cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Catus
Catus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ohnisko požiaru
Ohnisko požiaru je poloha hlavného (zdrojového) priestoru horenia pri požiari, iniciačné miesto požiaru. Lokalizácia ohniska požiaru sa vykonáva v rámci prieskumu po príchode na miesto zásahu. Určenie ohniska požiaru je niekedy možné až po obhliadke požiaroviska, na základe zaistených stôp a príp. výpovedí svedkov.
Židia v Monaku
Židovská komunita v Monaku bola založená roku 1948 a združuje ju Kultúrna organizácia monackých Židov. V súčasnosti žije väčšina jej členov v Monte Carle. Komunita pozostáva prevažne zo seniorov zo Spojeného kráľovstva (40 %), Francúzska a severnej Afriky. Nachádzajú sa tu tiež turecké aškenázske rodiny. Celková populácia má zhruba 1000 Židov, z ktorých približne polovicu tvoria Aškenázi a polovicu Sefarditi.
Miestna komunita má vlastnú synagógu, kde sú pravidelné šabatové bohoslužby, je tu aj stály rabín (M. Isaac Amsellem), ktorý dohliada na miestny košer obchod a vyučuje v miestnej židovskej škole. Pracujú tu aj organizácie WIZO a B'naj B'rit.
Monako má diplomatické vzťahy s Izraelom prostredníctvom konzula v Marseille.
Dejiny
Niekoľko málo Židov sa tu nachádzalo aj pred 2. svetovou vojnou, išlo však predovšetkým o francúzskych Aškenázov. Pre ich záchranu pred nacizmom falšovala monacká vláda počas vojny úradné dokumenty.
Znelka
Znelka môže byť:
Rudolf Dupkala
Dr. h. c. Prof. PhDr. Rudolf Dupkala, CSc. (* 27. august 1956, Žilina) je slovenský filozof, špecialista na dejiny slovenskej filozofie, ktorý v súčasnosti pôsobí na Inštitúte politológie Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove.
Prehľad úspechov slovenského alpského lyžovania
Prehľad úspechov slovenského alpského lyžovania sumarizuje prehľad medailí a úspechov slovenských alpských lyžiarov na vrcholných svetových a európskych podujatiach v ére samostatnosti, ako aj v reprezentácii Československa.
Rudolf Dupkala
Pozvané prednášky realizuje na viacerých akademických pracoviskách na Slovensku aj v cudzine, napr. Metropolitní univerzita Praha, Akademia Humanistyczno-Ekonomiczna w Łódźi atď.
Pedagogicky a výskumne sa orientuje na problematiku dejín slovenskej a slovanskej filozofie v ich európskom ideovom kontexte. Publikuje v odborných filozofických, teologických a literárnohistorických časopisoch doma i v zahraničí. (Filozofia, Theologos, Ateizmus, Slavica Slovaca, Tvorba-T, Slovenské pohľady, Romboid, Slavie, Lelkilpasztor, Colloquia Communia, Dialogue and Universalism, Parerga, Doctrina atď.).
Prehľad úspechov slovenského alpského lyžovania
Olympijské hry
Ďalšie bodované umiestnenia slovenských zjazdárov
Rudolf Dupkala
Postoje
Vo viacerých publikáciách sa hlási k axiologickému pluralizmu.
Prehľad úspechov slovenského alpského lyžovania
Medailisti z majstrovstiev sveta
Ďalšie najlepšie individuálne umiestnenia slovenských zjazdárov
Rudolf Dupkala
Vzdelanie
Je absolventom Gymnázia, Horný Val v Žiline. Filozofiu a občiansku náuku študoval na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove. Ďalšie akademické tituly a hodnosti sú uvedené nižšie:
Prehľad úspechov slovenského alpského lyžovania
Svetový pohár
Jana Šoltýsová ako prvá zjazdárka z východnej Európy vyhrala preteky Svetového pohára, 17. decembra 1980 vyhrala zjazd v rakúskom Altenmarkte. Po 32 rokoch ju napodobnila Veronika Velez-Zuzulová, keď triumfovala v slalome v Semmeringu. Treťou Slovenkou s víťazstvom v pretekoch SP sa stala v sezóne 2015/2016 Petra Vlhová. Historický úspech dosiahli Veronika Velez-Zuzulová a Petra Vlhová na pretekoch vo Flachau, obe sa postavili na stupne víťazov. Ešte lepší výsledok zaznamenali Slovenky 3. januára 2017 v Záhrebe, keď obsadili prvé dve priečky. Zatiaľ jediný slovenský zjazdár – muž vystúpil na stupne víťazov 24. januára 1982, Ivan Pacák obsadil druhé miesto v kombinácii v švajčiarskom Wengene.
Rudolf Dupkala
Dielo
Ako spoluautor participoval na publikáciách: Dejiny filozofie (1993, 1994, 1996, 1999) a Metamorfózy poklasickej filozofie (1994, 1999).
Prehľad úspechov slovenského alpského lyžovania
Svetový pohár
Celkové prvenstvo v SP
Rudolf Dupkala
Členstvo vo vedeckých radách
V súčasnosti (2021) je členom troch vedeckých rád, v minulosti pôsobil aj vo viacerých ďalších:
Prehľad úspechov slovenského alpského lyžovania
Svetový pohár
Víťazi pretekov SP
Duša človeka
Duša človeka je pojem z filozofie.
Podľa Hérakleita je smrteľná, materiálna a pochádza z ohňa; duša človeka je ohnivejšia než duša zvieraťa, no človek, ktorý sa opije získa tým dušu vlhkejšiu a tým sa stáva podobnejší zvieraťu.
Podľa stoikov má materiálny charakter, pričom látka, ktorá túto dušu tvorí, je mimoriadne ušľachtilá ako čiastka všetko oživujúceho ohňa. Sídlom duše je srdce.
Podľa svätého Alberta Veľkého je substančná forma človeka bezprostredne pochádzajúca od Boha, čím sa odlišuje od iných duší, pochádzajúcich z uskutočnenia sa možností látky.
Rozumová duša
Rozumová duša je podľa Platóna najdôležitejšia zložka duše sidliaca v hlave. Má za úlohu ovládnuť dušu srdnatú a dušu žiadostivú. Rozumová duša je nehmotná a preto nepodlieha zániku. Rozumová duša patrí k nezničiteľným ideám. Rozumová duša sa vo svojom pozemnom bytí rozumovým poznaním približuje k svetu ideí, z ktorého vyšla, oslobodzuje sa z pút tela a zo zla jeho vášní. Oslobodzuje sa od chýb a približuje sa k idey dobra. Človek by mal zavrhnúť všetko, čo je zmyslové a nestále, a úplne sa sústrediť na myslenie a filozofiu.
Duša človeka
Podľa svätého Tomáša Akvinského je duša človeka nesmrteľná. Duša je formujúci princíp, ktorý je princípom myšlienkovej činnosti a je bytostnou formou ľudského tela. Duša je netelesná, z toho pramení aj jej nesmrteľnosť. Tomáš verí v nesmrteľnosť ľudskej individuality.
Rozumová duša
Harmóniou rozumovej duše je múdrosť.
Luminiscenčná dióda
thumb|right|Schematická značka LED thumb|right|Detail LED thumb|right|Rôzne druhy LED
Luminiscenčná dióda alebo svetelná dióda (iné názvy: elektroluminiscenčná dióda, LED, zriedkavo svietivá dióda, žiarivá dióda, dióda emitujúca svetlo, ľudovo ledka, angl. light-emitting diode) je polovodičová elektronická súčiastka, ktorá vyžaruje úzkospektrálne svetlo, keď ňou prechádza elektrický prúd v priepustnom smere. Svietiaci jav vzniká následkom žiarivej rekombinácie elektrónovo-dierového páru a je formou elektroluminiscencie. Farba vyžarovaného svetla závisí od štruktúry PN priechodu aj od použitého materiálu.
Vytvorenie LED a laserových diód sa stalo možné vďaka výskumu polovodičových heteroštruktúr, na ktorom pracoval ruský vedec Žores Ivanovič Alfiorov. Prvú prakticky použiteľnú LED vyvinul v roku 1962 americký vedec Nick Holonyak.
Najlacnejšie sa vyrábajú infračervené diódy, po nich najlacnejšie svietivé sú červené. Zelené sú o približne o 20 % drahšie ako červené. Modré sú podľa výrobcu aj niekoľkonásobne drahšie ako červené, ale ich cena v poslednom čase prudko klesá.
Samostatnou konštrukčnou kategóriou sú OLED (Organické LED).
thumb|Spektrálne charakteristiky luminiscenčných diód vyrobených z niekoľkých materiálov. (krivka: GaAsP-gáliumarsenidfosfid, SiC-siliciumkarbid, GaAs-gáliumarzenid, eye-charakteristika ľudského oka, Filament lamp-charakteristika žiarovky s wolfrámovým vláknom). P-pomerný žiarivý výkon.
Ultrafialové (UV) LED
LED, ktorých špička vyžarovacieho diagramu leží pod 420 nm, sa nazývajú UV LED. Výrobné technológie (voľné patenty pre trh a z bezpečnostných dôvodov) nedovoľujú uvádzať UV LED s výkonom nad 10 mW. V predajniach je možné najčastejšie dostať UV LED s vlnovými dĺžkami 380 – 420 nm a 320 – 370 nm.
Duša sveta
Duša sveta je pojem u Mikuláša Kuzánskeho.
Luminiscenčná dióda
Jednofarebné (monochromatické) LED
Každá LED vyrobená iba z jedného druhu polovodiča má svoju charakteristickú vlnovú dĺžku, na ktorej emituje svetlo (danú prevažne šírkou zakázaného pásma polovodiča). Túto vlnovú dĺžku možno „nastaviť“ pomocou použitého druhu polovodiča (t. j. pomerom obsahu jednotlivých prvkov – zložiek – polovodiča) a pri niektorých polovodičoch (GaN) aj zmenou obsahu dotovacieho prvku. Takto možno vyrobiť LED s tým istým substrátom v širokom spektre vlnových dĺžok. Prakticky je možné vyrobiť LED vyžarujúce svetlo s vlnovými dĺžkami od 250 do 3 500 nm. LED s jedinou výkonovou špičkou sa nazýva monochromatická LED. Spektrálna krivka vyžiareného svetla má v ich prípade tvar Gaussovej krivky, ktorá nie je širšia ako +/-25 nm. Monochromatické LED vyžarujú minimálne 90 % celého žiarivého výkonu v rozmedzí maximálne +/-10 nm. Reálne LED však nemajú úplne ideálny spektrálny diagram a pri niektorých typoch sa prejavujú aj sekundárne maximá na iných vlnových dĺžkach. Ale tieto sekundárne maximá nepredstavujú ani 1 % z celkového výkonu.
Duša sveta
Svet so všetkými svojimi obyvateľmi (okrem človeka) má jednu dušu sveta, ktorú možno nazvať aj nevyhnutnosťou. Duša sveta, jednotliví duchovia pôsobiaci v rôznych objektoch sveta, v mineráloch, rastlinách a živočíchoch sú len zvláštnym, špecifikovaným spôsobom existencie tohto všeobecného ducha prírody, je teda akýmsi princípom jednoty celku, stelesnením zákonov, ktorými sa príroda riadi.
Luminiscenčná dióda
Biele LED
Existujú dva základné spôsoby produkovania vysoko intenzívneho bieleho svetla s použitím LED. Jeden využíva samostatné LEDky, emitujúce základné farby – červenú, zelenú, modrú – a ich zmiešaním vznikne biele svetlo. Druhý s použitím fosforového materiálu mení monochromatické svetlo z modrej alebo ultrafialovej LED na širokospektrálne biele svetlo.
RGB LED
Prvý typ je poskladaný z troch monochromatických LED, ktoré emitujú žiarenie vo farbách červená, zelená, modrá. Takýmto LED sa hovorí RGB LED (z angl. skratiek pre red, green, blue). Ich výnimočnosťou je možnosť regulovať výkony jednotlivých zložiek (jednotlivých monochromatických LED) a tak dosiahnuť nielen biele svetlo, ale aj celé spektrum farieb, v rozpätí okrajových zložiek RGB LED.
Fluorescenčné LED
Druhý typ bielych LED je založený na zmene vlnovej dĺžky emitovaného žiarenia klasickou monochromatickou LED na širokopásmové spojité spektrum, ktorého energia je rozložená približne rovnako po celom spektre. Zmena vlnovej dĺžky sa dosahuje vo vrstve luminoforu (fluorescenčného materiálu). Ako budiaca monochromatická LED je použitá vysokosvietivá modrá LED. Jej použitie však prináša aj malý neduh týchto LED. Vlnová dĺžka budiacej LED sa prejavuje ako primárne maximum vyžarovacieho spektrálneho diagramu, no vyžarovaná energia neklesá až na nulu (smerom k červenej farbe), ale po miernom poklese nadobúda sekundárne (nižšie a širšie) maximum niekde v okolí 560 nm (oranžová farba), čo je dané vyžarovacím spektrom použitého luminoforu. Až následne po tomto sekundárnom maxime pozvoľna klesá k nule, ktorú dosahuje väčšinou až za hranicou VIS/IR žiarenia. Z toho vyplýva modrastý až zelenkastý nádych vyžarovaného bieleho svetla. Čím je biela LED kvalitnejšia, tým je tento nádych menej badateľný.
Klasické LED vs. vysoko svietivé LED
thumb|Výkonové vysokosvietivé LED. Základňa slúži zároveň ako chladič čipu. Bežná LED má žiarivý výkon hlboko pod 5 mW. Je to spôsobené tým že vznikajúce elektrónovo-dierové páry v PN priechode v homogénnom polovodiči pri zvyšujúcom sa prúde majú tendenciu rekombinovať nežiarivo (t. j. menia svoju energiu na teplo), a priechod sa prehrieva. Týmto je obmedzená prúdová hustota na priechode, a keďže polovodiče, z ktorých sa LED vyrábajú, majú pomerne veľkú hustotu porúch, a teda kvôli výťažnosti a spoľahlivosti je obmedzená maximálna možná plocha čipu na niekoľko mm², je tým obmedzený aj celkový prúd čipom. Navonok to z elektrického hľadiska vyzerá tak, že limitujúcou fyzikálnou vlastnosťou je sériový odpor a strmosť V-A charakteristiky v otvorenom stave. Ak chceme LED prinútiť emitovať viac svetla, musíme zvýšiť napájacie napätie, čím sa zvýši aj prúd pretekajúci LED. Po prekonaní kritickej hodnoty prúdu dochádza k degradácii PN priechodu a doslova k jeho pretaveniu v dôsledku vysokej teploty (viac ako 1 000 °C). Preto kvôli zvýšeniu výkonu LED boli vypracované technológie, ktoré ich posúvajú ďaleko za hranice 5 mW vyžarovaného výkonu. Na dosiahnutie vyšších výkonov sa používajú polovodiče s menšou strmosťou V-A charakteristiky a s rozmernejším PN priechodom alebo paralelizáciou PN priechodov agregovaných (vrstvené PN priechody) na tom istom čipe. Ďalej sa konštruujú multi-PN priechodové LED, ktoré, síce na úkor zvýšenia napájacieho napätia, zvyšujú výsledný výkon. Najpodstatnejšou zmenou je však použitie tzv. heteropriechodu (t. j. P a N vrstvy sú z rozdielnych polovodičov), pri ktorom je možné dosiahnuť vyššiu tzv. injekčnú účinnosť, následkom čoho viac elektrónovo-dierových párov rekombinuje žiarivo než nežiarivo aj pri veľkých prúdoch. Dnes možno zohnať LED s výkonom aj viac ako 1 W. LED, ktoré dosahujú svietivosť viac ako 100 mCd, sa hovorí vysokosvietivé (ultrabright) LED.
Laserové diódy
Obe skupiny – svetelné i laserové diódy sa vyrábajú z intermetalických zliatin (polovodičových zlúčenín), a to spravidla z karbidu kremičitého (SiC), arzenidu galitého (GaAs), fosfidu galitého (GaP), alebo zo zliatin typu gálium-arzenid-fosfid (GaAsP) a ďalších.
Mechanická a optická konštrukcia
LED čip sa montuje na reflektor (na obrázku viditeľný ako kužeľ na konci jedného z vonkajších prívodov) tvoriaci súčasne spodný kontakt (obvykle katódu, keďže substrát je obvykle typu N), aby sa využil výkon vyžiarený z PN priechodu v smere do substrátu; a horný kontakt sa kontaktuje podobne ako pri integrovaných obvodoch. Puzdri sa do priehľadného plastu (bodová LED) alebo do mliečne sfarbeného plastu (difúzna LED). Plast je často sfarbený v rovnakej farbe ako emituje LED. Často je na zvýšenie smerovosti vytvarovaný vrchol puzdra do polgule, čo má efekt kolimačnej šošovky.
Použitie
LED sa tradične používajú najmä ako indikátory a ako zobrazovacie prvky v segmentových zobrazovačoch a bodových maticových zobrazovačoch (známe ako „bežiace nápisy“). Známe je aj ich použitie vo veľkoplošných zobrazovačoch používaných na reklamné účely. V poslednom čase s nástupom vysokosvietivých LED sa začalo ich využívanie na osvetľovacie účely a v dopravnej svetelnej signalizácii (cestné semafory, železničné návestidlá). Pre svoju dlhú životnosť a otrasuvzdornosť sa uplatňujú aj v automobiloch, dokonca aj ako náhrada koncových brzdových či smerových svetiel. Riešeniu v interiéroch ako náhrada žiaroviek spočiatku bránila vysoká cena za dostatočne výkonné LED svetelné zdroje, avšak po poklese ceny (vplyvom Haitzovho zákona) sa začali presadzovať LED žiarovky aj v domácnostiach. Infračervené LED a najmä laserové diódy sa používajú na prenos informácií prostredníctvom optických vláken. Laserové diódy našli hromadné uplatnenie aj v oblasti uchovávania údajov (CD, DVD).
Tuhá fáza
Tuhá fáza alebo menej vhodne pevná fáza môže byť:
NGC 2904
NGC 2904 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Bruay-la-Buissière
Bruay-la-Buissière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Radíč
Radíč je obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 205 obyvateľov, z toho 101 mužov a 104 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,9 roka (muži 41,7 roka, ženy 44,0 roka).
Svetová duša
Svetová duša je podľa antického filozofa Plótina jednota mnohých čiastkových duší vyžarovaná zo svetového rozumu. Duša obsahuje rovnaké idey ako nús, nemá však jeho jednotnosť a nemennosť, ale zostupuje do sveta časopriestorového (hmotného, zmyslového), ktorého je organizujúcim a riadiacim princípom. Duša má analogickú funkciu ako duša v Platónovom dialógu Timaios a logos v stoicizme.
Ensisheim (kantón)
Ensisheim je francúzsky kantón v obvode Guebwiller v departemente Haut-Rhin v regióne Alsasko. Tvorí ho 17 obcí.
Séverine Bremondová
Séverine Brémondová (* 14. august 1979, Montpellier, Francúzsko) je bývalá francúzska tenistka.
Hillsong United
Hillsong United je austrálska hudobná skupina, ktorá vznikla ako súčasť Hillsong Church. Skupina vystupuje v Hillsong Church, no koncertuje i mimo Austrálie. Píše piesne na svoje vlastné vystúpenia, rovnako ako aj pre iné skupiny, ktoré spievajú na bohoslužbách. Dcérske skupiny vystupujú každý mesiac v Londýne a cez leto aj v táboroch, ktoré sponzoruje Hillsong.
História
Kapela bola pôvodne tvorená blízkymi priateľmi v rámci pastorácie mládeže zvanej Powerhouse Youth. Hrali piesne Hillsong Church a rôzne iné pastoračné piesne. Charakter skupiny sa postupne menil a ich piesne zneli rockovejšie; tento štýl viac oslovoval mladých. Významnými členmi boli Steve McPherson, Deb Ezzy a Donia Makedonez.
Slovenské worship a gospelové kapely
Aj na Slovensku pôsobia kapely podobné kapely ako Hillsong, ktoré majú vlastné piesne aj piesne skupiny Hillsong po slovensky. Napríklad:
NGC 2905
NGC 2905 je hviezdna asociácia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. novembra 1784.
Zajtrajšie noviny
Zajtrajšie noviny je americký dramatický mysteriózny televízny seriál. Spracúva námet amerického komediálneho filmu z roku 1944, Stalo sa zajtra.
Príbeh
Gary Hobson, bývalý broker a neskôr majiteľ baru U McGintyho), sa ocitne na pokraji zúfalstva po tom, čo príde o manželstvo, o prácu aj o dom. Ráno ho pri dverách hotelovej izby, v ktorej dočasne býva, čaká ryšavý kocúr s novinami Chicago Sun-Times. Hoci si to Gary spočiatku neuvedomuje, záhadné noviny sú v skutočnosti zajtrajším vydaním. Tak vie vopred o udalostiach, ktoré sa ešte nestali, a o ktorých sa bude písať v zajtrajšom vydaní. Preto sa rozhodne pomocou tohto daru pomáhať ľuďom a zabraňuje rôznym nehodám, úmrtiam či zločinom.
Židia v Lichtenštajnsku
Židia v Lichtenštajnsku v súčasnosti tvoria 18-člennu menšinu z celkového počtu 33 987 obyvateľov.
Dejiny
Podľa štúdie publikovanej v roku 2005 utieklo do Lichtenštajnska počas druhej svetovej vojny 240 židovských utečencov, aby tu našli útočisko a získali tu lichtenštajnské občianstvo.
Tín Zawátin (sopka)
Tín Zawátin (- po arabsky) alebo Ti-n-Zaouâtene (-po francúzsky) je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa v severovýchodnej časti Mali, neďaleko hraníc s Alžírskom. Pole sa rozkladá na ploche približne, jeho vek sa odhaduje na holocén. Údaje o poslednej erupcii nie sú známe.
Žiadostivá duša
Žiadostivá duša je podľa Platóna časť duše sídliaca v bruchu. Harmóniou žiadostivej duše je striedmosť alebo umiernenosť.
Violončelový koncert (Dvořák)
Violončelový koncert h-mol, Op. 104 je dielo českého skladateľa Antonína Dvořáka.
Dielo
Dielo je druhým skladateľovým pokusom o violončelový koncert. Prvý siaha ešte do začiatkov Dvořákovej kariéry, roku 1865. Vtedy zložil violončelový koncert v tónine A-dur, s dielom však nebol spokojný. Mal hotový len klavírny sprievod a do orchestrácie sa už nepustil. Z tohto dôvodu je dielo neživotné.
Royal Botanic Gardens, Kew
Royal Botanic Gardens, Kew (dosl. Kráľovská botanická záhrada, Kew), skrátene Kew Gardens, je botanická záhrada so skleníkmi medzi Richmondom a Kew na juhozápade Londýna v obvode Richmond.
Violončelový koncert (Dvořák)
Dielo
Dvořák počas ďalších rokov viackrát dostal požiadavku na zloženie violončelového koncertu. Vždy ju však zamietol, pretože nepovažoval violončelo za nástroj vhodný pre sólové uplatnenie. Prekážali mu hlavne jeho najvyššie a najhlbšie polohy. Cesty umelca sú však nevyspytateľné, a tak si Ďvořák nakoniec vybral práve violončelo pre vyjadrenie svojej nostalgickej nálady pri odchode z Ameriky a na druhej strane veľkej radosti z návratu do vlasti. Sám sa vyjadril v tom zmysle, že z rozhodnutia napísať violončelový koncert bol najviac prekvapený azda on sám.
Royal Botanic Gardens, Kew
Dejiny
thumb|left|Skleník [[Palm House']] Kewská záhrada má svoj pôvod v exotickej záhrade pri sídle Kew Park, ktorú založil lord Capel z Tewkesbury. Záhradu nechala rozšíriť a doplniť princezná Augusta Sasko-Gothajská, pre ktorú sir William Chambers vybudoval niekoľko záhradných pavilónov, z ktorých sa dochovala čínska pagoda. Kew Park, vtedy už pod menom White House zbúrali v roku 1802. Susediaci Holandský dom kúpil Juraj III. v roku 1781 a slúžil ako škôlka pre deti kráľovskej rodiny. Dnes je známy ako Kew Palace.
V roku 1840 boli tieto záhrady vyhlásené za národnú botanickú záhradu. Pod vedením riaditeľa Williama Hookera boli rozšírené na, spolu s arborétom na a neskôr na súčasnú rozlohu.
Violončelový koncert (Dvořák)
Dielo
Koncert Dvořák zložil v závere svojho pôsobenia na konzervatóriu v New Yorku. Dielu dal však dnešnú podobu až po návrate do Čiech, kde výrazne rozšíril záver a viac tematicky previazal všetky tri vety. Dielo zložil pre violončelistu Hanuše Wihana, avšak kvôli nezhodám, ktoré spôsobili Wihanove návrhy na revíziu koncertu, dielo neuviedol do života. Koncert nakoniec na londýnskej premiére v roku 1896 zahral Leo Stern, s orchestrom pod vedením Dvořáka. Dielo malo veľký úspech. Johannes Brahms, ktorý partitúru videl ešte pre premiérou sa vzrušene vyjadril: "Prečo som len, do čerta nevedel, že je možné napísať violončelový koncert ako je tento? Keby som to vedel, už dávno by som nejaký napísal."
Royal Botanic Gardens, Kew
Dejiny
Skleník Palm House postavili architekti Decimus Burton a Richard Turner v rokoch 1841 až 1849. Skleník Temperate House, ktorý je dvakrát väčší, bol postavený na konci 19. storočia a je najväčším viktoriánskym skleníkom. V kewskej botanickej záhrade v 19. storočí úspešne rozmnožili kaučukovník mimo Južnej Ameriky. V roku 1987 bol v Kew Gardens otvorený tretí veľký skleník, Skleník Princeznej z Walesu, v ktorom je 10 rôznych klimatických pásiem.
Violončelový koncert (Dvořák)
Dielo
Koncert má tri vety:
Kojetín (Nový Jičín)
Kojetín (katastrálne územie Kojetín u Starého Jičína) je jednou z miestnych častí mesta Nového Jičína.
Violončelový koncert (Dvořák)
Dielo
Zloženie orchestra: 2 flauty, pikola, 2 hoboje, 2 klarinety, 2 fagoty, 3 lesné rohy, 2 trúbky, 3 pozauny, tuba, tympany, triangel, sláčikové nástroje (1. a 2. husle, violy, violončelá, kontrabasy). Typická dĺžka skladby je približne 37 minút.
Royal Botanic Gardens, Kew
Súčasnosť
thumb|left|Skleník Temperate house Kráľovská botanická záhrada v Kew je vedúcim centrom botanického výskumu, tréningovým centrom pre profesionálnych záhradníkov a populárnou turistickou atrakciou. Štýl záhrad je väčšinou neformálny, len s niekoľkými časťami formálneho štýlu. V záhrade sa nachádzajú skleníky, herbáre a knižnica.
Violončelový koncert (Dvořák)
Dielo
Pre dielo je charakteristická bohatá melodika a silné citové zafarbenie. Prvá veta začína dlhou predohrou orchestra, ktorý predvedie hlavnú i vedľajšiu tému. Až potom vstúpi violončelo, ktoré rozvedie obe témy. Druhá veta je lyrické a vrúcne adagio. V strednej časti vety Dvořák použil melódiu svojej vlastnej piesne Kéž duch můj sám, čo bola obľúbená pieseň Dvořákovej švagriny Josefíny Kaunitzovej, ktorá ťažko ochorela počas kompozície koncertu. Po jej smrti tento melodický motív zakomponoval aj do záverečnej časti treťej vety. Tá je veľmi energická, i keď nie je v príliš rýchlom tempe. Má formu ronda a je zakončená epilógom, v ktorom je pripomenutá melódia spomínanej piesne i hlavná téma prvej vety.
Kojetín (Nový Jičín)
Prírodné a kultúrne pamiatky
thumb|right|Katastrálne územie Nového Jičína
Royal Botanic Gardens, Kew
Súčasnosť
Napriek nevhodným podmienkam na pestovanie (atmosférické znečistenie z Londýna, suchá pôda a nízke zrážky) záhrada obsahuje jednu z najrozmanitejších zbierok rastlín vo Veľkej Británii. Pre pestovanie rastlín, ktorým nevyhovujú podmienky v Kew, boli zriadené dve externé stanice pri Wakehurst Place v Sussexe a Bedgebury Pinetum v Kente, ktoré sa špecializujú na pestovanie ihličnatých stromov.
Violončelový koncert (Dvořák)
Pozri aj
Antonín Dvořák
Royal Botanic Gardens, Kew
Pagoda
thumb|Pagoda V severnom rohu záhrad bola v roku 1762 postavená Williamom Chambersom vysoká pagoda. Najnižšia čať osembokej stavby má priemer. Výška celej pagody od základu až po najvyššiu časť je.
Každé poschodie je zakončené strechou a podľa čínskeho vzoru je pokrytá plátmi rôznofarebných plechov a okolo každej je galéria chránená zábradlím. Každý roh strechy je ozdobený sochou draka (celkom 80), pokrytých tenkou vrstvou rôznofarebného skla. Steny sú postavené z veľmi tvrdých tehál. Schodište je umiestnené vnútri budovy.
Múzeá a galérie
thumb|left|Marianne North Gallery Neďaleko Palmového domu je stavba označovaná ako Museum No. 1, vybudovaná Decimom Brutom v roku 1857. Jej účelom je ukázať závislosť ľudstva na stromoch a obsahuje botanické zbierky vrátane nástrojov, ornamentov, oblečenia, jedla a liekov. Budova bola opravená v roku 1998. Horné dve podlažia tvoria vzdelávacie centrum a spodné podlažie obsahuje výstavu Plants+People ukazujúcu rozmanitosť rastlín sveta a rôzny spôsob ich využitia.
Marianne North Gallery bola postavená v 80. rokoch 19. storočia pre výstavu kolekcie 832 obrazov Marianne North – maliaky, ktorá precestovala Južnú Ameriku a veľa častí Ázie a na svojich cestách maľovala obrazy rastlín.
BGCI
thumb|left|Pravek v skleníku – [[Encephalartos altensteinii, živá fosília presadená do tohto skleníka v roku 1775 – jedna z najstarších skleníkových rastlín sveta]] thumb|right|[[Jubaea chilensis – najvyšší strom na svete pestovaný v skleníku]] V botanickej záhrade sídli organizácia Botanic Gardens Conservation International – BGCI medzinárodná organizácia združujúca botanické záhrady.
Cavagnac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bur ni Telong
Bur ni Telong je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na severozápade indonézskeho ostrova Sumatra, na južnom okraji masívu Geureudong, asi 4,5 km od jeho krátera. V 19. a 20. storočí bolo zaznamenaných niekoľko menších explozívnych erupcií vulkánu.
Duša zvieraťa
Duša zvieraťa podľa Herakleita je smrtelná, materiálna a pochádza z ohňa; duša zvieraťa je menej ohnivá než duša človeka.
Európska cesta 19
Európska cesta 19 (E19) je európska cesta, ktorá vedie z Amsterdamu do Paríža. Je dôležitým spojením v smere z juhu na sever, v lete je tu zvýšená premávka, najmä kvôli turistom z Holandska a Belgicka.
Priebeh
V Holandsku sa E19 začína v Amsterdame diaľnicou A4 odkiaľ pokračuje cez Leiden, Haag a Rijswijk, kde sa napája na diaľnicou A13 smerom do Rotterdamu, tu sa napája na diaľnicou A16 a smeruje do Belgicka.
V Belgicku E19 začína v Meer bei Antwerpen diaľnicou A1, pokračuje do Antwerp, kde sa napojí na Obchvat R1, pokračuje ďalej do Mechelen po A1 do Bruselu, tu sa napojí na Obchvat R0 a pokračuje cez Mons po diaľnici A7 do Francúzska.
V Francúzsku prechádza E19 cez mestá Cambrai, Compiègne a končí v Paríži.
Židia v Luxembursku
náhľad|Synagóga v Luxemburgu Židovská populácia v Luxembursku má približne 1200 osôb (z toho 650 z nich je členmi židovské obce). Židia patria medzi najväčšie a najvýznamnejšie náboženské a etnické minority v Luxembursku.
Judaizmus je tu piatym najvýznamnejším náboženstvom (po katolicizme, protestantstve, pravosláví a islame). V absolútnych číslach je luxemburská židovská komunita jedna z najmenších v Európskej únii. V relatívnych číslach vztiahnutých k celkovej populácii potom šiesta najväčšia. Judaizmus je podporovaný luxemburskou vládou. Rovnoprávnosť získali Židia v Luxembursku po Francúzskej revolúcii.
Abarth
thumb|Abarth Grande Punto thumb|Abarth Fiat 695 Abarth & Co je talianska automobilka založená Rakúšanom Karlom Abarthom. Táto značka sa od svojho založenia v roku 1949 zaoberala predovšetkým motošportom a prezentovala sa výrobou pretekárskych špeciálov. V znaku Abarthu je škorpión - Abarthove znamenie, v ktorom sa narodil.
Abarth bol Fiatom znovuzrodený po dlhšom období nečinnosti v roku 2000 a stal sa samostatnou značkou v rámci koncernu Fiat. Medzi jeho prvé výtvory v novom storočí patrí Abarth Stilo, neskôr nasledoval model Punto.
Panthoos
Panthoos (Panthoos) je v gréckej mytológii člen rady starších v Tróji počas trójskej vojny.
Panthoos bol jedným z rady starších, poradného zboru trójskeho kráľa Priama, ktorý po únose krásnej Heleny rozhodoval o jej osude. Hovoria o tom Homérove verše v treťom speve Iliady: „''Vôkol Priama kráľa boli Panthoos; Thymoites, Lampos, Klytios s Hiketaonom, ktorý bojoval rovnako ako Ares. Anténor, Oukalegón, dvaja muži nesmierne múdri, všetci to starší z ľudu, čo sedeli nad Skajskou bránou; pre starobu prestali bojovať, avšak výborní rečníci to boli, podobní samčekom cikád, čo v lete vysedávajú v korunách stromov a spievajú svojim nežným, slabučkým hláskom; práve tak vodcovia trójski na veži sedeli družne. Len čo Helenu vzhliadli, keď práve blížila sa k veži, potichu druh na druha sa obracali vzletnými slovami: „Nemožné je mať Trójanom za zlé, ani Achájcom, že už tak dlho pre tak nádhernú ženu tu znášajú útrapy hrozné: úžasná je v tvári, vzhľadom podobná bohyniam večným. Ale hoc je taká krásna, nech k domovu odpláva, aby tu nám i deťom v budúcnosti nebola k žiaľu..."''
Neskôr je Priamov syn Paris ochotný bojovať s Menelaom v súboji, aby ukončil vojnu. Po dohode mala Helena i poklady pripadnúť tomu, kto zvíťazí. Keď už bol Paris v súboji takmer porazený, zachránila jeho život bohyňa Afrodita tak, že ho uniesla priamo do spálne Heleny a krvavý boj sa medzi Achájcami a Trójanmi opäť obnovil. Panthoos a jeho manželka Frontis boli rodičia trójskych bojovníkov Euforba, Polydama a Hyperénora, ktorí v následných bojoch zahynuli. Ich syn Euforbos sa však preslávil tým, že smrteľne zranil jedného z najväčších achájskych hrdinov Patrokla.
V epickej básni Eneida od rímskeho básnika Vegília je Panthoos zobrazený ako v noci počas posledných bojov narieka nad osudom Tróje, držiac v náručí svojho malého vnuka. Keď už Tróju pohlcovali plamene, Achájci ho usmrtili, nehľadiac na jeho šediny.
Židia v Laose
Laos nemá žiadnu stálu židovskou komunitu, ale vďaka otvoreniu sa tejto komunistickej krajine cudzím turistom, získalo hnutie Chabad v roku 2006 povolenie umiestniť svoje zastúpenie v meste Luang Prabang, kde mladý rabín Avraham Leitner poskytuje jedlo a prístrešie židovským cestovateľom. Celkom sa v Laose nachádzajú štyria trvalo žijúci Židia, ktorí obsluhujú izraelských turistov a diplomatov navštevujúcich Laos.
Papagájec
Papagájec (staršie: papagájik alebo papagájovec; nesprávne [bohemizmus] andulka; lat. Melopsittacus) je rod vtákov z čeľade papagájovité. Jediným druhom tohto rodu je papagájec vlnkovaný/papagájec vlnkavý/papagájik vlnkovaný/papagájovec vlnkovaný (lat. Melopsittacus undulatus; „melopsittacus“ = spevavý papagáj + „undulatus“- vlnkovaný).
Tento rod austrálskych papagájov je najmenším zástupcom ploskochvostých papagájov (Platycercini). Je asi veľký a váži asi 30 – 40 gramov. Rod Melopsittacus je prechodom medzi rodmi Neophema a Pezoporus.
Tento papagáj spolu s korelou chocholatou patrí medzi najrozšírenejší druh, ktorý je chovaný v domácnostiach ako rodinný miláčik.
Opis
Papagájec vlnkovaný má štíhlu postavu. Zobák má formovaný skôr do výšky. Jeho horná polovica je kolmo zahnutá do špicata a z vnútornej strany má dva zárezy. Nad zobákom sú výrazne vystupujúce nosové otvory. Tento papagáj má zašpicatené krídla, stredné dve chvostové pierka sú oproti krajným viditeľne asi o dve tretiny dlhšie. Prsty nôh papagájca vlnkovaného sú tenké a slabé.
Veľkosť
Papagájce dosahujú dĺžku asi 18 centimetrov (Joseph Forshaw dokonca udáva dĺžku ) a hmotnosť medzi 30 – 40 gramami. Krídlo papagájca má v priemere dĺžku, chvost má priemernú dĺžku.
Sfarbenie
U divo žijúceho papagájca vlnkovaného dominuje zelená a žltá farba, ktorá je zvýraznená čiernymi vlnkami a niekoľkými modro sfarbenými pierkami.
Zadnú časť temena hlavy a hornú časť chrbta a krídel má tento papagáj hnedú s čiernymi a žltými pruhmi (vlnky), ktoré sú na hlave hustejšie. Na chrbte a krídlach je toto lemovanie redšie. Spodok chrbta, kostrč, vrchné chvostové pierka a spodok tela sú výrazne zelené.
Pierka na spodku krídel sú zelené. Letky na krídlach sú žlté a svetlomodré.
Čelo papagájca, uzdička okolo olivovo sivého zobáku, hrdlo sú jasnožlté. Nozdry samčeka majú svetlomodré sfarbenie, nozdry samičky sú svetlejšie, v dobe hniezdenia a plodnosti sú slabohnedé. Dúhovka očí je biela. Žlté pierka na lícach sú zdobené modrou farbou. Na stranách krku má tento papagáj série troch čiernych škvrniek. Nohy papagájca vlnkovaného sú sivomodré.
Farebné mutácie
U papagájcov vlnkovaných sa v zajatí podarilo vyšľachtiť mnoho farebných mutácií. Všeobecne by sa dali tieto mutácie zhrnúť do štyroch základných princípov: Na základe týchto pravidiel sa vyskytujú farebné mutácie, v ktorých dominujú niektoré farby (hlavne modrá, žltá, zelená), niekedy iba niektoré farby chýbajú, prípadne ide o bieleho (leucitického), či dokonca až albionitického farebného mutanta papagájca vlnkovaného.
Životné prostredie
Papagájce vlnkované sú rozšírené prakticky po celom území Austrálie. V skupinkách, niekedy aj v obrovských kŕdloch migruje hlavne v jej vnútrozemí, nevyskytuje sa na juhozápadnom výbežku a na väčšine východného pobrežia. Hlavnou podmienkou ich výskytu je dostatok potravy a prítomnosť vodnej plochy. Obývajú dreviny, ktoré lemujú vodné toky, trávnaté plochy s menším množstvom drevnatého porastu, či otvorené pláne, na ktorých rastú rôzne kríky. Zriaďovanie pastvín, stavby vodných hrádzí rybníkov, či závlahových kanálov, budovanie areálov parkov ľuďmi pripravilo nielen pre tohto austrálskeho papagája nové životné prostredie, ktoré ho s nimi viacej zblížilo.
Papagájce hniezdia na juhu Austrálie od augusta do januára a na severe Austrálie od júna do septembra. Po dažďoch zahniezdia kedykoľvek. Párik papagájcov môže hniezdiť aj niekoľkokrát za sebou, no v nepriaznivých podmienkach nehniezdia aj niekoľko rokov. Znáška vajíčok môže byť od 3 do 13 vajíčok (priemer 5 – 6 ks). Inkubačná doba je 17 – 18 dní. Alan John Marshall a Vincent Serventy zistili, že mladí samčekovia tohto papagája môžu produkovať spermie už po 60 dňoch od opustenia hniezda. Rýchla reprodukčná schopnosť umožňuje týmto vtákom prežitie v drsných austrálskych podmienkach.
Papagájce vlnkované dosť intenzívne dbajú o čistotu peria, ktorá je pre ne dôležitá pri lietaní. Radi sa kúpu vo vode, niekedy po daždi aj na mokrých listoch eukalyptov a vzájomne si ich preberajú. Na eukalyptových stromoch obžierajú kôru a listy. Olej z eukalyptových listov na ne pôsobí ako stimulátor pre posilnenie ich imunitného systému a ako preventívny liek proti ochoreniam.
Chov papagájca vlnkovaného
Papagájec vlnkovaný bol prvýkrát do Európy (Anglicka) dovezený v roku 1840. Od tejto doby až do roku 1894, keď austrálska vláda vydala úplný zákaz vývozu vtáctva z kontinentu sa z tohto druhu doviezlo státisíce exemplárov, ktoré boli výhodným obchodným artiklom. Prvé poznatky o úspešnom odchove papagájca boli publikované v roku 1850. Koncom 19. storočia vznikli vo Francúzsku, Holandsku a Belgicku farmy na ktorých boli odchovy týchto vtákov. Ich cena bola spočiatku vysoká a záujem o ne ešte stúpol po tom, ako sa objavili ich ďalšie farebné mutácie.
Chov
Papagájec vlnkovaný je nenáročný odolný vták, ktorého chov je vhodný aj pre začiatočníkov. Na hniezdenie mu stačí aj klietka 40×40×100 cm. Je spoločenský, skôr začne hniezdiť, keď sú v klietke aspoň dva páry. Hniezdnych búdok v klietke by malo byť viac, ako je párov, aby pri ich obsadzovaní nedošlo k teritoriálnym sporom. Keď začne samček kŕmiť samičku a tá popri tom chodí do búdky, je to znamenie, že sa čoskoro začnú páriť.
Domáci miláčikovia
Papagájce vlnkované vďaka svojej milej, hravej povahe, nenáročnosti a peknému sfarbeniu patria medzi najobľúbenejšie chované papagáje. Sú tiež zaraďované medzi päticu najnadanejších papagájov v imitácii zvukov a teda aj ľudskej reči. Svetový rekord v počte reprodukovaných slov má na konte samček papagájca menom Puck († 1994), ktorého vlastnila Jordanová z USA. Jeho rekord s 1 728 slovami bol publikovaný vo vydaní Guinnessovej knihy rekordov z roku 1995.
Potrava
Papagájce kŕmime zmesami suchého, či naklíčeného prosa, ovsom, zeleným krmivom (púpava, pastierska kapsička), mrkvou a nedozretým obilím, ku krmivu potrebujú jemný riečny piesok a nejaký zdroj vápnika (sépiovú kosť, alebo kúsky omietky, či vajcové škrupiny). Vodu im treba dávať denne čerstvú, kúpu sa v mokrej zelenej potrave, v daždi, či jemnom postreku, priamo vo vode len výnimočne.
Dusno
Dusno je subjektívny nepríjemný pocit z vlhkého tepla. Pri vysokých teplotách, veľkej relativnej vlhkosti vzduchu a malej rýchlosti prúdenia vzduchu (pod 0,2 m/s) je výpar z tela malý, čím sa zvyšuje jeho teplota. Môže vzniknúť až úpal.
Saint-Aubin (Aisne)
Saint-Aubin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Saint-Aubin má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Aubin má 319 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Rosovice
Rosovice je obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 779 obyvateľov, z toho 404 mužov a 375 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,0 roka, ženy 42,4 roka).
NGC 2906
NGC 2906 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Dvadsaťsten
Dvadsaťsten je mnohosten s dvasiatimi trojuholníkovými stenami. V prípade rovnostranných trojuholníkov dostávame pravidelný dvadsaťsten, cudzím slovom ikosaéder.
Chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky (Sarajevo)
thumb|Chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky (Sarajevo) thumb|Zimný pohľad Chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky je katedrála Srbskej pravoslávnej cirkvi, ktorá sa nachádza v centre hlavného mesta Bosny a Hercegoviny, Sarajeve. Patrí medzi najväčšie chrámy Srbskej pravoslávnej cirkvi na Balkánskom polostrove.
Dejiny
Katedrálu začali stavať ešte v časoch tureckej okupácie Bosny a Hercegoviny. Základný kameň katedrály bol položený v roku 1859 a stavba trvala takmer 11 rokov. Chrám bol posvätený 20. júla 1872 na sviatok svätého Eliáša (Iľju). Katedrála bola kompletne dokončená v roku 1874. Stavba bola financovaná z darov pravoslávnych veriacich z mesta, ale aj z darov veriacich obchodníkov z Belehradu, Terstu, Viedne či Dubrovníka. Počas vojny v Bosne a Hercegovine bola poškodená a po vojne v roku 1996 začala jej obnova.
Architektúra
Katedrála bola postavená podľa projektu známeho majstra ortodoxnej architektúry Andreja Damianova. Má tvar baziliky s troma loďami a piatimi kupolami. Jej šírka je 22,5 metra a dĺžka 37 metrov. Novobaroková zvonica má výšku 45 metrov. Ikony priniesol archimandrit Sava Kasanovič v roku 1873 z Ruska a sú pozlátené.
Brunembert
Brunembert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ajn Azzán (vulkanické pole)
Ajn Azzán/Ajn az Zán (-po arabsky) alebo I-n-Ezzane/In Ezzane (-po francúzsky) je vulkanické pole, nachádzajúce sa v juhovýchodnej časti Alžírska na okraji pohoria Ahaggar na ploche 500 km². Jeho východná časť zasahuje aj do severnej časti Nigeru. Vek poslednej erupcie poľa Ajn Azzán nie je známy, no odhaduje sa na holocén.
Blues rock
Blues rock alebo bluesrock je hudobný žáner, ktorý je kombináciou blues a rock and rollu s dôrazom na hru na elektrickú gitaru. Tento žáner sa začal rozvíjať ako osobitný štýl v polovici 60. rokov 20. storočia v tvorbe hudobných skupín ako sú Cream a The Rolling Stones, ktoré experimentovali s hudbou starých bluesmanov ako boli Elmore James, Robert Johnson, Howlin' Wolf a Muddy Waters.
Charakteristika
Blues-rock by sa dal charakterizovať ako bluesová improvizácia dvanásťbarového blues voľnými variáciami v štýle boogie poväčšine zameraného na zvuk elektrickej gitary často s tvrdším zvukom zameraným na riffy, podobné tradičnému blues, ktoré sa hralo v chicagskom regióne. Veľmi často je hrané v rýchlom tempe, ktoré ho tiež odlišuje od klasického blues.
Hudobné nástroje
Kľúčovými nástrojmi pre blues rock sú elektrická gitara, basová gitara a bicie nástroje. V blues rocku je dávaný silný dôraz na spev, no bežné sú aj čisto inštrumentálne bluesrockové skladby. Hudba tohto žánru môže byť doplnená o klávesové nástroje (syntetizátory, klavír, organ..), gitary bývajú často dve, jedna sólová a druhá rytmická (sprievodná).
História
Vývoj rocknrollu a blues je jasne historicky zmapovateľný, no blues rock ako známy žáner sa neobjavil do polovice 60. rokov. Prvým hudobníkom, ktorý je známym predstaviteľom tohto žánru bol americký gitarista Lonnie Mack so svojimi nahrávkami hitových singlov "Memphis", "Wham!" a "Chicken-Pickin'". Jasnejšie je viditeľný vývoj britského bluesrocku s viacerými významnými predstaviteľmi ako sú Alexis Korner a John Mayall, ktorí založili bluesové kapely, ktoré inšpirovali neskoršie hviezdy bluesrocku ako boli The Free, Savoy Brown, či raná tvorba skupiny Fleetwood Mac. V USA boli pioniermi tohto žánru hudobníci ako Johnny Winter, Paul Butterfield či skupina Canned Heat. Pre bluesrockových gitaristov neskorších generácií bol najväčším vzorom štýl hry Jimiho Hendrixa.
Bluesrock sa stal hlavnou inšpiráciu pre modernú rockovú hudbu 60. a 70. rokov vďaka tvorbe Erica Claptona a Johna Mayalla so skupinami ako boli Bluesbreakers, The Yardbirds a superskupinami Blind Faith, Cream a Derek and the Dominos. Koncom 60. rokov jeden zo zakladateľov skupiny The Yardbirds, gitarista Jeff Beck v svojej skupine The Jeff Beck Group pretvoril zvuk blues rocku do formy heavy rocku. V skupine The Yardbirds bol aj tretí človek, ktorý písal históriu rockovej hudby. Bol ním Jimmy Page, ktorý založil kapelu The New Yardbirds, ktorá sa dostala do povedomia verejnosti pod novým názvom Led Zeppelin. Skupina Led Zeppelin mala obrovský vplyv na vývoj anglickej bluesrockovej hudobnej scény 70. rokov 20. storočia. Ďalšími vplyvnými predstaviteľmi britskej bluesrockovej scény boli Rory Gallagher a Robin Trower.
Začiatkom 70. rokov americké skupiny ako Aerosmith spojili blues s heavy metalom, podobne ako pár rokov pred nimi Led Zeppelin. Bluesrock sa vyvíjal spolu s južanským rockom a hardrockom v repertoári skupín ako boli Allman Brothers Band, ZZ Top a Lynyrd Skynyrd.
V začiatku 90. rokov bolo znovuzrodenie bluesrocku, ktoré má dodnes vplyv na repertoár takých umelcov ako sú John Mayer, The Black Crowes, The Black Keys, The Jon Spencer Blues Explosion, Silvertide a Joe Bonamassa.
Alžbeta Havrančíková
Alžbeta Havrančíková (* 27. september 1963, Šuňava) je bývalá slovenská bežkyňa na lyžiach, reprezentantka Slovenska a Československa.
Kariéra
Behu na lyžiach sa začala aktívne venovať ako žiačka športovej triedy na základnej škole v Štrbe. Dlhoročná opora reprezentácie Slovenska a Československa, účastníčka štyroch zimných olympiádach a siedmych majstrovstiev sveta. Najväčšie úspechy dosiahla v roku 1989, v celkovom poradí Svetového pohára obsadila druhé miesto a na majstrovstvách sveta vo fínskom Lahti bola dvakrát štvrtá v behu na 10 km a 30 km. V Svetovom pohári debutovala 17. marca 1984 na Štrbskom Plese. Dvakrát vyhrala preteky Svetového pohára, raz bola druhá, celkom 18-krát sa umiestnila v prvej desiatke. Aktívnu kariéru ukončila na pretekoch SP v Novom Měste na Morave 12. januára 2000.
Svetový pohár
Pódiové umiestnenia
Cazals (Lot)
Cazals je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
R.I.S. Oddelenie vedeckého vyšetrovania
R.I.S. Oddelenie vedeckého vyšetrovania (v orig. ) je taliansky televízny seriál.
Bischwiller (kantón)
Bischwiller je francúzsky kantón v obvode Haguenau v departemente Bas-Rhin v regióne Alsasko. Tvorí ho 21 obcí.
Obec (Rumunsko)
náhľad|Administratívne členenie Rumunska Obec je najnižšia jednotka územnosprávneho delenia Rumunska.
V Rumunsku sa nachádza 2 686 obcí. Teoreticky môže obec mať ľubovoľný počet obyvateľov, no prakticky, väčšinou po prekročení hranice 10 000 obyvateľov, získava štatút mesta. Hoci mesto predstavuje rovnakú administratívnu jednotku ako obec, má omnoho väčšie právomoci. Každá obec ma starostu a väčšinou sa skladá z viacerých dedín, ktoré nemajú vlastnú administratívnu funkciu.
Najväčšou obcou je Florești (okolo 22 000 obyvateľov) v Klužskej župe.
Dvojhláska
Dvojhláska alebo diftong (z gr. δίφθογγος / difthongos; „dvojzvuk“) je spojenie dvoch vokalických alebo sonórnych prvkov do jednej slabiky. Dvojhláska funguje ako jedna (dlhá) samohláska.
Dvojhlásky obvykle pozostávajú z jednej (jednoduchej) samohlásky a jednej polosamohlásky, ktorá sa vyznačuje nižšou mierou sonority ako samohláska. Polosamohláska môže byť buď na prvej (všetky slovenské dvojhlásky) alebo na druhej pozícii.
Lučenec (okres)
Mestá
Fiľakovo·Lučenec
Správy RTVS
Správy RTVS (od 1. januára 1993 do 1996 Aktuality STV, od 1996 do 31. decembra 2003 Noviny STV, od 1. januára 2004 do 16. decembra 2012 Správy STV) je spravodajská relácia Rozhlasu a televízie Slovenska (pôvodne Slovenskej televízie). Hlavné vydanie Správ RTVS je vysielané naživo denne o 19:00 (do januára 2012 o 19:30) na Jednotke. Okrem hlavného vydania vysiela Jednotka Správy RTVS aj v pracovných dňoch o 12:00 a 16:00, Krátke Správy RTVS cez pracovné dni o 18:15 a Ranné Správy RTVS od 07:00 do 08:30 (tiež cez pracovné dni). Od 9. júna 2014 sú Správy RTVS vysielané vo vysokom rozlíšení. Správy RTVS majú aj mobilnú aplikáciu a stránku na Facebooku.
Grafika
Grafika relácií sa menila v roku 2012 z oranžovej na červeno-bielo-modrú. Po štyroch rokoch v decembri 2016 sa grafika znovu zmenila. Hlavnou zmenou bola logika spravodajstva, napríklad v najnovšej grafike sa už nenachádza odpočítavanie do 19:00, alebo sa zmenila grafika upútaviek na správy – nie sú tu už video zábery ale nápisy s pozadím. Zmenilo sa aj logo Správ RTVS, do ktorého bolo pridané aj samotné logo RTVS. V nových štúdiach je taktiež lepšia možnosť vizualizácií vďaka viacerým panelom, ktoré sa dajú do štúdia pridať. Vysielanie je vo formáte 16:9 a v HD. Sloganom Správ RTVS je „Vaše spoľahlivé informácie“.
Úspechy
V období júl až september 2016, boli Správy RTVS považované v prieskume za najobjektívnejšie spravodajstvo. V prieskume agentúry Median ich označilo za najobjektívnejšie 24% opýtaných. Správy RTVS boli najobjektívnejším spravodajstvom aj v období medzi januárom a marcom 2017, keď 25,5% opýtaných odpovedalo na otázku „Ktorá televízia má podľa Vás najobjektívnejšie spravodajstvo?“ RTVS. Na druhej pozícii sa umiestnilo spravodajstvo TV Markíza s 25,3% Správy RTVS viedli aj v prieskume agentúry MEDIAN, ktorý sa uskutočnil v období od apríla 2017 do 25. júna 2017 na vzorke 2 125 respondentov. Respondenti odpovedali na otázku „Ktorá televízia má podľa Vás najobjektívnejšie spravodajstvo?“, pričom 25,9% z nich uviedlo verejnoprávnu RTVS. Respondenti mohli určiť len jednu televíziu. V poslednom prieskume (agentúry MEDIAN SK) je spravodajstvo RTVS naďalej najobjektívnejšie. Za najobjektívnejšie ho označilo 24,8% opýtaných. Na druhom mieste sa umiestnila televízia Markíza s 23,4%. MEDIAN SK realizoval prieskum od 18.9. do 17.12.2017. Zúčastnilo sa ho 2187 respondentov vo veku 14 až 79 rokov.