cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čínska filozofia
Muo Ti
Mohizmus je praktickou filozofiou zameranou na prospech (princíp pragmatizmu) – prospech pre obyvateľov krajiny a jednotlivca. Každú teóriu a každé praktické opatrenie treba budovať podľa toho, či napomáha blahobytu a populačnému rastu. Z toho vyplynul mimoriadne silný odpor voči vojne, ktorý viedol až k odzbrojovacím kampaniam. Hlavným mottom mohizmu je: „Napomáhať všeobecnému blahu a bojovať proti zlu.“
Mohizmus zdôrazňuje pri vytváraní filozofie jej podrobenie praktickej životnej skúsenosti. Teória musí:
Muo Ti oveľa horlivejšie než Konfucius podporoval tradičné čínske náboženstvo.
Stredoveká čínska filozofia
Čínsky stredovek býva označovaný ako temný vek čínskej filozofie. Konfucianizmus skostnatel v štátny kult, taoizmus prepadol alchýmii a poverčivosti. Význam Knihy premien sa obmedzil na veštenie. Mohizmus na začiatku čínskeho stredoveku (200 pred Kr.) neprežil ťažké prenasledovanie a jeho písomníctvo bolo zničené. Konfucianizmus a taoizmus sa tak stávajú dominantnými filozofiami (náboženstvami), ku ktorým sa v tomto období pridružuje nový fenomén z Indie – budhizmus. Syntézu filozofie predošlých období (jari a jesene a sto škôl) obsiahlol vo svojom diele konfuciánsky filozof Tung Čung-šu.
Wang Čchung
Wang Čchung žil v prvom storočí nášho letopočtu. Ostro kritizoval poverčivý a skostnatelý dogmatizmus konfucianizmu v stredovekej Číne. Nesúhlasil s tým, aby sa čínska tradícia a čínske tradičné náboženstvo vyzdvihovalo nad čínsku súčasnosť. Chcel tak uvoľniť cestu novému vývoju. Wang Čchung tiež podnecoval k slobodnému politickému mysleniu. Dogmatizmus konfucianizmu sa mu však napokon prelomiť nepodarilo.
Jin a Jang
náhľad|Jin a Jang
Učenie o jin a jang sa nachádza už v konfuciánskej Knihe premien. Táto kniha v stredovekej Číne nadobudla veľkú vážnosť a to umožnilo, aby sa učenie o jin a jang stalo ústredným ideovým základom pre celú čínsku stredovekú filozofiu. Tento základ sa stal pôdou, na ktorej sa stretali a vzájomne ovplyvňovali doteraz aj úplne protikladné filozofické školy ako konfucianizmus a taoizmus.
Jin a jang sa stalo stredom výkladu sveta. Celé učenie spočíva v myšlienke, že vo všetkom, čo jestvuje, pôsobia dva protikladné princípy – princíp mužský, aktívny a svetlý (jang) a princíp ženský, pasívny a tienistý (jin).
Budhizmus v Číne
Budhizmus prenikol v prvom storočí n. l. do Číny z Indie za cisára Ming-tia. Tento cisár sám na základe sna povolal do krajiny budhistických mníchov, ktorí boli zriedka i prenasledovaní, no napriek tomu ich počet stále rástol. Vďaka prekladom indických diel do čínštiny sa zachránilo nejedno budhistické dielo.
Napokon sa budhizmus zrástol za špecifických podmienok s čínskou kultúrou. Týmito špecifickými podmienkami sú predovšetkým prvky čínskeho národného charakteru, ktorý vždy inklinoval k zlatému stredu, pokoju a vyrovnanosti. Preto sa v Číne neujali tie budhistické školy, ktoré presadzovali extrémy a krajné spásonosné riešenia. A tak nás neprekvapí vznik zenového budhizmu ako zvláštneho čínskeho výtvoru, ktorý zlatý stred prijíma do svojej teórie.
Ču Si (1130 – 1200)
Hlavný článok: Ču Si
Ču Si je najvýznamnejší filozof neokonfucianizmu. Jeho bohatý myšlienkový systém, v ktorom prepracoval starú konfuciánsku tradíciu, je významom porovnateľný s dielom Tomáša Akvinského v Európe.
Ču Si rozvíja teóriu o dvoch protikladných princípoch – univerzálneho svetového rozumu verzus hmota. Tento protiklad je totožný s protikladom jin a jang. Rozum však nikdy nebol od hmoty oddelený. Vzhľadom na javy je rozum stále najvyšším fenoménom a bol prv než hmota.
Inými filozofmi neokonfucianizmu boli
Základné rysy čínskej filozofie
Filozofia starej Číny (Čína do revolúcie v r. 1911) v priebehu dejín nadobudla veľmi špecifické rysy, ktoré ju do značnej miery vyznačujú. Za základný motív filozofického myslenia Číňanov možno považovať úsilie o harmóniu a rovnováhu spojenú s týmto „pozemským“ životom. Číňania neradi myšlienkovo experimentujú s posmrtným dianím. Vďaka tomu sa dopracovali k myšlienke súladu človeka s prostredím, ktoré ho obklopuje tu na svete, obzvlášť s prírodou v prípade Lao-c´a. Úsilie o harmóniu a zlatý stred odvádza čínsky filozofický svet od všetkých extrémov, ktoré sú tak typické pre indickú filozofiu. Protiklady sú z vyššieho hľadiska pevne zjednocované, pričom Číňania majú stály zvyk pozorovať vo všetkých protikladoch pôsobenie aktívneho a pasívneho princípu (jin a jang).
S tendenciou nevylučovať protiklady a snažiť sa o ich syntézu súvisí pozoruhodná tolerancia čínskeho myslenia. Západnému svetu sa môže v niektorých reáliách javiť priam ako nepochopiteľná. Konfucianizmus, taoizmus a budhizmus medzi sebou myšlienkovo zápasili, ale až na malé výnimky nikdy nedochádzalo k fyzickému, násilnému útlaku jedného náboženstva (filozofie) druhým. Takáto všeobecná tolerancia bola možná aj vďaka tomu, že čínske obyvateľstvo nevyznávalo žiadne určité náboženstvo. Ľud vyhľadával podľa potreby či záľuby kňaza jedného, či druhého kultu. Čínske myslenie tak možno skutočne spojiť so svetským charakterom, pričom jeho ťažisko je situované priamo tu na zemi.
Čínsku filozofiu charakterizuje tiež humanizmus, ktorý presadzuje do ústredného záujmu mysliteľov človeka a jeho súlad s prírodou, alebo v prípade konfucianizmu sa tento humanizmus prejavuje ako záujem čínskeho filozofa o plné rozvíjanie človeka samého. Posledný základný rys myslenia starej Číny spočíva v konštatovaní, že čínska filozofia je vo svojej podstate etikou, pretože ako svoj konečný cieľ vidí návod k správnemu správaniu a konaniu.
Záver
Zvláštnosti čínskeho filozofického ducha v špecifickej, jemu vlastnej geografickej, dlhodobej izolácii, vytvorili pozoruhodnú a tolerantnú kultúru, ktorá dokáže konkurovať svojou starobylosťou, umením, múdrosťou i politikou celému západnému svetu. Na tomto kultúrnom diele sa rozhodujúcim spôsobom podieľali myslitelia, ktorých dielo pôsobí až na prah súčasnosti.
MTV Video Music Awards
MTV Video Music Awards sú hudobné ceny, za videoklipy, ktoré sa udeľujú stabilne od roku 1984 na televíznej stanici MTV. MTV Video Music Awards mali pôvodne konkurovať cenám Grammy Awards. Sú vysielané na televíznych kanáloch MTV a kanadskej CTV. V minulosti sa udeľovali v New Yorku, Los Angeles alebo v Miami.
Voliť sa začína vždy 1. júla. Kedysi sa ceny udeľovali vždy v prvý septembrový štvrtok, ale po Teroristických útokoch z 11. septembra 2001 sa udeľujú o týždeň skôr. Naposledy - v roku 2006, sa ceny udeľovali 31. augusta v New Yorku.
Horní Dvořiště
Horní Dvořiště je obec v Česku v okrese Český Krumlov v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 493 obyvateľov, z toho 248 mužov a 245 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 36,8 roka, ženy 40,2 roka).
Slávnostne uvítanie TGM
Na miestnej železničnej stanici v piatok 20. decembera 1918 o 13. hodine Národné zhromaždenie a zástupcovia juhočeských okresov slávnostne privítali prezidenta T. G. Masaryka s hudbou, hymnami a prejavmi zástupcov spojencov (Taliansko, USA, Veľká Británia a Francúzsko) o jeho triumfálnom návrate do oslobodenej vlasti. Masaryk odpovedal krátko a privítal prítomných, vrátane guvernéra (hejtmana) kaplického, ktorý tiež predniesol vítaný prejav. Tam on, a jeho dcéra Olga, sa stretol so svojím synom Jánom Masarykom opäť po štyroch rokoch.
Filozofia filozofie
Filozofia filozofie je súbor filozofických úvah o filozofii, sebareflexia filozofie. Filozofia filozofie tvorí podstatnú súčasť metafilozofie.
David Zaslav
David M. Zaslav (* 15. január 1960) je bývalý prezident a generálny riaditeľ spoločnosti Discovery (od januára 2007 do apríla 2022). A súčasný generálny riaditeľ spoločnosti Warner Bros. Discovery
Kariéra
Po získaní bakalárskeho titulu z Binghamton University, ktorú absolvoval s vyznamenaním, v roku 1985 navštevoval Boston University School of Law. Spočiatku pracoval ako advokát v právnickej firme Leboeuf, Lamb, Liebe a MacRae v New Yorku. V roku 1989 sa pripojil k NBC Universal a pokračoval v zakladaní CNBC a neskôr v roku 1996 MSNBC. Od októbra 1999 do novembra 2006 bol prezidentom spoločností Cable and Domestic TV a New Media Distribution.
Patril medzi kľúčových ľudí, ktorí v roku 2011 zakladali OWN: Oprah Winfrey Network.
NGC 3237
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Justičná vražda
Justičná vražda je vykonanie trestu smrti udelenému nevinnej osobe prostredníctvom zinscenovaného súdneho procesu, teda de facto vražda spáchaná prostredníctvom súdneho systému. Justičné vraždy sú spojené najmä s diktatúrami.
Príkladom justičných vrážd v komunistickom Česko-Slovensku bola napr. poprava Milady Horákovej (1950) alebo neskôr Rudolfa Slánskeho (1952) a Vladimíra Clementisa (1952). Ako justičná vražda býva niekedy označovaná aj poprava manželov Rosenbergovcovcov za špionáž v Spojených štátoch v roku 1953.
Možnosť zneužitia trestu smrti na justičnú vraždu je jedným z argumentov pre zrušenie tohto trestu.
Zoznam politických článkov/W
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 35 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
wa
Waldemar Zboralski · Walter Funk · Walter Ulbricht · Wan Li · Wang Chu-ning · Warren G. Harding · Washingtonská zmluva (1922) · Watchdog
we
Weltpolitik · Wen Ťia-pao · Wen-kung (Ťin) · Werner I.
wh
Whigovci
wi
Wilhelm Cuno · Wilhelm Pieck · Wilhelm von Humboldt · William Aberhart · William Henry Harrison · William Howard Taft · William McKinley · William McMahon · William Pitt mladší · William Taubman · William Walker · William Wilberforce · Willy Brandt · Winston Churchill
wł
Władysław Gomułka · Władysław Sikorski
wo
Wojciech Jaruzelski · Wolfgang Schüssel · Women’s International Zionist Organization · Woodrow Wilson · World Federation of Great Towers
Hersé
Hersé alebo Hersa môže byť v gréckej mytológii:
Letisko Žilina
Letisko Žilina (IATA: ILZ, ICAO: LZZI) je letisko v obci Dolný Hričov, západne od Žiliny. Letisko je používané na vnútroštátne a medzinárodné lety, okrem toho slúži aj pre potreby Žilinskej univerzity.
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1995
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1995 boli v poradí 7. majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v mestách Neuquén a San Miguel de Tucumán, v Argentíne od 15.27. augusta 1995, za účasti 10 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Bahám a Barbadosu. Svoj tretí titul získalo 🇵🇷, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácou 🇦🇷.
Letisko Žilina
História
Vypracovaná je technická štúdia rozvoja letiska, v rámci ktorého bude predĺžená VPD zo súčasných 1150 na 2450 metrov pri šírke 45 metrov.
Štatistiky
Zdroj:
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1995
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia amerických družstiev na Letné olympijské hry 1996, ktoré hostila Atlanta. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá. 🇺🇸 ako aktuálny majster sveta a zároveň organizátor LOH 1996 malo účasť na olympijských hrách zapezpečenú, preto sa tohoto turnaja nezúčastnilo.
2015 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2015 na Slovensku.
Ifitos (syn Euryta)
Ifitos alebo Ífitos (starogr. Ίφιτος – Ifitos, ) je v gréckej mytológii syn oichalského kráľa Euryta.
Ifitov otec Eurytos bol Heraklov učiteľ v lukostreľbe. Často a rád sa vystatoval, že je najlepším lukostrelcom na svete a vyhlásil, že svoju krásnu ryšavú dcéru Iolu vydá len za toho, kto ho v lukostreľbe porazí. Aj Heraklovi sa Iolé páčila a preto sa do súťaže prihlásil. Herakles v tejto súťaži zvíťazil, ale Eurytos považoval za urážku, že ho porazil vlastný žiak, odmietol svoj sľub splniť a navyše Herakla potupne s urážkami zo zeme vyhnal.
Práve v tom čase však ukradli kráľovi Eurytovi aj stáda a podozrenie z krádeže padlo na Herakla. Eurytos preto poslal za Heraklom svojho syna Ifita. Ifitos tomuto podozreniu neveril, chcel Heraklovu nevinu dokázať a preto sa za ním hneď vypravil. V cieli cesty na hrade v Tirynte ho Herakles prijal priateľsky, ale keď sa dozvedel z čoho ho obvinili, bohyňa Héra mu zatemnila rozum a on v šialenom hneve zhodil Ifita z hradnej veže. Keď Herakles precitol, zhrozil sa nad svojim činom a utrápený odišiel do Delfskej veštiarne po radu, ako sa vykúpiť z vraždy svojho priateľa. Za túto vraždu musel potom Herakles odísť do otroctva ku kráľovnej Omfalé, kde pobudol tri roky.
Neskôr sa zistilo, že zlodejom stáda bol Autolykos, ľstivý syn boha Herma, ktorý z krádeže obvinil Herakla.
Herakles sa po rokoch do Oichalie vrátil, zrovnal ju so zemou, Euryta zabil a Iolu si odviedol a vydal ju za svojho syna Hylla.
Francúzska filozofia
Francúzska filozofia je národná vetva európskej filozofie, súčasť francúzskej kultúry. Francúzska filozofia si neustále udržiava kontakt s celkovým rytmom spoločenského života a politického života Francúzov a zasahuje bezprostredne do praxe.
Davisov pohár 2010
Davisov pohár 2010 je 99. ročník najvýznamnejšej tímovej súťaže v mužskom tenise. Finále sa odohrá v 3. - 5. decembra 2010.
Nasadení
<li>🇪🇸 <li>🇨🇿 <li>🇺🇸 <li>🇷🇺 </ol>
<li>🇦🇷 <li>🇭🇷 <li>🇮🇱 <li>🇩🇪 </ol>
Skupina I
Zúčastnené tímy
Skupina II
Zúčastnené tímy
Raffelstettenský colný štatút
Raffelstettenský colný štatút (iné názvy: Ustanovenie o cle v Raffestetten, Raffelstettenský colný tarif , Raffelstettenský colný sadzobník , Raffelstettenský colný poriadok , Raffelstettenské colné ustanovenia ; ) je právny dokument, ktorý upravuje spôsob platenia cla na obchodnej ceste medzi Bavorskom a východnými oblasťami – teda aj Veľkou Moravou.
Datovanie
Dokument vznikol niekedy medzi rokmi 903 až 906. Táto datácia vychádza z toho, že dokument spomína biskupov Burkarda (o ktorom sa pramene prvý raz ako o biskupovi zmieňujú k dátumu 12. augusta 903) a Teotmara (ktorý padol počas bitky pri Bratislave v roku 907).
Obsah dokumentu
Raffelstettenský colný štatút je rozdelený do deviatich článkov, ktoré možno zoskupiť do šiestich častí :
Celkovo ustanovuje pomery, aké platili za čias Ľudovíta II. a Karolmana.
Význam
Raffelstettenský colný štatút je významný prameň, okrem iného pre dejiny medzinárodného práva a obchodu. Podáva informácie o hospodárskych vzťahoch na fransko – veľkomoravských hraniciach pred inváziou Maďarov. Štatút svedčí o tom, že maďarská hrozba nebola braná príliš vážne a obchodné pomery boli celkom normalizované.
Dunakeszký okres
thumb|right|Poloha okresu v rámci Maďarska
Dunakeszký okres je okres maďarskej župy Pest. Jeho centrom je mesto Dunakeszi. Skladá sa zo štyroch obcí.
NGC 3238
NGC 3238 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 8. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Kaplnka svätého Václava (Katedrála svätého Víta, Václava a Vojtecha)
Kaplnka svätého Václava predstavuje samostatný objekt Katedrály svätého Víta, Václava a Vojtecha. Je to zrejmé z pôdorysu, ktorý pôsobí veľmi cudzorodo. Jej poloha zaujíma miesto, kde bol pochovaný svätý Václav, už v ním založenej rotunde. Posvätnosť tohto hrobu bola akceptovaná aj pri výstavbe Spytihnevovej baziliky. Kaplnka bola dokončená v roku 1366 a vysvätená v roku 1367.
Matyáš z Arrassu a Peter Parléř
thumb|upright|Peter Parléř Analýza preukázala, že Svätováclavská kaplnka bola postavená ako samostatný celok, nenadväzovala na samotnú stavbu katedrály, no ovplyvnila jej neskoršiu dostavbu. Dokladá to aj okno, ktoré sa nachádza na východnej stene smerom do Martinickej kaplnky. Je dokázané, že tvorcom plánov kaplnky bol už samotný Matej (Matyáš) z Arrasu. Na jeho dielo nadviazal Petr Parléř, ktorý dokončením kaplnky odštartoval svoju aktivitu na Pražskom hrade. Možno teda tvrdiť, že plán kaplnky nebol striktne určený, nakoľko ju dostaval práve Peter Parléř; je možné sledovať znaky jeho tvorby, ktoré boli v danej dobe neokázalé. Parléř zo začiatku prevzal tvaroslovie svojho predchodcu, nakoľko ráz dvojdielnych okien a taktiež aj dvojboké operáky západného priečelia majú starší ráz. Štúdia J. Vitovského na základe analýzy kamenárskych značiek dokázala, že celú kaplnku stavala huta Petra Parléřa.
Benedikt Ried
Odkaz na Benedikta Rieda je v kaplnke sv. Václava. Na výjave ''Sv. Václav rúbe šibenice'', ktorý sa nachádza na západnej stene kaplnky, je palácové priečelie, ktoré je pravdepodobne najskoršou vedutou Vladislavskej sály z južnej strany. Určitá nejasnosť však môže taktiež viesť k názoru, či maliar nezachytil podobu západného paláca, ktorá sa nezachovala. Na ďalšom výjave s názvom Svätý Václav okopáva vinicu, ktorý sa nachádza na severnej stene, je v pozadí akási konfigurácia hmôt, ktoré zrejme predstavujú prvý pohľad na Pražský hrad od východu. Charakteristická je pre tento výjav silueta katedrály s oporným systémom. Obidva tieto pohľady tak predznamenávajú ďalší vývoj mestskej veduty a vytváranie typických pohľadov na Hrad, ako je možné sledovať v 16. a 17. storočí. Hlavným úmyslom tak bolo prepojiť postavu sv. Václava so súčasnou podobou hradu a prepojiť tak minulosť s prítomnosťou ako aj postavu samotného svätca s týmto miestom.
Pôdorys
Pôdorys kaplnky má tvar štvorca. Na juhu je zlícovaný s vonkajšou stranou chórovej ochodze, na severe vystupuje pred kaplnky, ktoré sú dielom Matyáša z Arrasu, a Martinickú kaplnku, ktorá bola založená Petrom Parléřom. Západná strana vstupuje do priestoru priečnej lode.
Kaplnka je stavaná z blokového muriva, v ktorom boli ponechané len neveľké otvory dvoch vstupných portálov a niekoľkých okien. Práve toto uzavreté konštrukčné prevedenie podčiarkuje význam tohto miesta ako hrobu svätého Václava.
Klenba
Riešenie klenby je nezvyčajné práve v tom, že jej nábehy sa neodvíjajú z kútov priestoru, ale sú situované v ploche jednotlivých stien. Na podlahe sú umiestnené sokle, ktoré majú dvojboký pôdorys s rovno zrezaným rohom. Navrchu sa nachádza malá rímsa, nad ktorou stúpa hmota trnože, na ktorú nasadzuje šikmá plocha so soklíkmi tvoriaca základňu zväzkových prípor klenbového nosného systému. Odtiaľ stúpajú smerom dohora zväzky subtílnych profilov, ktoré prestupujú výraznou vodorovnou rímsou, podloženou oblúčkovým vlysom, a smerujú ďalej až do klenbových nábehov. Rímsa je zložito profilovaná a oblúkový vlys, ktorý sa na ňu napája zdola, sa zhoduje s oblúkovým vlysom prístenných rebier. V rohoch kaplnky vybiehajú oblúky z konzol v tvare ľudských masiek. Zaujímavosťou je, že severozápadná maska je nová. Na jazyku má vyrytý dátum 1908. V severovýchodnom rohu sa nachádza maska muža s vlasmi a fúzmi. Maska v juhovýchodnom rohu má podobu bradatého muža, ktorému z úst vyrastajú lístky, juhozápadná maska je príšera s bohatými fúzmi, stlačeným nosom, prasacími ušami a stojacimi vlasmi. Uprostred vlysu sa v južnej stene taktiež nachádza pozlátená drobná maska s otvorenými ústami a ostrým nosom.
Klenba bola v danej dobe veľkou inováciou, nakoľko jej základom bol výrez povrchu gule. Základ klenbového obrazca je tak tvorený dvojicou paralelne prebiehajúcich rebier vybiehajúcich z plochy obvodových stien. Navyše potom vždy dve dvojice paralelných hruškovitých rebier vybiehajú z obvodových stien kaplnky na kolmicu a tak prepájajú protiľahlé boky. Uprostred klenutia tak vznikol diagonálne naklonený štvorec s vloženým rebrovým krížom. Uprostred úseku tohto diagonálneho štvorca sú vymodelované dvojice drobných lístkov s bobuľami, priesečníky zase zdôrazňuje abstraktný listový motív. Plocha klenby je rozdelená do úsekov v podobe trojuholníkov, v kútoch priestoru zostali malé štvorce. Na rozdiel od ostatných gotických klenieb, lomený oblúk bol pri tejto klenbe odstránený. V Svatováclavskej kaplnke sú rebrá rozpäté v oblých oblúkoch. Lomený tvar si zachovali len klenbové čelá, ktorých okraje zdobí kružbový vlys s nosmi v podobe ľalií. Výška klenby je asi 15 m, pričom výška čelných oblúkov je 13 m. Charakter tejto Parléřovej klenby bol vo svojej dobe v strednej Európe unikátny.
Obvodové steny
Obvodové steny sú obložené zabrúsenými a leštenými drahými kameňmi ako sú napríklad dosky z chryzoprasu, jaspisu, ametystu. Tento druh výzdoby bol výnimočný a bol použitý v Karolovej dobe len na niekoľkých významných miestach. Kamene sú zaujímavé svojou farebnosťou, prevažujúce farby sú zelená a purpurová, ale taktiež je zastúpená modrá, žltá či fialová. Štuka, do ktorej sú kamene osadené, má pozlátený povrch, ktorý bol tvarovaný pomocou razníc. Sú predpoklady, že akýmsi vzorom mohla byť pápežská kaplnka Sancta sanctorum v Ríme. Za zrodom tejto výzdoby stála idea vytvoriť najdrahocennejší priestor v celom kresťanskom svete. Najvýznamnejším duchovným zdrojom je pasáž zo Zjavenia sv. Jána (Zj 21,10-21), v ktorej je popísané sväté mesto – nový Jeruzalem: ''„žiariaci Božou slávou, jeho jas ako najdrahší drahokam a ako priezračný krištáľ... Mesto je vystavené do štvorca... Hradby sú postavené z jaspisu a mesto je z rýdzeho zlata, žiariaceho ako krištáľ. Základy toho mesta sú samý drahokam: prvým základným kameňom je jaspis, druhý zafír, tretí chalcedón, štvrtý smaragd, piaty sardonyx, šiesty karneol, siedmy chryzolit, ôsmy beryl, deviaty topás, desiaty chryzopras, jedenásty hyacint a dvanásty ametyst.“'' Taktiež v prvom Petrovom liste je Kristus prirovnávaný k živému kameňu.
==== Maľby ==== Neobložené steny zdobia maľby z obdobia výstavby kaplnky. Samotný Kristus je vyobrazený na východnej stene kaplnky v scéne Ukrižovanie. Po jeho stranách sú namaľovaní modliaci sa Karol IV. a jeho manželka Alžbeta Pomoranská. Na obraze sa ďalej nachádzajú drobné postavy Václava IV. a jeho ženy. Vladár tu zastupuje celú pozemskú obec a je akýmsi spojením človeka s Kristom. Utrpenie Pána bolo i akýmsi predobrazom konania a smrti kniežaťa Václava, ktorý vstúpil do spoločenstva svätých a prihováral sa tak nebesám za národ Čechov a Českú zem.
Kaplnka bola dokončená v roku 1366 a hneď rok na to bola vyzdobená tzv. Pašiovými cyklami, v roku 1972 drahými vkladanými kameňmi. Úmyslom Karola IV. bolo nechať steny v kaplnke vymaľovať s námetmi o živote sv. Václava. Je preukázané, že tento cyklus bol dokončený až niekedy v poslednej tretine 15. storočia, kedy v Karolovom úsilí pokračoval Vladislav II. Jagelovský, čo potvrdili reštaurátorské práce, ktoré prebiehali v 60. rokoch 20. storočia. Jeho snaženie sa podarilo dokončiť v čase, keď už nebol len českým, ale aj uhorským kráľom s trvale sídlil v Budíne. Prvotné pašijové scény, do ktorých je zakomponovaný portrét Karola IV. a jeho manželky Elišky Pomořanské vytvoril zrejme majster Osvald.
Na začiatku 17. storočia bol svätováclavský cyklus premaľovaný Danielom Aleziom z Květné. Väčšinu jeho zásahov sa podarilo reštaurátorom odstrániť počas reštaurátorských prác, ktoré prebiehali v 60. rokoch 20. storočia. Prvé reštaurovanie týchto malieb však prebehlo o niečo skôr a to na začiatku 20. Storočia, kedy ich rekonštruoval Kamil Hilbert.
Autorstvo malieb, ktoré sa nachádzajú v kaplnke sa pripisuje Majstrovi Litoměřického oltára, ktorý bol vo svojej dobe jednou z najvýznamnejších postáv na poli maliarstva. Napriek tomu, že vytvoril početné množstvo diel, ostal v akejsi anonymite a nie je známe jeho konkrétne meno.
Posledné reštaurovanie nástenných malieb prebehlo v rokoch 2006 – 2011, kedy došlo k obnove malieb na južnej strane, kde boli značne zničené. Táto stena bola po storočia vystavovaná striedaniu teplôt a zatekala. Maľby tak bolo potrebné upevniť, vyčistiť, vytmeliť, odsoliť a ošetriť proti plesniam. Reštaurovanie bolo rozdelené do 4 etáp, nakoľko išlo o niekoľko štvorcových metrov. Reštaurovanie odhalilo nedokonalé zachovanie tzv. Pašijového cyklu, ktorý bol poznamenaný niekoľkými premaľbami. Za autora premaľby je považovaný Majster Svatojiřského oltára. Je možné, že postavy anjelov, ktoré obklopujú sochy sv. Václava na východnej stene rovnako ako aj postavy patrónov mohol vytvoriť práve tento umelec. Majster Svatojiřského oltára s najväčšou pravdepodobnosťou namaľoval postavu sv. Ludmily v kaplnke sv. Ludmily v bazilike sv. Jiří na Pražskom hrade. Obrazy sa zhodujú v niekoľkých črtách, preto sa hovorí o tom, že v poslednej tretine 15. storočia pôsobila na hrade dielňa pod vedením Majstra Svatojiřského oltára.
Callionymidae
Callionymidae je čeľaď rýb z radu ostriežotvaré (Perciformes).
Kaplnka svätého Václava (Katedrála svätého Víta, Václava a Vojtecha)
Východná stena
Ústredná časť tejto steny nesúvisí so samotným svätováclavským cyklom. Obrazy, ktoré dominujú na východnej stene Svätováclavskej kaplnky, sú portréty českého a uhorského kráľa Vladislava II. Jagelovského a jeho manželky Anny z Foix-Candale. Anna drží v rukách knihu hodiniek, čo podtrhuje vzťah k tomu sakrálnemu priestoru. Taktiež však môže ísť o spis s názvom „De institione regii pueri“, ktorý dostala Anna od Alžbety Habsburskej pred narodením prvorodeného dieťaťa, v ktorom bolo popísané, ako treba vychovávať kráľovské dieťa. Perly, ktoré zdobia Annine šaty môžu byť perly, ktoré jej daroval samotný Vladislav II. Jagelovský. Jeho portrét je interpretovaný ako akási snaha o nadviazanie na tradíciu Karola IV., ktorého kľačiaci portrét sa nachádza pod portrétom Vladislava II. Karol IV. je zakomponovaný do scény s ukrižovaním v spodnom páse kráľovských malieb. Pod týmito portrétmi sa nachádzajú podobizne zemských patrónov: sv. Zigmund, Vít, Vojtech a sv. Ludmila. Takto mal byť demonštrovaný Vladislavov vzťah k českým svätcom hlavne však k sv. Václavovi, na ktorého vládu sa snažil Vladislav nadväzovať.
Elon Lindenstrauss
Elon Lindenstrauss (* 1. august 1970, Jeruzalem, Izrael) je izraelský matematik. Zaoberá sa predovšetkým ergodickou teóriou, dynamickými systémami a ich aplikáciami v teórii čísel. Je nositeľom Fieldsovej medaily za rok 2010.
Kaplnka svätého Václava (Katedrála svätého Víta, Václava a Vojtecha)
Západná stena
Oproti kráľovskému páru Vladislava II. Jagelovského a jeho manželky Anny sa nachádza na západnej stene výpravná scéna pod názvom Zázrak sv. Václava na ríšskom sneme. Tento obraz môže nadväzovať na ríšsky snem vo Frankfurte nad Mohanom v roku 1486, takisto môže ísť aj o uzavretie viedenských zmlúv v roku 1515 alebo nástup samotných Habsburgovcov na český trón v roku 1526. Prvoplánovo však má tento obraz vyjavovať Zázrak sv. Václava na ríšskom sneme, kde bol Václav vyvolený siedmym kurfirtom. Tento obraz zaberá celé stredné pole a zahrňuje bohaté dvorské sprievody, na ktorých sa nachádza cisár Fridrich III., jeho syn Maximilián I., Vladislavov švagor, ktorý pri korunovácii držal malého Ludvika na rukách Friedrich z Ansbachu je pravdepodobne vyobrazený ako fúzatý muž, ktorý pomáha vysadnúť sv. Václavovi na koňa v scéne s odjazdom na snem. Mladík v zlatom plášti, ktorý stojí vedľa postavy sv. Václava je charakterizovaný všeobecne ako panoš. Táto postava má nákladné rúcho – zlatý plášť so zlato čiernym lemom, pruhované nohavice a topánky zdobené zlatými pásikmi. Na natočených vlasoch má čepiec ozdobený perím. Hlava sv. Václava a mladíka sú natočené ku sebe. Tento mladík musel byť pre zadávateľa maľby veľmi významný, nakoľko mu sv. Václav venuje svoju pozornosť. Preto môže ísť o samotného Ludvika, Vladislavovho syna. Maľba tak môže predstavovať oslavu Ludvikovho narodenia, nakoľko v dobe, keď bola maľba vyhotovená bol oveľa mladší, ako mladík na obraze a jeho narodenie výrazne posilnilo Vladislavovu moc.
Do vnútra bolo možné vstúpiť z dvoch strán. V západnej stene kaplnky bol portál, ktorý bol však časom zamurovaný. Dnes je na jeho miesto kópia od V. Suchardy, nakoľko pôvodný tvar priečelia sa nepodarilo pri rekonštrukcii obnoviť. Preto je táto časť kaplnky nová, naväzuje však na pôvodný stav. Pôvodný portál mal tympanon, na ktorom sa v strede v kotúči nachádzala podobizeň Spasiteľa. Po stranách boli pridané plastiky anjelov. Táto plastika mala pripomínať akýsi úvod ku Kristovým pašijám, ktoré sú zobrazené v spodnom páse kaplnky a ústredný motív ukrižovania sa nachádza na stene oproti portálu. Autorstvo tejto plastiky sa pripisuje Petrovi Parléřovi. Západný portál slúžil prichádzajúcim pútnikom. Pri obnove západného priečelia bola na nárožný pilier osadená socha samotného majstra Parléřa. Zvnútra je portál po stranách zdobený postavami sv. Pavla a Petra, ktorý tento vchod do kaplnky strážia. Portál uzatvárajú bohato členené gotizujúce kovové dvere. V osi portálu je umiestnené západné dvojdielne okno, ktoré bolo vrátane profilácie a kružby celé obnovené.
Okno kaplnky na vonkajšej západnej strane pôsobí veľmi neorganicky. Je to z toho dôvodu, že tu bol pridaný mohutný pilier, ktorý nie je pôvodný. Tento pilier odpovedá pilieru arkády, ktorá prebieha z južnej bočnej lodi do priečnej lodi. Okno má tak jednoduchú profiláciu a líši sa od okien južných.
Oporný pilier na severozápadnom nároží bol pri rekonštrukcii prevedený úplne iným spôsobom ako v pôvodnom stave. Operáky po stranách obnoveného západného portálu majú trojuholníkový pôdorys, prestupujú do priestoru priečnej lode v podstate dvojboko s úplne kratučkými postrannými úsekmi kolmými k západnej stene. Uprostred, medzi oboma operákmi, je umiestnený obnovený západný portál.
Južná stena
Vďaka pravej strane možno povedať, že okno bolo staršie a klenbový systém bol vložený až dodatočne. Profilácia odpovedajúca prístennému rebru prekrýva krajné členenie okenného ostenia, ktoré je celé zastrešené. Pretože je táto profilácia ostenia okna logicky predradená, dochádza tu k akejsi disharmónii vo vzťahu okna a prístenného rebra. Okná na južnej stene sú po oboch stranách stredného operáku. Okná sú trojdielne s lomeným oblúkom ostrého lancetového vzoru a majú jemnú profiláciu ostenia. Obnovené kružby s plamienkami sa v obidvoch oknách zhodujú. Hmota kaplnky sv. Václava je v priestore južného ramena transepta ukončená profilovanou rímsou v úrovni rímsy pod balustrádou trifória.
Severná stena
Z kaplnky sa vychádzalo smerom k mariánskemu chóru polkruhovým severným portálom, ktorý slúžil prevažne kňazovi. Druhý portál má ostenie, ktoré prechádza do polkruhového portálového oblúku, ktorého tvar mal pripomínať starú svatováclavskú tradíciu a bol zároveň víťaznou bránou k svätcovmu príbytku. Jeho profilácia spočíva na dvakrát zalamovanej trnoži z tesaných kvádrov. Profil vrcholí rímsou, nad ktorou vyrastá trnož šikmo nahor. Z neho potom vybiehla ušľachtilá lineárna profilácia. Do vnútra profilácie sú vsadené po oboch stranách figurálne konzoly – vľavo postava mnícha, pravdepodobne sv. Petra, pred ktorým je obrys pravdepodobne ženskej postavy. Napravo sa nachádza Judáš v objatí diabolskej príšery. Konzoly zakrývajú nízke štvorhranné krycie dosky, na ktorých sa nachádza slepá kružba s trojlistami. Styk jednotlivých kružieb zvýrazňujú drobné ľalie. Polkruhový oblúk tohto portálu nebol vo svojej dobe príliš obvyklý. Existujú domnienky, že táto forma mala pripomínať románsku architektúru, ktorá je charakteristická pre dobu, v ktorej žil samotný svätý Václav. Gotické sú ale dvere, na ktorých bolo umiestnené klopadlo, v podobe levej hlavy v kruhovom rámci, ktoré sa nachádza vedľa zámku. Existujú názory, že ide práve o to klopadlo, ktorého sa držal svätý Václav v okamihu, keď bol zavraždený. Dvere sú z borovicového dreva, pobité železnými plátmi, vystuženými diagonálnymi pásmi, ktoré sa pretínajú v ľahkých tupých a ostrých uhloch. Pripevnené sú klincami s lúčovito vrúbkovanými hlavami. Kosoštvorcové polia na vnútornej strane sú prázdne okrem vyššie umiestnených, kde sa nachádzajú monogramy M a W, vľavo je aplikovaný štítok s orlicou, vpravo s levom. Predpokladá sa, že dvere sú pôvodné, z obdobia výstavby kaplnky, levia hlava je pravdepodobne z 13. storočia.
Pri budovaní severného okna sa nepočítalo s osadením klenbového systému. Okno je dvojdielne, kružba je jednoduchá, neparléřovská. Vo vrchole je vložený sférický štvoruholník s vloženým štvorlistom so zaostrenými lalokmi. Pokračovanie severného priečelia kaplnky západne pristaveného piliera arkády medzi južnou bočnou loďou a priečnou loďou je celé nové.
Vybavenie kaplnky
K starému vybaveniu kaplnky patrí i kovaná vežica umiestnená v jej juhovýchodnom rohu, ktorá mala funkciu sanktuária, teda slúžila k uchovaniu Najsvätejších svätostí. Má podobu bohato riešenej architektúry s veľkými kružbovými oknami, hrotnatou strechou a operným systémom. Ide o akúsi miniatúrnu architektúru, ktorá bola pravdepodobne vytvorená samotným majstrom katedrálnej hute.
Oltár
Na rímse východnej steny stojí socha sv. Václava, ktorá je považovaná za najznámejšiu sochu z obdobia Petra Parléřa. V juhovýchodnom rohu kaplnky stojí gotické pastofórium, ktoré je prácou majstra Václava, kováča parléřovskej hute.
V severovýchodnom rohu stojí figurálny svietnik, ktorý má podobu sv. Václava. Bol vyrobený na objednávku v roku 1532 renesančným umelcom Hansom Vischerom z Norimbergu.
Rekonštrukcia
Interiér kaplnky bol v rokoch 1912 – 1913 obnovený podľa návrhu K.Hilberta. Týkalo sa to prevažne svätováclavskej tumby, ktorá má gotický pôvod. Taktiež bola v tomto období doplnená oltárnym stolom. Tumba a stôl sú ozdobené leštenými drahokamami, ktoré sú dochované z Karolovej doby. Pred vysvätením kaplnky (28. september 1913) bol umiestnený na tumbu relikviár, v ktorom bolo strieborné poprsie svätého Václava.
Okná na južnej stene reštaurovali v rokoch 1967 – 1968 S. Libenský spolu s J. Brychtovou. Vitráže slepých okien na severnej a východnej strane boli rekonštruované v roku 1965. Autorom bol Josef Soukup.
Zaujímavosti
Zaujímavosťou je, že dva roky po príchode Petra Parléře venoval Karol IV. veľkú pozornosť náhrobku sv. Václava. Traduje sa, že Karol IV. dal obložiť jeho lebku rýdzim zlatom a drahokamami, rovnako ako aj samotný sarkofág.
V roku 1541 požiar ťažko zasiahol Svatováclavskú kaplnku. Severný portál zostal bez porušenia, oheň však zničil visiace prápory, od ktorých sa chytili drevené dvere v západnej časti. Takisto zhoreli drevené časti na hrobe sv. Václava, kamenný sarkofág a telo zostali našťastie neporušené. V roku 1614 boli obnovené nástenné maľby, nakoľko požiar neporušil len kamenný obklad stien.
Dance Floor Anthem
„Dance Floor Anthem“ je tretia skladba pop punkovej skupiny Good Charlotte, nachádzajúca sa na ich štvrtom albume Good Morning Revival. V Európe bol vydaný v polovici mája 2007 a režisérom klipu k skladbe je Sean Michael Turrell.
Fongrave
Fongrave je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stredoveká francúzska filozofia
V stredoveku bolo Francúzsko hlavným útočiskom scholastiky (Pierre Abélard). Parížska univerzita bola v 13. storočí ohniskom západnej filozofie, istý čas na nej pôsobil Tomáš Akvinský a Duns Scotus.
Béla Bartók
Béla Bartók (* 25. marec 1881, Nagyszentmiklós, Rakúsko-Uhorsko – † 26. september 1945, New York, New York, USA), bol svetovo známy maďarský hudobný skladateľ, jeden z najoriginálnejších a najprínosnejších predstaviteľov hudby 20. storočia. Svetový význam získal nielen ako skladateľ, ale zároveň ako výborný klavirista a uznávaný hudobný vedec - etnomuzikológ. Od roku 1940 žil v exile v USA. Spoločne s Leošom Janáčkom, Zoltánom Kodályom, neskôr Eugenom Suchoňom patria k skladateľom, ktorých výrazným zdrojom inšpirácie bola ľudová hudba.
Život a dielo
Béla Bartók sa narodil v rodine riaditeľa poľnohospodárskej školy a hudobného nadšenca Belu Bartóka (nom. Belo Bartók) a Pauly, rodenej Voitovej, učiteľky a rodáčky z Turčianskeho svätého Martina. Otec mu krátko po narodení zomrel a spolu s matkou odišli z rumunského Sânnicolau Mare a usadili sa v Bratislave, kde bývali na Špitálskej ulici č. 3. Tu aj študoval od roku 1893 na gymnáziu. Matka bola učiteľkou a zabezpečila mu výučbu klavíra a harmónie u László Erkela (maďarský pedagóg a zbormajster, od roku 1871 pôsobil v Bratislave). V rokoch 1899 – 1903 pokračoval Bartók v štúdiu na hudobnej akadémii (Zeneakadémia) v Budapešti; v kompozícii bol žiakom J. Koesslera.
Odpor k habsburskej nadvláde, obdiv k Franzovi Lisztovi, príklad Straussovej symfonickej básne Život hrdinu a snaha komponovať v národnom štýle viedli k vzniku symfonickej básne Kossuth (1903; 1904 v Manchesteri uviedol tiež Hans Richter – nemecký dirigent maďarského pôvodu, dirigoval napr. v Bayreuthe premiéru Prsteňa Nibelungov). V decembri 1904 dokončil Bartók v Bratislave lisztovskú Rapsódiu pre klavír a orchester op. 1. Keď zistil, že „maďarské piesne, mylne pokladané za ľudové, sú v skutočnosti viac či menej triviálnymi prostonárodnými umelými piesňami …“, začal v roku 1905 spolu so Zoltánom Kodálym na maďarskom vidieku zber ľudovej hudby (3700 zápisov). Neskôr z porovnávacích dôvodov zbieral i piesne slovenské (3200), rumunské (3500); vydané v roku 1967), ale i arabské (65 z 1913), turecké (89 z 1935), ukrajinské, valašské, a iné. Stal sa v tomto svetovo uznávanou autoritou, jeho štúdie vyšli vo viacerých štátoch. Zo starobylých tonálnych a rytmických štruktúr východoeurópskeho folklóru čerpal podnety pre svoju vlastnú skladateľskú tvorbu, ktorú chcel vymaniť z tradičných klišé dur–molového systému. Povzbudením mu bolo i poznanie diel Claudea Debussyho, rovnako uplatňujúceho päťtónové a celotónové tóniny.
Štýlová premena sa uskutočnila najprv v klavírnej tvorbe (14 bagatel, Dva rumunské tance aj.); dodatočnou inštrumentáciou vznikol z častí týchto skladieb cyklus Obrázky z Maďarska (1931). Klavírne Allegro barbaro (1911) šokovalo svojimi harmóniami a údernými rytmami. Bartókova jediná opera, baladicky ladená jednoaktovka Hrad kniežaťa Modrofúza (1911) sa ako všetky Bartókove javiskové skladby vysporiadava v symbolickej rovine s problémom osamelosti muža a s jeho konfliktným vzťahom k žene a krutému svetu; rozvíja lohengrinovský motív otázok, ktoré nemá žena klásť mužovi. V tejto línii pokračuje i tanečná hra vo forme jednoaktovky Drevený princ (1917) a jednoaktová pantomíma Zázračný mandarín (1919, neúspešná javisková premiéra v Kolíne nad Rýnom. (1926, definitívna verzia 1931). Toto vrcholné dielo, vyjadrujúce v dynamickej gradácii životodarnú silu milostného citu, tragicky ničeného neľudskou spoločnosťou, mohlo byť v Maďarsku uvedené až po roku 1945, avšak úplne umelecky rehabilitovaná bola až v roku 1956.
V období Maďarskej republiky rád (1919) tvoril Bartók spolu s Kodálym a Ernstom von Dohnányim (maďarský klavirista, skladateľ a dirigent) jej hudobné direktórium. Aby unikol domácim útokom, vyžiadal si Bartók v roku 1920 na hudobnej akadémii, na ktorej od 1907 vyučoval hru na klavír, dovolenku a podnikol početné zahraničné turné ako klavirista, pri ktorých s ohlasom uvádzal vlastné skladby (v Česko-Slovensku v rokoch 1925, 1927, 1929, 1930).
V roku 1923 vznikla pri príležitosti 50. výročia spojenia Budapešti (z Budy a Pešti) Tanečná suita, ktorá v prevedení Českej filharmónie (dirigent Václav Talich na pražskom festivale Medzinárodnej spoločnosti pre súdobú hudbu v máji 1925 obrátila k Bartókovi pozornosť svetovej verejnosti. V októbri 1927 hral Bartók v Prahe s Českou filharmóniou svoj 1. klavírny koncert (1926). V roku 1928 koncertoval a prednášal v USA, 1929 v ZSSR.
V roku 1934 zanechal Bartók výučbu na hudobnej akadémii a ako pracovník akadémie vied sa venoval príprave edície maďarských, rumunských a slovenských ľudových piesní, ktoré spolu s Kodálym niekoľko rokov zbierali priamo medzi obyvateľstvom. Objavy nových možností hudobného zvuku priniesla Hudba pre sláky, bicie nástroje a čelestu (1936) a Sonáta pre dva klavíry a bicie nástroje (1937). Klasicky vyrovnaný ''2. husľový koncert (1938) a mužné Divertimento pre sláčikový orchester'' (1939) uzavreli Bartókovu európsku tvorbu. V októbri 1940 opustil fašistické Maďarsko a odišiel do New Yorku, kde sa na univerzite ujal spracovania zbierky juhoslovanských ľudových melódií. Ochromený chorobou, dovŕšil svoje dielo Sonátou pre sólové husle (1944 na objednávku Yehudu Menuhina), 3. klavírnym koncertom (1945) a najmä myšlienkovo hlbokým a súčasne virtuóznym Koncertom pre orchester (1943). Cennou zložkou Bartókovho diela je šesť sláčikových kvartet (1919 – 39) a novátorsky poňaté klavírne cykly pedagogického zamerania (Pre deti, 1909; Mikrokozmos, 1926 – 39; Sonatina, 1915 aj.).
Ako intelektuálne mimoriadne vybavený autor dokázal Bartók zlúčiť množstvo rôznorodých prvkov v osobitný štýl, nesúci i silný emocionálny náboj. Pre svoj výskum slovenských a rumunských piesní, pre antifašistický postoj a pokrokovú umeleckú orientáciu bol častým terčom útokov horthyovských šovinistov. Jeho zbierka slovenských ľudových piesní vyšla v roku 1959 v Bratislave, kde v ten istý rok vyšiel výber z jeho štúdií Postrehy a názory.
Schedios
Schedios (Schedios) môže byť:
George Pólya
George Pólya (* 13. december 1887, Budapešť, Maďarsko - † 7. september 1985, Palo Alto, Kalifornia, USA) bol maďarský matematik. Zaoberal sa veľkým množstvom matematických disciplín, najmä kombinatorikou, teóriou pravdepodobnosti, komplexnou analýzou, parciálnymi diferenciálnymi rovnicami, teóriou potenciálu, teóriou čísel, matematickou fyzikou, či geometriou. Zaoberal sa tiež heuristickými metódami a teóriou vyučovania matematiky. Je autorom viacerých kníh, spomedzi ktorých je pravdepodobne najznámejšia kniha How to Solve It vydaná v roku 1945 a pojednávajúca o metódach riešenia matematických problémov.
Životopis
Narodil sa ako György Pólya. Jeho rodičia, Anna (rodená Deutschová) a Jakab Pólya boli obaja židovského pôvodu. Pôvodné meno Pólyovho otca bolo Jakab Pollák, avšak za účelom zisku miesta vysokoškolského učiteľa ekonómie a štatistiky bol v relatívne nacionalistickej atmosfére vtedajšieho Uhorska nútený zmeniť si meno na viac maďarsky znejúce Jakab Pólya. Pólyovi rodičia tiež rok pred jeho narodením konvertovali na rímskokatolícku vieru.
Základnú školu a gymnázium navštevoval Pólya v Budapešti. Na strednej škole vynikal v biológii a literatúre, avšak v matematike dosahoval priemerné výsledky. Neskôr opisoval svojich stredoškolských učiteľov matematiky ako mrzkých. V roku 1905 začal na budapeštianskej univerzite študovať právo, avšak odbor pokladal za nudný, a preto svoje štúdium predčasne ukončil. Vzápätí študoval dva roky jazyky a literatúru, kde získal aprobáciu učiteľa latinčiny a maďarčiny, ktorú však nikdy nevyužil. Neskôr sa zaoberal najmä filozofiou, kde ho jeho profesor Alexander Bernát nasmeroval na štúdium matematiky a fyziky. Počas univerzitných štúdií ho spomedzi matematikov pravdepodobne najviac ovplyvnil Lipót Fejér.
Rok štúdia strávil Pólya na univerzite vo Viedni a neskôr v Göttingene, kde sa spoznal so špičkou vtedajšieho matematického sveta. Po potýčke s istým študentom Göttingenskej univerzity počas cesty vlakom bol nútený univerzitu opustiť. Po tejto udalosti pôsobil krátky čas v Paríži a neskôr od roku 1914 najmä v Zürichu, kde pôsobil na ETH. Vďaka dávnejšiemu zraneniu, ktoré utrpel pri futbale, nebol nútený narukovať do rakúsko-uhorskej armády, čo bolo v plnom súlade s jeho pacifistickým presvedčením. Neskôr však problémy armády vzrastali, a tak dostal aj Pólya povolávací rozkaz. Pólya odmietol, čo znamenalo, že sa po mnoho ďalších rokov nemohol vrátiť na územie dnešného Maďarska - vstúpil tam až v roku 1967. Prijal švajčiarske občianstvo a v roku 1918 sa oženil so Švajčiarkou Stellou Verou Weberovou.
Rok 1924 strávil predovšetkým na Oxforde a v Cambridgi, kde pracoval s G. H. Hardym a Johnom Edensorom Littlewoodom. V roku 1928 získal na ETH titul riadneho profesora. V roku 1933 vycestoval do Princetonu. Vrátil sa do Švajčiarska, avšak v roku 1940 bol kvôli politickej situácii nútený emigrovať do Spojených štátov. Tam po istom čase zakotvil na Stanfordovej univerzite, kde pôsobil až do dôchodku.
Práca
Pólyova práca prestupuje takmer celým spektrom matematiky. V teórii pravdepodobnosti je po ňom pomenované Pólyovo rozdelenie, v teórii čísliel zas Pólyova domnienka a Pólyova-Vinogradovova nerovnosť. V kombinatorike je známa Pólyova veta o enumerácii a Pólyova teória.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Smolník
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Smolník v okrese Gelnica.
Rosport
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Rosport má 2073 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 4.26% bolo v Rosport nezamestanosť nižšia o 2.71 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Borová voda
Bôrová voda (alebo tiež Borová voda) je potok na hornej Orave, v južnej časti okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Studeného potoka, meria 6,4 km a je tokom V. rádu.
Opis toku
Od prameňa tečie prevažne na sever, na hornom toku tečie po hranici medzi geomorfologickými celkami Tatry na východe a Chočské vrchy na západe, zľava priberá prítok od horárne Biela skala, sprava prítok spod Pálenice (1 046,6 m n. m.) a vstupuje do Podtatranskej brázdy (podcelok Zuberecká brázda), kde vytvára oblúk prehnutý na západ. Následne postupne priberá ľavostranný prítok z východného svahu Beskydu (947,0 m n. m.), pravostranný z východného svahu Pálenice, ľavostranný Vajdovský potok a dva krátke pravostranné prítoky z oblasti Palošovky. Ďalej preteká okrajom intravilánu obce Zuberec, kde z pravej strany priberá svoj najvýznamnejší prítok Sivý potok a z ľavej strany Milotínku. Medzi obcami Zuberec a Habovka ústi v nadmorskej výške cca 731 m n. m. do Studeného potoka.
Lagnicourt-Marcel
Lagnicourt-Marcel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kubický meter
Kubický meter (symbol m³) je jednotka medzinárodnej sústavy jednotiek pre objem.
1 m³ sa rovná: