cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piargová dolinka
Názov
Bežne sa pre dolinku používa aj názov Temnosmrečinská dolina, v ktorej dolinka leží. Pôvodcami mena sú poľskí horolezci, ktorí pomenovanie Dolina Piarżysta vzťahujú na celú Temnosmrečinskú dolinu. „Piargy“ označujú skaly. Názov môže mať aj iný základ. Základ slova tvorí staré nárečové slovo piarg s pôvodom v tvaroch berg, perg – parg, ktorý pochádza od starých nemeckých baníkov, ktorí tu dolovali rudy.
Turistika
Pre turistov je neprístupná.
Juraj Lehotský
Juraj Lehotský môže byť:
Filokalia
Filokalia môže byť:
Ana Kasparianová
Anahit Misak Kasparianová, M.A. (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿; * 7. júl 1986, Northridge, Los Angeles, Kalifornia, Spojené štáty) je americká progresívna politická komentátorka, televízna moderátorka, producentka, rečníčka a univerzitná pedagogička arménskeho pôvodu. Od roku 2007 pôsobí ako moderátorka a producentka publicistickej relácie The Young Turks Show.
Život
Stredoškolské štúdium absolvovala na Valley Alternative Magnet High School v štvrti Van Nuys v Los Angeles (2004), bakalárske štúdium v odbore žurnalistika (20042007) a magisterské štúdium v odbore politológia (20072010) na California State University, Northridge (CSUN) v štvrti Nothridge v Los Angeles.
Vzápätí pracovala ako asistentka producenta v spravodajskej rozhlasovej sieti CBS Radio v Los Angeles. V apríli 2007 začala pôsobiť ako moderátorka a následne i ako producentka v rozhlasovej a internetovej televíznej relácii The Young Turks Show. Od mája 2015 prispieva editoriálmi do internetových novín The Raw Story. Od augusta 2013 vyučuje žurnalistiku na CSUN.
Obchodné centrum Dubrawa
Obchodné centrum Dubrawa je nákupné centrum na ulici Pri hrubej lúke v Dúbravke. Otvorené bolo v auguste 2013 a ponúka obchody a služby na ploche skoro 5000 metrov štvorcových, nadzemné parkovisko má kapacitu 160 áut a podzemné 85.
Centrum má detský kútik a konajú sa tu pre deti rôzne akcie, napríklad fotenie s Mikulášom.
Nákupné centrum Hron
Nákupné centrum Hron (skr. NC Hron) je nákupné stredisko na Dudvážskej ulici v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice, miestnej časti Dolné hony. Nákupné centrum bolo otvorené v novembri 2007 a poskytuje obchodné priestory na ploche vyše.
Michelle Malkinová
Michelle Malkinová, B.A., rod. Maglalangová (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿; * 20. október 1970, Philadelphia, Pensylvánia, Spojené štáty) je americká konzervatívna politická komentátorka, spisovateľka vecnej literatúry, žurnalistka a rečníčka filipínskeho pôvodu. Venuje sa najmä problematike imigračného systému v Spojených štátoch.
Život
Stredoškolské štúdium absolvovala na Holy Spirit High School v meste Absecon v New Jersey a vysokoškolské štúdium v odbore angličtina na Oberlin College v meste Oberlin v štáte Ohio. Svoju žurnalistickú kariéru začala v novinách Los Angeles Daily News, pre ktoré písala editoriály a týždenné stĺpčeky (19921994). V roku 1995 pôsobila v libertariánskom think-tanku Competitive Enterprise Institute vo Washingtone, D.C. Po presťahovaní sa do Seattlu vo Washingtone v roku 19961999 začala písať editoriály a týždenné stĺpčeky pre The Seattle Times. V roku 1999 sa prostredníctvom žurnalistického syndikátu Creators Syndicate stala celonárodne syndikovanou stĺpčekárkou v Spojených štátoch.
Ako politická komentátorka často vystupovala v spravodajskej televízii Fox News Channel (FNC) a bola pravidelným hosťom v talk šou The O’Reily Factor, avšak v roku 2007 vyhlásila, že sa do tejto šou nevráti z dôvodu, že televízia nezvládla spor, ktorý vyplynul po tom, čo ju politický komentátor Geraldo Rivera urazil vo vysielaní.
V roku 2006 založila blog Hot Air a web Twitchy, ktorý zverejňuje aktuality zverejňované na sociálnej sieti Twitter.
Volejbal na Stredoamerických hrách 2017
Volejbal na Stredoamerických hrách 2017 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických hier 2017. Konal sa v Manague, v Nikarague v dňoch od 10. do 16. decembra 2017, za účasti 7 mužských a 7 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od začiatku konania hier a toto je jeho 10. vydanie. Zápasy sa odohrali v novovybudovanej aréne Gimnasio Multiusos Alexis Argüello s kapacitou 8 057 divákov, v ktorej sa odohral aj basketbalový turnaj.
V mužskej kategórii získala svoj štvrtý titul 🇬🇹, keď zvíťazila vo všetkých zápasoch skupiny. U žien obhájila titul 🇨🇷, keď vyhrala rovnako vo všetkých zápasoch.
Účastníci
Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k júlu 2017.
Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k augustu 2017.
Juraj Lehotský (trubkár)
Juraj Lehotský (* 18. január 1940, Praha† 3. december 2017, Bratislava) bol slovenský trubkár.
Zo života
Hru na trúbku študoval na bratislavskom konzervatóriu. Od roku 1963 pôsobil v orchestri dirigenta Juraja Velčovského, ktorý opustil po siedmych rokoch. Neskôr hral v tanečnom orchestri Československého rozhlasu. Roku 1976 vydal vlastný album Strieborná trúbka. Počas svojej kariéry spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Matúš Jakabčic a Peter Lipa. Od roku 1971 pôsobil v skupine Nový Tradicionál. Medzi rokmi 1985 – 1996 pôsobil v orchestri Traditional Revival Band, TR Band. V Peter Lipa Band vystupoval v rokoch 1995-1998.
Zomrel po ťažkej chorobe vo veku 77 rokov.
Jeho mladším bratom je spevák Ján Lehotský.
Diskografia
Okrem albumov, kde hral na trúbke mu vyšli aj tieto albumy:
Slnečnice Market
Slnečnice Market je nákupné centrum na ulici Zuzany Chalupovej, Bratislava – mestská časť Petržalka, miestna časť Lúky. Otvorené bolo v novembri 2017 a ponúka obchody a služby na ploche vyše 8 300 metrov štvorcových.
Centrum je súčasť novej štvrti Slnečnice a postupne má pribudnúť detské športové ihrisko a farmárske trhy. Do roku 2021 je plánované predĺženie električkovej trate, ktorá má končiť na zastávke "Janíkov dvor" nedaleko centra. Farmárske trhy s názvom "Trch" (chutný trh) otvorili v roku 2018.
Námestie mieru (Liptovský Mikuláš)
Obchodné centrum Central
Na čísle 1, na mieste bývalého Domu služieb, otvorili v roku 2017 Obchodné centrum Central. Ponuka obchodov a služieb obsahuje:
Pharos Park
Pharos Park je nákupné centrum na ulici Pri letisku, v mestskej časti Ružinov v Bratislave, neďaleko najväčšieho obchodného centra na Slovensku Avion Shopping Park. Centrum sa špecializuje na bývanie a stavbu, najväčší nájomca parku Bauhaus začal s výstavbou predajne v júli 2014.
Ithomi
Ithomi môže byť:
Akestor (sochár)
Akestor bol grécky sochár na rozhraní 4. a 3. storočia pred Kr. Rodiskom sochára Akestora bol pravdepodobne Argos. Činný bol na konci 4. a na začiatku 3. storočia pred Kr. Podľa starovekého cestovateľa Pausania bol autorom sochy Alexibia z Héraie, olympijského víťaza v päťboji v roku 312 pred Kr., umiestnenej v Olympii. Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku ale domovskú obec Akestora neuvádza: ''„... Alexibios v päťboji; vlasťou tohoto je Arkádska Héraia, a ten kto sochu vytvoril je Akestor.“'' V roku 1893 publikoval Marcellin Legrand nápis (podľa typu písma datovaný do 3. storočia pred Kr.) na podstavci objavený v archeologickej lokalite starovekej Troizény, ktorý hlása, že Argosania, Akestor syn Aischrónov a Torón syn Apelliónov, zhotovili sochu Demosthenovej dcéry, venovanú ako votívny dar božstvám Asklépiovi a Hygieii. V staršej literatúre sochu olympijského víťaza Alexibia z Héraie pripisujú Akestorovi z Knóssosu, ktorého Pausanias uvádza ako otca sochára Amfióna (datovaného do polovice 5. storočia pred Kr. ). Dnes prevláda názor, že obidve sochy zhotovil Akestor z Argosu.
Sovietske národné futbalové mužstvo
Sovietske národné futbalové mužstvo bolo futbalové družstvo reprezentujúce Sovietsky zväz pred jeho rozpadom v roku 1991.
Majstrovstvá sveta
Najväčší úspech na majstrovstvách sveta dosiahli sovietski futbalisti na šampionáte v roku 1966 v Anglicku, kde boli vyradení Nemeckom až v semifinále.
Majstrovstvá Európy
Najväčší úspech na ME dosiahla sovietska reprezentácia v roku 1960, keď porazila v boji o zlato Juhosláviu. Na nasledujúcom EURE o štyri roky neskôr podľahli vo finále a odniesli si striebornú medailu, rovnako ako v rokoch 1972 a 1988.
Kotleba
Kotleba (ženský variant: Kotlebová) je priezvisko nemecko - židovského pôvodu so zaznamenaným rozšírením na Slovensku. Vzniklo z nemeckého výrazu Gott lieb!
Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo 252-krát, predovšetkým na území dnešných okresov Nové Mesto nad Váhom (66), Trnava (34), Trenčín (16), Piešťany (12), Bratislava II (11), Bratislava I (7), Bratislava III (4) a Banská Bystrica (4).
V Česku sa v roku 2016 vyskytovalo 17-krát a to v Pardubiciach (9), Kroměříži (5) a Brne (3). V roku 2017 výskyt priezviska už nebol zaznamenaný.
Panamerické majstrovstvá v canoe pole 2017
Panamerické majstrovstvá v canoe pole 2017 bol v poradí 10. turnaj panamerických majstrovstiev v canoe pole, ktoré organizuje Panamerická kanoistická konfederácia (COPAC). Konal sa v dňoch od 17.19. novembra 2017 v Ezeiza, v provincii Buenos Aires, v Argentíne, za účasti rekordných 6 mužských a 4 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvo Francúzskej Guyany a ženské družstvá Francúzskej Guyany a domácej Argentíny. Argentína bola piata krajina, ktorá organizovala panamerický šampionát. Dejiskom turnaja bol komplex Centro Nacional de Desarrollo (CeNaDe). V mužskej kategórii získala svoj šiesty titul 🇧🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad Francúzskou Guyanou. U žien zvíťazilo 🇺🇸, keď vo finále vyhralo nad 🇨🇦.
Juraj Lehotský (režisér)
Juraj Lehotský (* 17. september 1975, Bratislava) je slovenský filmový režisér.
V rokoch 1995 až 2000 študoval na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, konkrétne odbor dokumentárnych filmov. Následne sa začal venovať réžii a písaniu scenárov, a to nielen dokumentov, ale aj hraných filmov, televíznych reklám a hudobných videoklipov. Svoj prvý celovečerný hraný film uviedol v roku 2013 pod názvom Zázrak. Jeho ďalší film Nina mal premiéru o štyri roky neskôr. Lehotský je držiteľom ceny Slnko v sieti.
Režijná filmografia
Filmy
Dokumentárne
Ani
náhľad|Katedrála v Ani Ani (arménsky Անի,, , gruzínsky ანისი, ) bolo staroveké arménske mesto. Pozostatky mesta sú dnes archeologickou lokalitou a leží v tureckej provincii Kars neďaleko hraníc s Arménskom.
Vďaka svojej výnimočnosti bolo v roku 2016 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny
Arménski kronikári Ani prvý raz uvádzajú v 5. storočí. V rokoch 961 až 1045 bolo hlavným mestom Bagratovského arménskeho kráľovstva, ktoré zahŕňalo väčšinu dnešného Arménska a východnú časť dnešného Turecka. Mesto sa rozkladalo na trojuholníkovej prirodzene chránenej planine, ktorú chráni na východnej strane údolie rieky Achurjan, ktorá tu tvorí hranicu medzi Tureckom a Arménskom.
Bolo nazývané "mestom 1 001 kostolov" a ležalo na križovatke niekoľkých obchodných ciest. Jeho kostoly, paláce či opevnenia boli vo svojej dobe na vysokej úrovni, či už z hľadiska technického, alebo umeleckého. V dobách najväčšej slávy tu žilo 100 000 - 200 000 obyvateľov. a mesto tak súperilo s Carihradom, Bagdadomm alebo Damaskom. Mesto bolo niekoľkokrát dobyté a vyplienené a postupne strácalo svoj význam. Úplne opustené bolo v 18. storočí.
Medzi najviditeľnejšie pozostatky patria:
The 48 Laws of Power
The 48 Laws of Power (doslova 48 zákonov moci) je kniha Roberta Greena z roku 1998; tematicky je veľmi blízka knihe Vladár od Niccolò Machiavelli. Jednotlivé zákony moci sú postupne demonštrované pomocou reálnych príbehov svetovej histórie (Ľudovít XIV., Talleyrand, Otto von Bismarck, Katarína Veľká, Mao Ce-tung, Haile Selassie a mnoho ďalších). Greene ponecháva na čitateľovi, aby si sám urobil úsudok, nakoľko je použitie týchto pravidiel etické.
Zákony
Preklad nie je ešte úplne kompletný.
Datľa
náhľad|Datle dozrievajúce na datľovej palme Datľa je druh ovocia, ktoré rastie na datľovníku obyčajnom (Phoenix dactylifera). Ide o tmavohnedé oválne plody dlhé 3 až 7 cm a široké 2 až 3 cm, ktoré sú charakteristické nízkym obsahom vody a naopak až zo 70 % sú tvorené sacharidmi. Datle sú bohatým a významným zdrojom draslíka, chlóru, železa a vitamínov B. Ide o bohatý a rýchly energetický zdroj pre ľudský organizmus.
V subtropických a púštnych oblastiach ako je napríklad Severná Afrika a Blízky východ ide o jednu zo základných zložiek tunajšej potravy. Medzi najväčších producentov datlí na svete patrí Tunisko, Irak, Egypt, Španielsko a Maroko, pestujú sa súčasne aj v Indii, Pakistane, Kanárskych ostrovoch a aj v Kalifornii, kam boli človekom po osídlení Ameriky rozšírené.
Datle sa konzumujú prevažne vysušené, čo zlepšuje ich trvanlivosť, čo bolo hojne predtým využívané beduínmi a karavánami križujúcimi nehostinné púšte. V niektorých kultúrach sa súčasne verí, že datle majú afrodiziakálne účinky. Najmä v arabských krajinách sú datle súčasťou každodennej kuchyne, podávajú sa spravidla zlisované do bochníka tzv. adsum alebo sa pečú na masle.
Pôvod
Podobne ako figy pochádzajú datle z oblasti Prednej Ázie, presnejšie z oblasti Mezopotámie. Odtiaľ sa datľová palma vplyvom človeka úspešne rozšírila do rozsiahlych suchých a teplých oblastí, kde je hojne pestovaná. Odhaduje sa, že datle sú človekom pestované dlhšie ako 5 tisíc rokov a píše sa o nich v Biblii aj v Koráne.
Produkcia
vľavo|náhľad|Produkcia datlí podľa krajín V roku 2005 produkovalo desať najväčších producentov datlí takmer 17 miliónov ton tohto ovocia. Najväčším producentom bol Irak, avšak v niektorých arabských krajinách je až 90 % produkcie spotrebovaných v krajine pôvodu, kde sú datle tiež používané ako potrava pre zvieratá. Medzi exportérov datlí na európske trhy potom patria predovšetkým severoafrické krajiny, ako napr. Tunisko a Alžírsko.
Hoci existuje takmer tristo rôznych druhov (v skutočnosti kultivarov) datlí, na európskych trhoch je najčastejší druh Deglet Noor, pestovaný najmä v Tunisku a Alžírsku.
Vplyv na zdravie
Podľa výskumu izraelského profesora Michaela Avirama z Rambam Medical Center pri Izraelskom technologickom inštitúte (Technion) v Haife, datle, aj napriek svojej veľkej sladkosti, nezvyšujú hladinu glukózy v krvi a pomáhajú chrániť pred upchávaním tepien (ateroskleróza).
Priemerný obsah látok a minerálov
náhľad|Sušené datle na trhovisku Tabuľka udáva dlhodobo priemerný obsah živín, prvkov, vitamínov a ďalších nutričných parametrov zistených v surových datliach.
Juhoslovanské národné futbalové mužstvo
Juhoslovanské národné futbalové mužstvo bolo futbalové družstvo reprezentujúce Juhosláviu pred jej povojnovým rozpadom v roku 1992. S rozpadom Juhoslávie sa rozpadla aj reprezentácie na chorvátsku, slovinskú, macedónsku, bosniansku a reprezentáciu Juhoslovanskej zväzovej republiky (neskôr reprezentáciu Srbska a Čiernej Hory).
Majstrovstvá sveta
Najväčší úspech na majstrovstvách sveta dosiahli juhoslovanskí futbalisti hneď na prvom šampionáte v roku 1930 v Uruguaji, kde boli vyradení domácim celkom až v semifinále. Rovnaký výsledok dosiahli aj na majstrovstvách v Čile v roku 1962. Tu ich zastavila pred bránami finále reprezentácia Česko-Slovenska.
Majstrovstvá Európy
Na majstrovstvách Európy získala Juhoslovanská reprezentácia dvakrát striebornú medailu. V roku 1960 nestačili vo finále na výber Sovietskeho zväzu a o osem rokov neskôr podľahli vo finále Taliansku 2 : 0. V roku 1976 hostila Juhoslávia európsky šampionát na svojich štadiónoch. Domáce prostredie jej nakoniec vynieslo štvrté miesto, keď v boji o bronzové medaily podľahol domáci tím Holandsku 3 : 2 po predĺžení. Poslednou veľkou akciou, na ktorú sa juhoslovanská reprezentácia kvalifikovala, bolo EURO 1992. Kvôli vojnovému konfliktu a z toho plynúcim medzinárodným sankciám však bola vylúčená a 10 dní pred začiatkom turnaja ju nahradilo Dánsko, ktoré turnaj nakoniec vyhralo.
Trombóza
náhľad|Trombóza tepny pravej dolnej končatiny, ktorá spôsobuje jej fialové sfarbenie - následok nedostatku kyslíkaTrombóza je tvorba krvných zrazenín na stenách ciev. Takéto zrazenina sa nazývajú trombus. Môže cievu podstatne zúžiť alebo až uzatvoriť. V prípade tepnovej (artériovej) trombózy tak dochádza k ischémii (nedokrveniu) časti tela, ktorú postihnutá tepna zásobuje krvou. V prípade žilovej (venóznej) trombózy krv z postihnutej časti tela dostatočne neodteká a jej hromadenie vedie k opuchu. Tlak silného opuchu môže niekedy viesť až k ischémii (nedokrveniu). Krvná zrazenina, teda trombus, sa môže časom uvoľniť. V tom prípade je unášaná prúdom krvi, kým neuviazne v niektorej cieve, ktorú čiastočne alebo úplne upchá. Tento dej sa nazýva embólia a upchávajúca zrazenina má meno embolus. Opakované, spravidla menšie embólie, nemusia byť rozpoznateľné, ale časom spôsobujú poškodenie orgánov. Takýto dej sa nazýva embolizácia alebo tromboembolizmus.
Trombus
Ako trombus sa označuje krvná zrazenina. V širšom zmysle slova sa môže jednať o akúkoľvek krvnú zrazeninu, väčšinou sa však myslí  zrazenina, vznikajúca na nepatričnom mieste, teda vnútri cievy. Krvná zrazenina, vznikajúca mimo cievy sa označuje ako koagulum (ale podľa niektorých výkladov sa takto označuje posmrtne vzniknutá krvná zrazenina; označenie trombus sa potom vyhradzuje pre zrazeniny, ktoré vznikli počas života organizmu).
Vznik trombu
Zrážanie krvi je mechanizmus, ktorým  organizmus zabraňuje vykrvácaniu pri poranení. Podieľajú sa ňom dva základné mechanizmy: prvým je aktivácia trombocytov (krvných doštičiek) pri styku s poškodenou vnútornou výstelkou cievy (endotelom). Prostredníctvom špecifických glykoproteínov - receptorov v bunkovej membráne trombocytov a s uvoľnením špecifických látok z ich vnútra dochádza k adhézii (priľnutiu) trombocytov na poškodenú cievnu stenu  a ich agregácii (zhlukovaniu), čím je položený základ krvnej zrazeniny (primárna hemostatická zátka), ktorá je ďalej spevnená vláknami bielkoviny fibrínu. Súčasne dochádza k stiahnutiu  poškodenej cievy, čím sa uľahčí uzatvorenie poranenia. Fibrín vzniká druhým základným mechanizmom zrážania krvi, plazmatickou koaguláciou, čo je reťazec aktivácie plazmatických špecifických bielkovín (koagulačných faktorov), smerujúci k tvorbe kľúčovej látky, trombínu, ktorá riadi premenu fibrinogénu na fibrín. Do procesu zrážania krvi sa dá zasiahnuť liekmi, ktoré obmedzujú zhlukovanie trombocytov - antitrombotikami a liekmi, ktoré bránia vzniku trombínu - antikoagulanciami.
Trombolýza
Aby bol proces zrážania krvi obmedzený len na miesto, kde je potrebný a krv sa nezrážala v cievach, slúži systém prirodzených inhibítorov koagulácie. Udržanie tekutosti krvi pri súčasnej schopnosti vytvoriť zrazeninu v prípade potreby je jemne vyvážený proces. Narušenie rovnováhy vedie buď k trombóze, alebo naopak k zvýšenej krvácavosti. K rozpusteniu nepotrebnej zrazeniny slúži fibrinolytický systém, ktorého ústrednou látkou je proteolytický enzým plazmín, ktorý vzniká pôsobením ďalších látok - aktivátorov - z neaktívnej formy plazminogénu. Plazmín rozpúšťa (lyzuje) už vytvorený fibrín (výsledkom sú tzv. fibríndegradačné produkty, napríklad D-diméry, ktorých zvýšená hladina v krvi sa používa ako ukazovateľ prítomnosti trombu v krvnom riečišti). Lieky, ktoré aktivujú fibrinolýzu, sú najúčinnejšou liečbou ochorení, spojených s trombózou, ale súčasne aj najrizikovejšie pre možnosť vyvolania závažného krvácania.
Príčiny
Zvýšený sklon k trombóze majú ľudia, ktorí majú vrodený nedostatok alebo chybné zloženie niektorej z desiatok látok,  ktoré sa zúčastňujú na procese zrážania krvi a jeho regulácii. Zvýšenú zrážanlinosť krvi (hyperkoagulačný stav, trombofília) a  sklon k trombóze majú napríklad jedinci s rezistenciou k proteínu C, nedostatočnú zrážanlivosť krvi (koagulopatiu) majú napríklad pacienti s hemofíliou (nedostatkom faktora VIII. alebo IX.). Poruchy zrážanlivosti krvi môžu byť aj získané, v rámci mnohých ochorení (napríklad trombocytopénia - nedostatočný počet trombocytov, porucha tvorby koagulačných faktorov pri cirhóze a iných chorobách pečene).
Všeobecné rizikové faktory trombózy popisuje klasická poučka - Virchowova trias, formulovaná autorom už v roku 1856: stagnácia (t.j. pomalý prietok) krvi, poškodenie cievnej steny a zvýšená zrážanlivosť krvi. Okrem spomenutých vrodených porúch koagulácie je riziko trombózy zvýšené pri desiatkach chorobných stavov a rizikových situácii, medzi ktoré patria: zápal žíl, stlačenie alebo miestne poškodenie ciev,, imobilita dlhšia, ako 3 dni - napr. dlhé ležanie po úraze (polytrauma, zlomenina dolnej končatiny, poranenie mozgu a miechy, rozsiahle popáleniny), po operácii alebo pri ťažkej chorobe, dlhšie sedenie (napr. pri cestovaní lietadlom, trvajúcom nad 4 hodiny), ale aj sedavý spôsob života, obezita, tehotenstvo a obdobie po pôrode, srdcové zlyhanie, respiračné zlyhanie, obehový šok, dehydratácia, nefrotický syndróm, systémový lupus erytematosus, Behcetov syndróm, ulcerózna kolitída, nádory a iné závažné, najmä zápalové ochorenia. Riziko zvyšujú rôzne lieky (kortikosteroidy, hormonálna antikoncepcia). Vyššia miera ohrozenia je u starých ľudí a u tých, ktorí už trombózu prekonali.
Príznaky a diagnostika
náhľad|Ultrasonograficky zobrazený trombus, pohybujúci sa v prúde krvi v žile dolnej končatiny (značka). Z takéhoto trombu hrozí embolizácia do pľúc. Príznaky trombózy sú špecifické pre postihnuté orgány a úseky cievneho riečišťa. Dôsledkom artériovej (tepennej) trombózy je spravidla nedokrvenie orgánu. V prípade postihnutia končatiny je bledá, prípadne cyanotická (fialovo sfarbená), chladná, spravidla silno bolí a nedá sa na nej nahmatať pulz. Uzatvorenie prítoku krvi do časti mozgu spôsobuje často katastrofickú cievnu mozgovú príhodu s poruchami vnímania až bezvedomím, prípadne ochrnutím časti tela, nezriedka náhlym úmrtím. Uzatvorenie koronárnej tepny srdca spôsobuje infarkt myokardu so špecifickými príznakmi. Uzáver obličkovej tepny môže spôsobiť zlyhanie obličky, sietnicovej tepny slepotu oka atď. Väčšinou miernejšie príznaky má postihnutie brušných orgánov, ktoré bývajú zásobené krvou z viacerých artérii. Venózna (žilová) trombóza spravidla vedie k opuchu postihnutej končatiny, ktorý sa niekedy zistí len porovnaním jej hrúbky so zdravou končatinou. Bolesť býva väčšinou miernejšia. Trombóza vnútorných orgánov býva oveľa nenápadnejšia. Spoločným rizikom trombózy veľkých žíl je hrozba pľúcnej embólie so špecifickými príznakmi.
Prítomnosť trombózy sa dá okrem fyzikálneho vyšetrenia pacienta (pohľadom, pohmatom) zistiť vyšetrením hladiny D-dimérov v krvi. Lokalizácia trombu je najdostupnejšia pomocou ultrazvukového (ultrasnografického) vyšetrenia dostupných ciev, najmä veľkých končatinových žíl. Flebografia (rentgenové zobrazenie po naplnení rentgenkontrastnou látkou) je už málo používaná. Trombóza sonograficky nedostupných ciev (príliš jemných, prekrytých kosťami alebo príliš vzdialených od povrchu tela) sa dá zistiť angiografickým vyšetrením; dnes sa skôr používajú jeho modifikácie: CT angiografia, DSA (digitálna subtrakčná angiografia), MR angiografia. Postihnutie jednotlivých orgánov sa prejavuje špecifickými príznakmi a zisťuje príslušnými diagnostickými postupmi.
Prevencia a liečba
Pri vzniku trombózy v tepnách pôsobí najmä aktivácia a agregácia trombocytov, na žilovej trombóze má hlavný podiel plazmatická koagulácia v podmienkach spomalenia toku krvi. Preto sa prevencia a liečba tepnovej a žilovej trombózy mierne odlišuje: v prevencii tepnovej trombózy sa prednostne používajú lieky, zabraňujúce agregácii (zhlukovaniu) trombocytov - antiagregancia (kyselina acetylsalicylová, clopidogrel, ticagrelor atď.), v liečbe žilovej trombózy sa používajú antikoagulancia -  lieky, blokujúce tvorbu trombínu (warfarin, dabigatran, rivaroxaban atď.). Univerzálnym liekom je nefrakcionovaný (UFH) a frakcionovaný (nízkomolekulárny - LMWH) heparín (s dlhším účinkom), ktorý je však účinný len v injekčnej forme.
Trombóza hlbokých žíl dolných končatín a nasledovná pľúcna embólia bývala častou komplikáciou u dlhodobo ležiacich pacientov. Preto sa pacientom, u ktorých sa predpokladá dlhší pobyt na lôžku, vykonáva prevencia žilovej trombózy. Patria sem cvičenia, bandážovanie dolných končatín a podávanie liekov, väčšinou nízkomolekulárneho heparínu podľa schém, vypracovaných pre rôzne druhy ochorení a typy operácii. Preventívnu liečbu dostávajú aj pacienti s vrodenými ochoreniami so zvýšenou zrážanlivosťou krvi. Osobitné pravidlá platia pre pacientov s fibriláciou predsiení, v prevencii cievnej mozgovej príhody a recidívy infarktu myokardu.
Liečba žilovej trombózy spravidla začína heparínom a pokračuje niektorým antikoagulanciom, napr. warfarinom po dobu najmenej niekoľko mesiacov. V prípade ťažkej trombózy je možné použiť liečbu fibrinolytikami - liekmi, ktoré rozpúšťajú čerstvé tromby. Chirurgické výkony, najčastejšie vyňatie trombu - trombektomia, sa vykonávajú najmä v prípade embolizácie do tepien končatín.
Liečba tepnovej trombózy sa riadi špecifickými pravidlami pri jednotlivých ochoreniach. Pri infarkte myokardu a cievnych mozgových príhodách sa dostáva do popredia fibrinolýza alebo mechanické odstránenie zrazeniny s cieľom čo najskôr spriechodniť uzatvorenú tepnu.
Furkotské sedlo
Furkotské sedlo je široké sedlo medzi Furkotským štítom a Ostrou, presnejšie medzi Malou Furkotskou vežou a Furkotským štítom v hlavnom hrebeni rázsochy Kriváňa vo Vysokých Tatrách.
Poloha
Prechod neleží v najnižšom bode sedla, ale na severovýchod, bližšie k Furskotskému štítu. Jeho najnižší bod spadá do Nefcerky v spodnej časti strmým skalným prahom. Furkotské sedlo spája Furkotskú dolinu s Nefcerkou.
Názov
Sedlo dostalo meno podľa polohy nad Furkotskou dolinou. Dávnejšie ho Mikuláš Szontágh pomenoval Petrikovým sedlom Petrikhagó. Lajos Petrik bol profesorom chemickej technológie na budapeštianskej štátnej priemyslovej škole, neskôr jej riaditeľom a hlavným kustódom Priemyslového múzea v Budapešti. Bol podpredsedom turistického spolku Magyar Turista Egyesület. Dobre poznal Vysoké Tatry. Petrik však neakceptoval tento názov.
Turistika
Cez sedlo nevedie značkovaný turistický chodník.
Čertova veža
Čertova veža je markantná trojzubá elevácia v juhovýchodnom remene Kotlového štítu, medzi Lavínovou lávkou (Kotlovým štítom) a Sedielkom nad Kotlom (Zadným čertovým zubom) vo Vysokých Tatrách.
Názov
Poľský názov je odvodený od Gerlachovského kotla, nad ktorým sa týči. Slovenský názov dlho nemala. V časti slovenskej horolezeckej literatúry sa spomína ako časť Čertovho chrbta, t.j. skupiny Čertovej veže s Čertovými zubmi i s Kvetnicovou vežou. V inej horolezeckej literatúre figuruje Čertova veža pod označením severozápadný Čertov chrbát a Čertove zuby juhovýchodný Čertov chrbát. Názvy pochádzajú evidentne od horolezcov. Názov Čertov pravdepodobne pochádza od hľadačov pokladov, ktorí verili, že poklady strážia nadprirodzené bytosti, okrem iných čerti.
Miloš Macourek
Miloš Macourek (* 2. december 1926, Kroměříž† 30. september 2002, Praha) bol český dramatik, scenárista a básnik.
Podieľal na mnohých českých komédiách (napr. Pane, vy jste vdova! alebo Čtyři vraždy stačí, drahoušku) a seriáloch (predovšetkým Arabela alebo večerníčky s Machom a Šebestovou). Na nich spolupracoval najmä s režisérmi Oldřichom Lipským a Václavom Vorlíčkom.
Životopis
náhľad|Rodný dom Miloša Macourka v Kroměříži Za svoj život prešiel radou zamestnania. V rokoch 1953 až 1960 bol lektorom pre dejiny umenia v škole ROH, potom ďalšie tri roky dramaturgom Filmového štúdia Barrandov. Bol autorom mnohých kníh pre deti s fantastickými námetmi a predovšetkým scenáristom populárnych českých filmových komédií.
William Parry Murphy
William Parry Murphy (* 6. február 1892, Stoughton, Wisconsin, USA – † 9. október 1987, Brookline, Massachusetts) bol americký lekár.
V roku 1934 získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu „za objav týkajúci sa liečby anémie pečeňou.“ Spolu s ním boli ocenení George Richards Minot a George Whipple.
Životopis
Začal študovať medicínu na Harvard University a v roku 1922 získal diplom doktora medicíny. Následne pracoval v rôznych nemocniciach, v roku 1924 sa stal asistentom na Harvardovej univerzite a neskôr profesorom a vedúcim lekárom Nemocnice P. B. Brighama v Bostone. Po skončení štúdia medicíny sa plne venoval krvným chorobám.
Rovnako ako Minot úspešne ordinoval chorým s pernicióznou anémiou pečeňovú diétu, neskôr im aplikoval vnútrosvalové injekcie výťažku z pečene. Jeho práca bola základom úspešného vyriešenia liečby zhubnej anémie.
Blatné (rozlišovacia stránka)
Blatné môže byť:
Rigorózna skúška
Rigorózna skúška je vysokoškolská skúška, ktorú môžu v zmysle § 53 ods. 9 zákona č. 131/2002 Z. z. vykonať len absolventi študijných programov, ktorí získali titul magister alebo obdobných študijných programov v zahraničí. Kandidáti sa môžu hlásiť na vyštudovaný alebo príbuzný odbor. Súčasťou skúšky je obhajoba rigoróznej práce. Rigoróznou skúškou a obhajobou rigoróznej práce, ktorá je súčasťou rigoróznej skúšky, má uchádzač na základe samostatného štúdia preukázať, že má v študijnom odbore hlbšie vedomosti v jeho širšom základe a je spôsobilý samostatne si osvojovať nové poznatky vedy a praxe; naviac je schopný získané vedomosti aplikovať tvorivým spôsobom v praxi.
Po úspešnom vykonaní rigoróznej skúšky priznáva uchádzačom akademický titul :
Tituly „doktor všeobecného lekárstva“ (MUDr.), „doktor zubného lekárstva“ (MDDr.) a „doktor veterinárneho lekárstva“ (MVDr.) nie sú udeľované absolventom po rigoróznej skúške, ale v doktorskom študijnom programe, líšiaceho sa od magisterského programu napr. tým, že prvý a druhý stupeň štúdia sú spojené do jedného.
Rodney Robert Porter
Rodney Robert Porter (* 8. október 1917, Newton-le-Willows, Spojené kráľovstvo – † 6. september 1985, Winchester) bol britský lekár a biochemik, nositeľ Nobelovej ceny.
Vyštudoval medicínu na univerzite v Liverpoole, titul Ph.D. získal roku 1948 na univerzite v Cambridge. V rokoch 19491960 pracoval v National Institute for Medical Research v Mill Hille. Potom sa stal profesorom na Imperial College London, konkrétne na St. Mary 's Hospital Medical School, v roku 1967 potom prešiel na University of Oxford.
Roku 1972 získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu (spolu s Geraldom Edelmanom), a to za práce o štruktúre protilátok.
Steve Buscemi
Steve Vincent Buscemi (sám vyslovuje [busemi], pôvodná talianska výslovnosť je [bušemi] ) (* 13. december 1957, New York, New York, USA) je americký herec a režisér.
Životopis
Narodil sa v newyorskom Brooklyne. Jeho otec John, pôvodom z Talianska, je veterán z Kórejskej vojny, a matka je pôvodom z Írska.
V roku 1976 zmaturoval na Valley Stream Central High School. Po dvoch rokoch nastúpil na Berklee College of Music v Bostone, kde študoval vokálne vystupovanie. Po troch semestroch štúdium ukončil a hľadal uplatnenie v rôznych konkurzoch. V rokoch 1980 až 1984 pracoval ako hasič v New Yorku.
Od roku 1987 je ženatý s choreografkou a filmárkou Jo Andres. Majú jedného syna (* 1991).
Tretí päťročný plán
Tretí päťročný plán predstavoval plán rozvoja národného hospodárstva Československa v rokoch 1961 - 1965. Päťročnica bol plán rozvoja národného hospodárstva v období reálneho socializmu v Československu. Úlohy päťročníc boli obvykle stanovované na zjazdoch KSČ a podané k spracovaniu Štátnej plánovacej komisii. Boli to zvyčajne nereálne plány, často dokončované až po začiatku danej päťročnice. Do tej doby sa pracovalo podľa provizórnych ročných plánov. Pri ich spĺňaní sa ukázala zložitosť dodržať plán na tak dlhé obdobie čo bolo zapríčinené meniacimi sa podmienkami vonkajšieho sveta, a taktiež nereálnymi cieľmi päťročníc.
Tretia päťročnica
Snaha dobehnúť kapitalistický Západ sa ukázala v konečnej verzii tretej päťročnice, ktorá aj napriek varovaniam ekonómov sa na celoštátnej konferencii KSČ presadila v roku 1960. Antonín Novotný vyhlásil päťročnicu za "plán rozvoje vyspelej socialistickej spoločnosti". Presadil sa variant plánu, ktorý požadoval nárast investičných nákladov, vo finálnej verzii išlo o 322,41 miliardy korún, čo bolo viac ako v rokoch 1949-1960 dokopy. Spolu s obrovskými investíciami do priemyslu sa taktiež malo industrializovať poľnohospodárstvo, rozšíriť domáca surovinová základňa, prezbrojiť armáda a zvyšovať devízový prínos exportu do západných krajín. Počítalo sa so zvýšením produktivity práce o 43% a s technickou rekonštrukciou všetkých odvetví. Plán bol teda veľmi megalomanský, chcel vo všetkých odvetviach dosiahnuť najviac ako bolo možné. A pritom krátko pred vydaním plánu bolo konštatované z ÚV KŠC, že už teraz vybudované kapacity nie sú poriadne využívané.
Prvý rok (1961)
Predpokladalo sa, že Československo bude podstatnú časť surovín dovážať od krajín východného bloku, s ktorými malo uzatvorené medzištátne dohody. Významný podiel na dovoze patril Číne, a teda problémy ktoré začali mať medzi sebou Čína a Sovietsky zväz mali hospodárske dôsledky aj na Československo. Čína v tomto roku zrušila skoro všetok vývoz, ale taktiež aj objednávky na dovoz, do Československa. Toto malo dopad na rozpracované investície, ktoré boli často robené, aby vyhovovali čínskym požiadavkám, a preto bolo skoro nemožné nájsť pre nich nového odberateľa. Narastajúce hospodárske problémy Československa, spôsobili, že krajina čoraz viac pociťovala záťaž úverov, ktoré poskytlo krajinám východného bloku, ale aj vlastnú zadlženosť voči Západu. Úverové možnosti malo totiž Československo veľmi obmedzené. Pokiaľ dovážalo zo Západu, platilo za to vývozom moderných strojov, ktoré potom chýbali v investičných celkoch, ktorých výstavba bola naplánovaná. Po čase sa ale výrobná kapacita týchto strojov naplnila, a pristúpilo sa k vývozu tovaru, ktorý bol určený pre domáci trh.
Druhý rok (1962)
Politické vedenie štátu síce zostalo zaskočené z hospodárskych problémov z roku 1961, a preto sa rozhodlo prepracovať tretiu päťročnicu, ale jej hlavné ciele spochybnené neboli. Takisto nebola spochybnená ani Rozsypalova reforma, bolo však konštatované, že bola nesprávne realizovaná. Mala sa teda nastaviť rovnováha medzi zdrojmi a potrebami, čo však bolo za tých podmienok nereálne. V apríli bola situácia už natoľko kritická, že došlo k rozhodnutiu zrušiť tretiu päťročnicu, ktoré bolo potvrdené na XII. zjazde KSČ v decembri 1962. Následky katastrofickej päťročnice bolo cítiť ešte dlho po jej zrušení, napríklad až do roku 1964 trval pokles dôchodku. Obrovská suma investícií nielenže nepriniesla očakávaný efekt, ale zapríčinila nárast nadnormatívnych zásob a nevyužitých kapacít.
Basketbal na Stredoamerických hrách 2006
Basketbal na Stredoamerických hrách 2006 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických hier 2006. Konal sa v Panama City, v Paname v dňoch od 7.11. marca 2006, za účasti 4 mužských a iba 3 ženských tímov. Pôvodne sa ženského turnaja mala zúčastniť aj Kostarika. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1973, teda od začiatku konania hier, riadi ho Stredoamerická basketbalová konfederácia (COCABA) a toto bolo jeho 8. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Gimnasio Isabel Herrera Obaldia. V mužskej kategórii získala titul 🇵🇦, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom prvenstva z 🇧🇿. V kategórii žien po finálovej výhre nad 🇵🇦 zvíťazila 🇬🇹.
Stredoamerické hry 2006 síce organizovala Managua, hlavné mesto Nikaraguy, ale viacero súťaží sa uskutočnilo aj v ďalších 3 stredoamerických štátoch. V Paname sa okrem basketbalového turnaja uskutočnili aj softbalový turnaj a súťaže v plávaní, šerme a zápasení.
Damokritos zo Sikyónu
Damokritos alebo Démokritos bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr. Sochár Damokritos pochádzal zo Sikyónu. Činný bol v polovici 4. storočia pred Kr. Staroveký cestovateľ Pausanias uvádza, že bol autorom sochy Hippa z Élidy, olympijského víťaza v boxe dorastencov v roku 380 pred Kr., ktorú videl v Olympii: ''„... élidského Hippa, víťaza nad chlapcami v pästnom zápase, zhotovil sikyónsky Damokritos, ktorý bol piatym učeníkom atického Kritia, u samotného Kritia sa vyučil Ptolichos z Korkyry, Ptolichovým žiakom bol Amfión, Pisón z Kalaureie sa vyučil u Amfiona, a u Pisóna potom Damokritos.“'' Damokritos je podľa väčšiny znalcov antického umenia totožný so sochárom Démokritom, uvedeným gréckym historikom Diogenom Laertiom a rímskym spisovateľom Plíniom. Diogenes Laertios v životopisnom diele o osobnostiach filozofie zaznamenal, že sa o ňom ako o sochárovi zmienil grécky spisovateľ Antigonos z Karystosu. Plínius vo svojej prírodopisnej encyklopédii Naturalis historia uvádza, že bol autorom sôch filozofov. Menom Démokrita je signovaný podstavec objavený v Ríme (Villa Mattei?), ktorý bol základňou sochy neznámej postavy (Lysis z Milétu). Aj keď ho podľa typu písma datujú do cisárskej éry, nemecký archeológ Heinrich Brunn správne rozpoznal, že tu ide o rímsku kópiu gréckeho originálu z Atén (iónska forma názvu). Podstavec bol spolu s ďalšími štyrmi nesprávne považovaný za súčasť pohrebného pomníka, vytvoreného zo skupiny piatich sôch, kópií originálov zo 4. storočia pred Kr. Do tohto obdobia je datovaný aj ďalší podstavec (z nezachovaného diela) signovaný menom Damokritos, nájdený v archeologickej lokalite boiótskeho mesta Thespiai. Je teda možné, že tu ide o toho istého umelca.
Dunaj (folklórny súbor)
Folklórny súbor Dunaj bol založený v roku 1959 v Komárne. Pôvodne to bol vojenský súbor a fungoval pri vojenskej posádke. Zameriaval sa na hudbu, spev a tance z regiónov celého Slovenska. Počas svojho pôsobenia súbor prešiel rôznymi etapami. Zakladajúcim vedúcim bol Jozef Mitúch. V roku 1965 sa rozpadol, ale po roku 1969 bol znovu obnovený. Odvtedy spadá súbor pod vedenie pána Ľudovíta Gallovicha, ktorý je okrem hlavného vedúceho aj choreografom súboru.
Súbor patril pod vojenskú pohraničnú stráž. Tanečníci (vojaci základnej služby) pochádzali zo všetkých kútov Slovenska. To bol dôvod prečo súbor nečerpal z regiónu Komárna, ale prezentoval tance ako: Terchová, Goral, Verbunk, Šariš, Treščák, Myjava, Detva, Trenčín. Súbor vytváral aj scénické tance, ako napríklad „Námorník“, či „Cigáň“. Vojaci komárňanskej posádky boli vďaka rieke Dunaj (strážili hraničný prechod ktorý prechádza stredom rieky) označovaný ako námorníci.
Zrušením posádky v Komárne (1990) súbor utrpel a hrozil mu rozpad. Študenti gymnázia Ľudovíta Jaroslava Šuleka v roku 1993 významnou mierou ovplyvnili chod súboru a začala jeho nová éra. Tanečníci boli prevažne z gymnázia Ľ. J. Šuleka. Pre stredoškolákov bol súbor významným vstupom do sveta folklóru a vďaka súboru sa im otvorili brány do vysokoškolských súborov najmä v Bratislave a v Nitre.
V roku 2006 bol folklórny súbor významnou mierou posilnený príchodom študentov z Dramatického krúžku tkz. Dramaťáku. Táto spolupráca bola ukončená v roku 2012 založením Folklórom inšpirovaného súboru Slovenskí rebeli z Komárna.
Súbor nacvičoval pôvodne v Dome odborov Komárno (neskôr Dom Matice slovenskej), neskôr prešiel pod Mestské kultúrne stredisko v Komárne kde nacvičuje dodnes.
Emma Drobná
Emma Drobná (* 24. marec 1994, Nové Mesto nad Váhom ) je slovenská speváčka, dabingová herečka a víťazka štvrtej série speváckej súťaže Česko Slovenská SuperStar. Svoj debutový album s názvom You Should Know vydala v roku 2017. Jej druhý album Better Like This vyšiel v roku 2020.
Biografia
Do svojich 17 rokov vyrastala v Novom Meste nad Váhom so svojou matkou, babičkou a sestrou. Potom sa rozhodla odísť na rok do Dánska, kde vyštudovala strednú školu s hlavným odborom dizajn. Neskôr sa odsťahovala na dva roky do Londýna, kde sa živila prácou v bare. Počas svojho pobytu v Londýne si zahrala v klipe „Hlavolam“ českej kapely Chinaski. Do povedomia verejnosti sa dostala vďaka účasti a výhre v súťaži Česko Slovenská SuperStar (4. séria) v roku 2015. V roku 2016 účinkovala tiež v prvej rade slovenskej show Tvoja tvár znie povedome. Ďalej potom v programoch Galashow s latinou 2016, v Hviezdna párty a do svojho programu Všechnopárty si ju pozval aj Karel Šíp. V slovenskej televízii Markíza účinkovala v relácii Dobre vedieť! a na RTVS v relácii Milujem Slovensko. V tom istom roku vydala svoj prvý Singel „Smile“, ktorý sa prebojoval aj do rádií. Na tomto videoklipe spolupracoval tím Creative Music House. V júni 2017 vyšiel jej druhý singel „Words“, ktorý sa niekoľko týždňov držal na 1. mieste hranosti nielen na Slovensku ale aj v Česku. Videoklip zachytávajúci krásu Anglicka bol zverejnený 1. 9. 2017. Debutový album You Should Know vyšiel 3. novembra toho istého roku a dočkal sa pozitívnej odozvy publika.
Osobný život
Na konci roka 2015 sa jej partnerom stal Štěpán Urban, ktorý v SuperStar skončil na 2. mieste. a ktorý ju pravidelne sprevádzal na koncertoch ako gitarista, vokalista a takisto prispel pri skladaní piesní na jej albume (napr. duet „What Have We Done“) Vzťah obaja potvrdili v roku 2016.
V súčasnosti (2020) je jej partnerom Filip Šebo.
Antigonos z Karystosu
Antigonos z Karystosu môže byť:
Slováci v Argentíne
Slováci v Argentíne sú najpočetnejšou a najvýznamnejšou zo všetkých slovenských vysťahovaleckých komunít v rámci Južnej Ameriky. Po krajanských komunitách v USA, Kanade, Austrálii, či Vojvodine sa jedná o najpočetnejšiu krajanskú komunitu Slovákov na svete. Celkový počet Slovákov, ktorí sa do Argentíny od začiatku prisťahovali sa v súčasnosti odhaduje na 30 až 40 000. V súčasnosti sa však aktívne k slovenskej národnosti hlási približne 2 000 ľudí. Keďže Slováci sa v Argentíne usádzali na rôznych miestach, ktoré od seba boli pomerne vzdialené, väčšina z nich a hlavne z ich potomkov sa postupne asimilovala. Aktívne slovenské komunity žijú v hlavnom meste Buenos Aires, provincii Buenos Aires (hlavne v meste Berisso) a v provincii Chaco (hlavne v meste Presidencia Roque Sáenz Peña). Podľa argentínskeho ministerstva zahraničných vecí a náboženstva je slovenská komunita v krajine najväčšia z pomedzi španielsky hovoriacich krajín a tretia najväčšia na americkom kontinente.
Feederizmus
Feederizmus (známy tiež ako priberanie alebo vykrmovanie) je druh zriedkavej parafílie, ktorej objektom fetišu je tuk na ľudskom tele. Dlhodobým následkom tohto fetišu je poškodzovanie zdravia
Slováci v Argentíne
Dejiny
náhľad|vpravo|[[Jozef Cíger-Hronský patrí medzi najvýznamnejších argentínskych Slovákov.]] Za prvého Slováka, ktorý sa do Argentíny vysťahoval je považovaný Michal Kluch z Turčianskej župy z obce Slovany, ktorý do Argentíny prišiel v roku 1894. Ďalším je maliar František Kováč. Ten do Argentíny prišiel už v roku 1912. V roku 1907 sa do Argentíny a neskôr na 15 rokov do Čile presťahoval aj spisovateľ a lekár Martin Kukučín. Prvá vysťahovalecká vlna Slovákov sa však začala po prvej svetovej vojne (hlavne obdobie 1925-1935). V tomto období už totiž USA a Kanada začali obmedzovať možnosť migrácie a teda európski migranti sa začali zameriavať iným smerom. Argentína patrila v tej dobe medzi najbohatšie štáty na svete, súčasne mala obrovské množstvo voľnej pôdy, ktorú mala argentínska vláda záujem kolonizovať. Začala teda podporovať prisťahovalectvo a osídľovanie voľnej pôdy. Každý nový prisťahovalec mal možnosť získať voľnú pôdu, ktorá však bola zväčša v odľahlejších častiach štátu, čim chcela vláda prilákať nových osadníkov postupne do všetkých častí Argentíny. V krajine však bolo aj množstvo pracovných príležitostí pre robotníkov. Zo Slovenska tak začali v tomto období prichádzať predovšetkým muži, roľníci a robotníci, ktorí sem prichádzali primárne za prácou s tým, že po čase sa chceli vrátiť späť na Slovensko. Títo pochádzali hlavne z Bratislavskej, Nitrianskej a Zvolenskej župy. Tradičných prisťahovalcov tak začali tvoriť hlavne tzv. dolnozemskí Slováci, teda Slováci, ktorých predkovia sa pred storočiami usadili v Maďarsku, Srbsku (Vojvodina), či Rumunsku. Z týchto častí prichádzali celé slovenské rodiny, ktoré mali zámer sa v Argentíne usadiť na trvalo. Dolnozemskí Slováci hľadali v Argentíne nový a lepší život. Slovenská migrácia bola taká silná, že iba v Buenos Aires žilo na konci prvej vlny približne 10 000 Slovákov, celkovo v Argentíne asi 28 000. Slovenskí prisťahovalci sa sústreďovali hlavne v poľnohospodárstve a stavebníctve. Menšia časť sa venovala remeslám, či vlastnej živnosti. Hlavnými centrami Slovákov sa okrem hlavného mesta stali mestá Berisso, Rosario, Córdoba a Comodoro Rivadavia. V roku 1935 bol v mestečku Saenz Peňa pri Buenos Aires otvorený prvý slovenský evanjelický kostol.
Feederizmus
Feederizmus ako životný štýl
Gaineri a feederi mnoho krát spolu vytvárajú spoločné páry, pričom jeden z nich (alebo obaja vzájomne) priberá na hmotnosti. Práve tento dlhodobý proces zmeny je často príťažlivý a atraktívny. Toto praktizovanie môže byť sprevádzané hraním rolí alebo scenárov.
Jaroslav Ivor
Životopis
Narodil sa v Čadci, kde aj absolvoval základné a stredoškolské vzdelanie. V rokoch 1971 až 1976 študoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1977 absolvoval úspešne rigoróznu skúšku a získal titul doktor práv (JUDr.). V roku 1977 začal pracovať ako policajný vyšetrovateľ. Počas svojho pôsobenia v rámci polície pôsobil postupne na rôznych pozíciách. Na konci 80. rokov 20. storočia sa stal riaditeľom Úradu vyšetrovania. V roku 1988 získal titul kandidát vied (CSc.). Od roku 1989 pôsobil externe na katedre trestného práva a kriminalistiky Právnickej fakulty Univerzity Komenského. V roku 1994 ho prezident Michal Kováč povýšil do hodnosti generála. Od roku 1995 pôsobil ako vedúci katedry trestného práva na Akadémii Policajného zboru v Bratislave. V tomto období habilitoval na docenta v odbore trestné právo. Na pozícii vedúceho katedry zotrval až do roku 1998 (na policajnej akadémii však pôsobil až do roku 2007). V roku 1998 sa stal generálnym riaditeľom Sekcie vyšetrovania a kriminalisticko-expertíznych činností.
Slováci v Argentíne
Dejiny
Druhá vysťahovalecká vlna sa spája s obdobím okolo druhej svetovej vojny a Slovenského štátu. Prví vysťahovalci tohto obdobia boli politickí disidenti a obyvatelia židovského pôvodu, ktorí utekali zo Slovenska pred perzekúciou. Po skončení vojny tvorili hlavnú časť vysťahovalcov naopak bývalí predstavitelia Slovenského štátu, či kultúrneho a spoločenského života danej doby. Kým v prvej vlne prichádzali hlavne roľníci a robotníci, v tejto vlne prichádzali predovšetkým vzdelanejší ľudia, teda politici, vedci, novinári, učitelia, či podnikatelia. Väčšina z nich sa obávala možných následkov po prehranej vojne spojených s hrozbou súdnych procesov. Vysťahovalcov po druhej svetovej vojne je možné tým pádom rozdeliť na ľudí spojených s kultúrnym a spoločenským životom a ľudí spojených s politikou režimu. Ku kultúrnej a spoločenskej časti patria významné osobnosti slovenskej histórie ako Jozef Cíger Hronský, Koloman Kolomi Geraldini, či Rudolf Dilong. Niektorí z nich boli predstaviteľmi Matice slovenskej, ktorú sa rozhodli založiť aj v Argentíne, čím vznikla tzv. Zahraničná Matica slovenská. Politickú migráciu tvorili bývalí predstavitelia režimu Slovenského štátu ako boli Ferdinand Ďurčanský, Alojz Macek, Štefan Polakovič, či Štefan Haššík. Niektorí z nich boli po vojne v neprítomnosti odsúdení na trest smrti, či iné dlhoročné tresty odňatia slobody. Časť z týchto prisťahovalcov neskôr odišla z Argentíny do USA alebo Kanady. S príchodom druhej vlny prišlo aj k rozvoju života katolíckej komunity argentínskych Slovákov, keďže prvú vlnu tvorili predovšetkým evanjelici. Medzi prisťahovalcami boli totiž aj katolícki kňazi, vďaka čomu mohli slovenskí vysťahovalci začať vôbec prvýkrát navštevovať aj bohoslužby v slovenskom jazyku (1948).