cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koncentračný tábor Mauthausen-Gusen
Straty na životoch
Z asi 320 000 väzňov uväznených počas vojny v rôznych pobočkách koncentračného tábora Mauthausen-Gusen, prežilo asi iba 80 000, vrátane 20 487 až 21 386 v Gusene I, II a III.
Oslobodenie a povojnový odkaz
thumb|right|250px|Po oslobodení je premiestnených niekoľko tiel nemeckými civilistami na riadny pohreb v Gusenskom koncentračnom tábore. thumb|right|250px|Tanky 11. americkej obrnenej divízie vstupujú do Mauthausenského koncentračného tábora; fotografia bola spravená [[6. mája 1945.]] Počas posledných mesiacov pred oslobodením tábora ho pripravil jeho veliteľ Franz Ziereis na obranu pred možnou sovietskou ofenzívou. Väčšina väzňov nemeckej a rakúskej národnosti sa „dobrovoľne“ prihlásila do SS-Freiwillige Häftlingsdivision – jednotky SS zloženej hlavne z bývalých väzňov koncentračného tábora vedenej Oskarom Dirlewangerom. Zvyšní väzni boli hnaní do budovania protitankovej žulovej bariéry východne od Mauthausenu. Väzni, ktorí si neboli schopní poradiť s ťažkou prácou a podvýživou boli vo veľkom likvidovaní aby uvoľnili miesto pre prichádzajúcich nových väzňov z iných evakuovaných táborov vrátane väčšiny pobočiek Mauthausen-Gusenu nachádzajúcich sa vo východnom Rakúsku. V posledných mesiacoch vojny sa dodávka hlavného zdroja kalórií, potravinových balíkov posielaných prostredníctvom Medzinárodného Červeného kríža, zastavila a potravinové prídely boli katastrofálne nízke. Väzni premiestnení do „nemocničnej pobočky“ dostávali okrem pol litra polievky iba jeden chlieb rozdelených pre dvadsať väzňov. Mnohí väzni, ktorí sa už pred tým angažovali v rôznych formách odporu, začali pripravovať plány na obranu tábora v prípade pokusu SS na zlikvidovanie zvyšných väzňov. Nie je známe, prečo neboli väzni Gusenu I a II napriek priamemu príkazu Heinricha Himmlera masovo popravení; Ziereisov plán predpokladal nahnanie všetkých väzňov do tunelov Kellerbauskej podzemnej továrne a vyhodenia jeho vstupov do vzduchu. Jeden z poľských členov hnutia odporu, ktorý sa tomto pláne dozvedel, naplánoval zhromažďovanie náradia potrebného na vykopanie prieduchov.
28. apríla nahnali asi 22 000 väzňov pod zámienkou vymysleného náletu do gusenských tunelov. Po niekoľkých hodinách sa však väzni mohli vrátiť do tábora. Autor monografie o komplexe Mauthausen-Gusen Stanisław Dobosiewicz vysvetľuje, že možným dôvodom zlyhania nemeckého plánu bolo prerušenie zápalnej šnúry. Samotný Ziereis vyhlásil vo svojej výpovedi z 25. mája, že neuposlúchnuť rozkaz ho presvedčila jeho manželka. Hoci sa od plánu upustilo, väzni sa naďalej obávali masakru SS inými prostriedkami. Preto pripravili poľskí, sovietski a francúzski väzni plán útoku na baraky stráží SS a získania zbraní potrebných k boju. Podobný plán vypracovali aj španielski väzni.
3. mája začali SS a ďalšie stráže prípravu evakuácie tábora. Nasledujúci deň vystriedali mauthausenské stráže neozbrojení vojaci Volkssturmu a improvizovaná jednotka zložená zo starších viedenských policajtov a požiarnikov. Veliteľ policajnej jednotky uznal „väzenskú samosprávu“ ako najvyšší táborový orgán a Martin Gerken, v gusenskej administratíve dovtedy najvyššie postavený kapo väzeň, ktorý mal hodnosť Lagerälteste alebo najstarší v tábore, sa stal de facto novým veliteľom. Pokúsil sa vytvoriť Medzinárodný väzenský výbor, ktorý by sa stal dočasnou vládnucou skupinou tábora až do jeho oslobodenia jednou z blížiacich sa armád. Po verejnom obvinení z kolaborácie s SS však jeho plán zlyhal. Nútená práca sa zastavila vo všetkých pobočkách Mauthausenu a väzni sa sústredili na prípravy svojho oslobodenia – alebo obranu táborov v prípade možného útoku divízií SS sústredených v oblasti. Zvyšky niekoľkých nemeckých divízií naozaj napadli Mauthausen, boli ale odrazené väzenskými jednotkami, ktoré prevzali tábor. Zo všetkých hlavných pobočiek komplexu Mauthausen-Gusen bol evakuovaný iba Gusen III. 1. mája boli väzni vyslaní na pochod smrti do Sankt Georgenu, ale iba po niekoľkých hodinách pochodu im bolo prikázané vrátiť sa späť do tábora. Operácia sa zopakovala aj ďalší deň, ale bola opäť rýchlo odvolaná. Nasledujúci deň SS stráže dezertovali nechajúc väzňov ich vlastnému osudu. thumb|right|250px|Väzni v pobočke Ebensee, krátko po ich oslobodení.
Tábory Mauthausen-Gusenu boli poslednými, ktoré boli oslobodené počas druhej svetovej vojny. 5. mája 1945 prišli do tábora Mauthausen vojaci 41. prieskumnej jednotky 11. americkej obrnenej divízie. Tieto jednotky odzbrojili policajtov a opustili tábor. Väčšina členov SS už utiekla z tábora pred jeho oslobodením; asi tridsiati, ktorí ostali, boli ale väzňami zlynčovaní ; podobný počet bol zlynčovaných bol aj v Gusene II. Do 6. mája boli s výnimkou 2 táborov v Loiblpass oslobodené americkou armádou všetky ostávajúce pobočky táborového komplexu Mauthausen-Gusen.
Medzi oslobodenými táborovými väzňami bol Jack Taylor, dôstojník Office of Strategic Services (predchodca CIA). S pomocou niekoľkých väzňov prežil a bol neskôr kľúčovým svedkom procesu Mauthausen-Gusenského tábora pred Dachauským Medzinárodným vojenským tribunálom. Ďalším z tých, ktorí prežili, bol Simon Wiesenthal – inžinier, ktorý strávil zvyšok jeho života lovom nacistických vojnových zločincov.
Po nemeckej kapitulácii pripadol komplex Mauthausen-Gusen do sovietskej okupačnej zóny. Najskôr používali časti táborov Mauthausen a Gusen I sovietske úrady ako kasáreň Červenej armády. V rovnakom čase boli podzemné továrne rozobraté a poslané ako vojnová korisť do ZSSR. Neskôr, medzi 1946 a 1947, boli tábory nestrážené a väčšina nábytku a zariadení tábora bola ako červenou armádou tak aj miestnymi obyvateľmi rozobraná. V lete 1947 vyhodili sovietske sily tunely do povetria odovzdali tábor rakúskym civilným orgánom a stiahli sa z oblasti. V roku 1949 bol vyhlásený za pamätné miesto. Nakoniec, 3. mája 1975, 30 rokov po oslobodení tábora otvoril kancelár Bruno Kreisky Mauthausenské múzeum. Na rozdiel od Mauthausenu je dnes väčšina toho, čo tvorilo pobočky Gusen I, II a III, bytovými zónami postavenými po vojne.
Wildersbach
Wildersbach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palygorskit
Palygorskit je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky hydratovaný kremičitan hlinito-horečnatý - (Mg,Al)2Si4O10(OH)·4H2O.
Charakteristika
Palygorskit sa vyskytuje vo forme doskovitých, lupenitých a kožovitých výplní v puklinách hornín. Býva sivý, biely, žltkastý až hnedastý. Vryp má biely. Je to nepriehľadný minerál s matným leskom.
Vznik
Vzniká ako produkt zvetrávania serpentinitov.
Poznávanie
Býva pórovitý, je veľmi ľahký a plátky palygorskitu väčšinou plávajú na vode. Pripomína kúsky zvetraného dreva.
Výskyty na Slovensku
Na Slovensku sú známe výskyty Jelšava, Lubeník, Ratkovská Suchá a Rovné.
4205 David Hughes
4205 David Hughes je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 18. decembra 1985.
Powiat szamotulski
Powiat szamotulski je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Žije tu 90 254 obyvateľov (k 30. 6. 2016) a sídlom je mesto Szamotuły.
Zloženie powiatu:
Licibořice
Licibořice je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 235 obyvateľov, z toho 110 mužov a 125 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 37,7 roka, ženy 41,2 roka).
Iné projekty
.
Kút (prírodná rezervácia)
Kút je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Huncovce, Malý Slavkov v okrese Kežmarok v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 11,2200 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Prírodná rezervácia sa nachádza v Popradskej kotline v kotlin. pahorkatine na glacifluviálnych nánosoch. Fytocenologicky patrí k prechodným typom medzi rašelinnými lúkami a vrchoviskami. Rastú tu chránené druhy rastlín, viaceré sú kriticky ohrozené. Nenarušené zoocenózy mont. stupňa.''
Affléville
Affléville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Celavo-Mezzana
Celavo-Mezzana je francúzsky kantón v obvode Ajaccio v departemente Corse-du-Sud v regiónu Korzika. Tvorí ho 10 obcí.
Lamanon
Lamanon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1739 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
House ray 1
Rakúski architekti Roman Delugan a Elke Delugan-Meissl z ateliéru Dellugan-Meissl Architects nedávno dokončili penthouse (strešný byt) vo viedenskom štvrtom okrsku, ktorý sa stal veľmi často spomínanou časťou historického mesta. Architekti si navrhovali dom pre seba a názov dostal podľa ich dcéry Ray. House Ray 1 je situovaný na streche administratívnej budovy z roku 1960, ktorá sa nachádza hneď oproti ich ateliéru.
Konštrukcia
Oceľová skeletová konštrukcia bola navrhnutá za účelom rovnomerného rozloženia zaťaženia na povrch najvyššieho podlažia podkladovej stavby.
Budova
Táto strešná nadstavba smelo pripomína budovu Rooftopoffice od architekta Coopa Himmelbaua (Coop Himmelbau) postavenú takisto vo Viedni, avšak roky pred tým. Zatiľ čo budova od Himmelbaua používa otvorenú, jasnú štruktúru na jej zvýraznenie, Ray 1 je viac nejednoznačný, a využíva prelamované plochy na vytvorenie vnútorných priestorov formovaním obalu. Vzťah domu Ray 1 s mestom je zvýraznený prednou fasádou a na zadnej fasáde vystúpeným kubusom. Návrh bol podmienený striktnými viedenskými regulatívami, z ktorých vyplynul vzhľad čelnej fasády. Fasáda je dynamická vo forme aj v horizontálnom členení. Hrana strešnej roviny je zarovnaná s hranami okolitých budov. Vo vystupujúcom kubuse je situované schodisko, ktoré však nie je viditeľné z verejného priestoru. Na fasáde je použitý sivý obklad u alucobonu.
Dispozícia
Lomený exteriér pokračuje dovnútra, aby vytvoril vysoké otvorené priestory pripomínajúce loft, ktoré sa pokúšajú integrovať architektúru a nábytok do jedného celku. Jedným príkladom je plošina pre posteľ v spálňo-/kúpeľňovom priestore, ktorá sa javí ako rozšírenie exteriérovej steny, vytvárajúc ucelený priestor s úžasným výhľadom. Každá zóna obytného penthousu je oddelená od ostatných pomocou rôznych vertikálnyvk prvkov, ktoré sú použité namiesto tradičného stenového delenia priestoru. Preto sa niektoré zóny stávajú viac intímnymi ako ostatné, v závislosti od ich funkcie. Kuchyňa slúži ako centrálny prvok, okolo ktorého sa sústreďujú všetky ostatné priestory.Je zjavné dynamický výraz exteriéru neslúži len pre efekt, ale hlavne slúži svojej funkcii. Všetky priestory majú svoju charakteristickú priestorovú dynamiku. Architekti navrhli terasu ako relaxačnú zónu, čo pomohlo zmierniť vplyv mestského prostredia na každodenný život. Tieto priestory vytvárajú obyvateľom pohodu a môžu tu sledovať mesto aj prírodu z pohodlia ich preskleného penthousu.
Hanzal (priezvisko)
Hanzal je české priezvisko. Najrozšírenejšie je v Prahe, Znojme a Českých Budějoviciach.
Známi nositelia
Pozri v článku Hanzal.
La Monte Young
La Monte Young (* 14. október 1935, Bern, Idaho, USA) je americký skladateľ a zakladateľ amerického hudobného minimalizmu. Hoci sa jeho diela hrajú najmenej zo zástupcov tejto školy (najznámejší je pravdepodobne Philip Glass), jeho práca mala na ostatných skladateľov nezanedbateľný vplyv. V šesťdesiatych rokoch hrali jeho projektoch Angus MacLise, Tony Conrad alebo John Cale.
Od roku 1963 je jeho manželkou Marian Zazeela.
Medzi jeho najznámejšie diela patrí napríklad Well-Tuned Piano.
The Future
The Future je deviaty štúdiový album kanadského hudobníka Leonarda Cohena, ktorý vyšiel v novembri 1992 v hudobnom vydavateľstve Columbia Records. Na albume sa podieľalo niekoľko producentov, ako aj Cohen a herečka Rebecca De Mornay, ktorá s ním v tom čase žila. V britskej hitparáde sa album umiestnil na 36. priečke; v Kanade bol ocenený platinovou platňou.
Alkazár v Seville
Alcázar v Seville je kráľovský palác v meste Sevilla v španielskom autonómnom spoločenstve Andalúzia.
Išlo pôvodne o maurskú pevnosť, ktorú postavili Almohadovia. Po niekoľkých prestavbách v neskorších storočiach bola pevnosť prestavaná do súčasnej podoby alcazaru.
Pre svoju mimoriadnu kultúrnu hodnotu bola celá stavba v roku 1987 zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO spolu s katedrálou a indickým archívom v tomto meste.
Brecon Beacons
thumb|Pohľad na vrchol Cribyn – 795 m Brecon Beacons (Bannay Brycheiniog) je pohorie v juhovýchodnom Walese. Najvyšším vrcholom pohoria je Pen y Fan (886 m).
Poloha
Brecon Beacons sa rozkladá okolo mestečka Brecon asi 70 km severne od Cardiffu v južnom Walese. Oblasť smerom na západ Brecon Beacons je známa ako Fforest Fawr (Veľký prales), a bola vyhlásená organizáciou UNESCO ako geopark v roku 2005.
Členenie
Pohorie sa topograficky dá rozdeliť do troch skupín. Black mountain na západe, Central Brecon Beacons kde sa nachádza aj najvyšší vrchol a Black mountains na východe.
Vrcholy
Najvyššími vrcholmi sú:
Národný park
thumb|Vodopády Ystradfellte Národný park tu bol vyhlásený v roku 1957, ako posledný z troch waleských parkov (Národný park Snowdonia je najstarší, 1951). Park zaberá plochu. Chráni rozsiahle listnaté lesy, dlhé údolia, veľká vresoviská, jazerá, vodopády, bohatú flóru. Z fauny tu dominujú hlavne dravé vtáky. Park je známy tiež svojimi vodopádmi, vrátane 27 metrov vysokého Henrhyd Waterfall a vodopádov Ystradfellte. Povestné sú aj tunajšie jaskyne ako Ogof Ffynnon Ddu.
Turizmus
22. mája 2005 bola otvorená cesta pretínajúce celý park Brecon Beacons v dĺžke 100 míľ. Cesta sa volá Beacons Way a ide z Abergavenny cez Crickhowell. Na konci sú dediny Bethlehem a Carmarthenshire. Populárne aktivity v parku zahŕňajú turistiku, cyklistiku, jazdu na koni, plavbu, windsurfing, kanoistiku, rybolov, horolezectvo a jaskyniarstvo.
Bílí Tygři Liberec
Bílí Tygři Liberec je český hokejový extraligový klub, ktorý v sezóne 2015/16 získal historicky prvý titul majstra republiky.
História
S hokejom sa na severe Čiech začalo v roku 1934, kedy vznikol klub SK Rapid Horní Růžodol, ktorý vydržal len do druhej svetovej vojny. Po nej vznikli v Liberci tri kluby Rapid, Slavia a SNB, z ktorých vzikli dva Jiskra Kolora a Tatran. Tie sa v roku 1956 zlúčili do jedného s názvom Lokomotiva. Klub hral dhodobo tretiu najvyššiu súťaž. Až v roku 1995 postúpil klub do druhej najvyššej súťaže a v roku 2002 aj do extraligy keď v baráži porazil Kladno 3:1 na zápasy. Odvtedy je klub nepretržite v najvyššej súťaži. Sezónu 2015/2016 ovládli Bílí Tygři s prehľadom a vyhrali svoj prvý historický titul majstra republiky. Vo finálovej sérii porazili Spartu Prahu 4:2.
HC Energie Karlovy Vary
História
Klub bol založený v roku 1932. V prvých rokoch Česko-slovenskej najvyššej súťaže patril klub k pravidelným účastníkom. Potom však vypadol hrával prvú aj druhú národnú ligu. Od roku 1995 hral klub v prvej lige. V českej extralige hrá od roku 1997 (pod názvom HC Becherovka). Vtedy odkúpil extraligové práva od HC Olomouc. Dnešný názov HC Energie klub používa od roku 2002. V sezóne 2007/08 skončil v základnej časti na 4. mieste, ale v play-off sa prekvapujúco prebojoval až do finále súťaže, kde podľahol Slavii Praha (v základnej časti druhá) 3:4 na zápasy. V sezóne 2008/09 si obidvaja súperi svoju finálovú účasť zopakovali. Karlovy Vary (v základnej časti až šieste) si tentoraz príležitosť získať historický prvý titul už nenechali ujsť a víťaza základnej časti HC Slavia Praha zdolali 4:2 na zápasy. V sezóne 2009/10 išli však výsledkami výrazne ku dnu tabuľky. V základnej časti skončili na 11. mieste, čo znamenalo, že o štyri body im unikla postupová desiata priečka. V skupine o záchranu klesli napokon až na konečné 13. (predposledné) miesto. Ani v nasledujúcich sezónach sa klubu nepodarilo postúpiť do play-off. Mládežnícke družstvo hrávalo zápasy v nadnárodnej MHL.
Česko-Slovensko
Česko-slovenská hokejová liga - '''5. ročníkov'''
Česko
Česká hokejová extraliga - '''16. ročníkov'''
Majstrovský káder
Brankári: Lukáš Mensator, Lukáš Sáblík
Obrancovia: František Bombic, Kamil Černý, Jakub Čutta, Michal Dobroň, Miroslav Duben, Jakub Grof, Jiří Hanzlík, Vojtěch Kloz, Petr Mudroch, Ondřej Němec, Roman Prošek, Josef Řezníček, Tomáš Schmidt
Útočníci: Jakub Bauer, Vít Budínský, Rastislav Dej, Milan Hluchý, Jan Košťál, Jaroslav Kristek, Pavel Kuběna, Petr Kumstát, Marek Melenovský, Lukáš Pech, Milan Procházka, Petr Sailer, František Skladaný, Václav Skuhravý, Martin Zaťovič, David Zucker
Tréneri: Josef Paleček
Willgottheim
Willgottheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bajkalské jazero
Bajkalské jazero alebo Bajkal (🇷🇺 – Ozero Bajkal, buriat. Байгал – Bajgal) je najhlbšie a najstaršie jazero na svete. V jazere je sústredená 1/5 svetových zásob povrchovej sladkej vody. Nachádza sa v Rusku, v južnej časti Východnej Sibíri. Po Kaspickom mori je druhým najväčším ruským jazerom. V roku 1996 bolo zapísané do svetového zoznamu dedičstva UNESCO.
Geografický opis
náhľad|vľavo|Satelitná snímka jazera Jazero Bajkal leží na juhu východnej Sibíri na hranici medzi Irkutskou oblasťou a Burjatskou republikou. Nachádza sa v ňom asi 1/5 všetkej pitnej vody Zeme, pritom veľmi čistej. Bajkal sa tiež vyznačuje veľmi pestrou živou prírodou.
Podľa objemu vody patrí jazeru druhé miesto na svete (prevyšuje ho len Kaspické more). Je to vlastne obrovské vnútrozemské more, dlhé a  široké. Do jazera sa vlieva 336 riek a potokov. Najväčšie z nich sú Selenga, Horná Angara, Barguzin, Turka, Sarma a iné. Na jazere je 27 ostrovov, z toho 22 stálych a 5 periodicky zaplavovaných. Najväčšími sú ostrovy Oľchon a Veľký Uškanij.
Geológia
náhľad|Geologická mapa okolia Bajkalu (USGS). V oblasti Bajkalského jazera dochádza k extenzii zemskej kôry a vzniku riftu. Nachádza sa tu tzv. Bajkalská riftová zóna. Bajkal sa nachádza na juhu Sibírskej platformy pozdĺž Sajano-Bajkalskej sutúry, kaledónskeho horstva. Rift sa začal vyvíjať v oligocéne. Dnešný Bajkal je tvorený tromi menšími sedimentačnými panvami (južnou, centrálnou a severnou).
Život v jazere
V zime si na brehoch jazera môžeme všimnúť ľadové jaskyne a snehové nánosy. Ku koncu zimy dosahuje hrúbka ľadu na Bajkale asi a v zálivoch až. Pri silnom mraze trhliny lámu ľad a z neho vznikajú samostatné kryhy. Dĺžka takýchto trhlín je 10 a šírka 2. Explózie nastávajú každoročne približne v tých istých oblastiach jazera. Sprevádza ich silný praskot, ktorý je podobný hrmeniu alebo výstrelu z pušky. Vďaka prasklinám v ľade ryby v jazere nezahynú od nedostatku kyslíka. Bajkalský ľad je, mimochodom, veľmi priezračný – a keďže cezeň prenikajú slnečné lúče, vo vode sa hromadne tvoria riasy nevyhnutné na tvorbu kyslíka.
Podľa údajov Limnologického inštitútu sa v jazere vyskytuje 2 630 rôznych druhov rastlín a živočíchov, pričom 2/3 z nich sú zriedkavé miestne endemity (teda organizmy, ktoré žijú len na tomto jazere, nenájdeme ich nikde inde na svete). Patrí medzi ne napr. jediný sladkovodný tuleň na svete či živorodá hlbokovodná ryba „golomjanka“, telo ktorej obsahuje do 30 % tuku. Z ďalších rýb sa v Bajkale vyskytujú najmä sih, lieň, jeseter, mieň, šťuka a iné.
Dejiny
Bajkal k sebe odjakživa pútal pozornosť. Prvé vedomosti o jazere boli získané v polovici 17. storočia (Kurbat Ivanov, Vasilij Kolesnikov, Ivan Pochabov a iní). V 2. polovici 17. storočia bolo jazero prvýkrát geograficky popísané a boli podniknuté prvé pokusy o vytvorenie mapy (Nikolaj Spafarij, Fiodor Golovon, Ides Izbrandt, Semion Remezov a iní). V rokoch 1771 až 1772 vykonali účastníci expedície Ruskej akadémie vied I. Georgi a Alexandr Puškariov vymerania jazera a v roku 1773 zostavili mapu.
Veľkú úlohu pre výskum jazera zohralo založenie Východosibírskeho oddelenia ruského geografického ústavu (1851), ktoré stálo na čele výskumu Sibíri a Pribajkalska. Známe sú práce V. Dybovského, V. Godlevského, I. Čerského a ostatných. V rokoch 1896 až 1902 zostavila Hydrografická expedícia pod vedením F. Driženka atlas a lodnú mapu.
V roku 1916 bola zostavená stála komisia pre výskum Bajkalu pri akadémii vied (NV Nasonov, V. Č Dorogostajskij, II Mesjacev, GJ Vereščagin). Systematický celkový prieskum bol začatý v roku 1925 stacionárom bajkalského oddelenia Akadémie vied ZSSR, ktoré bolo v roku 1928 reorganizované na limnologickú stanici v Listvjanke. Tá sa v roku 1961 zmenila na Limnologický ústav Sibírskeho oddelenia Akadémie vied ZSSR. V januári 1969 rada ministrov ZSSR prijala špeciálne uznesenie o ochrane a racionálnom využívaní prírodného bohatstva povodia Bajkalu.
Emil Vajcík
Emil Vajcík (Vaitzik) (* 9. august 1867, Štiavnické Bane† 1936, Miškovec) bol slovenský lesný inžinier a entomológ.
Jeho otec bol Eduard Vajcík a matka Amália rod. Richterová.
Životopis
Roku 18781886 študoval na katolíckom gymnáziu, neskôr na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, 18861890 na lesníckom odbore banskoštiavnickej Baníckej a lesníckej akadémie, 1892 Ing. Lesný úradník v Buštyne, asistent katedry deskriptívnej geometrie na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, 19001909 pôsobil na riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici, neskôr pôsobil v Liptovskom Hrádku a v Miškovci. Už počas štúdií sa zaoberal entomológiou, neskôr zoológiou. Od 1898 organizoval zalesňovanie rozsiahlych výmoľov v katastrálnom území Banskej Bystrice-Podlavíc. Prispieval do odborných časopisov. Člen krajinského lesníckeho spolku, inžinierskej komory, hospodárskych organizácií a spolkov v Miškolci; hlavný lesný radca. Svoju zbierku motýľov (neznámy počet jedincov) daroval lesníckemu odboru Banskoštiavnickej akadémie a Krajinskému lesníckemu spolku.
Ing. Emil Vajcík zomrel v roku 1936 v Miškolci v Maďarsku.
Slavkovský jarok
Slavkovský jarok je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Malý Slavkov v okrese Kežmarok v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 2,4800 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu veľmi ohrozeného taxónu kosatca sibírskeho, ktorý má v podtatranskej oblasti len tri známe lokality.
Takaaki Kadžita
Takaaki Kadžita (, * 9. marec 1959, Higašimacujama, Japonsko) je japonský fyzik, známy vďaka experimentom s neutrínami v podzemnom laboratóriu Kamiokande a jej nástupcovi Super-Kamiokande. Spolu s Arthurom B. McDonaldom získal Nobelovu cenu za fyziku za rok 2015. Bola udelená za objav oscilácie neutrín, ktorý dokazuje, že neutrína majú hmotnosť.
Absolvoval Saitamskú univerzitu a doktorát získal v roku 1986 na Tokijskej univerzite, kde pracoval od roku 1988 v Inštitúte pre výskum kozmického žiarenia (ICRR), od roku 1999 ako profesor a šéf jedného z pracovísk inštitútu. Teraz pôsobí na fyzikálnom a matematickom inštitúte Tokijskej univerzity a súčasne je riaditeľom ICRR. Za vedeckú činnosť dostal početné ocenenia.
Ontárijské jazero
náhľad|Ontárijské jazero v sústave Veľkých jazier thumb|Ontárijské jazero pri Toronte
Ontárijské jazero (slovenský normovaný tvar) alebo jazero Ontário (bežne používaný tvar), po anglicky Lake Ontario, je posledné a najmenšie zo sústavy piatich Veľkých kanadských jazier. Napriek tomu je to štrnáste najväčšie jazero na svete.
Ontario je slovo irokézskeho pôvodu, ktoré možno preložiť buď ako „nádherné jazero“ alebo ako „iskrivá voda“. Podľa jazera bola pomenovaná aj kanadská provincia Ontário, ktorá leží na severnej strane jazera.
Lozice
Lozice je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 158 obyvateľov, z toho 83 mužov a 75 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,7 roka (muži 38,3 roka, ženy 39,2 roka).
Krásné
Krásné môže byť:
4206 Verulamium
4206 Verulamium je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Henri Debehogne 25. augusta 1986.
Linka 11 (parížske metro)
Linka  je jedna z liniek Parížskeho metra. Označuje sa vždy tmavohnedou farbou. Na úseku dlhom je 13 staníc. Ročne prepraví 45,1 miliónov cestujúcích.
Charakter linky
Linka spája jeden z hlavných prestupných bodov v meste – Châtelet – so severnou časťou mesta; druhá konečná stanica nesie názov Mairie des Lilas a nachádza sa v štvrti Les Lilas. Okrem liniek a  je najkratšia v celom systéme. Nebola totiž, na rozdiel od ostatných liniek metra zahrnutá v plánoch z 19. storočia. Vznikla v 30. rokoch 20. storočia ako náhrada za lanovku v Belleville a zároveň tiež ako modernizácia tohto dopravného smeru. Jej výstavba bola odhlasovaná už v roku 1922, pre verejnosť bola otvorená v roku 1935. Od roku 1956 na nej premávajú vlaky s s pneumatikami. V súčasnosti sa predlžuje zo stanice Mairie des Lilas východným smerom do mesta Rosny-sous-Bois. Nový úsek bude mať dĺžku.
Stanice
Châtelet ⇒ Hôtel de Ville ⇒ Rambuteau ⇒ Arts et Métiers ⇒ République ⇒ Goncourt ⇒ Belleville ⇒ Pyrénées ⇒ Jourdain ⇒ Place des Fêtes ⇒ Télégraphe ⇒ Porte des Lilas ⇒ Mairie des Lilas
Mapa
left|400px|thumb|Geograficky presná mapa dráhy linky
Polybazit
Polybazit je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky komplexný sulfid striebra, medi a antimónu - (Ag,Cu)16Sb2S11.
Vznik
Vzniká na hydrotermálnych žilách spolu s ďalšími sulfidmi a ďalšimi minerálmi striebra.
Výskyty na Slovensku
Banská Štiavnica, Hodruša-Hámre, Kremnica, Nová Baňa, Rudno nad Hronom (Chlum ložisko, Vyhne.
Powiat turecki
Žije tu 84 263 obyvateľov (k 30. 6. 2016) a sídlom je mesto Turek.
Melódia (hudba)
Melódiu chápeme ako:
Melódia patrí spolu s rytmom a harmóniou k základným prvkom,
Silvester Krčméry
MUDr. Silvester Krčméry, CSc., Dr. h. c. (* 5. august 1924, Trnava – † 10. september 2013, Bratislava) bol skaut, slovenský lekár, politický väzeň a katolícky disident, ktorý v časoch komunistického režimu spolu s tajným biskupom Jánom Korcom a s Vladimírom Juklom zorganizoval na Slovensku rozsiahlu tajnú cirkev. V rokoch 1951 až 1964 bol väznený. Bol jedným z organizátorov Sviečkovej manifestácie v marci 1988 v Bratislave.
Životopis
Detstvo a mladosť prežil v Banskej Bystrici, kde si ako 13-ročný chlapec poznačil do denníka: „nulla dies sine linea“ (nezaháľať ani deň). Počas jeho vysokoškolského štúdia medicíny sa Krčméry zaujímal o evanjelizovanie Ruska. Na jeseň roku 1943 sa zoznámil s chorvátskym kňazom Tomislavom Kolakovičom (pravým menom Stjepan Poglajen), ktorý utiekol na Slovensko, pretože v Chorvátsku ho prenasledovalo Gestapo pre jeho odpor voči nacistickej ideológii. A takisto preto, že tak ako Krčméry aj on zdieľal snahu o evanjelizovanie Ruska a veril, že po prechode frontu strednou Európu sa mu z územia Slovenska lepšie podarí dostať na východ. Stretnutie s Kolakovičom ho ovplyvnilo na celý život. Kolakovič začal organizovať spoločenstvo Rodina, ktorého cieľom okrem prehĺbenia duchovného života bolo príprava na prenasledovanie od rozrastajúcej sa komunistickej ideológie. Do „mesta pod Urpínom“ sa opätovne vrátil ako účastník SNP po boku profesora Kolakoviča.
Väzenie
Stal sa obeťou komunistického režimu. Bol zatknutý v noci z 26. na 27. júla 1951, keď bol vylákaný príslušníkmi Štátnej bezpečnosti pri vykonávaní si povinnej vojenskej služby v Kuřivodách, pod zámienkou pomoci chorému. Zažil krutú vyšetrovaciu väzbu (1951 – 1954) a v roku 1954 bol vo vykonštruovanom procese Vojenským súdom v Trenčíne odsúdený za vlastizradu na 14 rokov väzenia.Trest si odpykával vo viacerých väzniciach (vrátane Banskej Bystrice) a v pracovných táboroch. Po návrate z väzenia pracoval ako lekár v Podunajských Biskupiciach.
Bol spoluzakladateľom sekulárneho inštitútu Spoločenstvo Fatima (1974), ktorý sa podieľal na vydávaní samizdatovej literatúry, organizovaní krúžkov tajnej cirkvi, pašovaní náboženskej literatúry na Slovensko i do ZSSR a položil základy rodinných a mládežníckych kresťanských hnutí (vrátene eRka – Hnutia kresťanských spoločenstiev detí).
Vo vysielaní Hlasu Ameriky v roku 1984 bol označený za „jedného z najstráženejších a najsledovanejších v ČSSR“. Stál pri zrode Sviečkovej manifestácie (25. marec 1988), ktorá slovami terajšieho nemeckého prezidenta „otvorila cestu k pádu Berlínskeho múru“ a Novembru ’89.
Už od vysokoškolských čias organizoval evanjelizáciu študentov, učňov, neskôr aj narkomanov, alkoholikov i väzňov. Bol blízko ľuďom na periférii, poslúžil každému v duchu hesla: „... aby sa nám každý stal rodinou“. Dominik Tatarka ho nazýval „apoštolom“, František Mikloško „pilierom tajnej cirkvi“ a „žijúcou legendou“.
Jeho životný príbeh ocenil Ján Pavol II. udelením Radu sv. Silvestra. Dňa 1. januára 2013 mu prezident Slovenskej republiky Ivan Gašparovič udelil Rad Ľudovíta Štúra I. triedy. Získal cenu Nadácie Jána Langoša, čestné občianstvo mesta Banská Bystrica, čestné občianstvo mestskej časti Bratislava - Ružinov. Prvé námestie po Vladimírovi Juklovi a Silvestrovi Krčmérymu pomenovala obec Šintava (2014). Pre hudobného skladateľa vážnej hudby Lukáša Borzíka sa stal inšpiráciou pre napísanie symfonickej skladby a Ľubomír Feldek o ňom napísal divadelnú hru Nepolepšený svätec, ktorá sa hrá na doskách Slovenského národného divadla. V roku 2019 sa pripravuje rozhlasová hra i predstavenie hry Nepolepšený svätec v zahraničí.
Silvester Krčméry svoje pevné zásady nezradil ani pod nátlakom moci, eštebáckych výsluchov a komunistických lágrov. Celý život zasvätil pravde, viere a jej šíreniu. Jeho postoje sa stali vzorom a oporou pre mnohých nasledovníkov v zápase o slobodu v čase fašizmu i komunizmu.
V roku 2021 sa začne na Slovensku sláviť 24. jún ako Deň pamiatky obetí komunistického režimu. V tento deň - 24. jún 1954 - Silvester Krčméry pred súdom v Trenčíne povedal: „Vy máte v rukách moc, ale my máme pravdu!“ Jeho reč na súde má nadregionálny charakter. "Bez jedinej korektúry by ju mohla prevziať Všeobecná deklarácia ľudských práv," tvrdí spisovateľ Ľubomír Feldek.
OZ Nenápadní hrdinovia pri tejto príležitosti pripravilo nové vydanie publikácie Silvo Krčméry určené hlavne stredoškolákom. Jej vydanie doteraz podporil Trnavský samosprávny kraj a Prešovský samosprávny kraj (máj 2021).
Hrob Silvestra Krčméryho
Silvester Krčméry je pochovaný v Bratislave na Martinskom cintoríne na Trnavskej ceste. Hrob sa nachádza v sektore 22, číslo 762. Nápis na hrobe: MUDr. SILVESTER KRČMÉRY
* 5.8.1924 +10.9.2013.
Mužská štvorhra na French Open 2009
Mužská štvohra na French Open 2009 sa hrala ako súčasť French Open 2009 od 27. do 7. júna 2009. Titul získali Čech Lukáš Dlouhý a Ind Leander Paes, ktorí vo finále porazili juhoafricko-belgický pár Wesley Moodie, Dick Norman 3-6 6-3 6-2. Pre L. Dlouhého to bol siedmy a pre L. Paesa 42. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Cruzini-Cinarca
Cruzini-Cinarca je francúzsky kantón v obvode Ajaccio v departemente Corse-du-Sud v regiónu Korzika. Tvorí ho 13 obcí.
Peter Vajcik
Peter Vajcik (* 17. apríl 1902, Špania Dolina – † 5. jún 1985, Bratislava) bol vysokoškolský pedagóg. Pseudonym: Patrozalčan, Veršinov.
Životopis
V roku 1913 – 1921 študoval na kat. gymnáziu v Banskej Bystrici, 1921 – 1925 teológiu na Teologickej fakulte KU a 1925 – 1931 diaľkovo filozofiu a dejepis na Filozofickej fakulte KU v Prahe, štúdium dokončil 1936 na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Roku 1925 vysvätený za kňaza, 1933 ThDr., 1937 PhDr. V roku 1925 – 1934 rokuk. kaplán katechéta na Vrútkach a v Banskej Bystrici, neskôr profesor na učiteľskej akadémii v Bratislave a na gymnáziu v Martine, 1944 účastník SNP, pracovník Povereníctva školstva a národnej osvety v Banskej Bystrici, 1945 – 1947 jeho prednosta. Univerzitný profesor na PF Slovenskej univerzity v Bratislave, na VŠPd a na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Zakladateľ moderného historicko-pedagogického bádania na Slovensku. Zaoberal sa všeobecno-historickými otázkami, problematikou dejín školstva a pedagogiky i pedagogickej metodológie. Monograficky spracoval študijné a školské poriadky. V štúdiách sprístupnil odkaz svetových pedagogických osobností. Autor celoštátnych učebníc pedagogiky, dejín českej a slovenskej pedagogiky a ďalších vysokoškolských učebných textov. Publikoval v odborných pedagogických čsp. a zborníkoch. Člen vedeckých rád viacerých inštitúcií. Nositeľ viacerých pedagogických vyznamenaní.
Affracourt
Affracourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Archivo General de Indias
Archivo General de Indias je archív v meste Sevilla v španielskom autonómnom spoločenstve Andalúzia.
V roku 1785 ho založil španielsky kráľ Karol III. na uloženie všetkých dostupných informácii o španielskych kolóniách.
Pre svoju kultúrnu hodnotu bola celá stavba v roku 1987 zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO spolu s katedrálou a alcazarom v tomto meste.
Rodokmeň
thumb|Ukážka rodokmeňu Rodokmeň, alebo rozrod, je graf predstavujúci rodinné vzťahy v konvenčnej stromovej štruktúre. Podrobnejšie rodokmene, používané v medicíne a sociálnej práci, sú známe ako genogramy.
Reprezentácie rodinnej histórie
Genealogické údaje môžu byť reprezentované v niekoľkých formátoch, napríklad ako rodokmeň alebo tabuľka predkov. Rodokmene sú často prezentované najstaršími generáciami v hornej časti stromu a mladšími generáciami v spodnej časti stromu. Tabuľka predkov, ktorá je stromom, ktorý ukazuje predkov jednotlivca a nie všetkých členov rodiny, pripomína tvarom viac strom, v hornej časti širší ako v spodnej časti. V niektorých tabuľkách predkov sa jednotlivec zobrazuje vľavo a jeho predkovia vpravo. Naopak, tabuľka potomkov, ktorá zobrazuje všetkých potomkov jednotlivca, bude v hornej časti najužšia. Okrem týchto formátov môžu niektoré rodokmene zahŕňať všetkých členov konkrétneho priezviska (napr. mužský potomkovia). Ešte ďalší prístup je zahrnúť všetkých držiteľov určitého úradu, ako sú napríklad nemeckí králi, čo predstavuje spoliehanie sa na manželstvo a prepojenie dynastií dohromady.
Vojtech Vajcík
Vojtech Vajcík (* 21. júl 1902, Hodruša-Hámre - † 8. september 1973, Bratislava) bol lesný inžinier.
Jeho otec Ján Vajcík, matka Františka rod. Láničová.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, 1922-1927 na lesníckom odbore ČVUT v Prahe, 1927 Ing. V roku 1929-1930 technik stavebného odd. Štátnych lesov v Banskej Bystrici, neskôr pracovník lesných správ a závodov na viacerých miestach Slovenska, 1966-1968 kontrolór na Podnikovom riaditeľstve Štátnych lesov v Bratislave. Lesník-praktik zameriaval sa na riešenie aktuálnych otázok lesného hospodárstva, zostavoval pokyny a smernice pre racionalizáciu prác v lesnej prevádzke. Autor odborných publikácií a početných článkov v lesníckych časopisov o zalesňovaní neplodných i výmoľových plôch, o výsadbe melioračných drevín, premenách borových monokultúr na Záhorí, obnove bučín v Malých Karpatoch a i.
Ten New Songs
Ten New Songs je desiaty štúdiový album kanadského hudobníka Leonarda Cohena, ktorý vyšiel v októbri 2001 v hudobnom vydavateľstve Columbia Records. Spolu s Cohenom je autorkou všetkých piesní Sharon Robinsonová, ktorá album produkovala a hrala na ňom na rôznych hudobných nástrojoch (okrem nej a Cohena sa na albume podieľal len Bob Metzger hrou na gitare v piesni „In My Secret Life“).
Album sa umiestnil na 143. priečke hitparády Billboard 200; v Kanade získal platinovú platňu. Ide o Cohenov prvý album od deväť rokov starej nahrávky The Future.
Zoznam skladieb
Autormi všetkých skladieb sú Leonard Cohen a Sharon Robinson.
Rábska župa
náhľad|Rábska župa na južnom Slovensku
Charakteristika
V súčasnosti 94 % územia župy leží v severozápadnom Maďarsku a 6 % na južnom Slovensku. Rábska župa susedila s Mošonskou, Prešporskou (Bratislavskou), Komárňanskou, Šopronskou a Vesprímskou župou. Rozloha župy bola v roku 1910 1 527 km².
Centrum
Hlavným mestom župy bol Ráb (Győr).
Dejiny
Rábsky komitát vznikol ako jeden z prvých v Uhorsku. V roku 1541 stolicu dobyli Turci, v roku 1598 oslobodená rakúskymi a uhorskými vojskami.
V roku 1918 (potvrdené Trianonskou zmluvou v roku 1920) sa časť župy ležiaca na ľavom brehu Dunaja stala súčasťou Česko-Slovenska, zvyšná časť župy na pravom brehu Dunaja (94 %) sa spojila s väčšinou Mošonskej župy (95 %) a malou časťou Bratislavskej župy (1,5 %) a vznikla župa Győr-Moson-Pozsony (Ráb-Mošon-Bratislava).
Po vzniku Česko-Slovenska sa z časti Komárňanskej, Ostrihomskej a Rábskej župy ležiacich na Slovensku vytvorila Komárňanská župa. Župana však menovala vláda, župy zostali len provizórnym riešením.
Od 1. 1. 1923 bolo župné usporiadanie na Slovensku zmenené, Rábska župa sa stala súčasťou Bratislavskej (veľ)župy. V roku 1928 boli župy zrušené. Počas 2. svetovej vojny boli obnovené (aj keď v zmenených hraniciach) a po 2. sv. vojne (roku 1945) úplne zrušené.
Po 2. svetovej vojne bola časť Rábskej župy ležiacej v Maďarsku spojená so Šopronskou župou a vytvorená župa Győr-Sopron (Ráb-Šopron). V roku 1990 bola premenovaná na župu Győr-Moson-Sopron (Rábsko-mošonsko-šopronská župa).
Okresy
Na začiatku 20. storočia (1910), bola Rábska župa rozdelená do týchto slúžnovských okresov: Municipiálne mesto:
Súčasnosť
V Maďarsku je územie bývalej Rábskej župy súčasťou Rábsko-Mošonsko-Šopronskej župy.
Na Slovensku územie bývalej Rábskej župy tvorí niekoľko obcí z dnešných okresov Dunajská Streda a Komárno.
4207 Chernova
4207 Chernova je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 5. septembra 1986.
Variácie Enigma
Variácie na pôvodnú tému pre orchester, Op. 36 "Enigma" (dnes uvádzané v skrátenej podobe Variácie Enigma) je dielo anglického hudobného skladateľa Edwarda Elgara.
Skladateľ svoje prvé rozsiahlejšie a zároveň dodnes najpopulárnejšie orchestrálne dielo zložil v rokoch 18981899. Za prvotným nápadom stála náhoda. Elgar jedno popoludnie improvizoval na klavíri v prítomnosti svojej manželky Caroline Alice, ktorej sa zapáčila jedna z tém, ktorú skladateľ práve vymyslel. Elgar ďalej manželku zabával tak, že tému začal rozvíjať tak, že postupne tvoril akési hudobné miniportréty ich priateľov. Manželka, ktorá bola veľkou obdivovateľkou a podporovateľkou svojho manžela, pokladala nápad za originálny a podnietila ho ku skomponovaniu orchestrálneho cyklu variácii. Dielo malo premiéru v júni 1899 v Londýne pod taktovkou Hansa Richtera.
Nikaragua (jazero)
náhľad|Jazero Nikaragua Nikaragua je jazero v južnej Nikarague, najväčšie jazero Strednej Ameriky. Výška:, rozloha: , dĺžka , šírka , max. hĺbka. Od pobrežia Pacifiku ho delí len široký priesmyk Rivas. Rieka San Juan ho odvodňuje do Karibského mora.
Na jazere je niekoľko ostrovov vulkanického pôvodu, najväčší je Ometepe. Významné sídla: Granada a prístav San Carlos.
Iné projekty
.
Just Dance
„Just Dance“ je debutový singel americkej popovej speváčky Lady Gaga z jej debutového albumu The Fame. Singel bol vydaný 8. apríla 2008.
Wilwisheim
Wilwisheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Powiat wągrowiecki
Powiat wągrowiecki je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Wilwisheim
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Powiat wągrowiecki
Žije tu 69 900 obyvateľov (k 30. 6. 2016) a sídlom je mesto Wągrowiec.
Zloženie powiatu:
Lambesc
Lambesc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 8991 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Deux-Sevi
Deux-Sevi je francúzsky kantón v obvode Ajaccio v departemente Corse-du-Sud v regiónu Korzika. Tvorí ho 9 obcí.
Luže
Luže je mesto v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 525 obyvateľov, z toho 1 234 mužov a 1 291 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,2 roka (muži 39,9 roka, ženy 42,4 roka).
Hrubý národný dôchodok v prepočte na jedného obyvateľa
Hrubý národný dôchodok v prepočte na jedného obyvateľa (iné názvy: hrubý národný dôchodok na jedného obyvateľa/ (v prepočte) na obyvateľa/(v prepočte) na hlavu/(v prepočte) na osobu / per capita; hrubý národný produkt (v prepočte) na jedného obyvateľa/ (v prepočte) na obyvateľa / (v prepočte) na hlavu/ (v prepočte) na osobu / per capita; angl. gross national income per capita alebo gross national product per capita) je hrubý národný dôchodok vydelený počtom obyvateľov sledovaného územia. Na rozdiel od celkového hrubého národného dôchodku, umožňuje hrubý národný dôchodok v prepočte na jedného obyvateľa porovnania medzi územiami s rozličnými počtami obyvateľov.
Powiat wolsztyński
Powiat wolsztyński je powiat v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
4208 Kiselev
4208 Kiselev je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 6. septembra 1986.
Powiat wolsztyński
Žije tu 57 105 obyvateľov (k 30. 6. 2016) a sídlom je mesto Wolsztyn.
Zloženie powiatu:
Poznámka
Poznámka môže byť:
HIM (skupina)
HIM, pôvodne His Infernal Majesty ("Jeho pekelné veličenstvo") bola fínska rocková hudobná skupina, ktorá vznikla v Helsinkách v roku 1991 a zanikla v roku 2017. Skupinu tvorili Ville Valo – spevák, textár, Lily Lazer (gitara), Migé Amour (basgitara), Gas Lipstick (bicie) a Emerson Burton (klávesy). Počas doby existencie kapela HIM koncertovala na Slovensku 3-krát. V roku 2002 v Rimavskej Sobote na Rock Pop Corgoň festivale, tesne pred vydaním albumu Dark Light dňa 10. septembra 2005 v NTC Sibamac aréne v Bratislave a posledný koncert na Slovensku dňa 2. augusta 2015 v MMC (Majestic Music Club) klube v Bratislave, kde sa kapela slovenskému publiku predstavila prvý raz s novým bubeníkom Jukkom "Kosmom" Krögerom. Posledný koncert kapely HIM sa uskutočnil v klube Tavastia v Helsinkách vo Fínsku dňa 31. decembra 2017, resp. na nový rok 2018.
O vzniku skupiny
Pred niekoľkými rokmi Ville pracoval u otca v sexshope. Hudba, ktorá ho obklopovala mu liezla na nervy, čo ho donútilo premýšľať. Uvažoval, až prišiel s myšlienkou založenia vlastnej skupiny. Jeho snom bolo vytvoriť hudbu, ktorá je tvrdá ale nehryzie. Spojiť lásku so zlom...niečo s čím nikto doteraz neprišiel. Tak zvolal par kamarátov a ako čas plynul, vytvorili vlastnú hudobnú skupinu. Skupinu, ktorá niesla názov His Infernal Majesty (Jeho pekelné veličenstvo). Štýl ich hudby mnohí kritici nazývajú pop-gothic-rock. Ville ho vsak označil „Love Metal“.
Začiatky tvorby
Ich prvý dlhohrajúci album uzrel svetlo sveta roku 1997 a niesol názov Greatest Lovesongs Vol. 666. Prerazil v celej Európe a držal sa v hitparádach dlhú dobu. Tak prišiel na rad album v roku 2000 – Razorblade Romance. Tento album priniesol pre skupinu prve náznaky neskoršieho komerčného úspechu aj za hranicami Fínska, ktorý v plnej miere priniesol hit „Join Me“. HIM boli čoraz slávnejší. Neprešiel rok a na svete bol ďalší album: Deep Shadows and Brilliant Highlights (2001). Najviac love metalu mal v sebe album z roku 2003, ktorý dokonca názov Love Metal aj nesie. O rok nato nasledovala výberovka najväčších hitov z rokov 1997 – 2004 s názvom And Love Said No: The Greatest Hits 1997–2004. S piesňou „Wings of a Butterfly“ prišiel ďalší album – Dark Light (2005). Dostal znova cítenie štýlu love metal a predstavil skupinu širokému publiku v USA a Veľkej Británii. V roku 2007 vyšiel nový album Venus Doom. Má 9 skladieb. Pilotnou skladbou je pieseň „The Kiss of Dawn“. V januári 2010 vyšiel ôsmy album Screamworks: Love in theory and practice s pilotným singlom "Heartkiller". V roku 2013 vyšiel ich posledný album Tears on Tape.
Zámena mien
HIM, známych aj ako 'His Infernal Majesty', si nemožno mýliť s Infernäl Mäjesty, kanadskou thrash metalovou skupinou, ktorá vznikla v Toronte v r. 1986 alebo HiM, americkou post-rockovou skupinou.
Prvý názov skupiny bol His Infernal Majesty. Skupina si menila meno na HIM postupne od singla "Wicked Game", hoci singel "Your Sweet Six Six Six" má nálepku 'His Infernal Majesty'.
Druhý album Razorblade Romance vydala skupina v USA pod menom HER (jej, ju) pretože ochrannú známku mena HIM vlastnila post-rocková kapela HiM z Chicaga. Počas európskeho turné HIM v tomto čase, hlavne v Nemecku, používali meno HIM and HER (JEHO a JEJ). HIM nakoniec kúpili práva na meno HIM v USA a odvtedy ho používajú celosvetovo.
V oficiálnej biografii, Synnin Viemää, sa Ville Valo priznal že si počas niektorých interview pôvod mena HIM vymýšľal a vtipkoval o ňom, čo viedlo k rozporným vysvetleniam pôvodu názvu kapely a k zmätku ktorý dnes okolo neho je. Počas jedného interview Ville povedal:
"V skoro každom interview sa niekto pýta čo znamená názov HIM. Už si ani nepamätám ako znelo naše posledné klamstvo o tom. Keď bola populárna skupina Hanson, tvrdili sme že to znamená Hanson Is Murder (Hanson Je Vražda). Náš názov nemá konkrétny príbeh. His Infernal Majesty bola úplne iná kapela. Myslím že názov HIM je odvodený od nejakého deathmetalového vtipu. A bol to náš protest proti rastafariánskemu náboženstvu Haile Selassie-ho, volali ho His Imperial Majesty (Jeho Ríšske Veličenstvo). Ale v súčasnosti ho možno kvôli Linde-ho dredom budeme aj podporovať."
Heartagram
Symbolom HIM je heartagram, ktorého ochrannú známku aj Ville vlastní, je kombináciou symbolu srdca a obráteného pentagramu (láska & nenávisť), vytvoril ho Ville Valo v deň svojich 20tych narodenín. Ville povedal, že "heartagram reprezentuje HIM ako skupinu, ako celok, a reprezentuje love metal vo všeobecnosti."
Ville povolil svojmu blízkemu priateľovi Bam-ovi Margera – hviezda TV serii Jackass, režisér a profesionálny skateboarder – zdielať licenciu na heartagram a Bam heartagram použil na propagačné účely, vrátane použitia symbolu na oblečení a topánkach ADIO a Element skateboards. Kvôli zdielanej licencii je symbol často nesprávne prisudzovaný výhradne Bam-ovi. Podľa Ville Vala sa skupina stala známejšou pre logo ako pre hudbu.
V jednom interview Ville poznamenal, že heartagram je "moderný Yin Yang", pričom srdcová časť je Yin a Yang je obrátený pentagram.
Heartagram sa objavuje na konci videoklipu Dare od skupiny Gorillaz.