cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čenkovej deti
Čenkovej deti je knižka pre deti od spisovateľa Fraňa Kráľa z roku 1932, ktorá tematizuje život slovenských chudobných ľudí, v období 30. rokov 20. storočia. V porovnaní s rozprávkou Jano je autorov obraz v knihe Čenkovej deti oveľa šírší, mnohé veci sú povedané jasnejšie, priamejšie, reálnejšie. Spisovateľ ukladá vážne obrazy jeden za druhým, pričom každý je novou obžalobou a výzvou do boja.
Charakteristika diela
Hanka žije u zámožného sedliaka na dedine, jej život je plný úmornej práce a z vyčerpania nevládze ani spať. Nepozná chvíľku oddychu ani radosti. Ďalší obraz - Miško, žijúci u chudobného obuvníckeho majstra Kaspera v meste, na okraji priepasti existencie, zmietajúc sa v biede v boji s chorobami. Do sveta boháčov nás uvádza malý Paľko, ktorého mama ho predala za tisíc korún, aby nemusel hladovať. Dieťa chudobnej matky má byť len domácim zvieratkom, rozptylom unudenej bohatej domácej pani. Ku koncu knihy sa deti Čenkovej vracajú k matke, každé s inou bolestnou skúsenosťou. Zaspávajú s vedomím, že proti nespravodlivému svetu treba bojovať.
Obsah
I. Od matky do sveta
II. Mišo
III. Hanka
IV. Paľko
West Midlands (región)
West Midlands, doslova: Západné Stredné oblasti, je jeden z administratívnych regiónov Anglicka.
Skladá sa z nasledujúcich (správnych) grófstiev a jednostupňových celkov (unitary authorities):
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rabčice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rabčice v okrese Námestovo.
Rechberg
Rechberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Perg.
Žije tu 927 obyvateľov (1. 1. 2010).
Marcus Porcius Cato
Marcus Porcius Cato (* 234 pred Kr. – † 149 pred Kr.) bol rímsky politik, autor niekoľkých literárnych diel. Je nazývaný tiež Cato Cenzor (Cato Censorius) podľa úradu cenzora, ktorý dlhé roky zastával, alebo Cato Starší (Cato Maior), aby bol odlíšený od Catona Mladšieho, svojho pravnuka.
Pochádzal zo starobylej plebejskej rodiny z Tuscula, ktorá mala rodinnú tradíciu vojenskej služby, ale nie v štátnej správe. Bol vychovaný pre kariéru v armáde a v poľnohospodárstve, ale všimol si ho Lucius Valerius Flaccus, ktorý ho priviedol do Ríma. Postupne absolvoval celý rebríček štátnych hodností (Cursus honorum) – tribunát (214 pred Kr.), kvestúru (204 pred Kr.), úrad edila (199 pred Kr.), préturu (198 pred Kr.), konzulát (195 pred Kr., súčasne so svojim patrónom) a nakoniec úrad cenzora (184 pred Kr.).
Život
Cato sa narodil v mestečku Tusculum v Latiu. Jeho otec si vyslúžil meno za odvahu v boji a jeho pradedo dostal štátne vyznamenanie. Tuskulská rodina Porciov sa ale neangažovala v politike a keď prišiel Cato do Ríma, dostalo sa mu pejoratívne označenie homo novus. Catonovi sa podarilo v Ríme presadiť vďaka ambícii a pracovitosti, takže sa často označuje nielen za hlavu ale priamo za zakladateľa rodu Porciov (gens Porcia).
Cognomen Cato a ďalšie mená
Catonovi predkovia nosili po tri generácie pred ním meno Marcus Porcius. Podľa Plutarcha bol pôvodne Cato nazývaný Priscus a cognomen Cato si vyslúžil svojou praktickou inteligenciou a skúsenosťou (catus znamená latinsky múdry). Je možné, že označenie Priscus (skorší, starší), rovnako ako Maior, boli len epitetá, ktoré ho mali odlíšiť od neskoršieho Catona z Utiky. Nejestvuje záznam o tom, kedy presne sa mu dostalo meno Cato, ktoré mohlo mať pôvod už v detstve ako označenie výnimočnosti. Podobný význam malo i označenie Sapiens (múdry), ktoré sa s Catonom tiež spájalo a podľa Cicerona mu v jeho neskoršom veku prischlo ako ďalšie cognomen. Cato býva známy tiež pod pomenovaním Cato Cenzor, pretože v tejto funkcii sa najviac preslávil a preto, že bol jediný Cato, ktorý dosiahol tento úrad.
Catonov dátum narodenia
Cato vstúpil do rímskej histórie aj svojim vysokým vekom. Podľa neho a podľa toho, že je doložené, že zomrel roku 149 pred Kr., možno spätne datovať jeho narodenie. Podľa Cicerona sa Cato narodil roku 234 pred Kr., rok pred prvým konzulátom Quinta Fabia Maxima Verrucosa, a zomrel vo veku 85 rokov, za konzulátu Lucia Marcia Censorina a Mania Manilia. Plínius Starší súhlasí s Ciceronom. Iní autori vek, ktorého sa Cato dožil, preháňajú – podľa Valeria Maxima žil viac ako 86 rokov, podľa Livia a Ploutarcha mal v čase úmrtia 90 rokov. To sa ale nezhoduje s tým, čo zaznamenal ako Catonove slová Plutarchos. Cato údajne tvrdil, že po prvý raz narukoval, keď mal 17 rokov, počas vojny s Hannibalom. To by spätne udávalo ako sedemnásty rok Catonovho života rok 222 pred Kr. (Hannibal vstúpil do Itálie až roku 218 pred Kr.). Naopak s týmto datovaním súhlasí Ciceronova chronológia.
Mladosť
Catonov otec zomrel, keď bol Cato ešte mladý, a zanechal mu malý majetok v Sabinsku. Tu strávil Cato väčšiu časť svojho detstva a priučil sa starostlivosti o poľnohospodársku usadlosť. V blízkosti statku žil skromne Manius Curius Dentatus, hrdina mnohých ťažení a trojnásobný triumfátor, ktorého sa Cato rozhodol napodobiť. Po vypuknutí Druhej púnskej vojny preto vstúpil do armády. Roku 214 pred Kr. slúžil v Capui. Podľa historika Wilhelma Drumanna už vo veku 20 rokov údajne získal postavenie vojenského tribúna. Šikovného mladého muža si všimol a prijal do kruhu blízkych priateľov veliteľ kampánskeho vojska, Quintus Fabius Maximus Verrucosus. Fabius Maximus odovzdal svojmu stúpencovi nielen znalosti štátnych a vojenských záležitosti ale i osobné a politické postoje. Cato sa zúčastnil obliehania Tarentu (209 pred Kr.) aj rozhodujúcej bitky pri rieke Metaure (207 pred Kr.), v ktorej bol zabitý Hannibalov brat Hasdrubal.
Počas prestávok vo vojne sa Cato vracal na svoj statok, kde sa venoval poľnohospodárstvu. Jeho skromný spôsob života, ľpenie na tradíciach a výrečnosť upútali Lucia Valeria Flacca, mladého aristokrata z Ríma, ktorého rodine patrili pozemky v susedstve Catonovej farmy. Flaccus patril k časti rímskych patricijov, ktorí dávali prednosť jednoduchosti, tradícii a starým, rímskym hodnotám pred novými trendmi, ktoré do Ríma prichádzali v súvislosti s jeho mocenskými ambíciami. Táto politická skupina týmto vystupovala proti najmocnejším rodinám v Ríme, ktoré sa stotožňovali s novým spôsobom života a ktoré po dlhé roky držali v rukách najvýznamnejšie pozície v štáte. Flaccus a ďalší sa ich vplyv pokúšali oslabiť dôrazom na návrat k pôvodnému rímskemu spôsobu života a podporovaním mladých, nádejných jednotlivcov, ktorí by stáli na ich strane a podporili konzervatívne prúdy v republike (v protiklade k povolným masám klientov, ktoré si dokázali zaviazať najmocnejšie rody). Týmto spôsobom začal svoju kariéru v Ríme aj Cato.
Kvestúra
Roku 205 pred Kr. bol zvolený Marcus Porcius Cato kvestorom na nasledujúci rok (204 pred Kr.). V tejto funkcii sprevádzal Publia Cornelia Scipiona Africana v jeho ťažení do Afriky. Scipio patril k mestskej oligarchii, proti ktorej Cato vystupoval, a aj počas generálovej výpravy medzi dvoma mužmi vládlo napätie. Podľa Plutarcha Cato vystupoval proti nedostatku disciplíny v Scipionovom vojsku a jeho vysokým výdavkom. Scipio údajne poznamenal, že v Ríme od neho očakávajú víťazstvá a nie účty. Plutarchos pokračuje, že nato Cato opustil svoju funkciu a sťažoval sa na Scipionove nehospodárne jednanie v senáte. Na základe jeho obvinenia a žiadosti Catonovho patróna Fabia Maxima bola na Sicíliu, kde slúžil Scipio ako prokonzul, vyslaná komisia tribúnov, ale tá zbavila Scipiona obvinení. Táto historka sa ale nezhoduje s Liviom, podľa ktorého mala kontrola provincie inú príčinu a nesúvisela s Catonom.
Úrad edila a prétura
Roku 199 pred Kr. bol Cato zvolený za edila. V tejto funkcii spolu so svojim kolegom Helviom obnovil Plebejské hry a pri tej príležitosti usporiadal oslavu na počesť Jupitera. Roku 198 pred Kr. sa stal prétorom a bola mu ako provincia pridelená Sardínia. Tu uviedol do praxe svoju príslovečnú šetrnosť a skromnosť. Odpustil si všetku veľkoleposť, ktorá sa spájala s provinciálnou správou, dbal na prísne dodržiavanie zákona a obmedzil úžeru.
Konzulát
Catonov veľký rival, Cornelius Scipio Africanus, ktorý zastával úrad konzula v roku 194 pred Kr., údajne chcel získať pozíciu prokonzula práve v Hispanii Citerior, aby dokázal, že vie provinciu spravovať nemenej úspešne ako Cato. Tejto pocty sa mu ale nedostalo (Hispaniu Citerior dostal roku 194 pred Kr. pridelenú istý Sextus Digitius). Podľa Cornelia Nepota senát provinciu Scipionovi jednoducho nepridelil a Scipio zostal v Ríme ako súkromník.
Vojenská kariéra
V roku 191 pred Kr. bol Cato zvolený za vojenského tribúna alebo legáta pod velením konzula Mania Acilia Glabriona, ktorý bol vyslaný postaviť sa Antiochovi III. Veľkému. Cato sa zaslúžil o víťazstvo Rimanov v bitke pri Thermopylách (191 pred Kr.), ktorá viedla k Antiochovmu pádu.
Počas ťaženia v Grécku údajne Cato navštívil Atény. Aténčanov sa pokúsil primať, aby nestranili Antiochovi, rečou prednesenou v latinčine prekladanou simultánne do gréčtiny. V tejto dobe Cato pravdepodobne ovládal gréčtinu dostatočne dobre na to, aby predniesol svoj prejav v reči Aténčanov. Neskorší historici pripísali túto udalosť jeho príslovečnému odporu ku gréčtine, ktorá sa spájala v Ríme so zavádzaným novátorstvom a s márnotratnosťou najmocnejších rodín. Je ale pravdepodobnejšie, že Cato zvolil latinčinu, pretože bola oficiálnym jazykom rímskej republiky.
Catonov vplyv v Ríme
Cato vstúpil do rímskej tradície predovšetkým ako odporca luxusu, ktorý zaplavil mladý štát po víťazstve nad Kartágom, a zástanca konzervatívneho spôsobu života. Cato vystúpil proti dvom Scipionom, Africanovi a Asiaticovi, kvôli obvineniu z korupcie. Nepriateľstvo medzi veľkým generálom a štátnikom nakoniec viedlo Scipiona Africana k tomu, že sa stiahol z verejného života a dožil svoj živote na svojom statku v Literne. Cato sa staval aj proti šíreniu helenistickej kultúry v Ríme, pretože veril, že je východnou zjemnenosťou ohrozený poctivý, rímsky duch. Odpor voči gréckej kultúre najsilnejšie presadzoval počas svojej cenzúry. Jednou z jeho povinnosti v tejto funkcii bolo vyhotoviť zoznam senátorov a vylúčiť z neho všetkých, ktorých neuznal hodných zastávať túto funkciu kvôli nedostatku morálnych kvalít, pričom si počínal príslovečne prísne. Podobne prísne vystupoval aj proti luxusu. Podporoval napríklad Voconiov zákon (169 pred Kr.), ktorý zabraňoval ženám hromadiť majetok, a Orchiov zákon (181 pred Kr.), ktorý obmedzoval počet hostí pozvaných na oslavy.
Cato sa tiež postaral o opravu vodovodu a kanalizácie, zbúranie domov, ktoré prekážali pri rozširovaní verejných komunikácii a postavenie prvej baziliky na fóre neďaleko kúrie. Zvýšil poplatky, ktoré museli publikáni, výbercovia daní, odvádzať do pokladnice za povolenie vyberať dane v provinciach a súčasne znížil ceny verejných stavieb.
Posledné roky
V rokoch po ukončení cenzúry (184 – 179 pred Kr.) Cato nezastával žiaden verejný úrad, ale napriek tomu v senáte pôsobil ako vytrvalý zástanca konzervativizmu. Postavil sa proti zavedeniu Dionýzových mystérií v Ríme a presadzoval vyhnanie gréckych filozofov, ktorí prišli do Ríma ako vyslanci z Atén, pretože údajne boli ich názory škodlivé. Cato vraj až do veku 80 rokov nemal žiadne znalosti gréckej literatúry, aj keď dnes sa táto informácia považuje za veľmi nepravdepodobnú. Rovnako údajne mal panický strach z lekárov, ktorí bol v jeho dobe z veľkej časti Gréci. Zachovala sa aj historka, podľa ktorej sa postaral o vyslobodenie uväzneného historika Polybia a jeho druhov a pritom sa opýtal senátu, či nemá na práci nič dôležitejšie, ako starať sa, či zopár Grékov umrie v Ríme alebo vo vlastnej zemi.
V roku 157 pred Kr. sa Cato zúčastnil diplomatickej misie v Afrike, v ktorej mohol vidieť Kartágo a jeho bohatstvo aj po prehranej vojne. Od tohto okamihu bol presvedčený, že blaho Ríma záviselo na úplnom zničení dávneho nepriateľa. Na záver každej reči, ktorú predniesol v senáte, údajne nezabudol pridať: „Ceterum censeo Carthaginem esse delendam“ (Ešte chcem dodať, že Kartágo musí byť zničené).
Catonov osobný život charakterizuje rovnaká prísnosť a dôraz na disciplínu ako jeho politickú kariéru. Podľa jeho mienky mal jedinec v prvom rade byť poslušný voči štátu a svojej rodine. Vďaka nesmiernej sebadisciplíne dokázal Cato vykonať veľké množstvo práce a rovnakú sebadisciplínu očakával aj od svojho okolia. K vlastnej manželke nebol o nič menej prísnejší ako k svojim otrokom a k svojim dvom synom, Marcovi Porciovi Catonovi Licinianovi a Marcovi Porciovi Catonovi Salonianovi. Tri cnosti, ktoré nadovšetko Cato vychvaľoval, boli parsimonia (šetrnosť), duritia (tvrdosť, otužilosť) a industria (usilovnosť, pracovitosť).
Cato ako autor
Cato vstúpil do dejín nielen ako štátnik a zástanca tradičného spôsobu života, ale aj ako historik a autor didaktických spisov. Pripisuje sa mu prvé latinsky písané prozaické dielo a prvé latinsky písané historiografické dielo. Podľa niektorých mal Cato rozhodujúci vplyv na tom že sa jazykom rímskej literatúry nestala gréčtina.
Dielo
Catonovi sa niekedy mylne pripisujú dve zbierky ponaučení, tzv. Disticha Catonis (Catonové dvojveršia) a Monosticha Catonis, ktoré vznikli najskôr v 4. storočí po Kr.
Penly
Penly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valentová
Valentová môže byť:
Panphagia
Panphagia bol rod veľmi primitívneho sauropódomorfa, žijúceho v období vrchného triasu (stupeň karn, asi pred 231,4 miliónmi rokov) na území dnešnej Argentíny (lokalita Ischigualasto). Ide o jedného z geologicky najstarších známych nelietavých dinosaurov. Typovým a v súčasnosti jediným známym druhom je Panphagia protos.
Nález
Holotyp nesie označenie PVSJ 874 a ide o artikulované pozostatky nedospelého jedinca s celkovou dĺžkou asi. Boli z neho objavené časti lebky, stavcov, lopatkového a panvového pletenca a kosti zadnej končatiny. Panphagia bola opísaná vo februári roku 2009 paleontológmi Ricardom N. Martínezom a Oscarom A. Alcoberom. Podľa ich fylogenetickej analýzy je tento rod najbazálnejším (vývojovo najprimitívnejším) zástupcom rozsiahlej skupiny sauropódomorfov. Zuby naznačujú, že bol všežravcom.
James Norris Memorial Trophy
Trofej venovali ako spomienku na svojho zosnulého otca štyri deti niekdajšieho majiteľa Detroitu Red Wings Jamesa Norrisa.
right|thumb|[[Nicklas Lidström, sedemnásobný držiteľ James Norris Memorial Trophy]]
right|thumb|[[Brian Leetch, dvojnásobný držiteľ]]
Vic-sur-Seille (kantón)
Vic-sur-Seille je francúzsky kantón v departemente Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 14 obcí.
Hémonstoir
Hémonstoir je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Redleiten
Redleiten je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu obyvateľov.
Josef Šimon
Josef Šimon môže byť:
Ladislav Simon
Ladislav Simon môže byť:
Dampierre-sous-Bouhy
Dampierre-sous-Bouhy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zosimus
Svätý Zosimus († 26. december 418) bol pápež katolíckej cirkvi od 18. marca 417 do svojej smrti.
Podľa Liber Pontificalis bol Zosimus Grék, syn Abrama. Podľa niektorých by to mohlo naznačovať židovský pôvod. Traduje sa, že bol žiakom svätého Bazila.
Vydal rad formálnych nariadení. Schválil, aby paškál mohol byť svätený v každom chráme, nielen v chráme katedrálnom. Dbal na morálku kňazov a vydal nariadenie, aby kňazi nenavštevovali bez závažného dôvodu hostince.
Jeho pamiatka sa pripomína 26. decembra.
Yorkshire and the Humber
Yorkshire and The Humber je jeden z administratívnych regiónov Anglicka.
Pokrýva väčšinu tradičného grófstva Yorkshire, spolu s časťou severného grófstva Lincolnshire, ktoré bolo predtým časťou grófstva Humberside.
Skladá sa z nasledujúcich (správnych) grófstiev a jednostupňových celkov (unitary authorities):
Súbor:EnglandYorkshireHumberNumbered.png
Ladislav Šimon
Ladislav Šimon môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sihelné
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sihelné v okrese Námestovo.
Cirkevný zbor ECAV Tornaľa
náhľad|Evanjelický kostol v Tornali Cirkevný zbor Evanjelickej a. v. cirkvi Tornaľa patrí do Rimavského seniorátu. Vznikol v roku 1947. Tvoria ho obce Tornaľa (kostol z roku 1933), Kráľ (kostol z roku 1972), Valice, Rumince, Lenka a Číž. Bohoslužobnými rečami zboru sú slovenčina a maďarčina. K 31. decembru 2013 zbor počítal 621 členov.
Služby Božie
9:30 maď. a 10:30 slov. Tornaľa (okrem 1. nedele v mesiaci), 9:00 Číž 1. nedeľa, 10:30 Kráľ 1., 4. a 5. nedeľa, 13:00 Kráľ 2. a 3. nedeľa, 13:00 Lenka 4. nedeľa, 13:00 Rumince 1. nedeľa, 14:30 Valice 1. nedeľa, 14:30 Lenka 2. nedeľa, 14:30 Číž 3. nedeľa (v lete 15:30), 14:30 Rumince 4. nedeľa
Petit-Couronne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Samuel Slovák
Samuel Slovák (* 17. október 1975) je bývalý slovenský futbalista. Od augusta 2012 bol trénerom mužstva ŠK Slovan Bratislava. V roku 2013 ho odvolali z postu hlavného trénera Slovana.V roku 2014 sa stal trénerom Slovanu Liberec.
Slovák je odchovancom nitrianskeho futbalu, v roku 1994 prestúpil do Slovana Bratislava. Po troch sezónach v Slovane prestúpil do španielskeho klubu CD Tenerife, kde hrával na poste pravého stredopoliara. Futbalovú kariéru ukončil zo zdravotných dôvodov ako hráč ŠK Slovan Bratislava. Začiatkom roka 2011 bol vymenovaný za trénera juniorského tímu ŠK Slovan Bratislava. Po odchode Vladimíra Weissa z postu hlavného trénera začiatkom augusta 2012, bol Slovák vymenovaný za trénera A mužstva.
Rodina
Jeho rodičmi sú herci Marián Slovák a Eva Matejková.
Tibor Menyhért
RNDr. Tibor Menyhért (* 5. máj 1963, Košice) je súčasný slovenský bridžista, učiteľ bridžu a bridžový rozhodca. Je učiteľom matematiky, fyziky a informatiky.
Životopis
Tibor Menyhért sa narodil 5. máj a 1963 v Košiciach. Je absolventom Gymnázia Kováčska 30. V rokoch 1979 – 1983 pôsobil ako amatérsky herec Malého divadelného štúdia Košice. Vyštudoval Prírodovedeckú fakultu Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, učiteľstvo všeobecno-vzdelávacích predmetov matematika - fyzika v rokoch 1982 – 1988. Neskôr pracoval ako asistent na Ústave Výpočtovej techniky Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach a po tom, čo detašovali počítačovú učebňu na Prírodovedeckú fakultu ako asistent na fakulte. V súčasnosti pracuje ako učiteľ informatiky a technickej výchovy na Základnej škole Krosnianska 4 v Košiciach. Od roku 1990 do roku 2016 súkromne podnikal. Je spoluautorom knižničného informačného systému LIBRIS, autorom bibliografického systému BIBLIS a autorom biografického systému OSUD.
Kariéra
V súčasnosti je členom Košického bridžového klubu. V rokoch 2005 až 2006 bol členom predsedníctva Slovenského bridžového zväzu.
Guaibasauridae
Guaibasauridae bola čeľaď pomerne malých, vývojovo značne primitívnych plazopanvových dinosaurov, ktorá sa v závislosti od autora zaraďuje buď do Sauropodomorpha alebo (menej často) do Theropoda.
V súčasnosti táto čeľaď zahŕňa len rod Guaibasaurus, ktorý sa vyskytoval v období vrchného triasu na území dnešnej Brazílie. V období okolo roku 2010 sa však do tejto čeľade zvykli zaraďovať aj niektoré ďalšie (z dnešného pohľadu nepríbuzné) rody. Napríklad Ezcurra (2010) mal takýto systém:
Vigy (kantón)
Vigy je francúzsky kantón v departemente Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 23 obcí.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2016
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2016 boli 18. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien, ktoré organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Uskutočnili sa v dňoch 28. marca až 4. apríla 2016 v kanadskom meste Kamloops. Titul majsteriek sveta z roku 2015 obhájili hokejistky USA.
Guaibasauridae
čeľaď Guaibasauridae:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2016
I. A divízia
Turnaj I. A divízie sa hral v Aalborgu v Dánsku od 25. do 31. marca 2016.
I. B divízia
Turnaj I. B divízie sa hral v Asiagu v Taliansku od 4. do 10. apríla 2016.
II. A divízia
Turnaj II. A divízie sa hral v Blede v Slovinsku od 2. do 8. apríla 2016.
II. B divízia
Turnaj II. B divízie sa hral v Jace v Španielsku od 29. februára do 6. marca 2016.
Kvalifikácia II. B divízie
Kvalifikácia II. B divízie sa hrala v Sofii v Bulharsku od 7. do 10. decembra 2015.
Tiberiadske jazero
náhľad|Satelitná snímka jazera Tiberiadske jazero (iné, nenormované názvy: Genezaretské jazero/more, Galilejské more/jazero, Kineretské jazero/more, jazero Tiberias, zriedkavo Tiberské jazero/more, Tiberiánske jazero/more; hebr.: ים כנרת, ; arab.: بحيرة طبريا, ) je najväčšie izraelské sladkovodné jazero nachádzajúce sa v Severnom dištrikte pri Golanských výšinách, v severnej časti Východoafrickej priekopovej prepadliny. V obvode má približne a je  dlhé a  široké. Jeho rozloha je a maximálna hĺbka. Leží 212 metrov pod úrovňou svetového oceánu a je tak najnižšie položeným sladkovodným jazerom na svete a druhým najnižšie položeným jazerom (po Mŕtvom mori).
V povodí jazera sa uskutočňuje extenzívne poľnohospodárstvo, najviac v Chulskom údolí (bavlna, lucerna) a pri brehoch jazera (banány, ďatle, bavlna). Tiberiadske jazero je hlavný zdroj pitnej vody pre Izrael a pokrýva približne jednu tretinu jeho spotreby.
Etymológia
Tiberiadske jazero má niekoľko rôznych názov. Prívlastok „Galilejské“ získalo podľa oblasti Galilea, v ktorej sa nachádza a jeho frekventované použitie má tiež pôvod vo Vulgáte, kde sa nazýva Galilejské more (grécky: θαλάσσης τῆς Γαλιλαίας, latinsky: Mare Galilaeae). V Izraeli je však najčastejšie označenie Kineret (či Kineretské jazero) a je pravdepodobné, že tento názov má svoj pôvod, s ohľadom na tvar jazera, buď v hebrejskom slove kinor (כנור; čo znamená „harfa,“ „lýra“ či „citera“), alebo v názve opevneného mesta Kineret, ktoré bolo postavené na západnom brehu jazera a po ktorom nezastalo ani stopy. Je však tiež možné, že bolo slovo kineret do hebrejčiny prevzaté z kanaánštiny. V Tanachu je toto jazero označované ako Kineretské more.
náhľad|[[Citera (hebrejsky: כנור, kinor) podľa ktorej je možno pomenované Kineretské (Galilejské) jazero]] Kresťanské náboženské texty ho naopak označujú podľa malej úrodnej pláne (Genezaret) ležiacej západne od jazera, ako Genezaretské jazero či Genezaretské more. Názov „Genezaretské“ však mohol vzniknúť aj pogréčtením slova kineret.
Arabský názov jazera (arabsky: بحيرة طبريا) v preklade znamená Tiberiadské jazero.
Podnebie
náhľad|Tilapie Pre svoju krytú polohu, nízku nadmorskú výšku a vplyv jazera tu sú mierne zimy s priemernými januárovými teplotami okolo 14° C, čo je výrazne viac ako priemerná teplota v rámci celého Izraela (4° C). Vďaka absencii mrazových dní je tunajšie prostredie vhodné na pestovanie teplomilných plodín, ako sú banány, datle, citrusy a zelenina. Letá sú tu teplé, s priemernou teplotou okolo 28° C, čo zodpovedá celoštátnemu priemeru. Ročný úhrn zrážok je.
Fauna a flóra
Teplé vody Tiberiadskeho jazera prospievajú rozličným druhom fauny a flóry, ktorých výskyt podporuje komerčný rybolov už viac ako dvetisíc rokov. Miestna flóra zahrnuje rad trstiny pozdĺž pobrežia, rovnako ako fytoplanktón. Fauna zahrnuje zooplanktón a bentos, ako aj pestrú škálu druhov rýb, z ktorých najznámejšia je tilapia (Sarotherodon galilaeus galilaeus). Z rýb sa ďalej loví sardinka rodu Acanthobrama, parmica a tolstolobik. Celkový ročný objem ulovených rýb bol v roku 2007 dohromady 1100 ton.
Tatranská Lesná
náhľad|Znak osady Tatranská Lesná
Tatranská Lesná je  tatranská osada pri Ceste slobody, medzi Horným Smokovcom a Tatranskou Lomnicou. Leží poniže ústia Studenej doliny a po jej východnom okraji tečie Studený potok. Je to jedno z katastrálnych území mesta Vysoké Tatry.
Názov
Územie patrilo obci Stará Lesná. Po roku 1927, keď v jej chotári bola postavená detská ozdravovňa Detský raj, bolo nové zoskupenie budov vyhlásené za osadu Tatranská Lesná.
Dejiny
Základom osady, ktorá sa vyvinula nad Cestou slobody v chotári obce Stará Lesná, bol hotel Carpathia. Na 1. poschodí mal pôvodne 10 dvojposteľových a 18 jednoposteľových izieb, na 2. poschodí dve spoločné turistické nocľahárne, ktoré po vzájomnej dohode s majiteľom obsadzovala miestna skupina Turistického spolku Priateľov prírody z Matejoviec. Hotel na pravom brehu Studeného potoka dal postaviť hostinský z Matejoviec Armin Eichner. Stavebné práce vykonal staviteľ Július Marcsán z Popradu, zariadenia dodala firma J. Hartmann a synovia z Kežmarku, a nábytok stolár Pataky z Popradu-Veľkej. Slávnostné otvorenie hotela Carpatia za širokej účasti verejnosti sa uskutočnilo 15. decembra 1928. Po znárodnení hotel zmenili na odborársku zotavovňu Karpatia, ktorá od začiatku 90. rokov je ako hotel opäť k dispozícii aj voľnému cestovnému ruchu.
Západne od hotela Carpathia bola ako tretia budova vznikajúcej osady v roku 1931 postavená ozdravovňa Detský raj, ktorej majiteľom bol kúpeľný lekár v Tatranskej Lomnici MUDr. Ladislav Jurecký. Vznikla ako reprezentačná trianglová stavba, prvá svojho druhu v Tatrách. Vyčnievajúce priečelie jednotlivých izieb mali tvar trojuholníka s oknami na juhovýchod a juhozápad, takže slnečné svetlo dopadalo do vnútra izieb v priebehu celého dňa. Dvojposchodová budova dlhá 80 metrov mala na prízemí jedáleň a spoločenské miestnosti a na dvoch poschodiach izby pre detských pacientov. Detský raj doteraz patrí deťom ako medzinárodná škola v prírode. Až po jeho postavení zoskupenie budov západne od Studeného potoka dostalo oficiálne pomenovanie Tatranská Lesná.
Asi dvesto metrov západne od rozostavaného Detského raja prevzal MUDr. Ladislav Jurecký aj nedokončený Rothov penzión a po stavebných úpravách tu začiatkom roka 1931 otvoril penzión Sanitas (zdravie). Stojí na vyvýšenine nad Cestou slobody. Pôvodne mal 14 izieb a pod odborným vedením majiteľa tu bol detský chirurgický ústav pre liečenie hltanu, nosných a ušných chorôb. Po roku 1939 sa majiteľom penziónu stal Eduard Alexy a po konfiškácii v roku 1946 zmenili penzión na odborársku zotavovňu, od začiatku 50. rokov pod názvom Úderník (priekopník nových socialistických metód práce), patriacu odborárskej rekreačnej ústredni Zdravá generácia. V roku 1990 zotavovňu nazvali Marína, podľa lyrickej básne Andreja Sládkoviča. Po privatizácii od roku 1996 je ako penzión Echo k dispozícii voľnému cestovnému ruchu.
Nižšie od penziónu Sanitas, bezprostredne nad Cestou slobody, vznikol v roku 1934 objekt pre rodinnú rekreáciu, ktorého majiteľom bol Ján Kozák. Penzión nazval Erika, podľa mena svojej dcéry. V objekte bolo 10 izieb a na prízemí veľká reštaurácia. Po znárodnení tu v roku 1950 zriadili odborársku zotavovňu Bratislava, ktorá zakrátko dostala nové pomenovanie Jánošík. Po reštitúcii vnuk pôvodného majiteľa penzión v roku 1996 opäť sprístupnil verejnosti a v roku 2002 ho zväčšil o stavbu ďalšieho poschodia.
V roku 1935 postavil popradský zubný lekár MUDr. Artur Fornousek v lesnom poraste na vyvýšenine nad Cestou slobody ako najzápadnejšiu budovu Tatranskej Lesnej penzión Bohémia. Jeho 16 izieb bolo určených na dlhodobú rodinnú rekreáciu. Pekný dvojposchodový objekt na kamennom základe po znárodnení v roku 1950 prevzalo Revolučné odborové hnutie a zriadilo v ňom zotavovňu Detvan, nazvanú podľa básne A. Sládkoviča. Na priečelí budovy, takto takisto ako aj na jej dvoch susedkách, boli v 50. rokoch v nadživotnej veľkosti znázornení nositelia ich nových mien. Po roku 1990 bývalú zotavovňu Detvan v reštitúcii vrátili dnes už 102 ročnému pôvodnému majiteľovi, no budova od toho času stojí nevyužitá.
Redlham
Redlham je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu obyvateľov.
Relic Dances
Relic Dances je štvrtý radový album moravskej doom metalovej skupiny Silent Stream of Godless Elegy. Vyšiel po personálnych zmenách v obsadení skupiny, keď z pôvodnej zostavy zostali iba gitarista Radek Hajda a violončelista Michal Sýkora, štyri roky po predchádzajúcom albume Themes. Prvé skladby začali vznikať v roku 2002, skladba „Trinity“ vyšla na sampleri Proti proudu - prílohe rockového magazínu Spark, skladba „Gigula“ vyšla v roku 2003 na kompilácii vydavateľstva Indies Scope Records Čarohraní - Z kořenů moravského folklóru.
Charakteristika
Producentom bol Tomáš Kočko, známy moravský hudobník venujúci sa world music. Od predošlých albumov sa odlišuje výraznejšim zapojením prvkov moravskej folklórnej hudby, k čomu prispel aj Tomáš Kočko v úlohe producenta. Vydavateľstvo Redblack o tomto albume napísalo:''Tomáš Kočko, v roli producenta, pozval k realizácíi tejto hudebnej delikatesy aj jednu z poprednýchch moravských cimbalových muzík CM Radošov. Výsledkom je potom album nabité metalovou energiou a tlakom, výraznou moravskou melodikou a prekvapivými súvislosťami medzi „doommetalovým“ smútkom a smútkom moravských ľudových balád. Album, inšpirované najstaršími vrstvami moravskej ľudovej piesne, ktorá sa svojou surovosťou a drsnou poetikou priamo ponúka k spojeniu tvrdej hudby s farbami tradičnej muziky, obsahuje osem piesní, ktorých dĺžka je pokorným pritakaním tradičnej forme ľudovej balady. Výsledný tvar možno potom smelo označit ako ethno-metal.'' O vplyve folklóru svedčí aj názov skladby „Gigula“ - v moravskom nárečí vrchol kopca. Pôvodne mala byť časť skladieb v češtine už na tomto albume, ale z finančných dôvodov sa od toho upustilo, tieto skladby sa nahrali pre EP Osamělí a neskôr boli použité na vinylovej verzii Relic Dances, oba albumy vyšli v roku 2006.
Vinyl
V roku 2006 vyšiel vo vydavateľstve Monster Nation, špecializujúcom sa na vydávanie vinylov, ako prvý vinyl v histórii kapely. Od CD verzie sa odlišuje poradím skladieb a skutočnosťou, že štyri skladby sú naspievané v slovanských jazykoch. Všetky slovanské skladby a skladba „Look“ sú z EP Osamělí, ostatné sú z pôvodnej CD edície. Skladby „Tváří v tvář“ (pôvodne „To Face The End“)a „Osamělí“ (pôvodne „Lonely“) v češtine, „Tanczylabym“ (pôvodne „I Would Dance“) a „Razem“ (pôvodne „Together“) v poľštine. Text k „Tváří v tvář" je dielom Radovana Nogola, otca Hanky Hajdovej a autorom textu k „Osamělí“ je Tomáš Kočko. Autorkou poľských textov je Renatou Putzlacher.
Ocenenia
Album získal v roku 2005 v Česku ocenenie Anděl od Akademie populární hudby za rok 2004 v kategórii Hard & heavy. Získal aj ocenenie BŘITVA 2004 ako NAHRÁVKA ROKU. Vinylová verzia získala v roku 2006 tretie miesto v ankete BŘITVA 2006 v kategórii NERADOVÁ NAHRÁVKA ROKU.
Rise of the Tyrant
Rise of the Tyrant je siedmy album švédskej skupiny Arch Enemy. Producentom albumu je Fredrik Nordström, a mal byť vydaný 25. septembra 2007. Cez P2P siete sa ale tento album dostal na internet už 27. júla 2007.
Ľudovít Petraško
Doc. PhDr. Ľudovít Petraško, PhD. (* 4. august 1949, Šarišské Lúky) je slovenský germanista, spisovateľ, žurnalista a prekladateľ.
Ľudovít Petraško učí nemeckú literatúru na Inštitúte germanistiky Prešovskej univerzity v Prešove. Publikuje aj v Historickej revue a v iných odborných časopisoch. 2009 a 2010 Petraško je člen poroty Prešovskej súťaže krátkych poviedok v nemeckom jazyku.
Hénanbihen
Hénanbihen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kežmarské Žľaby
Kežmarské Žľaby sú neveľká osada na Slovensku a jedno z katastrálnych území mesta Vysoké Tatry. Nachádzajú sa nad Cestou slobody, medzi Tatranskými Matliarmi a Tatranskou Kotlinou.
Názov osady
Názov osady vznikol skôr, ako tu boli postavené prvé budovy. Súvisí s pasením kežmarských stád dobytka na niekdajších mestských pozemkoch v dolinách Bielej vody a Zeleného plesa. Pôvodne mal pomiestny charakter a nie miestny význam.
História
Prvou budovou bola kežmarská mestská horáreň, ktorú postavili v roku 1885, v ktorej dočasne poskytovali aj turistické nocľahy. O tri roky neskôr postavili jednoduchý zrubový hotel, neskôr s niekoľkými vedľajšími budovami. Osada bola súčasťou mesta Kežmarok do roku 1947, kedy ju od Kežmarku oddelili a začlenili do novovzniknutého mesta Vysoké Tatry. V roku 1933 časť osady vyhorela. Po druhej svetovej vojne jestvujúce stavby upravili a v roku 1995 novostavbu rozšírili pre potreby rekreačného strediska školskej mládeže a popri dvoch starších horárňach vyrástli nové budovy Štátnych lesov TANAPu. Dnes bývalé rekreačné stredisko školskej mládeže je premenené na rekreačné zariadenie Odborového zväzu pracovníkov školstva a vedy na Slovensku CROCUS. Poskytuje stravovacie a ubytovacie služby počas celého roku.
Ostriež (rod)
náhľad|Ostriež Ostriež (lat. Perca) je rod sladkovodných rýb z čeľade ostriežovité. Typickým poznávacím znakom je pevná, ostrá chrbtová plutva.
Ostriež je častá dravá ryba. Žije v rybníkoch, potokoch i riekach. Jeho priemerná dĺžka je okolo 20 cm, trofejné kúsky sa pohybujú okolo, len veľmi zriedka nad.
Regau
Regau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Budkáčik a Dubkáčik
Budkáčik a Dubkáčik je príbeh pre deti od spisovateľa Jozefa Cígera Hronského z roku 1932. Dielo vyniká svojou ľubozvučnosťou, obraznosťou, básnivosťou a hudobnosťou jazyka.
Charakteristika diela
Ide o jednu z Hronského zvieracích rozprávok, ktoré v jeho tvorbe predstavujú osobitý svet. Zjavným postupom pri rozvíjaní satirickosti v príbehu je striedanie prístupov zvieracích "postáv" ku skutočnosti. Na jednej strane je to prístup z pohľadu zvieraťa (prasiatkam Dubkáčikovi a Budkáčikovi, sa prieči vôňa šíriaca sa z fabriky na mydlo; čudujú sa tomu, že sa im chalupa - železničný vozeň - rozbehla). Na druhej strane to je prístup, ktorý na oživenie zábavnosti príbehov využíva zobrazovanie ľudských povolaní a činností zvieracími postavami. Prasací bratia Budkáčik a Dubkáčik sú kominármi, hudobníkmi, krajčírmi. Žijú po celý čas medzi ľudmi, na svojich cestách sa stretávajú s ľudskou civilizáciou a technikou - ľodou, podzemnou dráhou, vlakom, atď. Prasiatka často prirovnávajú svoj prasací život k tomu ľudskému, s tým že stále dospejú k záveru, že ten prasací je pre nich lepší.
Andrea Mantegna
Andrea Mantegna (* 1431, Isola di Carturo, Taliansko† 13. september 1506, Mantova) bol taliansky renesančný maliar, zať Jacopa Belliniho. Bol to jeden z najdôležitejších maliarov ranej renesancie.
Životopis
Už v roku 1448 namaľoval oltár sv. Sofie v kostole sv. Sofie v Padove a dostal spolu s Nicolasom Pizzolom zákazku vyzdobiť maľbou polovicu kaplnky Ovetari padovského kostola Eremitani. O pár rokov neskôr realizoval fresky znázorňujúce príbeh sv. Krištofa. Prvýkrát sa oženil s Nicolasiou Belliniovou, dcérou Jacopa Belliniho a sestrou maliarov Gentila a Giovanniho. Po svadbe, ovplyvnený svokrom a Donatellom, dokončil obraz sv. Zenóna vo Verone, ktorý financoval najvyšší notár Gregorio Correr.
Decize (obec)
Decize je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Volmunster (kantón)
Volmunster je francúzsky kantón v departemente Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 16 obcí.
Deathcrush
Deathcrush je debutový album nórskej skupiny Mayhem.
Skladby
Všetky skladby napísali členovia Mayhem, okrem uvedených
Reichenau im Mühlkreis
Reichenau im Mühlkreis je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Urfahr-okolie.
Diablo II
Diablo II je počítačová hra. Je pokračovaním hry Diablo od spoločnosti Blizzard Entertainment, ktorú vyvinula spoločnosť Blizzard North. K hre vyšiel datadisk Diablo II: Lord of the Destruction, rozširujúci hlavne hernú dĺžku a počet postáv.
.380 ACP
náhľad|.380 ACP .380 ACP (Automatic Colt Pistol) synonimum 9 kurz 9 krátky 9 browning je náboj ktorý bol uvedený na trh v roku 1908 firmou Colt. Od tej doby ide o obľúbený náboj pre sebaobranu.
Diablo II
Zameranie
Diablo 2 je hra zapadajúca do Hack and slash žánru s prvkami žánru RPG, do ktorého je často mylne zaraďovaná. Hráč v úlohe jedného z hrdinov postupuje cez rôzne oblasti, pričom sa zabíjaním nepriateľov posilňuje cez systém skúseností. Úlohou je postupne zničiť všetky záporné postavy, ktoré spolu s ich démonickými nasledovníkmi ničia svet.
.380 ACP
Opis
Náboj .380 ACP bol skonštruovaný pre prvé samonabíjacie pištole bez uzamknutého záveru. Zamykací mechanizmus, nie je nutný, pretože sila, ktorou tento náboj pôsobí na záver, keď je vystrelený, je relatívne malá. Vratná pružina a hmota záveru dostačuje k stlmeniu vytvorenej energie spätného rázu. Táto okolnosť zjednodušuje výrobu zbraní komorovaných na tento náboj, čo znižuje ich výrobnú cenu.
Diablo II
Gameplay
Diablo 2 je RPG hra zasadená do vlastného fantasy sveta plného rôznych démonov a nemŕtvych. Obsahuje 4 akty, teda oblasti alebo epizódy, odohrávajúce sa napríklad v pralese alebo v púšti. Zdolávanie veľkého množstva súperov sa dá niekoľkými možnosťami, čo umožňuje rôzne stratégie a hlavne rôzne postavy s inými silnými a slabými stránkami.
Na to, aby hráč splnil rôzne úlohy, ako je väčšinou v súboji poraziť silnú zápornú postavu, potrebuje neustále zlepšovať svoje bojové vlastnosti. Pomocou zbraní a schopností, ako sú napríklad blesky u postavy kúzelníčka, zabíjať často veľké počty bojovníkov. Okrem zbraní je potrebná tiež výzbroj, umožňujúca znižovať poškodenie z úderov zbraňami. Obranu zvyšujú tiež rôzne schopnosti, ako napríklad železná pokožka u Barbara.
Nová Polianka (Vysoké Tatry)
Nová Polianka je osada na Slovensku a jedna z mestských častí mesta Vysoké Tatry Osada leží v katastrálnom území Starý Smokovec, ktorý je ako mestská časť a súčasne osada sídlom mesta Vysoké Tatry.
Vznikla po 2. svetovej vojne ako vojenská osada, má nadmorskú výšky Základný kameň prvého objektu bol položený v roku 1952 a liečebný ústav, ako základ osady bol otvorený v roku 1956.
Diablo II
Pomocné jednotky
Hráča často doprevádza bojovník najímaný v meste. Okrem bojových schopností, ktoré sa väčšinou nemôžu rovnať so schopnosťami hlavného hrdinu, môžu vylepšovať vlastnosti hlavného hrdinu či umožňovať mu ničiť už oslabených nepriateľov.
V prvom akte je možné najať lukostrelkyňu, v druhom bojovníka s kopijou a v treťom kúzelníka s mečom. Datadisk Diablo 2: Lord of Destruction prináša výrazné zosilnenie týchto postáv, umožnením pridať im bojové predmety. Taktiež získavajú po pridaní datadisku nové schopnosti. Datadisk taktiež prináša v piatom akte barbarského bojovníka s obojručným mečom a možnosť presúvať pomocných bojovníkov medzi aktami.
Hénansal
Hénansal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Diablo II
Mestá
Po prihlásení do hry sa ocitá hráč v meste, kde je možnosť zakúpiť, opraviť alebo predať výzbroj. Mestá majú niekoľko postáv, ktoré umožňujú obchodovanie so zbraňami, rôznymi elixírmi či možnosť hazardu. Samozrejmosťou je liečiteľ a postava Deckarda Caina, umožňujúca identifikovať neznáme predmety.
Nová Polianka (Vysoké Tatry)
Zaujímavosťou osady je existencia plavecko-rekreačného bazéna (s vyhrievanou vodou), s dĺžkou 13 m umiestneného v nadmorskej výške Bazén je umiestnený pod holým nebom (otvorený, bez strechy) a bol súčasťou areálu materskej škôlky v areáli liečebného ústavu. Nie je prístupný verejnosti. Dlhé roky, počas obdobia 1956 - 2008, sezóna miestneho kúpania trvala zvyčajne od polovice júna do konca augusta. Kríza od roku 2009 pribrzdila dotácie na rekreačné aktivity miestnych obyvateľov a bazén v roku 2009 neplnil účel.
Diablo II
Náročnosť
Hra Diablo 2 má netypicky vytvorený systém náročnosti. Pri vytvorení novej postavy sa táto postava hrá na najnižšej náročnosti (normal), nie je možné okamžite hrať na náročnosti vyššej. Po zničení záverečného bossa Diabla (v datadisku Lord of Destruction) Baala sa umožní hra na náročnosti nočná mora (nightmare). Po ukončení hry na tejto náročnosti sa umožní aj hra na poslednej náročnosti peklo (hell). medzi náročnosťami je možné pri zapnutí hry vyberať, no každá zmena vymaže herné mapy. Hráč teda musí objavovať nanovo.
Hénansal
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
.40 S&W
náhľad|.40 S&W .40 S&W (10x22mm Smith & Wesson) je pištoľový náboj ktorý bol vyvinutý spoločne dvoma slávnymi americkými zbrojovkami Winchester Repeating Arms Company a Smith & Wesson. Používa strelu o priemere 10,16 mm (0,4 palca) a jeho hmotnosť sa pohybuje v rozmedzí od 135 do 200 grainov a používa tlak 33 000 psi (230 MPa).
Hénansal
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
.40 S&W
Dejiny
Náboj .40 S&W bol predstavený 17. januára 1990 spolu s novým modelom pištole Smith & Wesson Model 4006 (ale bol k dispozícii o niekoľko mesiacov skôr ako pištoľ). Náboj .40 S&W sa vyvinul z náboja 10 mm Auto, ktorý bol používaný FBI, ale ukázalo sa, že je príliš silný pre niektorých agentov a v rýchlej streľbe nedostatočne presný.
Vzhľadom na to, že náboj .40 S&W mal približne rovnakú dĺžku ako náboj 9 mm Luger, tak mnoho pištolí pre náboj 9 mm Luger mohlo byť vyrábaných aj pre tento nový kaliber.
Výkon
Náboj .40 S&W je výkonnejší ako 9mm Luger pri zachovaní presnosti a výkonnejší ako niektoré laborácia náboja .45 ACP. Jeho úsťová energia závisí na konkrétnej laborácii.
Hénansal
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
.40 S&W
Špecifikácia
náhľad|.40 S&W
Synonymá názvu
náhľad|.40 S&W v porovnaní s inými nábojmi (3. sprava)
.380 ACP
Opis
Mnohí považujú náboj .380 za najslabší vhodný na sebaobranu. Ale je to subjektívne. Pre niekoho je dostatočný už .32 ACP a pre niekoho až 9 mm Luger.
Diablo II
Normálna
Postavy majú normálne odolnosti a pri úmrtí neprichádzajú o skúsenosti. Nepriatelia sú na základných úrovniach. Jednotka zombie je na úrovni 1, Diablo na 40.
.380 ACP
Poznámky
Tento náboj nie je totožný s nábojom .38 ACP.
Diablo II
Nočná mora
Postavy majú odolnosti voči ohňu, ľadu, blesku a jedu znížené o 50 bodov. Pri úmrtí prichádzajú o malú časť skúseností. Nepriatelia sú na vyššej úrovni o 25. Jednotka zombie je na úrovni 26, Diablo na 65.
Babí lom (Kyjovská pahorkatina)
Babí lom (nazývaný aj Strážovský kopec alebo Stražovják) je najvyšší vrch Kyjovskej pahorkatiny. Nachádza sa v podcelku Věteřovská vrchovina, ktorá sa rozprestiera na západ od Kyjova na južnej Morave.
Diablo II
Peklo
Postavy majú odolnosti voči ohňu, ľadu, blesku a jedu znížené o 100 bodov. Pri úmrtí prichádzajú o veľkú časť skúseností. Nepriatelia sú na vyššej úrovni o50. Jednotka zombie je na úrovni 51, Diablo na 90.
.380 ACP
Poznámky
Tento náboj je obľúbený u civilných osôb v Južnej Amerike z dôvodu legislatívnych obmedzení použitia „vojenských nábojov“.
Synonymá názvu
náhľad|Vľavo .380 ACP, vpravo [[.32 ACP obidva juhoslovanskej výroby so strelou FMJ]]
Babí lom (Kyjovská pahorkatina)
Najvyšší vrch pahorkatiny je zďaleka viditeľný a vďaka vysielaču na vrchole ľahko identifikovateľný. Z väčšej časti zalesnený vrchol je prístupný po asfaltovej ceste z obce Strážovice alebo zeleno značenej turistickej trase z rovnakej obce či zo Sobůlek. Dobrý výhľad je predovšetkým južným smerom. V posledných rokoch bola plánovaná výstavba veľkej rozhľadne na vrchole, ale tá sa zatiaľ neuskutočnila.
Diablo II
Postavy
V hre sa nachádza 5 odlišných herných postáv. Datadisk Lord of Destruction prináša ďalšie dve postavy, vrahyňu a druida.
Babí lom (Kyjovská pahorkatina)
Vysielač Babí lom
náhľad|vľavo|Vysielač na vrchole Stavba kovovej, 60 m vysokej konštrukcie pre šírenie rozhlasového signálu bola pôvodne vojenským objektom. V 90. rokoch bol armádou odpredaný a začal sa používať na šírenie TV a rádiového FM signálu. Po prechode TV vysielania do digitálneho režimu bolo ukončené šírenie televíznych staníc. Poloha vysielača a vysoký vyžiarený výkon umožňuje príjem signálu na veľkej časti juhovýchodnej Moravy, severovýchodného Rakúska a juhozápadného Slovenska.
Najbližšie vysielače
Najbližšie okolité vysielače a vzdialenosť k nim:
Woippy (kantón)
Woippy je francúzsky kantón v departemente Moselle v regióne Lotrinsko. Tvorí ho osem obcí.
Diablo II
Amazonka
Na ostrovoch v južných moriach žije národ kde majú ženy vyššie postavenie ako muži a sú vládkyňami ríše. Dve najvyššie kasty sú bojovníčky a veštkyne. Táto nezávislá amazonka sa rozhodla opustiť svoj domov v južných moriach a vydať sa v ústrety temnote šíriacej sa svetom Sanctuary.
Amazonka je veľmi obratná bojovníčka s lukom a oštepom. Jej výhodami sú hlavne rýchlosť a prispôsobilosť. Charakter je vhodný pre pokročilejších hráčov, ktorý majú skúsenosti s taktikou "udri a uteč". Pri dobrej výbave a špecializácií na boj na blízku s touto postavou veľmi efektívny, ale veľmi náročný na manu.
Stratégia postavy je odlišná hlavne od výberu zbrane. Môže bojovať na diaľku s tým, že v prípade ohrozenia sa môže rýchlo stiahnúť a pripraviť na ďalší boj. Ďalšia možnosť je útok na blízku, kde sa môže rovnať barbarovi alebo paladinovi len pri dostatku many, ktorej je však väčšinou nedostatok. Hráč je teda často nútený používať elixíry na jej doplnenie.
Barbar
Barbari sú mocný a hrdý národ žijúci v kmeňoch. Sú to práve barbari ktorí chránia Worldstone (kameň o ktorý bojovali anjeli a démoni v nekonečnom konflikte- eternal conflict). Vďaka mnohým vojnám a životu v divočine, sú barbari silní a zocelení v boji. Kvôli ich sile sú občas spájaní s lykantropiou.
Barbar je mocným bojovníkom v boji na blízko. Vďaka jednoduchej stratégií a účinnému boju hlavne na najnižšej náročnosti je táto postava vhodná aj pre začiatočníkov. Slabosťou je neprítomnosť efektného boja proti množstvu slabších nepriateľov, ako tiež chýbajúci útok na diaľku. Barbar má pasívne vlastnosti, zlepšujúce jeho bojové vlastnosti, a dostatok sily na používanie najťažších zbraní a výzbroje.
Stratégia je veľmi jednoduchá, postaviť sa čelom nepriateľom. Strategické ústupy sú väčšinou len za potrebou liečenia, prípadne rozdelenia veľkého počtu nepriateľov na časti. Vzhľadom na možnosť špecializácie je vhodné používať celú hru jeden typ zbraní, napríklad meče.
Kúzelníčka
Klan mágov (skladajúci sa len zo žien) Zann Esu patrí k najstarším klanom. Pred niekoľkými storočiami sa stretla rada klanu Zann Esu aby rozhodla o niečom čo je dosiaľ neznáme. Ale po skončení tohto stretnutia sa klan stratil vo východnej jungly. Jediné stretnutia s nimi boli, keď získavali nové žiačky. Vždy to bolo 7-ročné dievča. Rodinu navštívili len 2x- pri prvej návšteve si o rodine niečo zistili, pri druhej dostalo dievča návrh stať sa žiačkou. Čarodejnice klanu Zann Esu pohŕdajú ostatnými druhmi mágie okrem nimi študovanej elementárnej mágie. V prípade že budú potrebné sú rozhodnuté chraniť svet pred temnotou.