cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Window
thumb|right|Window vypúšťané z [[Avro Lancaster počas náletu na Duisburg v októbri 1944]] Window je kódové označenie systému rušenia radarov pomocou vypúšťania kovových pásikov z lietadla používaného Royal Air Force počas druhej svetovej vojny. V USA sa tento systém rušenia označoval kódovým menom Chaff a v nacistickom Nemecku Düppel.
Princíp účinku Window
náhľad|vpravo|Účinok Window/Chaff na matnici Obrieho Würzburgu (vylepšená verzia pôvodného radaru) Pásiky sú relatívne ľahké, preto chvíľu trvá, kým sa po vypustení z lietadla rozptýlia a znesú na zem. Za ten čas dokážu vytvoriť falošný odraz na radare, ktorý vyzerá ako iné lietadlo. Radarový operátor má problém rozlíšiť skutočné lietadlo od falošného. Dĺžka pásiku musí byť vhodne prispôsobená podľa vlnovej dĺžky radaru, pre ktorý je systém rušenia určený.
Rýchlosť klesania pásikov Window použitých počas 2. svetovej vojny bola v závislosti od ich rozmeru medzi 91 až 122 m.s-1. Jeden balík vytvoril odraz zodpovedajúci odrazu ťažkého bombardéra a jeho rušivý efekt trval cca. 15 minút. RAF využila viac ako 12 typov pásikov. Na začiatku obsahoval jeden balík 2000 kusov a vážil cca 750 gramov. Neskôr, po úprave tvaru a rozmerov, len 85 gramov pri počte 3600 kusov.
Cesta k Window
V roku 1940, keď nacistické Nemecko používalo na navádzanie bombardérov na ciele v Spojenom kráľovstve systém Knickebein, padol návrh na odchýlenie navádzacieho lúča pomocou zhodených kovových pásikov. Tento návrh bol ešte v teoretickom štádiu odmietnutý ako nefunkčný.
V septembri 1941 lietal nad severnou Afrikou Wellington s vyhľadávacím radarovým systémom, ktorý vyžadoval namontovanie prídavného anténneho systému. Toto lietadlo sa stávalo prednostným cieľom nemeckej protilietadlovej paľby, aj ak letelo v skupine s inými bežnými lietadlami. Posádka uvažovala, že príčinou môže byť anténny systém, ktorý zvyšuje ich odraz na radare. Skúsila preto vyhadzovať za letu hliníkové pásiky s rozmermi 46 x 2,5 centimetra, ktoré zodpovedali rozmerom antén. Opatrenie však nebolo účinné.
Koncom roku 1941 začali kovové pásiky skúmať v Ústave pre výskum telekomunikácií. Skúmal sa vhodný tvar, rozmery a materiál. Vo februári 1942, počas operácie Biting, sa podarilo britskému výsadku prepadnúť, demontovať a ukradnúť radar Würzburg z Brunevalu na pobreží severného Francúzska. Získali tým cenné informácie o jeho konštrukcii a predpokladaných vlastnostiach. V marci 1942 boli ukončené testovacie lety sledované pomocou nového britského radaru Mk.11 s frekvenciou 500 MHz, ktorá bola podobná frekvencii nemeckého radu Würzburg (570 Mhz). Testy priniesli dva poznatky, z ktorých najmä druhý ovplyvnil ďalšie využitie systému.
Váhanie s nasadením
Po úspešných testoch bol systém pripravený na operačné použitie. Náčelník štábu letectva sir Charles Portal rozhodol, že Veliteľstvo bombardovacieho letectva môže Window využiť podľa potreby. Objednávku na výrobu pásikov dostal firma Vanesta, namiesto nedostatkového cínu sa použila hliníková fólia. Prvá dodávka bola k dispozícii v máji 1942. Pred plánovaným náletom na Kolín, kde mal mať systém premiéru však náčelník štábu letectva svoje rozhodnutie zmenil. Hlavným dôvodom boli obavy, že ak by Nemci systém odhalili a použili podobný, britské radary by sa dostali do problémov. Požadovali sa ďalšie testy s britskými radarmi s cieľom nájsť protiopatrenia. Testy ukázali, že nové britské radary sú systémom ovplyvnené silno a staršie čiastočne. Vytvorila sa tak skupina vysoko postavených osobností, ktorí lobovali za to, aby sa použitie Window zakázalo do doby, kým nebudú pripravené protiopatrenia alebo kým podobný systém nepoužijú Nemci ako prví. Na porade 21. júla 1942 sa rozhodlo, že sa Window zatiaľ nepoužije a otázka sa znova otvorí o 3 mesiace.
Na ďalšej porade v novembri 1942 sa objavili nové skutočnosti. Agenti z okupovaných území hlásili informácie, ktoré naznačovali, že Nemci pracujú na podobnom systéme. Novšie britské a americké radary, ktoré boli v štádiu prototypu resp. začiatku výroby umožňovali prácu aj pri rušení systémom Window. Napriek tomu sa porada skončila podobným výsledkom, dočasným zákazom použitia.
Príspevok USA
V decembri 1942 získali Briti prvý kus amerického radaru SCR-720 a letové skúšky dopadli pozitívne. Medzitým vedci z amerického Rádiového výskumného laboratória britské experimentálne výsledky overovali teoreticky a prišli na to, že väčší počet tenších pásikov bude účinnejší ako menší počet širších. Nemohli to však experimentálne overiť na území USA, kvôli platnému zákazu. Briti však skúšky urobili doma a výpočty potvrdili. Následne objednali výrobu tenších pásikov s polovičnou dĺžkou vlnovej dĺžky radaru Würzburg.
Od konca roku 1942 začalo vyrábať viacero tovární hliníkové fólie s rozmermi 30 cm x 1,5 cm. Z jednej strany mali podklad z čierneho papiera, z druhej strany boli potiahnuté uhlíkom. Plán bol dosiahnuť výrobu 400 ton mesačne. Jeden zväzok mal 2000 fólií a vážil 765 gramov.
Rozhodnutie o nasadení
Ďalšia porada o Window sa uskutočnila 2. apríla 1943. Medzitým sa zmenila vojenská situácia Nemecka - veľké nálety na Britániu sa stali nepravdepodobné. Pred zaradením do služby boli radary SCR-720. Podarilo sa vyrobiť zväzok Window s hmotnosťou menšou ako 1 kg - to by umožnilo ich vypúšťanie aj počas letu, nielen tesne nad cieľom. Všeobecne prevládol názor, že Window by sa mali použiť. Zavážil však strategický dôvod, príprava operácie Husky na júl 1943. Použitie Window teda bolo schválené, ale s odkladom až po vybudovaní a zabezpečení predmostí na Sicílii. Na poslednej porade 15. júla, v čase keď vylodenie na Sicílii prebiehalo podľa plánu, sa potvrdila možnosť použitia Window po 23. júli 1943.
Prvé nasadenie
Prvýkrát RAF nasadili Window pri nočnom bombardovaní Hamburgu v noci z 24. júla na 25. júla 1943 počas operácie Gomora. Zväzky Window sa mali vypúšťať z každého lietadla každú minútu od prekročenia 8° 30´ východnej dĺžky počas letu k cieľu až do prekročenia 8° východnej dĺžky na ceste späť. Zväzky vypúšťali počas letu nad morom bombometčík a neskôr palubný inžinier. Odštartovalo 791 bombardérov z ktorých sa 45 predčasne vrátilo pre rôzne poruchy. O 00:25 sa začalo vypúšťanie Window. Prvé použitie malo výrazný účinok: nemecké pozemné stanice nedokázali navádzať svojich nočných stíhačov, ani samotní stíhači nedokázali nájsť cieľ samostatne pomocou palubného radaru, svetlomety protilietadlového delostrelectva v okolí mesta mali tiež problém zachytiť útočníkov. Celkové straty počas náletu boli len 12 lietadiel, čo predstavovalo 1,5%. Ďalší nálet o dva dni neskôr stratil 17 zo 787 lietadiel (2,2%), tretí o ďalšie dva dni 28 zo 777 (3,6%). 8. letecká armáda USAAF prvýkrát použila systém Chaff (vlastné kódové označenie pre Window) pri nálete na Brémy 20. decembra 1943. Náletu sa zúčastnilo 472 bombardérov a zväzky sa vypúšťali iba z niektorých lietadiel, len v oblastiach pokrytých protilietadlovým delostrelectvom. Systém sa tiež osvedčil, ako vhodný prostriedok na zníženie strát.
Optimalizácia výroby
Súčasné požiadavky dvoch spotrebiteľov (RAF a USAAF) na veľké množstvá Window/Chaff spôsobili, že výroba nestačila dopytu. Znova prispeli konštruktéri z amerického Rádiového výskumného laboratória. Harold Elliot najskôr zmenil tvar pásika. Pri zachovanej dĺžke 30 cm zmenšil šírku na 1,3 mm a pre zabezpečenie dostatočnej tuhosti bol pásik prehnutý pozdĺžne do profilu V. Pre takýto tvar navrhol rezačku, ktorá dokázala vyrobiť 8000 pásikov za minútu. Počet pásikov vo zväzku bolo potrebné pre dodržanie účinnosti zvýšiť na 3600, ale hmotnosť zväzku klesla na 85 gramov.
Bučianska ulica
Bučianska ulica v Trnave sa nachádza na sídlisku Družba v mestskej časti Trnava-východ a Trnava-sever.
Window
Optimalizácia výroby
náhľad|vpravo|Pásik Window/Chaff "dlhého typu" z roku 1944
Bučianska ulica
21. storočie
Koncom roka 2019 pribudla na ulici cyklotrasa, vybudovaná Mestom Trnava, a súčasne bola vykonaná výmena verejného osvetlenia, rekonštrukcia úseku miestnej komunikácie a chodníka.
Vo februári 2020 zverejnila trnavská samospráva dotazník v rámci participatívneho plánovania revitalizácie troch vnútroblokov medzi bytovými domami na Tehelnej, Hlbokej a Bučianskej ulici, kde mohli obyvatelia vyjadriť svoje nápady a požiadavky na revitalizáciu priľahlých dvorov.
Window
Operácia Overlord
Window zohrali úlohu aj počas klamlivých operácií Glimmer a Taxable v predvečer vylodenia v Normandii. Vzhľadom na to, že mali byť zamerané proti radarom námorníctva Seetakt a prehľadovým radarom Freya, pásiky museli byť špeciálne vyrobené v dĺžke 1,8 m. Pre manipuláciu v lietadle boli harmonikovo zložené a malé závažie na jednom konci zabezpečilo ich rozvinutie po vypustení.
Bučianska ulica
Cestná doprava
Na ulici je vedená obojsmerná miestna komunikácia, na ktorej sa nachádzaju tri križovatky:
Window
Reakcia na nemecké protiopatrenia
13. júla 1944 pristála nemecká nočná stíhačka Ju 88 na britskom letisku vo Woodbridge. Po prehliadke sa zistilo že na palube je nový radar SN-2 a že pracuje na frekvencii 85 MHz. Proti nej ale boli účinné špeciálne Window vyvinuté pre vylodenie v Normandii. Spojenci ich v priebehu krátkej doby začali používať a výhodu rušenia získali znova na svoju stranu.
Bučianska ulica
Cestná doprava
Jedná sa o významnú miestnu komunikáciu, ktorá rozdeľuje mestskú časť Trnava-sever od mestskej časti Trnava-východ a taktiež poskytuje obyvateľom rýchly prístup na významné miestne komunikácie na uliciach Hlboká, Rybníková, Piešťanská a Špačinska, ktoré významom prevyšuje väčšinu ciest III. triedy.
Window
História vývoja v Nemecku
V priebehu roku 1942 robila nezávisle pokusy s kovovými pásikmi a sledovaním ich účinku na rôzne typy radarov nad Baltským morom aj Luftwaffe. Kódové meno systému bolo Düppel a výsledok skúšok podobný: ide o veľmi účinný prostriedok rušenia presných radarov. Keď sa maršál Göring oboznámil s výsledkami, z obavy aby sa objav nedostal k Spojencom rozhodol všetky kópie správy zničiť, v pokusoch ďalej nepokračovať a prijať opatrenia proti úniku informácií. Týmto postojom pripravil Nemecko o možnosť vyvinúť včas protiopatrenia proti Window.
Bučianska ulica
Cyklistická doprava
Na ulici je vedená obojsmerná segregovaná cyklotrasa oddelená od miestnej komunikácie. Cyklotrasa bola vybudovaná Mestom Trnava v roku 2019 a plynulo spája cyklotrasu na uliciach Dolné bašty – Halenárska - Hlboká s cyklotrasou na ulici Veterná a zároveň je cyklotrasa prepojená s cyklochodníkom na uliciach Rybníková – Šrobárova – Hospodárska – Terézie Vansovej – Kamenná cesta.
Window
Nemecko
Prvé čiastočné protiopatrenie, ktoré dostalo kódové označenie Würzlaus, sa objavilo asi týždeň po prvom použití Window. Pracovalo na princípe Dopplerovho efektu, ktorý sa prejaví zmenou frekvencie odrazeného lúča od predmetu, ktorý sa pohybuje smerom ku alebo od radaru. Využívalo fakt, že Window po vypustení rýchlo stratia vodorovnú zložku rýchlosti. Systém ale fungoval iba pri podmienkach, keď boli smer a rýchlosť lietadla voči radaru vo vhodnej kombinácii a vypustené pásiky neboli unášané silným vetrom.
Bučianska ulica
Mestská hromadná doprava
Mestská hromadná doprava nemá na ulici zastávku, avšak v blízkosti sa nachádzajú zastávky, ktoré môžu obyvatelia využiť:
Window
Nemecko
Ďalšie čiastkové opatrenie, kódové označenie Nürnberg, využívalo myšlienku, že pravidelne rotujúce vrtule lietadla namodulujú odrazený signál a tento špecifický šum po premene na zvukový signál by mala byť obsluha v slúchadlách rozlíšiť. Opatrenie bolo medzi operátormi radarov veľmi nepopulárne a len niektorí z nich ho dokázali aj využívať.
Od začiatku roka 1944 sa začali vplyvom protiopatrení straty spojeneckých lietadiel znova zvyšovať. V máji 1944 bol dodaný 1000. prístroj SN-2.
Spojenci
Napriek tomu, že protiopatrenia nikdy nemuseli v praxi použiť, skúmali možnosti protiopatrení aj Spojenci. Už v septembri 1942 sa pripravoval do výroby radar AI Mark IX so zariadením pre automatické sledovanie cieľa, ktorý by si mal s rušením typu Window poradiť. Nový americký radar SCR-720, s novým spôsobom snímania a zobrazovania mal tiež pracovať aj pri takomto rušení. Nový GCI radar s frekvenciou 500 MHz bol tiež pre testované rozmery Window imúnny. Tieto zariadenia mohli byť v zálohe, ak by Nemci pri náletoch začali používať obdobný systém.
Villeneuve-l’Archevêque (obec)
Villeneuve-l’Archevêque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lennon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Emerson Fittipaldi
Emerson Fittipaldi (* 12. december 1946, São Paulo, Brazília) je bývalý brazílsky automobilový pretekár. Ako jazdec F1 sa stal dvakrát majstrom sveta a to v rokoch 1972 a 1974. Neskôr pôsobil v americkej automobilovej sérii CART, kde vyhral dva tituly a v rokoch 1989 a 1993 vyhral slávne preteky Indianapolis 500.
Lennon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Emerson Fittipaldi
Začiatky
Ako 14 ročný tínedžer začal Emerson, podľa vzoru svojho otca, ako motocyklista. Neskôr v 16-tich prešiel na vznášadlá, spolu s jeho starším bratom Wilsonom. Ale jedného dňa počas pretekov Wilson v rýchlosti pristál na zemi dolu hlavou a odvtedy sa obaja rozhodli, že už ďalej nebudú pretekať na vznášadlách.
V mladosti Fittipaldi často pomáhal svojmu bratovi, ktorý sa zapájal do motokárových sérií. V tom období sa aj prestal zaujímať o motorky a presedlal na motokáry. Roku 1965 sa stal majstrom Sao Paula vo vlastnoručne vyrobenom stroji.
200px|thumb|right|Fittipaldiho monopost zo série Formula Vee Fittipaldi spoločne s bratom čoskoro začali pretekať v autách značky Renault. Zatiaľ čo Wilson sa začal zúčastňovať súťaží s autom Alpine GT, Emerson sa pokúšal preraziť v juniorských majstrovstvách s autom značky Renault Dauphine. Prvé európske skúsenosti neboli pre Wilsona veľmi priaznivé a Brazílčan bol z toho veľmi sklamaný. Spoločne s Emersonom sa rozhodli, že si založia obchod zameraný na spomienky, či na históriu motorizmu. Obaja boli fanatici do prípravy a konštruovania vozidiel. Na začiatku roku 1967 si postavili formulu na základoch Volkswagenu Karmann Ghia, poháňanú dvojlitrovým motorom Porsche a na domácich majstrovstvách na ňom obsadil Emerson druhé miesto. Bratom sa začalo dariť a postupne dominovali tak v sériách miestnych motokár, vo Formule Vee, ako aj v sérii GT Racing. Vynikajúci bol hlavne Emerson, ktorý sa stal miestnou hviezdou.
Formula 3 a Formula 2
200px|thumb|right|Fittipaldiho monopost z Formule 2 Doma už Emerson Fittipaldi nemal čo dokázať, tak sa rozhodol odísť do Európy. Ako 22 ročný sa v roku 1969 usadil v Londýne, kde si kúpil pretekárske auto Ford Merlyn a zúčastnil sa na pretekoch triedy Ford. Prvé výsledky boli katastrofálne a mladý Brazílčan pomýšľal na návrat domov. Ale zoznámil sa so špecialistom na prípravu pretekárskych vozov Dennym Rowlandom, ktorý mu dal do poriadku jeho Ford a Emerson hneď nato vyhral 3 preteky zo siedmich. Ešte v tom istom roku ho Jim Russel presadil vo svojom Lotuse do pretekov Formuly 3. V britskej sérii absolútne dominoval, čím presvedčil aj majiteľa a šéfa tímu Lotus Colina Chapmana. Fittipaldi podpísal zmluvu na kompletnú sezónu vo vyššej triede Formule 2.
Lotus
200px|thumb|right|Emerson v Lotuse na VC Nemecka Po smrti Piersa Courageho na VC Holandska sa v roku 1970 pokúsil Fittipaldiho získať do svojho tímu F1 Frank Williams. Brazílčan mal síce s Lotusom podpísanú exkluzívnu zmluvu, ale Williamsov záujem urýchlil rozhodnutie Chapmana nasadiť talentovaného jazdca do kolotoča F1. Stalo sa tak na VC Veľkej Británie, kde si 'Emmo' sadol do tretieho staršieho Lotusu 49C vedľa stabilných jazdcov Jochena Rindta a Johna Milesa, ktorý jazdili na nových Lotusoch 72. Nováčik obsadil 8. miesto.
O dva týždne neskôr v Hockenheime na tom istom aute bodoval na štvrtej pozícii. V Monze v piatkovom tréningu havaroval v zákrute Parabolica a pre zranenie sa nemohol zúčastniť na kvalifikácii – osudnej pre Jochena Rindta.Do pretekárskeho auta si sadol po mesačnej pauze na okruhu vo Watkins Glen. Z tretieho jazdca sa stal lídrom tímu, pretože John Miles Lotus opustil.V tom čase mohol už nežijúceho Jochena Rindta v hodnotení predbehnúť len Jacky Ickx, musel by však zvíťaziť v posledných dvoch cenách. Emerson preto dostal jasný príkaz – musel za každú cenu vyhrať preteky v USA. Prvý raz jazdil na Lotuse 72 a po štarte z druhého radu sa prepadol na 7. miesto. Postupne však všetci pretekári pred ním opúšťali svoje pozície a aj Ickx musel ísť do boxov, kde sa zdržal 2 minúty. Keď v 99. kole musel ísť do svojho BRM Rodriguez doplniť palivo, na čele sa zjavil Fittipaldi. V zostávajúcich deviatich kolách sa už nič nezmenilo a Emerson tak vyhral svoje prvé preteky (1970). Na prvý triumf mu stačilo iba štvoro pretekov. Stal sa tak tretím najmladším víťazom VC, ale najdôležitejšie bolo, že práve toto víťazstvo, ako sa neskôr ukázalo, dopomohlo k titulu zosnulému Rindtovi.
V nasledujúcej sezóne prešiel Lotus výraznými zmenami. Okrem zmenu názvu na John Player Team Special Lotus, prebehla aj výrazná technická a vizuálna zmena monopostu, keď tradičné farby červeno-bielo-zlatú nahradila čierno-zlatá. Emersonovi sa počas sezóny darilo. Vďaka štyrom víťazstvám v Španielsku, Veľkej Británii, Belgicku a Rakúsku nabralo jeho možné celkové víťazstvo reálne kontúry. V Monze odviedol skvelú taktickú jazdu a po piatom víťazstve bol známym majstrom sveta – prvým brazílskym a navyše aj najmladším šampiónom dovtedy.
Začiatok roka 1973 sa niesol v znamení Fittipaldiho. Vyhral 3 zo štyroch pretekov, pričom sa skvelo prezentoval na domácom okruhu v Interlagose. Lotus 72 však už jazdil štvrtú sezónu a pomaly začal strácať dych. Zhoršila sa aj atmosféra v tíme. Do tímu pribudol nový jazdec – Švéd Ronie Peterson, ktorý vôbec nebral ohľad na úradujúceho majstra. Fittipaldiho hnevalo, že nebol uprednostňovaný, navyše kým on si svoj monopost nastavoval na preteky sám, Peterson len nariadil mechanikom, aby mu ho nastavili podľa Fittipaldiho. Situácia vyvrcholila na pretekoch v Monze, kde Peterson už tretíkrát po sebe vyhral práve pred Emersonom. Nahnevaný Fittipaldi buchol s dverami a zamieril do McLarenu.
McLaren
200px|thumb|right|Emerson v roku 1974 na VC Veľkej Británie Emerson prestupom získal. Mal lepší monopost a bol aj lepšie zaplatený. Súboj o titul v sezóne 1974 sa rozohral medzi štvoricou jazdcov – Fittipaldim, Jody Scheckterom na Tyrelle, Ragazzonim a Laudom na Ferrari. Do VC Francúzka viedol práve Emerson. V Dijone mu však vypovedal službu motor a body za druhé a tretie miesto patrili farbám Ferrari, čím Fittipaldiho predbehli v poradí. Nasledovali preteky v anglickom Brands Hatch, kde vyhral Scheckter a Emerson bol druhý. Emerson opäť viedol, ale len o bod. Potom však prišli poruchy v Nemecku a Rakúsku a Fittipaldi sa prepadol na 4. miesto. Do konca sezóny vtedy zostávali len 3 preteky. V Taliansku skončil druhý, za svojím bývalým kolegom Petersonom, čím si uchoval nádej na titul. V Kanade následne tretíkrát v sezóne vystúpil na najvyšší stupienok a tak sa o titule rozhodovalo v USA už iba medzi ním a Regazzonim. Emerson to mal napokon uľahčené, keď Ferrari postihli nečakané technické problémy a Brazílčan prišiel do cieľa pohodlne na 4. mieste. Fittipaldi tak získal svoj druhý titul a stal sa najmladším dvojnásobným majstrom.
V sezóne 1975 sa Ferrari podarila odveta. Fittipaldiho silnejší monopost odsunul na druhú priečku Rakúšan Niki Lauda. Frustrovaný Emerson aj napriek úspešnejšiemu pôsobeniu po sezóne z McLarenu odišiel.
Copersucar-Fittipaldi
200px|thumb|right|Emerson v Copersucare Jeho novým pôsobiskom sa stal brazílsky tím Copersucar. Bol to vlastne rodinný tím Fittipaldiovcov. Pod palcom ho mal Wilson Fittipaldi, keď tím začal budovať začiatkom roka 1974. Emerson po svojom prestupe vedel, že si bude musieť zvykať na umiestnenia na konci štartového pola, no myslel si, že je len otázkou času, kedy sa tým dostane vyššie. Nikdy však nedokázali postaviť dostatočne konkurencieschopné auto. Najlepšie umiestnenie Emerson zaznamenal v roku 1978, kedy skončil v Rio de Janeiro druhý za Reutamannovým Ferrari. Po sezóne 1980 sa Fittipaldi rozhodol opustiť volant. Do roku 1982 však ešte viedol svoj tím, potom však už neuniesol tlak verejnosti.
CART a koniec kariéry
200px|thumb|right|Víťazný monopost z Indianapolis 500 Ako 38-ročný sa Fittipaldi predstavil za volantom pretekárskeho voza série CART a postupne sa opäť predieral medzi špičku. V roku 1985 vyhral svoje prvé preteky a to v Michigane v USA. O 4 roky neskôr vyhral slávne preteky 500 míľ Indianapolis a na konci už piatej sezóne v CART sa tešil z celkového triumfu. V roku 1993 opäť vyhral preteky v Indianapolis. Fittipaldi stále nechcel skončiť. V roku 1996 prežil vážnu nehodu na michigenskom okruhu, no aj napriek tomu pokračoval. O rok neskôr však bol spolujazdcom pri menšej nehode jeho najmladšieho syna a aj keď neoznámil svoj koniec, lekári mu už nedovolili pokračovať.
Clemente Micara
Mons. Clemente Micara (* 24. december 1879, Frascati, Taliansko† 11. marec 1965, Rím, Taliansko) bol rímskokatolícky titulárny arcibiskup, kardinál, emeritný pro-prefekt Kongregácie pre posvätné obrady, generálny vikár Ríma a prvý apoštolský nuncius v Československu (19201923).
Životopis
Narodil sa 24. decembra 1879 v meste Frascati v Taliansku. Kňazskú vysviacku prijal 20. septembra 1902 a stal sa kňazom Rímskej diecézy. V roku 1919 bol delegátom Svätej stolice pre cirkevné záležitosti pri českých a slovenských biskupstvách.
Dňa 7. mája 1920 ho pápež Benedikt XV. vymenoval za titulárneho arcibiskupa sídla Apamea v Sýrii a prvého apoštolského nuncia v Československu. Biskupskú vysviacku prijal 8. augusta 1920. Vysvätil ho Mons. Pietro Gasparri, kardinál-kňaz sídla San Lorenzo in Lucina, spolusvätiteľmi boli Mons. Antonio Valbonesi, titulárny biskup sídla Memphis a Mons. Karel Boromejský Kašpar, titulárny biskup sídla Bethsaida a pomocný biskup v Hradec Králové.
Dňa 13. februára 1921 vysvätil nových slovenských biskupov - Mons. Mariána Blahu pre Banskobystrické biskupstvo, Mons. Karola Kmeťka pre Nitrianske biskupstvo a Mons. Jána Vojtaššáka pre Spišské biskupstvo. Svätej stolici vo Vatikáne navrhol menovanie Mons. Pavla Jantauscha za apoštolského administrátora pre slovenskú časť Ostrihomskej arcidiecézy so sídlom v Trnave. Svätá stolica žiadosti vyhovela 29. mája 1922, keď zverejnila biskupské menovanie.
Pápež Pius XI. ho menoval 30. mája 1923 za apoštolského nuncia v Belgicku a apoštolského internuncia v Luxembursku. Dňa 18. februára 1946 rezignoval z úradu internunciusa v Luxembursku, keď bol menovaný pápežom Piom XII. za kardinála. Dňa 22. februára 1946 sa stal kardinálom-kňazom v Santa Maria sopra Minerva a 13. júna 1946 kardinálom-biskupom vo Velletri. Dňa 11. novembra 1950 bol menovaný za pro-prefekta Kongregácie pre posvätné obrady vo Vatikáne, ktorým bol až do svojej rezignácie 17. januára 1953. Dňa 26. januára 1951 sa stal generálnym vikárom Rímskej diecézy.
Zomrel dňa 11. marca 1965 v Ríme v 85. roku života.
Jaroslav Ježek (dizajnér)
Jaroslav Ježek (* 26. január 1923, Podlesí – † 23. júl 2002, Karlovy Vary ) bol popredný český priemyselný dizajnér. Bol autorom mnohých úspešných tvarov keramiky, ako boli Tamara, Alica, Angelika, Louisa, Jubilant a mnoho ďalších. V tejto umeleckej oblasti bol v Česko-Slovensku najproduktívnejším autorom.
Životopis
Narodil sa v Podlesí pri Příbrami. V rokoch 19451949 študoval výtvarnú výchovu na Pedagogickejj fakulte Karlovej univerzity u profesorov Cyrila Boudu a Karla Lidického. V období 19491955 pôsobil v továrni na porcelán Thun v Klášterci nad Ohří, kde bol jeho učiteľom kadaňský výtvarník Karel Havlíček.
Od 50. rokov sa postupne presadzoval ako popredný český výtvarník v oblasti figurálneho a úžitkového porcelánu. Najvýznamnejšie boli jeho práce pre podnik Karlovarský porcelán n. p. a jeho Vývojový závod v Lesove.
Je jedným zo zakladateľov tzv. bruselského štýlu na prelome päťdesiaty a šesťdesiatych rokov minulého storočia. Za svoj život vytvoril 39 kompletných porcelánových súprav a viac, než stovku návrhov drobných plastík. Štyri samostatné výstavy mu usporiadala Galérie umenia v Karlových Varoch v rokoch 1968, 1979, 1983 a 1998.
Juraj Wernher
Juraj Wernher alebo Juraj Werner, niekedy tiež Georg Wernher, Georgius Wernherus (* 1497, Pacov – † 1567, Prešov) bol uhorský lekár, učenec, radca kráľovskej rodiny a humanista poľského pôvodu. Patrí medzi významných humanistických vzdelancov, pôsobiacich v 16. storočí v stredoeurópskom priestore. Pôsobil ako kapitán Šarišského hradu. Je považovaný za zakladateľa uhorskej a slovenskej hydrografie a balneológie.
Životopis
Wernher, pochádzajúci zo Sliezska, vyštudoval v roku 1519 bakalára na Jagelovskej univerzite v Krakove.
Okrem liečebných využití minerálnych prameňov bol aj priekopníkom v návrhoch ich využívania na technické účely, napr. cementačné vody v Španej Doline a vody v Smolníku na výrobu kvalitnej medi.
Väčšinu svojho profesionálneho života prežil na východnom Slovensku. Zomrel v roku 1569 v Prešove.
E-mail (rozlišovacia stránka)
E-mail (iné názvy: email, mail, mejl, elektronická pošta, e-pošta; v slangu: meil, majl) môže byť :
E-mail (iné názvy: email, elektronická pošta, e-pošta) môže byť aj: v minulosti telekomunikačná služba, v rámci ktorej bol list napísaný na formulári optoelektronicky premenený na elektronický signál, ktorý bol diaľkovou prenosovou technikou prenesený do určeného miesta, tam znova premenený do písanej podoby a tak doručený adresátovi, pozri e-mail (vytlačená pošta)
Villeneuve-la-Dondagre
Villeneuve-la-Dondagre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oceánsky pohár národov 2016
Oceánsky pohár národov 2016 bol 10. ročník Oceánskeho pohára národov pre medzinárodne tímy z Oceánie pod hlavičkou Oceánskej futbalovej konfederácie (OFC). Turnaj sa hral od 28. mája do 11. júna 2016 v Port Moresby, Papua-Nová Guinea.
Oceánsky pohár národov slúžil aj ako druhé kolo oceánskej kvalifikácie na Majstrovstvá sveta 2018. Šesť najlepších tímov turnaja postúpilo do tretieho kola kvalifikácie.
Víťazom turnaja sa stal Nový Zéland ktorý vo finále zdolal domáci tím Papua-Nová Guinea po penaltách – 0:0 (4:2 pen.).
Villeneuve-la-Guyard
Villeneuve-la-Guyard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Oceánsky pohár národov 2016
Štadióny
Turnaj sa hral v Port Moresby, Papua-Nová Guinea a celý turnaj sa hral na štadióne Sir John Guise Stadium.
Villeneuve-la-Guyard
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Lesneven (obec)
Lesneven je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villeneuve-la-Guyard
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oceánsky pohár národov 2016
Finále
Víťazom turnaja sa stal Nový Zéland.
Teroristický útok v Petrohrade 3. apríla 2017
'''Teroristický útok v Petrohrade 3. apríla 2017''' sa uskutočnil približne o 14:40 moskovského času (13:40 SELČ) v Petrohradskom metre. Výbuch otriasol vagónom medzi stanicami Sennaja ploščaď a Technologičeskij institut. Pri výbuchu zomrelo 16 ľudí a približne 55 bolo zranených. Bomba bola uložená v športovej taške a ponechaná vo vagóne metra.
V čase explózií bol v meste prítomný aj ruský prezident Vladimír Putin ktorý sa tam mal stretnúť s bieloruským prezidentom Alexandrom Lukašenkom. V Petrohrade bol po explóziách vyhlásený výnimočný stav a bolo uzatvorené celé Petrohradské metro. Na stanici Ploščad Vosstanija našli bezpečnostné zložky ďalšiu bombu ktorú zneškodnili. Podľa ruských vyšetrovateľov bol incident samovražedný útok. Pravdepodobným páchateľom útoku je Kirgiz Akbarzhon Jalilov, ktorý predtým dostal ruské občianstvo.
Leuhan
Leuhan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Informačná veda
Informačná veda (angl. information science), alebo aj knižničná a informačná veda (angl. library and information science) je v najširšom ponímaní veda o informácií (napríklad fyzikálnej, biologickej, kultúrnej). V užšom ponímaní ide o vedu interdisciplinárneho charakteru, ktorá sa zaoberá zákonitosťami procesov vzniku, spracovania, merania, kódovania, ukladania, transformácie, distribúcie a recepcie informácií v spoločnosti.
História informačnej vedy
Existuje niekoľko pohľadov na vznik informačnej vedy. Už v roku 1971 Harmon vo svojom článku vychádzal, že informačná veda vznikla z dokumentácie (dokumentaristiky) a to približne v roku 1985. Na základe tohto článku boli neskôr stanovené tri základné vývojové fázy informačnej vedy, ktoré môžeme rozdeliť na:
Obdobie formovania informačnej vedy
V tomto období prevládali dva významné vývojové prúdy ľudského poznania a to humanitný a sociálny a matematicko-technický. Humanitný a sociálny prúd je úzko spätý s metodikami a teóriami súvisiacimi s prácou knižníc, archívov a iných pamäťových inštitúcií. Druhý prúd matematicko-technický, ktorý je úzko spätý s kybernetikou, sa začal rozvíjať najmä v 20. storočí.
Obdobie vnútorného zjednocovania a upevňovania informačnej vedy
Obdobie vnútorného zjednocovania informačnej vedy je prepojené najmä s búrlivým rozvojom kybernetiky, ktorý nastal po druhej svetovej vojne, na konci 40. rokoch. Na rozvoji kybernetiky sa najviac podieľali Norbert Wiener a Artur Rosenbulth. Ďalšími významnými predstaviteľmi tohto obdobia boli Claude Shannon a Warren Weaver, ktorí priniesli matematickú teóriu informácie a komunikácie.
Zatiaľ čo v USA sa začína rozširovať pojem informačná veda, v západnej Európe sa ešte stále využíva pojem dokumentácie, pričom postupne sa prechádza na označenie „informácia“ tak ako v USA, čo bolo spôsobené ovplyvnením vývoja informačnej vedy v Európe vývojom v USA. Vývoj informačnej vedy v Európe neovplyvnil len vplyv vývoja v USA, ale bol ovplyvnení aj rozdelením Európy na tzv. Západný a Východný blok. Vo Východnom bloku (nazývanom aj Socialistický blok) bol odlišný pohľad na vývoj informačnej vedy.
Obdobie dozrievania informačnej vedy
Obdobie dozrievania informačnej vedy prebieha od 70. rokov dvadsiateho storočia až po súčasnosť. Je poznačené najmä výrazným nárastom rôznych druhov dokumentov, medzi ktoré môžeme zaradiť aj televízne vysielanie, rádiové vysielanie, vedecké publikácie a podobne. Tento prudký nárast informácií je prejavom informačnej explózie, ktorá opätovne prišla v dvadsiatom storočí s rozšírením nových masovo komunikačných kanálov a s príchodom počítačov.
Disciplíny informačnej vedy
Stanovenie pevných disciplín informačnej vedy nie je jednoduché, existuje viacero pohľadov. V roku 1970 prof. Tefko Saracevic, ktorý patril k významným autorom v období formovania informačnej vedy, stanovil delenie informačnej vedy na nasledujúce základné disciplíny:
Prof. Jela Steinerová, ktorá patrí na Slovensku k popredným odborníkom v danom odbore, rozlišuje v súčasnosti štyri základné tematické piliere informačnej vedy:
Podľa Steinerovej ovplyvnili vývoj informačnej vedy tri „revolúcie“, a to kognitívna revolúcia, interakčná revolúcia a relevančná revolúcia. Kognitívne prvky sú dôležité v informačnej vede z dôvodu pochopenia myslenia človeka, interakčné prvky súvisia so zapojením používateľov do tvorby informácií a relevantnosť súvisí najmä s narastajúcim elektronickým prostredím. Na základe týchto revolúcií v informačnej vede vznikli takzvané obraty informačnej vedy, ktoré predstavujú zmenu smerovania informačnej vedy. Počas vývoja informačnej vedy môžeme hovoriť o nasledovných obratoch: používateľský obrat, kognitívny obrat, lingvistický obrat a v poslednom období sa rozoznáva aj „kontextový“ obrat. Novými trendmi knižničnej a informačnej vedy sú napríklad informačná gramotnosť, informačná etika či digitálna veda.
Výskum informačnej vedy na vysokých školách
Výskumu informačnej vedy sa venuje vo svete viacero vysokých škôl a univerzít ako napríklad:
Villeneuve-les-Genêts
Villeneuve-les-Genêts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol Najsvätejšej Trojice (Liptovská Lúžna)
náhľad|Veža kostola Rímskokatolícky kostol Najsvätejšej Trojice v obci Liptovská Lúžna bol postavený v rokoch 18431848 v klasicistickom štýle. Patrí farnosti Liptovská Lúžna a je situovaný v strede obce na vyvýšenom návrší nad miestnym potokom Lúžňanka a tvorí významnú dominantu obce. V blízkosti kostola na západnej strane je najnovší cintorín a z východnej strany je dom smútku. Južnú stranu kostola v diali lemuje začínajúce pohorie Nízkych Tatier.
Jedná sa o jednoľoďovú stavbu s pôdorysom jednoramenného kríža, so vstavanou nízkou vežou. Stavba spočíva symbolicky na 12 stĺpoch (12 apoštolov). Kostol je orientovaný v smere sever-juh, z východnej strany pri svätyni je sakristia. Hlavný vchod do kostola je zo severnej strany, pod vežou kostola.
História kostola
S prípravou stavby kostola sa začalo počas pôsobenia farára Antona Hubančíka. K schváleniu projektu kostola došlo 24. augusta 1824. Návrh projektu nového farského kostola v Lúžnej schválil spišský biskup Jozef Bélik (spišský biskup v rokoch 18241847). V druhej polovici roka 1824 sa začala materiálno technická príprava stavby, ktorá napredovala veľmi pomaly. V roku 1826 bol v prítomnosti komisie a župného geometra zameraný stavebný pozemok. V roku 1827 epidémia úplavice a v roku 1828 odchod farára Antona Hubančíka z Lúžnej pozastavili práce. V roku 1829 prišiel do farnosti Eduard Milovič, ktorý opäť započal zastavené práce okolo stavby nového kostola. Aj v tomto období bola stavba kostola sprevádzaná problémami. Začiatkom tridsiatych rokov vypukla epidémia cholery. Do roku 1843 prebiehali v rámci stavebných prác hlavne prípravy materiálu a terénne úpravy na kopci, kde mal kostol stáť.
Po smrti farára Eduarda Miloviča v máji roku 1843, sa za pôsobenia nového farára Jána Samuelyho začal stavať kostol. Základný kameň kostola bol požehnaný 24. septembra 1843 ružomberským farárom Jánom Nepomuk Záhorom a obradu sa zúčastnili všetci kňazi z okolitých farností.
Stavba postupovala rýchlo a počas roka 1848 boli dokončené stavebné práce. Slávnostné požehnanie nového kostola bola 1. októbra 1848. Požehnanie vykonal J. Moyš, kanonik a vicediakon pre Liptov a zároveň farár v Liskovej.
Z príležitosti požehnania kostola, panovník Ferdinand V. daroval oltárny obraz Najsvätejšej Trojice. Organár František Finkler vytvoril nový organ s dvanástimi registrami a pedálmi.
Na prelome 19. a 20. storočia interiér kostola vymaľoval maliar Bartolomej Szekely a namiesto podpisu sa zvečnil do podoby svätého Bartolomeja. Bočné oltáre Božského srdca a Panny Márie boli v roku 1900 nadobudnuté z tirolských dielní. Hlavný oltár Najsvätejšej Trojice bol kúpený z rovnakých dielní v roku 1910. Na bočných stenách svätyne kostola sa nachádzajú obrazy svätého Cyrila a Metoda a Nanebovzatia Panny Márie pochádzajúce z roku 1863, ktoré dal namaľovať vtedajší farár Ľudovít Čurjak.
Interiér kostola
Bočný oltár Božského Srdca Ježišovho má po stranách sochy dvoch svätíc: sv. Margity Márie Alacoque a sv. Kataríny Sienskej. Pri tomto oltári sa nachádza kamenná krstiteľnica neznámeho datovania. Bočný oltár Panny Márie Kráľovnej ruženca má po bokoch sochy svätých uhorských kráľov: Ladislav a a Štefana. Na obidvoch bočných oltároch sa nachádzajú menšie bohostánky.
Na chrámových klenbách sú namaľované výjavy zo života Ježiša Krista: krst v rieke Jordán, pokúšanie Ježiša na púšti, búrka na jazere, agónia Krista v Olivovej záhrade. V rohoch klenieb sú namaľované výjavy 8 apoštolov. Obrazy sú lemované ornamentálnou výzdobou. Výmaľba klenby vo svätyni je z novšieho obdobia. Modernejším spôsobom je zobrazené zostúpenie Ducha Svätého na Pannu Máriu, V rohoch klenby sú výjavy štyroch evanjelistov.
Na chóre sa nachádza jednomanuálový organ z ôsmimi manuálovými registrami a dvoma pedálovými registrami. Vytvorený bol približne v prvých desaťročiach 20. storočia v dielni organára Sándora Országha v Budapešti.
Pod chórom sa nachádza menší oltár Sedembolestnej Panny Márie, v menze ktorého sa nachádza Boží hrob.
Steny chrámovej lode sú v spodnej časti lemenované 14 výjavmi krížovej cesty.
Šerm
História a súčasnosť
História šermu začína už v staroveku, v priebehu storočí s postupným technologickým pokrokom. Šerm sa vyvíjal v rôznych krajinách inak a vypracovalo sa niekoľko rôznorodých techník. Medzi najväčších hýbateľov šermu na svete patrí na prvom mieste Európa a následne Japonsko, Čína a ďalšie krajiny, kde sa v boji používali meče.
Z pôvodného boja sa postupne vypracovali aj moderné športové disciplíny. Z európskeho štýlu boja vznikol športový šerm, nazývaný len všeobecným slovom šerm. V Japonsku to je predovšetkým iaidó, ktoré zahŕňa rôzne druhy japonského šermu, a ďalej kendó, ktoré je japonským bojovým umením s mečom a zároveň športovo bojovou disciplínou. Hlavne v Japonsku sa potom pôvodný boj s mečom transformoval do rôznych bojových umení. Z európskej techniky šermu sa najviac presadzuje práve športový šerm, ktorý je primárne športovou disciplínou. Okrem toho rôzne spolky udržujú tradíciu šermu v podobe historického šermu či športovo bojové disciplíny, ktorá majú skratku HMB a organizujú sa v nich majstrovstvách sveta pod skratkou Botn (Battle of the Nations). K ďalším formám šermu modernej doby patrí boj s dreveným mečom v rámci väčšinou fantasy prostredia – tzv. drevárne.
Loc-Brévalaire
Loc-Brévalaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tanker
vpravo|náhľad|Tanker Flanders Loyalty náhľad|Supertanker AbQaiq náhľad|Tanker Leonis v suchom doku Tanker (iné názvy: tankové plavidlo, tanková loď     , cisternová loď    ; staršie: nádržová loď    ; z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 ) je nákladná loď s vlastným pohonom (parným alebo motorovým), špeciálne skonštruovaná na prepravu tekutých nákladov a plynov,  konkrétne surovej ropy, tzv. čistých nákladov (benzín, motorová nafta, petrolej, ľahké vykurovacie oleje), chemikálií (alkoholy, kyseliny, lúhy, melasy, víno, šťavy), skvapalneného plynu alebo zemného plynu.
Tankery patria medzi najrozšírenejšie a najväčšie lode svetového obchodného loďstva. Loď patriaca do skupiny tankerov s najväčšou tonážou sa neformálne označuje ako supertanker (v súčasnosti ide o skupiny VLCC a ULCC, ktoré majú tonáž nad 160 000 DWT – pozri kapitolu Klasifikácia).
Za prvý tanker býva označovaná loď Glückauf postavená v roku 1886. Pred tým boli kvapaliny prevážané v sudoch na bežných nákladných lodiach. Neskôr boli pre tieto účely zriadené na lodiach špeciálne valcové nádrže.
V roku 2005 vo výstavbe tankerov dominovala Ázia, vyše 70 % z nich postavila Južná Kórea, Japonsko a Čína.
Konštrukcia
Nákladné priestory tankera sú oddelené pozdĺžnymi a priečnymi prepážkami na plynotesné nádrže (tanky) s expanznými a odvzdušňovacími šachtami a trubicami zakončenými poistnými uzávermi. Nádrže na prepravu stlačených plynov sú konštrukčne riešené ako samostatné veľkoobjemové zásobníky, vložené do lodného telesa. Novšie tankery sú konštruované tak, aby mali tiež samostatné dno i boky mimo obšívku (t. j. vonkajšie obloženie) lode, aby sa v prípade havárie obmedzil (príp. úplne znemožnil) únik nákladu. Palubu lode pretínajú lávkové prechody (angl. catwalk). Strojovne sú obvykle umiestnené na korme a ubytovacie priestory v kormovej nadstavbe.
Klasifikácia
Product tankers alebo product carriers („produktové tankery“ resp. vo voľnom preklade „tankery na hotové produkty“) sú skonštruované na prepravu hotových ropných produktov (benzín, motorová nafta, petrolej atď.). Spravidla majú väčšie množstvo tankov, ktoré umožňuje prepravu viacerých druhov produktov na jednu plavbu.
Villeneuve-Saint-Salves
Villeneuve-Saint-Salves je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mária Aragónska (1482 – 1517)
Životopis
Mária sa narodila ako štvrté dieťa Katolíckych Veličenstiev Izabely Kastílskej a Ferdinanda II. Aragónskeho. Jej staršími sestrami boli Izabela, prvá manželka neskoršieho Máriinho manžela Manuela I., a Jana Kastílska, manželka burgundského vojvodu Filipa I. Habsburského, mladšou sestrou Katarína Aragónska, manželka anglického kráľa Henricha VIII. Jej jediný brat a následník trónu Ján Aragónsky a Kastílsky zomrel pol roka po svadbe s Margarétou Habsburskou.
Villeneuve-Saint-Salves
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mária Aragónska (1482 – 1517)
Životopis
Mária bola veľmi krásna žena s modrými očami a červenohnedými vlasmi, typickými znakmi členov rodu Trastamarovcov, potomkov Petra I. Kastílskeho.
Manželstvo
thumb|Svadba Márie Aragónskej a Manuela I. Máriini rodičia pôvodne plánovali jej sobáš so škótskym kráľom Jakubom IV.; v tej dobe sa jej mladšia sestra Katarína vydala za anglického následníka trónu, princa Artúra, a Katolícke Veličenstva dúfali, že dve sestry ako dve kráľovné susedných krajín, Anglicka a Škótska, dokážu udržať mier medzi svojimi manželmi. Plány však stroskotali keď v roku 1498 zomrela Máriina staršia sestra Izabela, manželka portugalského kráľa Manuela I. V rámci pokračovania politiky sobášov medzi kráľovskými rodinami Španielska a Portugalska sa 30. októbra 1500 Mária v Alcazar de Sal vydala za Manuela I. Toto manželstvo umožňovalo Manuelovi plánovať budúce zjednotenie kráľovstiev Iberského polostrova pod jeho vládou.
Okrem ďalších výsad a darov kráľ daroval manželke ako veno mestá Viseu a Torres Vedras.
Deti
Z manželstva Márie a Manuela trvajúceho 17 rokov sa narodilo desať detí, osem z nich sa dožilo dospelosti:
Smrť
Mária zomrela v Lisabone vo veku 35 rokov. Pochovaná je v Kláštore sv. Hieronýma v Beléme pri Lisabone (dnes Lisabonské predmestie).
Loc-Eguiner
Loc-Eguiner je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vojtech Bukovinský
JUDr. Vojtech Bukovinský (* 1. január 1916, Bitarová† 28. august 1989, Lietava ) bol slovenský právnik a amatérsky speleológ a archeológ. Pracoval predovšetkým na rodnom Považí, sústredil sa na krasy Stráňavskej doliny a Višňovskej doliny v Malej Fatre. Patril medzi členov Slovenskej speleologickej spoločnosti v prvom období jej existencie (od r. 1951) a v roku 1960 sa stal členom Speleologickej odbočky Slovenskej zemepisnej spoločnosti pri SAV a členom jej výboru. Zúčastnil medzinárodného zjazdu speleológov v Brne, kde sa stretol s Aloisom Králom, objaviteľom Demänovských jaskýň. Jeho publikácie vyšli vo viacerých novinách, časopisoch a prírodovedných zborníkoch, čím sa zaslúžil o popularizáciu speleológie ako vedy.
Medzi jeho najvýznamnejšie objavy patria Májová priepasť v Mojtíne (v zozname slovenských jaskýň pod číslom 5291. ako Mojtínska priepastná jaskyňa ) v roku 1961, v ktorej výskume pokračoval až do roku 1966 a jaskyne pod vrchom Polom a v Stráňavskej doline, napríklad Hoblíkova jaskyňa.
Životopis
Narodil sa matke Vilme († 1948), učiteľke na ľudovej škole a otcovi Serafínovi († 1949), učiteľovi v Lietave ako jediné dieťa. V roku 1957 sa v Trenčíne oženil s Gabrielou Gugovou, s ktorou mal dve deti - Stanislava a Máriu.
Po vychodení ľudovej školy navštevoval Reálne gymnázium v Kláštore pod Znievom, kde maturoval v roku 1936 s vyznamenaním. Následne sa rozhodol pre dôstojnícke povolanie v armáde ČSR, kvôli čomu absolvoval dôstojnícku školu v Košiciach. Po rozpade prvej ČSR sa však vojenského povolania vzdal a rozhodol sa študovať právo na Univerzite Komenského v Bratislave. Tieto štúdiá mal problém dokončiť, pretože ho neustále povolávali na vojenské cvičenia, a dokončil ich až v roku 1947, kedy bol promovaný na doktora právnických vied.
Počas SNP naňho žilinské gestapo vydalo zatykač, pred ktorým ho zachránil obchodník z Martina Vincent Knapp. Ušiel do Bratislavy, kde sa pred gestapom ukryl.
Po oslobodení dokončil štúdiá, pracoval nejakú dobu na súde v Žiline a v Rajci, no bol preradený do „produktívnej práce,“ pretože bol hlboko veriaci. Následne dlho striedal zamestnania.
Od 19. augusta 1952 pracoval ako vedúci profesionálnej speleologickej výskumnej skupiny pre oblasť Malá Fatra. Následne tento pracovný pomer prerušil, pretože spolupracoval na vlastivednej publikácii „Žilina a Rajec,“ pričom na odovzdanie rukopisu dostal veľmi krátky čas. Potom pracoval ako robotník vo viacerých podnikoch. Vrátiť sa na okresný súd mu nebolo umožnené kvôli kádrovému posudku.
Kováčstvo
Kováčstvo môže byť:
Norwegian Air UK
náhľad|[[Boeing 787 Dreamliner Norwegian Air UK]]
Prevádzkuje Boeing 737-800 a Boeing 787-9 s pravidelným servisom z letisko Londýn-Gatwick do Európy, Ázie, Severnej Ameriky a Južnej Ameriky. Sídlo spoločnosti sa nachádza na adrese First Point, v blízkosti letiska Gatwick.
Villeneuve-sur-Yonne (obec)
Villeneuve-sur-Yonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prima PLUS
Prima PLUS je lokalizácia českej televízie Prima. Vlastní ju spoločnosť FTV Prima. Televízia spustila svoje vysielanie 23. januára 2017. Sledovanosť sa pohybuje na úrovni 0,50,6 %. Televízia má za cieľ trhový podiel 2 %. Vysielanie zo začiatku tvorili len vlastné relácie Primy, momentálne však hľadá na trhu nové akvizície, ktoré by mohla vysielať. Vysiela 1620 hodín denne.