cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Člupy
Člupy sú prírodná pamiatka v lokalite Marefy pri Bučoviciach v okrese Vyškov. Pamiatka bola znovu vyhlásená Nariadením Juhomoravského kraja č. 17/2013 z 31. októbra 2013 (s účinnosťou od 1. januára 2014), pôvodná vyhláška PZ ONV Vyškov z 8. novembra 1990 č. uznesenia XXI-120/13 bola zrušená.
Leží severne od obce Marefy. Dôvodom ochrany sú širokolisté suché trávniky, panónske sprašové stepné trávniky a na ne viazané ohrozené druhy rastlín a živočíchov. Prírodná pamiatka Člupy je podľa nariadenia vlády označená ako územie európskeho významu Natura 2000.
Chránené rastliny
V prírodnej pamiatke Člupy sa vyskytujú a sú predmetom ochrany hlavne tieto druhy rastlín:
Chránené živočíchy
V prírodnej pamiatke Člupy sa tiež vyskytujú chránené živočíchy:
Sedem moderných divov sveta
Toto je zoznam siedmich moderných divov sveta vybraných Americkou spoločnosťou stavebných inžinierov (ASCE).
Panamský prieplav
right|thumb|Panamský prieplav
Panamský prieplav je 77 km dlhý prieplav cez Panamskú šiju. Postavili tam priehradu vysokú 25m. Postavenie umožnilo lodiam plávajúcich z New Yorku do San Francisca cestu kratšiu o 13 tisíc km, čiže z 22,5 tisíca na 9,5 tisíca. Prieplav sa oficiálne začal stavať 1. januára 1880, aj keď prvé zmienky o prieplave cez Panamskú šiju boli v roku 1534. Dokončenie prieplavu bolo 7. januára 1914. V roku 2005 sa cez prieplav preplavilo 278,8 milióna ton tovaru. Panamský prieplav je najstarší zo siedmich moderných divov sveta.
Projekty Delta a Zuiderzee
Projekty Delta a Zuiderzee boli dva najväčšie vodohospodárske projekty Holandska. Projekty boli postavené kvôli tomu, že väčšina Holandska je pod úrovňou mora. Stavba projektov sa začala v r. 1920 a skončila 10. mája 1997. Projekt Delta zahrňuje hlavne prílivové bariéry na Rýne, Máse a Šelde. Najväčšiu pozornosť z bariér má bariéra Maeslantkering na Máse. Mása tečie aj cez Rotterdam a preto nemohla byť bariéra zatvorená, ale ani otvorená. Preto sa cez deň otvára aj zatvára. Postavenie projektu Delta zabezpečilo aj stavbu jednoho z najdlhších mostov na svete - Zeelandbrugu s celkovou dĺžkou 5,022 km a 50 oblúkmi. Najväčšou súčasťou projektu Zuiderzee je 32 km dlhá hrádza Afsluitdijk, ktorá spôsobila premenenie Ijselského zálivu na umelú lagúnu, resp. jazero. Kvôli projektu Zuiderzee je Flevoland ostrov.
Empire State Building
Empire State Building je 443,2 metrov vysoký mrakodrap v New Yorku. Stavba mrakodrapu začala 22. januára 1930 a skončila 1. mája 1931. Po dokončení bol najvyššou stavbou sveta a najvyššou budovou sveta (predbehol Chrysler Building) a po Chrysler Building bola aj druhým supertallom. Budova má 102 poschodí. Najvyššou stavbou sveta bola do roku 1954, kým ju nepredbehol Vysielač KWTV. Najvyššou budovou sveta bol do roku 1972, kedy ju nepredbehla vyššia budova Svetového obchodného centra. V roku 2001 sa však stala nanovo najvyššou budovou New Yorku a bola ňou do jari 2012, kedy ju predbehlo Nové svetové obchodné centrum.
Golden Gate Bridge
left|thumb|Golden Gate Bridge
Golden Gate Bridge je 2373,4 metrov dlhý most cez prieliv Golden Gate. Most je symbolom San Francisca. Na druhej strane mostu je Sausalito. Most sa začal stavať 5. januára 1933 a stavba sa skončila 27. mája 1937. Pred postavením mostu bol most s najväčším rozpätím George Washington Bridge. Golden Gate Bridge most predbehol a symbol Kalifornie predbehol newyorský Verrazano-Narrows Bridge. Rozpätie medzi pylónmi je 1280 metrov. Výška pylónov je 227,4 metra, čím sú ôsme najvyššie na svete. Denne prejde mostom 300 tisíc vozidiel.
Priehrada Itaipú
right|thumb|Priehrada Itaipú
Priehrada Itaipú je vodohospodárske dielo na rieke Paraná na hraniciach Brazílie a Paraguaja. Priehradná hrádza je 196 metrov vysoká a 7 919 metrov dlhá, priehradné jazero vytvorené priehradou je 170 km dlhé a max. 12 km široké. Do jazera sa zmestí 29 miliárd metrov kubických (29 km³) vody. Pri napĺňaní priehrady vodopády Guairá zmizli z mapy. Itaipú znamená v preklade "spievajúci kameň" a po priehrade bolo pomenované auto Itaipu E400. Stavba priehrady sa začala na prelome januára a februára 1970 a skončila 5. mája 1984.
CN Tower
left|thumb|CN Tower
CN Tower je 553,33 metrov vysoká veža v Toronte. Stavba bola zahájená 6. februára 1973. Veža bola dokončená 26. júna 1976 a po dokončení získala niekoľko titulov. Väčšinu z nich ich zobrala moskovskej Ostankinskej televíznej veži. Jeden z nich bol aj najvyššia samostatne stojaca stavba, ktorý stratila až po dokončení Burdž Chalífy v 2010. Najvyššou vežou bola takmer rovnako dlho, čiže dovtedy, dokedy nebola dokončená Canton Tower v Kantone. Vyhliadku má vo výške 446,6 metra. Vyhliadka bola do roku 2008 najvyššie položená nad terénom, až po dokončenie Šang-chaj chuan-čchiou ťin-žung čung-sin, ktoré má vyhliadku vo výške 474 metrov. Dodnes je najvyššou stavbou Kanady. Veža má 96 metrov vysokú anténu, čiže toľko isto vysokú ako hodinová veža Westminsterského paláca v Londýne.
Eurotunel
right|thumb|Eurotunel
Eurotunel je 50,45 km dlhý tunel medzi Calais a Doverom. Vedie popod Doverskú/Calaiskú úžinu. Jeho stavba sa začala 1. decembra 1987 a skončila 6. mája 1994. Eurotunel bol prvé spojenie medzi Veľkou Britániou a pevninskou Európou od pevninského mosta. Prvé nápady na spojenie Veľkej Británie a pevninskej Európy tunelom alebo mostom boli v roku 1802, kedy Albert Mathieu navrhol tunel pod úžinou, cez ktorý by išli kone. Vlak Eurostar vedie návštevníkov a turistov tunelom rýchlosťou 160 km/h a cesta trvá asi 35 minút.
Pozri aj
Wonders of the World
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019 – III. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019 – III. divízia boli dva hokejové turnaje štvrtej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V III. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách. V hlavnej a aj v kvalifikačnej skupine bolo po 6 mužstiev.
Soignies
Soignies je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019 – III. divízia
III. divízia – hlavná skupina
Turnaj hlavnej skupiny III. divízie sa hral v Sofii v Bulharsku od 22. do 28. apríla 2019.
Soignies
Obyvateľstvo
Mesto má približne 26 169 obyvateľov (2010).
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019 – III. divízia
III. divízia – kvalifikácia
Kvalifikačný turnaj III. divízie sa hral v Abú Zabí v Spojených arabských emirátoch od 31. marca do 6. apríla 2019.
Múčnik
náhľad|Jablkový závin Múčnik je jedlo z múky alebo iných múčnych výrobkov, zvyčajne pečené. Väčšinou ide o sladké pečivo, ale existujú aj múčniky slané. Radia sa sem niektoré dezerty, koláče, buchty, skrátka pečivo z múky.
Podľa serveru Žena.cz múčniky zahŕňajú pekárske, cukrárske a iné kuchárske výrobky, ktoré sa môžu konzumovať buď samostatne, alebo ako súčasť menu v reštaurácii či domácnosti. Môže ísť o výrobky tepelne spracované, ale aj tie vyrobené za studena, sladké aj slané, pretože kuchárska terminológia sa postupne vzďaľuje zažitému používaniu termínu múčnik len pre pečené výrobky z múky.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019 – III. divízia
Konečné poradie
O poradí na 1.–2. mieste rozhodol vzájomný zápas: Spojené arabské emiráty – Hongkong 11:1.
Tábor (vrch)
Tábor alebo Vrch Tábor alebo (jazykovo nevhodne) Hora Tábor ( (Har Tavor), ) je vrch v oblasti Galilea, na východnej hranici Jezraelského údolia, 17 km západne od Galilejského jazera a dosahuje výšku.
Okolie a prístup
Tábor je izolovaný vrch, na západnej strane s ním susedí vrch Har Dvora. Južne od vrchu preteká rieka Nachal Tavor, ktorá odvodňuje oblasť do rieky Jordán.
Pod vrchom Tábor vedie komunikácia číslo 65, spájajúca Chaderu a Kirjat Šmonu, z ktorej vedú na vrch dve cesty. Prvá cez obec Daburija a Šibli-Umm al-Ganam a druhá cez Iksal. Pre turistov sa využívajú taxíky, ktoré vyvážajú pútnikov na vrchol hory.
Tábor v Biblii
thumb|left|[[Premenenie Pána, ikona jaroslavľskej školy (ca. 1516)]] Vrch Tábor sa prvýkrát spomína v Biblii v knihe Jozue ako hranica medzi tromi kmeňmi - Zebulun, Issachar a Naftali. Spomína sa aj v Knihe sudcov v časti o prorokyni Debore, ktorá prikázala izraelskému vodcovi Barakovi: „Pán, Izraelov Boh, ti rozkazuje: Choď, tiahni na vrch Tábor a vezmi so sebou desaťtisíc mužov z Neftaliho synov a zo Zabulonových synov!" a Barak potom z vrchu porazil kanaánske vojsko.
Podľa kresťanskej tradície sa na vrchu Tábor udialo Premenenie Pána, ktoré popisuje Nový zákon. V priebehu Premeny sa Ježiš rozprával s Mojžišom a Eliášom, ktorý predpovedal jeho smrť. Na pamiatku tejto udalosti bol neskôr na hore postavený kostol Premenenia Pána, pravoslávny monastier a rímskokatolícky františkánsky kláštor.
Olonzac
Olonzac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ginká
Ginká (staršie: ginkgá, ginkyá) môže byť:
T-s diagram
náhľad|Zobrazenie ideálneho [[Dieselov cyklus|Dieselovho cyklu v T-s diagrame: - krivka 2-3 je izochora, - krivka 1-4 izobara]] náhľad|Nevratnosť v T-s diagrame: - plná čiara ideálny vratný proces, - čiarkovaná čiara - nevratný proces (reálny) T-s diagram (iné názvy: diagram teplota - špecifická entropia, zjednodušene (a nepresne) diagram teplota - entropia, tepelný diagram, entropický diagram ) je stavový diagram, v ktorom sa zobrazuje závislosť teploty na špecifickej entropii. Na vodorovnú os sa vynáša špecifická entropia (J.K-1.kg-1) na zvislú os teplota (K). Diagram má využitie pri analýze termodynamických dejov podľa druhého termodynamického zákona.
T-s diagram pre oblasť kvapalín a pár
Oblasť kvapalín a pár, t.j. oblasť pod kritickou teplotou má význam pri skúmaní a analýzach parných strojov, parných turbín, alebo chladiacich zariadení s parným cyklom. Do diagramu sa zakresľuje aj krivka sýtej kvapaliny a krivka sýtej pary, ktoré sa spájajú v kritickom bode. V oblasti mokrej pary sa často zakresľujú aj čiary konštantnej suchosti pary. Diagram začína v trojnom bode pri teplote 0 °C z ktorého vychádza krivka sýtej kvapaliny. Je dohodnuté že v tomto bode má aj entropia (špecifická entropia) nulovú hodnotu.
Diagram má štyri charakteristické oblasti:
Čiary v T-s diagrame pre oblasť kvapalín a pár
náhľad|T-s diagram pre vodu/vodnú paru Priebeh čiar pri jednotlivých základných dejoch sa mení, v závislosti od oblasti, cez ktorú dej prebieha:
Plochy v T-s diagrame
náhľad|Porovnanie bodov a plôch [[Carnotov cyklus|Carnotovho cyklu zobrazeného v p-v a T-s diagrame]] Plošný obsah plochy pod krivkou v T-s diagrame je úmerný špecifickému teplu prenesenému pri deji reprezentovanom danou krivkou. Toto vyplýva zo vzťahu pre entropiu:
kde
Carnotov cyklus v T-s diagrame
Zobrazenie Carnotovho cyklu v T-s diagrame dáva vizuálne jasný dôkaz, prečo je účinnosť Carnotovho cyklu najväčšia v porovnaní s akýmkoľvek cyklom realizovanými medzi dvoma výmenníkmi tepla so zadanými teplotami. Plocha Carnotovho cyklu (obdĺžnik - viď obrázok) je maximálna, ktorá sa dá medzi dvoma teplotami v diagrame vymedziť a teda rozdiel medzi privedeným a odvedeným teplom pri daných teplotách je tiež maximálny.
Tournai
Tournai je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko. Je sídlom rímskokatolíckej diecézy.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 69 043 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Tournai pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
thumb|left|upright 1.5|Mestské časti
Veľká cena São Paula 2022
Pred Veľkou cenou sa nachádzali obaja piloti tímu Red Bull Max Verstappen a Sergio Pérez  na prvých dvoch miestach priebežného poradia jazdcov. Na treťom mieste v šampionáte ležal Charles Leclerc.
Priebeh kvalifikácie a šprintu
Russell vyhral šprint pred Carlosom Sainzom a jeho tímovým kolegom z Mercedesu Lewisom Hamiltonom. Kevin Magnussen sa počas pretekov prepadol na ôsme miesto.
Keďže Sainz dostal trest za výmenu motora, obaja jazdci Mercedesu Russell a Hamilton, ako aj Max Verstappen, štartovali do Veľkej ceny z prvých troch miest.
Priebeh pretekov
George Russell vyhral svoje prvé preteky. Na druhom mieste skončil Lewis Hamilton a na treťom Carlos Sainz.
V závere pretekov už istý majster sveta Max Verstappen vyvolal kontroverziu, keď neuposlúchol tímový príkaz a odmietol prenechať šieste miesto svojmu tímovému kolegovi Sergiovi Pérezovi, ktorý stále viedol vyrovnaný súboj s Charlesom Leclercom o titul vicemajstra sveta. Po skončení pretekov Verstappen na dotaz svojho pretekárskeho inžiniera o svojom konaní povedal, že na to mal "dôvody", ktoré vopred prediskutoval s tímom. Na otázku novinárov sa však holandský jazdec nechcel vyjadriť bližšie; následne sa v médiách objavili rôzne špekulácie o tom, čo mohlo vyvolať túto reakciu na nariadenie tímu, vrátane konšpiračnej teórie, podľa ktorej Sergio Pérez úmyselne spôsobil nehodu v poslednom rýchlom kole počas kvalifikácie na Veľkú cenu Monaka, aby sa jeho konkurenti (vrátane Verstappena) už nemohli zlepšiť. Takéto správanie by viedlo k vyšetrovaniu jazdca zo strany FIA, ale medzinárodná automobilová federácia uviedla, že nevidí dôvod na takéto vyšetrovanie.
Šprint
Poznámky:
Preteky
Notes
Rockchip RK3288
Rockchip RK3288 je ARM systém na čipe (SoC) od firmy Rockchip. Je to prvý SoC, vydaný v auguste 2014, ktorý používa 32-bitový ARM Cortex-A17 procesor. Je to štvorjadrový procesor s koprocesorom NEON a hardvérovou akceleráciou pre video a 3D grafiku. Používa sa v množstve Chromebookov a iných nízkoenergetických a low-endových zariadeniach.
Produkty
RK3288-C sa používa v doske "Veyron" v niektorých Chromebookoch, a poháňa všetky tieto zariadenia:
Oupia
Oupia je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kilix
Kilix (starogr. Κίλιξ – Kilix, latinsky Cilix) je v gréckej mytológii syn sidónskeho kráľa Agénora a jeho manželky Télefassy, bol prvý kráľ Kilíkie.
Jeho súrodencami boli:
Keď Zeus uniesol jeho sestru Európu, vydal sa ju hľadať so svojím bratom Kadmom a Foinixom. Pri hľadaní sestry sa Kilix dostal až do dnešnej juhovýchodnej Malej Ázie a zapáčilo sa mu tam tak, že hľadanie sestry zanechal a usadil sa tam. Založil potom hrad a kráľovstvo, ktoré nazvali po ňom Kilíkia.
V staroveku sa Kilíkiou volala krajina na juhovýchode Malej Ázie, prístupná po suchu len horskými priesmykmi pohorí Tauru a Amanu. Jej obyvatelia neobjasneného etnického pôvodu si dlho udržali svoju nezávislosť, lebo ich krajinu pokladali v staroveku za najnehostinnejšiu na svete. Kilíkia sa preslávila aj pirátstvom.
Old fashioned (pohár)
náhľad|Old fashioned pohár, tradične používaný na podávanie [[destilát|liehovín]]
Old fashioned (angl. old fashioned glass, doslovne staromódny), rocks (angl. rocks glass, z anglického výrazu on the rocks – „s kockami ľadu“) alebo lowball pohár (angl. lowball glass) je nízky a široký sklenený stohovateľný pohár so silným dnom, do ktorého sa zvyčajne nalieva whisky s ľadom.
Tento typ pohárov sa používa hlavne na plnenie a podávanie alkoholických koktailov, vrátane rovnomenného old fashioned. Tvar pohára so širokými stenami kvôli pohodliu mletia mliaždičom pevných prísad: spočiatku v takýchto pohároch búchal ľad s whisky a po zavedení prohibície v USA sa v ňom podávali chladené alkoholické koktaily obsahujúce aromatické prvky.
Štandardný old fashioned glass obsahuje 180 až 300 ml (alebo 6 až 10 amerických uncí). Spolu so štandardom existuje aj rozmanitý pohár double old fashioned (skrátene D.O.F.), ktorý obsahuje 350 – 470 ml (alebo 12 – 16 uncí).
Ulica Jamnických
Ulica Jamnických je ulica v Pezinku v historickej mestskej časti Cajla. Je pomenovaná po rodine Jamnických a je súčasťou obytnej zóny Rozálka Panská alej. Viac ako polovica ulice je tvorená dvojdomami.
Na čísle 56 žije 5. prezidentka Slovenskej republiky Zuzana Čaputová.
Mercedes-Benz C215
Mercedes-Benz C215 je športový luxusný automobil a zároveň druhá generácia modelu CL, ktorý sa vyrábal v rokoch 2000 až 2006. Postavený je na základe modelu 1999–2004/6 S, hoci má o 203 mm kratší rázvor. Prednú masku s CL zdieľajú modely W210 a W211 triedy E. CL bol predávaný v štyroch variantoch: vidlicovým osemvalcom poháňaný CL 500, vidlicovým osemvalcom s prepĺňaním kompresorom CL 55 AMG, vidlicovým dvanásťvalcom poháňaný CL 600 a vidlicovým dvanásťvalcom poháňaná obmedzená séria CL 63 AMG a raritný vidlicovým dvanásťvalcom biturbo poháňaný CL 65 AMG. Všetky modely majú štyri miesta na sedenie.
Tifys
Tifys (starogr. Τῖφυς – Tifys, latinsky Tiphys) je v gréckej mytológii kormidelník lode Argó.
Dôležité miesto hlavného kormidelníka lode získal Tifys a svoje remeslo ovládal tak dobre, že týmto menom neskôr všeobecne označovali každého, kto bol výnimočne zdatným a obratným kormidelníkom.
Tifys bol pôvodom z Boiótie a na cestu do ďalekých krajov ho vyzvala sama bohyňa Aténa. Napriek tomu mu však osud nedovolil prežiť celú cestu a vrátiť sa so svojimi druhmi domov. Keď už cestou veľmi vzdialení od rodnej krajiny, opustili starého slepého Finea, ktorého Kalais a Zétes oslobodili od príšerných Harpyí a preplávali aj medzi nebezpečnými skalami Symplégadami, privítal ich vo svojej krajine kráľ Lykos.
Na nasledujúci deň, keď sa Argonauti chystali nalodiť, napadol veštca Idmóna divoký kanec a na rany, ktoré mu spôsobil, tento muž zomrel. Posádka za ním trúchlila tri dni.
A počas týchto dní ochorel kormidelník Tifys a po niekoľkých hodinách zomrel. Jeho druhovia ho tiež oplakali a navŕšili mu mohylu vedľa Idmóna.
Na voľné miesto kormidelníka sa hlásili najmenej štyria muži z posádky, vybraný bol nakoniec Ankaios a svojej novej práce sa zhostil k spokojnosti posádky takmer tak dobre ako Tifys.
Pailhès (Hérault)
Pailhès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Val obrov
náhľad|Val obrov v [[Pečenice|Pečeniciach]] Val obrov (iné názvy: Spečený val, Spečené valy, Dlhý val, Rimanská cesta, Slovenský čínsky múr, lat. Fossa giganteum - doslova Val obrov, nem. Teufelsmauer - doslova Čertov múr) je dlhý zemný val, ktorý sa tiahne Slovenskom v severno-južnom smere. O veku, polohe a význame valu alebo valov je veľmi málo historických prameňov a tak sa vedci snažia získavať dôkazy z archeologických výskumov pozostatkov, ktoré predstavujú široké viditeľné pásy zeminy a kamenia, na niektorých miestach žltej, červenej farby, lemovanej drevom alebo kameňmi.
Poloha
Val podľa všetkého siahal od vrchu Sitno na juh cez Štiavnické vrchy, Pečenice, Dudince, Dolné Semerovce až k rieke Ipeľ a jej ústia do Dunaja. Dodnes viditeľne sú stopy od Dunaja až po Sitno, čo je viac ako 60 kilometrov. Stopy sa nachádzajú od Dunaja popri západnom brehu Hrona a Ipľa cez Kováčovské kopce (Burda), popri Chľabe, Súdovciach, Žemberovciach, Pečeniciach, Jabloňovciach, cez Segíňovu dolinu , Počúvadlo až po Sitno. Na pooraných poliach pri Jabloňovciach vidieť každú jar stopy po vale, ako niekoľko metrov široký pás červenej prepálenej hliny. Západnejšie sa pravdepodobne tiahla jeho ďalšia vetva, od ústiu Hrona smerom do Žarnovice. Podľa súčasných slovenských geológov, sa val pod Levicami rozdeľuje a smerom na sever jeho západná časť smeruje popri Hrone k Slovenskej bráne a východná, ako bolo popísaná predtým v opačnom smere, ide k Sitnu, centru bývalého Štiavnického stratovulkánu. Okrem toho existuje mapka "záhadného" priebehu valu celým Slovenskom od Dunaja až po Žilinu.
Teória o spečení valu
Najčastejšie uvádzaným miesto, kde je val (rad alebo dvojrad veľkých kameňov) dobre viditeľný sú Pečenice. O Obrom vale v miestnej lokalite Hrádok informujú tabule na náučnom chodníku, ktorú dal osadiť bývalý starosta obce, aby pritiahol do obce turistov a rozprúdil turistický ruch. "Spečený val, opevnenie v Pečeniciach, je dobre sledovateľné na vrchu Vtáčnik. Tiahne sa severojužným smerom v dĺžke asi 1,2 kilometra." Pamiatkový úrad SR časť valu (67 km) v katastrálnom území obce Pečenice od roku 1963 evidoval ako národnou kultúrnou pamiatkou. Ústredný zoznam pamiatkového fondu uvádzal, že Pečenický val je evidovaný ako pamiatkový objekt pod rovnakým unifikovaným a zaužívaným názvom VAL SPEČENÝ pod číslom ÚZPF: 1625/1.
Andrej Kmeť, ktorý val svojho času študoval, jeho priebeh v roku 1900 predĺžil až ku Zvolenu. Novšie informácie hovoria o tom, že Val na Dráhach vo Zvolene, ktorý preskúmali archeológovia v roku 2010, pochádza pravdepodobne z obdobia včasného stredoveku, a ide o samostatný obranný val (Ján Beliak, archeológ). Je možné, že ide o pokračovanie valov v dnešnom východnom Maďarsku, ktoré dnes nazývame Sarmatský limes alebo Sarmatský val. Kmeť tiež vniesol domnienku o zámernom spekaní zeminy a kameňov valu (andezitov), s ktorou súhlasil aj neskorší archeológ Štefan Janšák.
Archeologické výskumy
Práve práce Janšáka (1930, 1938, 1955, 1968) predstavovali prelom vo výskume. V pozdĺžnom pokračovaní valu objavil, precízne lokalizoval a zdokumentoval početné nové archeologické lokality. Spečenie blokov andezitov s hlinou považoval za produkt vysokej teploty úmyselne (intencionálne) založeného ohňa v záujme skvalitnenia technických vlastností stavby. Počas terénnych archeologických výskumov na dolnom Ipli našiel a topograficky vyznačil priebeh valu od Šiah po ústie Ipľa do Dunaja. Moderný archeologický výskum dlhého valu realizoval až Kolník (1978), resp. Kolník a Roth (1984). V lokalite Čriepeš v chotári Žemberoviec (1976) nechali otvoriť priečnou, strojovo hĺbenou ryhou. V telese valu identifikovali starú keramiku a zvyšky ohoreného dubového dreva. Výskum dokázal, že „prepálenie“ nie je dôsledkom úmyselného vypaľovania telesa valu - zvyšky drevnej hmoty totiž už boli pred spálením čiastočne spráchnivené. Hovorka a Túniy v roku 2011 uvádzajú, že k spečeniu andezitu (začne postupne mäknúť a tiecť) je potrebná teplota 1 150°C, ktorá mala byť výsledkom žiaru horenia dreva. Pretože drevené palisády boli na "nárazovej" strane valu, v smere očakávaného útoku, až z 3/4 plochy dreva boli pokryté zeminou, pri útokoch nehoreli ale len tleli a tlením nemohla byť teplota 1 150°C dosiahnutá. Ako ďalšiu alternatívu Hovorka a Túniy uvádzajú možnosť že val bol predsa len vypaľovaný zámerne jeho budovateľmi aby sa dosiahla jeho vyššia homogenita a tvrdosť. Zemnými prácami ktoré realizovali po celej dĺžke valu však zistili, že objem stvrdnutých častí (3-5%) je zanedbateľný. Nepotvrdzujú ani možnosť pozdĺžneho transportu (spečeného) materiálu ako ho predpokladal Supuka, naopak stotožňujú val s troskovými, vysoko poréznymi blokmi andezitovej lávy, ktorá intenzívnejšie zvetráva ako kompaktný andezit. Dôsledkom tohto procesu (rýchleho chladnutia andezitovej lávy vo vrchnej časti lávových prúdov) sú pestré farby blokov: žlté, žltohnedé, tabakovohnedé až hnedočierne. Ak aj bol val spekaný (v úsekoch bez vulkanických hornín, napr. na juh od Levíc), oheň ovplyvnil stavebný materiál (vytvrdnuté kusy hlinitých sedimentov) len veľmi lokálne, v miestach konštrukcií veží, či iných drvených súčastí, a aj to v nízkom rozsahu, pretože pri teplotách okolo 800°C dochádza k vypaľovaniu hliny na črep, čo sa nikde nepotvrdilo (výskyt metamorfogénnych minerálov s vysokým obsahom hliníka).
Popis
V Pečeniciach robil v 70. rokoch 20 storočia výskum archeológ Titus Kolník, od ktorého pochádza popis valu. Val je v základni 12 - 15 m široký, na temene má šírku 2 - 4 m, výška je 1 - 2,5 - 3 m. Val sa miestami týči až do výšky 6 metrov nad okolitý terén a dosahuje šírku pri upätí až 17 metrov. Po stranách valu boli niekoľkometrové priekopy, ktoré sú už však zasypané.
Zemina valu je na niektorých miestach (podľa novších zistení je takých miest veľmi málo) spečená pri vysokej teplote (odtiaľ názov „spečený“). Spečenie pravdepodobne nastalo len krátko po stavbe valu. Niekde je zotleté drevo súčasťou valu. Valy boli postavené k dreveným palisádam, ktoré boli vždy zo západu, čo znamená, že útoky sa očakávali z východu. Spečenie bolo zaznamenané len na miestach s palisádami. Výsledky archeologického výskumu Kolníka, v roku 1983 v Novom Tekove, presvedčili viacerých aby sa odklonili od teórie spekania. Podľa tohto výskumu publikovaného v roku 1984 sa val od Slovenskej brány tiahne pozdĺž dnešnej cesty do Kozároviec a Hronského Beňadika. Základňa valu tam mala šírku 16–17m a val dosahoval ešte výšku 2,1–2,6 m. V tomto prípade bola identifikovaná priekopa lemujúca val len z východnej strany.
Vek a význam
Val sa spomína v 13. storočí ako „Fossa giganteum“. Zmienky o Vale obrov sa nachádzajú vo vlastivedných zborníkoch obcí Dudince a Pečenice. Datovanie vzniku je neisté, uvádza sa vznik v období Veľkej Moravy, v 4. storočí po Kr., okolo roku 0, pred rokom 600 pred Kr., v mladej bronzovej dobe. V Ilustrovanej encyklopédii pamiatok Slovenska sa uvádza, že val zhorel okolo roku 600 pred. n. l., mal by byť o niekoľko storočí starší ako slávny Hadriánov val, ktorý prechádza naprieč Anglickom.
O popularizácia vo verejnej sfére, má nezastupiteľné miesto film Pavel Dvořáka a jeho spolupracovníkov. Dvořák, možno neúmyselne, popularizoval Dlhý val (dlhé valy, čertove jarky) ako jednu z najväčších slovenských záhad'''. ''' V "záhadologických" kruhoch sa uvádzajú oveľa staršie dátumy vzniku: napr. ing Ján Hurník ho považuje za najstaršiu stavbu sveta.
Podľa Pavla Dvořáka: "..odkrýval ďalšie hroby, jeden za druhým a v nich desiatky obrovitých mužov, nejedna z kostier merala 205 cm." Pavla Dvořák, Odkryté dejiny dávnoveku Slovensko, str. 205 Val obrov alebo Obrí val tlačili do povedomia verejnosti nadšení historici už v roku 1876."Podľa knihy Stredoveká Bíňa sa spomína Obrí val v súvislosti s Bíňou: „Do povedomia širšej archeologickej verejnosti sa bíňanské valy dostali v roku 1876, keď archeológ, historik a prírodovedec Florián František Rómer na 1. archeologickom kongrese v Budapešti predniesol referát o „čertových jarkoch“ v Uhorsku. Zemné opevnenie v Bíni považoval za súčasť veľkého valu tiahnuceho sa v dĺžke niekoľko desiatok kilometrov od Starého Tekova až po Kamenín. V bíňanských šiancoch (maď. sánczok) videl barbarské oppidum alebo avarský hrink.“ Vzdialenosť zo Starého Tekova do Kamenína je približne 45 km."Archeológovia odhadujú vek na približne 1500 rokov."Slovenský archeológ Karol Pieta popisuje jeho vek a význam nasledovne: Na jednom mieste val prechádza ponad osadu, ktorá existovala v 7. storočí pred Kristom. Teda val je určite mladší. Niekoľko tisícročí určite nemá, ale 1 500 rokov určite. Je to určite monumentálne dielo. Treba si uvedomiť, že ľudia vedeli naplánovať takúto stavbu a zrealizovať ju. Museli to byť tisíce a tisíce ľudí, ktorí sa na tom museli podieľať, museli to byť mocní vládcovia, ktorí dokázali takéto niečo vybudovať. Je to jasný dôkaz vysokej organizovanosti a technickej zdatnosti spoločnosti. My sa však správame k takýmto pamiatkam dosť macošsky."Podľa ľudovej povesti val postavili čerti.
Ióannes Kinnamos
Ióannes Kinnamos (iné mená: Ján Kinnamos, ; * okolo 1143po 1185) bol byzantský historik, sekretár (grammatikos) cisára Manuela I. Napísal dielo dnes nazývané Epitomé, ktoré popisuje historický vývoj Byzancie v období vlády Jána II. (stručne) a jeho syna Manuela I. Obsahuje pomerne spoľahlivé údaje, avšak dochovaný text je zrejme len skráteným opisom.
Dielo
Pojednanie sa zaoberá byzantskými dejinami v období rokov 11181176, čím chronologicky nadväzuje na Alexiádu Anny Komnény. Skladá sa zo siedmich kníh. Dokončené bolo zrejme v roku 1180 /1183. Dielo sa nezachovalo v úplnosti, navyše zachovaný exemplár je zrejme len neskorším výťahom z pôvodného diela. Zaoberá sa aj vládou Jána II., no ťažiskovým je pre Kinnama obdobie panovania Manuela I. Sám Kinnamos sa zúčastnil viacerých ťažení, takže vojenské údaje podáva z prvej ruky. Často používa aj autentické dokumenty, ku ktorým mal ako grammatikos prístup. I napriek tomu, že jeho knižným hrdinom bol cisár Manuel, zachováva značnú objektivitu. V diele využíva skvelý rétorický štýl, ktorý dokazuje jeho vzdelanie v tomto odbore. Jeho vnímanie dejín je striktne deterministické a podlieha nevyhnuteľnosti (tyché).
Antoing
Antoing je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 7 556 obyvateľov (2010).
Bejzbal na Stredoamerických a karibských hrách 2018
Bejzbal na Stredoamerických a karibských hrách 2018 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier 2018. Konal sa v Barranquille, v Kolumbii v dňoch od 20.29. júla 2018, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1926, riadi ho Panamerická bejzbalová konfederácia (COPABE) a toto bolo jeho 23. vydanie. Zápasy sa odohrali na novovybudovanom štadióne Estadio Édgar Rentería s kapacitou 12 000 divákov. Po 16 rokoch získalo titul 🇵🇷, ktoré sa v jedinej hranej skupine umiestnilo pred obhajcom prvenstva z 🇨🇺 a domácou 🇨🇴.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na bejzbalový turnaj Panamerických hier 2019, ktoré hostí Lima. Kvalifikovali sa 2 najlepšie družstvá.
Kvalifikácia
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v svetovom rebríčku WBSC v roku 2018.
Travný
Travný je mohutný vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave, približne východne od Frýdlantu nad Ostravicí. Svojou výškou je siedmym najvyšším vrchom pohoria a leží v CHKO Beskydy.
Poloha
Nachádza sa v severnej polovici pohoria, v Lysohorskej rázsoche geomorfologického podcelku Lysohorská hornatina. Vrch leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a katastrálnom území obcí Krásná a Morávka. Travný je údolím riečky Mohelnice oddelená od západne situovanej Lysej hory, ktorá je najvyšším vrchom Beskýd. Východné svahy masívu klesajú do údolia Morávky, ktorý oddeľuje vysoký Slavíč.
Opis
Vrch leží v atraktívnej centrálnej časti pohoria a značná nadmorská výška umožňuje ďaleké výhľady. Strmé svahy však sťažujú výstup na čiastočne zalesnený vrchol a aj s prispením ochranárov patrí Travný k menej navštevovaným vrchom pohoria. Východným smerom vybieha hrebeň, ukončený výškovo nevýrazným pahorkom Malý Travný. Západné svahy patria do rovnomennej prírodnej rezervácie, východné svahy patria prírodnej rezervácii Travný potok. Chránené územia sú domovom veľkých šeliem ako je medveď hnedý, rys ostrovid a občas i vlk dravý, z vtákov sa vyskytuje tesár čierny, jariabok hôrny či vzácny tetrov hlucháň. Práve kvôli vytvoreniu vhodného prostredia pre hlucháňa boli v máji 2020 zrušené značkované chodníky, smerujúce na vrchol.
Západné svahy odvodňujú prítoky Mohelnice, severné a východné zasa prítoky Morávky.
Výhľady
Vďaka značnej nadmorskej výške je z vhodných lokalít vrcholovej časti ďaleký výhľad. Unikátny je výhľad na susednú Lysú horu a okolité vrchy i celé Ostravsko. Východný smer ponúka sčasti obmedzený výhľad na Sliezske Beskydy, Malú Fatru, Javorníky či Kysucké Beskydy. Pri vhodných podmienkach sú pozorovateľné aj Oravské Beskydy, Západné Tatry, Strážovské vrchy či Veľká Fatra.
Prístup
Napriek tomu, že v minulosti boli na vrchol značené trasy, tie boli v roku 2020 zrušené. Chodníky sú však i naďalej voľne prístupné verejnosti. Prístup je možný:
Fendt
náhľad| [[Traktor Fendt s nakladačom]] náhľad| Fendt Favorit 824 Turboshift náhľad| Fendt Farmer 308 CI pri sejbe náhľad| Fendt 936 Vario SCR Black Beauty Fendt - nemecký výrobca traktorov, kombajnov a poľnohospodárskych strojov. Je súčasťou AGCO Corporation. V roku 1937 ju založil Xaver Fendt a v roku 1997 ju kúpila spoločnosť AGCO.
História
História spoločnosti sa začala v malej kováčskej dielni Johanna Georga Fendta, kde jeho synovia (bratia Fendtovci) začali konštruovať traktory. Cieľ bol definovaný už na začiatku: presvedčiť zákazníka modernými riešeniami a ziskovým produktom, ktorému možno plne dôverovať, pričom túto filozofiu si spoločnosť udržiava dodnes. Neskôr vznikol prvý traktor bratov Fendtovcov (1930) s výkonom 6 koní, s nesenou kosačkou a pluhom. Vďaka tomu mohli malé a stredné farmy nahradiť kone traktormi. Odtiaľ pochádza názov traktora: „ Dieselross “ (v doslovnom preklade "Dieselový kôň"). Spoločnosť Xaver Fendt & Co. bola zapísaná do obchodného registra v Kemptene 31. decembra 1937, o necelý rok neskôr v roku 1938 zišiel z výrobných liniek tisícy traktor F18 s výkonom 16 k. Fendt v roku 1939 predvída imidž traktora 50-tych rokov a vybavuje ho dvojvalcovým motorom, chladičom a 4-stupňovou prevodovkou. Bratia Hermann, Xaver a Paul Fendtovci, ktorí viedli spoločnosť po druhej svetovej vojne, robili všetko pre jej rýchly rast, čo sa im aj podarilo.
Rok 1953 priniesol sériu traktorov Dieselross F12L s výkonom 12 koní a štvorpolohového nosiča náradia. Favorit 1 odštartoval novú úroveň a trend vo vzhľade a výbave poľnohospodárskeho traktora. Vybavený motorom s výkonom 40 k a viacstupňovou prevodovkou sa v roku 1958 stal skutočným trhákom. V roku 1961 opúšťa továreň v poradí 100 000. traktor Fendt a nová verzia Farmer 2 s výkonom 30 k je už v sériovej výrobe. Nosič náradia, mechanizovaný systém práce v celom rozsahu od sejby až po zber, má obrovský úspech. Týchto nosičov sa doteraz predalo asi 60 000 kusov. Fendt Favorit, predstavený v roku 1976, so značným výkonom až 150 k, otvoril novú, ďalšiu kapitolu v histórii závodu. Počnúc rokom 1980, Fendt uviedol na trh sériu Farmer 300 s inovatívnymi riešeniami, ako je dosahovanie rýchlosti až 40 km/h, kabína s gumovými tlmičmi a pod. Tieto traktory zohrali kľúčovú úlohu a prispeli k silnej pozícii spoločnosti na trhu. V roku 1984 bol širokej verejnosti predstavený „traktor s úplným výhľadom“, 380 GTA. Išlo o traktor bez kapoty, keďže samotný motor bol umiestnený pod kabínou traktora. Heslom tohto traktora je „vidieť všetko, aby ste mali všetko pod kontrolou“. Prvýkrát vo svojej histórii zaujíma Fendt v roku 1985 vedúcu pozíciu na nemeckom trhu. Od roku 1987 dodáva Fendt svoje traktory radu 200 vo výkonovom rozsahu od 40 do 75 k pre sady a vinohrady. Traktory rady 800, z ktorých najväčší model dosahuje výkon 230 koní, dobýva sektor traktorov v roku 1993. Boli to prvé traktory na svete vybavené prevodovkou Turboshift a hydraulicko-pneumatickým odpružením kabíny a prednej nápravy, schopné dosiahnuť rýchlosť až 50 km/h. Ďalšia séria traktorov Favorit 500C (výkon od 95 do 150 k) bola predstavená v roku 1994 a priniesla so sebou najlepšie úspechy predchádzajúcich rokov. Farmári neskrývali nadšenie. Rok 1995 bol rokom zrodu multifunkčného traktora Xylon (110 až 140 k), pripraveného na univerzálne použitie nielen v poľnohospodárstve, ale aj v komunálnych prácach. Novú kapitolu v histórii fabriky bol započatý vďaka traktorom Fendt Vario 926 s výkonom 260 k. Je to prvý traktor na svete s vysokým výkonom, ktorý je vybavený bezstupňovou prevodovkou Fendt Vario. Ako synonymum vysokej kvality a technológie sa zaraďuje do globálnej špičky.
V roku 1997 Fendt predstavuje rad traktorov Vario od 170 do 260 k, ako aj novú generáciu série Farmer 300 od 75 do 95 k. O rok neskôr, v roku 1998, má Fendt veľký vplyv na vývoj konštrukcie traktorov na celom svete uvedením radu traktorov Favorit 700 (od 140 do 160 k) vybaveného inovatívnym riadiacim systémom Variotronic. V tom istom roku sú uvedené na trh traktory 380 GTA Turbo s výkonom 95 HP a 370 GTA s výkonom 75 HP.
V roku 1999 Fendt predstavuje rad Vario 2000. Ide o traktory, ktorých výkony sa pohybujú od 85 do 286 HP. Po prvýkrát traktory so stredným výkonom ťažia z výhod prevodovky Vario:
3 roky (v roku 2002) je predstavený a uvedený do predaja Fendt Farmer 412 Vario s výkonom 120 k, ktorý dopĺňa vtedajšiu sériu Farmer 400 Vario.
V tom istom roku (2002) boli predstavené aj novinky, ktoré budú na trhu v roku 2003. Patria sem tri nové modely 800 Vario TMS s výkonom 150 až 180 k, vybavené systémom TMS (Tractor Management System) a ďalším vývojom systému Variotronic.
Séria 900 Vario sa vyvíja a rozširuje. Novým vlajkovým produktom, ktorý bol uvedený na trh v marci 2003, je Fendt 930 Vario TMS s výkonom 300 k. Rovnako ako traktory radu 800 Vario, aj všetky modely modernizovaného radu 900 Vario využívajú systém TMS a rozvinutý systém Variotronic.
Vario TMS stanovuje nové technologické štandardy v konštrukcii traktorov. Táto technológia zabezpečuje elektronickú komunikáciu medzi motorom a prevodovkou, teda kombinuje 6-valcovú pohonnú jednotku s bezstupňovou prevodovkou Vario. To umožňuje operátorovi prispôsobiť správnu stratégiu jazdy pre každý typ práce. Systém Variotronic obsahuje funkciu riadenia na úvrati. Tento systém umožňuje uložiť nastavenia 16 hodnôt. Požadované nastavenie sa aktivuje jediným tlačidlom, vďaka čomu je otáčanie na úvrati jednoduchšie a automatizované.
Model 936 VARIO
V roku 2006 FENDT predstavuje mnoho nových modelov traktorov a technických riešení. Zmenila sa aj najväčšia séria, séria 900 Vario. Zrodili sa nové modely 922, 924, 927, 930, 933 a 936 Vario s maximálnymi výkonmi 220, 240, 270, 300, 330 a 360 k. Ide o úplne nové modely, vybavené novými motormi značky Deutz, novou kabínou, úplne novým odpružením prednej nápravy a mnohými modernými riešeniami ovplyvňujúcimi ekonomiku a komfort práce. Nový vzhľad vznikol v spolupráci so špecialistami z Fendt a Porsche. Motor série 900 Vario využíva modernú pohonnú jednotku Deutz s objemom 7,14 l, 6 valcov, 4 ventily na valec. Tento motor je vybavený moderným palivovým systémom Common Rail a inovatívnym systémom recirkulácie výfukových plynov AGRex, ktorý výrazne znižuje emisie výfukových plynov a spotrebu paliva (model 936 Vario - 195 g/kWh). Za zmienku stojí použitie elektronického ventilátora Viscotronic, TMS a systému „TI“ známy už zo starších modelov Fendt. V roku 2010 bol uvedený na trh 939 Vario s výkonom 390 k.
Séria 1000 Vario
V roku 2015 mali premiéru traktory radu 1000 Vario. Ide o najväčšiu sériu traktorov FENDT. Ide o modely 1038 (396 k), 1042 (435 k), 1046 (476 k) a 1050. Vlajkový model tejto série má motor MAN s objemom 12,4 litra generujúci viac ako 500 koní.
V septembri 2017 Fendt predstavil prvé pásové traktory vo svojej histórii – série 900 Vario MT a 1100 MT. V skutočnosti ide o návrhy Challenger, ale 900 Vario MT dostalo kapotu známu zo série 1000 Vario. Menšia séria pozostáva z troch modelov: 938, 940 a 943 Vario MT s výkonom 380, 400 a 431 k, poháňané 7-valcovými motormi AGCO Power. 1100 (ekvivalent k Challengeru MT800E) pozostáva zo štyroch modelov s motormi AGCO Power V12 s výkonom od 492 do 646 koní. Pásové traktory Fendt boli predstavené s ohľadom na európsky trh, pretože ako v roku 2017 Fendt Challenger bol stiahnutý z Európy.
Palavas-les-Flots
Palavas-les-Flots je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ekosystémové služby
Ekosystémové služby (staršie pre lesy: celospoločenské funkcie lesa) sú „benefity ktoré obyvatelia získavajú z ekosystémov – priame a nepriame príspevky ekosystémov k ľudskému blahobytu“.
Charakteristika
Na konci 70. rokov Walter E. Westman prvýkrát zdôraznil výhody, ktoré prírodné ekosystémy poskytujú ľudskej spoločnosti, definované ako „služby prírody“. Neskôr bol zavedený pojem „ekosystémové služby“ vo vedeckej a rozhodovacej komunite s cieľom poukázať na prínosy, ktoré príroda poskytuje ľudskej spoločnosti. Ekosystémové služby lesa predstavujú benefity lesov vo vzťahu k ochrane biodiverzity, vody, ľudskému bytiu, či prispôsobeniu a zmierneniu klimatických zmien. Ľudia využívajú konkrétne tovary a služby, ktoré im poskytujú lesné ekosystémy. Niektoré tieto benefity z lesa sa dajú priamo ekonomicky vyčísliť a následne sú aj voľne obchodovateľné (napríklad drevoprodukčná funkcia lesa). Na druhej strane je veľké množstvo prínosov z lesa (napr. produkcia čistého vzduchu, vody, vytváranie priestoru na rekreáciu, vplyv na zdravie, atď.), ktoré výrazne ovplyvňujú úroveň a kvalitu života obyvateľstva. Tieto výhody pre ľudí sú v peňažnom vyjadrení veľmi ťažko merateľné, je ich ale potrebné zahrnúť do celkového hodnotenia lesného hospodárstva. Práve definovaniu a hodnoteniu ekosystémových služieb lesa sa začína venovať veľká pozornosť či už na európskej  resp. národnej úrovni, napríklad aj realizáciou vedecko-výskumných projektov, podporovaných aj agentúrou APVV.
Medzi ekosystémové služby patria :
Witold Doroszewski
Witold Jan Doroszewski (* 1. máj 1899, Moskva† 26. január 1976, Varšava) bol poľský jazykovedec a lexikograf. Zaoberal sa gramatickým opisom poľského jazyka, slovotvorbou, fonetikou, sémantikou a dialektológiou.
Bol autorom viac ako 400 diel z oblasti lingvistiky.
Pod jeho vedením bol vypracovaný prvý po vojne novodobý slovník poľštiny.
Ewa Siatkowska
Ewa Magdalena Siatkowska (* 18. júl 1930 – † 27. december 2020 ) bola poľská jazykovedkyňa, slavistka a bohemistka. Zaujímala sa o históriu jazyka a lexikológiu.
V roku 1965 obhájila dizertačnú prácu. Habilitovala sa v 1976 na základe práce ''Zachodniosłowiańskie zawołania na zwierzęta. Stan obecny, funkcje historyczne, stosunek do systemu językowego''. V roku 1990 získala akademický titul profesora.
Autorka 100 publikácií, vrátane niekoľkých kníh. Jej dielo bolo venované západoslovanským jazykom, češtine a lužickej srbčine. Zakladateľka časopisu „Zeszyty Łużyckie”.
Pardailhan
Pardailhan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Renata Grzegorczykowa
Renata Grzegorczykowa (* 19. jún 1931) je poľská jazykovedkyňa, polonistka a slavistka. Medzi jej výskumné záujmy patria gramatika, slovná zásoba, sémantika aj pragmatika.
Je absolventkou Varšavskej univerzity. V roku 1989 bola menovaná profesorom humanitných vied. Je autorkou alebo spoluautorkou viac ako 200 publikácií z oblasti lingvistiky.
Halys
Halys môže byť:
Prokip Kolisnyk
Autor pôvodných umeleckých diel: figurálne kompozície, krajinomaľby, portréty, zátišia, akty... (maľba, kresba, grafika, plastika).
Jeho diela sa nachádzajú v múzeách a zbierkach Ukrajiny, Slovenska, Česka, Poľska, Bieloruska, Rakúska, Rumunska, Izraela, Kanady, Spojených štátov, Nemecka, Francúzska, Maďarska, Švajčiarska a iných.
V rokoch 1999 až 2016 vyučoval maľbu na Katedre výtvarnej výchovy a umenia Prešovskej univerzity v Prešove.
Biografia
Prokip Kolisnyk sa narodil 16. júla 1957 v obci Potašňa vo Vinnyckej oblasti Ukrajiny.
Autor a kurátor projektu „Potašňa – čarunka Podillja“, v rámci ktorého bolo zriadené Múzeum kultúry dediny a Galéria Prokopa Kolisnyka v Potašni na Ukrajine. V rokoch 2004 až 2013 tam boli uskutočnené rôzne kultúrne a umelecké podujatia: plenéry, výstavy, stretnutia, koncerty a iné. V roku 2013 bol projekt predstavený v Národnom múzeu Tarasa Ševčenka a roku 2010 v Národnom múzeu literatúry Ukrajiny v Kyjeve. V rámci projektu boli pripravené a publikované desiatky statí a prospektov a bola vydaná aj publikácia. Centrum kultúry v Potašni sa stalo živým strediskom výtvarnej kultúry kraja.
Zomrel 25. mája 2021 v Prešove.
Výstavy
Od roku 1976 sa zúčastňuje na národných, medzinárodných, kolektívnych a skupinových výstavách a prezentoval svoje diela na samostatných výstavách:
Karel Hoffmann
Karel Hoffmann (* 12. december 1872, Praha-Smíchov – † 30. marec 1936, Praha-Podolí) bol český husľový virtuóz, významný hudobný pedagóg a učiteľ. Primárius slávneho Českého kvarteta a Českého tria, profesor huslí na majstrovskej škole Pražského konzervatória a propagátor českej hudby v zahraničí. Vychoval radu našich a zahraničných huslistov, z ktorých niektorí, napríklad Stanislav Novák, František Daniel, Kitty Červenková, Gabriel Paulíny a iní, sa stali známymi sólistami. Bol nositeľom Štátnej ceny za rok 1927 a niekoľkých zahraničných vyznamenaní.
Životopis
Pochádzal s chudobnej rodiny, ktorej členovia sa živili aj hudbou. Malému Karlovi boli preto kúpené husle a začal sa učiť hrať u priateľa svojho staršieho brata, truhlára Antonína Kohoutka, ktorý bol členom Kroupovy kapely. Robil rýchle pokroky a čoskoro so svojim učiteľom hral v žižkovskej reštaurácii „Na Bezovce“.
Základnú školu navštevoval na Smíchově, na nátlak otcovho nemeckého zamestnávateľa však musel začať chodiť do nemeckej meštianky. Významné pokroky v hre na husle a zárobky za hru v tanečnej skupine ho v lete 1885 priviedli, v jeho dvanástich rokoch, ku skúške na pražské konzervatórium, kde študoval husle u Antonína Benewitza a komornú hru (od mája 1888) u Hanuša Wihana. Benewitz rýchlo rozpoznal jeho mimoriadny talent a viedol ho k technickej virtuozite. Už v piatom ročníku sa stal koncertným majstrom školského orchestra, pri skúškach husľových koncertov zastupoval sólistov, ktorí sa zúčastňovali až generálnej skúšky.
V siedmom roku svojho štúdia, sa ako devätnásťročný už popri sólovej orientácii intenzívne venoval ako primárius kvartetovej hre spolu so svojimi spolužiakmi: Josefem Sukem (druhé husle), Oskarem Nedbalem (viola) a Otto Bergerem (violončelo). Prvé veľmi úspešné vystúpenia sa uskutočnili v novembri 1891 na koncerte Jednoty pre komornú hudbu, v Rudolfine. Všetci potom absolvovali konzervatórium na prelome roku 1891-1892, a na radu priaznivcov kvarteto neopustili. Pre vystúpenie 13. novembra 1892 v Rychnově nad Kněžnou sa pomenovali České kvarteto.
Kvarteto čoskoro dosahovalo oslnivé úspechy na cestách po Európe a mladí umelci boli rešpektovaní takými skladateľmi akými boli Edvard Grieg, Johannes Brahms či Anton Bruckner, ale i ďalšími osobnosťami, napríklad vyhláseným viedenským chirurgom Theodorom Billrothom, ktorý o nich písal i vo svojich Pamätiach. Dôležitou udalosťou boli svadby Oskara Nedbala a Josefa Suka, ktorí sa oženili v roku 1898, a ktorých 3. júna 1899 nasledoval i Hoffmann. V svätomikulášskom kostole v Prahe na Malé Straně si vzal Máriu, dcéru notára, básnika a spisovateľa Otakara Mokrého z Vodňan. Svedkami na jeho svadbe sa stali Julius Zeyer a Hanuš Wihan.
Pod dojmom úspechov Jana Kubelku začal Hoffman od roku 1898 samostatne koncertne vystupovať. Mimoriadny ohlas malo jeho prevedenie husľového Koncertu a-moll Antonína Dvořáka v Prahe v tom istom roku. Potom nasledoval Amsterdam, Utrecht a Haag, kde hlavne s Dvořákovým koncertom slávil doslova triumfy. Jeho interpretácie husľových koncertov, sonát a skladieb Ludwiga van Beethovena, Antonína Dvořáka, Johannesa Brahamsa, Césara Francka,  Clauda Debussyho, J. S. Bacha, Josefa Suka a ďalších boli považované takmer za klasické; súborné prevedenie Bachových sonát pre sólové husle v roku 1927 mu získalo štátnu cenu. Za objavné bolo predtým považované jeho prvé prevedenie Sukovej Fantázie g-moll, pre husle a orchester.