City Tower.
Stojí v bezprostrednom susedstve stanice metra Pankrác na hranici katastrálneho územia Nusle. Bola postavená v rokoch 1975–1977 ako sídlo firmy PZO Motokov. V roku 2001 ju kúpila spoločnosť ECM a začala s rekonštrukciou, ktorá bola dokončená v roku 2005. Budova má 27 poschodí, výšku 104 metrov a slúži ako administratívna budova.
Pútnické miesto
Pútnické miesto je miesto, ktoré sa zvyčajne vzhľadom na určitý zázrak stalo cieľom púte. Zmyslom púte, napríklad v katolicizme, je spravidla uctiť stopy zázraku, ktorý sa tu udial, poprosiť Boha či svätca o uzdravenie (ak bolo zázrakom uzdravenie), prípadne za také zázračné uzdravenie poďakovať alebo skrz namáhavú cestu vykonať pokánie, či obetovať túto námahu Bohu. Púte sú bežné v rade náboženstiev, napr. v rímsko-katolíckom kresťanstve a islame, kde je púť do Mekky, tzv. Hadž, priamo záväznou podmienkou. V protestantizme veriaci púte nekonajú, keďže protestantský veriaci verí tomu, že svojou telesnou námahou alebo utrpením nezískava špeciálnu priazeň Boha.
Brno-sever
Brno-sever je od 24. novembra 1990 mestská časť štatutárneho mesta Brna. Mestská časť sa nachádza na pravom brehu rieky Svitavy na severe mesta.
Mezouň
Mezouň je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 534 obyvateľov, z toho 263 mužov a 271 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 40,9 roka, ženy 40,5 roka).
Jozef Néčei
Jozef Néčei (Jozef Nécsey, * 27. august 1842 Oslany – † 17. január 1929 Vráble) bol uhorský kráľovský poštmajster, zberateľ starožitností a zakladateľ Tekovského múzea v Leviciach zemianskeho pôvodu.
Život
Rod Néčeiovcov pochádzal zo zemianskej rodiny z Oslian. Narodil sa v rodine Jána Néčeia a jeho manželky Antónie rod. Hirošovej. V roku 1862 sa vyučil za poštmajstra. Najskôr pôsobil na poštách v Komárne a Dunamenti Iszák. V roku 1869 nastúpil na Kráľovskú poštu do Vrábeľ. Funkciu vedúceho pošty vykonával 43 rokov.
Na Požitaví zbieral starožitnosti a sám uskutočňoval amatérske archeologické prieskumy. Nazhromaždil obrovské množstvo starožitností, tieto sa neskôr stali základom pre založenie Tekovského múzea v Leviciach, ktoré založili krátko pred jeho smrťou v roku 1927.
Spolu so svojou manželkou Idou rod. Agárdyovou mal šesť detí: Antóniu, Vojtecha, Ernesta, Šarlotu, Štefana a Ladislava. Ich rodinu však postihlo niekoľko tragédii. Po úmrtí Ernesta a Vojtecha nasledovali úmrtia ďalších členov rodu. Najskôr to bola smrť syna Ladislava, ktorý zomrel na tuberkulózu v Budapešti. Neskôr syn Štefan, ktorý pre neopätovanú lásku spáchal v Mníchove v roku 1902 samovraždu. Šarlota bola mentálne postihnutá, nemala žiadnych potomkov. Antónia odišla do Austrálie. Smrťou Jozefa Néčeia vymrela vrábeľská vetva rodu po meči.
Pochovaný je spolu s rodinou v rodinnej hrobke vo vrábeľských vinohradoch.
Waidhofen an der Thaya-Land
Waidhofen an der Thaya-Land je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Waidhofen an der Thaya.
Žije tu 1 197 obyvateľov (1. 1. 2010).
Rastú!
Rastú! je kniha slovenského spisovateľa Jána Majerníka (* 1936), ktorá vyšla 1980 vo vydavateľstve Smena.
Autor v nej uvádza svoje osobné skúsenosti so zbieraním húb, ich prípravou a konzumáciou.
Autor často odkazuje na sovietsku mykologickú literatúru, najmä na Poľovačku na huby od Vladimira Solouchina. Kritizuje ČSN o hubách, ktoré sa môžu predávať na trhu, považuje ju za zastaralú.
Podľa literárneho vedca Ivana Kusého sa Majerník v knihe prejavil ako psychologizujúci analytik, moralizátor v tom dobrom zmysle slova. Viktor Kochol podotýka, že Majerníkovu knihu ťažko zaradiť do tradičnej populárno-náučnej literatúry, nakoľko sa čitateľovi nepodávajú len suché poznatky, označuje ju za obsahovo bohatú knihu napriek útlemu rozsahu.
Katedrála Notre-Dame (Chartres)
Katedrála Notre-Dame v Chartres je významnou francúzskou gotickou stavbou a jednou z najväčších gotických katedrál na svete.
V roku 1979 bola zaradená na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny
V roku 876 venoval francúzsky kráľ Karol II. Holý pútnickému miestu svätú relikviu, tuniku Panny Márie, ktorú mala oblečenú pri prijatí správy o narodení Ježiša Krista od archanjela Gabriela. Dnes je v katedrále asi 30 x veľká časť tuniky.
V roku 1134 vyhorela západná dvojica veží pôvodnej katedrály.. Západné priečelie s dvojicou veží bolo po tomto požiari novovybudované v neskororománskom štýle. V roku 1194 vyhorela katedrála opäť. Po tomto požiari bolo rozhodnuté o postavení kompletnej ranogotickej novostavby. O podobe pôvodnej svätyne sa nevie veľa, lebo trosky starej stavby boli pri prácach na gotickej novostavbe kompletne odstránené. Zachované bolo len spomenuté, v polovici 12. storočia vybudované, západné priečelie s vežami.
Budovanie novostavby začalo hneď v roku 1194. . Architektonicky vychádzala z novších častí katedrály v Soissons. Stavba prebiehala veľmi rýchlo. Južný portál katedrály bol, vrátane sochárskej výzdoby, dokončený v roku 1206, v roku 1215 bol dokončený severný portál a tiež západne rozetové okno v západnom priečelí. Zvýšená bola i dvojica západných veží. Pred rokom 1221 bol zaklenutý chór, pretože v tom roku tu boli umiestnené chórové lavice. Transept bol dokončený až okolo roku 1240. Plánovaná dvojica veží transeptu nebola postavená, rovnako ako iná plánovaná dvojica veží flankujúcich chór. Realizovaná nakoniec nebola ani veža nad krížením. Katedrála bola slávnostne vysvätená 24. októbra 1260 za prítomnosti francúzskeho kráľa Ľudovíta IX. Obohacovaná o ďalšie, skôr drobnejšie stavby, napríklad niektoré kaplnky, bola i neskôr.
Opis
Katedrála je vybudovaná na základnom katedrálnom pôdoryse. Skladá sa z polygonálne, siedmimi stranami dvanásťuholníka ukončeného chóru, trojloďového, bazilikálne utváraného transeptu s krížením a totožne utváraného západného súlodia. Západné priečelie je spevnené dvojicou veží, chór obieha dvojloďový ambit s trojicou kaplniek. Rebrová krížová klenba je nesená zväzkovými príporami v pomerne hustom rytme, pretože klenbové travé prevýšených stredných lodí a chóru majú pomer strán 1:2. Štruktúra steny hlavnej lode i chóru je trojdielna, členená medziloďovými arkádami nesenými piliermi tvorenými spojnicou mohutného valcového stĺpu zo štyroch priložených polostĺpov, nad nimi zónou trifória a rozmerných okien. Hoci má katedrála ohromné rozmery (dĺžka 130 metrov, šírka 32 (loď), 46 (transept) metrov, výška 37 metrov, rozpätie klenieb 16,4 metru), nepôsobí vznosne, ale skôr ťažko a mohutne. K tomu prispieva tiež zasklenie vitrážami, ktoré spôsobujú v priestore chrámu výrazné prítmie. Výzdobu katedrály sprostredkovávajú najmä zmienené mnohofarebné vitráže osadené celkovo v 176 oknách. Ďalším výrazným výzdobným prvkom je sochárska výzdoba, osadená na portáloch a na chórovej prepážke, kde je umiestnených spolu asi 200 sôch.
Význam
Katedrála v Chartres je najvýznamnejšou mariánskou svätyňou vo Francúzsku. Tomu zodpovedá i jej architektonické stvárnenie. Bola vybudovaná ako druhá z troch najvýznamnejších gotických katedrál vo Francúzsku (prvá bola parížska Notre-Dame, tretia v Reims). Preto je katedrála v Chartres väčšia a vyššia než Notre-Dame v Paríži.
To, že katedrála pôsobí pomerne ťažko, je dané použitím výrazne predimenzovaných architektonických prvkov. Napríklad piliere majú priemer, čo v porovnaní so vzorom katedrály v Soissons, kde majú piliere priemer len , dobre ukazuje zámernú predimenzovanosť všetkých prvkov. K tomuto mohutnému, ťažkopádnemu výrazu stavby prispieva i temnota interiéru. Katedrála má totiž skutočne pôsobiť dojmom pevnej, nepohnuteľnej, prakticky večnej stavby.
Z hľadiska vývoja gotickej katedrály je dôležité masívne použitie vitráží, vložených do lancetových okien zavŕšených obrovskými rozetami, ktoré sú predstupňom neskorších kružieb. Významný je tiež podiel sochárskej výzdoby, ktorý ešte vzrástol na nasledujúcej katedrále v Reims. Pozoruhodný je aj labyrint v dlažbe katedrály dokazujúci suverénnu znalosť aplikovanej geometrie u anonymných stavebných majstrov.
Schalbach
Schalbach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Smrť Panny Márie (Caravaggio)
Smrť Panny Márie (tal. La Morte della Vergine) je názov obrazu namaľovaného talianskym barokovým maliarom Caravaggiom.
Okolnosti vzniku diela
Smrť Panny Márie je najväčším oltárnym obrazom Caravaggia a pôvodne bol určený na hlavný oltár karmelitánskeho kostola Santa Maria della Scala v rímskej štvrti Trastevere. Kostol postavený v roku 1593 stál v jednej z najchudobnejších rímskych štvrtí a preto ho navštevovali predovšetkým ľudia z najnižších spoločenských vrstiev. Spolu s priľahlým kláštorom Casa Pia sa stával útočiskom najmä bezbranných žien a dievčat, týraných a často nútených k prostitúcii. V roku 1597 sa jeho správcom stal Laerzo Cherubini, ktorý okolo roku 1606 objednal u Caravaggia oltárny obraz s námetom skonu Panny Márie.
Caravagiovi bola zverená neľahká úloha. Okolo posledných dní života a smrti Panny Márie sa totiž v priebehu stáročí nazhromaždilo množstvo legiend, ale koncom 16. storočia, kedy sa kládol dôraz na historickú presnosť, boli mnohé z nich zavrhnuté. Predovšetkým sa zdôrazňovala Máriina ľudská podstata a s ňou súvisiace utrpenie pozemskej ženy. Cirkev vyhlasovala, že „Mária zomrela ako obyčajná smrteľníčka a ohľadne smrti Božej matky neexistujú žiadne pochybnosti, pretože je jasné, že mala ľudskú prirodzenosť a teda rovnako prežívala aj ľudskú nutnosť smrti.“
Námet diela
Navzdory cirkevnému podaniu tejto udalosti Caravaggio čerpal zo starých záznamov v Zlatej legende, kde sa uvádza, že pri Máriinom skone apoštoli, vtedy rozpŕchnutí po celom svete, boli zázračne prenesení k jej smrteľnému lôžku v Jeruzaleme. Vtedy sa tu zázračne zjavil i jej syn, pripravený preniesť jej dušu do večnosti. Caravaggio však príbeh podal celkom svojsky. Predovšetkým z neho vylúčil čokoľvek božské, ktoré doteraz na obrazoch s týmto námetom dominovalo – žiaden zbor anjelov nespieva Márii na poslednej ceste; ani jeden pohľad nesmeruje do nebies a nepozerá na onen svet; žiaden náznak Božej pomoci nepresvetľuje atmosféru hlbokého žiaľu.
Kompozícia a ikonografia
Ako viackrát predtým i neskôr, udalosť je zasadená do súdobých reálií: prostredie tvorí úbohá ponurá izba s trámovým stropom, holými stenami a hrubou červenou stoličkou. Jednoduchosť miestnosti narúša jedine obrovský ťažký tmavočervený záves visiaci zo stropu. Na drevenom lôžku leží Máriino telo oblečené netradične v červenom odeve, pripomínajúcom šaty jednoduchých pracujúcich žien z Trastevere. Jednoduchosť je očividná aj z Máriinej bledej tváre, rúk a bosých nôh. Celá postava Márie je odrazom života miestnych ľudí. Hovorí o pustote, bezútešnosti a neodvrátiteľnej istote smrti.
Napriek tomu má obraz v sebe náznak vznešenosti, ktorá ho povznáša nad životnú realitu a robí z neho skutočne hlboko religiózne dielo. Máriina pravá ruka, spočívajúca na nafúknutom bruchu, dojemne pripomína obranné gesto tehotnej ženy, chrániacej svoje očakávané dieťa. Očakávaným dieťaťom je Ježiš, Boží syn, vykupiteľ hriešneho ľudstva.