cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
With Arms Wide Open
„With Arms Wide Open“ je power balada americkej rockovej skupiny Creed z ich albumu Human Clay. Scott Stapp napísal text piesne, keď z prekvapením zistil, že bude otcom. V júli 2000 sa skladba dostala na štyri týždne na 1. miesto v rebríčku Hot Mainstream Rock Tracks. Dňa 11. novembra dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100. Vo februári 2001 vyhrali Scott Stapp a Mark Tremonti cenu Grammy v kategórii Best Rock Song. Skladba bola tiež nominovaná v kategórii Best Rock Vocal Performance by a Duo or Group.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sirk
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sirk v okrese Revúca.
With Arms Wide Open
Zoznam skladieb
USA Singel (18004-2)
EU Maxi Singel (670695 2)
Austrália & Nový Zéland Maxi Singel (670739 2)
Saint-Brice (Seine-et-Marne)
Saint-Brice je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
.gy
.gy je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Guyana.
Lécluse
Lécluse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Retznei
Retznei je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Leibnitz.
Lécluse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Retznei
Žije tu 428 obyvateľov (31. 12. 2010).
.hk
.hk je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Hongkong.
Rudolph Arthur Marcus
Rudolph Arthur Marcus (* 21. júl 1923, Montreal, Kanada) je kanadský chemik.
V roku 1992 získal Nobelovu cenu za svoje príspevky k teórii reakcií s presunom elektrónov v chemických systémoch.
Titul B.Sc. získal v roku 1943 a Ph.D. v roku 1946 na McGill University. V roku 1958 sa stal občanom USA. V súčasnosti je profesorom v Caltechu.
Sky (skladba)
„Sky“ je trance/house skladba a zároveň tretí singel britskej speváčky a DJky Sonique. Bola vydaná dňa 17. októbra 2000. V Spojenom kráľovstve sa predalo viac ako 192 000 kópií singlu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skerešovo
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skerešovo v okrese Revúca.
Riegersberg
Riegersberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Hartberg-Fürstenfeld.
Žije tu 990 obyvateľov (31. 12. 2010).
Saint-Cyr-sur-Morin
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lederzeele
Lederzeele je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Daimler (súčasný podnik)
Daimler AG (pôvodne Daimler-Benz AG, DaimlerChrysler AG) je nemecká spoločnosť a jeden z najväčších výrobcov automobilov na svete. Spoločne s výrobou osobných automobilov Mercedes-Benz, vyrába nákladné automobily a autobusy. Prostredníctvom spoločnosti Daimler Financial Services realizuje aj finančné služby.
Výroba v krajinách
Výroba prebieha v globálnom rozsahu a spoločnosť má továrne v: Nemecku, USA, Kanade, Mexiku, Francúzsku, Británii, Španielsku, Portugalsku, Česku, Turecku, Číne, Indii, Indonézii, Argentíne, Brazílii, Južnej Afrike, Japonsku a Vietname.
Tomahawk
Tomahawk môže byť:
Kaprijke
Kaprijke je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 6 171 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Kaprijke pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Champs-Romain
Champs-Romain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
.hn
.hn je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Honduras.
Riegersburg
Riegersburg je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Žije tu 2 451 obyvateľov (31. 12. 2010).
Fabio Casartelli
náhľad|Miesto kde zahynul Fabio Casartelli
Fabio Casartelli (* 16. august 1970, Como, Taliansko – † 18. júl 1995, Tarbes, Francúzsko) bol taliansky cyklista.
Amatérska kariéra
Najväčší úspech vo svojej kariére dosiahol Fabio Casartelli ešte ako amatér na letnej olympiáde v Barcelone v roku 1992. Na 194 kilometrových cestných pretekoch skončil prvý pred Erikom Dekkerom z Holandska a tretím lotyšom Dainisom Ozolsom.
Profesionálna kariéra
Rok po triumfe na olympiáde prešiel Fabio Casartelli k profesionálom. Najprv pretekal za tím Ariostea, za ktorý vyhral etapu na pretekoch Settimana Bergamasca, bol druhý v etape na Tour of Switzerland a na Giro d´Italia skončil na 107 mieste v celkovej klasifikácii.
V roku 1994 prešiel do tímu ZG-Mobili – tu stojí za zmienku jedine 15. miesto na Giro di Toscania.
V roku 1995 prestúpil do tímu Motorola. V ich drese skončil šiesty v pretekoch Classica Costa del Almeria, vyhral jednu etapu na Tour de Switzerland a tretie miesto v etape na Tour of Murcia. Za tieto výkony ho jeho tím nominoval na Tour de France, spolu s ním boli v družstve: Alvaro Mejia, Frankie Andreu, Lance Armstrong, Steve Bauer, Kaspars Ozers, Andrea Peron, Jack Swart a Sean Yates.
Skeleton na Zimných olympijských hrách 2010 – ženy
Skeleton žien na Zimných olympijských hrách 2010 vo Whistleri (Britská Kolumbia) prebiehalo od 18. do 19. februára 2010. Víťazom sa stala Britka Amy Williamsová. Na druhom mieste skončil Nemka Kerstin Szymkowiaková a na treťom jej krajanka Anja Huberová.
Fabio Casartelli
Smrť
18. júla 1995 sa išla 15. etapa Tour de France zo Saint-Girons do Cauterets. V zjazde z horského priesmyku Col de Portet d'Aspet v Pyrenejách došlo k hromadnému pádu viacerých cyklistov. Fabio Casartelli narazil hlavou do betónového stĺpika, pričom utrpel zranenia lebky a krčnej chrbtice. Hoci mu bola poskytnutá prvá pomoc a okamžite bol helikoptérou prevezený do najbližšej nemocnice, lekári mu už nedokázali pomôcť - mohli len konštatovať smrť.
Vedenie Tour de France na znak smútku nad smrťou Fabia Casartelliho zrušilo nasledujúcu etapu. Nepretekalo sa, celý pelotón prešiel etapu spolu v pokojnom tempe. Vpredu išiel tím Motorola a za ním na jednom zo sprievodných áut Fabiov bicykel s čiernymi stuhami.
Cena Akadémie za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Toto je zoznam držiteliek Ceny Akadémie za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe.
.hr
.hr je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Chorvátsko.
Majstrovstvá sveta v netballe 1971
Majstrovstvá sveta v netballe 1971 boli v poradí 3. majstrovstvá sveta v netballe žien, ktoré organizuje Medzinárodná netballová federácia. Konali sa od 30. decembra 1970 – 12. januára 1971 v Kingstone, na Jamajke, za účasti 9 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Bahám. Zápasy sa hrali v National Stadium. Turnaj pozostával iba z jednej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým bez následných zápasov play-off. Svoj druhý titul získala 🇦🇺, ktorá sa umiestnila pred 🇳🇿 a 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿.
Rinegg
Rinegg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Murau.
Žije tu obyvateľov.
Na brehu priezračnej rieky
Na brehu priezračnej rieky je baladický sociálny román o osude chudobnejších spoločenských vrstiev a biede kysuckých dedín. Dielo slovenského básnika, publicistu a prozaika Rudolfa Jašíka prvýkrát vyšlo v roku 1956.
Ide o debut slovenského spisovateľa Rudolfa Jašíka. Román sa zaoberá osudom charakterovo rôznych postáv z kysuckých lazov „Hrubý pľac“. Dej sa avšak odohráva nielen tam, ale aj v okolitých slovenských mestách a jedna dejová línia aj v Ostrave ( dej postavy Koteka). Príbeh je situovaný do obdobia prvej Česko-slovenskej republiky v časoch hospodárskej krízy začiatkom 30. rokov. Dejové línie sú od seba oddelené striktnejšie ako v iných Jašíkových dielach. Autor v tomto románe nevykresľuje rovnako zvrchovane všetkých hrdinov. Centrálnymi témami románu sú bieda obyvateľov kysuckých lazov, hospodárska kríza, boj vtedajších komunistov za lepšie životné podmienky širokých vrstiev obyvateľstva a medziľudské vzťahy obyvateľov lazov. Autorovi sa podarilo najmä lyrickým ladením hlbšie charakterizovať svojich hrdinov ako iným spisovateľom vtedajšieho obdobia. Príbeh lásky dvoch mladých ľudí (Štefana a Márie)je vykreslený taktiež lyricky, javí sa však v kontexte epiky románu skôr ako periférna dejová línia. Medzi ďalšie obsahové línie patrí tiež opis podmienok vtedajšieho väzenstva (dej postavy Barnabáša a Štefana) a jedna dejová línia s odstupom opisuje aj oblasť prostitúcie v časoch hospodárskej krízy. (dej postáv Fana, Kotek, pán Rudolf). Román by sa v dnešných časoch dal hodnotiť ako obohatenie súčasného čitateľa o históriu spoločného štátu Čechov a Slovákov v neľahkom období hospodárskej krízy v Európe.
Komunistická strana Slovenska (1948)
Komunistická strana Slovenska (skr. KSS; 1. 12. 1990 – 31. 1. 1991 Komunistická strana Slovenska – Strana demokratickej ľavice – KSS-SDĽ, 1. 2. 1991 – 7. 4. 1992 Strana demokratickej ľavice – SDĽ) bola spočiatku (od 28. 9. 1948 do 3. 11. 1990) „územná organizácia Komunistickej strany Česko-Slovenska (KSČ) na Slovensku“ a ku koncu (od 4. 11. 1990 do 7. 4. 1992) časť federácie strán nesúcej názov Komunistická strana Česko-Slovenska (KSČS). V rokoch 1948 – 1990 to teda nebola samostatná politická strana, aj keď navonok neraz tak vystupovala, a v rokoch 1990 – 1992 to bola polosamostatná strana.
V roku 1948 nadviazala na samostatnú rovnomennú slovenskú politickú stranu založenú v roku 1939 (Komunistická strana Slovenska (1939)). V roku 1992 (po vystúpení z KSČS a tým aj zániku KSČS 7. 4. 1992) pokračovala ako samostatná politická strana pod nezmeneným názvom Strana demokratickej ľavice.
Najvyšším orgánom KSS bol zjazd KSS. Ústredným tlačovým orgánom bol denník Pravda. Teoretickým pracoviskom boli Fakulta Vysokej školy politickej Ústredného výboru Komunistickej strany Česko-Slovenska a Ústav marxizmu-leninizmu Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska v Bratislave.
Najvyšší funkcionári KSS
Zdroj: ÚPN
Zjazdy KSS
Zdroj: ÚPN
Saint-Denis-lès-Rebais
Saint-Denis-lès-Rebais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ledringhem
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chancelade
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
.ht
.ht je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Haiti.
Jozef Balala
Jozef Balala (* 18. marec 1915, Čachtice – † 1980, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.
Životopis
Deskriptívnú geometriu vyučoval na Dievčenskom gymnáziu Dunajská ul., na Gymnáziu ul. ČA, ako triedny učiteľ pôsobil na 4. jedenásťročnej škole na Jelenej ul. a neskôr od roku 1959 na Gymnázium Jura Hronca v Bratislave. Jeho žiaci dosahovali výborné výsledky v najvyšších kolách matematickej olympiády.
K jeho menu sa viaže priekopnícka práca pri zrode programátorských tried na Gymnáziu Jura Hronca.
Jozef Balala zomrel v Bratislave v decembri 1980.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Šivetice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Šivetice v okrese Revúca.
Saint-Fargeau-Ponthierry
Saint-Fargeau-Ponthierry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
.hu
.hu je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Maďarsko.
Leers
Leers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kluisbergen
Kluisbergen je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Ciaccona
Ciaccona // (špan.: chacona //; vo franc., angl. a nem. hudob. literatúre: chaconne //), je druh hudobnej formy. Pôvodne išlo o charakteristický tanec zo Španielska, či Latinskej Ameriky 16. storočia. .
Kluisbergen
Obyvateľstvo
Obec má približne 6 436 obyvateľov (2010).
Rohr bei Hartberg
Rohr bei Hartberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Hartberg-Fürstenfeld.
Kluisbergen
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Kluisbergen pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Sky
Sky alebo SKY môže byť:
Ciaccona
Pôvod
Pôvodne tanec skôr živého a žartovného charakteru v trojdobom takte vystavaný na ostinátnom base, získal neskôr na francúzskom dvore prísnejší obrys a na začiatku 17. storočia sa objavuje v balete, opere a inštrumentálnych suitách. .
Neskôr sa výraz vzťahoval na akúkoľvek skladbu v miernom ¾ tempe, ktorá sa rozvíjala do niekoľkých variácií nad basovou linkou.
V 17. storočí sa môžeme stretnúť s niekoľkými skôr výnimočnými prípadmi ciaccon u Claudia Monteverdiho (Zefiro torna) a Heinricha Schütza (Es steh Gott auf, tretia časť).
Bas charakterizujúci ciacconu podlieha pravidlu: pohybuje sa od toniky k dominante vzostupným či zostupným pohybom, chromaticky alebo diatonicky. Môže byť tiež skrytý, ak umožňuje harmónia vo vrchných hlasoch vnímať jeho prítomnosť.
Passacaglia
Ciaccona 17. storočia, ako ju nachádzame vo Frescobaldiho modeli, je spravidla v durovej tónine, zatiaľ čo passacaglia je obvykle v moll. Vo francúzskej praxi 18. storočia, sa passacaglia viac opiera o melodické basso ostinato, zatiaľ čo ciaccona, "v talianskej praxi na konci 17. storočia, je v mnohých ohľadoch vedená voľnejšie".
.id
.id je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Indonézia.
Žurnalistika
Žurnalistika alebo novinárstvo (z fr. journalisme < fr. journal = denník/každodenný < lat. (acta) diurna = denná správa) je:
Príbuzný pojem žurnalizmus označuje:
Nepresne sa žurnalistika aj žurnalizmus používa na označenie siete médií a inštitúcií verejného informovania.
Články a skupiny článkov z oblasti žurnalistiky vo Wikipédii
Pozri: Kategória:Žurnalistika
Význam
Činnosť novinárov umožňuje verejnú diskusiu, ktorá je základom každého demokratického spolužitia. V tejto súvislosti sa žurnalistika resp. médiá často označujú ako 4. moc v štáte. Niekedy novinári preberú dôležitú funkciu kontroly štátnych, spoločenských a ekonomických inštitúcií a osôb.
Špeciálne disciplíny
atď.
Žurnalistické žánre
Komplexnosť žurnalistiky a rozmanitosť komunikačného kanála, ktorý sprostredkúva prenos žurnalistickej informácie (noviny, časopisy, rozhlas televízia...) sa podieľal na bohatej žánrovej diferenciácii, na základe čoho vznikli základné žánre vrátane ich podžánrov. Patria tu:
Starovek
Pravidelné zbieranie a posielanie správ, ktoré sa neskôr rozvíjalo v období kapitalizmu, malo svoje skromné počiatky už v staroveku. Niečo podobné ako noviny poznali už starí Číňania v 2. storočí pred našim letopočtom. Noviny sa volali Ti-pao a informačne sa starali o vládnucu dynastiu. Neboli ešte verejne prístupné, mali utajený charakter. Starovekí rímski úradníci a obchodníci žijúci vo vzdialených provinciách si vydržiavali v Ríme osobitných dopisovateľov, ktorí im posielali informácie. Väčšinou to boli vzdelaní otroci, alebo prepustenci /libertini/. Bola to akási súkromná korešpondencia vykonávaná čiastočne živnostenským spôsobom. Gaius Iulius Caesar (59 pred Kr.), zaviedol uverejňovanie krátkych protokolov o uzneseniach senátu tzv. Acta senatus, ako aj o verejných schôdzach ľudu a iných dôležitých podujatiach pod názvom Acta diurna populi romani. Boli to denné správy rímskeho ľudu, ktoré vychádzali denne. Ich obsahom neboli už len vyhlášky ale aj správy o udalostiach na cisárskom dvore a v celej krajine. Tieto správy boli písané na tabuliach, ktoré zostávali nejakú dobu verejne vystavené s potom ich originály prešli do štátneho archívu. Acta senatus zanikli už za Caesarovho nástupcu Augusta, kým Acta diurna populi romani sa udržali ešte aj v časoch cisárskeho Ríma. Acta diurna vychádzali do roku 330 nášho letopočtu, keď ich zrušil cisár Konštantín Veľký v súvislosti so svojim rozhodnutím premiestniť hlavné mesto impéria z Ríma do Konštantinopolu. Acta diurna vychádzali 389 rokov, čím ich možno považovať za najdlhšie vychádzajúce periodikum v dejinách ľudstva.
Stredovek
S rozpadom Rímskej ríše na začiatku stredoveku došlo k veľkému úpadku vzdelanosti. Politický i sociálny život ľudí sa vtedy obmedzoval na úzke uzavreté kruhy obvodov miest a panstiev, ku ktorým patrili.
Až v 12. a v 13. storočí je možno za novú etapu organizovania spravodajskej služby a listovej dopravy pokladať inštitúciu poslov, ktorí sprostredkovali písomný styk medzi kláštormi, univerzitami a cirkevnými hodnostármi. Rozsiahle zariadenie dopravy listov poslami pre potreby obchodu a mestskej vrchnosti sa objavuje postupne až v 14. a v 15. storočí. Bolo to spravodajstvo založené na základe rovnoprávnosti a dobrovoľnosti miest v boji proti šľachte, ba aj proti panovníkovi. Obstarávali ho mestskí poslovia, ktorí udržiavali pravidelné spojenie napr. medzi horným a dolným Nemeckom. Odtiaľ ja aj výraz ordinárii - pravidelný, ktorý sa často vyskytoval v názvoch prvých písaných, alebo tlačených novín.
Koncom 15. storočia existovala podobná listová výmena správ, ako bežný zjav i medzi osobami vyššieho postavenia. Tieto správy sa sústavne zbierali vo veľkých obchodných a tržných mestách, križovatkách, sídlach univerzít - odkiaľ sa zasa zastavené a osobitne zredigované rozosielali vo forme listov na všetky strany. Boli určené hlavne pre kniežatá, štátnikov a mestské rady, pre univerzitných profesorov a iných verejných činiteľov na školách a v cirkvi i pre veľkoobchodníkov.
Benátky boli mestom, v ktorom sa pravidelné zbieranie a rozosielanie správ vyvinulo v samostatné povolanie. Už v 15. storočí si benátska mestská rada dávala zostavovať správy o udalostiach v republike a z informácií získaných od vyslancov, konzulov, úradníkov, lodných kapitánov a kupcov vytvárala osobitné depeše, ktoré posielala svojim vyslancom v cudzine, aby boli dobre informovaní o medzinárodnej situácii. Tieto zbierky správ sa nazývali Fogli d'avvisi (doslova: Listy oznámení). V 16. storočí existovala na Rialte v Benátkach zvláštna kupecká spravodajská kancelária, ktorá začala obchodovať s politickými a obchodnými správami, so záznamami o prichádzajúcich a odchádzajúcich lodiach, s prehľadmi o cenách tovarov, so správami o bezpečnosti ciest a podobnými informáciami tak, že ich v opisoch predávala záujemcom. Vznikol tak úplne nový cech pisárov týchto správ, ktorí sa nazývali scrittori d'avvisi (doslova:pisatelia oznámení). V Ríme sa hovorilo ľuďom tohto zamestnania novellanti, alebo gazettanti. Činnosť týchto spravodajských kancelárií sa stávala veľmi nepríjemnou pre vládnucu triedu práve pridávaním politických informácií k bežným obchodným a hospodárskym správam. Svedčia o tom aj dve pápežské buly z roku 1572 namierené proti cechu gazettantov a novellantov.
Podľa viacerých literárnych pamiatok z 15. storočia vieme, že aj v Rusku existovala osobitná spravodajská služba. Ruské veľkoknieža, a hlavne cár, disponoval rozsiahlou sieťou spravodajcov, regrutujúcich sa z rôznych verejných predstaviteľov. Ich správy boli časom publikované v tzv. cárskych kurantoch. Spravodajská služba bola jednou z povinností ruských diplomatických zástupcov.
Novovek
Pozri aj:Dejiny slovenského novinárstva, Americká žurnalistika
Tre Cime
Tre Cime di Lavaredo (tri štíty Lavaredské, nem. Drei Zinnen – tri cimburia) sú impozantná trojčlenná skupina, najčastejší symbol Dolomitov. Vyrastajú kolmo zo sutinových polí. Najvyššia, prostredná Cima Grande (veľká) meria, Cima Ovest (západná) a Cima Piccola (malá). V skupinke poslednej sa ešte rozoznávajú ďalšie veže – Punta di Frida, Cima Piccolissima (najmenšia, Preussturm) a Torre Minor, tiež Anticima. Vo veľkých, silne previsnutých severných stenách Cima Grande (z výšky je prvých  previsnutých asi  od základne) a Cima Ovest ("strecha sveta") sa posúvali možnosti športového lezenia.
Žurnalistika
Novovek
Vznik novín a časopisov je úzko spojený s obdobím upevňovania sa kapitalizmu, s rastom výroby a s rozvojom obchodu, čo vytvorilo priaznivé podmienky pre tento druh spravodajskej činnosti. Teda len vtedy, keď je záujemca ochotný za správu zaplatiť, keď sa táto správa stáva tovarom, vytvárajú sa podmienky pre vznik novinárstva. Stáva sa tak v nových ekonomických podmienkach, keď nastupuje nová spoločenská trieda meštiactva, ktorá z ekonomických dôvodov potrebuje v širšej miere hospodárske a politické informácie.
Tre Cime
Panoráma
thumb|1000px|center|Paternkofel (vľavo) a Tre Cime
Žurnalistika
Novovek
Prvé noviny na svete bol antverpský týždenník Nieuwe Tijdinghe, ktorý vychádzal od roku 1605. Prvé anglické noviny bol londýnsky týždenník Weekly News, ktorý vychádzal od roku 1622. Prvé francúzske boli La Gazette, ktoré vydával Théophraste Renaudot od roku 1631. Prvé pravidelne vychádzajúce noviny na Slovensku boli Nova posoniensia (1721-1722) a pravidelne vychádzajúce noviny v slovenčine Prešpůrske nowini (1783-1787).
Tre Cime
1. svetová vojna
Oblasťou prechádzala fronta medzi Rakúsko – Uhorskom a Talianskom. Z množstva pozostatkov je zaujímavý napr. tunel v masíve Paternkofelu, ktorým prechádza značkovaná cesta.
Žurnalistika
Novovek
22. októbra 1835 Charles-Louis Havas vytvoril prvú svetovú tlačovú agentúru „Agence des feuilles politiques, correspondance générale“ (neskôr Agence France-Presse). Tlačové agentúry sa väčšinou zjavili až v 20. storočí (Napríklad Československá tlačová kancelária vznikla v roku 1918). V roku 1880 sa v dennej tlači začala používať fotografia.
Tre Cime
Šesť veľkých stien Álp
K Trilógii – severným stenám Grandes Jorasses, Matterhornu a Eigeru sa občas pridáva západná stena Petit Dru, severná stena Cima Grande a práve sv. stena Piz Badile. Prvý ich všetky preliezol a vo pútavo popísal Gaston Rébuffat. Slovenský horolezec Zdeno Zibrín zliezol štyri z nich už v r. 1961.
Žurnalistika
Novovek
V 18. a 19. stor. si politickí lídri uvedomili veľkú moc novín na obyvateľstvo. Do konca 19. stor. objavili komerčný potenciál žurnalistiky podnikatelia a tak sa zjavili prvé publikácie podobné dnešným denníkom. V USA Joseph Pulitzer a Randolph Hearst vytvorili veľké denníky určené na masový predaj. Nové vynálezy, ako napríklad telegraf, uľahčili odovzdávanie správ.
V 20-tych rokoch 20. storočia sa zjavili žurnály v kinách, v tom istom desaťročí nasledovali rozhlasové reportáže, v 40-tych rokoch prvé televízne správy a v 90-tych rokoch prvé internetové spravodajstvo.
Tafu-Maka
Tafu-Maka je názov sústavy dvoch podmorských vulkánov, nachádzajúcich sa v južnom Pacifiku v súostroví Tonga. Dvojica tvorí juhovýchodno-severozápadne orientovaný podmorský chrbát. Vyšší z dvojice je vulkán Tafu (zdroj ohňa), nachádzajúci sa 1 400 metrov pod morskou hladinou v severnej časti chrbta, Maka (skala) sa nachádza v južnej časti 1 560 m pod hladinou. Novembrová expedícia NOAA objavila v oblasti Maka silnú hydrotermálnu aktivitu a niekoľko dní staré utuhnuté lávy, čo viedlo k záveru o pomerne nedávnej aktivite v oblasti.
Rohrbach an der Lafnitz
Rohrbach an der Lafnitz je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajerskov okrese Hartberg-Fürstenfeld.
Žije tu 1 056 obyvateľov (31. 12. 2010).
Slobodné ríšske mesto
thumb|Slobodné ríšske mestá v Rímsko-nemeckej ríši, rok 1648
Slobodné ríšske mesto bolo označenie mesta v Rímsko-nemeckej ríši, v ktorom formálne vládol len cisár Rímsko-nemeckej ríše; ako protiklad ríšskeho mesta, ktoré spadalo do príslušnej časti ríše a kde vládol niektorý z mnohých ríšskych kniežat (vojvoda alebo knieža-biskup). Slobodné ríšske mestá mali svojho nezávislého predstaviteľa v ríšskom sneme Rímsko-nemeckej ríše. Neskôr bol formálnym vládcom knieža-biskup, ale vo vrcholnom stredoveku získali mestá plnú nezávislosť od biskupa.
Čo sa týka pojmu slobodné ríšske mesto, rozlišuje sa medzi ríšskymi mestami (Reichsstädte) a slobodnými mestami (freie Städte). Hoci sa mestské práva prípad od prípadu viac či menej líšili, vo všeobecnosti slobodné mestá mali viac práv a privilégií ako ríšske mestá. Napríklad slobodná mestá len podporovali cisára počas križiackych výprav a organizovali svoju vlastnú vojenskú ochranu, ríšske mestá okrem toho platili cisárovi dane a posielali zbory na jeho vojenské výpravy. Časom sa rozdiely medzi ríšskymi mestami a slobodnými mestami stále viac zmenšovali, až sa ustálil termín slobodné ríšske mesto. Viac než privilégiá sa na nezávislosti mesta podieľalo ich bohatstvo. Bohaté mestá ako Lübeck alebo Augsburg boli nezávislými enklávami vnútri Rímsko-nemeckej ríše, vyhlasujúcimi vojny a uzatvárajúcimi mier, kontrolujúce svoje obchodné aktivity a pripúšťajúce len malé zásahy zvonku.
V neskorom stredoveku veľa slobodných miest vytváralo mestské zväzy (Städtebünde). Najvýznamnejšia z nich bola Hanza, do ktorej sa zapájali aj mestá, ktoré nikdy neboli slobodnými mestami a pripojili sa k Hanze so zvolením miestneho kniežaťa.
Zoznam slobodných ríšskych miest
thumb|Mestské znaky slobodných ríšskych miest (od roku 1605) thumb|Mestské znaky slobodných ríšskych miest (od roku 1605)
.ie
.ie je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Írsko.
Rohrbach-Steinberg
Rohrbach-Steinberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Graz-okolie.
Žije tu 1 409 obyvateľov (31. 12. 2010).
Fenerbahçe SK
Fenerbahçe Spor Kulübü známy aj pod skráteným názvom Fenerbahçe SK je turecký futbalový klub so sídlom v Istanbule.
Chantérac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matej Butschany
Matej Butschany (* 12. február 1731, Zvolen – † 2. august 1796, Hamburg) bol slovenský fyzik a matematik.
Narodil sa vo Zvolene. Študoval na univerzite v Göttingene, kde získal aj doktorát. Prednášal filozofiu, logiku a matematiku na svojej materskej univerzite, neskôr v Hamburgu. Venoval sa elektrickým a iným fyzikálnym javom v atmosfére, zdokonaleniu bleskozvodu a meteorológii, o čom aj publikoval niekoľko štúdií. Bol autorom učebníc logiky a algebry (Anfangsgründe der Algebra…, Göttingen 1761, Viedeň 1767). Zomrel 2. augusta 1796 v Hamburgu.
.il
.il je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Izrael.
Povesť o bielych kameňoch
Povesť o bielych kameňoch je torzo básnickej novely spisovateľa Rudolfa Jašíka, štúdia človeka, ktorý sa búri proti sociálnej nespravodlivosti a utiahne sa do samoty (vyšlo posmrtne).
Jašík najprv napísal iba baladu o starcovi, ktorý znenávidel všetko živé v doline, lebo mu ublížil svet..., tragický príbeh o človeku, čo si chcel brániť svoju ľudskú dôstojnosť protestným útekom od života spoločnosti, a napokon v ňom predsa ľudská dôstojnosť zahynula strašne a neľudsky udupaná. Ale to Jašíkovi nestačilo. Po rokoch, ako rástol jeho talent, príbeh dotváral, dával mu novú podobu a zmysel, domýšľal ho ideove i umelecky.
Saint-Fiacre (Seine-et-Marne)
Saint-Fiacre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leffrinckoucke
Leffrinckoucke je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
West Mata
West Mata je aktívny podmorský vulkán, nachádzajúci sa v Tichom oceáne v severnej časti súostrovia Tonga, približne 200 km juhozápadne od Samoy. Vrchol sopky leží 1 174 m pod hladinou mora. Sopka bola objavená počas expedície NOAA v roku 2008, druhá expedícia z roku 2009 zaznamenala aktivitu z dvoch centier v okolí vrcholu sopky.
Mars
Mars je štvrtá planéta slnečnej sústavy v poradí od Slnka. Je to druhá najmenšia planéta (po Merkúre). Pomenovaná je po Marsovi, starorímskom bohovi vojny. Jeho dráha sa nachádza až za dráhou Zeme. Z toho dôvodu panujú na jeho povrchu nízke teploty, ktoré iba veľmi výnimočne vystúpia nad 0°C. Ide o planétu terestriálneho typu, to znamená, že má pevný horninový povrch pokrytý impaktnými krátermi, vysokými sopkami, hlbokými kaňonmi a ďalšími útvarmi. Je obklopený veľmi riedkou atmosférou tvorenou z prevažnej väčšiny oxidom uhličitým. Obiehajú ho dva mesiace nepravidelného tvaru pomenované Fobos a Deimos. 28. septembra 2015 bola potvrdená existencia tekutej vody na Marse.
V období, keď je Mars v opozícii (nachádza sa na opačnej strane oblohy ako Slnko), je viditeľný na oblohe po celú noc. Prvé písomné záznamy o planéte a jej pozorovaní pochádzajú z obdobia prvých civilizácií. Všetky veľké staroveké civilizácie, Egypťania, Babylončania a Gréci, vedeli o tejto „putujúcej hviezde“ a dávali jej svoje pomenovania. Považovali ju za symbol ohňa a krvi, pretože horniny, pôda a obloha na planéte majú červený, alebo ružový odtieň. Nazývali ju „Červený objekt“, „Nebeský oheň“, „Hviezda smrti“ alebo „Boh vojny“.
Vyše 20 úspešných kozmických sond od 60. rokov 20. storočia umožnilo detailné skúmanie planéty. V súčasnosti (február 2021) je na obežnej dráhe Marsu sedem funkčných sond: Mars Odyssey, Mars Express, Mars Reconnaissance Orbiter, MAVEN, Mars Orbiter Mission, ExoMars Trace Gas Orbiter a Al-Amal (Emirates Mars Mission) a štyri na povrchu: Curiosity (vozidlo), InSight (pristávací modul), Perseverance (vozidlo) a Ingenuity (prototyp prvého mimozemského vrtuľníka). Tieto sondy poskytujú údaje, umožňujúce mapovať väčšiu časť povrchu, definovať základné historické obdobia, či porozumieť základným javom odohrávajúcim sa na planéte.
Fyzikálna charakteristika
Presné zloženie planéty zatiaľ nepoznáme, ale na základe astronomických pozorovaní a prieskumu niekoľkých desiatok meteoritov z Marsu, ktoré sa na Zemi našli, sa predpokladá, že povrch Marsu je tvorený prevažne z bazaltov. Chemické analýzy vykonané vozidlami Pathfinder, Spirit a Opportunity ukázali, že sú niektoré oblasti obohatené o alkalickú a silikátovú zložku podobajúcu sa pozemským andezitom. Pri pozorovaní je planéta červenkastá, čo je spôsobené tým, že celý povrch planéty je pokrytý oxidom železitým.
Vznik
Mars vznikol podobne ako ostatné terestriálne planéty v slnečnej sústave približne pred 4,5 miliardami rokov akréciou z plyno-prachového disku, ktorý obiehal okolo rodiacej sa centrálnej hviezdy – praslnka. Zrážkami plynov a prachových častíc sa začali formovať malé telesá, ktoré svojou gravitáciou priťahovali ďalšie častice a okolitý plyn. Vznikli tak prvé planetezimály, ktoré sa vzájomne zrážali a formovali väčšie telesá. Na konci tohto procesu vznikli v sústave prvé terestrické protoplanéty. Planéty blízko k Slnku sú tvorené ťažšími prvkami, vzdialenejšie sú tvorené ľahšími prvkami podobne ako Mars. V porovnaní s ostatnými má Mars – najvzdialenejšia z terestrických planét – najväčšie zastúpenie ľahkých prvkov ako kremík, hliník, či síra.
Po sformovaní protoplanéty dochádzalo k masívnemu bombardovaniu povrchu zvyšným materiálom po vzniku planét, čo malo za následok jeho neustále pretváranie a pretavovanie. Je dokonca možné, že celý povrch sa roztavil do podoby tzv. magmatického oceánu, ktorého tepelná energia spoločne s teplom uvoľneným diferenciáciou plášťa a jadra sa dodnes kumuluje vo vnútri planéty a umožňuje existenciu vulkanizmu a tektonických procesov.
Magnetické pole a radiácia
Mars má slabé magnetické pole, jeho ochranná funkcia je však neporovnateľne menšia ako funkcia zemského magnetického poľa. Merania sondy Mars Global Surveyor priniesli dôkazy, že krátko po vzniku planéty mal Mars dynamickejší povrch, ktorý sa viac podobal na povrch Zeme. Meranie magnetometrom ukázalo magnetické pruhy, čo svedčí o silnejšom magnetickom dyname, ktoré pracovalo niekoľko miliónov rokov po vzniku. Neznáma udalosť (možno dopad asteroidu) však toto pole narušila.
Zo zistení vedcov z amerického Úradu pre letectvo a vesmír (NASA), ktorí analyzovali získané dáta zo sondy Mars Odyssey, vyplýva, že radiácia na obežnej dráhe Marsu je 2,5-krát väčšia ako na Medzinárodnej vesmírnej stanici a dosahuje tak limit pre bezpečný pobyt. NASA považuje tento problém za zvládnuteľný s pomocou tienidiel a systému varovania pred vyšším žiarením zo Slnka.
V okolí Marsu sa nevyskytuje silné magnetické pole, ale niektoré oblasti planéty vykazujú, že v minulosti boli zmagnetizované. Toto podporuje hypotézu, že historické magnetické pole malo globálny charakter. Už zmieňované pozorované magnetické anomálie mohli súvisieť s tvorbou novej oceánskej kôry. Podobný proces sa odohráva na Zemi v oblastiach stredooceánskych chrbtov.
Atmosféra a klimatické podmienky
thumb|Nad povrchom je viditeľná atmosféra. Záber pochádza zo sondy [[Mars Global Surveyor]] Mars má dnes veľmi riedku atmosféru, ktorá nie je schopná zadržiavať tepelnú výmenu medzi povrchom a okolitým priestorom. To má za následok veľké tepelné rozdiely počas dňa a noci. Tlak na povrchu sa pohybuje medzi 600 až 1 000 Pa, čo je približne 100 až 150-krát menej ako na Zemi alebo ako približne nad povrchom Zeme. Pred 4 miliardami rokmi mal však hustú atmosféru s tlakom viac ako 0,5 bar (50 000 Pa). Podobne ako na Zemi aj na Marse dochádza k malým zmenám v atmosfére v závislosti na sezónnych výkyvoch. V zime 25 – 30 % atmosférického oxidu uhličitého zmrzne na póloch, zatiaľ čo v lete opäť sublimuje a vráti sa do atmosféry.
Atmosféra je tvorená prevažne z oxidu uhličitého (95,32 %), no obsahuje aj dusík (2,7 %), argón (1,6 %), kyslík (0,13 %), oxid uhoľnatý (0,07 %) a vodné pary (0,03 %) vznikajúce sublimáciou ľadu z polárnych čiapočiek. V atmosfére sa tiež v menšom množstve vyskytuje neón, kryptón, xenón, ozón a metán.
Priemerná teplota pri povrchu planéty je okolo −56 °C. Na rovníku sa teploty bežne pohybujú od −90 do −10 °C, a nad nulu sa dostanú iba výnimočne. Oproti tomu teplota povrchovej vrstvy pôdy môže niekedy dosiahnuť až +30 °C. Aj napriek týmto občasným priaznivým teplotám nemôže kvapalná voda na povrchu existovať, pretože by sa začala vplyvom nízkeho tlaku okamžite vyparovať. Podľa najnovších poznatkov voda existuje aj v kvapalnom skupenstve, ale nasýtená soľami, čo zabezpečí jej nižší bod mrazu (vďaka kryoskopickému efektu) a teda tekutosť. Zároveň vďaka ebulioskopickému efektu sa zníži jej možnosť odparovania. Vo výške okolo 40 až sa nachádza vrstva riedkych plynov, ktorá má stálu teplotu. Následne vo výške približne začína ionosféra a vodíková koróna planéty siaha až do výšky.
Podrobné informácie o zložení atmosféry, jej zmenách a o dlhodobejších klimatických podmienkach boli získané na základe údajov z niekoľkých sond, ktoré na povrchu pristáli (napr. Viking 1 a 2, Spirit, Opportunity atď.), resp. skúmali atmosféru z obežnej dráhy okolo Marsu. Na základe meraní sa zistilo, že aj na Marse je prítomný tzv. skleníkový efekt, ktorý otepľuje planétu približne o 5 °C a zadržuje okolo 30 % tepelnej energie. Výškovo sa atmosféra delí na nižšiu (do ), strednú (do ) a vyššiu (nad ).
Oblačnosť
Napriek tomu, že je planéta studená a suchá, má veľmi dynamické počasie. Na Marse bola pozorovaná aj oblačnosť, ktorá je pravdepodobne tvorená kryštálikmi oxidu uhličitého. Prejavujú sa tu aj ďalšie procesy, ktoré spolu tvoria marťanské počasie. V atmosfére planéty sa často vyskytujú prachové búrky, ktoré majú niekedy celoplanetárny charakter. Vyskytujú sa tu aj malé vzdušné víry v podobe prašných vírov (tzv. diablov).
Počas búrok môžu vetry na povrchu planéty dosahovať rýchlosť až okolo /h. Tieto vetry vynášajú do atmosféry prachové častice s obsahom magnetitu, ktoré v konečnom dôsledku spôsobujú žltkastú až červenú farbu marťanskej oblohy. Priemerná rýchlosť vetra je však len 35 až /h. Kvôli redšej atmosfére vietor nemá takú silu ako vietor s rovnakou rýchlosťou na Zemi.
Povrch
thumb|left|Olympus Mons V 50. až 60. rokoch 20. storočia sa všeobecne usudzovalo, že marťanské polárne čiapočky sú zložené zo zamrznutej vody. V priebehu výskumu kozmickými sondami sa ale ukázalo, že Mars má atmosféru zloženú hlavne z oxidu uhličitého, len s malou prímesou vody. Na základe tohto zistenia bol vytvorený model atmosféry, z ktorého vyplýva, že teplota bola dosť nízka na to, aby samotný oxid uhličitý na póloch desublimoval a zamrzol. Kvôli striedaniu ročných období na Marse dochádza tiež k významnej zmene atmosférického tlaku počas roka. Na základe týchto pozorovaní a ďalšieho skúmania sa ukázalo, že póly sú pokryté vodným aj suchým ľadom. Prvotné pozorovania boli vysvetlené pomocou tenkej vrstvičky zamrznutej vody nanesenej na ľade z oxidu uhličitého.
Pre vzdialených pozorovateľov má Mars prevažne červenú farbu, presnejšie bledo oranžovú alebo ružovú s dvoma bielymi polárnymi ľadovými čiapočkami. Na červených oblastiach sa nachádzajú rozličné svetlé a tmavé plochy so zelenkastou farbou. Tmavé plochy nie sú oceány vody, ako si prví pozorovatelia mysleli, pretože sa na povrchu Marsu nemôže vyskytovať voda v tekutom stave kvôli nízkemu atmosférickému tlaku (~600 Pa). Tieto zmeny v jasnosti povrchu spôsobuje rozdielny druh povrchového materiálu: červená farba je prach a piesok bohatý na oxid železitý; tmavšie plochy sú spravidla viac kamenisté a skalnaté oblasti. Oxid železitý je hlavnou zložkou minerálu hematit. Práve drobné zrniečka hematitu, ktorých veľkosť nepresahuje 10 mikrometrov, majú červenkastú farbu. Prítomnosť hematitu na povrchu Marsu je považovaná za jeden z vážnych dôkazov toho, že na tejto planéte bola kedysi voda – na Zemi totiž hematit vzniká oxidáciou práve za jej prítomnosti. Prítomnosť tohto minerálu na Marse dokázala sonda Mars Global Surveyor. Náhodné silné vetry, ktoré sa tu vyskytujú, presúvajú prach a menia rozmery a tvar svetlejších a tmavších plôch.
Povrch Marsu je rôznorodý. Južná pologuľa s viac menej hornatou krajinou je pokrytá krátermi, zatiaľ čo na severnej pologuli sú obrovské rovné pláne zaliate lávou. Vo všeobecnosti je povrch Marsu pokrytý skalnatými a kamenistými útvarmi, ktoré sú miestami prekryté prachom a piesočnými dunami.
Na Marse sa nachádza značné množstvo kráterov, korýt, kaňonov a sopiek. Je tu aj najvyššia známa hora slnečnej sústavy, sopka Olympus Mons, ktorá dosahuje výšku nad nulovou výškou povrchu. V rovníkovej oblasti Marsu sa nachádza obrovský kaňon Valles Marineris, dlhý a hlboký. Objavila ho sonda Mariner 9 mapujúca Mars v rokoch 1971 – 1972, podľa ktorej bol kaňon pomenovaný. V oblasti náhornej plošiny Tharsis sa nachádza viacero podobne veľkých sopiek, medzi najvyššie patrí aj Ascraeus Mons s výškou (podľa meraní družice Mars Global Surveyor).
Sonda Mars Express zaznamenala dôkazy o prítomnosti veľkej plochy zmrznutej vody na planine zvanej Elysium. Rozmery ľadového mora sú cca ×, priemerná hĺbka je. Na Marse sa nachádzajú aj vyschnuté riečne korytá, ktorými tiekla voda pravdepodobne pred niekoľkými miliardami rokov. Nedávno však boli objavené útvary podobné prameňom a od nich sa tiahnúce ryhy, ktorými tiekla voda aj v súčasnosti.
Atlas
Pomenovanie povrchových útvarov Marsu je zložitejšie než v prípade Merkúra a Venuše, pretože názvoslovie vznikalo viac ako sto rokov už od prvých pozorovaní, ktoré robil taliansky astronóm Giovanni Schiaparelli v roku 1877. Ten v priebehu pozorovaní začal pre útvary používať mená známe z Európy, Ázie a Afriky, ktoré spájal s mytologickými názvami. V práci, ktorú Schiaparelli začal, pokračoval aj Eugene Antoniadi. V oboch prípadoch však boli pomenované len výrazné albedové útvary, ktoré celkom nezodpovedali objektom na povrchu. Po roku 1973 došlo k podrobnému zmapovaniu povrchu Marsu pomocou sondy Mariner 9, čo prinieslo veľkú revíziu názvov a ich úpravu, na ktorej je postavené súčasné názvoslovie.
Poznámky
Interaktívna mapa Marsu, kliknite na požadovanú oblasť
Stratigrafia planéty
Stratigrafia Marsu je vedný odbor planetárnej geológie, ktorý sa snaží rozčleniť základné stratigrafické jednotky na Marse. V súčasnosti sa skladá z troch základných jednotiek, ktoré boli vyčlenené na základe fotografií sondy Viking zo 70. rokov 20. storočia. V súčasnosti vzhľadom na stále pribúdajúce údaje zo sond z posledného desaťročia prechádzajú podstatnou revíziou. Vzhľadom na to, že zatiaľ nie je možné získať geologické vzorky priamo z hornín na povrchu, je celá stratigrafia založená na pozorovaní vrchnej vrstvy kôry, respektíve na prejavoch impaktov cudzích telies na povrch.
Voda
200px|thumb|[[Ma'adim Vallis – koryto pravdepodobne vyhĺbené tečúcou vodou v oblasti kráteru Gusev (v hornej časti obrázku)]] Na Marse existuje tečúca voda. V roku 2015 to potvrdila aj NASA. Voda na Marse je veľmi slaná. Predpokladá sa, že povrch Marsu bol zaplavený oceánom v období noachianu. Vplyvom ochladzovania planéty v hesperianu však došlo k zamrznutiu povrchovej vody a časť z nej zrejme unikla aj do kozmického priestoru. Následné erozívne procesy možno pochovali časť zamrznutého ľadu pod povrch Marsu. Vedľa týchto zatiaľ nepreskúmaných zdrojov vody sa na póloch nachádzajú polárne čiapočky, ktoré sú tvorené čiastočne vodným a čiastočne suchým ľadom. Predpokladá sa, že voda sa vyskytuje aj vo forme permafrostu, ktorý by mal zasahovať až do oblastí okolo 60° areografickej šírky. V roku 2007 NASA odhadla množstvo vody zachytenej v južnej polárnej čiapočke. Podľa modelu by všetka voda zaplavila celý Mars do výšky 11 metrov.
Vďaka novým podrobným snímkam boli na povrchu Marsu rozlíšené areomorfologické pozostatky vodnej činnosti v podobe riečnych korýt, sedimentov, pozostatkov zaplavených oblastí, či relikty po rýchlom úniku vody z kryosféry Marsu vplyvom vulkanickej aktivity. Predpokladá sa, že jeden podobný obrovský únik vytvoril aj údolie Valles Marineris, ktoré vzniklo v dávnej histórii Marsu. Ďalším príkladom môže byť Cerberus Fossae, kde sa predpokladá vznik pred 5 miliónmi rokov. Prelomenie vyvrhlo vodu do oblasti Elysium Planitia, kde vytvorila ľadové more viditeľné dodnes. Neprítomnosť tekutej vody na povrchu v súčasnosti môže byť jeden z dôvodov, že tu nedochádza k doskovej tektonike ako na Zemi, aj keď niektoré teórie pracujú s myšlienkou, že tomu bolo pred 4 miliardami rokov inak a že aj Mars mal pohyblivú kôru. alt=Dlhé stopy zanechala tečúca voda na Marse (Zdroj: NASA/JPL/University of Arizona)|centre|thumb|468x468px|Dlhé stopy zanechala tečúca voda na Marse
Podľa štúdie publikovanej v roku 2020 v časopise Nature Geoscience, boli údolia na Marse vytvorené vodnou eróziou spod topiacich sa ľadovcov pred 3,8 miliardami rokov.
Vnútorné zloženie
thumb|left|Predstava o vnútornom zložení Marsu
Jadro je obklopené kremičitanovým (silikátovým) plášťom, ktorý spôsoboval väčšinu tektonickej a vulkanickej činnosti na planéte. V súčasnosti je táto aktivita minimálna, ale v hlbších častiach plášťa môže plášťová konvekcia stále prebiehať.
Mesiace
thumb|Fobos (vľavo) a Deimos (vpravo) Okolo planéty obiehajú dve prirodzené družice – Fobos (Strach) a Deimos (Hrôza). Obidve telesá majú viazanú rotáciu, čo znamená, že sú k Marsu stále otočené tou istou stranou. Veľmi nápadne sa chemickým zložením a tvarom podobajú telesám, ktoré tvoria pás planétok medzi Marsom a Jupiterom, čo viedlo k teórii, že ide o planétky, ktoré Mars svojou gravitáciou zachytil. Pre definitívnu podporu tejto všeobecne prijímanej teórie však bude nutné získať vzorky z povrchu mesiacov.
Obe obežnice objavil Asaph Hall v roku 1877 a pomenoval ich podľa synov boha Marsa. Zaujímavosťou je, že existencia mesiacov bola predpovedaná v knihe Guliverove cesty už v roku 1726, teda v čase, keď neexistoval dostatočne silný ďalekohľad, ktorým by ich bolo možné pozorovať.
Fobos obieha planétu rýchlejšie ako sa ona sama otáča, čo spôsobuje spomaľovanie jeho obehu a znižovanie vzdialenosti od povrchu Marsu. Odhaduje sa, že za 50 miliónov rokov Fobos do planéty narazí. Pri pohľade z povrchu Marsu by Fobos mal uhlový priemer 12′, zatiaľ čo Deimos asi 2′. Uhlový priemer Slnka je asi 21′, takže na Marse nikdy nemôže nastať úplné zatmenie Slnka jedným z jeho mesiacov.
Prirodzené satelity Marsu:
Historické pozorovania
thumb|Mapa neexistujúcich kanálov, ako ich zachytil [[Giovanni Schiaparelli]] Keďže je Mars viditeľný aj voľným okom, prvé pozorovania planéty sú známe už z obdobia prvých civilizácií. V prvej polovici 17. storočia astronómovia využili prvé skonštruované ďalekohľady na pozorovania, ktoré im umožnili rozoznať na povrchu planéty tmavé a svetlé plochy, z čoho sa usúdilo, že na Marse sú polárne čiapočky.
V roku 1877 sa prvýkrát v mapách povrchu Marsu objavili nové útvary, tzv. kanály, ktoré však boli len optickým klamom zapríčineným zlými rozlišovacími schopnosťami ďalekohľadu a predstavivosťou talianskeho astronóma Giovanni Schiaparelliho, ktorý ich pozoroval ako prvý. Čiastočne pod vplyvom nesprávneho prekladu talianskeho slova „canale“ znamenajúceho okrem umelého kanálu aj prírodné „koryto“ došlo k mylnej predstave, že útvary sú umelého charakteru. Správa o pozorovaní sa rýchlo rozniesla a následne objav začali potvrdzovať aj z ďalších pozorovacích miest a vytvárať veľké množstvo podrobných máp neexistujúcich kanálov (spolu s nimi začali vznikať teórie o ich umelom pôvode a umierajúcej civilizácii na vysychajúcej planéte). V skutočnosti sú kanály iba optický klam, ktorý vzniká reťazcom tmavých škvŕn. Ich existencia bola po 50 rokoch pozorovaní vyvrátená, ale časť verejnosti ich stále pokladala za existujúce dielo. Až fotografie z kozmických sond jednoznačne túto teóriu vyvrátili.
Pri pozorovaní Marsu zo Zeme ďalekohľadom nie je možné vidieť žiadne významné detaily povrchu okrem polárnych čiapočiek a albedových útvarov. Podrobné preskúmanie povrchu planéty vykonali až kozmické sondy, ktoré k nej lietajú od 60. rokov 20. storočia.
Súčasné pozorovania
Mars je vďačným pozorovacím objektom amatérskych astronómov, ktorí pozorujú a niekedy aj zakresľujú zmeny albedových útvarov na jeho povrchu. Najlepšie podmienky na pozorovanie nastávajú počas veľkej opozície, kedy má Mars na oblohe najväčší priemer, pretože sa nachádza v blízkosti perigea. Posledná veľká opozícia Marsu nastala v roku 2003, kedy bola najmenšia vzdialenosť Zeme a Marsu 55,757 milióna kilometrov.