cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pravoslavnaja enciklopedija
Poradie hesiel
Názvy kláštorov začínajú prídavnými menami, ktoré sú tvorené z toponým. Ak je známe meno zakladateľa kláštora, začína sa názov kláštora prídavným menom odvodeným od tohto mena, napríklad: kláštor Avraamiev Gorodecky. Ak sa kláštor nachádza ďaleko od veľkých sídiel, začína sa názov menom patróna kláštora, napríklad: Troickij mužskoj monastyr. Ak má kláštor ustálené pomenovanie, je použité ono,
Novozélandské národné florbalové družstvo žien
Novozélandské národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Nový Zéland v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Novozélandského florbalového zväzu (FNZ). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2015, v kvalifikácii na MS 2015. Vo februári 2017 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 23. miesto. Trénerom družstva bol v roku 2017 Švéd Sven Sundin.
Družstvo sa na majstrovstvá sveta nedokázalo kvalifikovať ani raz. Absolvovalo 2 kvalifikácie; tú druhú hostil práve Nový Zéland a domáce družstvo na nich dokázalo bodovať v dvoch zápasoch. V regionálnej kvalifikácii to ale stačilo iba na nepostupové 6. miesto.
1. liga hádzanárov 2001/02
1. liga hádzanárov v sezóne 2001/02 bol 9. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaže sa na začiatku zúčastnilo 11 družstiev, po odhlasení sa Bojníc uprostred sezóny ostalo iba 10 družstiev. Víťazom ligy sa stalo družstvo ŠK Farmakol Tatran Prešov.
Lotyšské národné florbalové družstvo mužov
Lotyšské národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Lotyšsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Lotyšskej florbalovej únie (LFS). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1995. V decembri 2018 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 7. miesto.
1. liga hádzanárov 2001/02
Systém súťaže
Systém súťaže pozostával iba z jednej časti, ktorá sa skladala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Víťaz súťaže postúpil do baráže o interligu (HIL), ktorú odohral s posledným slovenským tímom interligy. Naopak, posledné 2 družstvá súťaže zostúpili do 2. ligy.
Lotyšské národné florbalové družstvo mužov
Jeho najlepším výsledkom je 5. miesto na Majstrovstvách sveta 2006, 2008, 2010 a 2014. V roku 2012 k nim pridalo aj 6. miesto, keď sa mu podarilo vyhrať základnú skupinu pred favorizovaným Českom. V boji o 5. miesto po 3 predchádzajúcich úspešných pokusoch tentoraz neuspelo. Naopak, najhoršie umiestnenie zaznamenalo v roku 2016, keď na turnaji organizovanom práve v Lotyšsku sa nedostalo ani do štvrťfinále a nakoniec obsadilo až 10. miesto.
1. liga hádzanárov 2001/02
Účastníci
Poznámka: MHK Tatran Prešov prešiel behom sezóny transformáciou na ŠK Farmakol Tatran Prešov.
Lotyšské národné florbalové družstvo mužov
Zápasy
(k 11. decembru 2018)
MOL Group
MOL Group je akciová spoločnosť a nadnárodný koncern so sídlom v Maďarsku pôsobiaci v priemysle spracujúcom ropu, zemný plyn a LNG. Spoločnosť vlastní 3 rafinérie, 2 petrochemické podniky a každý deň vyprodukuje cca. 120 tisíc barelov ropy pričom počet krajín v ktorých spoločnosť pôsobí presahuje 30. Okrem spracovania a obchodu s ropou, zemným plynom a LNG sa spoločnosť venuje aj maloobchodu a mobilite. MOL Group má sieť ~2000 čerpacích staníc a medzi jeho dcérske spoločnosti patrí aj spoločnosť Slovnaft.
Podraz 4
Podraz 4 alebo Podraz IV je hra z roku 1987 pre počítače ZX Spectrum. Je voľným pokračovaním hry Podraz 3. Je to textová hra pre jedného hráča, ktorá sa ovláda klávesnicou. Autor je Anton Tokár, známy aj ako Antok Software z Revúcej.
Príbeh sa odohráva v roku 1991, čiže 2 roky po udalostiach z prvého diela, na ktoré priamo nadväzuje. Opäť sa vžijeme do role programátora Tima Colemana a opäť sa pokúsite okradnúť zlodeja Jacka Raggera. Ten má tentokrát novú fintu, ako bezprácne získať peniaze, na čo nás znovu upozornia naši kamaráti David Ahl a Arthur Brown.
Arsen Iqalthoeli
Svätý Arsen Iqalthoeli (iné mená pozri nižšie; * okolo 1050, Iqaltho, Gruzínsko† 6. február 1127, tamže ) bol gruzínsky kresťanský filozof, filológ, kánonista, spisovateľ, prekladateľ a mních, popredná náboženská osobnosť gruzínskych stredovekých dejín, duchovný radca gruzínskeho kráľa Dávida IV.
Podieľal sa na rozvoji školstva a cirkevného usporiadania v stredovekom Gruzínsku, založil akadémiu v Monastieri Gelati a neskôr akadémiu v Iqalthskom kláštore. Jeho najvýznamnejším dielom bolo Dogmatikoni. Gruzínskou pravoslávnou cirkvou je uctievaný ako svätý. Jeho pamiatku si pripomínajú 6. februára.
Životopis
vľavo|náhľad|Chrám v monastieri Ikalto Arsen a narodil do gruzínskej šľachtickej rodiny. Vzdelanie získal v Ikaltskom kláštore, kde sa pravdepodobne stal aj mníchom. Neskôr študoval na Manganskej akadémii v Konštantínopole, kde boli jeho učiteľmi Michaél Psellos a Ióannes Italos. Neskôr vstúpil do Monastiera svätého Simeona Divotvorcu pri Antiochii, na tzv. Čiernej hore, kde mal naňho veľký vplyv Gruzínec Efrém Mcire. V kláštore začal tvoriť vlastnú tvorbu a do gruzínčiny preložil niektoré staršie grécke diela. Skúmal dôvody rozchodu chalcedónskeho kresťanstva so staroorientálnymi cirkvami. Istý čas pôsobil v Monastieri Kalypos na hore Sinaj. Zrejme po Efrémovej smrti (1101) sa vrátil do Konštantínopola, kde vstúpil do Monastiera svätého Juraja. V kláštore pracoval na svojich ďalších dielach, predovšetkým na Dogmatikone.
Začiatkom 12. storočia sa na pozvanie gruzínskeho kráľa Dávida IV. vrátil do Gruzínska, kde sa podieľal na rozvoji miestnej cirkvi. Zapojil sa do reformného procesu a zúčastnil sa ruis-urbniského koncilu (1105). Do gruzínčiny preložil Fótiov ''Nomokánon o XIV. tituloch''. Zúčastnil sa tiež koncilu v Ani, kde obhajoval pravoslávnu dogmatiku pred arménskymi monofyzitmi (resp. miafyzitmi). Inicioval zriadenie Gelatskej akadémie a neskôr, snáď pre nezhody s platónsky orientovaným Ioannom Petricim, aj zriadenie akadémie v Ikalto. V závere života žil v Monastieri Šiomgvime pri Mcchete.
Albrecht IV. Habsburský
'''Albrecht IV. Habsburský''' zvaný Biely (* cca 1188† 13. december 1239, Aškalon, Izrael) bol gróf z Aargau a z Horného Alsaska.
Životopis
Albrecht bol synom Rudolfa II. Habsburského a Agnešy Hohenštaufskej.
Po otcovej smrti († 1232) si Albrecht s bratom Rudolfom rozdelili dedičstvo. Rudolf založil vedľajšiu habsburskú líniu Habsburg-Laufenburg, ktorá vymrela v roku 1415. Albrecht sa vydal spoločne s križiackou výpravou do Svätej zeme, kde zomrel.
V roku 1217 sa oženil s Hedvigou, dcérou grófa Ulricha III. z Kyburgu III. (* cca 1192† 1260).
Čínske národné florbalové družstvo žien
Čínske národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Čínu v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Čínskej florbalovej federácie (CFF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2017, v kvalifikácii na MS 2017. Vo februári 2017 nefigurovalo vo svetovom rebríčku IFF.
Družstvo sa na majstrovstvá sveta nedokázalo kvalifikovať ani raz. V regionálnej kvalifikácii v roku 2017 konanej na Novom Zélande nedokázalo bodovať ani v jedinom stretnutí.
Ovillers-la-Boisselle
Ovillers-la-Boisselle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Ragby na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2017
Ragby na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2017 bol ragbyový turnaj v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2017. Konal sa v Petaling Jaya (satelitnom meste Kuala Lumpur), v Malajzii v dňoch od 19.20. augusta 2017, za účasti 6 mužských a 5 ženských tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo žien Indonézie. Ragbyový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1967 a toto bolo jeho 7. vydanie, z toho tretie v sedmičkovej verzii ragby. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Petaling Jaya Stadium s kapacitou 25 000 divákov. V mužskej kategórii získala zlato domáca 🇲🇾, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇸🇬. U žien obhájilo celkové víťazstvo 🇹🇭 po finálovej výhre nad 🇸🇬.
Ovillers-la-Boisselle
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Volejbal na Letných olympijských hrách 1972
V mužskej kategórii získalo olympijský titul 🇯🇵, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad. U žien obhájil titul, ktorý vo finále vyhral nad 🇯🇵.
Tvarožkova ulica
Tvarožkova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Je pokračovaním Krátkej ulice, napája sa na Bartoňovu, Dankovského ulica do nej ústí. Je pomenovaná podľa Tomáša Tvarožka (1892 –1945), slovenského finančníka a verejného činiteľa, podpredsedu SNR.
Bromid ortutnatý
Bromid ortutnatý (HgBr2) je anorganická zlúčenina brómu a ortute patriaca medzi halogenidy. Rovnako ako chlorid ortutnatý je vysoko toxický.
Použitie
Bromid ortutnatý sa používa v laboratóriách ako činidlo.
Reakcia
Bromid ortutnatý sa používa ako činidlo v Koenigsovej-Knorrovej reakcii. Používa sa aj na test prítomnosti arzénu.
Arzén je najprv prevedený na arzán zlučovaním s vodíkom. Arzán potom reaguje s bromidom ortutnatým:
Ak je arzén prítomný, biely bromid ortutnatý zmení farbu na žltú, čiernu alebo hnedú.
Bromid ortutnatý prudko reaguje s elementárnym indiom pri vysokej teplote.
Movistar Open 2010
Movistar Open 2010 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 1. do 7. februára 2010  na otvorených antukových dvorcoch v čilskom meste Viña del Mar. Titul v dvojhre získal Brazilčan Thomaz Bellucci, ktorý vo finále porazil Angentínčana Mónaca. Bol to jeho 2. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Poliak Łukasz Kubot a Rakúšan Oliver Marach, ktorí vo finále porazili taliansko-argentínsky pár Potito Starace, Horacio Zeballos. Pre Kubota to bol štvrtý a pre Maracha 6. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇧🇷 Thomaz Bellucci vs. 🇦🇷 Juan Mónaco 6-2 0-6 6-4
Matilda Habsburská
Narodila sa ako najstaršia dcéra švábskeho grófa Rudolfa I. z rodu Habsburgovcov a jeho prvej manželky Gertrúdy Hohenberskej.
Matilda sa 24. októbra 1273, tesne pred otcovou korunováciou, stala treťou manželkou kurfirsta a hornobavorského vojvodu Ľudovíta II. Prísneho (* 1229† 1294). Manžela prežila o desať rokov, je pochovaná v cisterciánskom kláštore Fürstenfeld v Bavorsku.
Aéro-Club de France
náhľad|Preukaz pilota balónov vydaný Aéro-Club de France pánovi Tissandierovi v roku 1904. Aéro-Club de France je celosvetová inštitúcia zaoberajúca sa rôznymi aspektmi letectva. Bolo založené v roku 1898 a je najstarším zariadením svojho druhu na svete.
V AeCF sú zastúpení akademici, výrobcovia produktov, poskytovatelia služieb a ďalší svetoví profesionáli v oblasti civilného a vojenského letectva. Sídlo organizácie je v Paríži.
Andrej Glatz
Andrej Glatz (* 18. február 1947, Košice) je slovenský manažér a bývalý športovec. Je šesťnásobným majstrom Česko-Slovenska v parkúrovom jazdectve, v súčasnosti riaditeľ pre business development v spoločnosti Motor-Car Bratislava, s.r.o.. Zastáva úrad honorárneho konzula Peruánskej republiky na Slovensku.
Vzdelanie
Vyštudoval Stavebnú fakultu Slovenskej technickej univerzity v Bratislave a do roku 1976 na fakulte pokračoval ako odborný asistent na katedre ekonomiky.
Športová kariéra
Jazdectvu sa začal venovať ako dorastenec v Košiciach. Počas štúdia jazdil za klub Slávia SVŠT, kde sa postupne dostal až do reprezentácie SR a ČSSR. Bol členom olympijského družstva na Letných olympijských hrách 1980 v Moskve. Je šesťnásobný majster ČSSR v parkúrovom jazdectve.
Pracovná kariéra
V rokoch 1984 a 1985 pôsobil vo firme W. Gottschligg. V roku 1990 spoluzaložil spoločnosť Motor-Car Wiesenthal & Co, ktorá bola po štyroch rokoch autorizovaná ako výhradný dovozca spoločnosti Mercedes-Benz pre Slovensko. Od marca 2005 pôsobil ako generálny riaditeľ spoločnosti DaimlerChrysler Automotive Slovakia. Generálnym riaditeľom spoločnosti Mercedes-Benz Slovakia bol od januára 2008 do 1. januára 2019. V súčasnosti je riaditeľ pre business development v spoločnosti Motor-Car Bratislava, s.r.o.
Diplomatická kariéra
Andrej Glatz je honorárnym konzulom Peruánskej republiky na Slovensku.
Pargny
Pargny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kuli
Slovenské jazykové slovníky odvádzajú pôvod slova od názvu kmeňa Kolī, resp. Kulī v severozápadnej Indii. Toto slovo sa zaužívalo v britskej koloniálnej správe Indie, pričom z anglického prostredia sa takto rozšírilo aj do ďalších európskych jazykov. Zároveň sa ujalo ako pejoratívum pre robotníckych imigrantov z južnej a východnej Ázie (napr. v Spojených štátoch).
Filipínske národné florbalové družstvo žien
Družstvo sa prvýkrát predstavilo v medzinárodnom zápase v roku 2014 na subkontinentálnych majstrovstvách, ktoré sa konali v Singapure. Družstvo na nich odohralo 4 zápasy, nebodovalo ani v jednom z nich a obsadilo poslednú4. priečku. Prvé víťazstvo dosiahlo na premiérovom turnaji ázijsko-oceánskeho pohára v roku 2018.
LibreELEC
náhľad|LibreELEC logo náhľad|LibreELEC Kodi plugin
LibreELEC (skratka pre Libre Embedded Linux Entertainment Center) je neziskový fork systému OpenELEC ako open source Linuxová distribúcia pre multimediálny softvér Kodi. Vznikol v marci 2016 oddelením z OpenELEC tímu po "kreatívnych rozdieloch", pričom prevzal väčšinu vývojárov.
Club Sportivo Barracas
Club Sportivo Barracas, skrátene Sportivo Barracas, je argentínsky športový klub so sídlom v štvrti Barracas v meste Buenos Aires. Sportivo Barracas vyhral jeden titul v argentínskej najvyššej súťaži Primera División. Domáce zápasy hráva klub na štadióne Estadio República de Italia, ktorý však nie je jeho domácim štadiónom, ale tento si iba prenajíma. V súčasnosti hráva štvrtú regionálnu argentínsku futbalovú súťaž Primera C.
História
thumb|left|Majstrovský tím z roku 1932. Klub bol založený v roku 1913 v štvrti Barracas v hlavnom meste Buenos Aires pod názvom Club Sportivo Barracas. Na počiatku sa klub venoval hlavne veslovaniu. Po tom, čo sa klub začal venovať futbalu, stal sa v širokom okolí oveľa populárnejším. V roku 1916 sa stal členom futbalového zväzu a zapojil sa do miestnych súťaží. V najvyššej argentínskej futbalovej súťaži debutoval klub v sezóne 1917, v ktorej obsadil piate miesto. V tomto roku vycestoval tím na turné do Brazílie, kde odohral niekoľko zápasov. Po rozdelení súťaže v roku 1919 na dve súbežne hrané sa pridal ku konkurenčnej futbalovej federácií a lige. V nasledujúcej sezóne 1920 však už hral futbalovú súťaž organizovanú pôvodnou futbalovou federáciou. V roku 1921 vyhral vtedajšiu verziu národného pohára. Najlepší výsledok, ktorý uhral v danej lige bolo tretie miesto zo sezóny 1923. V roku 1926 sa Sportivo Barracas vrátil do ligy organizovanej konkurenčnou federáciou, kde hral pôvodne. V roku 1929 sa Sportivo Barracas zúčastnil turné po Európe. Tu odohral viacero stretnutí s poprednými tímami kontinentu. V roku 1931 sa súťaž profesionalizovala, no liga sa znova rozdelila na dve súbežne hrané ligy. Sportivo Barracas sa pridal k súťaži organizovanej argentínskou futbalovou federáciou, kde hrali tímy, ktoré nesúhlasili s profesionalizáciou. Túto súťaž už v sezóne 1932 vyhral a získal tak svoj prvý majstrovský titul. Na druhom mieste skončil druhý miestny klub Barracas Central. Napriek úspechu však zotrvanie na amatérskej úrovni malo za následok stratu viacerých sponzorov. V roku 1935 sa liga znova zjednotila a všetky amatérske kluby boli preradené do druhej ligy. To sa týkalo aj tímu Sportivo Barracas. V druhej lige vydržal klub iba tri sezóny. V ročníku 1937 skončil úplne posledný a mal zostúpiť až do tretej najvyššej súťaže. Klub však radšej odhlásil svoj futbalový oddiel z futbalového zväzu a teda na ďalší ročník tretej ligy nenastúpil. thumb|Tím pod názvom Barracas Bolivar.
Návrat do organizovaného futbalu
Po odhlásení sa z futbalovej federácie v roku 1937 sa už klub futbalu nevenoval. Predstavitelia klubu chceli zachovať amatérsky charakter klubu a na účinkovanie v najvyšších súťažiach tak nemali ani peniaze, ani kvalitných hráčov. V roku 1967 sa predstavitelia klubu rozhodli znova prihlásiť svoj futbalový tím do futbalového zväzu a klub bol následne zaradený do regionálnej súťaže Primera D. Už v sezóne 1968 sa klub priblížil k postupu do Primera C. Už v nasledujúcej sezóne bol klub úspešný a postúpil. V ďalších desaťročiach sa však klub pohyboval iba v nižších regionálnych súťažiach bez toho, aby dosiahol väčší úspech. V roku 2003 sa futbalový tím presunul do štvrti Bolívar. Do súťaže Primera C postúpil klub až v ročníku 2004/05, no pod názvom Barracas Bolivar. V nasledujúcich rokoch bojoval pravidelne v play-off o postup do vyššej súťaže, no vždy neúspešne. V ročníku 2009/10 obsadil v súťaži posledné miesto a zostúpil. V sezóne 2011/12 zostúpil aj zo súťaže Primera D. Do Primera D sa klub vrátil v sezóne 2013/14 už so svojim pôvodným názvom Sportivo Barracas. Primera D vyhral klub v sezóne 2015 a postúpil tak do štvrtej ligy Primera C. V sezóne 2016/17 obsadil v tejto súťaži štvrté miesto, hral play-off o postup, no neúspešne.
Farby a znak klubu
thumb|Znak tímu Barracas Bolivar. Klub používa od počiatku dresy bielej farby s úzkymi modrými pruhmi. Klubový znak je pruhovaný, bielo-modrej farby. V jeho strede sú uvedené písmená CSB, čo sú prvé písmená z názvu klubu. V čase, keď klub fungoval pod názvom Barracas Bolivar, používal klub dresy červenej farby, rovnako aj znak klubu bol červenej farby.
Štadión
Svoj pôvodný štadión Estadio Sportivo Barracas otvoril klub už v roku 1920. V roku 1942 však bol tento štadión uzatvorený. Jeho kapacita bola až 30 000 miest. Od tohto roku hráva klub na rôznych štadiónoch, ktoré si iba prenajíma. V súčasnosti hráva na štadióne Estadio República de Italia, ktorý patrí klubu Sportivo Italiano a Sportivo Barracas si ho iba prenajíma na ligové zápasy. Jeho kapacita je 8 000 miest.
Rivalita a fanúšikovia
Tradičným rivalom tímu je klub Barracas Central, ktorý sa nachádza taktiež v štvrti Barracas. Kluby spolu hrávajú derby Clásico Barraqueño a stretávajú sa už od čias amatérskeho futbalu, následne sa spolu stretávali aj v nižších súťažiach.
Generácia X
Generácia X (skrátene aj Gen X) je západná demografická kohorta, ktorá nasledovala po Generácii Baby boomers, a po ktorej nasleduje Generácia Y, známa aj ako Millennials. Tento generačný rad nie je presne ohraničený. Demografovia a populárne médiá ju definujú v rozpätí od začiatku až polovice 60. rokov do konca 70. až začiatku 80. rokov 20. storočia, pričom generácia je všeobecne definovaná ako ľudia narodení v časovom rozpätí rokov 1965 až 1980. V roku 2019 bolo v Spojených štátoch zverejnené, že k tejto generácii v USA prislúcha 65,2 milióna obyvateľov. V západných krajinách pri Generácii X ide v porovnaní s tými, ktoré ju ohraničujú: Baby boomermi a Millenials, o slabšiu kohortu, no v prípade bývalého Česko-Slovenska sa začiatkom tohto obdobia vyskytol fenomén, ktorý je dnes známy ako Husákove deti.
Rodičia väčšiny členov tejto kohorty pochádzajú z Tichej generácie (Silent Generation), no sú medzi nimi aj rodičia narodení v povojnovej generácii nazvanej Baby Boomers. Generácia X patrí z veľkej časti k rodičom mileniálov a Generácie Z.
Členmi Generácie X boli deti, ktoré vyrastali v období posunu sociálnych hodnôt a niekedy boli aj prezývané ako „deti s kľúčom na krku“. Bolo to z dôvodov redukcie možností dohľadu zo strany dospelých. Príčina bola v zmenách v generačnom spolunažívaní, nárastom rozvodovosti a zvyšovaním podielu zamestnaných matiek, ktoré uprednostnili pracovnú kariéru pred domácou starostlivosťou o deti.
V adolescentom veku a v období začínajúcej dospelosti boli vďaka vplyvom médií a hlavne populárneho televízneho kanála títo jedinci označovaní aj ako „MTV Generation“. Niekedy bývajú títo ľudia charakterizovaní ako leniví, cynickí a nespokojní jedinci. Niektorými z mnohých kultúrnych vplyvov na mládež Generácie X bolo rozšírenie hudobných žánrov so silnou sociálno-kmeňovou identitou, ako je punk, post-punk a heavy metal. Neskôr sa z ich generácie etablovali umelci, ktorí boli významnými predstaviteľmi grunge, grindcore a iných príbuzných hudobných žánrov.
Filmovo boli Gen X ovplyvňovaní zrodom franšízových mega-pokračovaní seriálov a šírením nezávislých filmov (čiastočne podporovaných rozmachom domáceho sledovania videoprodukcie). Táto generácia bola prvou, ku ktorej sa v mladistvom veku hlavne v západnej Európe v zábavných zariadeniach dostávali videohry.
Politicky v mnohých krajinách východného bloku Generácia X naplno vo fáze svojej mladosti zažila posledné dni nadvlády komunistických strán a prechod zriadenia ich domovských štátov ku kapitalizmu. Vo veľkej časti západného sveta bolo podobné časové obdobie vývoja členov Generácie X politicky definované dominanciou konzervativizmu a ekonomiky voľného trhu.
Terminológia a etymológia
Termín Generácia X sa v rôznych dobách zvykol používať na označenie odcudzenej mládeže. Začiatkom 50. rokov maďarský fotograf Robert Capa prvýkrát použil spojenie Generácia X ako názov pre fotografickú esej o mladých mužoch a ženách vyrastajúcich bezprostredne po druhej svetovej vojne. Výraz sa prvýkrát objavil v tlačených médiách v časopise Holiday v decembri 1952. Bol v článku, ktorý oznamoval nadchádzajúcu publikáciu tejto Capovej fotoeseje.
Medzi rokmi 1976 až 1981 používal anglický hudobník Billy Idol tento názov ako pomenovanie pre svoju punkrockovú skupinu. Idol pripísal inšpiráciu k názvu svojej kapely podľa inej knihy Generation X. Bola to knižka, ktorú mala v knižnici jeho matka. Písalo sa v nej o britskej populárnej kultúre mládeže a v roku 1964 ju napísali novinári Jane Deversonová a Charles Hamblett. Je teda predpoklad, že s Capovou fotgrafickou esejou nemá názov kapely nič spoločné.
Termín v súvislosti s Generáciou nasledujúcou po Baby boomeroch získal svoje súčasné uplatnenie v roku 1991. Bolo to po vydaní knihy Generation X: Tales for an Accelerated Culture, ktorú napísal kanadský spisovateľ Douglas Coupland. V roku 1987 Coupland napísal do časopisu Vancouver Magazine článok nazvaný „Generation X“. Tento text bol „zárodkom toho, čo sa stalo neskôr knihou“. V článku z roku 1987 sa Coupland odvolával na skupinu Billyho Idola Generation X a v roku 1989 sa k tejto téme vrátil aj v časopise Vista. Coupland pri uvádzaní svojho románu písal, že označenie Generácia X je „prevzaté z názvu dávno neexistujúcej punkovej kapely Billyho Idola z konca 70. rokov“. V roku 1995 ale Coupland spojenie tohto výrazu so skupinou poprel a uviedol, že názov knihy nepochádza od kapely Billyho Idola, ako mnohí predpokladali, ale zo záverečnej kapitoly vtipnej sociologickej knihy Paula Fussella, ktorá je o americkom triednom systéme a má názov Class. V jej poslednej kapitole Fussell pomenoval písmenom „X“ kategóriu ľudí, ktorí chceli vyskočiť z kolotoča honby za postavením, peniazmi a sociálnym podliezaním, ktorý výrazne ohraničuje modernú americkú existenciu.
Spisovateľ William Strauss poznamenal, že v roku 1991, kedy bol publikovaný Couplandov román, mal symbol „X“ v populárnej kultúre prominentné postavenie. V roku 1992 vyšiel do kín životopisný film významnom predstaviteľovi čiernych moslimov v USA, Malcolm X. Názov „Generation X“ nakoniec zostal s tým, že to „X“ znamená neznámu premennú, či túžbu nebyť definovateľný. Straussov spolupracovník Neil Howe si všimol oneskorenie pomenovania tejto demografickej kohorty a povedal: „takmer 30 rokov od ich narodenia nemali meno a myslím, že to je relevantné.“ Predtým bola táto kohorta označovaná ako Post-Boomeri, Baby Busters (naráža sa tým na pokles pôrodnosti, ktorý v západnom svete nasledoval po povojnovom baby boome). Generácia X mala okrem toho pomenovania „New Lost Generation“, „latchkey kids“ (deti s kľúčom na krku), „MTV Generation“ a v USA ich nazývajú aj „13th Generation“ (13. generácia od americkej nezávislosti).
Solisko (vrch v Čergove)
Solisko je vrch v pohorí Čergov, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Kríže, približne juhozápadne od Bardejova. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v Prešovskom kraji, na hranici okresov Bardejov a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obce Kríže a Olejníkov. Najbližšími sídlami sú severne situované Kríže a Livov, juhozápadne sa nachádza Olejníkov a východne obce Hervartov, Šiba a Hertník.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Čergova, no tiež Busov, Vihorlatské a Volovské vrchy, Bachureň, Branisko, Levočské vrchy, ojedinele aj Kráľovu hoľu, vrcholy Vysokých Tatier a tiež vrchy v prihraničnej oblasti Poľska.
Parvillers-le-Quesnoy
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dúpna
Dúpna je vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Malé Lednice, približne (juho)západne od Rajca.
Poloha
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Trenčianskom kraji, v okrese Považská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obcí Malé Lednice a Prečín. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace Malé Lednice, severovýchodne situovaná Veľká Čierna, západne ležiaci Prečín a južne Domaniža. Vrch leží v CHKO Strážovské vrchy.
Opis
Dúpna je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Žibrid juhozápadným smerom cez Vysoký vrch na Stráne. Severne susedí Roháč a Tisová, východne vrch Baby  a Srniak , juhozápadne Stráne a Končiny  a západne Tarabová  a Bukovina. Oblasť patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádzajú prítoky Domanižanky. Značený turistický chodník traverzuje vrchol východným úpätím.
Výhľady
Súvislý lesný porast vrcholovej časti neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest s nižšou vegetáciou možno vidieť najmä okolité vrchy Súľovských vrchov, pri dobrých podmienkach vidieť aj Lúčanskú Fatru a časť Strážovských vrchov, Javorníkov a Bielych Karpát.
Europa Universalis IV
Europa Universalis IV je počítačová hra vyvíjaná štúdiom Paradox Development Studio a vydaná firmou Paradox Interactive. Hra bola vydaná 13. augusta 2013. K hre zatiaľ vyšli rozšírenia Conquest of Paradise (Dobytie raja), Wealth of Nations (Bohatstvo národov), Res Publica (Vec verejná), Art of War (Umenie vojny), El Dorado (Eldorádo), Common Sense (Zdravý rozum), The Cossacks (Kozáci), Mare Nostrum (Naše more), Rights of Man (Práva človeka), Mandate of Heaven (Nebeský mandát), Cradle of Civilization (Kolíska civilizácie), Rule Britannia (Vládni, Británia), Dharma (Dharma), Golden Century (Zlaté storočie) a Emperor (Cisár).
Dúpna
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, pretože značená turistická trasa prechádza východnými svahmi. Prístup na vrchol je možný lesnými chodníkmi po hrebeni.
Europa Universalis IV
V hre hráč ovláda krajinu od roku 1444 do roku 1821 pričom za krajinu riadi obchod, diplomaciu, kolonizáciu a vedie krajinu počas vojny.
Pendé
Pendé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oxid železnato-železitý
Oxid železnato-železitý, (Fe3O4, FeO.Fe2O3) je podvojný oxid železa. V prírode sa vyskytuje ako minerál, magnetit. Je ferimagnetický do teploty 570 °C, nad túto teplotu sa stáva paramagnetickým. vľavo|náhľad|Schéma vysokej pece Používa sa na výrobu železa vo vysokej peci. V hornej časti pece sa pridavajú železné rudy (napr. magnetit a hematit) spolu s vápencom a koksom. Reakcia koksu so vzdušným kyslíkom, ktorý je do pece vháňaný v dolnej časti, vzniká oxid uhoľnatý, pomocou ktorého prebieha nepriama redukcia rúd. Vzniknutý oxid železnatý klesá do nižšej časti vysokej pece, kde je redukovaný pomocou koksu na železo. Vznikajúci oxid uhličitý reaguje s koksom za vzniku 2 molekúl oxidu uhoľnatého, ktorý ďalej redukuje rudy železa.
Čertovka
Čertovka je umelé vedľajšie rameno na rieke Vltava, oddeľujúce ostrov Kampa od zvyšku Malej Strany, nachádzajúce sa v historickom centre mesta Praha v miestnej časti Malá Strana v Česku.
Charakteristika a dejiny
Čertovka je umelý vodný kanál vybudovaný už v 12. storočí za účelom nahánania vody k pôvodne deviatim vodným mlynom, z ktorých sa do 21. storočia čiastočně zachovali tri. Vybudovaním kanálu tak vznikol umelý ostrov Kampa, ktorý Čertovka odděľuje od zvyšných častí pražskej Malej Strany. vľavo|náhľad|Čertovka na jeseň Celková dĺžka kanálu je 740 metrov. Kanál Čertovka sa oddeľuje od Vltavy v prostredí Malostranského nábrežia za Mostom Légií a naspäť do Vltavy sa vlieva za Karlovým mostom. Kanál bol vybudovaný rádom Maltézskych rytierov.
Veľký Bučeň
Veľký Bučeň je vrch Cerovej vrchoviny. Leží nad obcou Bulhary, približne severovýchodne od Fiľakova.
Čertovka
Charakteristika a dejiny
Z troch do dnešných dní zachovaných mlynov je najzachovalejší a najznámejší tzv. Velkopřevorský mlýn u ktorého sa zachovalo aj drevené mlynské koleso. Mlynské koleso bolo u tohto mlynu v prevádzke až do roku 1936 a funkčné je aj dnes. Samotná stavba mlynu je renesančná budova zo 16. storočia.
Veľký Bučeň
Poloha
Nachádza sa v severnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Bučenská vrchovina a geomorfologickej časti Bučeň. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Lučenec a v katastrálnom území obce Bulhary. Veľký Bučeň je súčasťou rozsiahleho masívu, ktorý sa tiahne od Fiľakova severovýchodným a neskôr severným smerom. Najbližšími sídlami sú juhozápade situovaná obec Bulhary a juhovýchodne ležiace Konrádovce. Masív leží mimo územia Chránenej krajinnej oblasti Cerová vrchovina.
Čertovka
Charakteristika a dejiny
Ďalšie dva mlyny, ktoré sa zachovali do dnešných čias sú Mlýn Huť, u ktorého za tiež zachovalo mlynské koleso a v súčasnej dobe funguje ako kaviareň a tzv. Zlomkovský mlýn známy aj pod názvom Wedlingerovský mlýn.
Veľký Bučeň
Opis
Veľký Bučeň je najvyšším vrchom hrebeňa, ktorý sa tiahne od hradného brala Fiľakovského hradu. Východným a severným smerom už krajina naberá pahorkatinný charakter bez výraznejších vrchov. Západne susedí Pavlov vrch, severne Cicka a južne Malý Bučeň. Juhovýchodné svahy masívu odvodňujú prítoky Gortvy do Rimavy, zvyšok masívu odvodňujú prítoky riečky Suchá v povodí Ipľa. Na vrchole stojí radar riadenia letovej prevádzky.
Čertovka
Charakteristika a dejiny
Na presun ponad kanál existovala nad Čertovkou skupina mostíkov a lávok. V súčasnosti je Čertovka premostená Karlovým mostom a okrem neho piatimi menšími mostíkmi a jednou lávkou.
Veľký Bučeň
Výhľady
Vrch pokrýva lesný porast, ktorý je však na severnom úpätí odstránený kvôli vedeniu vysokého napätia. V blízkosti areálu radaru na vrchole je niekoľko priesekov, ktoré umožňujú obmedzený, no veľmi zaujímavý výhľad. Viditeľné sú mnohé vrchy pohoria i okolitá pahorkatina. Pri vhodných podmienkach je pozorovateľné i Javorie, Poľana, Fabova hoľa, Kráľova hoľa i Kékes, ojedinele však i vrcholy Tatier.
Prístup
Vrcholom vedie Chodník Márie Széchy, ktorý spája Fiľakovský a Muránsky hrad.
Jordánova cesta
Popis výstupu
náhľad|Cieľ výstupu - [[Lomnický štít]]
Východisko a prístup k nemu
Východiskom tejto túry je Hrebienok. Na Hrebienok sa dostaneme buď po červenej značke Tatranskou magistrálou od Sliezkeho domu  alebo po  zelenej značke zo Starého Smokovca. Popri tejto trase vedie aj pozemná lanovka Starý Smokovec – Hrebienok.
Nástup
Z Hrebienka nastupujeme smerom Bilíkova chataRainerova útulňaZámkovského chata až po Téryho chatu. Pri Téryho chate opustíme turistický značený chodník.
Výstup
Ďalej postupujeme Bachledovou štrbinou až po sedlo pod Pyšným štítom, začína tu ferrata - zaistená cesta reťazami, stupmi. Pokračuje až na samotný vrchol Lomnického štítu.
Zostup
Zostup je možné vykonať:
Externé odkazy
Poloha na mape
Sládkovičova ulica (Bratislava)
Sládkovičova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Národné kultúrne pamiatky
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – budovy s číslami 1, 3, 4, 5, 7 a 9.
Július Agárdy
Július Agárdy (* 1. august 1895, Paňa† 23. máj 1944, Budapešť) bol uhorský učiteľ, karikaturista a kňaz zemianskeho pôvodu.
Život
náhľad|V kruhu rodiny Otec Ladislav (18721949) učiteľ v Pani, matka Mária Csiffáry (18691954). Vstúpil do piaristického rádu 27. augusta 1913 vo Váci. Učil sa v rokoch 19151916 v Kluži, 19171918 na Budapeštianskej univerzite teológiu a matematiku-fyziku. Zložil slávnostnú prísahu 18. septembra 1917 a vysvätili ho 30. januára 1918. Počas Republiky rád ho v roku 1919 vysťahovali. V roku 1920 získal učiteľskú kvalifikáciu.
V rokoch 19191924 vyučoval vo Váci, v rokoch 19251926 v Tate, 19271929 v Szegede, v rokoch 19301931 vo Veszpréme, v rokoch 19321940 na gymnáziu v Budapešti. V rokoch 19411943 bol riaditeľom gymnázia v Mosonmagyaróvári, v roku 1944 sa stal riaditeľom gymnázia vo Váci.
Od februáru 1944 trpel ťažkou chorobou a zomrel na klinike v Budapešti.
Diela
Redigoval ročníky piaristického gymnázia v Mosonmagyaróvári v rokoch 19411942, a zborník piaristického gymnázia vo Váci v roku 1944.
Jeho karikatúry boli vystavené na výstave piaristického rádu v roku 2017.
Pernois
Pernois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gabriel Kazinci
Gabriel Kazinci (* 18. júl 1818, Bracovce – † 18. apríl 1864, Bánhorváti ) poslanec uhorského snemu publicista, prekladateľ, člen - korešpondent Maďarskej akadémie vied.
Narodil sa Štefanovi Kazincimu (bratrancovi Františka Kazinciho ) a Rozálii Boronkayovejv Bracovciach. Ako sedemročný začal svoje štúdiá v Sárospataku, ale po zhoršení zdravotného stavu, mu lekár odporučil zmeniť ovzdušie a tak v štúdiách pokračoval v Kežmarku.
V rokoch 1829 až 1832 študoval v Prešove. Pod vplyvom príbuzného Františka Kazinciho, sa zahĺbil do štúdia jazykov a prekladateľstva. Už ako 14 ročný prekladá pre Maďarskú akadémiu vied. Po ukončení štúdií v Sárospataku v roku 1835 pôsobil v Bratislave počas zasadnutia uhorského snemu. V rokoch 1836 až 1838 pôsobil v Pešti ako novinár a pokúšal sa vydať svoje diela, čo však znemožnila cisárska cenzúra. Po tomto neúspechu odchádza domov a zapája sa do politického života v Zemplíne. V roku 1848 bol zvolený za poslanca snemu, kde sa stal jednou z vedúcich osobností Mierovej strany. Vystupoval proti riskantným a neuváženým krokom smerujúcim k revolúcii, a vystúpil aj proti vyhláseniu nezávislosti 14. apríla 1848. Napriek tomu, ako poslanec snemu, bol po porážke revolúcie odsúdený vojenským súdom, avšak následne bol amnestovaný. Z Budapešti odišiel zlomený a deprimovaný do vidieckeho prostredia malej obce Bánhorváti. V roku 1858 sa stáva korešpondentom Maďarskej akadémie vied, v roku 1860 riadnym členom Kisfaludyho spoločnosti. V roku 1861 je opätovne zvolený za poslanca uhorského snemu.
Neolaidas
Neolaidas (Neolaidas) môže byť:
Veterupristisaurus
Veterupristisaurus bol rod carcharodontosaurida, žijúceho v období vrchnej jury (stupne kimmeridž až titón, asi pred 154 až 150 miliónmi rokov) na území dnešnej juhovýchodnej Tanzánie (súvrstvie Tendaguru). Materiál pozostáva z troch chvostových stavcov, na základe ktorých bola celková dĺžka zvieraťa odhadnutá až na 8,5 m. Typový a jediný druh Veterupristisaurus milneri, opísal paleontológ Oliver W. M. Rauhut v roku 2011. Druhové meno je stanovené na počesť paleontologičky Angely C. Milnerovej.
Péronne (Somme)
Péronne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Hauts-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zuzana Moravčíková
Zuzana Moravčíková môže byť:
Martinský hrebeň
Martinský hrebeň je celý hrebeň (jeho názov) vo Vysokých Tatrách od Poľského hrebeňa až po Gerlachovský štít. Ľudovo je hrebeň nazývaný aj Martinka alebo Martinovka. Tento hrebeň je pre milovníkov hôr považovaný za tradičný.
Hrebeň je veľmi náročný na orientáciu ale aj na lezenie. Po stránke lezeckej je táto trasa náročnejšia ako „Normálka“ na Gerlachovský štít vedúca Velickou próbou a Velickým žľabom. Horolezeckou stupnicou sa kvalifikuje II. - III. stupňom obtiažnosti. Ako horolezeckú alebo aj hrebeňovú túru ju ponúkajú rôzne firmy ponúkajúce sprevádzanie na hory.
Objekty hrebeňa
Pozn.: Tučne zvýraznené objekty sú turisticky významnejšie.
Popis výstupu
Východiskovým bodom túry je Tatranská polianka, cesta na Sliezky dom sa však dá skrátiť „taxíkom“, ktorý ľudí vyváža na Sliezky dom. Zo Sliezkeho domu pokračujeme na Poľský hrebeň. Z Poľského hrebeňa pokračujeme smerom na Velický štít, Lavínový štít , Zadný Gerlach , Tetmajerovo sedlo a nakoniec pokračujeme až na Gerlachovský štít.
Zostup je rovnaký ako pri iných trasách na Gerlachovský štít.
Mestská autobusová doprava v Olomouci
náhľad|[[Solaris Urbino 12 druhej generácie]] Mestská autobusová doprava v Olomouci je zabezpečovaná Dopravným podnikom mesta Olomouca (DPMO) a spolu s električkovou dopravou sa podieľa na zabezpečovaní mestskej hromadnej dopravy v štatutárnom meste Olomouc, metropole Olomouckého kraja. Olomoucký dopravný podnik prevádzkuje spolu 25 liniek (z toho 3 nočné), ktoré majú celkovú dĺžku 273 km a obsluhujú nielen štatutárne mesto, ale i niektoré susedné obce.
Autobusy sú odstavované na odstavnej ploche na Dolní hejčínské ulici v mestskej štvrti Hejčín neďaleko centra mesta.
Vozový park
Ku dňu 1. decembra 2018 DPMO disponoval 78 autobusovými vozmi.
V roku 2019 zabezpečovali autobusovú dopravu tieto typy vozidiel:
Emil Scheimer
Emil Scheimer  (* 31. december 1923, Banská Hodruša† 4. február 2007, Zlaté Moravce) bol cirkevný hodnostár, teológ a rímskokatolícky kňaz.
Život
Narodil sa v Banskej Hodruši (v súčasnosti Hodruša-Hámre) ako jeden zo siedmich synov baníka a školníčky a upratovačky kostola. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, (maturoval v Bratislave). Od roku 1945 študoval teológiu v Bratislave. Za kňaza bol vysvätený 6. mája 1950 biskupom Ambrózom Lazíkom. Odmietol vstúpiť do vzniknutej organizácie vlasteneckých kňazov, preto bol poslaný do vojenského pracovného tábora, kde strávil tri a pol roka (Mimoň, v Mílovice a ďalšie). Spriatelil sa s viacerými kolegami, napr. gréckokatolíckym biskupom Jánom Hirkom.
V rokoch 1954 – 1957 pôsobil ako kaplán v Banskej Štiavnici, neskôr krátky čas v Zlatých Moravciach a potom ako správca fary v Jedľových Kostoľanoch a Veľkom Záluží.
14. marca 1962 nastúpil ako správca fary v Topoľčiankach, kde pôsobil 42 rokov, do 1. augusta 2004. Zomrel 4. februára 2007 v Zlatých Moravciach, pochovaný je v Topoľčiankach.
Dielo
Ako kaplán v Banskej Štiavnici sa osobne podieľal na oprave známej Banskoštiavnickej Kalvárie.
Mal zásluhu na každoročnej púti, ktorá sa v Topoľčiankach koná od roku 1986 v nasledujúcu nedeľu po sviatku Panny Márie Škapuliarskej (16. júl). Toto pútnické miesto zveľaďoval a udržiaval. Po roku 1989 zaviedol v predvečer Škapuliarskej púte sviečkový sprievod, ktorý sa koná po sobotnej omši od kostola do kaštieľa. .
Bol členom zboru konzultorov Trnavskej arcidiecézy, ktorý po smrti biskupa Gábriša v novembri 1987 volil diecézneho administrátora. Väčšinou hlasov bol za administrátora zvolený Ján Sokol. .
Ragáč
Ragáč môže byť:
Pearl Hartová
Pearl Hartová (angl. Pearl Hart), rodným menom Pearl Taylorová (angl. Pearl Taylor; * 1871, Lindsay, Ontário, Kanada – † 1928 alebo 30. december 1955, Arizona, USA), bola kanadská banditka tzv. Divokého západu. Dosiahla popularitu tým, že je jedinou známou banditkou, ktorá prepadla dostavník, ako aj skutočnosť, že tento prepad bol poslednou lúpežou dostavníka, ktorú spáchala.
Mladosť
Pearl Taylorová sa narodila bohatým pobožným rodičom v dedine Lindsay v provincii Ontário v Kanade. Vo svojich šestnástich rokoch sa v internátnej škole stretla s profesionálnym hráčom a pijanom Frederickom Hartom, za ktorého sa nakoniec aj vydala. Kvôli násilným tendenciám ho Hartová znova a znova opustila, presťahovala sa k matke, ale vždy sa vrátila ku svojmu manželovi. V roku 1893 obaja navštívili Columbian Exposition, kde Hartová pracovala ako rekomandérka. Westernové vystúpenia Buffala Billa v nej vzbudili fascináciu, ktorá už dávno zanikla. Opäť opustila svojho manžela a presťahovala sa do štátu Colorado. Neskôr to komentovala: „Mala som len dvadsaťdva rokov. Vyzerala som dobre, bola som zúfalá, odradená a pripravená na čokoľvek, čo by mohlo prísť. Nechcem sa vraciať do tohto obdobia môjho života. Stačí povedať, že som išla z jedného mesta do druhého, až kým som o nejaký čas neskôr neprišla do Phoenixu.“ V tomto čase pracovala ako speváčka a kuchárka, a pohybovala sa v polosvete.
Pertain
Pertain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Pearl Hartová
Kriminálny polosvet a lúpežný prepad
Prostredníctvom svojej rodiny sa Frederick Hart dozvedel o jej mieste pobytu. Keď navštívil Pearl vo Phoenixe, presvedčil ju, aby sa k nemu vrátila. Sľúbil jej, že už bude žiť normálny život. Obaja spolu žili v Tucsone, kde porodila Frederickovi druhé dieťa, tentoraz dievčatko. Pravdepodobne z nudy však Frederick opustil svoju rodinu v roku 1898, aby sa dobrovoľne zúčastnil na španielsko-americkej vojne. Pearl sa potom vrátila späť za svojou rodinou do Kanady. Tam však dlho nepobudla a znovu sa vrátila do Arizony, tentoraz do mesta Mammoth, aby pracovala v baníckom tábore, podľa iných zdrojov v penzióne ako kuchárka. V roku 1899 dostala správu, že jej matka vážne ochorela. S baníkom Joeom Bootom (možno jeho pseudonym) hovorila o svojich rodinných a finančných problémoch. Navrhol jej, aby spoločne prepadli globský dostavník, ktorý sa pohyboval medzi mestami Globe a Florence. thumb|Pearl Hart vo svojej väzenskej cele (z časopisu Cosmopolitan, 1899) Dňa 30. mája 1899 spoločne tento plán uskutočnili a tento dostavník prepadli v blízkosti Cane Springs Canyon, asi 30 míľ juhovýchodne od mesta Globe. Hartová bola oblečená v pánskom odeve a vyzbrojená revolverom. Dostavníková linka nebola prepadnutá celé roky, takže sa v dostavníku nenachádzal žiadny „brokovník“ (ozbrojený strážca). Hartová a Boot ulúpili 431,20 dolárov (približne 12 986 USD v roku 2018), ako aj niekoľko zbraní, ktoré vzali cestujúcim a z dostavníka. Každému cestujúcemu však dali dolár, aby mali na jedlo. Obaja utiekli do hôr, zatiaľ čo kočiš zapiahol koňa, aby rýchlo upovedomil šerifa. Podľa Hartovej, obaja banditi spravili úmyselné hadie čiary, aby sa zbavili svojich prenasledovateľov, podľa iných zdrojov sa obaja stratili a pohybovali sa v kruhoch. Dňa 5. júna 1899 boli obaja počas spánku prekvapení šerifom Trumanom z Pinal County a jeho tímom. Boot sa ihneď vzdal, zatiaľ čo Hartová odolávala.
Pertain
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pearl Hartová
Proces a usvedčenie
Proces s Hartovou a Bootom začal v októbri 1899. Hartová si užívala sympatie obyvateľstva kvôli svojmu pohlaviu, príťažlivosti a preto, že ospravedlňovala lúpež tým, že si mohla dovoliť kúpiť lieky pre svoju chorú matku. Pearlin právnik taktiež požiadal o miernejší trest. Sudca Fletcher M. Doan bol šokovaný a nahnevaný, že ju porota skutočne vyhlásila za nevinnú. Keďže porota zrejme zanedbávala svoje povinnosti, súd sa zopakoval s ďalšími porotcami, ktorých vyzval, aby pri rozhodovaní nebrali do úvahy pohlavie obžalovanej. Hartová bola odsúdená na päť rokov väzenia vo väznici Yuma Territorial Prison. Joe Boot bol odsúdený na 30 rokov v inom procese za rovnaký trestný čin. Dňa 6. februára 1901 sa mu však podarilo utiecť a už ho nikto nikdy nevidel. thumb|Revolver Pearl Hartovej v múzeu Yuma Territorial Prison Museum, vľavo Joe Boot, vpravo ďalšie záznamy časopisu Cosmopolitan z roku 1899 Ako jediná chovankyňa si Hartová užila určité privilégiá, ako je väčšia väzenská cela, ako aj povolenie pokračovať v prijímaní hostí a poskytovaní rozhovorov. Nemala žiadny kontakt so zadržanými mužmi.
Nasledujúci život
V decembri 1902 ju guvernér štátu Arizona, Alexander Oswald Brodie, neočakávane prepustil. Dôvodmi tejto milosti, s požiadavkou, aby opustila územie Arizona Territory, sú nejasné. Fámy o tom, že bola tehotná so strážcom, nebolo nikdy možné potvrdiť. Po jej prepustení išla Pearl Hartová do Kansas City, kde sa naďalej tešila svojej popularite a sama hrala v hre svojej sestry. Jej sláva ale rýchlo vybledla. Pod svojím pseudonymom sa dočasne objavila vo westernovom vystúpení Buffala Billa a od roku 1904 viedla aj obchod s tabakom. Zatkli ju za krádež, ale obžaloba ju prepustila.
O jej neskoršom živote existujú protichodné tvrdenia. Podľa niektorých zdrojov údajne zomrela už v rokoch 1925 alebo 1928. Pravdepodobne však ale žila až do roku 1955 pod iným menom v Arizone.
V populárnej kultúre
Aj kvôli svojmu pohlaviu a že je jedinou známou ženou, ktorá kedy prepadla dostavník na Divokom západe, ju obklopuje určitý nimbus, ktorý sa odrážal v komiksoch a westernoch. Dánska metalová skupina Volbeat jej v roku 2013 venovala skladbu pre svoj album Outlaw Gentlemen & Shady Ladies.
Insidious: Posledný kľúč
Insidious: Posledný kľúč (orig. Insidious: The Last Key) je nadprirodzeno-hororový film z roku 2018, ktorý režíroval Adam Robitel a napísal Leigh Whannell. Produkovali ho Jason Blum, Oren Peli a James Wan. Ide o štvrtú časť Insidious franšízy a druhý v chronológii príbehu prechádzajúceho. V hlavných úlohách účinkovali Lin Shayová, Angus Sampson, Leigh Whannell, Spencer Locková, Caitlin Gerardová a Bruce Davison. Film sa zaoberá parapsychologičkou Elise Rainierovou, keď vyšetruje strašenie v domove svojho detstva.
Rozhovory o štvrtej časti franšízy sa začali v júni 2015, pričom Whannell povedal, že ďalší film sa bude odohrávať krátko pred prvým filmom. V máji 2016 bolo oznámené, že Kapitola 4 bude mať dátum vydania v októbri 2017, pričom Whannell napísal, Blum, Peli a Wan produkovali, Robitel režíroval a Shaye sa vrátila, aby si zopakovala svoju rolu Elise Rainier. Principal photography sa začalo v auguste 2016 a skončilo sa nasledujúci mesiac.
Film v Spojených štátoch vydala 5. januára 2018 spoločnosť Universal Pictures. Celosvetovo zarobila 167 miliónov dolárov, čo je najvyšší zárobok filmovej série, a získala zmiešané recenzie, s chválou za výkon Shayovej, ale niektorí kritici uviedli, že franšíza sa rozbehla, pokračovala a potom skončila. Film Insidious: Fear the Dark je naplánovaný na rok 2023, aby pokračoval v dejovej línii prvých dvoch filmov.
Obsadenie
Taktiež Ty Simpkins, Rose Byrnová, Barbara Hersheyová, a Patrick Wilson si zopakovali svoje úlohy ako Dalton Lambert, Renai Lambertová, Lorraine Lambertová a Josh Lambert z prvých dvoch filmov na archívnych záberoch.