cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Električky Graz série 59 – 73 (Brno)
Prevádzka
náhľad|Električka ev. č. 72 v depozitári TMB v Líšni Objednávka na nové vozne zo vagóniky v Grazi bola zo strany Spoločnosti brnianskych elektrických pouličných dráh urobená už v roku 1916, ale vzhľadom na udalosti prvej svetovej vojny prebehla ich výroba až roku 1920. Prvé štyri vozne boli v Brne zaradené do prevádzky v októbri 1920, zvyšných 11 potom vo februári a máji 1921. Po roku 1929 boli vozne tejto série presunuté do vozovne Husovice, odkiaľ obsluhovali predovšetkým linky 2, 5 a 8. v roku 1950 došlo k hromadnému prečíslovaniu brnianskych električiek, vozne č. 59 – 73 získali nové čísla 19 – 33. Ich vyraďovanie z osobnej dopravy prebehlo v rokoch 1963 – 1965, deväť z nich bolo potom prevedených medzi služobné vozidlá. Väčšina z nich bola definitívne vyradená v rokoch 1967 a 1968, ako posledný bol v roku 1969 odstavený služobný vozeň č. 816.
V roku 1968 bol počas príprav na oslavy 100. výročia brnianskej mestskej hromadnej dopravy, ktoré sa mali konať v roku 1969, vybraný služobný vozeň č. 812 (odstavený 1968) ako zástupca svojej série. V priebehu rokov 1968 a 1969 bol v Ústredných dielňach Dopravného podniku mesta Brna renovovaný do stavu po rekonštrukcii v roku 1937 (lýrový zberač, pozdĺžne sedačky, dva stupienky, štvordielne dvere) a bolo mu navrátené pôvodné číslo 72. V roku 1971 bol, spoločne s ostatnými do tej doby renovovanými električkami, odovzdaný Technickému múzeu v Brne, ktoré ho zaradilo do svojej vznikajúcej zbierky vozidiel MHD.
Cirkev bratská
Cirkev je členom Medzinárodnej federácie slobodných evanjelických cirkví.
Dejiny
Cirkev vznikla ako Slobodná cirkev reformovaná v roku 1882 zlúčením Slobodnej evanjelickej cirkvi českej (založenej v roku 1868 v Náchode) a Slobodnej reformovanej cirkvi (založenej v roku 1880 cez misionárov Bostonskej misie v Prahe).
Po roku 1918 cirkev odmietla zlúčenie s Českobratrskou cirkvou evangelickou a premenovala sa na Jednotu českobratskú, čím chcela nadviazať na duchovné dedičstvo pôvodnej Jednoty bratskej z 15. storočia. V roku 1951 po komunistickom prevrate a zrušení náboženských spolkov sa s Jednotou českobratskou zlúčili so spolkom Modrý kríž na Slovensku a Spolkom rozhodných kresťanov na Těšínsku, kde prevládala poľská národnosť. Nárast počtu slovenských a poľských veriacich viedol cirkev v roku 1967 ku zmene svojho mena na súčasnú podobu Cirkev bratská. V roku 1993 bola cirkev spolu s Česko-Slovenskom rozdelená na dve samostatné cirkvi, ktoré však naďalej udržujú vzájomné styky.
Cirkev bratská v Českej republike
Pre bližšie informácie pozri Cirkev bratská v Českej republike
Cirkev bratská v Slovenskej republike
Pre bližšie informácie pozri Cirkev bratská v Slovenskej republike
Faunov dom
right|thumb|230px|Niekdajšie hlavné átrium Faunovho domu so soškou tancujúceho Fauna right|thumb|200px|Plán Faunovho domu: 1 - vestibulum, vstupná časť domu, 2 - hlavné átrium s [[Impluvium|impluviom so soškou tancujúceho Fauna, 3 - átrium so štyrmi stĺpmi a miestnosťou pre hostí, 4 - tablinum, súkromná miestnosť pre rodinu, 5 - záhrada s peristylom s iónskymi stĺpmi, 6 - exedra, miestnosť, v ktorej bola umiestnená slávna mozaika Alexandra Veľkého, 7 - veľká záhrada v zadnej časti domu, 8 - hospodárske miestnosti]]
Faunov dom je niekdajší patricijský dom nachádzajúci sa v archeologickej lokalite Pompeje. Ide o pozostatky obytnej budovy na pomerne rozsiahlom pozemku (dnešné umiestnenie nesie názov Via della Fortuna), jednej z najznámejších a umelecky najhodnotnejších stavieb tohto bývalého antického mesta.
Dom, predstavujúci príklad klasickej obytnej rímskej stavby (domus), za svoje meno vďačí malej soche tancujúceho Fauna, umiestnenej v hlavnom átriu v strede niekdajšieho okrasného bazénu - impluvia.
Podľa viacerých odborníkov v prípade Faunovho domu ide o jeden z najkrajších príkladov obytnej stavby z rímskych čias i antiky vôbec. Súčasne patrí k najväčším súkromným budovám v Pompejach. Skĺbením takmer všetkých charakteristických prvkov rímskych patricijských domov (architektonických i umeleckých) predstavoval jeden z vtedajších najkrajších obytných priestorov.
Pravdepodobne bol postavený v prvej polovici druhého storočia pred Kr. pre istého Publia Sillu, synovca rímskeho vojvodcu. Na konci druhého storočia prešiel rozsiahlou prestavbou.
Dom zaberal plochu takmer tritisíc štvorcových metrov. Obsahol dve átriá; jedno patrilo k hlavnej časti domu a prístupné bolo hneď po prechode vestibulu a malého vchodu zvaného fauces. V átriu, postavenom v toskánskom štýle sa nachádzalo impluvium, o ktorého kráse je dodnes možné urobiť si predstavu. Dno bolo vyplnené intarziou z farebného mramoru v tvare pravidelných geometrických obrazcov. V strede impluvia stojí na malom podstavci známa soška tancujúceho Fauna (ide o kópiu originálu uloženého v Národnom archeologickom múzeu v Neapole). Sugestívne ladená soška predstavuje radostne tancujúceho boha, ktorý zdvihnutými rukami a pohľadom dohora vzýva slnko.
Do ďalšej časti domu, ktorú tvorila menšia záhrada s peristylom s iónskymi stĺpmi, sa vchádzalo úzkym priechodom. Vpravo od priechodu boli vybudované schody vedúce na druhé poschodie.
Jednou z historicky najcennejších častí domu (z pohľadu dnešného človeka) bola bezpochyby miestnosť zvaná exedra. Jej cennosť spočívala nielen v nádhernej freskovej výzdobe stien, ale najmä pre známu mozaiku, ktorá svojho času vypĺňala podlahu ako koberec. Alexandrova mozaika (dnes umiestnená v múzeu v Neapole ako nástenná mozaika; rozmery 313 x 582 cm) pochádzajúca zhruba z roku 100 pred Kr., zachytáva obraz bitky Alexandra Veľkého proti perzskému kráľovi Dareiovi III. Už pri zbežnom pohľade na mozaiku možno konštatovať, že ide o dielo vyznačujúce sa dokonalým remeselným spracovaním (mnohé z dielikov tvoriacich obraz nie sú väčšie ako pol štvorcového centimetra).
left|thumb|270px|Slávna [[Alexandrova mozaika z Faunovho domu]]Cez domový trakt s exedrou sa prechádzalo do zadnej časti domu s veľkou záhradou (rozmery 27 x 30 metrov) s tzv. veľkým peristylom. Peristyl obklopovali dva rady dórskych stĺpov (každý rad obsahoval štyridsaťštyri stĺpov) vysokých štyri metre. Symbióza vycibreného záhradného štýlu a umeleckého vybavenia umožňovala dosiahnuť dojem veľmi príjemného prostredia. Svojím dispozičným riešením a využitím sa stala dôstojným predchodcom záhradných priestorov zriaďovaných o mnoho storočí neskôr.
Hlaholka malá
Hlaholka malá (iné názvy: hohoľ belavý, hlaholka belavá ; lat. Bucephala albeola) je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v Severnej Amerike. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hlaholka malá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stúpajúca, v severnej Amerike bol za posledných 40 rokov zaznamenaný štatisticky významný nárast o 160%. Zo Slovenska existuje jeden záznam o ulovenom jedincovi 15. marca 1885 pri obci Trstená. Z dôvodu nejasného pôvodu nebola hlaholka malá zaradená do zoznamu našich druhov. Stalo sa tak až v roku 2008, kedy bola pozorovaná dospelá samica 6. apríla na Dunaji na Hrušovskej zdrži.
Faunov dom
thumb|250px|Pohľad do záhrady Faunovho domu s peristylomPrechádzka po zvyškoch niekdajšej honosnej stavby (zachovali sa časti muriva, impluvium v hlavnom átriu, záhrada v zadnej časti domu ako aj honosné priečelie s korintskými pilastrami) dáva možnosť urobiť si predstavu o kráse tejto výnimočnej stavby.
Faunov dom vyniká vyrovnanou a harmonicky skĺbenou dispozíciou priestorov. Umelecky hodnotné prevedenie výzdoby s prekrásnymi architektonickými prvkami doplnenými zeleňou prispeli k tomu, že je tento dom považovaný za jedno z najvznešenejších súkromných obydlí antického sveta.
Hypotyreóza
Hypotyreóza je choroba z nedostatku hormónov štítnej žľazy - tyroxínu (T4) a trijódtyronínu (T3), spočiatku s nenápadnými, neskôr s charakteristickými klinickými príznakmi, postihujúca najmä starších ľudí. Je to najčastejšia hormonálna porucha, v súčasnosti veľmi zriedkavo smrteľná, pomerne ľahko diagnostikovateľná a dobre liečiteľná podávaním chýbajúcich hormónov vo forme tabletiek.
Epidemiológia
náhľad|Dieťa s hypotyreózou Vyskytuje sa častejšie o žien, u ľudí vo vyššom veku (nad 50 rokov) a v oblastiach s nedostatkom jódu v strave. Vo vyspelých krajinách na ňu trpí niekoľko percent obyvateľov. Častejšia je v menej rozvinutých krajinách, kde nie je zavedená jodidácia soli. Na Slovensku bývali v minulosti oblasti (severozápadné Slovensko, Žitný ostrov a iné) s endemickým výskytom hypotyreózy, ktorá postihovala desiatky percent, niekde až väčšinu populácie. Po zavedení jodidácie kuchynskej soli (v súčasnosti pridávanie cca 25 miligramov jodidu draselného na kilogram kuchynskej soli) sa Slovensko zaradilo medzi vyspelé krajiny s nízkym výskytom hypotyreózy. Častá je aj subklinická hypotyreóza, naopak zriedkavé sú vrodené hypotyreózy u detí (zlomky percenta populácie). Ešte začiatkom 20. storočia sa v endemických oblastiach Slovenska, hlavne v najchudobnejších skupinách obyvateľstva vyskytoval endemický kretenizmus - už od raného detstva rozvinutá hypotyreóza v dôsledku nedostatku jódu v strave.
Patofyziológia
Častá je aj subklinická hypotyreóza - ľahká, bezpríznaková porucha funkcie štítnej žľazy.
1.Primárna hypotyreóza:
a) vrodená pri poruche vývoja samotnej štítnej žľazy, pri vrodených poruchách syntézy hormónov (defekty tyreoglobulínu, defekt nátriovo-jódového symportéra, mutácie FOXE1, NKX2-1, PAXB) alebo poruchách regulácie činnosti štítnej žľazy (defekty TSH receptoru, Pendredov syndróm, spojený vrodenou hluchotou)
b) získaná porucha funkcie štítnej žľazy následkom zápalového ochorenia - tyreoiditídy, poškodením operáciou, žiarením alebo liekmi
c) hypotyreóza pri Downovom syndróme alebo pri ochoreniach endokrinných žliaz, napr. adrenálnej insufficiencii (nedostatočnej funkcii nadobličiek - napr. Addisonova choroba).
2. Sekundárna hypotyreóza
Vzniká pri ochoreniach hypofýzy alebo hypotalamu so znížením tvorby regulačných hormónov tyreotropínu (TSH) a TRH.
4. Myxedémová koma
Najťažšia, život ohrozujúca forma hypotyreózy. Okrem popísaných príznakov hypotyreózy sa prejavuje rýchle sa zhoršujúcou poruchou vedomia, výrazným poklesom krvného tlaku, spomalením pulzu, plytkým dýchaním, nízkou telesnou teplotou. Vyšetrením sa zisťuje nízka koncentrácia glukózy v krvi (hypoglykémia),  znížená koncentrácia sodíka v krvi (hyponatrémia), tekutina v osrdcovníku, pohrudničnej dutine a v brušnej dutine (ascites).
Príznaky
náhľad|Tvár dospelého pacienta s myxedémom Závisia od stupňa hypotyreózy, jej trvaní, rýchlosti vzniku aj na organizme pacienta a jeho vnímavosti. Pacient nemusí mať skoro žiadne ťažkosti, ľahká choroba býva často diagnostikovaná náhodne. Medzi typické príznaky hypotyreózy patrí zvýšená únavnosť, nevýkonnosť, spavosť, psychické zmeny,  zimomravosť, zhoršenie pamäte, priberanie na váhe, zápcha, bolesti kĺbov, tŕpnutie, u žien poruchy až strata menštruácie. Príznaky sa môžu náhle zhoršiť až do tzv. myxedémovej kómy s poruchou vitálnych funkcii v prípade stresovej situácie, spôsobenej napríklad iným ochorením alebo závažným úrazom.
Pri vyšetrení lekár môže zistiť početné príznaky, samé osebe necharakteristické: pacient sa javí "spomalený", má zhrubnutý hlas, opuchy podkožia a mihalníc, preriedené obočie, suchú pokožku a  lámavé vlasy a nechty, činnosť srdca býva spomalená. Pri hypotyreóze býva hmatateľná alebo aj viditeľná zväčšená štítna žľaza, niekedy veľmi nápadná - struma. náhľad|Mierne zväčšená štítna žľaza - struma Diagnóza hypotyreózy je postavená na vyšetrení hladiny hormónov v krvi, v prvom rade voľného tyroxínu (fT4, normálne hodnoty 10,5 - 22,7 pmol/l) a tyreotropínu (TSH, normálne koncentrácie 0,5 - 5 mIU/l, v tehotenstve nižšie, u detí vyššie). Pri primárnej hypotyreóze je zvýšená koncentrácia tyreotropínu (TSH) a znížená koncentrácia tyroxínu (fT4). Nízke hodnoty TSH a fT4 bývajú pri sekundárnej hypotyreóze, pri subklinickej hypotyreóze je fT4 v norme a TSH v rozmedzí 5-10 mIU/l. Pri pokročilom ochorení klesá aj koncentrácia voľného trijódtyronínu (fT3). Pri autoimúnnej tyreoiditíde sa zisťujú zvýšené hladiny autoprotilátok proti tkanivám štítnej žľazy (aTPO, aTG). Z ostatných laboratórnych nálezov býva zvýšená hladina kreatinkinázy (CK), laktátdehydrogenázy (LD), triacylglyceridov a cholesterolu. Obvyklá je anémia, môže sa zistiť znížená koncentrácia sodíka (hyponatriémia). Pri závažnejšej hypotyreóze sa vyskytujú zmeny na EKG a pri echokardiografickom vyšetrení býva zistená tekutina v osrdcovníku (perikarde). Zobrazenie štítnej žľazy pri ultrasonografickom vyšetrení pomáha pri zistení príčiny ochorenia. V niektorých prípadoch sa scintigraficky vyšetruje akumulácia jódu v štítnej žľaze. Spomalenie reflexov pri hypotyreóze sa ešte zriedka využíva diagnosticky, vyšetrením priebehu reflexu Achillovej šľachy, pričom sa zisťuje predĺženie jeho priebehu.
Poznámka: abnormálne hodnoty TSH a fT4 sa prechodne vyskytujú aj pri iných ochoreniach, čo je potrebné zvážiť pri stanovovaní diagnózy hypotyreózy a iných ochorení štítnej žľazy.
Liečba
Hypothyreóza sa lieči podávaním levotyroxínu (L-T4) v individuálne stanovenej dávke, väčšinou 100 až 150 ug denne. Správnosť dávkovania sa kontroluje vyšetreniami hladiny TSH a fT4. Pri súčasnej nedostatočnej činnosti nadobličiek sa najskôr začína podávať hydrokortizón. Subklinická hypotyreóza sa lieči u tehotných žien a pri hodnotách TSH nad 10 mIU/l, názor na potrebu liečby u pacientov s TSH do 10 mIU/l nie je ustálený.
Liečba myxedémovej kómy vyžaduje umiestnenie pacienta na jednotku intezívnej starostlivosti, kde je možné sledovanie vitálnych funkcií a ich podpora v prípade potreby. Okrem podávania tyroxínu býva potrebná aj aplikácia hydrokortizónu, najmä v prípade súčasnej nedostatočnej funkcie nadobličiek. alebo hypofýzy. Spravidla je potrebné aj vnútrožilové podávanie tekutín, úprava koncentrácie minerálov v krvi, niekedy aj umelá pľúcna ventilácia.
Prevencia
Profylaktická jodidácia kuchynskej soli výrazne znížila výskyt hypotyreózy. Prevencia sa ďalej zameriava na osoby s ochoreniami štítnej žľazy v pokrvnom príbuzenstve, s diabetes mellitus 1. typu a autoimúnnymi ochoreniami, ďalej na pacientky s poruchami menštruačného cyklu a pacientov so zvýšenými koncentráciami lipidov v krvi. Sekundárna prevencia je potrebná po operácii štítnej žľazy, po liečbe rádiojódom, u pacientov po ožarovaní oblasti hlavy a krku a u liečených interferónom, amiodaronom, thalidomidom alebo lítiom.
Prognóza
Prognóza ochorenia je pri pravidelnom sledovaní pacienta a pri substitučnej liečbe dobrá. Psychické zmeny pri hypotyreóze spôsobujú, že pacient neužíva doporučenú liečbu a nechodí na kontroly, čo môže časom viesť k vzniku ťažkej hypotyreózy alebo až myxedémovej kómy, preto je vhodný dohľad poučených blízkych osôb, prípadne sociálneho alebo zdravotníckeho pracovníka.
Odkazy
Základným zdrojom informácii pre tento článok je Štandardný diagnostický a terapeutický postup u pacienta s hypotyreózou, zverejnený MZd SR: https://www.standardnepostupy.sk/standardy-endokrinologia/
Externé odkazy
Znížená činnosť štítnej žľazy - hypotyreóza: https://lekar.sk/clanok/zniena-innos-titnej-azy-hypotyreoza
Le Meillard
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Rabier
Saint-Rabier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Archív Slovenskej akadémie vied
náhľad|Archív SAV - sídelná budova archívu v areáli SAV na Patrónke v Bratislave, Dúbravská cesta 9
Archív Slovenskej akadémie vied (predtým Ústredný archív SAV) je archív, špecializované pracovisko Slovenskej akadémie vied. V rámci celoštátnej siete archívov sa zaraďuje medzi špecializované archívy na Slovensku.
Služby archívu
Archív poskytuje prioritne služby organizáciám SAV (poskytovanie informácií, metodické usmernenia, predarchívna starostlivosť), ale umožňuje i štúdium archívnych dokumentov širokej odbornej verejnosti. Pracovníci archívu sa okrem administratívnej činnosti venujú i vedeckej odbornej činnosti, zúčastňujú sa aktívne na konferenciách zamerané na dejiny, archívnictvo.
Ján Kellner (kňaz)
Raný život a štúdium
Ján Kellner sa narodil v Hradisku, Rakúsko-Uhorsko, dnes na Slovensku v roku 1912, v blízkosti mesta Levoča, kam sa jeho rodina neskôr v r. 1922 presťahovala. Tam začal navštevovať katolícku chlapčenskú základnú školu a o rok neskôr gymnázium, kde zmaturoval roku 1931. V tom istom roku odchádza do Ríma študovať na Kolégium Russicum. Po dvoch rokoch štúdia filozofie a štyroch rokoch štúdia teológie na Pápežskej gregoriánskej univerzite bol vysvätený za kňaza 25. decembra 1937 (podľa iných zdrojov 1. januára 1937 ). Nasledujúce dva roky pokračoval v štúdiu na Pápežskom východnom inštitúte a v roku 1939 začal pôsobiť v augustiniánskom kláštore v Prahe v ruskej/rusínskej katolíckej farnosti, s vyhliadkami na odchod do Ruska. Na začiatku druhej svetovej vojny, na žiadosť Gestapa a pod hrozbou násilnej deportácie, odchádza na Slovensko, kde krátku dobu pracoval v papierni v Ružomberku.
Odchod do Sovietskeho zväzu, väzenie a smrť
V novembri 1940, Ján Kellner obdržal list od jezuitského predstaveného Wlodimira Ledóchowskeho adresovaný biskupovi Michalovi Buzalkovi o tom, že prechod Jána Kellnera do ZSSR je pripravený. Následne mu bol vydaný falošný pas na meno "Relovský'. Teodor Romža, neskorší biskup a mučeník, ho kvôli možným rizikám odrádzal od nelegálneho prechodu hraníc;  napriek jeho radám, 6. decembra 1940, Ján Kellner prechádza cez hranice do ZSSR.
Napriek náboženskej povahe misie však Sovietsky zväz považoval katolíckych misionárov do ZSSR vzdelaných v Kolégiu Russicu za špiónov z Vatikánu. Ján Kellner bol zatknutý dňa 9. decembra 1940, krátko po prechode hraníc, keď ho štátnym orgánom nahlásil roľník, ktorého požiadal o pomoc. Jeho prvotný výsluch trval tri dni a tri noci (17.-19. decembra 1940). Podľa zápisu mal Ján Kellner vypovedať, že sa už dlhý čas pripravoval na svoju misiu do ZSSR a že plánoval "prekročiť hranicu v oblasti Sambora, potom tajne ísť do Ľvova a ďalej do Moskvy a získať prácu v nejakej továrni, a potom plánoval zúčastňovať sa stretnutí radikálnych ateistov a na nich vystupovať proti ateizmu." Robil by tak s úmyslom "hlásať učenie Krista medzi mladými ľuďmi, s cieľom podporovať zjednotenie cirkví." Následne bol prevezený do špeciálnej väznice NKVD v Kyjeve, kde bol podrobený celkovo trinástim výsluchom. Po tom, čo hitlerovské Nemecko 22. júna 1941 zaútočilo na Sovietsky zväz, Moskva nariadila preskúmať zoznamy väzňov za účelom identifikácie väzňov vhodných na likvidáciu. Dňa 7. júla 1941 bol Ján Kellner odsúdený na trest smrti ako "nepriateľ ľudu" a v ten istý deň bol aj popravený zastrelením.
Rozhodnutím prokuratúry Ukrajinskej SSR č. 1067/1989 z 16. júna 1989 bol prípad Jána Kellnera (arch. č. 64851) zahrnutý pod výnos Prezídia vrchného sovietu ZSSR z 16. januára 1989 o obetiach prenasledovania v 30., 40. a začiatku 50 rokov, čím bol Ján Kellner posmrtne rehabilitovaný.
Úcta
Pamätná fotografia a životopis Jána Kellnera boli na pripomenutie a povzbudenie veriacim inštalované 1. júla 2007 v predsieni kostola v jeho rodnej obci Hradisko.
Ábel Kráľ
Prof. PhDr. Ábel Kráľ, DrSc. (* 17. august 1932, Nová Baňa† 12. máj 2023, Bratislava) bol slovenský jazykovedec, vysokoškolský pedagóg a bývalý politik, po Nežnej revolúcii česko-slovenský poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia za HZDS, v 90. rokoch veľvyslanec Slovenskej republiky vo Švajčiarsku.
Životopis
Vyštudoval odbor slovenský a ruský jazyk na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde až do roku 1989 pôsobil v Kabinete fonetiky, od roku 1971 ako riaditeľ. Zaoberal sa slovenskou ortoepiou a je autorom kodifikačnej monografie Pravidlá slovenskej výslovnosti. Viac ako 5 rokov pôsobil ako štipendiát renomovanej Alexander von Humboldt Stiftung a hosťujúci profesor na univerzitách v Kolíne nad Rýnom a Bonne.
Po roku 1988 bol zamestnaný v Ústave kybernetiky Slovenskej akadémie vied, kde sa ako jediný pracovník s humanitným vzdelaním viedol Oddelenie analýzy a syntézy reči a neskôr bol riaditeľom Laboratorií umelej inteligencie.
Vo voľbách roku 1992 bol zvolený za HZDS do slovenskej časti Snemovne národov, kde pôsobil do zániku Česko-Slovenska v decembri 1992.
V rokoch 19931998 bol slovenským veľvyslancom vo Švajčiarsku. Potom sa vrátil k lingvistike, od roku 1998 bol vedúcim Katedry slovenského jazyka na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Bol členom ortoepickej komisie Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra SAV. Publikoval množstvo odborných štúdií a monografií.
Saint-Raphaël (Dordogne)
Saint-Raphaël je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2017
Najužitočnejším hráčom (MVP) turnaja sa stal Slovinec Goran Dragić, ktorý zaznemnal 22,6-bodový priemer na zápas. Španiel Pau Gasol sa počas tohoto turnaja stal historicky najproduktívnejší hráč všetkých turnajov ME, keď po zápase s Maďarskom dosiahol 1 111 bodov, čím prekonal predchádzajúceho lídraFrancúza Tonyho Parkera so 1 104 bodmi. V ďalšom priebehu turnaj pridal ešte 72 bodov, čím zvýšil svoju celkovú produktivitu na 1 183 bodov.
Voľby organizátora
O organizáciu ME 2017 sa pôvodne uchádzalo až 12 krajín, niektoré so spoločnou kandidatúrou: Estónsko, Litva, Lotyšsko a Fínsko, Bulharsko, Severné Macedónsko a Srbsko, Belgicko, Izrael, Poľsko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo. FIBA Europe 5. novembra 2015 oznámila za víťaza spoločnú kandidatúru Fínska, Izraela, Poľska, Rumunska a Turecka. O mesiac neskôr, 11. decembra 2015 zredukoval počet organizátorov na 4 krajiny, keď vyňala Poľsko, pričom dejiskom finálovej fázy turnaja sa stala istanbulská aréna Sinan Erdem Dome.
Kvalifikácia
náhľad|Účastníci ME 2017 náhľad|Maskot turnaja
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín, ktoré sa uskutočnilo 22. novembra 2016, nasadené do nasledovných výkonnostných košov: Poznámka: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2016.
Skupina A
náhľad|Zápas FrancúzskoFínsko
Skupina D
náhľad|Zápas SrbskoTurecko
Le Mesge
Le Mesge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palovič (priezvisko)
Palovič je slovenské priezvisko odvodené od mena Pavol. Najčastejšie je v obci Poniky (okres Banská Bystrica), Banskej Štavnici a Pliešovciach (okres Zvolen). V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Palovič
Palovič
Palovič je priezvisko, pozri Palovič (priezvisko), napr.:
Ján Palovič
Ján Palovič môže byť:
Saint-Rémy (Dordogne)
Saint-Rémy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Český štát
Český štát (písané s malým č, v prvom význame niekedy aj s veľkým č) môže byť:
Le Plessier-Rozainvillers
Le Plessier-Rozainvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Ázie a Pacifiku v tchoukballe 2010
Majstrovstvá Ázie a Pacifiku v tchoukballe 2010 boli v poradí 4. majstrovstvá Ázie a Pacifiku v tchoukballe, ktoré organizuje Ázijsko-pacifická tchoukballová federácia (APTBF). Konali sa v dňoch od 9.11. júla 2010 v Singapure, za účasti rekordných 9 mužských a 5 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Filipín, Indie, Thajska a Vietnamu. Okrem seniorských kategórií sa organizovali aj turnaje v niekoľkých juniorských kategóriách. Zápasy sa odohrali v 3 halách športového komplexu Republic Polytechnic Sports Complex. V mužskej i ženskej kategórii obhájili tituly družstvá Taiwanu.
Najsvätejšie Kristovo Telo a Krv
Slávnosť Najsvätejšieho Kristovho Tela a Krvi ľudovo nazývaná aj Božie Telo je prikázaný sviatok v katolíckej cirkvi. Je pripomienkou skutočnej prítomnosti Ježiša Krista, spasiteľa sveta, vo Sviatosti oltárnej ako Boha a človeka. Oslavuje sa vždy v druhý štvrtok po slávnosti Zoslania Ducha Svätého.
Tento sviatok je spojený s procesiamieucharistickými pochodmi naprieč mestami a obcami doprevádzanými modlitbami.
Väzbový poriadok
Väzbový poriadok udáva počet väzieb, ktorý spája dva atómy. Prvýkrát ho použil Linus Pauling a je definovaný ako rozdiel počtu väzieb a protiväzieb.
V molekulách, ktoré vykazujú rezonanciu alebo neštandardné väzby, sa môže stať, že väzbový poriadok nebude celočíselný. U benzénu, ktorý má delokalizované molekulárne orbitály, sa nachádza vo valenčných orbitáloch šesť pí elektrónov na šiestich atómoch uhlíka, teda na každý uhlík pripadá jedna polovica π väzby a k tomu jedna σ väzba na každý pár uhlíkových atómov, na ktorý je naviazaný. To znamená, že väzbový poriadok na týchto atómoch je 1,5. Takisto sa môžu vyskytnúť väzbové poriadky s hodnotou napríklad 1,1 pri neštandardných komplexných prípadoch a v princípe ukazujú, že väzba ma pevnosť relatívne podobnú väzbe s väzbovým poriadkom rovným 1.
Väzbový poriadok v teórii molekulárnych orbitálov
náhľad|400x400bod|Diagram molekulárnych orbitálov pre molekulu O2. Počet väzbových elektrónov je 8, počet protiväzbových je 4. Väzbový poriadok je teda (8-4)/2 = 2, čo takisto popisuje dvojitá väzba medzi atómami kyslíka. Väzbový poriadok je v teórii molekulárnych orbitálov definovaný ako polovica rozdielu medzi počtom väzbových elektrónov a počtom protiväzbových elektrónov, ako ukazuje rovnica nižšie. Tento výpočet zvyčajne, ale nie vždy, dáva podobné výsledky pre väzby pri ich rovnovážnej dĺžke, ale nefunguje pre natiahnuté väzby. Väzbový poriadok je takisto mierou sily väzby a je hojne používaný v teórii valenčných väzieb.
Všeobecne platí, že čím vyšší je väzbový poriadok, tým je väzba silnejšia. Väzbový poriadok rovný 0,5 môže byť stabilný, ako ukazuje stabilita H2+ (dĺžka väzby 106 pm, energia väzby 269 kJ/mol) a He2+ (dĺzka väzba 108 pm, energia väzby 251 kJ/mol).
Hückelova teória molekulárnych orbitálov poskytuje iný prístup k definícii väzbového poriadku, a to podľa koeficientov molekulárnych orbitálov (MO) pre planárne molekuly s delokalizovanými π väzbami. V tejto teórii sa väzby rozdelia na sieť σ väzieb a sieť π väzieb. Väzbový poriadok π väzieb medzi atómami r a s odvodený z Hückelovej teórie bol definovaný Charlesom Coulsonom s použitím orbitálnych koeficientov Hückelových MO:
Saint-Romain-de-Monpazier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Väzbový poriadok
Väzbový poriadok v teórii molekulárnych orbitálov
Táto suma ide len cez π molekulárne orbitály a ni je počet elektrónov v orbitále i s koeficientami cri a csi na atómoch r a s. Ak je príspevok σ väzieb rovný 1, tak tento výpočet dáva celkový väzbový poriadok (σ + π) pre benzén rovný 5/3 = 1,67 namiesto 1,5, čo ukazuje istú nejednoznačnosť definície tohto konceptu.
Saint-Romain-de-Monpazier
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Väzbový poriadok
Väzbový poriadok v teórii molekulárnych orbitálov
Pre zložitejšie formy teórie MO, ktoré používajú väčšie sady báz, boli navrhnuté ďalšie definície. Štandardná kvantovo mechanická definícia väzbového poriadku bola prediskutovávaná dlhú dobu. V rokue 2017 bola publikovaná obsiahla metóda na výpočet väzbových poriadkov z kvantovochemických výpočtov.
Saint-Romain-de-Monpazier
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Väzbový poriadok
Iné definície
Koncept väzbového poriadku sa používa i v molekulárnej dynamike a v potenciále väzbového poriadku. Veľkosť väzbového poriadku je asociovaná s dĺžkou väzby. Podľa Lina Paulinga v roku 1947 bol väzbový poriadok medzi atómami i a j experimentálne popísaný ako
kde d_{1} je dĺžke jednoduchej väzby, d_{ij} je dĺžka väzby, ktorá je meraná experimentálne, a b je konštanta, ktorá závisí na atómoch. Paulinv navrhol hodnotu 0.353 Å pre C-C väzby v pôvodnej rovnici:
Táto definícia väzbového poriadku je trochu ad hoc a je jednoduché ju aplikovať iba na diatomické molekuly.
Le Quesne
Le Quesne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charles Aznavour
Charles Aznavour (arménčina: Շառլ Ազնավուր; * 22. máj 1924, Paríž, Francúzsko† 1. október 2018, Mouriès) bol francúzsky šansoniér, spevák, pesničkár, textár, herec, diplomat a podnikateľ. Hral alebo vystupoval v 60 filmoch, zložil vyše 1000 piesní. Predal viac ako 100 miliónov hudobných nosičov.
Palka (priezvisko)
Palka je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v obci Cabaj-Čápor (okres Nitra), Kuchyni (okres Malacky), Malackách a Nitre. V Česku sa najviac vyskytuje v mestách Tábor, Trutnov a Zlín.
Charles Aznavour
Životopis
Narodil sa ako syn arménskych utečencov Michaela a Kedar Aznavourových, ktorí sa usídlili v Paríži asi rok pred jeho narodením. Otec viedol reštauráciu, matka spievala v parížskych kabaretoch, baroch a šantánoch. Mladý Charles sa na svoju umeleckú dráhu pripravoval v divadelných a baletných kurzoch. V začiatkoch svojej profesionálnej kariéry spolupracoval s pianistom Pierrom Rocheom. Intenzívne pracoval pre Édith Piaf, ktorej písal piesňové texty i celé piesne; tá mu potom v roku 1945 veľmi pomohla k prvému americkému a kanadskému turné. Roku 1950 sa definitívne osamostatnil; najskôr pôsobil ako textár a pesničkár a písal pre iných známejších spevákov a šansoniérov. Až neskôr začal spievať sám. Jeho charakteristický hlas má chrapľavé zafarbenie spôsobené nedomykavosťou hlasiviek, na ktoré si poslucháči a kritika museli dosť dlho zvykať. Neskôr sa preslávil aj ako filmový herec. Bol tiež veľmi úspešným podnikateľom, vlastnil veľké hudobné vydavateľstvo a koncertnú agentúru.
Palka (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Palka a Palková.
Charles Aznavour
Životopis
Často je označovaný za "francúzskeho Franka Sinatru", často spieval o láske. Písal muzikály, zložil okolo tisícky piesní, vydal stovku albumov a objavil sa v šesťdesiatich filmoch. Jeho najslávnejšou úlohou je asi rola vo filme Strieľajte na pianistu Francoisa Truffauta. Spieval v mnohých jazykoch: francúzsky, anglicky, taliansky, španielsky, nemecky, rusky, arménsky, portugalsky, čo mu nakoniec pomohlo dostať sa až na jednu z najslávnejších scén sveta - newyorskú Carnegie Hall a na ďalšie popredné scény po celom svete. Často uvádzal pieseň Que C'est Triste Venise, ktorej autorom je arménsky hudobník 18. storočia Sayat Nova. Aznavour ju spieval v niekoľkých jazykových mutáciách: francúzsky, taliansky (Com'è Triste Venezia), španielsky (Venecia Sin Ti), anglicky (How Sad Venice Can Be) a nemecky (Venedig im Grau). vľavo|náhľad|Aznavour v roku 1963 V roku 1970 zaznamenal obrovský úspech v Británii, keď jeho pieseň She obsadila prvé miesto britských hitparád. Ďalšou dobre známou piesňou na britských ostrovoch je potom Dance in the Old Fashioned Way.
Bol obdivovateľom kanadského Quebecu, kde hral v montrealských kabaretoch pred tým, než sa preslávil. Pomohol tiež k úspechu quebeckej textárke Lynde LeMayovej (* 1966) vo Francúzsku.
Po ničivom zemetrasení v Arménsku v roku 1988 založil charitatívny spolok Aznavour pre Arménsko, s ktorým vyberal peniaze pre postihnuté oblasti. So svojím švagrom, Georgesom Garvarentzem, napísali pieseň Pour Toi, Arménsko, ktorá zaberala prvé miesta hitparád trinásť týždňov. Zisky z honorárov išli do Arménska. V Jerevane je po Aznavourovi pomenované námestie. V roku 1995 bol Charles Aznavour menovaný arménskym vyslancom a stálym zástupcom pri UNESCO. Bol tiež členom Armenia Fund International Board of Trustees. Táto organizácia poskytla viac ako 150 miliónov dolárov na humanitárnu pomoc a rozvoj infraštruktúry v Arménsku po roku 1992. V roku 1997 dostal Aznavour najvyššie francúzske štátne vyznamenanie - Rad čestnej légie.
V ankete americkej spravodajskej televíznej stanice CNN a internetového denníka Time Online bol v roku 1998 zvolený za Najväčšieho umelca storočia na celom svete. Hlasovalo pre neho 18% ľudí, predčil i Elvisa Presleyho alebo Boba Dylana. Potom, čo zomrel Frank Sinatra, bol Charles Aznavour považovaný za posledného z tzv. "Veľkých". náhľad|Pomník Charlesa Aznavoura v meste [[Gjumri, Arménsko]]
Jeho pesničky spievalo mnoho osobností svetovej hudby od Freda Astaira a Binga Crosbyho po napríklad Raya Charlesa alebo Lizu Minnelli (s tou Charles Aznavour naspieval duet Mon emouvant amour). V roku 1974 nahral americký jazzman Jack Jones album celej zostavené z piesní Charlesa Aznavoura, nazvané Write Me A Love Song, Charlie, ktoré bolo znovu vydané v roku 2006. Pre film Notting Hill nahral zase britský hudobník Elvis Costello slávnu Aznavourovu skladbu She. Piesne Charlesa Aznavoura tiež často spieva jeho dobrý priateľ, španielsky tenor Plácido Domingo; predovšetkým pozoruhodnú a výnimočnú verziu Ave Maria z roku 1994, ktorá sa radí k Aznavourovým vrcholom.
Brána (vrch vo Vtáčniku)
Brána (v minulosti aj Buchlov ; ) je vrch v pohorí Vtáčnik. Leží nad obcou Podhradie, približne juhovýchodne od Novák.
Charles Aznavour
Životopis
Na začiatku jesene 2006 začal svoje rozlúčkové turné koncertmi v Kanade a USA, sprevádzané nadšenými ohlasmi divákov i kritikov. Roku 2007 začal turné v Japonsku a Ázii. V druhej polovici roka 2007 videl Paríž návrat Aznavoura na dosky Kongresového paláca, kde odohral celkom 20 predstavení. Tieto koncerty boli dlho dopredu vypredané. Nasledovali koncerty v Holandsku a Belgicku a po zvyšku Francúzska. Jeho rozlúčkové turné malo trvať do roku 2010. Stále spieval v mnohých jazykoch bez pomoci techniky, ktorá spevákovi zobrazuje text tak, aby to nevideli diváci.
Brána (vrch vo Vtáčniku)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží v Trenčianskom kraji, v okrese Prievidza a v katastrálnom území obce Lehota pod Vtáčnikom. Najbližšími sídlami sú západným smerom situovaná obec Podhradie, severne ležiaci Cigeľ a východným Nová Lehota (Handlová).
Charles Aznavour
Životopis
Dňa 30. septembra 2006 mal koncert v Jerevane, hlavnom meste Arménska, ako začiatok "kultúrnej sezóny" Arménsko mon amie vo Francúzsku.
Brána (vrch vo Vtáčniku)
Opis
Brána leží v rázsoche, ktorá vybieha západným smerom z masívu Bielej skaly. Severným smerom sa nachádza Tlstý diel a Jančekova skala, východným Biela skala, južným Orlí kameň , Jarabá skala  a Banisko  a západným Buckovo. Južné svahy odvodňuje Ťapkov potok, severné jeho prítok Krivý potok, ktoré odvádzajú vodu do rieky Nitry.
Charles Aznavour
Životopis
V roku 2006 odcestoval 82-ročný Aznavour na Kubu, kde spoločne s Chuchom Valdésom nahral svoj zatiaľ posledný album Color ma vie, ovplyvnené latinsko-americkými rytmami. Tento album potom predstavil na koncerte v Moskve v apríli 2007. Neskôr, v júli 2007 spieval na koncerte na slávnom francúzskom festivale Vieilles Charrues Festival svoje najväčšie hity.
Brána (vrch vo Vtáčniku)
Výhľady
Súvislý porast vrcholu a hrebeňa neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou a nízkou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Vtáčnika, ojedinele tiež Tribeč, Považský Inovec, Strážovské vrchy a Malú Fatru.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi alebo odbočením z hrebeňovej Ponitrianskej magistrály.
Charles Aznavour
Životopis
Vo februári 2008 dokončil turné v Portugalsku. V januári 2008 sa zúčastnil hudobnej súťaže francúzskej televízie Star Academy, kde si s jedným súťažiacim zaspieval svoj hit Emmenez-Moi. Na jar 2008 sa vydal do Južnej Ameriky, kde mal množstvo koncertov v Argentíne, Brazílii, Čile a Uruguaji.
V decembri 2008 mu prezident Arménska udelil arménske občianstvo. Dňa 7. februára 2009 bol menovaný arménskym veľvyslancom vo Švajčiarsku, kde krajinu zastupoval pri OSN v Ženeve a v ďalších medzinárodných organizáciach.
V roku 2011 sa na internete rozšírila správa, že Aznavour zomrel. Ten však v reakcii na to v rádiu RTL s úsmevom vyhlásil "Ja nie som mŕtvy". V tom istom roku vo veku 87 rokov uskutočnil rad koncertov v parížskej Olympii.
V roku 2012 vystupoval v Montreale, 2013 vydal album piesní, ktoré zložil s Gilbertom Bécaudom v rokoch 1950-70. náhľad|Charles Aznavour v roku 2014 V roku 2014 naspieval v duete s mladou francúzskou speváčkou Zaz na jej album pieseň J'aime Paris au mois de mai a ku svojim 90-tym narodeninám usporiadal celosvetové turné od Izraela cez Veľkú Britániu, Taliansko, Poľsko, USA až po Kanadu.
Historická krajina
Historická krajina môže byť:
Charles Aznavour
Životopis
V máji 2015, vo svojich 91 rokoch, vydal album Encores.
Charles Aznavour v Československu a v Česku
V lete 2001 (od 20. 6. do 3. 7.) nakrúcal v Prahe nízkorozpočtový TV film Angelina, kde stvárnil v hlavnej úlohe postavu Luciena. V úlohe vyliečené bývalej alkoholičky, ktorá sa živí taxikárčením, si zahrala herečka Jana Švandová.
Dňa 6. apríla 2016 vystúpil v pražskom Kongresovom centre s programom v ktorom zaspieval najznámejšie piesne svojej hudobnej kariéry.
V dňoch 15. a 16. marca 2018 opäť navštívil Prahu. Dňa 15. marca sa zúčastnil slávnostného zahájenia Medzinárodného pražského filmového festivalu - Febiofest. Bola mu udelená cena Kristián za celoživotný prínos svetovej kinematografii. Dňa 16. marca vystúpil na koncerte v Kongresovom centre Praha v rámci svetového turné, kde zazneli jeho najznámejšie piesne.
Odkaz na Aznavoura je aj v piesni Depeše, ktorú naspievala Marta Kubišová:
Palka
Palka je priezvisko, pozri Palka (priezvisko), napr.:
Le Quesnel
Le Quesnel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pałka
Pałka je priezvisko, napr.:
Saint-Romain-et-Saint-Clément
Saint-Romain-et-Saint-Clément je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Prchavá organická zlúčenina
Prchavá organická zlúčenina alebo prchavá organická látka ( - skratka VOC) je organická chemická zlúčenina, ktorej zloženie umožňuje, aby sa vyparila za normálnych interiérových atmosferických podmienok teploty a tlaku. V predpisoch EÚ je prchavá organická zlúčenina definovaná konkrétnejšie ako akákoľvek organická zlúčenina so začiatočnou teplotou varu menšou alebo rovnou 250° C meranou pri štandardnom atmosférickom tlaku 101,3 kPa (Táto definícia je daná tým, že nízka teplota varu znamená vysokú prchavosť). Prchavé organické zlúčeniny sú látky, ktoré majú vysoký tlak pár (t.j. tendenciu vyparovať sa) a nízku rozpustnosť vo vode. Mnohé prchavé organické látky sú chemikálie, ktoré sa používajú a tvoria pri výrobe farieb, liečiv a chladív. Často sú zložkami ropných palív, hydraulických kvapalín, riedidiel farieb a chemických čistiacich prostriedkov. Niektoré môžu mať krátkodobé alebo dlhodobé nepriaznivé účinky na zdravie.
Účinky na zdravie
Riziko zdravotných problémov pri vdýchnutí akejkoľvek chemikálie závisí od jej koncentrácie vo vzduchu, doby a frekvencie vystavenia. Ľudia, ktorý majú dýchacie problémy, ako je astma, malé deti, starší ľudia a ľudia so zvýšenou citlivosťou na chemikálie môžu byť náchylnejší na podráždenie a ochorenia spôsobené VOC. Každá chemikália má svoju vlastnú toxicitu a potenciál spôsobovať rôzne zdravotné problémy. Bežné príznaky vystavenia vysokým hladinám prchavých organických látok zahŕňajú:
Akútne/krátkodobé expozície (hodiny až dni):
Chronické expozície (roky až celý život):
Testovanie a analýza VOC
Prchavé organické látky možno nájsť v tuhej, kvapalnej alebo plynnej forme, takže je potrebná škála testovacích metód. Vo všetkých prípadoch sa meria rýchlosť plynu a obsah materiálu. Kroky zvyčajne zahŕňajú kontrolu teploty, zber vzduchu alebo emisií po dobu stanovenú príslušnou normou, identifikáciu a meranie emitovaných VOC, analýzu údajov a vyhodnocovanie informácií vo vzťahu k smerniciam.
Možnosti testovania sú:
Zdroje VOC
náhľad|Práškové farby patria k najväčším producentom VOC v ovzduší
Endoios
náhľad|Endoiova socha bohyne Atény, cca 530-525 pred Kr., Múzeum Akropoly, [[Atény]] Endoios bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr. Sochár Endoios sa narodil v Aténach, kde pravdepodobne prežil aj väčšinu svojho života. Podľa starovekých povestí bol žiakom mýtického Daidala, ale v jeho prípade ide celkom určite o umelca, ktorý tvoril približne v rokoch 530 až 500 pred Kr. Z antiky sú známe štyri Endoiove signatúry (tri z Atén). Starovekí autori uvádzajú, že medzi jeho diela patrila napr. socha bohyne Atény menom Alea, zhotovená zo slonoviny, ktorú po víťazstve (budúceho cisára) Augusta nad Antoniom a jeho spojeneckým vojskom odviezlo rímske vojsko ako svoju korisť do Ríma, veľká drevená socha tej istej bohyne v chráme Atény zvanej Polias (Mestská) v maloázijských Erythrách alebo drevená socha (podľa Plínia z trvanlivého cédra alebo ebenu) bohyne Artemis v Efeze.
Endoiovým zachovalým dielom je pozozostatok mramorovej sediacej sochy Atény z aténskej Akropoly, ktorú v druhom storočí videl Pausanias, autor sprievodcovskej príručky po Grécku: „''Musím však pokračovať ďalej, ak mám preputovať celým gréckym svetom vo svojom rozprávaní. Endoios bol rodom Aténčan a Daidalov žiak, ktorý nasledoval Daidala na Krétu, keď ten utekal pre zavraždenie Kala. Endoiovým dielom je sediaca socha Atény s nápisom, že ju venoval Kallias a vytvoril Endoios.''“
Le Titre
Le Titre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pálka (priezvisko)
Pálka je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v Bratislave, Zvolene a Jakubove (okres Malacky). V Česku sa najviac vyskytuje v mestách Břeclav, Zlín Brno a Ostrava.
Známi nositelia
Pozri v článku Pálka a Pálková.
Alfred Martin
Alfred Martin (* 24. júl 1882, Oberlausitz, Nemecko† 11. jún 1979, Mníchov, Nemecko) bol nemecký historik, právnik, sociológ a horolezec, ktorý vo Vysokých Tatrách urobil veľa významných prvovýstupov v rokoch 19051908, keď študoval na univerzite vo Vroclave.
Zo životopisu
Bol autorom mnohých horolezeckých článkov, ktoré publikoval v nemeckých, švajčiarskych, rakúskych horolezeckých časopisoch. Publikoval aj v poľskom časopise Taternik, kde opísal svoj zimný vstup na Vysokú. Kriticky sa vyjadroval k tatranskej horolezeckej činnosti Karola Englischa a opisoval vysokohorské lyžiarske terény.
Niektoré dôležité výstupy
Na jeho pamiatku je pomenovaný Martinov komín na Veľký Mengusovský štít a Martinova cesta z Poľského hrebeňa na Gerlachovský štít.
Letisko Hradec Králové
Letisko Hradec Králové alebo Letisko Věkoše (ICAO: LKHK), je regionálne letisko s civilnou prevádzkou. Leží na severnom okraji Hradca Králové medzi jeho miestnymi časťami Věkoše a Rusek. Letisko zasahuje do katastrálnych území Piletice, Pouchov a Věkoše. V roku 2016 odbavilo 5,450 cestujúcich, čo bol nárast 22% oproti roku 2015.
Hermelín (syr)
Hermelín je označenie pre český syr s bielou ušľachtilou plesňou na povrchu, ktorý je napodobeninou francúzskeho syra camembert. Na českom a slovenskom trhu sa predáva pod rôznymi komerčnými názvami.
Letisko Hradec Králové
História
V roku 1926 bola v Hradci Králové založená Masarykova letecká liga za priamej podpory starostu mesta JUDr. Františka Ulricha. Starosta Ulrich jednal s armádou o vybudovaní letiska so zmiešanou vojenskou a civilnou prevádzkou. Dňa 15. septembra 1927 bola schválená výstavba letiska. Prvou vojenskou leteckou jednotkou dislokovanou na letisku bol Letecký pluk číslo 4. Od roku 1929 sa na letisku usporadúvali letecké dny.
Hermelín (syr)
História českého hermelínu
O obľube syrov Camembert vedela po 1. svetovej vojne vtedajšia generácia českých syrárov, vďaka ktorej vznikol „Přibyslavský camembert“, jeden z prvých českých mäkkých syrov s ušľachtilou bielou plesňou na povrchu. Vyrábal sa v Hesove pri meste Přibyslav v mliekárenskom družstve, ktoré je dnes známe pod názvom Pribina. Pretože bola značka Camembert patentovo chránená, prišiel Ing. Josef Hojdar, neskorší šéf spoločnosti Madeta, s názvom hermelín. Názov bol vybraný kvôli podobnosti jemného plesňového povrchu s kráľovským hermelínovým plášťom z bielych hranostajov. Názov bol patentovo prihlásený 9. februára 1946.
Saint-Saud-Lacoussière
Saint-Saud-Lacoussière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Letisko Hradec Králové
História
Spevnenú pristávaciu plochu letisko získalo až za čias nemeckej okupácie, kedy letisko slúžilo na výcvik nemeckej Luftwaffe. Ďalšia modernizácia sa uskutočnila v 50. rokoch 20. storočia.
Hermelín (syr)
Vlastnosti
Hermelín je bieleho kruhovitého vzhľadu. Aj po zakúpení a uchovávaní v chladných miestnostiach sa menia organoleptické vlastnosti tohto syra. Plesňové syry ako hermelín či camembert majú charakteristickú chuť, ktorú je vhodné kombinovať s jemne korenistými mladými červenými vínami (André, Cabernet Sauvignon, Frankovka a pod.).
Saint-Saud-Lacoussière
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Letisko Hradec Králové
Špecifikácia
Prevádzkovateľom letiska je spoločnosť Letecké služby Hradec Králové a. s. Letisko je zaradené v kategóriách verejnej vnútroštátnej a neverejnej medzinárodnej kategorii 2B. Letisko disponuje dvomi vzletovými a pristávacími dráhami, betónovou 33R/15L s dĺžkou 2400 a šírkou 60 metrov a trávnatou 33L/15R s dĺžkou 800 a šírkou 25 metrov. Letisko je schopné prevádzkovať lety VFR a VFR-noc. Hangarovanie či odstavenie lietadla je možné na vyžiadanie. V prípade krátkodobého státia sú pripravené stojančeky.
Hermelín (syr)
Použitie
Hermelín je výborný aj k bielemu vínu.