cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Soual
Obyvateľstvo
Soual má 2258 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Namíbijské národné inline hokejové družstvo žien
Namíbijské národné inline hokejové družstvo žien je ženský národný inline hokejový tím Namíbie, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Namíbijskej asociácie ľadového a inline hokeja (NIIHA). Družstvo sa prvýkrát predstavilo na majstrovstvách sveta FIRS v roku 2008. Jeho najlepším výsledkom je 6. miesto, ktoré dosiahlo v roku 2014.
Missy Elliott
Melissa Arnette Elliott (* 1. júl 1971, Portsmouth, Virgínia, USA), známa ako Missy Elliott, je americká rapperka, speváčka, skladateľka a hudobná producentka. Kariéru začala začiatkom 90. rokov v dievčenskej R&B skupine Sista a neskôr sa stala členkou Swing Mob spolu s kamarátom z detstva a dlhoročným kolegom Timbalandom, s ktorým pracovala na projektoch amerických R&B hudobníkov ako Aaliyah, 702, Total a SWV. Po niekoľkých spoluprácach začala svoju sólovú kariéru 15. júla 1997 debutovým albumom Supa Dupa Fly, ktorý priniesol top 20 singel „Sock It 2 Me“. Album debutoval na treťom mieste v rebríčku Billboard 200, čo bolo v tom čase najvyšším debutom ženskej rapperky.
Elliott pokračovala v zisku štyroch cien Grammy a v USA predala viac ako 30 miliónov nahrávok. Podľa časopisu Billboard v roku 2017 bola najpredávanejšou rapperkou v histórii Nielsen Music. V roku 2019 vydala svoje prvé extended play s názvom Iconology, stala sa prvou rapperkou uvedenou do siene slávy skladateľov a získala MTV VMAs Michael Jackson Video Vanguard Award za prínos v oblasti videoklipov. V roku 2020 ju Billboard umiestnil na piatom mieste medzi 100 najväčšími videoklipovými hudobníkmi všetkých čias.
Koncertné turné
Ako hlavný umelec
Spoločné
Ako predskokan
Šobov
Šobov je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží približne severozápadne od centra Banskej Štiavnice.
Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica. Najbližším sídlom je na južnom úpätí ležiaca Banská Štiavnica. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis
Šobov je súčasťou hrebeňa, ktorý je pozostatkom rozrušenej kaldery a tvorí najvyššiu časť pohoria. Vedie od vrchu Tanád cez Paradajs  severným smerom na Studený vrch. Západne susedí Cukmantel a Hadová, južne Paradajs a Vtáčnik , východne Anderloch  a severne Studený vrch a Bujačia. Východné a severné svahy odvodňuje Beliansky potok, západné Vyhniansky potok, oba smerujúce do rieky Hron, z južných svahov vodu odvádza Štiavnica v povodí rieky Ipeľ. Na západnom úpätí je vybudované Štiavnické jazero (tajch Rozgrund), na južnom Vodárenský tajch. Na vrchol nevedie značený chodník, no západným úbočím vedie traverzom chodník na rázc. Červená studňa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Blízke svahy však pokrývajú horské lúky, odkiaľ je možné vidieť okolité vrchy Štiavnických vrchov, z vhodných lokalít pri dobrých podmienkach tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Nízke Tatry, Poľanu a Javorie.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no na juhozápadnom úpätí sa v sedle Červená studňa nachádza významná križovatka značených trás, odkiaľ vedie červený chodník západným úbočím Šobova.
Hrebenačka pásavá
Hrebenačka pásavá (Gymnocephalus schraetser) je druh ryby z čeľade ostriežovité (Percidae).
Žije iba v povodí Dunaja a v Bulharsku v rieke Kamčija. Na území Slovenska v dolných tokoch väčších riek.
Pozdĺž tela má 3 až 4 tmavé pásiky. Dožíva sa do 15 rokov.
Villegouin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
OpenCV
OpenCV (Open Source Computer Vision Library) je multiplatformová open-source knižnica, ktorá obsahuje algoritmy zamerané na počítačové videnie. Knižnica obsahuje viac ako 2500 optimalizovaných algoritmov. Obsahuje klasické ale aj najmodernejšie riešenia problémov z oblasti počítačového videnia a strojového učenia. Tieto algoritmy môžu byť použité na rozpoznanie tvárí, klasifikáciu ľudského správania a sledovanie pohybu vo videách, extrakciu 3D modelov objektov, spájanie obrázkov na tvorbu vysoko kvalitných obrazov celej scény, hľadanie podobných obrázkov v databáze, odstránenie efektu červených očí pri použití blesku, sledovanie pohybu očí a rozpoznanie scenérie atď. Knižnica je široko používaná vo výskumných skupinách, firmách a štátnych podnikoch. Počet stiahnutí tejto knižnice prekračuje 18 miliónov. OpenCV je napísaná v jazyku C++, ale je možné použiť ju aj v jazykoch Python, Java a MATLAB.
História
Knižnica OpenCV bola vytvorená spoločnosťou Intel. Vývoj začal v 1998 a prvé verejné vydanie bolo v roku 2000. Intel ešte aj dnes podporuje ďalší vývoj tento knižnice.
Moduly
OpenCV má modulárnu štruktúru čo znamená, že balíček obsahuje niekoľko zdieľaných alebo statických knižníc. Hlavné moduly sú:
Programovací jazyk
OpenCV je napísaný v C++, ale stále si zachováva menej komplexné, aj keď rozsiahle staršie rozhranie C. Všetky novinky a algoritmy sa objavujú v rozhraní C++. Väzby existujú v jazykoch Python,(napríklad metódy OpenCV cv.line, OpenCV cv2.cvtcolor , OpenCV cv2.circle ) Java a MATLAB/OCTAVE. Rozhranie API pre tieto rozhrania nájdete v online dokumentácii.
Obaly v niekoľkých programovacích jazykoch boli vyvinuté s cieľom podporiť prijatie širším publikom. Vo verzii 3.4 boli väzby JavaScript pre vybranú podmnožinu funkcií OpenCV vydané ako OpenCV.js, ktoré sa majú použiť pre webové platformy.
Agentúra na podporu výskumu a vývoja
náhľad|upright|Sídlo na Mýtnej ulici 23 v Bratislave
Grantové schémy
Agentúra realizuje viacero grantových schém. Najdôležitejšie z nich sú všeobecné výzvy, ktoré sú vyhlasované každoročne v nasledujúcich disciplínach: prírodné vedy, technické vedy, medicínske vedy, poľnohospodárske vedy, sociálne a humanitné vedy. Ďalšími bola podpora prípravy projektov pre rámcový program EÚ Horizont 2020 a viaceré bilaterálne a multilaterálne výzvy.
Financovanie
Pôvodne bola projektovaná na ročný rozpočet asi 40 mil. Eur, ktorý mala dosiahnuť okolo roku 2010. V roku 2013 disponovala len sumou 25,6 mil. Eur. Agentúra by pre svoju zmysluplnú existenciu mala disponovať aspoň 35 - 40 mil. €/rok. Pričom niektorí odborníci, hovoria o potrebe aspoň 60 mil. Eur. Grantová agentúra Českej republiky (GA ČR), ktorá je porovnateľnou inštitúciou v Česku, disponuje 5násobne vyššou sumou. V roku 2017 Ministerstvo školstva do jesene nevyplatilo finančné krytie projektom z roku 2016. Dôvodom boli zmeny na ministerstve v dôsledku odchodu ministra Petra Plavčana, keď úradníci pred jeho odchodom nestihli presunúť prostriedky na účet agentúry. V roku 2017 bola APVV s rozpočtom 29 mil. € naďalej silne podfinancovaná.
Kvalita hodnotiacich procesov
Kvalitu hodnotiacich procesov v APVV roku 2022 kritizoval NKÚ:
"NKÚ počas kontroly zistil, že aktuálne nastavený systém hodnotenia projektov umožňuje odborovej rade Agentúry projekt preradiť bez obmedzenia do inej skupiny ako tej, ktorá je výsledkom hodnotenia posudzovateľov projektu. „Vytvára sa tak priestor pre subjektívne rozhodovanie odborovej rady o prideľovaní finančných prostriedkov na projekty vedy a výskumu. Systém teda nie je zárukou objektívnosti a transparentnosti prideľovania prostriedkov na projekty vedy a výskumu,“ vysvetlil nový predseda NKÚ Ľubomír Andrassy. Kontrolóri zároveň upozorňujú na výrazný subjektivizmus pri podmienkach a postupoch posudzovania žiadostí, ktoré sa zásadne odkláňajú od zákonných kritérií. Tieto prvky subjektívnosti je potrebné minimalizovať."
Od roku 2023 sa plánuje zmena hodnotenia projektov nad 200 000 eur - formou posudzovania medzinárodným panelom. Týmto krokom by mohlo byť často kritizované svojvoľné a neobjektívne posudzovanie projektov a následné rozdeľovanie prostriedkov transparentnejšie. V prípade odvolania proti rozhodnutiu rady pre danú oblasť o odvolaní rozhoduje tá istá rada a nie nezávislý, či nadradený orgán. APVV navyše nedodržiava platný zákon, keďže jednotlivé projekty posudzujú len dvaja a nie traja oponenti.
Samurai čanpurú
Samurai čanpurú je japonské anime.
Produkcia
Samurai čanpurú nasledoval po úspešnom anime seriáli režiséra Šiničiró Watanabe Cowboy Bebop a oba majú podobnú estetiku. Anime malo v Japonsku premiéru 19. mája 2004. Prvá časť bola v Spojených štátoch odvysielaná 14. mája 2005.
Souel
Souel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Souel má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Souel má 185 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
International Laboratory Accreditation Cooperation
International Laboratory Accreditation Cooperation (ILAC) (doslova Medzinárodná spolupráca v akreditácii laboratórií) začala ako konferencia v roku 1977 s cieľom rozvíjať medzinárodnú spoluprácu na uľahčenie obchodu, podporou vzájomného uznávania výsledkov akreditovaných skúšok a kalibrácií. Sídli v Sydney v Austrálií. V roku 1996 ILAC nadviazal chartou formálnu spoluprácu s cieľom vytvoriť sieť dohôd o vzájomnom uznávaní medzi akreditačnými orgánmi, ktorá by splnila tento cieľ.
Vrcholným cieľom ILAC je zvýšené používanie a akceptovanie výsledkov z akreditovaných laboratórií priemyslom a vládou, vrátane výsledkov akreditovaných laboratórií z iných krajín. Týmto spôsobom je možné realizovať voľný obchod na princípe „jedenkrát (niekde) otestovaný produkt je akceptovaný všade“.
Úlohy
Inštitúcie na hodnotenie konformity sú:
Akreditácia je nezávislé hodnotenie spôsobilosti organizácie, vykonávať špecifické činnosti podľa požadovaných predpisov a nestranne. Použitím národných a medzinárodných noriem je zaistená dôveryhodnosť kalibrácií, výsledkov testov, inšpekčných správ a certifikácii.
Akreditačné orgány sú ustanovené v mnohých krajinách s cieľom zaistiť dohľad nad inštitúciami zaisťujúcimi posúdenie konformity. Vytvoreným dôveryhodným prostredím sa zvyšuje vzájomné uznávanie produktov a služieb na medzinárodnej úrovni a odstraňujú sa bariéry medzinárodného obchodu.
História
ILAC bol založený 24.28. októbra 1977 v dánskej Kodani, s cieľom vytvoriť medzinárodnú spoluprácu v oblasti zjednodušenia obchodu a vzájomného uznávania akreditovaných kalibrácií a skúšok.
V roku 1996 bola ILAC poverená vytvorením siete zmlúv vzájomného uznávania medzi akreditačnými inštitúciami (MRA z angl. Mutual Recognition Arrangement).
V roku 2000, 36 členov ILAC z 28 krajín podpísalo ILAC zmluvy vzájomného uznávania (ILAC MRA) vo Washingtone v USA na podporu uznávania technických skúšok a kalibračných údajov exportovaných tovarov. Zmluva vstúpila do platnosti 31. januára 2001.
V októbri roku 2012 bola zmluva rozšírená o inšpekčné orgány.
V máji 2019 boli pridružení poskytovatelia skúšok spôsobilosti a v máji 2020 výrobcovia referenčných materiálov.
Cieľ
Cieľom ILAC je podľa jej vlastných slov:
Členstvo
Členom ILAC môže byť národný akreditačný orgán. Slovenskú republiku zastupuje Slovenská národná akreditačná služba. Členovia sú signatármi ILAC MRA.
ILAC a IAF
Činnosti oboch organizácií sú veľmi podobné, takmer totožné. Rozlišujú sa však poľom pôsobnosti.
ILAC pracuje v oblastiach:
IAF sa zameriava na:
Obe organizácie vzájomne koordinujú svoje činnosti s cieľom celosvetovo rozširovať akreditáciu a hodnotenie konformity.
ILAC úzko spolupracuje s regionálnymi orgánmi zapojených do akreditačného procesu, konkrétne s:
Obe organizácie sa dohodli na zlúčení.
Let Aeroflot 1492
Let Aeroflot 1492 bol vnútroštátny let ruskej leteckej spoločnosti PAO Aeroflot na lietadle typu Suchoj Superjet 100-95B, ktoré 5. mája 2019 o 15:04Z (18:04L) vzlietlo z Medzinárodného letiska Šeremetievo v Moskve s plánovaným príletom na Letisko Murmansk. Krátko po odlete sa lietadlo muselo pre technickú poruchu po údere blesku vrátiť na letisko. Počas pristávacieho manévra o 15:31Z (15:31L) došlo k tvrdému nárazu lietadla na runway, v dôsledku čoho vypukol požiar, ktorý zachvátil celú zadnú časť lietadla. Haváriu neprežilo 41 zo 78 osôb na palube.
Taïx
Taïx je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Taïx má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Taïx má 328 obyvateľov (2009).
Villers-les-Ormes
Villers-les-Ormes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jozef Ivaška
Mag.Art. Jozef Ivaška (* 11. jún 1949, Ružomberok) je slovenský spevák, hudobný aranžér.
Villers-les-Ormes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villentrois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kleité
Kleité alebo Kleita alebo zriedkavo Kleite (Kleité) môže byť v gréckej mytológii:
International Association of Dental Students
International Association of Dental Students (IADS, doslova Svetová asociácia študentov zubného lekárstva) je mimovládna organizácia, ktorá reprezentuje študentov zubného lekárstva na celom svete. Bola založená v septembri 1951 počas prvého Valného zhromaždenia, ktoré sa uskutočnilo v Kodani v Dánsku. Aktuálne sa jej základňa nachádza na rovnakom mieste ako základňa Svetovej komory zubných lekárov (FDI) v Ženeve vo Švajčiarsku. IADS sa usiluje o excelenciu vo výučbovej a výskumnej sfére prostredníctvom medzinárodných projektov.
Dassault Super Mystère
Vznik a vývoj
right|thumb|Super Mystère B2 V polovici roku 1953, hneď po ukončení vývoja stíhačky Mystère IVA, začala firma Dassault pracovať na novom type stíhacieho lietadla. V tomto stroji, nazvanom Mystère XX, bol použitý trup prototypu Mystère IVB a jeho pohon zabezpečoval motor Rolls-Royce Avon RA 7. Lietadlo, ktoré vznikalo ako súkromná iniciatíva firmy Dassault, bolo neskôr nazvané Mystère IVB1 a nakoniec Super Mystère B1. Prototyp s týmto názvom prvýkrát vzlietol 2. marca 1955 a pilotoval ho Paul Boudier. Už nasledujúci deň pokoril Paul Boudier s týmto lietadlom pri horizontálnom lete rýchlostnú hranicu Mach 1. Hoci Super Mystère B1 výkonnostne predčilo svojho predchodcu, tak francúzske letectvo tieto stroje neobjednalo. To bol jeden z hlavných dôvodov, prečo o lietadlo neprejavil záujem ani žiaden zahraničný zákazník.
Dassault preto vytvoril verziu Super Mystère B2 s pohonom Snecma Atar 101G, ktorý uprednostňovali aj francúzske vzdušné sily. Prototyp v tomto prevedení absolvoval svoj prvý let 15. mája 1956. Lietadlo, pilotované Gérard Musellim, vydržalo vo vzduchu 40 minút a prekonalo rýchlosť zvuku bez použitia prídavného spaľovania. Dodávka lietadiel začala v máji 1958, avšak kvôli škrtom v obrannom rezorte bolo francúzskemu letectvu nakoniec dodaných len 154 kusov.
V roku 1958 objednal ešte Izrael 36 lietadiel, ktoré sa neskôr zapojili do arabsko-izraelských vojen. 18 týchto strojov bolo neskôr vybavených americkým motorom Pratt&Whitney J52 a predaných Hondurasu.
Konštrukcia
right|thumb|Super Mystère Pohon lietadla zabezpečoval jeden prúdový motor SNECMA Atar 101G-3 s axiálnym kompresorom. Ten poskytoval stroju ťah 36 kN, pri použití prídavného spaľovania to bolo až 43 kN. Bola to prvá francúzska stíhačka, poháňaná motorom s prídavným spaľovaním. Super Mystère dosahovalo rýchlosť /h a malo dolet. Jeho stúpavosť bola /s a dostup.
Šípovitosť krídel sa s porovnaní s Mystère IVA zväčšila, a to z 38° na 45°. Pri krídlach a chvostových plochách bola použitá nová technika, známa ako integrované konštrukcie. Bola založená na obrábaní veľmi hrubého plechu a použití titánu na skrutky a na určité mechanické časti.
Základnú výzbroj tvorili dva kanóny DEFA kalibru. Pre útoky na pozemné ciele mohlo byť lietadlo vyzbrojené neriadenými strelami vzduch-zem kalibru. Alternatívnou muníciou boli voľne padajúce bomby s hmotnosťou /.
Arabsko-izraelské vojny
Prvé lietadlá Super Mystère dorazili na základňu HaZore'a 4. decembra 1958 a do konca roku získalo izraelské letectvo všetkých 18 strojov, ktoré v prvej várke objednali. Stíhačky boli čoskoro zaradené do služby a od marca 1959 začali strážiť izraelský vzdušný priestor.
Dňa 11. marca 1959 boli dve Super Mystère vyslané proti lietadlu, ktoré vo vysokej letovej hladine narušilo izraelský vzdušný priestor. Sambady, ako izraelci nazývali nové stroje, však nedokázali votrelca zachytiť. Stroj letel vo výške viac ako, čo ďaleko prevyšovalo možnosti Super Mystère. Ako sa neskôr ukázalo, išlo o americké prieskumné lietadlo U-2, ktoré pravdepodobne fotografovalo izraelskú jadrovú elektráreň v blízkosti mesta Dimona.
Podobnými výkonmi, ako mali Super Mystère, disponovali aj egyptské MiG-17. Preto boli izraelskí piloti motivovaní, zmerať si svoje sily s egyptským protivníkom. Na prelome 50. a 60. rokov 20. storočia sa tieto dva stroje dostali do viacerých vzdušných súbojov. Na základe týchto stretov však nebolo možné vyvodiť, ktoré z lietadiel je lepšie. Pri jednej z prvých potýčok, ktorá sa konala 4. novembra 1959, bol jeden MiG-17 poškodený, zatiaľ čo izraelský Super Mystere sa stal neovládateľný a pilot sa musel katapultovať. Pri ďalších stretoch bolo mnoho Migov-17 poškodených, ale na veľké sklamanie izraelských pilotov ani jeden sa nepodarilo zostreliť. Príčinu sa podarilo odhaliť až v roku 1962, keď získal Izrael modernejšie stíhačky Mirage IIICJ. Obe lietadlá boli vyzbrojené kanónmi DEFA, ktorých munícia bola nastavená na oneskorenú detonáciu. Táto munícia bola vhodná proti sovietskym bombardérom, pre ktoré bola primárne vyvinutá, bola však neúčinná proti prúdovým stíhacím lietadlám.
V 60. rokoch 20. storočia sa medzi Izraelom a jeho susedmi rozpútal konflikt, ktorý dostal označenie "Vojna o vodu". Ako už názov napovedá, príčinou boli vodné zdroje Izraela, ktoré sa snažili okolité arabské krajiny odkloniť, čo by znamenalo zredukovanie prítoku vody do Izraela asi o 35%. Strety medzi izraelskou a sýrskou armádou sa neobmedzili iba na boje pozemných jednotiek, ale čoskoro sa zapojilo i letectvo. V priebehu roku 1963 bolo vyslaných niekoľko lietadiel Super Mystère, aby bombardovali sýrske delostrelectvo a pozície sýrskych pozemných jednotiek.
V apríli 1967 získal Izrael ďalších 24 lietadiel Super Mystère, ktoré pôvodne slúžili vo francúzskom letectve. Izraelské vzdušné sily tak ku dňu vypuknutia šesťdňovej vojny disponovali 39 stíhačkami Super Mystère. Okrem nich mal Izrael staršie stroje Ouragan a Mystère II, ale najmodernejší produkt francúzskeho leteckého priemyslu Mirage III. Super Mystère sa spolu s ostatnými lietadlami zapojili do operácie "Moked", počas ktorej sa im podarilo zbombardovať viacero egyptských, jordánskych a sýrskych leteckých základní. V priebehu tohto krátkeho konfliktu zrealizovala letka Super Mystère 507 letov, pričom stratila 9 lietadiel. Podarilo sa im zničiť desiatky nepriateľských lietadiel priamo na zemi, ale zostrelili 5 lietadiel aj vo vzduchu. Z toho dva boli sýrske MiG-21, ktoré boli z hľadiska letových výkonov strojom Super Mystère nadradené. Po vyradení arabských vzdušných síl upriamilo izraelské letectvo svoju pozornosť na pomoc svojim pozemným jednotkám. Lietadlá Super Mystère sa tak začali podieľať na ničení nepriateľských tankov, delostrelectva a obrnených vozidiel.
Používatelia
right|thumb|Super Mystère v izraelskom leteckom múzeu Hatzerim Francúzsko Honduras Izrael
Výkony
Maximálna rýchlosť: /h
Brav
Brav môže byť:
Nedze
Nedze sú geomorfologická časť podcelku Čachtické Karpaty v pohorí Malé Karpaty. Rozprestiera sa v najsevernejšej časti pohoria, západne od Nového Mesta nad Váhom. Najvyšším vrchom sú vysoké Salášky.
Polohopis
Územie sa nachádza na severnom okraji pohoria Malé Karpaty a zaberá severnú časť podcelku Čachtické Karpaty. Má oválny tvar severo-južnej orientácie s úzkym, juhozápadným smerom vybiehajúcim ramenom. Z okolitých sídiel je východným smerom situované Nové Mesto nad Váhom, na južnom okraji ležia Čachtice, juhozápadne sa nachádza Višňové a na severozápade sa územia dotýkajú Bzince pod Javorinou. Na západe a severe susedí Myjavská pahorkatina, severovýchodne leží Bielokarpatské podhorie, podcelok Považského podolia a východný okraj klesá do Podmalokarpatskej pahorkatiny, ktorá je časťou Podunajskej pahorkatiny. Južným smerom pokračujú Čachtické Karpaty a od ich časti Plešivec sú Nedze vymedzené hlbokým údolím riečky Jablonka.
Chránené územia
Takmer celé územie sa nachádza v Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty, výnimku tvorí okolie kameňolomu pri Čachticiach. Osobitne chráneným územím je národná prírodná pamiatka Čachtická jaskyňa, zaberajúca veľkú oblasť v južnej polovici tejto časti pohoria.
Turizmus
Severný okraj Malých Karpát patrí skôr medzi pokojné a menej navštevované oblasti. Turisticky atraktívnym územím je okolie Čachtického hradu nad obcou Višňové, ku ktorému vedú i značené chodníky z časti Nedze. Samotná ruina je na hradnom brale na južnej strane úžiny a teda v susednej časti Plešivec. Chráneným územím v južnej časti vedie žlto značená trasa z Nového Mesta nad Váhom cez Višňové na Čachtický hrad a tu končí i  zeleno značená trasa, vedúca z Lubiny západným okrajom územia.
Tanus
Tanus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Tanus má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Tanus má 514 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Národné futbalové mužstvo Šalamúnových ostrovov
Národné futbalové mužstvo Šalamúnových ostrovov reprezentuje Šalamúnove ostrovy na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Oceánsky pohár národov. Na Oceánskom pohári národov sa predstavili sedemkrát. Ich najväčší úspech je druhé miesto v roku 2004. Po Novom Zélande sú Šalamúnove ostrovy najvyššie postavený tím z OFC v rebríčku FIFA (137. miesto).
Villiers (Indre)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chasmofyty
náhľad|Chasmofyt z čeľade [[Silenkovité|silenkovitých (Caryophyllaceae)]] Chasmofyty sú litofyty rastúce v štrbinách skál, vyplnených sypkým materiálom. Jedná sa o byliny, kríky i stromy. Chasmofyty týmto spôsobom zakorenenia napomáhajú zvetrávaniu hornín.
Chasmofilné spoločenstvá možno pozorovať na vápencoch, kde rastie napr. lomikameň metlinatý (Saxifraga paniculata), chudôbka vždyzelená (Draba aizoides), prvosienka holá (Primula auricula) a iné. Druhovo odlišné spoločenstvá skalných štrbín sa nachádzajú na silikátovom podklade. Na ňom rastie napr. zvonček okrúhlolistý (Campanula rotundifolia), vŕbovka kopcová (Epilobium collinum), slezinník severný (Asplenium septentrionale) a iné.
Tauriac
Tauriac môže byť:
Japonské národné inline hokejové družstvo žien
Japonské národné inline hokejové družstvo žien je ženský národný inline hokejový tím Japonska, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Japonskej federácie športov na kolieskových korčuliach (JRSF). Družstvo sa prvýkrát predstavilo hneď na prvom ženskom turnaji majstrovstiev sveta FIRS v roku 2002. Jeho najlepším výsledkom je 4. miesto na svetovom šampionáte z roku 2002.
Karol Wojtyła st.
Karol Wojtyła starší (* 18. júl 1879, Lipnik, teraz štvrť mesta Bielsko-Biala† 18. február 1941, Krakov) bol poručík rakúsko-uhorskej armády a poľskej armády medzi svetovými vojnami. Otec Karola Józefa Wojtyłu, neskoršieho pápeža Jána Pavla II.
Životopis
Karol bol synom Macieja Wojtyłu a jeho prvej ženy Anny Przeczekovej. Oženil sa s Emiliou Kaczorowskou, presný dátum svadby nie je známy, pretože sa nezachovali matričné knihy. Súdi sa však, že by mohlo ísť o rok 1904, všeobecne sa má za to, že to bolo v období 19031906. Karol a Emilia spolu mali tri deti, Edmunda (19061932), Oľgu (19141914) a Karola Józefa mladšieho (19202005).
Karol bol dôstojníkom rakúskej armády počas prvej svetovej vojny a slúžil v Hraniciach na Moravě. Po získu poľskej nezávislosti sa stal dôstojníkom 12. pešieho pluku, ktorý sídlil vo Wadowiciach. Vyznamenal sa počas poľsko-sovietskej vojny v rokoch 19191920. V roku 1924 slúžil na okresnom veliteľstve vo Wadowiciach v kancelárskej administratíve v hodnosti staršieho poručíka. Po ukončení vojenskej kariéry zostal aj naďalej úradníkom.
V roku 1938 sa po smrti svojej ženy a syna Edmunda presťahoval s dospievajúcim synom do Krakova, kde o tri roky neskôr zomrel počas nemeckej okupácie.
Kosatínský viklan
náhľad|Kosatínský viklan Kosatínský viklan je veľký kamenný blok, ktorý sa nachádza neďaleko obce Boudy na Písecku a prírodnej pamiatky Malý Kosatín. Viklan leží na vrchole prirodzeného kamenného radu v lese na kopci Malý Kosatín. Horný žulový balvan je vysoký 1,1 metra s pôdorysom 2,6 x 2,1 metra a spodného balvanu sa dotýka iba malou plochou a pri dotyku sa pohybuje. Miestni ľudia ho kedysi nazývali „hejbací kámen“.
História
V okolí viklana, v prvej polovici 20. storočia, robil archeologický prieskum známy český archeológ Bedřich Dubský. Boli tu nájdené stopy z obdobia staršej doby železnej. Z rovnakého obdobia ako neďaleké, asi 100 m východne vzdialené, mohyly z halštatského obdobia.
Tauriac (Tarn)
Tauriac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Tauriac má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Tauriac má 239 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Los Alamos
thumb|Los Alamos
Los Alamos je mesto v americkom štáte v Nové Mexiko. Má asi dvanásťtisíc obyvateľov (2010).
V meste sídli Los Alamos National Laboratory.
Holba
Holba (nárečovo: hoľba, hauba, huoľba ) môže byť:
Holba môže byť aj:
Vineuil (Indre)
Vineuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katedrálny chrám Zosnutia Bohorodičky (Pazardžik)
Katedrálny chrám Zosnutia Bohorodičky  je pravoslávny chrám z prvej polovice 19. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Pazardžik v okrese Pazardžik v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy
Chrám je známy aj pod názvami Katedrálny chrám svätej Bohorodičky,  Chrám Zosnutia Bohorodičky ,  Katedrálny chrám svätého Zosnutia Bohorodičky , Katedrálny chrám Zosnutia svätej Bohorodičky , alebo Chrám svätej Bohorodičky.
Dejiny a súčasnosť
Na mieste súčasnej budovy sa v minulosti nachádzalo niekoľko kresťanských chrámov, pričom prvý bol drevený a hlboko vkopaný v zemi a aj keď sa nevie, kedy presne bol postavený, zmienky o tomto chráme pochádzajú už z prvej polovice 17. storočia. Po tejto budove bolo postavených na mieste ešte niekoľko ďalších chrámov. Prvý bol zničený do základov janičiarmi v priebehu Rusko-tureckej vojny v roku 1790. V priebehu rokov 1801 – 1806 bol postavený nový chrám, ktorý však bol opäť zničený tureckými vojskami už 8. septembra 1807. Ďalším chrámom bol už predchodca dnešnej budovy slúžiaci veriacim pazardžickej kresťanskej štvrti Varoša od svojej výstavby roku 1815. Táto budova bola zničená v dôsledku požiaru, ktorý zachvátil štvrť Varoša v priebehu 14. júna 1834. Do dokončenia dnešnej budovy neskôr slúžila obyvateľom štvrte provizórne kaplnka zasvätená svätej Nedeli, ktorá bola postavená v roku 1835.
Hrúz Kesslerov
Hrúz Kesslerov (Romanogobio kesslerii) je druh ryby z čeľade kaprovité (Cyprinidae).
Katedrálny chrám Zosnutia Bohorodičky (Pazardžik)
Dejiny a súčasnosť
Súčasná budova bola postavená v rokoch 1836 – 1837. Stavba bola z väčšej časti dokončená ku koncu roku 1837, čo je aj považované za oficiálny dátum ukončenia výstavby a pripravený na užívanie bol chrám v období okolo Veľkej noci nasledujúceho roku. Vysvätenie chrámu následne prebehlo buď v roku 1840, alebo v roku 1841. Ešte ani v čase vysvätenia však chrám nebol úplne kompletne dostavaný, keďže existujú svedectvá zo septembra roku 1841, kde sa spomína, že na strešnej časti chrámu v tomto období ešte prebiehali nejaké stavebné práce. V roku 1906 sa nad predsieňou chrámu na jeho západnej strane začala stavať chrámová zvonica,  ktorej výstavba bola nakoniec úplne dokončená až v priebehu rokov 1932 – 1934. V priebehu roku 1914 prešiel chrám rozsiahlou reštauráciou a pri tejto príležitosti bol aj vymaľovaný umelcom Apostolom Christovom. V priebehu druhej polovice 20. storočia bola budova chrámu celkovo štyrikrát vytopená v dôsledku silných prívalových dažďov a to 10. marca 1954, presne o rok neskôr 10. marca 1955, dvakrát v priebehu roku 1957 (prvýkrát na konci júna a druhýkrát v noci z 5. na 6. septembra). Následne v rokoch 1962 – 1964 chrám prešiel čiastočnou reštauráciou a konzerváciou, pričom najväčší dôraz bol kladený na ikonostas. V roku 1964 bol chrám zároveň vyhlásený za kultúrnu pamiatku národného významu a zaradený do zoznamu 100 národných turistických objektov Bulharska. Ďalšie reštauračné práce, ktoré sa týkali opäť najmä ikonostasu, ale aj freskám v budove prebehli v roku 1980. Medzi rokmi 1980 – 1990 prebehlo aj niekoľko podrobných výskumov budovy, ktoré boli vykonávané Národným inštitútom pre kultúrne pamiatky. V rokoch 1990 – 1998 sa plánoval a pripravoval projekt reštaurácie budovy spojený sa opravou poškodených častí. Posledná väčšia reštaurácia budovy následne prebehla v priebehu rokov 1998 – 2000. Pri tejto rekonštrukcii boli objavené pozostatky autora ikonostasu majstra Makri Negrieva – Frăčkovskeho aj s pamätnou doskou, ktoré boli následne pochované. V roku 2000 boli zároveň obnovené niektoré z fresiek v chráme a to umeleckým maliarom Stojanom Živkovom Stojanovom. Ďalšie menšie opravné a reštauračné práce prebiehali aj v rokoch 2001 – 2007.
Hrúz Kesslerov
Má dva fúziky siahajúce k zadnému okraju oka. Na boku má rad dvojitých škvŕn.
Katedrálny chrám Zosnutia Bohorodičky (Pazardžik)
Charakteristika
Budova je postavená v štýle tzv. bulharskej neorenesancie a je jedným z raných predstaviteľov tohto staviteľského štýlu. Budova sa stavala pod vedením pešterského staviteľského majstra Petăra Kazova, známeho aj pod menom Petăr Kozoolu a jeho brata Dimităra podľa projektu ich spoluobyvateľa, architekta Kuzmana Mičova, pričom obidvaja sa do mesta Peštera dostali ako presídlenci z tzv. Kočurska – región v dnešnom Albánsku. Druhý hlavný staviteľ podieľajúci sa na projekte bol Nikola Tončev Ustabašijski z Bracigova.
Hrúz Kesslerov
Dožíva sa 5 rokov a dorastá do 11 cm.
Katedrálny chrám Zosnutia Bohorodičky (Pazardžik)
Charakteristika
Chrám je postavený ako trojloďová bazilika bez kupole  s postrannými galériami,    pri južnej a severnej fasáde  ktoré sú lemované arkádami. V oblasti arkádových galérií je strecha budovy znížená a tato časť chrámu najviac pripomína stavby z obdobia talianskej renesancie, ktorými bol staviteľský štýl využitý pri budove inšpirovaný. V stenách na západnom a východnom konci severnej a južnej galérie sa nachádza kruhovitý dekoratívny otvor. Menšia arkádová galéria sa nachádza aj na západnej strane budovy. Na východnej strane chrámu sa nachádzajú tri apsidy. Na západnej strane sa nad predsieňou nachádza zvonica, ktorá bola k budove pristavaná neskôr (postavená v rokoch 1906 – 1934), ktorá z architektonického hľadiska narúša monolitickosť budovy. Budova je postavená z kamenných ryolitových blokov a tehiel,  je obdĺžnikovitého pôdorysu, dlhá 37,7 metra a široká 22,9 metra. Obložená je kamennými doskami z opracovaného ružového ryolitu. Kameň na výstavbu bol privezený z neďalekého pohoria Rodopy. Na základe požiadaviek vtedajšej osmanskej správy je budova chrámu vkopaná 1,5 metra pod úroveň okolitého povrchu, aby nedominovala vtedajšej siluete mesta. Zvnútra tak celková výška budovy dosahuje až 16 metrov, ale zvonka len 14,5 metra. Celkovo do budovy vedú tri vchody, ktoré sa nachádzajú na severnej a južnej strane chrámu (bočné vchody) a pod zvonicou na západnej strane budovy (hlavný vchod do chrámu). Vrchné časti portálov sú ozdobne arkádovito zakončené. Tomuto faktu aj zodpovedá hlavná časť chrámu ktorou je trojloďový naos, ktorý je v dôsledku toho, že sa budova nachádza čiastočne pod zemou, vybavený niekoľkými kamennými schodiskami. Naos je na tri lode rozdelený dvomi stĺporadiami z ktorých každé je zložené z celkovo šiestich stĺpov, ktoré nesú masívnu kamennú klenbu. Centrálna stredná loď chrámu je vyššia než bočné a dosahuje výšky 10,7 metra. Bočné lode dosahujú výšky 8,78 metra. Okrem toho, že je vyššia, je centrálna chrámová loď aj širšia než dve bočné lode. Nad ženským oddelením, ktoré sa nachádza na rozsiahlej terase (empore)  v oblasti predsiene  sa nachádzajú dve kaplnky   – kaplnka svätých Archanjelov a kaplnka svätého Mikuláša,  ktoré sú vybavená samostatnými oltármi. Terasa je dostupná po schodoch, ktoré sú vybudované priamo v stene chrámu. Oltárna časť je tvorená tromi trónmi v oddelených apsidách na východnej strane chrámu, pričom centrálny je zasvätený svätej Bohorodičke, ľavý svätému Charalampésovi a pravý svätému Mínovi. Klenba je trojitá polocylindrická, pričom táto časť stavby je typickým originálnym prvkom bracigovskej staviteľskej školy. Polocylindrická klenba rovnakého typu sa nachádza aj nad vonkajšími otvorenými arkádovými galériami. Väčšina fresiek v chráme bola zhotovená až v neskoršom období. Originálne pôvodné fresky s vysokou umeleckou hodnotou sa v budove nachádzajú len v priestore kaplniek a v spodných častiach vnútornej terasy. Tieto najstaršie fresky pochádzajú z roku 1838, kedy bol chrám podľa dochovaného nápisu vymaľovaný.
Hrúz Kesslerov
Žije v tečúcich vodách. Neresí sa od mája do septembra, uprednostňuje štrkové a piesočnaté dno, ikry neochraňuje.
Katedrálny chrám Zosnutia Bohorodičky (Pazardžik)
Zvonica
Konkurz na projekt na výstavbu zvonice bol vyhlásený v priebehu roku 1904. Ešte ten istý rok bol vybraný víťazný projekt inžiniera Christa Vasileva. V priebehu leta roku 1905 bolo základné plánovanie dokončené. S výstavbou sa začalo v priebehu rokov 1906 – 1907 - ku koncu roka 1906 sa začalo s prípravou a vo februári 1907 sa začalo so samotnou stavbou základných častí zvonice. V rokoch 1920 – 1921 bol pôvodný projekt upravený architektom Konstantinom Mumdžievom a stavba bola následne realizovaná pod jeho vedením v celkovo v troch etapách. Prvá etapa výstavby prebiehala v období od 10. júla 1927 do 6. augusta 1929, druhá od 10. novembra 1931 do 13. augusta 1932 a tretia od 19. novembra 1932 do 16. novembra 1933. Oproti plánu bol ešte zmenený tvar kupole zvonice z pôvodne oblého okrúhleho pôdorysu na pôdorys štvorcový. Táto úprava prebehla na základe návrhu a nákresu architekta Trendafila Trendafilova. Rovnako ako chrám samotný je aj zvonica postavená z kamenných blokov z ružového ryolitu. Zvonica dosahuje celkovej výšky 30 metrov a zo starých stavieb patrí k najvyšším v meste.
Ikonostas
Ikonostas, ktorý sa nachádza vo vnútri katedrály je považovaný za vrchol drevorezbárskeho umenia v období bulharského národného obrodenia a je chránený pod záštitou UNESCO. Bol zhotovený z orechového dreva v priebehu rokov 1840 – 1845. Jeho autormi sú majster Makri Negriev – Frăčkovski a jeho štyria synovia – maliari ikon a sochári z debărskej drevorezbárskej školy. Ikonostas je zdobený hlbokou prelamovanou rezbou a predstavuje sériu výjavov zo Starého ako aj Nového zákona, vrátane štylizovaných figúr drakov, vlkov, gryfov, ako aj obrazcov predstavujúcich Ježiša Krista, anjelov a cherubínov. Je trojposchodový pričom dosahuje dĺžky až 20,4 metra a výšky 6 metrov a jeho celková plocha je až 120 m².
Ikony
V chráme sa celkovo nachádza až 221 ikon. Z nich najstaršia je ikona svätého Dionýza, ktorá pochádza z roku 1815. Chrámová ikona svätej Bohorodičky je z roku 1827 a je považovaná za zázračnú. Veľmi hodnotné sú aj ikona svätého Mínu z roku 1854, ikony svätého Premenenia Pána a svätého Charalampésa z roku 1857 a ikona svätých Cyrila a Metoda z roku 1860, ktoré boli namaľované významným bulharským umelcom Stanislavom Dospevskim.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č. 98 z roku 1964. Ako dôvod pamiatkovej ochrany bola uvedená architektonicko-staviteľská hodnota budovy. Dodatkom z 15. decembra 1976 bola ako dôvod ochrany pridaná aj umelecká hodnota budovy.
Celý názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Cărkva „Sveta Bogorodica“ (, doslova Chrám svätej Bohorodičky).
Klamári
Klamári (orig. Lie to Me, česky Anatomie lži) je americký televízny seriál. Dr. Cal Lightman (Tim Roth) a jeho kolegovia v Lightman Group prijímajú úlohy od tretích strán (obyčajne miestni a federálni presadzovatelia práva) a pomáhajú pri vyšetrovaní. Pri pátraní používajú metódy aplikovanej psychológie, t. j. výrazov na tvári, hlasu a pohybov, a to prostredníctvom Facial Action Coding System.
Herci a obsadenie
Seriál mal na Slovensku premiéru 2. septembra 2010 o 22.15 na TV JOJ.
Vagón
Vagón môže byť:
Paul Mauriat
Paul Mauriat, celým menom Paul Julien André Mauriat (* 4. marec 1925, Marseille† 3. november 2006, Perpignan) bol francúzsky dirigent, hudobný skladateľ, klavirista a predstaviteľ žánru easy listening (ľahkého počúvania). Od roku 1965 vedúci orchestra Le Grand Orchestre de Paul Mauriat a počas nasledujúcich 28 rokov vydal stovky nahrávok a kompilácií prostredníctvom labelu Philips. V Spojených štátoch je známy najmä vďaka svojmu miliónu predávanému remaku André Poppa „Láska je modrá“ L'amour est bleu (Love is blue), ktorý bol v roku 1968 číslo 1 počas 5 týždňov. Medzi ďalšie nahrávky, pre ktoré je známy, patria „El Bimbo“, „Toccata“, „Love in Every Room“ alebo „Penelope“. Od roku 1952 bol ženatý s Irène Mauriat Bobo. Často úzko spolupracoval s Raymondom Lefèvrom alebo niekedy aj s Franckom Pourcelom. Je jediným francúzskym umelcom, ktorý sa k dnešnému dňu umiestnil na 1. mieste v predaji v Spojených štátoch počas 5 týždňov.
Kajka morská
Kajka morská alebo kajka obyčajná (lat. Somateria mollissima) je druh z čeľade kačicovité. Hniezdi v kolóniách na morskom pobreží v celej holarktíde. Na Slovensku v malých počtoch zimuje a migruje na veľkých vodných plochách a riekach. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kajka morská patrí medzi takmer ohrozené druhy, celková populácia pomerne rýchlo klesá.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 – 5. Ekosozologický status v roku 1995 Im – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1380 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
Operácia Spoločná zodpovednosť
náhľad|Odberné miesto v Mestskom kultúrnom stredisku v [[Piešťany|Piešťanoch v rámci Operácie Spoločná zodpovednosť.]] náhľad|Rad ľudí čakajúcich na testovanie v Piešťanoch. náhľad|Ľudia čakajúci na výsledky testu v Bratislave počas druhého dňa prvého víkendu. Na zemi sú viditeľné značky, pre dodržanie rozstupov.
Operácia Spoločná zodpovednosť je názov pre celoplošné testovanie obyvateľov Slovenskej republiky na ochorenie COVID-19 v rámci opatrení proti šíreniu pandémie koronavírusu. Operácia sa konala v troch fázach, v troch po sebe nasledujúcich víkendoch, od 23. októbra do 8. novembra 2020. V prvej fáze, od 23. do 25. októbra, prebehlo pilotné testovanie štyroch najzasiahnutejších okresov na severe Slovenska. V druhej fáze, ktorá sa konala od 31. októbra do 1. novembera, prebehlo celoplošné testovanie vo všetkých okresoch na Slovensku. V poslednej, tretej fáze, ktorá sa konala od 7. do 8. novembra, prebehlo plošné testovanie v 45 okresoch, ktoré v celoplošnom testovaní mali podiel pozitívnych prípadov viac ako 0,69 %.
Operáciu logisticky zabezpečili Ozbrojené sily Slovenskej republiky v spolupráci s Policajným zborom Slovenskej republiky, Vládou SR a orgánmi regionálnej a miestnej samosprávy. Pre testovanie bolo pripravených približne 5 000 odberných miest. Operácia Spoločná zodpovednosť bola najväčšou logistickou operáciou v histórii Ozbrojených síl SR. Ministerstvo financií na celoplošné testovanie vyčlenilo jednotlivým ministerstvám a inštitúciám spolu 119,89 milióna eur. Na medicínske certifikáty dostalo Ministerstvo vnútra 550 800 eur. Vyše 4,95 milióna eur bolo určených na odmeny pre policajtov, hasičov, horských záchranárov, občianskych zamestnancov a zamestnancov ministerstva vnútra v súvislosti s testovaním. Ministerstvo obrany dostalo 42,66 milióna eur na úhradu výdavkov v súvislosti s prípravou a vykonaním testovania. 11,77 milióna eur išlo na odmeny pre zamestnancov a 50,94 milióna eur na zabezpečenie materiálnych zásob dostala správa štátnych hmotných rezerv vyše.
Testovanie bolo vykonávané pomocou antigénových testov od spoločnosti Eurolab Lambda, ktorým výrobca v príbalovom letáku uvádza špecificitu 99,68 % a senzitivitu 96,52 % v porovnaní s PCR testami. Podľa iných zdrojov je však senzitivita aj špecificita týchto testov nižšia, než deklaruje príbalový leták, pričom udávanej hodnote sa senzitivita môže blížiť nanajvýš pri akútne infekčných osobách a v kontrolovaných laboratórnych podmienkach. Premiér Igor Matovič všeobecne odhaduje senzitivitu antigénových testov na približne 30 %. Správa štátnych hmotných rezerv objednala 13 miliónov kusov týchto testov. Testovanie prebehlo cez dva víkendy, prvý víkend od 31. októbra do 1. novembra a druhýkrát od 7. do 8. novembra. Odberné miesta boli počas prvého kola otvorené od 7:00 hod. ráno do 22:00 hod. večer, s tým, že testy sa robili do 21:30 hod., aby do 22:00 hod. stihli byť vyhodnotené. Testovanie bolo bezplatné a výsledok testu bol hotový do 30 minút. Testovanie prebehlo na miestach na to vyhradených, na odberných miestach, kde na každom pôsobilo asi 7 ľudí. Medzi nimi boli zdravotnícki pracovníci, príslušníci ozbrojených síl aj miestnej samosprávy. Dokopy sa na celom Slovensku podieľalo na testovaní asi 43-tisíc ľudí, z toho asi 20-tisíc zdravotníkov.
Samotnému celoplošnému testovaniu predchádzalo pilotné testovanie, ktoré prebehlo o týždeň skôr, od 23. do 25. októbra, v okresoch, ktoré boli najviac zasiahnuté pandémiou. Pilotné testovanie prebehlo okresoch Tvrdošín, Námestovo, Dolný Kubín a Bardejov, ktoré mali v prepočte na počet obyvateľov najviac potvrdených prípadov koronavírusu. V pilotnom testovaní bolo spolu otestovaných 140 945 ľudí, z ktorých bolo 5 594 pozitívnych prípadov, teda 3,97 %.
Prípravy operácie sprevádzali problémy so zabezpečením dostatku dobrovoľníkov, najmä z radov zdravotníkov schopných vykonať odber. Z tohto dôvodu boli zrušené pôvodne plánované testovacie dni v piatky 30. októbra a 6. novembra 2020. Ešte deň pred začiatkom testovania mnohé samosprávy avizovali nedostatok zdravotníkov.
Do operácie sa malo zapojiť aj 50 rakúskych, ktorých sa nakoniec zapojilo len 33 a 200 maďarských vojenských medikov, resp. zdravotníkov.
Spolu v rámci operácie bolo spravených 5 811 163 antigénových testov, z toho 57 467 bolo pozitívnych.
1. fáza: 23. október–25. október 2020
Pilotné testovanie prebehlo o týždeň skôr ako celoplošné testovanie v okresoch, ktoré boli v čase oznámenia operácie najviac zasiahnuté pandémiou. Testovanie prebehlo od 23. do 25. októbra od 8.00 hod. ráno do 12.00 hod. a od 13.00 hod do 20.00 hod. v okresoch Tvrdošín, Námestovo, Dolný Kubín a Bardejov, ktoré mali v prepočte na počet obyvateľov najviac potvrdených prípadov koronavírusu.
Prvý deň testovania, 23. októbra, bolo vytvorených 182 odberných miest. V prvotných hodinách testovania vznikali problémy. V okrese Bardejov na viacerých miestach chýbali certifikáty, do ktorých zdravotníci zapisovali výsledok, zdravotnícky materiál, ale problém bol aj s nedostatkom personálu. Na viacerých miestach sa tvorili dlhé rady. Okolo osem percent ľudí, ktorí mali zabezpečiť pilotné testovanie nemohlo nastúpiť, pretože boli pozitívne testovaní na COVID-19. Od obeda už boli funkčné všetky odberné miesta, až na jedno. Zvyšné dni testovania Oravy a okresu Bardejov prebehli bez väčších problémov. Do pilotného testovania sa zapojil aj premiér Igor Matovič, ktorý pomáhal s administratívou a minister zdravotníctva Marek Krajčí, ktorý robil stery nosohltana.
V pilotnom testovaní bolo spolu otestovaných 140 945 ľudí, z ktorých bolo v okrese Bardejov 1 569 pozitívnych, v okrese Dolný Kubín 916 pozitívnych, v okrese Námestovo 1 910 pozitívnych a v okrese Tvrdošín 1 078 pozitívnych. Spolu testovanie odhalilo 5 594 pozitívnych prípadov, teda 3,97 % otestovaných bolo pozitívnych. Do testovania bolo zapojených 5 063 ľudí, zapojilo sa aj všetkých 444 vojenských lekárov. Medzi zapojenými bolo aj 920 dobrovoľníkov. Zároveň ďalších 1 700 vojakov bolo zapojených do príprav celoplošného testovania.