Vostok_5
Prípravy a problémy pred štartom
Rovnako ako ich predchodcovia aj kozmonauti Valerij Bykovskij a Boris Volynov spali noc pred štartom v malej drevenej fínskej chatke na kozmodróme. V piatok 14. júna sa vzbudili pred 06:00 moskovského času (08:00 miestneho času). Okolo 07:00 moskovského času (09:00 miestneho času) podstúpili Bykovskij a Volynov poslednú lekársku prehliadku pred štartom a potom si šli obliecť skafandre. V čase 2 hodiny a 15 minút pred plánovaným štartom, o 09:45 moskovského času (11:45 miestneho času), priviezol modrobiely autobus kozmonautov a ich sprievod na štartovaciu rampu. Nasledovalo tradičné rozlúčenie. Bykovskij podal potrebné hlásenie členom štátnej komisie, zamával všetkým prítomným a v sprievode vedúceho konštruktéra kozmickej lode Vostok Jevgenija Frolova vyšiel výťahom k vrcholu rakety a nastúpil do kabíny. Jeho let mal trvať osem dní, hoci kozmická loď bola skonštruovaná až pre desaťdňový pobyt na obežnej dráhe, ale Sergej Koroľov k narážkam na možnosť predĺženia letu k tejto hranici opatrne vyhlásil: „Uvidíme, čo zvládne nosná raketa.“ Krátko po usadení Bykovského do lode sa ukázalo, že ani jeden z UKV vysielačov na palube Vostoku nefunguje. Bykovskij počul na kanále UKV pokyny z riadiaceho bunkra perfektne, ale opačným smerom bol kanál hluchý. Po krátkej porade sa rozhodlo, že štart sa nebude odkladať, keďže KV vysielače pracovali dobre a podľa prítomných to bola dostatočná rezerva. Necelých 40 minút pred plánovaným štartom kozmonaut Jurij Gagarin z bunkra riadenia štartu bez ďalšieho vysvetlenia oznámil Bykovskému: „Budeme odkrývať poklop vstupného otvoru.“ Bykovskému všetko opísali až po jeho návrate z kozmu. Dôvodom na opätovné otvorenie poklopu bol problém s odisťovaním katapultážneho sedadla. Technici museli kreslo aj s kozmonautom o kúsok povytiahnuť na vodiacich koľajničkách a vybrať zaisťovací kábel. Už o chvíľu však Bykovskij v slúchadlách začul: ''„To je všetko! Hotovo! Už je to v poriadku.“'' Teraz už ale nebolo možné dodržať pôvodný čas štartu a musel sa odložiť o pol hodinu. V čase, keď do plánovaného štartu zostávalo päť minút, sa objavil ďalší problém. V bunkri riadenia štartu sa na ovládacom pulte nerozsvietila v čas kontrolka informujúca o pripravenosti tretieho stupňa na štart. Ukázalo sa, že zlyhal jeden z gyrohorizontov riadiaceho systému tretieho stupňa. Existovali dve možnosti a obe boli nepríjemné. Buď vypustiť pohonné látky a raketu previezť späť do výrobného závodu (to by znamenalo, že nový štart by sa v najlepšom prípade mohol uskutočniť až niekedy v auguste, teda po záručnej dobe Vostoku), alebo sa pokúsiť o výmenu gyrohorizontu na mieste, na natankovanej rakete. Čas neúprosne bežal a pomaly sa začínal blížiť koniec štartovacieho okna, ktoré určovali dobré svetelné podmienky v čase pristátia, a ktoré končilo o 15:00 moskovského času (17:00 miestneho času). Vďaka obetavému nasadeniu technikov sa gyrohorizont podarilo vymeniť za necelé tri hodiny. Bykovskij vtedy ležal vo svojom kresle už takmer päť hodín, ale vďaka svojej flegmatickej povahe zvládal celé nervózne dianie okolo seba bez problémov. Náladu sa mu snažili udržať kolegovia kozmonauti Andrijan Nikolajev a Jurij Gagarin, ktorí s ním v rádiu viedli ľahkú konverzáciu, a púšťali mu aj piesne jeho obľúbeného speváka Robertina Loretiho. Posledná komplikácia sa objavila len pár sekúnd pred štartom, keď sa od rakety neodklopilo rameno s káblom, ktorý zásoboval tretí stupeň energiou. Našťastie sa vplyvom vibrácií pri zážihu motorov kábel doslova „vytriasol“ zo zástrčky a rameno sa odklopilo.