cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Letecký terminologický slovník
Koncepcia
Slovník pozostáva z predhovoru („Úvod“, s. 5-[6]), hlavnej časti (s. 7-90), registra („Abecedný ukazovateľ“, s. 91-[104]) a obsahu (s. [105]). Hlavná časť je rozdelená na šesť kapitol – „Letectvo a pomocné náuky : (mechanika, aerodynamika, pohyb lietadla ap.)“ (s. 7-40, heslá č. 1-239), „Rozdelenie lietadiel“ (s. 41-46, h. č. 240-301), „Drak a jeho časti“ (s. 47-57, h. č. 302-399), „Hnacia skupina“ (s. 58-72, h. č. 400-525), „Prístroje“ (s. 73-77, h. č. 562-570), „Lietanie, výkony, akrobacia“ (s. 78-90, h. č. 571-692).
Jean de La Fontaine
Jean de La Fontaine (* 8. júl 1621, Château-Thierry Francúzsko – † 13. apríl 1695, Paríž) bol francúzsky básnik obdobia klasicizmu. Je autorom bájok, rozprávok, básní, divadelných hier a operných libriet. Patril medzi tzv. moralistov. Bol blízkym priateľom Nicolasa Fouqueta, keď tento upadol do nemilosti Ľudovíta XIV. Aj keď Jean de La Fontaine zostal v priazni dvora, začal chodiť radšej do salónov. Jedným z nich bol salón madame de La Sablière.
Inšpiroval sa autormi antiky a hlavne Ezopom, čo ho priviedlo k písaniu bájok. Jeho „Les fables“ sú považované dodnes za jedno z najväčších diel francúzskej literatúry. Ich prvá zbierka (1-6 diel) vyšla v 1668, druhá (7-11 diel) v 1678 a posledná v 1694 (12.diel).
Život
Jean de La Fontaine strávil prvé roky života v Château-Thierry na majetku, ktorý si kúpili v roku 1617 po sobáši jeho rodičia. Jeho otec Charles de La Fontaine, bol kapitán poľovačiek vo vojvodstve Château-Thierry a správca vôd a lesov, a matka, Françoise Pidoux, dcéra okresného sudcu v Coulommiers, sesternica dramatika Jeana Racina. Básnik si zachoval svoj rodný dom do roku 1676, kedy ho predal, aby vyplatil dlžoby svojich zosnulých rodičov. Neskôr bol zaradený medzi historické pamiatky a dnes je múzeom (Musée de Jean de La Fontaine).
Základné vzdelanie dosiahol v kolégiu vo svojom rodisku, kde sa učil do trinástich rokov hlavne latinčinu. v roku 1641 vstúpil do „Oratória“, no od 1642 sa rozhodol nepokračovať v cirkevnej kariére, pretože dával prednosť čítaniu románu L'Astrée od Honoré d’Urfé a Rabelaisa skôr, ako sv. Augustína. Začal študovať právo v Paríži a chodil do krúžku mladých poetov „les chevaliers de la table ronde“, kde stretol Pellissona, Françoisa Charpentiera, Tallemant des Réaux a Antoine de Rambouillet de La Sablière, ktorý sa oženil s jeho budúcou ochrankyňou Marguerite de La Sablière. V roku 1649 dosiahol diplom advokáta.
Medzitým mu otec dohodol manželstvo z rozumu a v roku 1647, 10. novembra, sa oženil s Marie Héricart, ktorá mu dala syna Charlesa. Toto manželstvo však nebolo šťastné. On mal 26 a ona 14 a pol roka. Radšej chodil do Paríža, kde sa stýkal s libertínskou a precióznou spoločnosťou tej epochy. Väčšina životopiscov konštatuje, že La Fontaine nebol dobrý manžel ani dobrý otec.
V službe u Fouqueta (1658 – 1663)
V 1658 vstúpil do služby k Fouquetovi, surintendantovi kráľovských financií, ktorému okrem série príležitostnej poézie venoval epickú poému nazvanú „Ovide“ a vypracoval oslavný text na svojho patróna „Songe de Vaux“. Tento posledný zostal nepovšimnutý, pretože Fouquet bol na príkaz kráľa zatknutý a vo väzení aj zomrel v roku 1680.
V roku 1662 napísal La Fontaine o svojom aktuálnom protektorovi ódu „Ode sur Roi“, potom „l’Élégie aux nymphes de Vaux“. Niektorí biografi mienili, že táto obrana osoby Fouqueta uvalila hanbu na hlavu vtedajšieho ministra financií a kolónií Jean-Baptiste Colberta a tiež samotného Ľudovíta XIV. bez toho, aby sa prišlo k jasným záverom. Nevie sa presne, či cesta La Fontainea do Limousinu v 1663 bola nariadená kráľom ako exil. Sprevádzal ho tam podľa vlastného rozhodnutia strýko jeho manželky Jannart. Tiež sa neprišlo na to, kto ho predstavil Fouquetovi v 1658. O tejto ceste napísal vo forme listov vo veršoch a próze a boli adresované manželke, vydané posmrtne. V týchto textoch sa zmieňuje o stretnutí s vidieckou slúžkou v hostinci v Bellacu, čo umožnilo Jeanovi Giraudouxovi obdivovateľovi La Fontainea a rodákovi z tejto dediny vymyslieť si na túto tému príbeh.
Vrchol literárnej tvorby (1664 – 1679)
V roku 1644 prešiel do služby k vojvodkyni de Bouillon a vojvodkyni d´Orléans. Delil svoj čas medzi Paríž a Château-Thierry. V tejto dobe vstúpil na literárnu scénu so svojou prvou bájkou prevzatou od Ariosta – „Joconde“. Jej prepis spôsobil menšiu literárnu hádku vo forme súťaže v prekladaní, ktorú navrhla vojvodkyňa de Bouillon. Debata bola na tému slobody, ktorou môže disponovať autor bájky s odkazom na text La Fontainea. Pojednanie o „Joconde”, ktorá bola prisudzovaná tradične Boileauovi, prinieslo uznanie bájke Jeana de La Fontaine.
Dve zbierky bájok a veršovaných noviel nasledovali po sebe v 1665 a 1666, ich osnova bola prebratá hlavne od Boccaccia z jeho „Sto noviel” (Dekameron). Pokračovanie tohto experimentu v inej forme, bájke s moralitou, vybraté bájky vo verši, venované následníkovi trónu, vyšlo v roku 1668.
Po účasti na publikácii „Recueil de poésies chrétiennes et diverses” vydanej v 1670 v Port-Royal, la Fontaine úspešne publikoval v 1671 tretiu zbierku bájok „Contes et nouvelles en vers“ a zmiešanú zbierka poviedok, bájok, poém, elégií pod názvom „Fables nouvelles et autres poésies“.
V roku 1672 zomrela vojvodkyňa Orléanska, čo spôsobilo La Fontaineovi nové finančné problémy. Zachraňovala ho Marguerite de La Sablière, keď ho prijala vo svojom sídle niekoľko mesiacov potom, asi v 1673. V 1674 sa La Fontaine začal zaoberať novým žánrom: operou v spolupráci s Jean-Baptiste Lullym. Vtedy napísal satirický výtvor „Le Florentin“, poému, ktorá bola namierená proti Lullymu (Lully bol Florenťan).
V tom istom roku vydal zbierku „Nové bájky“, no nevie sa prečo bolo vydanie zakázané, možno pre jeho vcelku jemnú antiklerikálnu zaujatosť. Po dvoch zbierkach rozprávok vydal zbierku „Vybrané bájky vo veršoch“ v 1678 a 1679, tentokrát venované Madame de Montespan, metrese kráľa Ľudovíta XIV.
Roky od 1680 – Francúzska akadémia
V 1682 vydal filozofickú poému „Poème du Quinquina“ spolu s dvoma novými rozprávkami. V roku 1684 bol zvolený do Francúzskej akadémie ako výsledok jeho tvorby v rokoch 16651679. Táto voľba nebola jednoduchá, mal svojich protivníkov. Je hypotéza, že mu bránila vo zvolení administratíva Ľudovíta XIV., pretože uverejnil dve poémy v prospech Fouqueta, ktorého dal kráľ doživotne uväzniť. Ďalšou komplikáciou v prijímacom procese boli pamflety jeho bývalého priateľa Antoine Furetièrea, v ktorých ho odsúdil pre zradu a libertinizmus. La Fontaine zaujal 24. kreslo v akadémii po zosnulom ministrovi Colbertovi.
V tomto období tiež vydal spolu s iným, bezkonfliktným dlhoročným priateľom Maucroixom zbierku prekladov Platóna, Demostena a Ciceróna od Françoisa de Maucroixa a nové bájky a rozprávky od La Fontainea.
Vznikol nový škandál, väčších rozmerov, v prostredí akadémie. Čítanie poémy „Le siècle de Louis Le Grand“ od Charlesa Perraulta vyprovokovala spor „Starých a moderných“, v ktorom sa La Fontaine zúčastnil na strane „Starých“ svojou epištolou monsieurovi de Soissons.
Posledné bájky (1689 – 1695)
Séria bájok, ktorá mu vyšla v revue v rokoch 16891692 bola zozbieraná v 1693 do inej zbierky, očíslovanej ako XII. diel. Bola venovaná vojvodovi Burgundskému, staršiemu synovi Dauphinovmu, ktorý bol v tom čase následníkom trónu.
La Fontaine potom v roku 1692 ťažko ochorel, zrejme na tuberkulózu. Žiadal si kňaza, načo mu poslali mladého abbého Pougeta, ktorý mal práve absolvovať doktorát z teológie. Tento využil príležitosť, aby ho odsúdil za epikurejský život a antiklerikálne písačky a odmietanie chodiť každodenne do kostola modliť sa. La Fontaine nakoniec dosiahol posledné pomazanie 12. februára 1693, pričom boli prítomní členovia Francúzskej akadémie, priatelia a kňazi. La Fontaine oznámil, že sa zrieka publikácií a textov svojich rozprávok a bájok. Táto informácia bola šírená hlavne samým Pougetom, ale nefiguruje v záznamoch akadémie. La Fontaine rovnako vraj sľúbil písať len náboženské diela. Preložil tiež „Dies irae“, ktorú dal čítať pred akadémiou v deň uvedenia do kresla Jeana de La Bruyère. Zomrel 13. apríla 1695 a bol pochovaný na cintoríne „Saints-Innocents“ (Svätých neviniatok). Po skone boli na jeho tele nájdené nástroje na týranie tela užívané v cirkvi ako pokánie. , o ktorých však Pouget vyhlásil, že mu ich neuložil ako pokánie za hriechy. V roku 1817 boli jeho pozostatky prevezené na cintorín Père-Lachaise. thumb|230px|Socha La Fontaina v múzeu [[Louvre]]
Bájky
Jeho bájky tvoria hlavné poetické dielo klasicizmu a sú jedným z najlepších diel francúzskej literatúry. Cieľom La Fontainea bolo dodať tomuto žánru vysokú hodnotu a dôležitosť, ktorý až dovtedy nebol vôbec významný a bol určený len pre školské cvičenia v rétorike a latinčine.
Vybrané bájky, zveršované J. de La Fontaineom (alebo obvykle len Les Fables) boli vytvorené medzi rokmi 16681694. Jednalo sa o zbierku veršovaných bájok, väčšinou s postavami antropomorfických zvierat a obsahujúcich na konci moralitu – poučenie, ktoré vyplývalo z príbehu. Tieto bájky boli napísané s výchovným cieľom a určené Dauphinovi – následníkovi trónu.
Prvú zbierku Bájok tvorilo 6 kníh, vydané boli v 1668 s dedikáciou Dauphinovi. La Fontaine trval na zámere byť moralistom: "Je me sers d’animaux pour instruire les hommes." (Poslúžil som si zvieratami, aby som poučil ľudí.) Druhá zbierka bájok bola zostavená z kníh 7 – 11, vydaná v 1678 a venovaná Madame de Montespan, metrese Ľudovíta XIV.
Tretiu zbierku tvorila XII. kniha. vydali ju v 1693, no datovaná bola až na rok 1694. Bola venovaná vnukovi kráľa.
Práca na prepise bájok od Ezopa (napr. Svrček a mravec), od Abstémia, Phaedra, Pañchatantra (Pilpay), tiež textov Horátiových, Tita Lívia, apokryfické texty od Hyppokrata a iné, vytvorili sumu klasickej latinskej a gréckej kultúry a v druhej zbierke sprístupnili pre čitateľov aj indickú literárnu tradíciu.
Rozprávky
Bájkar zatienil rozprávkara. Náboženské roztržky a tlak na konci panovania Ľudovíta XIV. a neskôr pokrytectvo a svätuškárstvo 19. storočia zatlačili bájky do tieňa autorských rozprávok, ktorých poetická definícia pozostávala z hry o nepomenovanej sexualite, z umenia povedať bez toho, aby sa vyslovilo (dire sans dire), z hry na skrývanie a provokácie spočívajúcej v účasti čitateľa. La Fontaine viedol zároveň tieto dve aktivity tvorenia v ich spoločnej zbierke v 1693.
Vrabec domový
Vrabec domový alebo vrabec domáci (lat. Passer domesticus) z čeľade vrabcovité. Žije na prevažnom území Eurázie, ale bol umelo vysadený aj na ostatných kontinentoch. Žije v blízkosti ľudských domovov a vystupuje do vysokých nadmorských výšok (Švajčiarsko, Himaláje ) Hniezdi na celom území Slovenska s výnimkou vrcholkov hôr a veľmi hlbokých komplexov lesov. . Nie je jediným druhom vrabca, ktorý využíva ľudské osídlenie. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov vrabec domový patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe v rokoch 19802013 mierne poklesli.
Opis
Vrabec domový meria  a váži 24 – 35 g. Má hnedé a sivé sfarbenie.
Hlas
Ozýva sa hlasom "čerrrr" a "čilp", "tjirp", za letu krátkym "tvit".
Výskyt a stav na Slovensku
Dokázané hniezdenie bolo zistené na 94,4 % mapovacích kvadrátov. Najvyššie miesta výskytu boli zaznamenaná vo Vysokých Tatrách. Žijú v kolóniách kde ich je aj 100. O hniezdnej hustote nie je veľa údajov, v parkoch Bratislavy bola zistená populačnú hustota 4 – 39 párov / 10 ha a na sídliskách Bratislavy 88,5 – 109,5 jedincov / 10 ha. Búdky obsadzuje veľmi málo, boli nájdené voľné hniezda na ovocných stromoch.
Je to stály vták, zimuje na celom území Slovenska, ako zimujúci bol zistený na 92,8 % mapovacích kvadrátov. Z vysokých polôh schádza na zimu nižšie a nevytvára veľké skupiny ako príbuzný vrabec poľný.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 1 200 000 - 1 800 000, zimujúcich jedincov 3 000 000 - 6 000 000. Veľkosť populácie má mierny pokles od 20 - 50%. Veľkosť územia na ktorom sa vyskytuje je stabilná, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC* A2a - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Biotop
Vrabec domový žije v poľnohospodárskej krajine pri ľudských sídlach, na hospodárskych dvoroch a sadoch. Taktiež v mestách a sídliskách. Obľubuje aj husté stromy, najmä ovocné a bútľavé. Obýva aj priemyselné oblasti.
Hniezdenie
Vrabec domový často hniezdi v kolóniách, hniezda sa môžu aj dotýkať. Vyhľadáva rôzne dutiny v múroch, strechách budov, v hniezdach belorítok, v bútľavých stromoch, vo veľkých hniezdach bociana bieleho i volne v hustých korunách stromov.
Tokať začínajú prvým oteplením skoro na jar, na hniezda nosia materiál od konca marca a v apríli. Stavajú zo sena, peria a rôznych handričiek. Hniezdo je veľké a guľaté s bočným vchodom. Rozmery hniezda (volne postaveného na strome) výška:,  šírka:  a s komôrkou hlbokou. Hniezdo stavajú obaja rodičia, taktiež sa striedajú na inkubácii 4 – 6 (7) belavých škvrnitých vajíčok, ktorá trvá 13 – 14 dní. Z hniezda vyletia po 17 dňoch. Hniezdia trikrát za rok.
Potrava
Živí sa 70% rastlinnou potravou, múčnatými a olejnatými semenami, pukmi ovocných stromov i mladou zeleninou. V čase hniezdenia žerie hmyz a tiež aj mláďatá kŕmi hmyzom. Vyhľadáva aj pozostatky jedla. Pre lepšie trávenie vrabce zobú piesok.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 300 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Jacques Deray
náhľad|Hrob Jacquesa Deraya (cintorín Garches 92).
Jacques Deray (* 19. február 1929, Lyon, Francúzsko† 9. august 2003, Boulogne-Billancourt, Francúzsko) bol francúzsky filmový režisér, scenárista a herec. Jeho obľúbencom bol herec Alain Delon, ktorého režíroval v desiatich jeho filmoch.
Životopis
Jacques Deray začínal ako asistent Marcela Camusa, Gillesa Grangiera, Luisa Buñuela a Julesa Dassina v päťdesiatych rokoch. V roku 1960 režíroval svoj prvý celovečerný film Le Gigolo, s návštevnosťou (vo francúzskych kinách) skoro jeden milión divákov. Jeho ďalšia produkcia Rififi à Tokyo (1961), bola úspešná, vďaka čomu sa dostal do povedomia filmových divákov. Jacques Deray dosiahol vrchol svojho umenia v roku 1968, keď natočil Bazén s Alainom Delonom a Romy Schneider. Je to medzinárodný úspech. Ide o prvý zo série celovečerných filmov vyrobených a v hlavnej úlohe s Alainom Delonom, ako napríklad Borsalino (1970), film ktorý sa stal legendárnym pre dvojicu Belmondo-Delon. Potom režíroval komédiu s Alainom Delonom a Paulom Meurisse Hlavne v pokoji! (1971), ktorá skončila neúspechom. V tomto období sa tiež zoznámil so scenáristami a autormi dialógov ako napr.: Jean-Claude Carrière alebo Michel Audiard, ktorí mali zdokonaliť jeho prácu. Po pôsobení v Spojených štátoch kvôli filmu Muž je mŕtvy (1972) sa vrátil do Francúzska, aby adaptoval spomienky slávneho komisára Rogera Borniche v Poviedka o policajtovi (1975), kde opäť zveril úlohu Delonovi. Často je považovaný za filmára, ktorý nemôže dať voľnú ruku svojmu talentu kvôli jarmu svojich producentov, ale film Motýľ na pleci (1978) s Linom Venturom sa stal výnimkou. Výsledok je presvedčivý a film je vzorom precíznosti v produkcii aj v réžii hercov. Strih príbehu je mimoriadne zručný, žiadna scéna nie je zbytočná, vždy plná zmyslu. Jacques Deray, výrazne ovplyvnený americkou kinematografiou, režíroval najmä žánrové filmy ako Netchaïev est de retour v hlavnej úlohe s Yvesom Montandom.
Pred prechodom na réžiu získal Jacques Deray niekoľko malých úloh v divadle a kine. V roku 1981 predsedal porote 34. ročníka filmového festivalu v Cannes.
Niekoľko mesiacov trpel rakovinou pankreasu, na ktorú zomrel 9. augusta 2003, je pochovaný na cintoríne Garches.
Kassandros
Kassandros môže byť:
Trup
Trup môže byť:
Lescout
Lescout je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Lescout má 565 obyvateľov (2009).
Bommiers
Bommiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brugadov syndróm
Brugadov syndróm (angl. Brugada syndrome, BrS) je pomerne vzácna kanalopatia postihujúca prevodový systém srdca.
Patrí do skupiny kanalopatií ktoré ohrozujú najmä mladých dospelých spolu s SQTS, LQTS a CPVT. Vyznačuje sa autozomálne dominantnou dedičnosťou, ak má jeden rodič BrS je 50% šanca že ho bude mať aj dieťa. Počas celého života postihnutého jedinca je zvýšená šanca na polymorfnú komorovú tachykardiu ktorá dokáže pomerne rýchlo degradovať do komorovej fibrilácie čo vedie k náhlemu úmrtiu. Pri BrS môže byť obraz EKG normálny. Abnormálne vlny sa prejavujú však pri zvýšenej telesnej teplote, po ťažkom jedle, po požití alkoholu prípadne pri diagnostickej metóde kde je antiarytmikum ajmalin pomaly podávaný intravenózne na vyvolanie reakcie pre odhalenie BrS.
Bonneuil (Indre)
Bonneuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Moschos z Pergamu
Moschos bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 2. storočí
Bonneuil (Indre)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lescure-d’Albigeois
Lescure-d'Albigeois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Zoznam antiochijských patriarchov
Zoznam antiochijských patriarchov obsahujúci pravoslávnych patriarchov Antiochie. Od roku 518 (schizma) sú spomínaní pravoslávni patriarchovia gréckej ortodoxie. Okrem nich dnes existujú ďalší štyria antiochijskí patriarchovia (sýrsky ortodoxný, melchitský, sýrsky katolícky a maronitský, v minulosti existoval aj latinský patriarchát.
''Pozn. Najmä v období pred 7. storočím sú dátumy nepresné/skreslené, v niektorých prípadoch je z dôvodu schiziem sporné aj číslovanie.''
meletiánska schizma (viacerí patriarchovia)
Schizma so sýrskou miafyzitskou (monofyzitskou) cirkvou, ortodoxní "grécki":
Patriarchovia sídliaci v Damasku
Lisle-sur-Tarn (obec)
Lisle-sur-Tarn je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Lisle-sur-Tarn má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Lisle-sur-Tarn má 4226 obyvateľov (2009).
Peer to peer lending
Peer-to-peer lending (známe tiež ako person-to-person lending, social lending či sociálne pôžičky, niekedy tiež priame úverovanie, skratkou P2P lending, P2P pôžičky a p2p pôžičky) je požičiavanie ľuďom priamo od ľudí za pomocou sprostredkovateľa a online platformy. Užívatelia tejto online platformy priamo medzi sebou (peer to peer) uzatvárajú obchody.
Platformy v podobe online aukčných systémov, ktoré slúžia na predaj tovaru alebo služieb, sú dnes už celkom bežným a všeobecne využívaným nástrojom. Patrí k fenoménu zdieľanej ekonomiky, ktorej hlavnými predstaviteľmi sú napr. Spoločnosti UBER a Airbnb. Systém peer-to-peer pôžičiek sa od týchto prostredia prakticky nelíši, jediný rozdiel spočíva v tom, že sa tu neobchoduje s tovarom, ale s finančnými prostriedkami, presnejšie povedané, stretávajú sa tu investori so žiadateľmi o drobné pôžičky a uzatvárajú medzi sebou platnej zmluvy o pôžičkách. Ide o nový a pozvoľna sa rozmáhajúci trend zdieľania nevyužitých prostriedkov na priamo medzi dvoma užívateľmi. Pôžičky prebiehajú bez účasti bánk, teda aj bez ich vysokých poplatkov, cez internetový portál, na ktorom sa na podmienkach dohovárajú priamo klienti medzi sebou.
Anglicko
Prvou spoločnosťou, ktorá ponúkala P2P pôžičky je anglická firma Zopa. Táto firma bola založená v roku 2005 v Anglicku a za dobu svojej pôsobnosti už vyplatila viac ako 2,79 miliárd libier. Ďalším výrazným hráčom v tejto oblasti sa stala spoločnosť Funding Circle. Jej vznik sa datuje k roku 2010 a až do júna 2017 požičala už viac ako 2,9 miliárd libier. Obe spoločnosti sú členmi Peer 2 Peer Finance Association (P2PFA), ktorej vznik jasne prispel k rozšíreniu P2P platforiem po celej Európe.
USA
V USA sa začal trh s P2P pôžičkami rozvíjať až o rok neskôr, vo februári 2006. Vtedy bola založená spoločnosť Prosper marketplace, ktorú ešte v tom istom roku nasledovala spoločnosť Lending Club. Obe spoločnosti sídlia v neoficiálne P2P bašte USA, v San Franciscu, a obe uzavreli partnerstvo so spoločnosťou FOLIO Investing, aby vytvorili sekundárny trh a zabezpečili lepšiu likviditu pohľadávok. Lending Club je v súčasnosti s pôžičkami presahujúce hodnotu 31 miliárd dolárov najväčšiou P2P platformou na světě. Lending Club dokonca podstúpil v decembri roku 2014 IPO8 a teraz obchoduje na newyorskej burze.
Slovensko
Najstaršou platformou na Slovensku je spoločnosť Žltý Melón, ktorá funguje už od roku 2012. Časom pribudli aj ďalšie spoločnosti ako Finzo, Zinc Euro a od roku 2018 aj MAJAK.
Žiadosť o P2P pôžičku
Samotné hľadanie investorov prebieha najčastejšie formou internetovej aukcie na vybrané platforme, kde žiadateľ o úver zadá dopyt a investor na to zareaguje ponukou. Obe strany sa však musí pohybovať v medziach nastavených platformou. Žiadateľ je často obmedzený na maximálnu požadovanú sumu a investor úrokom. Úrok sa určuje troma spôsobmi:
Úrok stanovuje platforma na základe ratingu, ktorý žiadateľovi o pôžičku priradí. Žiadateľ zadá maximálny úrok, ktorý chce a môže akceptovať, investor môže ponúknuť úrok rovnaký alebo nižší Platforma alebo žiadateľ stanovuje iba odporúčaný úrok, konečná ponuka je na investorovi. Dopyt žiadateľ doplní o účel a dôvod pôžičky, tiež uvedie všetky potrebné údaje o svojej osobe, zamestnanie, príjmoch a platforma porovná dáta s ďalšími dostupnými, napríklad z registrov dlžníkov. S ohľadom na zistené údaje môže klientovi platforma prideliť rating s úrokom, poprípade ho len schváliť. Pridelený úrok znížený o poplatok platforme je aj výnos pre investorov.
Platforma od platformy sa líšia aj v podmienkach pre schválenie úveru či podmienkach na investorov. Spravidla stačí jeden investor a je nutné získať celú požadovanú sumu, ale sú aj platformy, kde musia byť investorov viac alebo nemusia byť vybraná čiastka celá.
Úspešnosť dopytu je ovplyvnená jej dôveryhodnosťou. Čím viac overených informácií, potvrdenkách a relevantných dokladov dopyt obsahuje, tým pravdepodobnejšie nájde svoje investorov a dosiahne lepšie úroku. Investor sám môže vyžadovať ďalšie informácie a záruky, často v podobe nehnuteľné zástavy, ručiteľa úveru atď. Aj s dostatočnou dokumentáciou však nemusí byť vyhrané.
Bouesse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Filoxenos z Eretrie
náhľad| Alexandrova mozaika z Faunovho domu, Pompeje - jej predlohou bola zrejme maľba od Filoxena z Eretrie
Filoxenos bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr.  náhľad|Freska na priečelí Hrobky Filipa II. datovaná približne do roku 336 pred Kr. Filoxenos, maliar z Eretrie, bol predstaviteľom tébskej maliarskej školy (podľa iného zdroja tébsko-atickej školy ) štvrtého stor. pred Kr., ktorá, ako uvádzajú písomné zdroje, bola známa svojim vysoko dramatickým štýlom.
Plínius uvádza, že Filoxenos namaľoval pre kráľa Kassandra (306 – 297 pred Kr. ) výnimočné dielo znázorňujúce bitku medzi Alexandrom a Dareiom a tiež obraz, ktorý predstavoval troch silénov (satyrov) pri ich radovánkach (lasciviam in qua tres Sileni comissantur ). Plínius tiež vyzdvihuje rýchlosť jeho učiteľa Nikomacha z Téb („nikto nebol rýchlejší v tomto umení ako on“) avšak Filoxenos, napodobňujúc svojho majstra, vynašiel ešte lepšiu metódu maľovania (priznal mu určitú prevahu nad jeho majstrom aj v rýchlosti maľovania), a to s použitím iba štyroch farieb bielej, žltej, červenej a čiernej (z toho je možné vyvodiť, že Filoxenos možno so svojou maliarskou metódou zobrazoval odvážnejšie efekty, ktoré boli dostatočne pôsobivé na to, aby si zaslúžili osobitnú pozornosť ).
Livers-Cazelles
Livers-Cazelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Livers-Cazelles má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Livers-Cazelles má 239 obyvateľov (2009).
Pontailler-sur-Saône
Pontailler-sur-Saône môže byť:
Bouges-le-Château
Bouges-le-Château je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cuisery
Cuisery môže byť:
Verdun-sur-le-Doubs
Verdun-sur-le-Doubs môže byť:
Námestie Jána Pavla II.
Námestie Jána Pavla II. je námestie:
v Česku
v Poľsku
List of places named after Pope John Paul II
Neuville-sur-Saône
[Neuville-sur-Saône môže byť:
Caluire-et-Cuire
Caluire-et-Cuire môže byť:
Auxonne
Auxonne môže byť:
Lombers
Lombers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Lombers má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Lombers má 1016 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ferdinand Christian Baur
Ferdinand Christian Baur (* 21. jún 1792, Schmiden, dnes časť mesta Fellbach† 2. december 1860, Tübingen) bol nemecký protestantský teológ a cirkevný historik, zakladateľ tzv. Mladšej tübingenskej teologickej školy. Etabloval historicko-kritickú exegetickú metódu ako obligátnu súčasť teologického výskumu.
Životopis
Ferdinand Christian Baur sa narodil 21. júna 1792 v obci Schmiden (dnes súčasť mesta Fellbach), neďaleko Stuttgartu. Jeho otec bol protestantský farár.
Po skončení štúdia pôsobil krátky čas v pastorácii, neskôr bol učiteľom v Schönthali. Následne prijal pozíciu repetenta v tübingenskom protestantskom teologickom konvikte.
V rokoch 1817 až 1826 bol profesorom klasickej filológie v protestantskom teologickom seminári v Blaubeurene. Tu sa ešte viac zahĺbil do štúdia dejín antickej filozofie a náboženstva. Čerpal predovšetkým z prác nemeckého historika Bartholda Georga Niebuhra (17761831).
V roku 1826 sa F. Ch. Baur stal riadnym profesorom protestantskej teológie na univerzite v Tübingene.
Postupne sa začal vymedzovať aj voči Schleiermacherovi: nesúhlasil s jeho striktným oddelením filozofie od teológie a viac sa zaujímal aj o nekresťanské náboženstvá. Baur sa vo svojich nasledujúcich dielach – Das manichäische Religionssystem (1831) a Die christliche Gnosis, oder die christliche Religionsphilosophie in ihrer geschichtlichen Entwickelung (1835) – už evidentne hlásil k Hegelovej filozofii.
V roku 1834 publikoval, ako odpoveď na Möhlerovu slávnu Symbolik (1832), spis Gegensatz des Katholizismus und Protestantismus.
V nasledujúcom období sa Baur rozhodol aplikovať základnú Hegelovu schému: "téza → antitéza → syntéza" aj v analýze ranokresťanských dejín. Napr.: predstavy ranej židovsko-kresťanskej komunity boli, podľa Baura, v príkrom rozpore s Pavlovou teológiou, ktorej centrom bolo hlásanie oslobodenie sa spod Zákona skrze vieru v Ježiša Krista. K syntéze týchto protikladných názorov došlo až časom. Z toho vyplýva, že všetky novozákonné texty je možné na základe analýzy ich teologických tendencií roztriediť do jednotlivých vývojových štádií.
Čo sa týka Pavlových listov, Baur považoval za autentické len štyri z nich: List Rimanom, Prvý a Druhý list Korinťanom a List Galaťanom.
Jánovo evanjelium pokladal za výsledok snahy o zmierlivú teologickú syntézu dobových protikladných názorov, jeho vznik tak datoval až do neskorého 2. storočia, a preto ho odmietal uznať ako zdroj reálnych historických faktov o udalostiach Ježišovho života. Historické fakty podľa Baura prinášajú len tri synoptické evanjeliá – Markovo, Matúšovo a Lukášovo.
V spôsobe, akým vyzdvihuje Ježišove jednoduché nábožensko-morálne myšlienky, sa však Baur podobá skôr na osvietencov než na hegeliánov, ktorí premýšľali o novej formulácii kristológie založenej práve na Hegelovej filozofii.
Majstrovstvá klubov FIFA 2023
Majstrovstvá klubov FIFA 2023 je 20. ročníkom Majstrovstiev klubov FIFA, ktorý sa bude konať v Saudskej Arábii v období od 12. do 22. decembra 2023. Obhajcom titulu je Real Madrid CF, ten ale na turnaj nekvalifikuje, keďže v Lige majstrov UEFA 2022/23 skončil Real v semifinále proti Manchestru City.
Ferdinand Christian Baur
Životopis
Ďalšou oblasťou, ktorej sa Baur venoval, boli dejiny dogiem. Jeho epochálny význam spočíva v odvahe aplikovať historicko-kritickú metódu aj v reflexii dogmatických princípov. K jeho najvýznamnejším publikáciám na tomto poli patria: Die christliche Lehre von der Versöhnung in ihrer geschichtlichen Entwickelung von der ältesten Zeit bis auf die neueste (1838), Die christliche Lehre von der Dreieinigkeit und Menschwerdung Gottes (18411843, 3 zväzky) a Lehrbuch der christlichen Dogmengeschichte (1847). Po Baurovej smrti boli uverejnené aj zobrané texty jeho prednášok pod názvom Vorlesungen über die christliche Dogmengeschichte (18651867, 3 zväzky).
Majstrovstvá klubov FIFA 2023
Pôjde o posledné Majstrovstvá sveta klubov so siedmimi tímami pred rozšírením turnaja na 32 tímov v roku 2025.
Ferdinand Christian Baur
Životopis
Nasledovalo obdobie, v ktorom sa Baur kriticky zaoberal dejinami raného kresťanstva. Opäť zaznel názor, že v apoštolských dobách neprevládal v kresťanskej komunite len mier a jednota. Baur sa snažil dokázať, viera prvotnej židovsko-kresťanskej komunity v Mesiáša (Krista) spolu s pretrvávajúcim zdôrazňovaním potreby dodržiavania predpisov Zákona bola v rozpore s Pavlovou teológiou náboženstva postaveného na princípe slobody. Výsledkom týchto približne stopäťdesiat rokov trvajúcich sporov bol vznik prvotnej podoby katolíckej cirkvi. No a trvalým pamätníkom týchto kontroverzií sú texty Nového zákona, ktorých definitívnu verziu je nevyhnutné datovať až do 2. storočia. Pred rokom 70 po Kr. podľa Baura vznikli len štyri vyššie spomínané Pavlove listy a Zjavenie sv. apoštola Jána.
Bretagne (Indre)
Bretagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ferdinand Christian Baur
Životopis
Baurov historicko-kritický exegetický výskum Skutkov apoštolov a Pavlových listov je zhrnutý v diele Paulus, der Apostel Jesu Christi (1845), výskum evanjelií v spisoch: Ueber die Composition und den Charakter des johanneischen Evangeliums (1844), Kritische Untersuchungen über die kanonischen Evangelien, ihr Verhältnis zueinander, ihren Ursprung und Charakter (1847) a Das Markus-Evangelium nach seinem Ursprung und Charakter (1851).
Bretagne (Indre)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ferdinand Christian Baur
Životopis
Posledné roky svojho života sa Baur venoval cirkevným dejinám. V roku 1852 publikoval spis Die Epochen der kirchlichen Geschichtsschreibung. Od roku 1853 až do svojej smrti pracoval na monumentálnom 5 zväzkovom diele Geschichte der christlichen Kirche. To však bolo nakoniec kompletne publikované až po jeho smrti, zásluhou jeho syna, Ferdinanda Friedricha Baura.
Ferdinand Christian Baur zomrel 2. decembra 1860 v Tübingene.
Výber z diela
Moderné vydanie zobraných spisov:
Osmolalita
Hodnota osmolality intra- i extracelulárnej tekutiny u človeka sa pohybuje medzi 275 - 295 mmol/kg.
Zoznam gréckych ortodoxných patriarchov Jeruzalemu
Zoznam gréckych ortodoxných patriarchov Jeruzalemu obsahuje všetkých biskupov a patriarchov Jeruzalema, hlásiacich sa ku ortodoxnej gréckopravoslávnej cirkvi:
Regulačný obvod
Regulačný obvod je negatívna spätná väzba, ktorá prepája výstup riadeného systému s jeho vstupom. Systém, ktorý regulačný obvod riadi, sa označuje ako regulovaná sústava. Výstupom sústavy je nejaká veličina (fyzikálna alebo chemická – tlak, teplota, hladina glukózy v tele a podobne), ktorú regulačný obvod udržuje na stanovenej úrovni – označuje sa preto ako regulačná veličina.
Zoznam gréckych ortodoxných patriarchov Jeruzalemu
Do roku 135 n. l. šlo o biskupov Jeruzalemu, v rokoch 135325 o biskupov Aelie Capitoliny, po Prvom nicejskom koncile v rokoch 325451 opäť o biskupov Jeruzalema. Titul patriarchov majú jeruzalemskí grécki ortodoxní biskupovia od roku 451.
Regulačný obvod
Aby bolo možné regulovanú veličinu regulovať, musí systém poznať jej okamžitú hodnotu. Na to slúži snímač, označovaný ako receptor. Aktuálne zistená hodnota sa odovzdáva do tzv. komparátora, ktorý aktuálnu hodnotu porovnáva s požadovanou. Zistený rozdiel – tzv. regulačná odchýlka – je odovzdaná riadiacej časti systému nazývanej regulátor (napríklad v prípade riadenia hladiny glukózy v tele sú to endokrinné bunky pankreasu). Ten potom príslušne ovplyvní činnosť regulovanej sústavy (v danom prípade produkciou inzulínu alebo glukagónu).
Ak regulačný obvod udržuje hodnotu v čase stálu, hovoríme o regulácii na konštantnú hodnotu, ak sa hodnota v čase mení, tak o tzv. vlečnej regulácii.
Loubers
Polohopis
Loubers má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Loubers má 95 obyvateľov (2009).
Loupiac
Loupiac môže byť:
Osmolarita
Osmolarita je látkové množstvo rozpustenej látky v jednotkovom objeme rozpúšťadla. Hodnota sa podľa SI udáva v mol/l.
Štefan Tóth
Štefan Tóth (* 30. apríl 1923, Dolná Strehová† 10. október 1962, Sokolnice, Česko) bol slovenský tanečník, choreograf, tanečný pedagóg, etnochoreológ.
Životopis
Medzi rokmi 19381944 absolvoval Jászberényi Magyar Királyi Állami Líceum és Tanítóképző (Maďarské kráľovské štátne lýceum a pedagogický ústav v Jászberényi). V roku 1945 nastúpil na Štátne konzervatórium v Prahe, kde štúdium na tanečnom odbore ukončil v roku 1949. Patril medzi zakladateľov SĽUK-u a bol choreografom prvého programu súboru (Veselica, Zbojnícky tanec, Tance drevorubačov). V období rokov 19491951 pôsobil ako sólista, tanečník v Divadle Zdeňka Nejedlého v Ústí nad Labem, kde stvárnil postavy Sultána a Džina v balete Šeherezáda, Mnícha v Kramářských písních a ďalšie postavy v baletoch Špalíček, Maškaráda, Španielske capricco. Ako sólista sa predstavil v ''Hre o sv. Janu Nepomuckém a Don Juan''. Od 1951 do 1955 pracoval ako vedúci tanca a tanečný pedagóg ľudového tanca v SĽUK-u. Od 1955 nastúpil na Ústav hudobnej vedy Slovenskej akadémie vied v Bratislave, kde do roku 1962 pracoval ako etnochoreológ. Bol zakladateľom a vedúcim (19511955, 19591962) Katedry tanečnej tvorby Hudobno-tanečnej fakulty Vysokej školy múzických umení, kde vyučoval ľudový tanec a kinetografiu. Vypracoval základy teórie a metodiky slovenského ľudového tanca a bol autorom tanečného písma. Predčasne zahynul pri leteckom nešťastí.
Toul
Toul môže byť:
Zadoček
Zadoček môže byť:
Briantes
Briantes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juventus Stadium
Juventus Stadium je dočasný názov nového štadióna Juventusu Turín v talianskom regióne Piemont. Štadión by mal byť otvorený na začiatku sezóny 2011/12. Výstavbu má na starosti firma Sportfive. Štadión je postavený na mieste bývalého Stadio delle Alpi.
Digne-les-Bains
Digne-les-Bains môže byť:
Le Puy-en-Velay
Le Puy-en-Velay môže byť:
Nasonov feromón
Nasonov feromón  je feromón, ktorý vylučujú včely robotnice. Tento feromón pomáha pri orientácii ostatných včiel pri návrate do úľa.
Riom
Riom môže byť:
Lugan
Lugan môže byť:
Ris-Orangis
Ris-Orangis môže byť:
Colonia (hudobná skupina)
Colonia je chorvátske duo tanečnej hudby z Vinkovci v Chorvátsku, ktoré v roku 1996 založili Boris Đurđević, Tomislav Jelić a speváčka Indira Levak, ktorá odišla zo skupiny v roku 2017. Skupina vydala trinásť štúdiových albumov a viac ako 35 singlov.
Izoosmia
Izoosmia je termín, ktorým sa označuje udržiavanie stálej osmolarity telesných tekutín v organizme. Je daná predovšetkým rovnovážnym príjmom a výdajom vody organizmu. Vzhľadom na fakt, že príjem a výdaj vody je v čase nerovnomerný, regulačný systém udržuje osmolaritu v určitom fyziologickom rozpätí hodnôt.
Regulácia u človeka
Znížený príjem vody organizmom vedie k vzostupu osmolarity extracelulárnej tekutiny. Tento fakt je zaznamenaný osmoreceptormi v hypotalame, ktoré následne spúšťajú dva regulačné mechanizmy:
Buffalo (Iowa)
Buffalo je mesto v okrese Scott County v americkom štáte Iowa. Leží na juhozápade štátu na rieke Mississippi. V roku 2010 tu žilo 1 270 obyvateľov.
Loupiac (Tarn)
Loupiac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Loupiac má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Loupiac má 377 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Flavínmononukleotid
Flavínmononukleotid (FMN) alebo riboflavín-5'-fosfát, je biomolekula tvorená riboflavínom (vitamínom B2) a fosfátovou skupinou. Napriek tomu, že je v jeho názve slovo "nukleotid", nie je to skutočný nukleotid, pretože väzba medzi cukrom (ribózou) a izoaloxazínom nie je glykozidová. V bunkách sa syntetizuje pomocou enzýmu riboflavínkinázy. FMN funguje ako prostetická skupina rôznych oxidoreduktáz, vrátane NADH dehydrogenázy, i ako kofaktor v biologických fotoreceptoroch na modré svetlo. Počas katalytického cyklu dochádza k reverzibilnej premene medzi oxidovanou formou (FMN), semichinónovou (FMNH•) a redukovanou formou (FMNH2). FMN je silnejší oxidant oproti NAD a je veľmi užitočný, pretože umožňuje jedno- i dvojelektrónové prenosy.
FMN je hlavná podoba, v ktorej sa riboflavín nachádza v bunkách a tkanivách. Jeho syntéza je energetiky náročnejšia, ale je lepšie rozpustný než riboflavín. V bunkách sa FMN vyskytuje voľne i v niekoľkých kovalentne viazaných formách. Z FMN vzniká FAD pôsobením FAD syntetázy.
Fotoreceptory
FMN je súčasťou fototropínov, fotoreceptorov reagujúcich na modré svetlo, ktoré sú prítomné napríklad v rastlinách a riasách. Pri svojej úlohe v rámci biologických receptorov je FMN výnimkou oproti ostatným receptorom, ktoré využívajú E/Z izomerizáciu. Namiesto toho vo fototropínoch dochádza k vzniku väzby s blízkym cysteínovým reziduom, takže vzniká väzba flavín-cysteinyl. Tá sa potom rozkladá pôsobením tepla po asi 100 sekundách.
Ako prídavná látka
FMN sa využíva i ako oranžovo-červené farbivo a je označené E číslom E101 (ii).
Ako E106 sa označuje príbuzná látka, konkrétne sodná soľ riboflavín-5'-fosfátu. Po požití sa rýchlo mení na voľný riboflavín. Nachádza sa hlavne v jedlách pre bábätká a malé deti, ako i v džemoch, mliečnych produktoch a sladkostiach.
Arylová skupina
Najjednoduchšou arylovou skupinou je fenylová skupina (C6H5), ktorá je odvodená od benzénu. Medzi ďalšie arylové skupiny patria napríklad:
Názvy
Najjednoduchšou skupinou je fenyl, ktorý predstavuje molekulu benzénu, v ktorej bol jeden vodíkový atóm nahradený za substituent. Napriek tomu, že je odvodený od benzénu, je nutné ho rozlišovať od benzylovej skupiny, ktorá pozostáva z fenylovej skupiny viazanej na metylén a má vzorec C6H5CH2– (formálne odvodenej od toluénu). Okrem fenylu platí, že názvy arylových skupín vznikajú z triválnych názvov aromatických uhľovodíkov a koncovky -yl (napr. naftalén a naftyl).
Pri pomenovaní zlúčenín, ktoré obsahujú fenylovú skupinu, možno fenylové jadro pokladať za hlavný uhľovodík a použiť jeho názov ako príponu "–benzén". Alternatívne možno (a pre zložitejšie systémy je nutné) pokladať väčšie skupiny ako substituované deriváty fenylovej skupiny.
Jedným príkladom tohto názvoslovia môže byť zlúčenina, kde je hydroxylová skupina viazaná na fenylovú skupinu (ako na obrázku). Jedným spôsobom pomenovania je vziať fenylovú skupinu ako základný uhľovodík a pokladať zlúčeninu za derivát benzénu, takže by zlúčenina mala názov hydroxybenzén. Alternatívnym spôsobom, v tomto prípade bežnejším, je pokladať hydroxylovú skupinu za hlavnú a vnímať fenyl ako substituent, takže by zlúčenina niesla názov fenol (fenyl + ol).
Reakcie
Arylové skupiny podstupujú podobné reakcie ako arény, keďže sa od nich vo svojej chemickej podstate nelíšia.
Referencie
<references group="" responsive="1">
Brion (Indre)
Brion je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lugan (Tarn)
Poloha
Lugan má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Lugan má 432 obyvateľov (2009).
Magrin
Magrin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Lugan (Tarn)
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Buxeuil (Indre)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Magrin
Polohopis
Magrin má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
F̄
F̄ (minuskula f̄) je špeciálny, zriedka používaný znak latinky. Skladá sa z písmena F a vodorovnej čiarky. Jediné použitie tohto písmena je pri prepise thajčiny do latinky (prepis ISO 11940). Tu zodpovedá znaku ฝ.
Magrin
Obyvateľstvo
Magrin má 134 obyvateľov (2009).
Buxeuil (Indre)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Magrin
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Buxeuil (Indre)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
F̄
V Unicode majú písmena F̄ a f̄:
1. liga hádzanárok 2016/17
1. liga hádzanárok v sezóne 2016/17 bol 24. ročník 1. ligy hádzanárok, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, ktorú riadi Slovenský zväz hádzanej (SZH). V súťaži účinkovalo 12 tímov, rovnako ako v minulej sezóne. Jej víťazom sa stalo družstvo HK Sokol RMK Bánovce nad Bebravou, ktoré malo právo postúpiť do WHIL.
F̄
-F̄ U+0046 a U+0304
-f̄ U+0066 a U+0304
1. liga hádzanárok 2016/17
Účastníci
Poznámka: Družstvo ŠSK Bernolákova Košice, ktoré skončilo v minulej na poslednom mieste a pôvodne malo zostúpiť do 2. ligy, sa v nej udržalo, pretože HK AS Trenčín postúpil do WHIL a nikto z nej do 1. ligy nezostúpil.
Konečná tabuľka
Poznámka: Pri rovnosti bodov rozhodujú vzájomné zápasy.
Pistoia
Pistoia je talianske mesto v regióne Toskánsko, hlavné mesto rovnomennej provincie.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Brives
Brives je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Austrálske národné inline hokejové družstvo mužov
Austrálske národné inline hokejové družstvo mužov je mužský národný inline hokejový tím mužov, ktoré reprezentuje Austráliu v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Austrálskej federácie ľadového hokeja (IHA) a takisto aj Austrálskeho zväzu inline hokeja (ILHA). Družstvo sa prvýkrát predstavilo hneď na prvých majstrovstvách sveta IIHF v roku 1996 a odvtedy sa na nich predstavuje pravidelne, s výnimkou turnaja v roku 2002. Najlepším výsledkom národného tímu na tomto podujatí je 9. miesto, ktoré dosiahlo v roku 2000. Na majstrovstvách sveta FIRS sa predstavilo už v roku 1995 a najlepší výsledok dosiahlo v práve na tomto turnaji, keď obsadilo 7. miesto.
Družstvo sa okrem MS pravidelne predstavuje aj na kontinentálnych majstrovstvách Oceánie.
Darbazi (architektúra)
náhľad|Pyramidálna strecha darbazi v Dashkasane, [[Irán]]
Darbazi (, dosl. hala alebo komora) je architektonické riešenie strešnej konštrukcie alebo klenby starovekého obydlia či domu v horských oblastiach južného a východného Zakaukazska i Malej Ázie. Ide o charakteristickú pyramidálnu strechu alebo klenbu, ktorá je podopretá sériou drevených trámov a stĺpov. Uprostred sa nachádza otvor, ktorý slúži ako osvetlenie miestnosti a zároveň odvádza dym z ohniska.
Terminológia
Ojedinelým typom je drevený strop vo forme stupňovitej klenby na východe Gruzínska, ktorý sa nazýva gruz. გვირგვინიgvirgvini. Naopak v autonómnej oblasti Južné Osetsko je darbazi skôr známe pod označením: oset. æрдойaни сaхлиerdojani sachli, rus. эрдояни сахлиerdojani sachli. Podobný typ strešnej konštrukcie sa v Arménsku nazýva ako: armén.Գլխատունglkhatun alebo հարազաշենharazašen. Ďalej v Turecku ako: tur. kirlangiç kubbe alebo kırlangıç örtü a v Azerbajdžane zase termínom azerb. karadam.
Major League Soccer
Major League Soccer je najvyššie profesionálna futbalová súťaž v USA a Kanade založená v roku 1993 (prvý ročníka sa však odohral v roku 1996). V lige hrá 29 tímov (26 je z USA a 3 z Kanady).
Darbazi (architektúra)
Etymológia
Slovo darbazi pravdepodobne pochádza so stredoperzského slova dlp’s/darbás alebo z perzského slova دروازهdarváze, čo znamená brána. Ďalšími možnou etymológiou je arménske slovo դարպասdarpas, čo znamená palác
Major League Soccer
Základná časť sa začína na konci februára alebo začiatkom marca a končí v októbri, každý tím odohrá 34 kôl. Najlepší tím základnej častí získa MLS Supporters' Shield. 14 najlepších tímov postúpi do play-off, ktoré vyvrcholí koncom novembra v zápase o MLS Cup.
Philippe de Broca
Philippe de Broca (* 15. marec 1933, Paríž, Francúzsko – † 26. november 2004, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko) bol francúzsky filmový režisér, scenárista a herec. Šesťkrát spolupracoval s Jean-Paulom Belmondom, s ktorým sa jeho meno bežne spája, no viackrát kooperoval aj s inými renomovanými hercami ako napr. Jean-Pierre Cassel, Philippe Noiret alebo Jean Rochefort. náhľad|Hrob Philippa de Brocu v [[Bretónsko (región)|Bretónsku.]]
Major League Soccer
S priemernou návštevnosťou 20 000 divákov na zápas je MLS treťou najsledovanejšou ligou v Spojených štátoch (po NFL a MLB) a je siedmou najnavštevovanejšou ligou na svete.