cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Praděd (národná prírodná rezervácia)
Flóra
Aj v Malej kotline sa nachádzajú vzácne druhy rastlín, napríklad kropenáč trváci (Swertia perennis), arábka sudetská (Arabis sudetica), pavstavač hlavatý (traunsteineri globosa), krkoškovec rakúsky (Pleurospermum austriacum), lazerník archangelikový (Laseripitium archangelica) a novo opísaný endemický poddruh púpava Biebersteinova sudetská (Carlina biebersteinii subsp. sudetica).
Ďalšími významnými druhmi celej oblasti, ktoré si vyžadujú ochranu sú napríklad bieloprst belavý (Pseudorchis albida), bradáčik srdcovitolistý (Lister cordata), horec panónsky (Gentiana pannonica), horec bodkovaný (Gentiana punctata), borievka obyčajná nízka (Juniperus communis subsp. alpina), jednokvietok veľkokvetý (Moneses uniflora), jastrabník huňatý (Hieracium villosum), kamzičník rakúsky (Doronicum austriacum), papraďovec kopijovitý (Polystichum lobatum), kľukva močiarna (Oxycoccus palustris), kôprovníček bezobalový (Ligusticum mutellina), koralica lesná (Corallorhiza Trifid), andromédka sivolistá (Andromeda polifolia), ľalia zlatohlavá(Lilium martagon), lomikameň metlinatý (Saxifraga paniculata), mesačnica trváca (Lunaria rediviva), prilbica pestrá (Aconitum variegatum), prilbica žltá (Aconitum lycoctonum (vulparia)), ostrica Buxbaumova (Carex buxbaumii), ostrica barinná (Carex Limosa), ostrica tmavá (Carex atrata), päťprstnica obyčajná (Gymnadenia conopsea), plavúň pučivý (Lycopodium annotinum), plavúnik alpínsky (Diphasiastrum alpinum), plavúnik sploštený (Diphasiastrum complanatum), vstavačovec májový pravý (Dactylorhiza majalis subsp. majalis), vstavačovec Fuchsov (Dactylorhiza fuchsii), rosička okrúhlolistá (Drosera rotundifolia), žerušnica horká Opizova (Cardamine amara subsp. opizii), stračonôžka vysoká (Delphinium elatum), páperec alpínsky (Trichophorum alpinum), šucha obojpohlavná (Empetrum hermafroditum), bielokvet močiarny (Parnassia palustris), tučnica obyčajná (Pinquicula vulgaris), vemenníček zelený (Coeloglossum viride), vemenník dvojlistý (Platanthera bifolia), chvostník jedľový (Huperzia selago), plavúnka brvitá (Selaginella selaginoides), vratička mesiačikovitá (Botrychium Lunaria), vŕba laponská (Salix lapponum), vŕba rozmarínolistá (Salix rosmarinifolia), zerva hlavičkatá horská (Phyteuma orbiculare subsp. montanum) a zvonček bradatý (Campanula Barbi).
V NPR Praděd sa tiež vyskytuje rad ohrozených druhov húb. Bol tu zaznamenaný výskyt dvoch osobitne chránených druhov húb – bolínka ihličnanová (Camarops tubulina) a šťavnačka smreková (Hygrophorus piceae). Medzi kriticky ohrozené druhy patrí vláknica štetinatá (Inocybe hystrix), pindara zemná (Pindara terrestris) a šupinovka pralesná (Pholiota elegans).
Fauna
Oblasť NPR Praděd je významná tiež výskytom vzácnych druhov živočíchov. Unikátnou lokalitou je opäť Velká kotlina. Tu bolo popísaných niekoľko nových druhov bezstavovcov, ktorí sa v rámci Česka vyskytujú iba vo Velkej kotline, napríklad bystruška Paradromius strigiceps alebo nosatec Ranunculiphilus pseudinclemens. Indikátorom pôvodných klimaxových vysokohorských smrečín je fuzáč štvorpásy Cornumutila quadrivittata. Medzi ďalšie vzácne druhy, ktoré sú indikátormi zachovaného prírodného prostredia patrí drabčík Gabrius tirolensis, hnojník Aphodius limbolarius, z liskavkovitých Smaragdiny diversipes, zástupca zdochlinárovitých Silph tyrolensis. Nový rod chvostoskokov, ktorý tu bol objavený, bol pomenovaný Jesenikia. Endemickým druhom motýľa je očkáň vysokohorský Erebia sudetica subsp. sudetica, ktorý je ohrozený zarastaním biotopu kosodrevinou. Ďalšími druhmi obývajúcimi vysokohorské hole, ktoré sú navrhnuté na endemický status, sú Erebia epiphron subsp. silesiana, mora lesná Diarsia mendica, Sparganotis rubicundana, Epichnopterix ardua. Častými druhmi, ale stále chránenými druhmi sú mravec Formica lugubris a bystruška Carabus variolosus variolosus.
Pre bezstavovce žijúce v alpínskom bezlesí predstavujú najväčšie ohrozenie porasty borovice horskej. Tie týmto druhom živočíchov zmenšujú životný priestor a zároveň fragmentujú krajinu, čím bránia genetickej výmene jednotlivých mikropopulácií.
Aj napriek nepriaznivej klíme alpínskeho bezlesia sa tu vyskytuje niekoľko druhov vtáctva, ktorých však neustále ubúda vplyvom antropogénneho rozmachu v krajine. Medzi kriticky ohrozené druhy patrí sokol sťahovavý (Falco peregrinus), ktorý využíva k hniezdeniu skalné rímsy. Zaznamenaný tu bol aj kriticky ohrozený slávik modrák tundrový (Luscinia svecica svecica) alebo kulík vrchovský (Eudromias morinellus), ktorý je ohrozený kvôli neustále sa zvyšujúcemu tlaku človeka na jeho biotop – arktoalpínske bezlesie. Vzácnym a postupne miznúcim kriticky ohrozeným druhom je hlucháň hôrny (Tetrao urogallus) a tetrov hoľniak (Tetrao tetrix), ktorý je jedným z predmetov ochrany Vtáčej oblasti Jeseníky. Silne ohrozenými druhmi sú skaliarik sivý (Oenanthe oenanthe), ľabtuška vrchovská (Anthus spinoletta), ktorej populácia výrazne klesá, vrchárka červenkastá (Prunella collaris), bocian čierny (Ciconia nigra), jariabok hôrny (Tetrastes bonasia), drozd kolohrivý (Turdus torquatus), muchárik malý (Ficedula parva), pôtik kapcavý (Aegolius funereus). Druhy vyskytujúce sa tu skôr ojedinele sú pŕhľaviar červenkastý (Saxicola rubetra), svrčiak slávikovitý (Locustella luscinioides), červenák karmínový (Carpodacus erythrinus), krkavec čierny (Corvus corax), orešnica perlavá (Nucifraga caryocatactes) a ďateľ prostredný (Dendrocopus medius).
Z cicavcov patrí k ohrozeným druhom rys ostrovid (Lynx lynx), z drobných živočíchov myšovka horská (Sicista betulina), piskor vrchovský (Sorex alpinus) a plch lesný (Dryomys nitedula), ktorým ubúda ich prirodzenie stanovište. nepôvodný druhom je kamzík vrchovský (Rupicapra rupicapra), ktorý tu spôsobuje značne škody ohryzením, podobne ako jeleň lesný (Cervus elaphus), preto je potrebné ich populáciu udržiavať na nízkej úrovni.
Ochrana
thumb|Vrcholové partie NPR Praděd sa nachádza v I. zóne CHKO Jeseníky. Predstavuje prírodovedecky najcennejšiu časť celej oblasti, pretože prírodné prostredie je tvorené vzácnymi a v rámci Česka i strednej Európy ojedinelými typmi biotopov. Nachádzajú sa tu biotopy typu pôvodných horských smrečín, skalných štrbín a terás (napr. Vo Velkej kotline a Malej kotline). Ďalšou významnou štruktúrou sú vyfúkané alpínske trávniky na Petrových kameňoch. , Vo Velkej kotline sa vyskytujú snehové výležiská (silikátové alpínske a boreálne trávniky). . Na hornej hranici lesa a okrajoch karu možno nájsť subalpínske psiarkové trávniky a Subalpínske pramenisko. Na niektorých vrcholoch sa nachádzajú vrchoviskové a prechodové rašeliniská (Malý Děd, Velký Děd, vrchol Máj, Sedlové rašelinisko). Všetky tieto biotopy sú výnimočné, hostia bezpočet vzácnych druhov a zasluhujú si ochranu.
Centrálna časť Pradědskej hornatiny je zaradená do celosvetovej siete EECONET (European Ecological Network – zóny zvýšenej starostlivosti o krajinu navrhnutej pre Európsku ekologickú sieť). NPR Praděd patrí do programu Natura 2000, nachádza sa v EVL Praděd (európsky významná lokalita) a vo vtáčej oblasti Jeseníky. Zaraďuje sa medzi IPA's (Important Plant Area). Je tiež súčasťou IBA (Important Bird Area).
Dlhodobým cieľom starostlivosti je aktívna obnova prirodzených nelesných biotopov postupnou redukciou kosodreviny, ktorá je v niektorých partiách považovaná za škodlivú, pretože zásadným spôsobom narušuje štruktúru hornej hranice lesa. Pôvodná vegetácia v zatienenom podraste ustupuje a začínajú prevládať tienisté a acidofilné druhy. Preto začali na mnohých miestach projekty na redukciu kosodreviny, a to vo Velkej kotline, Malej kotline a okolo Petrových kameňov. Objavil sa však nový problém, a to že náhle množstvo biomasy nestačilo odhnívať a plochy začali zarastať maliníkom. Výrubané dreviny preto boli pálené. Snahou je dosiahnuť subalpinského pásma bez kosodreviny so zastúpením všetkých autochtónnych druhov rastlín a známych druhov živočíchov v životaschopných populáciách. Cieľom je tiež uchovanie prvkov neživej prírody v čo najlepšom stave, uchovanie genofondu miestnych populácií drevín a ponechanie lesných ekosystémov a vybraných partií dobre zachovaných prechodových ekosystémov lavínových dráh a skál samovoľnému vývoju.
Turizmus
náhľad|Bílá Opava NPR Praděd je atraktívnym turistickým cieľom. Návštevnosť tejto oblasti je veľmi vysoká a je potreba zabrániť tomu, aby mala negatívny vplyv na prírodu. Najväčším rizikom pre ekosystémy sú zjazdové trate. Jediným lyžiarskym areálom v NPR Praděd je Lyžiarsky areál Praděd – Ovčárna. Je to najvyššie položený lyžiarsky areál v Česku, nástupné miesto je v V prevádzke je šesť vlekov a deväť zjazdoviek. Povolenie na spustenie vlekov a termín ukončenia prevádzky stanovuje správa CHKO Jeseníky a to v závislosti na výške snehovej pokrývky. Zjazdovky narúšajú súvislý les, ich prevádzka narušuje sukcesiu, vegetácia je poškodzovaná pri úprave rolbou aj samotnými lyžiarmi, ktorí sa často pohybujú mimo vyhradené zjazdové trate. Tiež nerešpektovanie bežkárskych tratí prináša negatívne vplyvy, a to hlavne v kritickom jarnom období, keď na zemi hniezdiace vtáky začínajú obsadzovať svoje hniezdiská (napr. ľabtuška). To platí predovšetkým o území Petrových kameňov a sedlového rašeliniska.
Významným turistickým cieľom je náučný chodník Bílá Opava, ktorá začína v Karlovej Studánke a končí pri chate Barborka pod Pradědom. Prechádza storočnými horskými pralesmi pozdĺž toku Bílej Opavy, na ktorej je celý rad vodopádov (najvyšší ) V roku 2004 spôsobila veľká víchrica polom stromových porastov, ktoré boli ponechané samovoľnému rozpadu.
Ďalším náučným chodníkom je Velká kotlina, ktorej začiatok je v Karlovej Studánke a koniec pri Ovčárne pod Pradědom.
Atys (kráľ Maionie)
Atys (starogr. Ἄτυς – Atys) bol mýtický kráľ Maionie (neskôr Lýdie). Bol druhým panovníkom Tantalovskej dynastie.
Historik Herodotos zaznamenal, že jeho otcom bol Manes, ktorý bol synom najvyššieho boha Dia a bohyne Matky zeme Gaie. Podľa Herodota Atys mal syna Tyrrhéna, ktorý sa pre hlad v krajine vysťahoval s časťou lýdskeho obyvateľstva do Itálie, kde sa usadili, a toto obyvateľstvo nazvali podľa neho Tyrhénmi (Etruskovia). Nástupcom Atya sa stal syn Lydus. Počas vládnutia Lyda začali Maioniu volať Lýdiou.
Iné zdroje uvádzajú niekoľko iných verzii, ako napríklad Strabón píše, že nie Atys, ale Tantalos nevlastný syn Tmóla bol v tom čase kráľom, Maionie a poznáme aj verziu, v ktorej je Atys, syn Herakla a Omfaly, zakladateľom novej dynastie lýdskych kráľov.
Ze života hmyzu (Klapálek)
Ze života hmyzu - menej známa kniha o hmyze. Jej autorom je významný český entomológ, profesor František Klapálek. Publikácia bola vydaná v roku 1925. Vydavateľstvo práce bola Národní knihtiskárna I. L. Kober v Prahe. Obsahuje cca 341 obrázkov v texte a 20 farebných litografických tabulí. Práca má 436 strán textu.
V úvode práce je viacero informácií a obrázkov o stavbe tela hmyzu. V ďalšej časti je uvedená systematika radu hmyzu a všeobecné informácie, vrátane kľučov na rozlíšenie, ako i poznatky bionomické, morfologické a taxonomické pre všetkých záujemcov o hmyz. Kniha dnes nemá už väčší význam pre odborníkov a záujemcov o hmyz, lebo je tam použitá staršia nomenklatúra a od jej vydania bolo už veľa zmien. Dnes slúži iba ako krásna ukážka vtedajšej entomologickej literatúry, hoci v svojej dobe bola ideálným zdrojom informácií na rozšírenie všeobecných vedomostí o hmyze pre všetkých záujemcov o túto problematiku. František Klapálek patril v tej dobe k jedným z najlepších odborníkov v entomológii v Československej republike a jeho práce mali obrovský význam na rozšírenie najmodernejších vedomostí z entomológie pre širokú verejnosť.
Chlistov
Chlistov je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 116 obyvateľov, z toho 60 mužov a 56 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,6 roka (muži 42,8 roka, ženy 44,4 roka).
Čankajšek
Čankajšek (, pchinjin: Jiǎng Jièshí alebo Ťiang Čung-čeng, ; * 31. október 1887, Fenghua, Čína – † 5. apríl 1975, Tchaj-pej, Taiwan) bol vodca Kuomintangu (國民黨, Guomindang, KMT, Národná strana) a medzi rokmi 1928-1975 faktický líder Čínskej republiky, od roku 1948 do smrti jej prezident.
Život
Narodil sa v meste Fenghua v provincii Če-ťiang. Pochádzal z bohatej rodiny obchodníka so soľou. Rozhodol sa pre kariéru v armáde a v roku 1907 sa vydal študovať na Cisárskej japonskej vojenskej akadémii. Tam bol ovplyvnený protimandžuskými myšlienkami a v roku 1911, po vypuknutí povstania vo Wu-čchangu, sa vrátil do vlasti, aby bojoval v revolučnej armáde. Revolúcia bola úspešná a Čankajšek sa stal jedným zo zakladajúcich členov Kuomintangu.
Po Sunjatsenovej smrti v roku 1925 nastúpil Čankajšek na čelo Kuomintangu. Pozícia ústrednej vlády bola veľmi slabá a veľké časti Číny boli ovládané polosamostatnými militaristami, ktorí medzi sebou zvádzali vzájomné boje. V roku 1926 sa pustil do ofenzívy proti lokálnym vládcom za zjednotenie Číny. V roku 1927 sa rozhodol očistiť stranu od komunistov, nečakane ich napadol a počas Šanghajského masakru tisíce z nich zabil, ostatní boli vylúčení zo strany.
Po rokoch občianskych nepokojov sa mu v roku 1928 podarilo dobyť Peking a podrobil sa mu aj vládca Mandžuska Čang Sue-liang. V tom istom roku sa Čankajšek stal prezidentom Číny a ustanovil svoju vládu v Nankingu. Vylúčenie komunistov zo strany a ich podpora Sovietskym zväzom viedla k občianskej vojne. V decembri 1936 odletel Čankajšek do Si-anu, aby velil veľkému útoku na komunistov, ktorí mali základňu v Jen-ane. Jeho generáli na čele s Čang Sue-liangom však mali iné plány, Čankajška zajali a primäli ho spojiť sa s komunistami proti Japoncom. Tato aféra je známa ako Sianský incident.
Počas 2. svetovej vojny Japonci najskôr dobyli roku 1937 Šanghaj, a neskôr i hlavné mesto Nan-ťing (Nanking). Hlavným mestom sa v lete 1938 stal Čunking. Odmietal sa Japoncom podrobiť, ale aj napriek nemalej podpore poskytovanej Spojenými štátmi ich nedokázal vyhnať. V roku 1945, po kapitulácii Japonska, bol Kuomintang príliš slabý, aby dokázal obnoviť vládu v oslobodených teritóriách a tie získavali komunisti. V následnej občianskej vojne ťahal Čankajšek za kratší koniec a po tom, ako komunisti obkľúčili Čcheng-tu, posledné mesto na pevnine držané Kuomintangom, odletel 10. decembra 1949 na ostrov Taiwan.
Zomrel vo veku 87 rokov na zápal pľúc.
Tlač (počítače)
Pod pojmom tlač vo výpočtovej technike rozumieme prenesenie výsledku spracovania informácií v textovej alebo grafickej forme na vhodné médium (zvyčajne papier). Tlačiareň môže fungovať aj samostatne (procesorom vybavená tlačiareň), kedy si podklad tlače prečíta z vloženého média (flash karta, USB kľúč, fotoaparát, ...) a interaktívne ho vytlačí bez predchádzajúceho prenosu do počítača. Do kategórie tlač v počítačovej technike spadajú aj iné zariadenia schopné tlače (fax, multifunkčná tlačiareň ...)
Otláčanie farbiacej pásky.
Atrament je uložený na páske odkiaľ sa prenáša na podklad pritlačením pásky na jeho povrch. Týmto sa z pásky uvoľní atrament a na papier sa otlačí tvar predmetu, ktorý pásku pritlačil - tvar písmena, alebo bodka (pri ihličkových tlačiarňach). Pod médiom na ktoré sa tlačí (papier) je umiestnený gumený valec zabezpečujúci rovnomerné otlačenie. Farbiaca páska je husto tkaný (aby sa štruktúra pásky neprenášala na papier) textilný pruh napustený atramentom (čiernym, alebo farebným). Niekedy sa vyrábajú aj dvojfarebné pásky, kde horná časť je čierna (modrá) a dolná červená. V prvopočiatkoch farebnej tlače sa vyrábali aj viacfarebné pásky (viacero farebných pruhov).
Páska je uložená alebo voľne – navinutá na cievkach, alebo je uložená v tlačovej kazete v podobe nekonečného pruhu. Páska sa priebežne posúva, tak, aby sa netlačilo na jednom mieste pásky. Ak je páska na cievkach, pri tlači sa postupne prevíja z jednej cievky na druhú, po ukončení sa mechanizmus prepne, a páska sa navíja späť. Ak je páska v kazete je z jej jedného konca vyťahovaná a do druhého konca vťahovaná. Dôvodom prevíjania pásky je, že páska v mieste úderu „vyčerpala“ atrament. Atrament na toto miesto postupne vyvzlína z okolia, a na to potrebuje čas, keďže atrament je relatívne hustý. Keď sa vytlačené miesto vráti späť pred hlavu je už znova napustené atramentom. Zároveň prevíjanie zabezpečuje rovnomerné opotrebovanie pásky. Niekedy sa páska v kazete pri jej prevíjaní zároveň aj otáča, tlačiareň tlačí na hornej polovici pásky a po jej pretočení na jej spodnú polovicu.
Výhoda tohto spôsobu tlače – veľmi nízke náklady na tlač. farebné pásky majú veľmi dlhú životnosť a sú lacné. Páska sa po spotrebovaní atramentu musí vymeniť (nesmie sa napúšťať novým atramentom), pretože je aj mechanicky opotrebovaná. a hrozí (u ihličkových tlačiarní) že ihlička pri tlači prerazí pásku, uviazne v nej, a nasledujúci pohyb pri jej prevíjaní spôsobí zlomenie ihličky. Ihlová hlava je najdrahšou časťou tlačiarne. Niekedy sa používa aj plastová páska s tuhým atramentom. Takáto páska sa späť neprevíja, po jej prvotnom otlačení sa páska vymení.
Otláčanie prepisujúceho papiera
Táto metóda tlače sa používa alebo samostatne, alebo v kombinácii s metódou otláčania farbiacej pásky. V prvopočiatkoch sa používal uhľový papier (tenký papier na jednej strane potiahnutý tuhým atramentom na báze grafitu vo formáte, aký má papier na ktorý sa tlačí). Princíp tlače je rovnaký, ako pri otláčaní pásky. Uhľový papier je stranou s atramentom položený na obyčajný papier. Úderom (tlakom) na jeho vrchnú stranu sa atrament otlačí na spodný papier. Výhodou tejto technológie je, že je možné ukladať viaceré vrstvy uhľového a klasického papiera na seba (počet vrstiev záleží na robustnosti tlačiarne). jedným prechodom tlačiarne teda vytlačíme viacero kópií jedného dokumentu. Ak použijeme kombináciu s otláčaním farbiacej pásky, potom prvý papier je klasický a ďalšie vrstvy sú zložené kombináciou uhľový a obyčajný papier. Uhľový papier a po ukončení tlače vyhodí. Nevýhodou použitia uhľového papiera sú „špinavé ruky“, navyše uhľový papier je nerecyklovateľný a pri jeho primiešaní ku klasickému papieru na recyklovanie ho znehodnotí.. Vyrába sa aj „uhľový papier“ v iných farbách ako čierny (modrý, červený, zelený ...).
Chemický papier
Nevýhody uhľového papiera boli potlačené použitím papiera chemického. Chemický papier je papier napustený, alebo potiahnutý chemickými látkami, ktorých reakcie na tlak, teplo, alebo vzájomné reakcie viacerých zložiek sa využívajú na zobrazenie tlače.
Papier reagujúci na tlak sa zafarbí, keď naň pôsobí tlak, alebo úder. Tento papier sa dá použiť v ihličkových, alebo typových tlačiarňach priamo, po odstránení farbiacej pásky. Otláčaním papier na mieste tlaku zmení farbu (čierna, modrá, červená ...).
Vzájomne reagujúci papier (samoprepisujúci papier), je papier ktorého horná strana je potiahnutá chemikáliou, a spodná strana inou chemikáliou. Ak sa takéto papiere poukladajú na seba a pôsobí na ne tlak (úder) látky sa v mieste tlaku premiešajú a vznikne chemická reakcia ktorá zmení farbu papiera. Takéto papiere je možné ukladať na seba vo viacerých vrstvách (viacero kópií naraz pri jednej tlači). Na vrchnú stranu takéhoto papiera je možné tlačiť aj v tlačiarňach s otláčaním pásky.
Priame striekanie atramentu
Atrament je vo forme kvapaliny uložený v zásobníku. Z tohto zásobníka je prečerpaný do trysky tlačovej hlavy a vo forme mikrokvapky vystrelený na povrch média (papiera). Tlač je teda nekontaktná (hlava sa nedotýka média (papiera). Atrament môže byť vystrelený termicky, alebo mechanicky. Pri termickom spôsobe (Canon, HP, Lexmark) atrament má schopnosť meniť pri zahriatí svoj objem. Lokálnym zahriatím atramentu vznikne ráz, ktorý kvapky z trysky vystrelí. Pri mechanickom spôsobe (Epson) je v tryske umiestnená piezoelektrická pumpa, ktorá svojim pohybom vytvorí rázovú vlnu. Tá spôsobí vystrelenie atramentu z trysky. Výsledok je rovnaký – mikrokvapka dopadne na povrch média a vytvorí bod. Bod je veľmi malý (rádovo stotina milimetra). Tlačová hlava obsahuje viacero trysiek (aj rádovo desiatky) uložené v sadách pre každú farbu zvlášť. Jedným prechodom teda tlačiareň vytlačí body rôznych farieb. Veľkosť kvapiek umožňuje ich prekrývanie a ukladanie takým spôsobom, že na povrchu sa vytvoria oblasti rôznych odieňov farieb (tisícky odtieňov pri použití štyroch základných farieb čierna, modrá, žltá a červená). Ak použijeme na tlačenie viacero farieb dosiahneme fotorealistickú tlač (milióny odtieňov). Tlačiť je možné na rôzne médiá (papier, fólie, priesvitky, chemicky upravovaný papier - fotopapier, nažehľovací papier, CD a DVD s nanesenou vrstvou pre tlač (printable CD, DVD)...). Pri tlači na klasický papier, keďže sú kvapky malé prekáža aj povrchová štruktúra papiera. Pre veľmi jemné a fotorealistické tlače sa používa chemicky upravený papier s nanesenou vrstvou chemicky reagujúcou s kvapkami farby. Dosiahne sa tým lepšie podanie farieb, vyššia ostrosť, vodostálosť, efekt fotografie (lesklé, polomatné, matné) ... Cena tlačiarní s vysokým rozlíšením, farieb a médií pre tlač fotografií neustále klesá, takže už je možné za prijateľnú cenu tlačiť týmto spôsobom fotografie aj doma.
Tlač práškovou farbou
Využíva sa podobný princíp ako v kopírovacích strojoch. Obraz je opticky (najčastejšie laserom, alebo sústavou LED diód) nasvietený na fotovalec (kovový valec s nanesenou polovodičovou svetlocitlivou vrstvou - obvykle selén). Fotovalec je vysokonapäťovo nabitý – na jeho povrchu sa nachádza rovnomerné elektrostatické pole. Osvetlením miest na valci sa tento na konkrétnom mieste vybije – vzniknú miesta bez náboja a miesta s nábojom. Na valec je nanesená vrstva jemnej práškovej farby – tonera. Ten je tak isto elektrostaticky nabitý opačným nábojom, ako má valec. Čiastočky prášku sú elektrostaticky pritiahnuté na miesta s opačným nábojom. Tak na valci vznikne obraz tlačenej predlohy. Ten je znova elektrostaticky nanesený na papier. Papier prejde pomedzi vypaľovacie valce, ktoré roztavia na papieri nanesený toner a „zapečú“ ho do jeho povrchu. Výhodou je časovo stálosť a kvalita vytlačeného dokumentu. Cena za vytlačenú stranu patrí k najnižším. Je možná aj farebná tlač.. farebná prášková (laserová, LED ...) tlačiareň má jednotky pre každú farbu zvlášť (4 jednotky pre 4 farby. Spoločný je fotovalec (niekedy vo forme fotocitlivej fólie), optická jednotka (jednotka nasvieťujúca obraz dokumentu na fotovalec) a vypaľovacia jednotka. Na fotovalec sa klasickým postupom nanesú postupne všetky požadované farby. Spoločný už viacfarebný obraz sa nanesie na papier a zapečie vo vypaľovacej jednotke. Nevýhodou je dlhá príprava tlače. Jednotky pre farby sú buď umiestnené za sebou (vtedy má každá jednotka aj vlastný fotovalec) – papier postupne prechádza cez jednotlivé jednotky a na konci sa vypáli, alebo v karuseli – jednotlivé jednotky sa postupne otáčajú do miesta nanášania – spoločný fotovalec. Týmto spôsobom tlače nie je možné dosiahnuť rozlíšenie atramentových tlačiarní (max 1200 dpi), atramentové aj viac ako 4800 dpi.
Termická tlač – termopapier.
Tlačiareň (alebo zariadenie schopné tlače) tlačí na papier s nanesenou chemickou vrstvou reagujúcou na teplo. Miesto lokálne zahriate nad určitú teplotu zmení svoju farbu. Tlačí sa pomocou tzv. termohlavy, čo je keramická platňa s nanesenými plôškami odporového materiálu a kontaktami privádzajúcimi k plôškam elektrickú energiu. Plôšky sú uložené v línii (riadku) na celú šírku tlačeného papiera. Rozlíšenie tlače je teda dané počtom odporových elementov v riadku. Prechodom elektrického prúdu sa plôška nahreje. Masívna keramická platňa umožňuje dobrý odvod tepla pri chladnutí plôšky. Termopapier je posúvaný popod termohlavu, tak aby sa termopapier dotýkal odporových plôšok. Zo spodnej strany papier pritláča gumený valec pre čo najlepší kontakt medzi papierom a plôškami na hlave. Naraz sa vytlačí jeden riadok – jedna linka. Posunutím papiera sa hlavy dostanú na ďalšiu linku a proces sa opakuje. Rýchlosť tlače je limitovaná časom potrebným na nahriatie plôšky, časom na vypálenie (zmenu farby) a časom na vychladnutie plôšky. Až potom je možné papier posunúť na ďalšiu linku. Tlač je preto relatívne pomalá. Podľa chemického zloženia termocitlivej vrstvy sa bod farbí na čierno, červeno, modro ..., je možné dosiahnuť aj obmedzený počet odtieňov, podľa teploty vypaľujúcej plôšky resp. dĺžky pôsobenia. Existujú aj „viacfarebné“ papiere, kedy zahriatie na jednu teplotu spôsobí jej zafarbenie na jednu farbu (obvykle červenú) a zahriatie vyššou teplotou zafarbí bod na čierno. Výhodou je nízka cena tlačiarne a celková jednoduchosť konštrukcie, veľmi dlhá životnosť a bezporuchovosť (malý počet pohyblivých dielov). Nevýhodou je rýchlosť tlače a nestálosť tlače. Chemická vrstva na papieri po čase vybledne (tlač sa stratí), tlač je citlivá na slnečné žiarenie, chemikálie, výpary uhľovodíkov, aj pot ľudskej ruky spôsobuje poškodenie tlače. Preto sa používa len pre tlač dokumentov, ktoré nevyžadujú archiváciu. Najbežnejšie použitie je pre tlač dokladov z pokladne (bloček) a vo faxovacích zariadeniach.
Termická tlač – termotransfer
Využíva sa prenos farby z nosiča (pásky, fólie) na papier (či iné tlačené médium - napr. textil) pomocou tepla. Termotransferová hlava lokálne roztaví farbu a tá sa pod tlakom prenesie na papier (termotransfer). Najčastejšie sa táto technológia používa vo faxoch určených pre tlač na obyčajný papier. Nosičom farby je tenká plastová (vinylová) fólia o šírke zodpovedajúcej šírke papiera na ktorý sa tlačí. Fólia je navinutá na rolke. Tlačí sa termohlavou, ako pri termickej tlači, rozdielom je že medzi štandardným papierom a termohlavou je fólia. Lokálnym nahriatím sa farba z fólie prenesie na papier. Spotrebovaná fólia (bez farby sa navíja na druhú rolku). Táto tlač sa používa tiež pre tlač na reklamné fólie, pretože je stála a odolná voči klimatickým vplyvom a oteru. Farba je uložená na vinilovom nosiči – tenkej páske v kazete. Tieto tlačiarne nie sú určené na tlač vysokokvalitnej grafiky, majú malé rozlíšenie a v jednom okamihu môžu mať nainštalované len štyri kazety s farbami. Je s nimi možné jednoducho vyrábať rôzne nálepky a pod. Často je termotransferová tlačiareň kombinovaná s vyrezávacím plotrom, ktorý vytlačené nálepky hneď oreže. Je tiež možné použiť neštandardné farby (zrkadlovo lesklá strieborná alebo zlatá – vytvorí zrkadlovú plochu, svietiace neónové farby ... čo štandardné tlačiarne nezvládajú). Nevýhodou je vysoká cena tlačiarní a farieb.
Termická tlač – termosublimácia
Je technológia, pri ktorej je pevná farba tesne nad povrchom média odparená a následne vsublimovaná do povrchu média. V tlačovej kazete tlačiarne je nosná fólia na ktorej sú vždy za sebou nanesené tri farebné (žltá, purpurová, tyrkysová) plochy obsahujúce pevné častice a následne fólia s ochrannou vrstvou. Papier prechádza tlačiarňou štyrikrát, postupne sa nasublimujú jednotlivé farby, a nakoniec ochranný povlak chrániaci fotografie (pre ne je tlačiareň hlavne určená) pred poškodením. Tlačiareň má obvykle len okolo 300 dpi, čo sa zdá oproti atramentovým 2400 – 4800 dpi málo, ale napriek tomu poskytuje fotorealistickejšie obrázky ako atramentová tlač. Kvalitná termosublimačná tlač je vizuálne bližšia reálnym fotografiám. Každý bod uložený na papier môže mať až 256 úrovní intenzity jednotlivej farby v závislosti na množstve použitého tepla. Táto technológia umožňuje sublimačným tlačiarňam vytvárať až 17 miliónov odtieňov farieb. V čom je tajomstvo. Klasická fotografia sa vytvára nasvietením negatívu na pozitívny svetlocitlivý papier. Negatív nenesie na sebe žiaden raster, žiadne body, len prelínajúce sa farebné plochy. Atramentová tlač je tlačou pevného rastra bodov, ktorý je viditeľné, farby sa neprekrývajú a nezlievajú, nejestvujú mäkké prechody farieb ... Termotransferová tlač produkuje výtlačky s nulovou zrnitosťou, hladkými tónmi, úplne vernými farbami. Technológia je skôr „maľovaním“ ako tlačou. Kvalita tlače smelo konkuruje klasickým fotografiám. Ochranná vrstva je odolná voči chemickým vplyvom (prsty, voda, chemické výpary ...) pretože samotná tlač je málo odolná.
Šoltésovej ulica
Šoltésovej ulica je ulica:
Suchá (prítok Ochodničanky)
Suchá je pravostranný prítok Ochodničanky. Suchá pramení pod osadou Suchá. 300 m pod osadou sa vlieva do malej vodnej nádrže. Výtok z nádrže a úsek cca 500 m pod nádržou je neupravovaný, zarastený krovinami. Ďalších asi 500 m preteká zastavanou časťou obce Ochodnica s čiastočne regulovanými brehmi porastenými vŕbou a jelšou. Do Ochodničanky sa vlieva z pravej strany pod horným cintorínom.
1401 Lavonne
1401 Lavonne je planétka s priemerom 47 km, ktorú objavil E. Delporte 22. októbra 1935.
She Makes Me Go
„She Makes Me Go“ je skladba Iránsko-švédskeho speváka a producenta Arasha vydaný ako singel z jeho nadchádzajúceho štvrtého albumu zatiaľ bez názvu. Na tomto singli spolupracoval Arash so Seanom Paulom. Skladba bola vydaná dňa 17. septembra 2012 cez vydavateľstvo EMI Music Sweden.
Časti skladby sú prevzaté z hitu „Think About the Way“ z roku 1994 od eurodance hudobníka Ice MC. Spolu s Ice MC na tomto hite spolupracovala speváčka Alexia.
Zostava a personál
Zdroj:
Íl (rozlišovacia stránka)
Íl môže byť:
Formalizovaný jazyk
Formalizovaný jazyk je výsledok striktného syntakticko-sémantického vybudovania alebo rekonštruovania jazyka (formalizácie jazyka). Kalkul s určitou interpretáciou.
GuRoo
GuRoo je humanoidný robot vyvinutý v Mobile Robotics Laboratory na School of Information Technology and Electrical Engineering na University of Queensland v roku 2001.
Je vysoký a má hmotnosť. Robot je zostavený z odľahčovaných hliníkových plechov hrubých. Okrem znižovania hmotnosti bolo cieľom aj zdokonalenie chladenia motorov. Disponuje 23 stupňami voľnosti. Použité boli DC motory Maxon RE32 v dolných končatinách, kde bol potrebný vyšší výkon. V horných končatinách boli použité servomotory.
Jonval
Jonval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 83 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Dolný Harmanec
Dolný Harmanec je obec, ktorá sa nachádza 12 km severozápadne od Banskej Bystrice, v úzkej Harmaneckej doline, na styku Veľkej Fatry s Kremnickými vrchmi. Orientovaná je v smere sever – juh, pozdĺž riečky Bystrica a cesty I/14. Stred obce je v nadmorskej výške, chotár vo výškovom rozpätí 457 – 1 377 m. (Kráľova studňa). Súčasná rozloha chotára je 4 452 ha. V obci žije 217 obyvateľov. V strede obce stojí rímskokatolícky kostol svätého Jozefa z roku 1931. Pôvodne patrila obec do Zvolenskej župy, v súčasnosti do okresu Banská Bystrica v rámci Banskobystrického samosprávneho kraja.
Vznik obce
Obec vznikla asi v 14. storočí (prvýkrát písomne doložená v roku 1540) ako osada baníkov, hutníkov a drevorubačov na území slobodného kráľovského mesta Banská Bystrica.
Pomenovanie obce
Pomenovanie obce Harmanec je zrejme odvodené od mena jej zakladateľa Hermanna z čias saskej baníckej kolonizácie Banskej Bystrice a jej okolia, na čo poukazuje aj starý nemecký názov Hermannsdorf, či maďarský Hermánd, alebo poslovenčený Hermanecz.
História obce
Do roku 1496 mali v Harmanci banskobystrickí ťažiari šmelcovaciu hutu na meď. Novú hutu (8 pecí) postavila Turzovsko-fuggerovská spoločnosť, ktorá spracúvala kamienok a surovú meď. Po prevzatí mediarskych podnikov v okolí Banskej Bystrice banskou komorou (v roku 1546) na odvrátenie hroziaceho nedostatku dreva pre erárne bane a huty rezervoval uhorský kráľ Maximilián II. banským poriadkom z roku 1573 aj lesy banských miest, vrátane harmaneckých lesov, pre banícke účely. Drevo sa mohlo získať len so súhlasom kráľovskej banskej komory, ktorá však sústreďovala svoj záujem predovšetkým na oblasť Španej Doliny a Starých Hôr s bohatými ložiskami medenej rudy a preto usmerňovala požiadavky mešťanov na prídely dreva práve do harmaneckej, na rudu chudobnej doliny.
V rokoch 1546 – 1564 sa harmanecká huta stala erárnym podnikom a potom ju opäť prevzali súkromní podnikatelia, ktorí tu spracúvali rudu zo svojich baní i materiál zo starých háld až do 18. storočia. Do konca 18. storočia potom hutu používalo mesto Banská Bystrica na spracovávanie rudy zo svojich baní v Richtárovej a Pieskoch. Tak sa dostali harmanecké osady do vplyvu mesta Banská Bystrica. Zaujímavosťou je niekdajší výskyt zlatonosných žíl s obsahom striebra, ktorý tu už v dávnej dobe podmienil ťažbu zlata a ešte v 30. rokoch 20. storočia sa pokúšali túto ťažbu obnoviť.
V roku 1883 bola k obci Dolný Harmanec pripojená pôvodne samostatná osada Horný Harmanec, ktorú dozaista založili uhliari, páliaci drevené uhlie v okolitých lesoch pre vysokú pec v Dolnom Harmanci.
V južnej časti chotára v roku 1829 postavil banskobystrický obchodník F. S. Leich papiereň, ktorú v roku 1842 zmodernizoval viedenský podnikateľ M. V. Schloss a v druhej polovici 19. storočia sa stala najväčšou strojovou papierňou v Uhorsku. Dlhú dobu bola takmer monopolným odberateľom dreva a vlákniny z mestských lesov. Už od roku 1913 mala papiereň samostatnú železničnú prípojku z Banskej Bystrice, neskôr ju zrušili a papiereň pripojili na novú železničnú trať. Pri papierni okolo roku 1860 vznikla osada Harmanec - papiereň, ktorú v roku 1957 odčlenili od Dolného Harmanca ako samostatnú politickú obec s názvom Harmanec.
Užívacie právo zastavaných a inak využívaných pozemkov zaknihovali osadníkom súčasne s majetkovým právom budov už pri zakladaní pozemkových kníh. Majetkové právo pozemkov prešlo v pozemkovej knihe na osadníkov v roku 1919 na základe vládneho nariadenia ministra s plnou mocou pre Slovensko (č. 63/1919). Mesto Banská Bystrica sa podielového vlastníctva a z neho vyplývajúcich nájmov zrieklo až 22.1.1920. Osadnícky pomer harmaneckých osadníkov zanikol vývojom hospodárskych, sociálnych a spoločenských pomerov.
Cez Harmanec viedol historický cestný prechod do Turca, ktorý neskôr nahradila serpentínová štátna cesta cez horské sedlo Malý Šturec, vybudovaná v polovici 20. storočia.
Saint Helens
Saint Helens, nesprávne Svätá Helena, je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v USA, v štáte Washington asi 154 km južne od Seattlu a 85 km severovýchodne od Portlandu. Nachádza sa v pohorí Kaskádové vrchy.
Pomenovaná je podľa britského diplomata Alleyna Fizherberta, baróna St. Helens. Preto je názov Svätá Helena alebo sopka sv. Heleny nesprávny. Pôvodní obyvatelia Ameriky ju nazývali Louwala-Clough, alebo La-wa-la-clough, čo v preklade znamená „dymiaca hora“.
Je známa svojou katastrofickou erupciou z 18. mája 1980. Táto erupcia mala najväčší ekonomický dopad v histórii USA. Nejednalo sa však o najväčšiu erupciu sopky v USA. Erupcia sopky Novarupta na Aljaške v 1912 bola väčšia. Saint Helens bola pred erupciou označovaná pre svoju symetrickú kónickú stavbu aj ako Fudži USA.
Geologická stavba
Sopka, na rozdiel od svojich susedov (Adams, Hood a Rainier) je pomerne mladá, svoju činnosť začala pred cca 40 000 rokmi a klasický kužeľový tvar stratovulkánu (pred rokom 1980) sa vyformoval len pred 2 200 rokmi. Počas tohto obdobia mala štyri veľké erupčné periódy, prerušené dlhými úsekmi pokoja. Tak ako väčšina ostatných sopiek Kaskádového pohoria, aj Saint Helens je budovaná dacitovými a andezitovými lávami, striedanými s vrstvami pemzy a popola. Dôležitou deštrukčnou silou sopky sú časté laháry, tvorené roztopeným snehom z vrchola a zbiehajúce veľkými rýchlosťami po úbočiach.
Erupcia v roku 1980
Sopka sa prebudila po viac ako sto rokoch nečinnosti (posledná zdokumentovaná erupcia je z roku 1857) zemetrasením s magnitúdom 5,1. V marci začala z krátera unikať para a dym. 18. mája prišlo druhé zemetrasenie, čo zapríčinilo kolaps severnej steny hory a následnú produkciu kamennej lavíny (šírka 1,6 km, hrúbka 46 m a dĺžka 27 km). Lavína úplne zasypala jazero Spirit Lake, voda z jazera sa vyliala a zmiešaním s popolom a prachom vytvorila bahnotoky, ktoré premiestnili asi 3 mil. m3 materiálu a ničili všetko, čo im prišlo do cesty.
Následná erupcia vytvorila pyroklastické prúdy, ktoré dosiahli rýchlosť až 1080 km/h. Kontakt s vodou vyvolal sekundárnu explóziu, ktorú bolo počuť aj v Montane, Britskej Kolumbii a severnej Kalifornii, ale, čo je zaujímavé v mnohých bližších lokalitách (napr. Portland v Oregone) ju počuť nebolo. Vedci to vysvetľujú tzv. „tichou zónou“, čo bolo spôsobené inými podmienkami šírenia sa zvukových vĺn erupcie v rôzne teplých vrstvách atmosféry.
Stĺp popola a dymu dosiahol výšku 21 km, časť z neho neskôr skolabovala, čo vyvolalo ďalšiu vlnu pyroklastických prúdov. Sopka začala eruptovať o 8:35 a už o 9:45 bol zaznamenaný popolový spád (13 cm) v 145 km vzdialenej Yakime. Večer o 22:12 zasiahol popolový mrak západnú časť Yellowstonu a na druhý deň ho zaznamenali aj v Denveri v Colorade. Za dva týždne jemný popol, rozptýlený v stratosfére obletel celú Zem.
Teplo, produkované explóziou vyvolalo topenie sa ľadu na vrchole hory a vznik ďalších lahárov s rýchlosťou až 145 km/h. Celkový objem vyvrhnutého materiálu bol 4 km3, z toho 1/4 bola vyvrhnutá láva, pemza a popol, zvyšok pripadá na prenos materiálu na nové miesta bahnotokmi a zosuvmi. Vrchol sopky sa znížil o 400 m a vytvoril kráter 3 km široký a 640 m hlboký, ktorého severná strana je otvorená. Energia, uvoľnená výbuchom je ekvivalentná výbuchu približne 1 600 jadrových bômb, ktoré dopadli na Hirošimu.
Následky
Výbuch sopky Saint Helens bola najničivejšia sopečná erupcia v USA. Vyžiadala si 61 obetí na životoch, 200 zničených domov, niekoľko desiatok kilometrov zničených ciest, železničných tratí a mostov, 14,6 km3 zničenej drevnej hmoty a tisícky uhynutých zvierat.
Krajina bola absolútne zničená bez akejkoľvek známky života. Celkové náklady na rekonštrukciu sa vyšplhali do výšky 1,1 mld. dolárov.
NGC 3859
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Arcibiskup Ján
Arcibiskup Ján môže byť
Skupinovka
Skupinovka je druh bridžovej súťaže, ktorá sa síce hrá v pároch, ale vyhodnocuje sa podobne ako súťaž družstiev na Victory points. Vzhľadom na spôsob vyhodnocovania je skupinovka dobrým tréningovým prostriedkom na súťaže družstiev.
Hráva sa niekoľko druhov skupinoviek:
Súťaž je obvykle súťažou párov, ale môže byť aj súťažou jednotlivcov. Keď je súťažou párov, ak jeden z hráčov páru nie je prítomný, môže zaň nastúpiť náhradník, základná dvojica by však mala odohrať aspoň minimálny organizátorom stanovený počet kôl.
Švajčiarska skupinovka
Nasadenie môže byť aj o jedno kolo opozdený švajčiarsky systém. Prvé dve kolá sa hrá podľa žrebu alebo podľa hendikepov, tretie kolo podľa poradia po prvom kole, v štvrtom podľa poradia po druhom kole, ...
Z dosiahnutých výsledkov každého rozdania sa vypočíta priemer alebo redukovaný priemer (najlepší a najhorší výsledok sa škrtne, poprípade sa škrtá x% extrémnych výsledkov) a rozdiel Total points oproti priemeru sa prevedie na Impy. Celkový počet získaných Impov sa prevedie podľa tabuľky na Victory points.
Skupinovka (v pravom zmysle slova)
Štartovné pole je rozdelené do skupín na základe kvalifikácie alebo na základe výsledkov predchádzajúceho cyklu. Skupiny sú obvykle 4 členné alebo 6 členné. V rámci skupín hrá každý s každým, po odohraní zápasov každý s každým z vyššej skupiny stanovený počet hráčov zostupuje a z nižšej postupuje, znovu hrá každý s každým. Takto sa odohrá organizátorom stanovený počet kôl. Samotné vyhodnocovanie je také, ako pri švajčiarskej skupinovke.
Multifunkčné zariadenie (počítač)
thumb|Multifunkčná tlačiareň Tlačiareň + skener + kopírovací stroj + čítačka kariet Multifunkčné zariadenie alebo multifunkčná tlačiareň alebo zariadenie/tlačiareň typu All-In-One alebo zariadenie/tlačiareň typu všetko-v-jednom (po anglicky multifunction printer/product/peripheral/device (MFP, MFD), multifunctional, all-in-one (AiO), mopier) je počítačová tlačiareň kombinovaná (minimálne) s plošným skenerom. Dôvodom a obľúbenosťou tejto kombinácie je možnosť používať zariadenie ako kopírovací stroj, bez nutnosti použitia počítača. Multifunkčné zariadenie je najčastejšie kombinované s atramentovou tlačiarňou, ale vyrábajú sa aj kombinácie s laserovou tlačiarňou.
Konštrukcia
Technicky ide o klasické počítačové tlačiarne vnútorne prepojené so skenerom a vybavené bufferom (pamäťovým ukladacím priestorom) s príslušným ovládacím firmvérom. Kopírovanie je vlastne zoskenovanie predlohy do buffera a jej vytlačením na tlačiarni. Niektoré lacné zariadenia nemajú vlastný buffer, ale ako buffer používajú propojený počítač, čím sa výhoda takéhoto usporiadania stráca.
Zariadenie samozejme umožňuje aj skenovanie do počítača a tlač z počítača. Niektoré zariadenia sú doplnené o fax - umožňuje odoslať fax z počítača, ale aj priamo (bez použitia počítača) alebo prídavnú čítačku pamäťových kariet. Čítačka umožní vytlačenie obrázkov z karty bez použitia počítača, alebo ich načítanie do počítača. Takéto zariadenia sú obvykle doplnené o prehľadový LCD displej umožňujúci prezrieť si obrázky z pamäťovej karty pred tlačou. Ku výbave takýchto tlačiarní patrí aj port Pictbridge, umožňujúci priame pripojenie digitálneho fotoaparátu (ak disponuje touto funkciou) a tlač obrázkov z fotoaparátu bez nutnosti pripojenia počítača.
Použitie
Multifunkčné zariadenie je určené hlavne ako počítačová periféria do kancelárie. Zjednodušuje ovládanie a združením viacerých zariadení (kopírka, fax) do jedného šetrí priestor i čas. Zjednodušené je aj pripojenie k počítaču, keďže na pripojenie mu stačí jeden kábel. Vo firmách sa používa hlavne multifunkčné zariadenie s laserovou tlačou, ktorá je pre použitie v kancelárii vhodnejšia (nižšie nákady na stranu, lepšia kvalita, stálosť tlače). V posledných rokoch stúpa záujem aj z radov domácich používateľov, keďže cena zariadenia je porovnateľné s cenou obyčajnej tlačiarne, pričom ponúka viac funkcií. Domáci zákazníci preferujú atramentovú tlač, ktorá umožňuje aj farebnú tlač fotografií.
Výrobcovia
Príklady výrobcov tlačiarní, ktorí vo svojom sortimente majú aj multifukčné zariadenia: Brother, Canon, Dell, Epson, Hewlett Packard, Konica Minolta, Kyocera, Lexmark, Okidata, Olivetti, Ricoh, Samsung, Sharp, Toshiba a Xerox.
Dolná Mičiná (okres Banská Bystrica)
Dolná Mičiná je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Beauchamps (Manche)
Beauchamps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belajovský potok
Belajovský potok je ľavostranný prítok Ochodničanky pramení pod osadou Belajky. Čiastočne preteká zalesneným územím, meandruje úzkou dolinou cca. Po vstupe do zastavanej časti obce Ochodnica je zvedený kanalizačným potrubím o dĺžke cca 200 a vyúsťuje do Ochodničanky pri soche Svätého Jána.
Follow the Blind
Follow the Blind je druhý štúdiový album nemeckej metalovej kapely Blind Guardian. Tento album bol vydaný v roku 1989.
Chudenice
Chudenice sú mestečko v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 784 obyvateľov, z toho 379 mužov a 405 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 40,2 roka, ženy 42,8 roka).
Indoárijské jazyky
Indoárijské jazyky alebo nepresne indické jazyky sú jedna zo skupín indoiránskych jazykov.
Delenie
Uvedené je tradičné chronologické delenie, existujú aj iné delenia.
Inteligencia
Definícia
Definícií inteligencie je v literatúre obrovské množstvo. Nasledujú význačné ukážky:
V slovenských jazykových slovníkoch:
V psychologických, biologických, pedagogických, kybernetických a pod. textoch (vrátane encyklopédií):
Citáty niektorých prehľadov definícií:
Bílá Opava
Bílá Opava je rieka v Česku v pohorí Hrubý Jeseník dlhá 13,2 km, najmenšia z troch zdrojníc Opavy. Pramení na južných svahoch Pradědu pri chate Barborka vo výške 1280 m a vo Vrbne pod Pradědom ústí do Strednej Opavy vo výške 544 m. Priemerný prietok v ústí 0,45 m³ / s. Na hornom toku tvorí kaňon a v ňom početné pereje, kaskády a vodopády.
Priebeh toku
Od prameňa tečie rieka východným smerom, po cca 2 km sa zarezáva do hlbokého kaňonu, ktorý opúšťa kúsok nad obcou Karlova Studánka, kde časť rieky prekonáva umelý vodopád. Odtiaľ tečie už otvorenejším údolím severovýchodným smerom až k ústiu vo Vrbne pod Pradědem.
Prítoky
Ovčárenský potok, Pradědský potok
Mestá
Biela Opava preteká kúpeľnou obcou Karlova Studánka a mestom Vrbno pod Pradědem.
Ochrana prírody
Celý tok rieky leží v CHKO Jeseníky, horný tok (kaňon) navyše v Národnej prírodnej rezervácii Praděd, respektíve jej pôvodnej samostatnej časti Bílá Opava.
Fauna a flóra
Okrem vlastného kaňonu sú chránené najmä pralesové porasty jesenického smreku. Rastú tu aj chránené rastliny ruža ovisnutá, mliečivec alpínsky, mačucha cesnačkovitá, papradka alpínska a i. Zo živočíchov možno uviesť najmä vtákov: vodnár potočný, trasochvost horský, sýkorka chochlatá, kuvičok vrabčí a i. Z hmyzu možno pripomenúť najmä jesenícky endemit očkáň vysokohorský.
Kaňon Bílej Opavy
V dĺžke asi 2,5 km si Bílá Opava razí cestu rulovými úbočiami Pradědu a Vysokej hole, na ktorých perejami, kaskádami a vodopádmi prekonáva výškový rozdiel asi 400 m. Koniec kaňonu charakterizuje tiež zmena hornín - je tvorený najmä bridlicami a kremencom. Najvyšší z vodopádov - Velký vodopád - dosahuje výšku 7,9 m a je súčasťou kaskády o výške 16,4 m a dĺžke 40 m.
Kaňon vznikol v dôsledku zložitej geologickej stavby, kde vrstvy hornín rôzne odolávali vodnej erózii. Niektoré rulové balvany boli vymleté do podoby tzv. obrích hrncov, známych z Vydry alebo Mumlavy.
Turistika
Kaňon Bielej Opavy je prístupný po žltej turistickej značke (spojenej s náučným chodníkom) od hotela Hubertus v Karlovej Studánke. Na prvých dvoch kilometroch už možno pozorovať pereje (dozvuky vyššie položeného kaňonu) a rad po predchádzajúcich povodniach opustených korýt. Na rázcestí Rezervácie Bílej Opavy je umiestnený informačný kiosk. Trasa po žltej je ďalej extrémne náročná a menej zdatní turisti by mali radšej voliť modrú turistickú značku a kaňon obísť po jeho hrane. Nasledujúce 2 km patria k tomu najkrajšiemu, čo možno v Jeseníkoch uvidieť. Početné lávky a rebríky stúpajú vysoko nad korytom rieky aj v tesnej blízkosti vodopádov, v niektorých exponovaných miestach je cesta istená len reťazami. Po spojení s modrou turistickou značkou je trasa ďalej už dobre schodná.
Cestu kaňonom Bílej Opavy sa odporúča používať iba pre výstup, ale hoci bola v minulosti trasa skutočne jednosmerná, dnes ju možno absolvovať aj z chaty Ovčárna pod Pradědem, kam jazdí kyvadlovo autobus z rázcestia Hviezda pri Karlovej Studánke. V zime je trasa po žltej značke úplne neschodná a je preto uzavretá.
História
Prírodná rezervácia Bílá Opava bola vyhlásená v roku 1963 na ploche 280 ha, neskôr bola začlenená do Spojenej prírodnej rezervácie Praděd a od roku 1992 je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Praděd. V roku 1982 boli inštalované panely náučného chodníka. Povodeň v roku 1997 zmietla pôvodné lávky a rebríky v kaňone a museli byť inštalované nové. Po veternej smršti v roku 2004 bol kaňon kvôli polomom rok uzavretý.
Ján Literát z Madočian
Ján Literát z Madočian (* ?† 26. september 1390) bol slovenský zeman, známy falzifikátor a notár liptovskej stolice.