cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ampersand
<div style="float: right; margin: 0 1em 1em 1em; padding: 10px 20px 10px 20px; font-size: 500%; line-height: 120%; background-color: #DDF; border: 1px solid #AAF;">&
Ampersand (&) je logogram, ktorý v slovenčine predstavuje spojku a, v angličtine and.
Význam
Ampersand znamená významové „zlúčenie“. V slovenčine ho možno nahradiť spojkou a, v angličtine and, v rôznych schémach aj znamienkom +. V slovenskom texte sa väčšinou číta jednoducho a, prípadne et. Často sa používa v názvoch firiem.
Písanie na klávesnici
Na klávesnici moderných počítačov môžeme ampersand v niektorých prípadoch vložiť stlačením kombinácie klávesov CTRL+ALT+C alebo pravý ALT+C. Na anglickej klávesnici tiež SHIFT+7. Ďalšou možnosťou je zadanie ASCII kódu (38) so stlačeným klávesom ALT.
Dejiny
náhľad|Vznik ampersandu Ampersand vznikol ligatúrou – zlúčením písmen – E a T (et je latinsky spojka a). Umožňoval rýchlejšie písanie a neskôr tlačenie tohto často používaného slova. V podobe, ktorá sa používa dnes, už v ňom tieto písmená takmer nemožno rozoznať. Jeho vznik sa totiž datuje až k začiatku nášho letopočtu a od tej doby prešiel zložitým vývojom.
La Thieuloye
La Thieuloye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 3228
NGC 3228 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil Nicolas Louis de Lacaille v roku 1751.
Lobotómia
náhľad|Dr. Walter Freeman (vľavo) a Dr. James W. Watts (vpravo) študujú röntgenovú snímku pred zákrokom. Lobotómia alebo leukotómia bol neurochirurgický zákrok, pri ktorom sa operačne preruší nervové spojenie medzi kôrou čelových lalokov a zvyškom mozgu.
Dejiny
Zákrok navrhol v roku 1935 portugalský neurológ António Egas Moniz na liečbu niektorých psychiatrických stavov. Postup sa najprv nestretol s pozitívnym prijatím lekárskej komunity, neskôr však lobotómii podrobili desiatky tisíc pacientov v mnohých krajinách. Od polovice 40. rokov 20. storočia sa objavila odborná kritika zákroku, pre často nepresné indikácie a kontraindikácie, ako aj metódy jeho vykonávania, ktoré boli považované v mnohých ohľadoch za pomerne hrubé a nebezpečné. V roku 1949 získal A. E. Moniz Nobelovu cenu za medicínu. V 50. až 70. rokoch 20. storočia sa zákrok prestal vykonávať.
Obytné domy na Štefánikovej, Podtatranského a Starej baštovej ulici
Obytné domy na Štefánikovej, Podtatranského a Starej baštovej ulici v Košiciach (v minulosti označované aj ako Štátne obytné domy česko-slovenských štátnych zamestnancov) je komplex obytných budov na východnom okraji historického centra Košíc postavený v rokoch 1921 až 1924.
Ide o monumentálny obytný domový blok so zložitým pôdorysom s troma uzavretými nádvoriami. Stojí na mieste niekdajšieho cintorína reformovanej cirkvi a rozsiahlej záhrady. V severozápadnej časti komplexu sa nachádza Katova bašta a replika domu Františka II. Rákociho známa ako Rodošto. Autor tohto architektonického diela je neznámy, no pravdepodobne išlo o skúseného architekta, ktorý tvoril v duchu rondokubizmu. V severnej časti je komplex obytných domov ukončený plochou neomietnutou stenou bez napojenia na ďalšiu zástavbu Štefánikovej ulice, čo vzbudzuje dojem, že pôvodné plány počítali s o čosi väčšou rozlohou. Výstavbu realizovala firma známeho košického staviteľa Huga Kabosa.
V roku 1981 bol obytný komplex vyhlásený za kultúrnu pamiatku a neskôr bol preklasifikovaný na národnú kultúrnu pamiatku. V jednom z bytov istý čas žil aj slovenský básnik, osvetový pracovník a publicista Anton Prídavok.
Za autora projektu označuje Ľubica Poklembová, architekta Bedřicha Bendelmayera.
Vírusová hepatitída (MKCH-10)
B15 - B19: VÍRUSOVÁ HEPATITÍDA patrí do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).
Nezahŕňa:
B15 - AKÚTNA HEPATITÍDA A
B15.9 - Hepatitída A bez pečeňovej kómy
B16 - AKÚTNA HEPATITÍDA B
B16.0 - Akútna hepatitída B s agensom delta (dvojitá infekcia) s pečeňovou kómou
B16.1 - Akútna hepatitída B s agensom delta (dvojitá infekcia) bez pečeňovej kómy
B16.2 - Akútna hepatitída B bez agensu delta s pečeňovou kómou
B17 - INÉ AKÚTNE VÍRUSOVÉ HEPATITÍDY
B17.0 - Akútna delta (super) infekcia nosiča hepatitídy B
B17.1 - Akútna hepatitída C
B17.2 - Akútna hepatitída E
B17.8 - Iná špecifikovaná akútna vírusová hepatitída
B18 - CHRONICKÁ VÍRUSOVÁ HEPATITÍDA
B18.0 - Chronická vírusová hepatitída B s agensom delta
B18.1 - Chronická vírusová hepatitída B bez agensu delta B18.2 - Chronická vírusová hepatitída C
B18.8 - Iná chronická vírusová hepatitída
B18.9 - Nešpecifikovaná chronická vírusová hepatitída
B19.0 - Nešpecifikovaná vírusová hepatitída s pečeňovou kómou
B19.9 - Nešpecifikovaná vírusová hepatitída bez pečeňovej kómy
Hitlerova línia
Hitlerova línia sa od materskej Gustavovej odpájala pri Monte Cairo a mala byť záložnou líniou v prípade jej prelomenia. 24. mája 1944 ju prelomili kanadské a poľské jednotky. Nasledujúcou obrannou líniou bola Caesar C línia.
Monika Smolková
Životopis
Smolková sa narodila v obci Janovík pri Prešove. V Prešove navštevovala Strednú ekonomickú školu v Prešove – odbor všeobecná ekonomika. Následne vyštudovala Pedagogickú fakultu Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove v odbore Pedagogika – vychovávateľstvo. Fakulta od roku 1997 prešla pod Prešovskú univerzitu v Prešove. Okrem toho absolvovala dvojročné postpromočné štúdium na Ekonomickej fakulte Technickej univerzity v Košiciach.
Od roku 1975 do roku 2002 pracovala postupne ako referentka v podnikoch Povodie Bodrogu a Hornádu a Obnova vkus, vychovávateľka na Strednom odbornom učilišti strojárskom v Košiciach (1983-1993), ekonómka vo firme MULTI AV FORM (1993-2002) a riaditeľka cestovnej kancelárie CK MULTI TOUR (1997-2002).
Politická kariéra
Od roku 1999 bola členkou predsedníctva strany SMER. Monika Smolková bola vo voľbách v roku 2005 zvolená za koalíciu HZD, SMER za poslankyňu krajského zastupiteľstva v okrese Košice III. V poslednej funkcii v NR SR bola členkou mandátového a imunitného výboru a členkou výboru pre vzdelanie, mládež, vedu a šport.
Smolková bola dvakrát zvolená za europoslankyňu (v rokoch 2009 a 2014). V období 2014-2019 bola členkou Výboru EP pre pre regionálny rozvoj a Delegácie pri Parlamentnom výbore pre partnerstvo EÚ – Arménsko, pre spoluprácu EÚ – Azerbajdžan a pre pridruženie EÚ – Gruzínsko.
Vírusové infekcie charakterizované léziami kože a sliznice (MKCH-10)
B00 - B09: VÍRUSOVÉ INFEKCIE CHARAKTERIZOVANÉ LÉZIAMI KOŽE A SLIZNICE patria do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).
B00 - INFEKCIE HERPETICKÝM VÍRUSOM (HERPES SIMPLEX - PLAZIVEC JEDNODUCHÝ)
Nezahŕňajú:
B00.0 - Herpetický ekzém B00.1 - Herpetickovírusová vezikulárna dermatitída B00.2 - Herpetickovírusová gingivostomatitída a faryngotonzilitída B00.3† - Herpetickovírusová meningitída (G02.0*)
B00.4† - Herpetickovírusová encefalitída (G05.1*) B00.5† - Očná infekcia herpetickým vírusom B00.7 - Diseminovaná herpetická choroba B00.8 - Iná forma herpetickovírusovej infekcie B00.9 - Nešpecifikovaná herpetickovírusová infekcia
B01 - OVČIE KIAHNE (VARICELLA)
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1993
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1993 boli v poradí 6. majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v San Juane, v Portoriku od 28. augusta6. septembra 1993, za účasti 10 tímov. Portoriko bolo organizátorom amerického šampionátu mužov druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1980, rovnako v San Juane. Titul obhájili 🇺🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazili nad domácim 🇵🇷. Družstvo USA tvorili hráči z basketbalovej ligy Continental Basketball Association.
Vírusové infekcie charakterizované léziami kože a sliznice (MKCH-10)
B01.0† - Varicellová meningitída (G02.0*)
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1993
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia amerických družstiev na Majstrovstvá sveta 1994, ktoré organizovala Kanada. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Vírusové infekcie charakterizované léziami kože a sliznice (MKCH-10)
B01.1† - Varicellová encefalitída (G05.1*) B01.2† - Varicellový zápal pľúc (J17.1*)
B01.8 - Varicella s inými komplikáciami
B01.9 - Varicella bez komplikácie
B02 - ZOSTER (HERPES ZOSTER - OPASEC - PLAZIVEC PÁSOVÝ)
B02.0† - Zosterová encefalitída (G05.1*) B02.1† - Zosterová meningitída (G02.0*)
B02.2† - Zoster s postihnutím iných častí nervového systému B02.3† - Zosterové choroby oka B02.7 - Diseminovaný zoster
B02.8 - Zoster s inými komplikáciami
B02.9 - Zoster bez komplikácie
B03 - KIAHNE - VARIOLA
V r. 1980 Svetová zdravotnícka komisia vyhlásila vykorenenie kiahní. Klasifikácia sa ponecháva na účely ďalšieho sledovania.
B04 - OPIČIE KIAHNE
B05 - OSÝPKY - MORBILLI
Zahŕňa osýpky.
Nezahŕňa subakútnu sklerozujúcu panencefalitídu (A81.1).
B05.0† -Osýpky komplikované encefalitídou (G05.1*) B05.1† - Osýpky komplikované meningitídou (G02.0*) B05.2† - Osýpky komplikované zápalom pľúc (J17.1*) B05.3† - Osýpky komplikované zápalom stredného ucha (H67.1*) B05.4 - Osýpky s črevnými komplikáciami B05.8 - Osýpky s inými komplikáciami B05.9 - Osýpky bez komplikácií
B06 - RUŽIENKA - (RUBEOLA)
B06.0† - Ružienka s neurologickými komplikáciami B06.8 - Ružienka s inými komplikáciami B06.9 - Ružienka bez komplikácií
B07 - VÍRUSOVÉ BRADAVICE - VERRUCA
Verruca Nezahŕňa:
B08 - INÉ VÍRUSOVÉ INFEKCIE CHARAKTERIZOVANÉ LÉZIAMI KOŽE A SLIZNICE NEZATRIEDENÉ INDE
Nezahŕňa chorobu vyvolanú vírusom vezikulárnej stomatitídy (A93.8)
B08.0 - Iné ortopoxvírusové infekcie Nezahŕňa opičie kiahne (B04).
Putscheid
Putscheid je luxemburská obec, ktorá sa nachádza v kantóne Vianden v okrese Diekirch.
Vírusové infekcie charakterizované léziami kože a sliznice (MKCH-10)
B08.1 - Molluscum contagiosum
Putscheid
Obyvateľstvo
Putscheid má 1747 obyvateľov (2011).
Vírusové infekcie charakterizované léziami kože a sliznice (MKCH-10)
B08.4 - Enterovírusová vezikulárna stomatitída s exantémom B08.5 - Enterovírusová vezikulárna faryngitída (herpangína)
Putscheid
Ekonomika
S 5.02% bolo v Putscheid nezamestanosť nižšia o 1.95 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Vírusové infekcie charakterizované léziami kože a sliznice (MKCH-10)
B08.8 - Iné špecifikované vírusové infekcie charakterizované léziami kože a slizníc
B09 - NEŠPECIFIKOVANÉ VÍRUSOVÉ INFEKCIE CHARAKTERIZOVANÉ LÉZIAMI KOŽE A SLIZNICE
Vírusový
NGC 3229
NGC 3229 je trojhviezda v súhvezdí Sextant, ktorú objavil Phillip Sidney Coolidge 31. marca 1859.
Platón
Platón (-slovenský tvar kodifikovaný od roku 1940 ; staršie: Platon, Plato ;  ; * 428 pred Kr./427 pred Kr. – † 347 pred Kr.) bol Sokratov žiak, spolu s Aristotelom najvýznamnejší grécky filozof. Najväčší vplyv mala jeho teória ideí a filozofia štátu. Platón založil 385/7 pred Kr. filozofickú školu zvanú Akadémia. Jeho spisy sú informačným zdrojom o legendárnej zaniknutej ostrovnej civilizácii Atlantída.
Narodenie a rodina
Odvolávajúc sa na staroveké zdroje, väčšina súčasných vedcov odhaduje, že Platón sa narodil v Aténach alebo v Egine medzi rokmi 429 až 423 pred Kr. Jeho otec sa volal Aristón. Podľa tradície zaznamenanej Diogenom Laertiom, Aristón odvodzoval svoj pôvod od aténskeho kráľa Kodra a kráľa Messénie Melantha. Platónova matka sa volala Periktioné. Jej rodina sa chválila príbuzenstvom so slávnym aténskym zákonodarcom a lyrickým básnikom Solónom. Periktioné bola sestra Charmida a neter Kritia. Obaja boli význační predstavitelia tridsiatich tyranov, čo bol krátky oligarchický režim, ktorý bol dosadený k moci Spartou po páde Atén na konci peloponézskej vojny (404 – 403 pred Kr.). Aristón a Periktioné mali okrem Platóna ešte tri deti: dvoch synov, Adeimanta a Glaukóna, a dcéru Potonu, ktorá bola matkou Speusippa (Platónov synovec a jeho nasledovník ako hlava Akadémie). Podľa dialógu Štát, Adeimantos a Glaukón boli starší ako Platón. Xenofón vo svojich Spomienkach na Sokrata však uvádza Glaukóna ako mladšieho Platónovho brata. Aristón pravdepodobne zomrel v Platónovom detstve; stanoviť presný dátum jeho smrti je však problematické. Periktioné sa potom vydala za brata svojej matky Perylampa, ktorý bol niekoľkokrát veľvyslancom v Perzii. Bol taktiež priateľom Perikla – hlavného predstaviteľa demokratickej frakcie v Aténach. Perylampes mal z predchádzajúceho manželstva syna Dema, ktorý bol známy svojou krásou. Periktioné dala život Perylampovmu druhému synovi Antifónovi, ktorý sa objaví v dialógu Parmenides.
Platón bol zdržanlivý vo veci uvádzania svojej osoby v dialógoch. To však neplatilo o jeho príbuzných a súrodencoch. Dialóg Charmides nesie meno brata jeho matky, Kritias hovorí v dialógoch Charmides a Protagoras, Adeimantos a Glaukón vystúpia v Štáte. Z týchto a ďalších ukážok sa dá predpokladať, že Platón bol na svoju rodinu hrdý.
Meno
Podľa Diogena Laertia bol Platón pomenovaný po svojom starom otcovi menom Aristokles. Jeho tréner v zápasení mu však z dôvodu jeho robustnej postavy (Platón = široký) dal meno Platón. V súčasnosti však niektorí vedci spochybňujú Diogena, pričom tvrdia, že legenda o mene Aristokles vznikla v neskoršom, helenistickom období.
Vzdelanie
Apuleius nás informuje, že Speusippos chválil Platónovu bystrosť a zdržanlivosť, keď bol chlapcom: „prvé roky jeho mladosti boli naplnené tvrdou prácou a láskou k štúdiu“. Platón musel byť vyučovaný v gramatike, hudbe a gymnastike tými najvýznamnejšími učiteľmi jeho doby. Dicaearchus išiel až tak ďaleko, že tvrdil, že Platón zápasil v istmijských hrách. Platón takisto chodil na kurzy filozofie. Pred tým ako stretol Sokrata sa zoznámil s Kratylom, ktorý bol žiakom význačného predsokratovského filozofa Hérakleita a oboznámil sa s Hérakleitovými doktrínami.
Neskorší život
Platón pravdepodobne cestoval do Talianska, Egypta, bol na Sicílii a Kyréne. Do Atén sa vrátil ako 40 ročný a založil jednu z prvých organizovaných škôl v západnej civilizácii v oblasti nazývanej Hacademos alebo Akademos. Akadémia bola veľkým pozemkom, „ktorý bol kedysi majetkom občana z Atén menom Akadémos,... niektorí však tvrdia, že svoje meno dostal po starovekom hrdinovi“. Existovala do roku 529 n.l., kedy bola zatvorená Justiniánom I, ktorý ju vnímal ako prekážku v šírení kresťanstva. V Akadémii boli školení mnohí myslitelia. K najvýznamnejším patrí Aristoteles.
Filozofia
Z hľadiska filozofie je významný predovšetkým svojimi gnozeologickými názormi a postojmi k štátu.
I. Gnozeológia – Platón hovorí, že javový (materiálny) svet nemožno spoznať pomocou zmyslov, lebo zmysly klamú (napr. ponorená palica do vody sa len javí, že je zlomená). Pravé bytie treba hľadať inou cestou, cestou cez iný svet, svet večných, nemenných, trvalých a len rozumom postihnuteľných entít – svet ideí, na ktorý sa naša nesmrteľná duša rozpamätáva a od týchto ideí, samy osebe existujúcich, sa odráža javový (zmyslový) svet. Pravé, dokonalé bytie, "jadro sveta a vznešenosť bytia", Platón vidí v transcendentálnom svete ideí, tzv. prvotné podstaty, ktoré sú podstatou pre javový svet, tzv. druhotné podstaty, ktoré sú len odrazom tohto ideálneho sveta. Platón uznáva dva rozličné svety, preto je považovaný za dualistu.
Kontakt našej duše s ideovým svetom je zabezpečený jej nesmrteľnosťou. Duša žije vo svete ideí a narodením sa dostáva do tela človeka. Keď človek umrie, opäť sa vracia do mimo skúsenostného sveta ideí. Usporiadanie ideí je hierarchické, ako vyšší pojem zahrnuje v sebe nižšie, tak aj vyššia idea obsahuje nižšie. Za najvyššiu ideu Platón považuje ideu dobra, ktorú stotožňuje s ideou božstva.
II. Spoločensko-politické otázky: Platón v diele Štát podáva idealistickú až utopistickú víziu spravodlivej obce (štátu) tak, že štátny organizmus chápe ako analógiu duše. Duša spravodlivého človeka má tri základné cnosti: múdrosť, statočnosť a umiernenosť. U každého jednotlivca jedna zložka prevláda nad ostatnými a na základe tohto Platón rozdeľuje spoločnosť do troch stavov, pričom každý z nich má svoje funkcie a práva súvisiace s príslušnou cnosťou.
V konštrukcii svojej vízie reality rozlišuje Platón, ako to už vieme, medzi kosmos noetos a jemu podriadeným svetom zmyslového vnímania (I. mundus sensibilis; gr. kosmos aisthetikos). Jeho neochvejná viera v racionalitu skutočnosti a dôvera v silu a schopnosť ľudského intelektu ju spoznať, vyúsťuje do presvedčenia, že štruktúry skutočnosti a myslenia sú vo vzájomnej zhode. K porozumeniu Platónovej pozitívnej teórie poznania, ktorú podáva v známom podobenstve o Čiare (v 6. knihe diela Štát) určite prispeje vyjadrenie tam uvedených myšlienok v tabuľkovej forme s použitím vhodnej symboliky (písmen gréckej a latinskej abecedy).
1. Tí, ktorí vynikajú múdrosťou sa majú stať filozofmi a ich poslaním je vládnuť nad spoločnosťou – vládcovia (archontes). Sú vychovávaní k múdrosti, k ich vlastnostiam patrí túžba po poznaní, láska k pravde, dobrá pamäť, priateľskosť, príjemnosť.
3. Umiernení, tzv. demiurgovia (demiurgoi) zabezpečujú výrobu, majú úlohu živiteľov. Patria tu roľníci, remeselníci a obchodníci.
Aby vládcovia a strážcovia nezneužívali svoje funkcie, je pre nich podľa Platóna nevyhnutné zrušiť súkromné vlastníctvo, zlaté a strieborné mince (mena) a manželský stav. Deti sa vychovávajú v zariadeniach obce a v 20-tom roku sa rozhodne o ich príslušnosti k niektorému zo stavov. Platón je zástancom "totalitného štátu", občan je tu pre štát, nie štát pre občana. Tento svoj model ideálneho štátu sa trikrát neúspešne pokúšal zaviesť v Syrakúzach. Dôvodom pádu bola nemožnosť zbaviť ľudí základných potrieb ako majetku, rodiny atď. Na základe tohto diela Platóna možno označiť ako prvého utopistu.
Učenie o ideách
Platónové tradičné podanie teórie ideí učí, že večné, nepremenlivé, inteligibilné, nehmotné idey jestvujú objektívne, nezávisle od času a priestoru, vo svojom vlastnom transcendentnom, ideálnom, „nadnebeskom mieste" (íperouranios tópos), ktorý je oddelený priepasťou (gr. chorismos) od nestálych, premenlivých, vznikajúcich partikulárií viditeľného zmyslového sveta. Tento viditeľný svet bol zmodelovaný (zmajstrovaný) demiurgom (nie všemohúci, ale božský tvorca, majster, remeselník; či iba hypotéza?), ktorý pretvoril pralátkový materiál chaosu, podľa vzoru večných a nemenných ideí ako exemplárnych príčin, do harmonického kozmu. Vytvorenie kozmu popisuje Platón v dialógu Timaios, pomenovanom podľa jedného z pytagorovcov. Pravou, „skutočne reálnou" (gr. to ontos on) realitou je však iba svet ideí.
Reálne spoločenstvo Platónskych ideí (foriem), ktorému je podriadený od neho závislý zmyslový svet, má prísny hierarchický poriadok. Najfundamentálnejšou, najvyššou, všetko prenikajúcou Ideou zvláštneho „druhu" tejto hierarchickej štruktúry, je Idea Dobra (ak túto božskú „Ideu ideí" vôbec ešte možno ideou nazývať). Absolútne Dobro (tiež Jedno, Božské) je princípom bytia a poznania, exemplárnou (vzorovou) príčinou, absolútnym princípom hodnoty, zjednocujúcim princípom celého poriadku v správnej miere; jeho prirodzenosťou je „telos", ale nie ako neexistujúci najvyšší, posledný cieľ, ale ako ontologický princíp. Platón prirovnáva Dobro (gr. Agathon) k slnku. V dialógu Štát píše: „Ako slnko udeľuje viditeľným veciam nielen možnosť aby boli videné, ale aj vznik a rast a výživu, i keď samo nie je vznikaním". A ďalej: „ ..., že poznateľné (predmety) dostávajú od Dobra nielen to, že sa dajú poznať, ale aj bytie a „usiu" (podstata, esencia), hoci Dobro samo nie je usiá, avšak vyniká nad ňou dôstojnosťou a mocou". Platónova dialektická cesta poznávania (dialektiki metodos) Dobra vedie k Bohu, ktorého ako sa zdá stotožňuje s Dobrom. V pravom opaku k známemu Protagorovmu výroku píše v Zákonoch „Boh je mierou všetkých veď". Najnižšiu priečku hierarchického rebríka ideí tvoria „atoma eidi", ktoré sa nachádzajú už na hranici sveta zmyslových objektov. Zmyslovým jednotlivinám možno porozumieť, stanú sa pravdivými objektmi iba vtedy, keď sa privedú do sféry atoma eidi. V opačnom prípade zostanú nepreniknuteľné rozumom a ako také nie sú reálne. I keď z epistemologického hľadiska možno pripustiť, že Platón vyriešil problém chorismu, zostáva sféra vznikania z ontologického hľadiska nevysvetlená.
Ako však vysvetliť bytie mnohorakých konkrétnych individuálnych vecí tohto zmyslového sveta na základe a s ohľadom na túto teóriu ideí? Platón sa snažil vysvetliť súvis týchto dvoch svetov použitím dvoch (resp. troch) typov vzájomného vzťahu medzi nimi, a to spôsobom: a) participácie (gr. methexis), čiže účasti (podieľaní sa) veci na idei; b) parusie, čiže prítomnosťou idey vo veciach; c) imitácie (gr. mimisis), čiže iba napodobnenia. Pri riešení „komunikatívneho" problému medzi samotnými ideami používa Platón participácii podobný pojem koinonía.
Parabola o čiare
Už na prvý pohľad nám táto tabuľku ukazuje, že dve na seba kolmé hrubé čiary rozdeľujú celú ontologicko-gnozeologickú plochu na štyri navzájom súvzťažné kvadranty: dva ontologické (α a β) a dva gnozeologické (A a B). Každému typu objektov zodpovedá jemu príslušný stav mysle. Ľudská myseľ sa v procese poznávania môže nachádzať alebo v nižšom stave doxa (oblasť B) alebo sa povzniesť do vyššieho stavu naozajstného pravého (rozumového) poznania -vedenia episteme (tiež gnosis; oblasť A). Oblasť zmyslového vnímania empirických javov doxa nie je skutočným pravým poznaním. Vlastným, od zmyslovej skúsenosti čo najviac nezávislým poznaním, je iba intelektuálne (rozumové a hodnoverné) poznanie episteme.
Obidve oblasti (A, B) sú ďalej podrozdelené na dva stupne. Základ odstupňovania spočíva v rozlíšení charakteru im zodpovedajúcich objektov. Objektmi najnižšieho stavu mysle eikasia (B2) sú eikones (β2) - „podoby", „tiene", „obrazy", „spotvoreniny"). Skutočné konkrétne veci a živočíchy nášho zmyslového sveta (β1) sú objektmi vyššieho stupňa, mienky - pistis (B1). Na empirickej skúsenosti založené výroky o nich majú prinajlepšom iba pravdepodobnostný charakter. Keďže všetci jednotlivci a jednotliviny sú kópiami (imitácie) ich ideálnych prototypov, pokladal Platón umelecké výtvory iba za imitácie týchto imitácií. Pokračujúc smerom nahor od horizontálnej rozdeľovacej čiary dostaneme sa k diskurzívnemu stupňu poznania dianoia (A2), predmetom úvah ktorej už nie sú zmyslami vnímateľné objekty (orata), ale abstraktné, osobitne matematické objekty, ako sú čísla, geometrické útvary alebo množiny (abstraktná algebra); jedným slovom abstraktá. Deduktívno axiomatickú metódu používajúca matematika síce, ako píše Platón v Štáte „ vychádza z hypotéz, postupujúc nie však k prvému princípu, ale k záveru". Objektmi tretej priečky rebríka vertikálnej Čiary smerom k ideám (α2 sú podľa Platóna (na základe poznámky Aristotela v jeho Metafyzike), medzi senzibilnými partikuláriami (β) a ideami (α1) stojace inteligibilné objekty (α2) Tejto medzitriede matematických a im podobných abstraktných entít innpr. logiky) odpovedá nižší stupeň episteme-dianoia (A2) ktorý je prechodom medzl doxa (B) a noesis (Ai). Najvyšší úsek reality patrí ideám (formy) ako prvým ontologickým princípom (ai archai-oci). Tieto, zároveň aj gnozeologické princípy, sa môžu poznať (pochopiť) iba bezprostredným rozumovým nahliadnutím (A1 noesis). „Čistý" rozum (noesis) nepotrebuje pri poznávaní zmyslové vnímanie, „len samotné idey, kráča tak od idey k idee a končí tiež pri ideách". Najvyšší stupeň bytia prináleží v Platónovej ontológii božskému Dobru.
Málokto nepozná Platónove podobenstvo (resp. mýtus) o jaskyni (publikované v 7. knihe dialógu Štát), ktorým objasňuje svoju pozitívnu náuku o poznaní, vyloženú v parabole o čiare. V hlbokej podzemnej jaskyni pevne reťazami pripútaní väzni odjakživa videli iba tiene na náprotivnej dolnej stene znútra tohto žalára, vrhané predmetmi, ktoré sú nosené vzadu za väzňami, pred plápolajúcim ohníčkom na strmom chodníčku pred vchodom do jaskyne. Tieto tiene (eikones) považujú za jedinú realitu. Náčrtok predmetnej postupnosti tohto jaskynného sveta teda je: tiene (na stene) - (väzni - ktorí nie sú predmetmi) - umelé predmety (a malá stienka) - oheň - vchod do jaskyne. I keby sa týmto nešťastníkom podarilo zhodiť okovy, ale zostanú i naďalej v jaskyni, nevymanili by sa ešte plne z poroby, pretože by prežívali stále iba v zmyslovom svete (β). Predjaskynný svet inteligibilných objektov (α) však môžu spoznať iba tí odvážlivci, ktorí definitívne opustili jaskyňu. Najstatočnejší z nich môžu dosiahnutím plnosti najvyššieho stavu mysle (p. A1) dokonca uvidieť plné Dobro.
Diela
Iná tradícia zostavuje Platónove texty v tzv. tetralógiách. Táto schéma je Diogenom Laertiom pripisovaná Trasilovi – starovekému učencovi a astrológovi cisára Tiberia.
Dolní Dvořiště
Dolní Dvořiště je obec v Česku v okrese Český Krumlov v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 299 obyvateľov, z toho 673 mužov a 626 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,9 roka (muži 37,1 roka, ženy 38,8 roka).
Platón
Diela
V zozname uvedenom nižšie sú Platónove diela označené číslom (1), ak je Platónovo autorstvo pochybné a číslom (2) diela, pri ktorých sa odborníci všeobecne zhodujú v tom, že Platón nie je ich autorom. Diela neoznačené číslom sú považované za diela napísané Platónom.
Zostávajúce diela pod Platónovým menom – mnohé z nich boli považované už v staroveku za falošné – neboli Trasilom zahrnuté do tetralogickej zostavy. Tieto diela sú označené ako Notheuomenoi ("falošné") alebo apokryfy:
Platónove dialógy
Presné poradie, v ktorom Platónove dialógy boli napísané, nie je známe, tak ako aj rozsah, v ktorom mohli byť neskôr upravené a prepísané.
Lewis Campbell bol prvým, ktorý použijúc metódu stilometrie objektívne dokázal, že Kritias, Timaios, Zákony, Filebos, Sofista a Štátnik patria do jednej časovej skupiny, kým Parmenides, Faidros, Štát a Teaitetos patria do inej skupiny, ktorá musela byť napísaná skôr (podľa Aristotelovho tvrdenia v diele Politika , Zákony boli napísané po Štáte). Na Campbelllových záveroch je pozoruhodné, že napriek všetkým stilometrickým výskumom, ktoré boli od jeho čias až do dnes urobené, pribudol asi len jeden chronologický fakt týkajúci sa Platónových diel, o ktorom možno povedať, že je potvrdený stylometriou; Kritias, Timaeus, Zákony, Filebos, Sofista a Štátnik sú poslednými Platónovými dialógmi. Ostatné sú skoršie.
Súčasní bádatelia sú skeptickí v tom, či chronologické poradie Platónových dialógov môže byť určené presne. Napriek tomu, Platónove diela sa stále často zaraďujú zhruba do troch skupín. Nasledujúci prehľad predstavuje jedno také, relatívne bežné rozdelenie. Treba však brať ohľad na to, že mnohé pozície v tomto rozdelení stále nie sú vecou konsenzu a tiež na to, že samotná zmienka o možnosti rozdeľovania Platónových dialógov do skupín nie je univerzálne akceptovaná.
Skoré dialógy
Sokrates vystupuje vo všetkých skorých dialógoch. Sú považované za najvernejšiu reprezentáciu historického Sokrata; preto sú tiež nazývané Sokratovské dialógy. Štruktúra väčšiny z nich je podobná: Sokrates diskutuje o téme – často o etickej, ako priateľstvo a pieta – s priateľom alebo s niekým, o kom je predpokladané, že je v danej oblasti expertom. Sokrates niekoľkými otázkami preukáže, že zjavne ničomu z toho, o čom sa rozprávajú, nerozumejú. Je ponechané na čitateľa, aby zistil, či tomu sám rozumie. Preto sa tieto dialógy nazývajú nepriamym učením.
Tieto dialógy sa často považujú za prechodné dialógy medzi skorými a strednými:
Stredné dialógy
V posledných skorých dialógoch, Platónov Sokrates začína dávať odpovede na niektoré svoje otázky a poskytovať pozitívne teórie. Toto sa všeobecne chápe ako prvý náznak vnášania Platónových postojov do textu. Že dobro je múdrosť a že nikto nečiní zlo dobrovoľne, sú pravdepodobne ešte Sokratove názory. Čo sa v stredných dialógoch dostáva do popredia je myšlienka, že poznanie pochádza z uchopovania nemenných foriem alebo esencií a tiež snaha skúmať tieto esencie. Začínajú sa objavovať teórie o spravodlivosti, pravde a kráse a o nesmrteľnosti duše. Dialógy Symposion a Štát niekedy nazývaný "Ústava" ''gr. "Politeia"'' sú považované za centrálne v tejto strednej perióde. Parmenides a Teaitetos by mali byť posledné alebo prechodné dialógy, keďže sa snažia pojednávať o náuke o formách kriticky (Parmenides) alebo bez akejkoľvek kritiky (Teaitetos).
Neskoré dialógy
Neskoré dialógy sú zložité filozofické diela. Vo všeobecnosti sú v porovnaní s prvými dialógmi triezvejšie a logickejšie, ale môžu skrývať prísľub vyriešenia problémov, ktorými sa zaoberajú skoré dialógy.
Sokratov proces
Sokratov proces je ústrednou, zjednocujúcou udalosťou Platónových dialógov. Z tohoto dôvodu je Platónova Obrana Sokratova pravdepodobne jedným z najčítanejších dialógov. Sokrates sa v nej snaží vyvrátiť klebety, podľa ktorých je sofistom a obhajuje sa voči obvineniam z neverectva a kazenia mládeže. Trvá na tom, že roky trvajúce ohovárania budú skutočnou príčinou jeho odsúdenia. Tvrdí a dokazuje, že formálne obvinenia voči nemu sú v základe falošné. Nepokladá sa za múdreho a vysvetľuje ako veštiareň v Delfách predurčila jeho životné smerovanie. Jeho snaha nájsť odpoveď na hádanku orákula ho stavia do opozície voči mnohým ľuďom, čo je príčinou toho, že je mylne považovaný za hrozbu pre mestský štát Atén.
Diela vydané v slovenčine
kompletný preklad všetkých Platónových dialógov a listov:
Hippolytos (Gigant)
Hippolytos (starogr. Ἱππόλυτος – Hippolytos, ) je v gréckej mytológii syn bohyne zeme Gaie, zrodený z kvapiek krvi boha neba Urána, po kastrácii vlastným synom Kronom.
Hippolytos sa so svojimi bratmi Gigantmi, obludnými a dlhovlasými obrami, zúčastnil na podnet svojej matky Gaie vzbury proti olympským bohom. Boj to bol nesmierne ťažký, preto na potlačenie tejto nebezpečnej vzbury, najvyšší boh Zeus zavolal aj svojho syna Herakla. Zatiaľčo Zeus zráňal a zabíjal obrov bleskami, Herakles zranených usmrcoval svojimi šípmi. Aj Hippolytos v boji padol. Zabil ho boh Hermes, ktorý mal na hlave helmu boha Háda.
Leví kráľ
Leví kráľ je americký animovaný film z roku 1994, produkovaný spoločnosťou Walt Disney Feature Animation. Je to v poradí 24. animovaný film produkovala spoločnosť Walt Disney Feature Animation.
Príbeh antropomorfných levov je inšpirovaný biblickým príbehom Jozefa a Mojžiša a Shakespearovými hrami Hamlet a Macbeth. Film sa stal veľmi úspešným a populárnym.
Do kín vkročil s neuveriteľne rekordnou tržbou, ktorá prevyšovala závratných 700 000 000 $. Táto snímka bola ovenčená dvoma cenami Oscara. Jeden za pieseň od svetoznámeho pesničkára Eltona Johna s názvom „Can You Feel the Love Tonight“. Na hudbe k filmu spolupracovali Elton John, Tim Race a Hans Zimmer.
Dej filmu
V Levej ríši vládne zvieratám spravodlivý kráľ Mufasa, ktorému sa narodí jeho prvý syn, levíček Simba. Mufasov zákerný brat Scar sa chce stať kráľom a tak vymýšľa rôzne plány, ako sa Mufasu a Simbu zabiť. Simba je Scarom úmyselne navádzaný do nebezpečenstva, hoci nemá tušenie, že za tým stojí práve Scar. V sloniom cintoríne Simbu a jeho kamarátku Nalu takmer roztrhajú hyeny, ktoré Scarovi slúžia. Neskôr Scar za pomoci týchto hyen splaší stádo pakoňov, ktoré sa rúti kaňonom na Simbu. Mufasa sa ho vydá zachrániť, čo sa mu podarí, a sám šplhá na skalu, aby sa zachránil. Na vrchole však čaká Scar a zhodí ho do kaňonu, takže Mufasa zomrie pod kopytami pakoňov. Simba uteká, pretože mu Scar nahovoril, že je to jeho vina. Zachráni ho Pumba, prasa bradavičnaté, a jeho kamarát Timon, čo je malá surikata. Tí žijú podľa hesla Hakuna Matata, čo znamená „netráp sa“, a týmto prístupom nakazia aj Simbu. Ten potom u nich prežíva bezstarostný život a dospieva v silného leva.
Medzitým Levej ríši kraľuje Scar, ale jeho vláda ju úplne zdevastuje. Nala sa vydá hľadať pomoc a pritom stretne Simbu. Zamilujú sa do seba a Nala ho presviedča, aby sa vrátil a ujal sa vlády, ale Simba to odmieta. Potom však Mufasov priateľ opičiak Rafiqa Simbovi pripomenie, že je Mufasov syn a jediný pravý kráľ. Simba sa vráti so Scarom bojovať.
Scar sa pokúsi Simbu zastrašiť pripomienkou toho, že Simba mal podiel na Mufasovej smrti. Pritom je však donútený prezradiť, že on sám mufasu zabil. Vypukne bitka medzi hyenami, ktoré uznávajú Scara, a levíčatá, ktoré za kráľa pokladajú Simbu. Levica nakoniec zvíťazí a Scar dostáva od Simba milosť, ale vzápätí je roztrhaný hyenami. Krajina opäť zozelenie a Simba s Nalou oslavujú narodenie potomka.
Mad
Mad je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Googolplex
Googolplex je číslo 10googol = 1010 100 (aj v Európe aj v Spojených štátoch).
Dejiny
Výraz zaviedol americký matematik Edward Kasner, pričom pochádza z roku 1920, kedy spolu s jeho vtedy 9-ročným synovcom Miltonom Sirottom navrhol výraz googol pre číslo 10100 a následne výraz googolplex pre číslo „jeden, za ktorým budeš písať nuly až dokiaľ sa neunavíš“. Kasner sa rozhodol uplatniť formálnejšiu definíciu, keďže – ako s humorom poznamenal – „rôzni ľudia sa unavia v rôzny čas a nebolo by to správne, ak by bol Carnera lepším matematikom než Dr. Einstein len preto, že má väčšiu výdrž a dokáže písať dlhšie“. A tak Kasner štandardizoval číslo googolplex na 1010100.
V auguste 2013 vydal Wolfgang H. Nitsche 10000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000000-zväzkovú publikáciu obsahujúcu napísané celé číslo, čím vyvrátil „časté tvrdenia, že číslo googolplex je natoľko veľké, že ho nikdy nemožno celé napísať“.
Richard Ewen Borcherds
Richard Ewen Borcherds (* 29. november 1959, Kapské Mesto, Južná Afrika) je britský matematik.
Zaoberá sa predovšetkým teóriou grúp, Lieovými algebrami, automorfickými formami, teóriou čísel a matematickou fyzikou. V roku 1998 dostal Fieldsovu medailu.
Diaľnica A45 (Nemecko)
Bundesautobahn 45 je diaľnica v Nemecku. Spája Dortmund a Aschaffenburg. Medzi významné mestá pozdĺž celkovej dĺžky 257 km patria Dortmund, Hagen, Lüdenscheid, Siegen, Wetzlar, Gießen, Hanau a Aschaffenburg.
Anwar as-Sádát
Anwar as-Sádát (* 25. december 1918† 6. október 1981) bol egyptský vojak a prezident. Bol tretím prezidentom Egypta od roku 1970 až po atentát v 1981.
Životopis
Sádát sa narodil 25. decembra 1918 v chudobnej rodine v dedinke Mít Abú al-Kúm v guvernoráte al-Minúfíja v Egypte. Bol jedným z 13 bratov a sestier. Jeho otec bol egyptskej národnosti, jeho matka pochádzala zo Sudánu. Študoval na Kráľovskej vojenskej akadémii v Káhire. Vstúpil do egyptskej armády s hodnosťou poručíka a bol vyslaný do Sudánu. Tam sa stretol s Džamálom Násirom a spolu s ďalšími dôstojníkmi sformovali revolučnú skupinu slobodných dôstojníkov. Táto skupina bola tajná, namierená proti monarchii a Veľkej Británii a za oslobodenie Egyptu spod britskej kontroly.
Počas druhej svetovej vojny bol uväznený Britmi pre jeho pokusy získať pomoc od mocností Osi pri odstránení britských vojsk. Zúčastnil sa na puči proti kráľovi Fárúkovi I. v roku 1952. Keď prepukla revolúcia, dostal rozkaz prebrať kontrolu nad rádiovým vysielaním a vyhlásiť prepuknutie revolúcie Egypťanom.
V roku 1964, potom, čo mal viaceré významné funkcie v egyptskej vláde sa stal viceprezidentom Egypta. Túto pozíciu zastával do roku 1966 a druhýkrát od 1969 do roku 1970.
V roku 1971 Sádát súhlasil s mierovými podmienkami vyjednávača OSN Gunnara Jarringa, ktoré predpokladali mier s Izraelom pri podmienke, že hranice Izraelu budú vrátené do pôvodných spred vojny. Táto mierová iniciatíva nakoniec zlyhala, pretože ani Izrael, ani Spojené štáty neakceptovali podmienky v liste.
6. októbra 1973 sa začala Jomkipurská vojna, rozpútal ju Sádát, ktorý spolu so Sýriou nečakane zaútočili na Izrael. Počas nasledujúcich prvých dní vojny sa Egyptským vojskám podarilo dobyť Sinajský polostrov, ktorý obsadil Izrael počas šesťdňovej vojny. Bolo to len dočasne, 22. októbra tretia divízia Izraelskej armády prekročili Suezský kanál a obkľúčili egyptské vojská.
19. novembra 1977 sa stal Sádát prvým arabským politikom, ktorý šiel oficiálne navštíviť Izrael. Stretol sa predsedom izraelskej vlády Menachemom Beginom a spolu diskutovali o prípadnom ukončení arabsko-izraelského konfliktu. Toto nadviazanie diplomatických stykov s Izraelom ostatné arabské štáty odsúdili. V septembri 1978 prijal Sádát pozvanie na rokovania v Camp Davide a spolu s prezidentom USA Jimmym Carterom a Menachemom Beginom tu podpísali dohodu. Tento krok ostro odsúdili arabské štáty a Liga arabských štátov suspendovala členstvo Egypta.
6. októbra 1981 sa Sádát stal počas slávnostnej vojenskej prehliadky obeťou atentátu. Keď popri jeho tribúne prechádzal konvoj vojenských nákladiakov, z jedného z nich vyskákalo ozbrojené komando, ktorého členovia na tribúnu spustili streľbu. Okrem Sádáta pri útoku zahynulo aj 11 ďalších ľudí, vrátane kubánskeho veľvyslanca, Ománskeho generála, či biskupa koptskej ortodoxnej cirkvi. Atentát spáchala skupina nábožensky motivovaných armádnych dôstojníkov, ktorý radikálne nesúhlasili so Sádátovou zmierovacou politikou voči Izraelu, ktorú vnímali ako zradu voči islamu.
Karl Abraham
Karl Abraham (* 3. máj 1877, Brémy, Nemecko – † 25. december 1925, Berlín) bol americký psychiater nemeckého pôvodu; zakladateľ berlínskej psychoanalytickej spoločnosti. Výskum snov, melanchólie.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nálepkovo
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nálepkovo v okrese Gelnica.
Fauillet
Fauillet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3230
NGC 3230 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. marca 1830.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Labeuvrière
Labeuvrière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolní Třebonín
Dolní Třebonín je obec v Česku v okrese Český Krumlov v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 292 obyvateľov, z toho 633 mužov a 659 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,5 roka (muži 36,2 roka, ženy 36,8 roka).
Rambrouch
Rambrouch je luxemburská obec, ktorá sa nachádza v kantóne Redange v okrese Diekirch.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Rambrouch má 3903 obyvateľov (2011).
Ekonomika
S 6.60% bolo v Rambrouch nezamestanosť nižšia o 0.37 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Novoveská draha
Novoveská draha je prírodná pamiatka ev. č. 1351, ktorá sa nachádza na severnom okraji Novej Vsi u Nepomuka v okrese Plzeň-juh. Pozdĺž východného okraja pamiatky prechádza poľná cesta, po ktorej sa dá okolo pamiatky prejsť na bicykli. Správa AOPK ČR Plzeň. Západne od tejto pamiatky sa nachádza ďalšia prírodná pamiatka nazvaná Vojovická draha.
Opis územia
Predmetom ochrany je mozaika lúčnych, vresoviskových a mokraďových spoločenstiev na priehonoch (čes. aj "draha"), na ktorých sa vyskytujú vzácne rastliny a živočíchy. Súčasne pamiatku tvoria i menšia vodná plocha a bezmenný potok, ktorý na území pamiatky pramení. Z chránených rastlín sa tu vyskytuje kosatec sibírsky, horec pľúcny, kosienka farbiarska, plešivec dvojdomý a vstavačovec májový. Chránených živočíchov zastupujú skokan zelený, jašterica krátkohlavá, užovka obojková a strakoš obyčajný. Podložie pamiatky tvoria muskovito-biotitické granodiority, ktoré na povrch vystupujú vo forme granodioritových balvanov.
V rámci ochrany pamiatky dochádza k pravidelnému vyrezávaniu náletových drevín a k paši oviec, ktoré majú pozitívny vplyv na prežívanie vzácneho spoločenstva rastlín.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Prakovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Prakovce v okrese Gelnica.
Postupimská konferencia
thumb|Vodcovia veľmocí na Postupimskej konferencii (zľava: [[Clement Attlee, Harry Truman, Josif Stalin)]] Postupimská konferencia (kódové meno Terminal) bola konferencia, ktorá sa konala v nemeckom meste Postupim (neďaleko Berlína) od 17. júla do 2. augusta 1945. Zúčastnila sa jej takzvaná „Veľká trojka“: Josif Stalin za ZSSR, Harry Truman za Spojené štáty a Winston Churchill za Spojené kráľovstvo (v priebehu konferencie však bol po prehraných domácich voľbách nahradený Clementom Attleem). Predmetom konferencie bola povojnová správa Nemecka, ktoré pred deviatimi týždňami kapitulovalo, usporiadanie a rekonštrukcia vojnou zničenej Európy.
Postupimská dohoda
thumb Hlavným výsledkom konferencie bola tzv. Postupimská dohoda, v ktorej boli stanovené nasledujúce závery:
Postupimská deklarácia
Druhou časťou ujednania bola tzv. Postupimská deklarácia, ktorá vyzývala Japonsko na kapituláciu. Deklaráciu podpísali 26. júla americký prezident Harry Truman, britský premiér Winston Churchill a čínsky vodca Ťiang Ťie-š’ (Čankajšek) (ZSSR v tom čase nebol s Japonskom vo vojnovom stave). V deklarácii sa stanovili podmienky pre prípadnú japonskú kapituláciu a Japonsku jeho nepriatelia hrozili úplným zničením, pokiaľ nekapituluje.
Ďalšie témy
V priebehu konferencie sa Truman Stalinovi v krátkosti zmienil o „mocnej novej zbrani“; Stalin (ktorý bol o americkej jadrovej zbrani informovaný) použitie ľubovoľnej zbrane, ktorá by skrátila vojnu, podporoval. Stalin si však zrejme plnú silu a funkčnosť atómovej bomby nevedel predstaviť.
Filozofia dejín
Filozofia dejín dejín je filozofická reflexia dejín, ktorá sa opiera o interpretáciu a hodnotenie najmä výsledkov výskumu a výkladu dejín. Filozofia dejín sa teda neuspokojuje konštatovaním toho, čo bolo, ale chce vystihnúť, ako vôbec dejiny vznikajú, pátra po ich etickej hodnote a po ich zmysle a cieľoch. V tomto zmysle ide o výklad dejín, čiže o hľadanie odpovede na otázku týkajúcu sa príčin, hybných síl a cieľov dejín; filozofie dejín sa ďalej chápe ako teória a metodológia historickej vedy. Pojem filozofie dejín pochádza od Voltaira. Zatiaľ čo slovné spojenie filozofia dejín pochádza od Voltaira, jej faktické korene siahajú do antiky.
Kierkegaard
Kierkegaard paradigmaticky sformuloval argument proti oprávnenosti filozofie dejín: ''"Človek nemôže byť zároveň hercom, divákom i autorom drámy dejín. V dráme dejín je len hercom a nemôže mať prehľad o celku. S týmto, rozlične variovaným argumentom sa stretávame u všetkých kritikov filozofie dejín.
Autor:Peter Gunar
Heideggerova filozofia dejín
Heideggerova filozofia dejín predstavuje dejinnofilozofickú konštrukciu, ktorá umožňuje formou pojmového básnenia a vytvárania nových mýtov vyjadriť dejinnú orientáciu emocionálneho rozpätia základných nálad určitých sociálnych vrstiev; iba vo výnimočnom prípade dokáže reálne orientovať konkrétne spoločenskovedné disciplíny, resp. prakticko-duchovnú činnosť. Jej expresívna hodnota je niekoľkonásobne väčšia než jej kognitívna hodnota.
Wolfgang Amadeus Mozart
thumb|Mozartov dom vo Viedni
Wolfgang Amadeus Mozart (* 27. január 1756, Salzburg – † 5. december 1791, Viedeň), pokrstený ako Johannes Chrysostomus Wolfgangus Theophilus Mozart bol rakúsky klasicistický hudobný skladateľ. Jeho dielo malo veľký vplyv na vývoj európskej hudby. Je považovaný za jedného z najväčších BS skladateľov klasicizmu aj celých dejín hudby.
Životopis
Narodil sa ako najmladší zo siedmich detí Leopolda a Anny Marie Mozartovcov. Zo všetkých siedmich súrodencov sa však dospelosti dožil iba Wolfgang a jeho o päť rokov staršia sestra Maria Anna, prezývaná Nannerl.
V detstve bol s celou rodinou na dlhých hudobných turné po metropolách celej Európy: tri roky trvajúcom po západnej Európe: severné Nemecko, Holandsko, Paríž, ďalej Londýn, Haag a znovu Paríž, južné Francúzsko a Švajčiarsko. V Anglicku sa zoznámil s Johannom Christianom Bachom, ktorý ho učil hrať na klavíri a spoznal bližšie prostredie talianskej opery. Wolfgang a jeho sestra boli na turné predstavovaní ako zázračné deti.
V neskoršom veku podnikol Mozart, teraz iba so svojím otcom, študijné cesty po Taliansku. Pomocou otcových známostí získaval Mozart od šľachty objednávky na opery. V Taliansku Mozart spoznal taliansky hudobný štýl, ktorý bol vtedy uznávaný za jediný a dokonalý, a skomponoval dve typické talianske opery: Mithridates, kráľ pontský a Lucio Silla; ďalej serenádu Ascanius v Albe. Počas talianskej cesty sa zhoršil Mozartov vzťah k otcovi. Po návrate z Talianska Mozart navštívil Viedeň a Mníchov, kde sa konala premiéra jeho opery Záhradníčka z lásky.
Do Salzburgu sa Mozart vrátil v januári 1779 na miesto organistu. Počas dvoch rokov pôsobenia v Salzburgu skomponoval okrem zvyčajných skladieb súvisiacich so službou pri dvore takisto niekoľko opier pre kočovné divadelné spoločnosti a divadlo v Mníchove. Mozart život v Salzburgu zle znášal. Ako arcibiskupov poddaný sa usiloval o prepustenie zo služby. Tomu arcibiskup nevyhovel, takže do Viedne Mozart ušiel ilegálne.