cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ján Literát z Madočian
O živote stredovekého falšovateľa Jána Literáta z Madočian, dnes už neexistujúcej osady, ktorá sa neskôr stala súčasťou obce Liptovská Teplá, sa nezachovalo veľa detailov. Stal sa známy vďaka falzifikácii donačných listín, ktoré v 14. storočí dokonca vyvolali potrebu overenia pravých listín a vznik tzv. Liptovského a turčianskeho registra. Vyhotovenie falošných listín bola v stredoveku mimoriadne náročná činnosť vyžadujúca si nielen vedomosti, ale aj značnú zručnosť. Zároveň za falzifikáciu bol prísny trest konfiškácie celého majetku a trest smrti. Pri prehliadke Literátovej kúrie v roku 1390 boli nájdené falošné pečate uhorských kráľov, kapitúl a konventov, ktoré vydávali listiny. Na stoličnom súde vo Svätej Mare sa k svojej činnosti priznal. Bol odsúdený na trest smrti upálením.
Tejto problematike sa venoval okrem iného aj významný slovenský historik Alexander Húščava, ktorý vydal monografiu s názvom Ján Literát a liptovské falzá. O Jánovi Literátovi bol natočený životopisný film režisérom Jánom Zemanom v roku 1983.
NGC 3860
NGC 3860 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Inteligibilita
Inteligibilita (lat.) je postihnuteľnosť, poznateľnosť intelektom. V scholastike to je základná tendencia každého jestvujúcna, ktorou sa odkrýva s cieľom jeho duchovného poznania, čím sa prejavuje aj jeho bytie ako aj bytie vôbec.
Slovenská inteligencia
Slovenská inteligencia je sociálna skupina v sociálnej štruktúre slovenskej spoločnosti zaoberajúca sa duševnou prácou.
V stredoveku na Slovensku bolo jadrom inteligencie kresťanské duchovenstvo.
V novoveku (s rozvojom kapitalizmu) pribúda technická, ekonomická, administrativna, tvorivá vedecká a umelecká inteligencia. Na konci 18. storočia pôsobí na Slovensku asi 10 tisíc príslušníkov inteligencie, v polovici 19. storočia okolo 20 tisíc, na začiatku 20. storočia asi 43 tisíc.
Hydrogeológia
Hydrogeológia je interdisciplinárna veda, zaoberajúca sa správaním sa podzemných vôd v geologickom prostredí, ako aj chemickými, fyzikálnymi a biologickými interakciami medzi pôdou, povrchovou vodou, podzemnou vodou a životným prostredím.
1403 Idelsonia
1403 Idelsonia je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 13. augusta 1936.
Kostol svätej Kataríny (Brusel)
'''Kostol sv. Kataríny''' sa nachádza v centre Bruselu na Námestí svätej Kataríny.
História
left|thumb|Bočná strana kostola Kostol vznikol na mieste bývalého bruselského prístavu a rybieho trhu. Vedľa neho sa nachádzal stredoveký kostol sv. Kataríny, ktorý bol pôvodne z 15. storočia a zbúraný bol v roku 1893.
Súčasný kostol vznikol v rokoch 1854 až 1874 podľa návrhu architekta Josepha Poelaerta, architekta monumentálneho Justičného paláca. Na vzniku kostola sa ďalej podieľal architekt Wynand Janssens. Obaja architekti sa inšpirovali gotickými aj barokovými kostolmi vo Francúzsku, ako je napr. Kostol St. Eustacha pri Paríži.
V roku 1950 bola diskutovaná možnosť strhnutia kostola a rozšírenie okolitého námestia, čo však nakoniec nebolo realizované. Kostol bol v rokoch 2011-2014 uzatvorený kvôli havarijnému stavu. Hoci je nevyhnutná jeho rekonštrukcia, bol v roku 2014 opäť otvorený pre bohoslužby.
V interiéri kostola sa nachádza kamenná socha Čiernej Matky Božej a maľovaná drevená socha svätej Kataríny. Na východ od kostola sa potom nachádza Čierna veža, ktorá je jednou z mála zachovaných častí bývalých hradieb mesta Brusel.
Juniville (obec)
Juniville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1214 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
NGC 3861
NGC 3861 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. marca 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Informačný jazyk
Informačný jazyk je usporiadaný súbor znakov a v prípade potreby dohovorených syntaktických prostriedkov na vyjadrenie výsledkov informačnej analýzy. Informačný jazyk sa vytvára na základe prirodzeného jazyka, zachováva si väčšinu jeho vlastností, odlišuje sa však od neho väčšou logickou prepracovanosťou termínov a vzťahov medzi nimi. Dá sa charakterizovať podľa funkcií, ktoré má spĺňať.
Beaucoudray
Beaucoudray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Martin-des-Plains
Saint-Martin-des-Plains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marsyas (skupina)
Marsyas je česká folkrocková skupina. Ako trio začala vystupovať v roku 1973, v rôznom zložení aktívne pôsobila do roku 1988, neskôr príležitostne až do súčasnosti.
Názov skupiny bol inšpirovaný satyrom Marsyasom z gréckej mytológie, ktorý vyzval boha Apolóna na súboj v hre na píšťalku a po porážke bol za živa zvlečený z kože. Na motívy tejto báje vznikla tiež jedna z najúspešnejších piesní skupiny, Marsyas a Apollón.
Aranžmány boli inšpirované Neilom Youngom (formáciami Buffalo Springfield a Crosby, Stills, Nash & Young). Okrem pôvodných autorských skladieb otextovali aj skladby od Boba Dylana, Jamesa Taylora, Joni Mitchell a iných folk-rockových hudobníkov.
Cyndi Lauperová
Cynthia Ann Stephanie „Cyndi“ Lauperová (* 22. jún 1953, Queens, New York, New York, USA) je americká speváčka, skladateľka a herečka. Úspech mala hlavne v 80. rokoch 20. storočia po vydaní albumu She’s So Unusual. Vydala 11 albumov, sedem kompilácií, jedno Extended Play, tri videoalbumy a viac ako 40 singlov, a od roku 2008 predala viac ako 60 miliónov platní po celom svete.
Život a kariéra
Ako dvanásťročná sa naučila hrať na akustickú gitaru, ktorú jej dala sestra, a začala písať vlastné texty. Mala rada umenie a hudbu a snažila sa nájsť spôsoby, ako vyjadriť samu seba. Už v ranom veku si začala farbiť vlasy rôznymi farbami. Bola prijatá na osobitnú školu pre študentov s talentom pre výtvarné umenie a vo veku sedemnástich rokov odišla z domova umenie študovať.
Hudobná kariéra
Stala sa zakladajúcou členkou skupiny Blue Angel, ktorej debutový album vydala nahrávacia spoločnosť Polydor v roku 1980. Platňa nemala úspech, speváčka vyhlásila úpadok a skupina sa rozpadla. V roku 1983 podpísala zmluvu s nahrávacou spoločnosťou Portrait Rec., ktorá jej vydala prvý sólový album She’s So Unusual. Ten bol veľmi úspešný, získal niekoľko platinových a zlatých platní v rôznych krajinách. Tým sa začala Lauperovej stabilná profesionálna spevácka kariéra.
Hrad Hohenzollern
náhľad|Hrad Hohenzollern Hrad Hohenzollern je hrad nachádzajúci sa 50 kilometrov južne od nemeckého mesta Stuttgart.
Hrad bol od postavenia v 11. storočí dedičným sídlom nemeckého šľachtického rodu Hohenzollernovcov, neskorších nemeckých cisárov. Hrad je situovaný na vrchole kopca Hohenzollern vo výške 855 metrov nad morom. Roku 1423 bol hrad po 10 mesačnom obliehaní úplne zničený. Na mieste pôvodného zámku bol v rokoch 1454 až 1461 postavený väčší a monumentálnejší hrad. V tejto podobe hrad pretrval až do konca 18. storočia, kedy sa zmenil na ruinu. Zo stredovekej podoby hradu sa do súčasnosti zachovala iba hradná kaplnka. Hrad bol znova prestavaný v rokoch 1846 až 1867 z iniciatívy pruského kráľa Fridricha Viliama IV. do vtedy módnej neogotickej podoby.
Hrad slúžil rodu Hohenzollernovcov ako ceremoniálne sídlo a pripomienka slávy a starobylosti rodu, ale nie na bývanie, preto zostal hrad až do roku 1945 neobývaný. V súčasnosti patrí hrad do zoznamu kultúrnych pamiatok Nemecka. Hrad je jednou z najznámejších a najnavštevovanejších turistických pamiatok spolkového štátu Bádenska-Württemberska. V hrade sa nachádza cisárska koruna nemeckých cisárov.
Kimi Räikkönen
Kimi-Matias Räikkönen (* 17. október 1979, Espoo, Fínsko) prezývaný „Ice Man“ je bývalý fínsky pilot formuly 1, ktorý naposledy jazdil za tím Alfa Romeo Racing (bývalý tím Sauber). V roku 2007 získal s tímom Scuderia Ferrari titul majstra sveta.
Kariéra
Už ako 4-ročný jazdil na motokárach, kde dosiahol výrazné úspechy: vyhral Fínske majstrovstvá, majstrovstvá Škandinávie aj európsku Veľkú cenu. Jazdil aj vo formule Ford (1999) a v roku 2000 sa stal víťazom britskej formule Renault. V roku 2007 sa stal prvýkrát majstrom sveta F1, počas svojho angažmá v tíme Ferrari. Medzi jeho ďalšie úspechy patrí zisk druhého miesta v majstrovstvách sveta v rokoch 2003 a 2005, oboje vo farbách tímu McLaren. Za svoju kariéru jazdil v tímoch Sauber (2001), McLaren (20022006) a od roku 2007 za Scuderiu Ferrari, kde mal mať pôvodne zmluvu až do konca roku 2010, ale po sezóne 2009 zaujal jeho miesto vo Ferrari španiel Fernando Alonso. Po dvojročnom pretekaní v majstrovstvách sveta v rely a NASCAR sa vrátil do F1, kde sa pripojil k tímu Lotus (2012). Po dvoch sezónach v tíme Lotus, zamieril opäť k Ferrari ako kolega Fernanda Alonsa. Od sezóny 2015 do 2018 bol kolegom Sebastiana Vettela vo Ferrari. Od sezóny 2019 do 2021 jazdil pre tím Alfa Romeo Racing s Antoniom Giovinazzim. V septembri v roku 2021 oficiálne ohlásil ukončenie kariéry v F1.
Prehľad
* Sezóna prebieha
Formula 1
* Sezóna prebieha
Knihy Machabejcov
Knihy Machabejcov (iné názvy: Knihy Mak(k)abejcov, Knihy Makabejčanov, Knihy Makabejských, Knihy Machabejských; skratky 1 Mach/1Mak, 2 Mach/2Mak ) sú štyri knihy Starého zákona.
Obsah
Prvé dve knihy rozprávajú o bojoch Židov pod vedením Machabejcov za obnovu židovského kráľovstva (175-161 pred Kr.). Ide o dve nezávislé knihy.
Prvá kniha Machabejcov
Prvá kniha je o Júdovi Makabejskom (tiež Judáš Makabejský) a jeho bratoch Jonatánovi a Šimonovi. Jej udalosti patria do obdobia r. 175-134 pred Kr. Machabejci tu vystupujú ako skutoční záchrancovia národa a helenisti sú zlo, tí čo spolupracujú, a sú zradcovia. Machabejci (Hasmoneovci) sú bratia a nástupcovia Judáša Machabejského (pôvodne päť synov veľkňaza Matatiáša) a ich stúpenci.
Tretia kniha Machabejcov
Tretia kniha opisuje prenasledovanie alexandrijských Židov za vlády Ptolemaia IV. Filopatra.
Štvrtá kniha Machabejcov
Štvrtá kniha je výzvou na pobožný život. Poukazuje pritom na machabejských bratov ako vzor a vychádza zo stoickej filozofie.
Volvo V70
Volvo V70 je kombi vyššej strednej triedy, ktoré od roku 1996 vyrába švédska automobilka Volvo Personvagnar. Je blízko podobný so sedanmi S60, S70 a S80, rovnako ako s modelmi Cross Country (XC) a XC70 s pohonom všetkých kolies.
Od jeho počiatkov, prešlo Volvo V70 tromi generáciami, pričom druhú navrhol dizajnér Peter Horbury.
Prvá generácia (1996 – 2000)
right|thumb|Volvo V70R Pôvodné V70 bolo vylepšeným kombi 850. Volvo ponúkalo voliteľnú výbavu Torslanda – nazvanú po výrobnom závode Torslandaverken. Medzi ostatné výbavy patrili:
Motory
Benzínové
Naftové
Plyn
T5 a R boli sériou vysokovýkonných modelov s jediným skutočným rozdielom, že sa montovali s bodykitom "R". Modely T5 boli vybavené športovo upravenými prepĺňanými motormi v objemoch 2,0 a 2,3 litra s maximálnym plniacim tlakom turbodúchadla 10,5 psi a zliatinovými diskami kolies s turbínovým dizajnom, kým LT modely mali prepĺňané motor s objemom 2,4 litra s plniacim tlakom turbodúchadla 6 až 7 psi. Modely R boli vybavené bodykitom z výroby (predný a zadný spojler a zliatinové disky kolies antracitovej farby) so širokou škálou unikátnych farieb.
Druhá generácia (2000 – 2007)
right|thumb|Volvo V70R right|thumb|Volvo XC70 Koncom roku 1999 (v Severnej Amerike v roku 2001), vydalo Volvo preštylizovaný model V70 na základe novej platformy P2, ktorá samotná bola po prvýkrát použitá na švédskom automobile Volvo S80 v roku 1997. Výroba druhej generácie bola ukončená v roku 2007.
Tretia generácia (2007 – 2016)
right|thumb|Interiér Volva V70 right|thumb|Volvo XC70 Tretia generácia Volva V70 bola oficiálne odhalená Volvom dňa 2. februára 2007. Pod novým V70 je použitá platforma Ford EUCD a mnoho častí z interiéru zdieľa s druhou generáciou modelu S80. Priestor pre nohy na zadných sedadlách narástol o dva centimetre a upravený dizajn piatych dverí sa pričinil na náraste objemu batožinového priestoru o 55 litrov. Piate dvere majú voliteľné elektrické otváranie a zatváranie.
Od tejto generácie sa model V70 vyrába jedine s platformou s predným náhonom na základe novej platformy S80.
Od modelového roku 2011 sa nepredáva Volvo V70 v Severnej Amerike. Na jeho mieste sa objavil model XC70 vo verzii s predným náhonom, ktorý sa tiež predáva na Európskom trhu.
Motory
Benzínové motory
Naftové motory
1404 Ajax
1404 Ajax je planétka s priemerom 91 km, ktorú objavil K. Reinmuth 17. augusta 1936.
Zoznam planétok 92751 – 93000
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Greektown (Vancouver)
Každý jún sa v mestskej časti Kitsilano koná kultúrny festival Hellenic Cultural Festival. Ten vrcholí počas osláv dňa Greek Day, keď je Broadway uzavretá pre automobilovú dopravu medzi ulicami MacDonald a Blenheim pre rodinne orientovanú zábavu. Festival je súčasťou snáh o oživenie gréckej identity v Greektowne.
História
Po skončení Druhej svetovej vojny sa grécki utečenci z Európy a západnej Kanady sústredili v mestskej časti Kitsilano vo Vancouveri. Vybudovali grécky ortodoxný kostol, viacero obchodov a klubov, školy, banku, založili viacero novín a neskôr aj televíznu stanicu.
Podľa sčítania ľudu v roku 1971 bola gréčtina druhým najčastejším jazykom v oblasti Kitsilana. V roku 1974 dalo mesto podnet na vytvorenie výročného dňa Greek Day v tejto mestskej časti.
Počas 80. rokov kombinácia kultúrnej asimilácie, príliv generácie baby boomers (detí narodených po druhej svetovej vojne), rastu cien nehnuteľností a masovej emigrácie z Ázie značne narušila grécky vplyv v oblasti. Počas tohto obdobia sa veľký počet gréckych obchodov z Greektownu jednoducho odsťahoval, či zanikol a televízna stanica prestala vysielať. Greek Day bol zrušený v roku 1988. Veľký počet Grékov sa presťahoval do iných častí regionálneho okresu Metro Vancouver, prípadne vrátilo do Grécka. Takisto veľa Grékov, ktorí sa v tej dobe prisťahovali do Vancouveru nemalo žiadne spojenie, či povedomie s Greektownom.
Sčítanie obyvateľov v roku 2001 odhalilo, že počet obyvateľov Kitsilana, ktorí majú ako rodný jazyk gréčtinu sa zmenšil na dve percentá, čo bol oveľa menší počet, ako tých, ktorí hovorili anglicky, kantónskou čínštinou, francúzštinou či nemčinou.
V roku 2005 mesto Vancouver, vláda Britskej Kolumbie a Grécka vláda podporili návrat dňa Greek Day, ktorý sa od tej doby oslavuje každým rokom.
Bongo Bong
„Bongo Bong“ je prvý sólový singel španielsko-francúzskeho hudobníka Manu Chaa, z jeho albumu Clandestino. Je to jeho najúspešnejšia a najznámejšia skladba a je remakeom skladby „King of Bongo“ od Manu Negru z roku 1991. Tá má korene v skladbe „King of the Bongo Bong“ od trubkára Roya Eldridgea.
Skladba bola tiež remixovaná breakbeatovou skupinou Cut & Run a drum and bassovou dvojicou Deekline & Ed Solo.
Beňo Malec
Životopis
Beňo Malec sa narodil v jednoduchej rodine ako štvrtý z piatich detí. Študoval v Kežmarku. Už od ranného veku sa u neho prejavovalo maliarske nadanie.
V roku 1990 odišiel s vízou lepšej budúcnosti do USA. Počas pobytu v zámorí sa u Beňa Maleca prebudil patriotizmus k svojmu rodnému mestu, Kežmarku. Práve v tomto období začal maľovať. Odmietal poučky ateliérových teoretikov a pri tvorbe diel sa inšpiroval vlastnými pocitmi. Pre veľké citové pripútanie sa maliar každoročne na niekoľko mesiacov vracia do rodného Kežmarku.
Tvorba
Spoločným menovateľom celej tvorby je umelcova mimoriadna farebná atmosféra a duch rozprávajúci o autorových pocitoch z každého plátna. Najrozsiahlejšia zbierka obrazov sa nachádza v súkromnej galérii Beňo v Kežmarku. Je zasvätená svätému Tadeášovi, ktorý je umelcovým patrónom.
Intencia
Intencia (lat.) môže byť:
Inteligibilnosť
Inteligibilnosť (lat.) je myslenosť, nadzmyslovosť a vlastnosť byť len rozumom mysliteľný a postihnuteľný. Za inteligibilný sa považuje taký jav, ktorý možno postihovať iba rozumom alebo intelektuálnou intuíciou. Opakom inteligibilného je senzibilné.
Makabejci
Makabejec (s malým m-) môže byť aj príslušník židovského telocvičného spolku, pozri Makkabi
Atbaš
Atbaš je veľmi jednoduchá substitučná šifra, ktorú vynašli a používali hebrejci. Názov tejto šifry je odvodený od prvého písmena hebrejskej abecedy alef a posledného písmena tav, druhého písmena abecedy bet a predposledného písmena šin atď. Algoritmus šifry je založený na spočítaní vzdialenosti písmena otvoreného textu od začiatku abecedy a nahradení písmena rovnakej vziadelonosti od konca abecedy.
Prevodová tabuľka pre medzinárodnú abecedu
Pre slovenskú abecedu:
Často sa dokonca používa skrátený typ prevodovej tabuľky:
Príklad k šifre:
Otvorený text: Wikipedia
1405 Sibelius
1405 Sibelius je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 12. septembra 1936.
Česká Wikipédia
Česká Wikipédia je česká jazyková verzia Wikipédie. Bola vytvorená v novembri 2002 na žiadosť českého redaktora esperantskej Wikipédie. Spočiatku bežala na softvéri RanMod a pri prechode na MediaWiki sa tri články českej Wikipédie stratili. Tisíc článkov dosiahla 20. októbra 2003. V júni 2005 dosiahla 10-tisíc článkov a decembri 2005 20-tisíc. V novembri 2006 obsahovala už 50-tisíc článkov.
V júni 2008 dosiahla hranicu 100-tisíc článkov, v júli 2011 dosiahla ďalší medzník – 200-tisíc článkov. V októbri 2013 obsahovala už vyše 276 000 článkov a pracovalo pre ňu 30 správcov. Registrovaných je už takmer 625 000 užívateľov, z nich je aktívnych niečo vyše 2 400. 24. júla 2014 dosiahla 300-tisíc článkov, 16. marca 2022 500-tisíc článkov. V počte článkov sa zaraďuje na 28. priečku najväčších Wikipédií.
Justine-Herbigny
Justine-Herbigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 167 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
NGC 3862
NGC 3862 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. apríla 1785.
Substitúcia (kryptografia)
Substitúcia je spôsob šifrovania správy, kedy dochádza k zámene znaku abecedy otvoreného textu za znak zašifrovanej abecedy. Takéto šifry sa nazývajú substitučné šifry. Pri danej substitúcií sa môže využívať jedna šifrová abeceda, alebo ich môže byť aj viacero. Medzi najjednoduchšie substitučné šifry patrí napríklad Caesarova šifra. Substitučné šifry sa rozdeľujú na:
Feliciano López
Feliciano López (* 20. september 1981, Toledo, Španielsko) je súčasný španielsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre.
Intencionálnosť
Intencionálnosť alebo intenčnosť (lat.) môže byť:
Kartografický jazyk
Kartografický jazyk je súbor metód umožňujúcich znázornenie javov vyskytujúcich sa na zemskom povrchu do mapy.
Beauficel
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Superfosfát
Jednoduchý superfosfát
Jednoduchý superfosfát je zmesou dihydrogenfosforečnanu vápenatého Ca(H2PO4)2 a síranu vápenatého CaSO4. Vyrába sa pôsobením kyseliny sírovej na apatit Ca5(PO4)3X (kde X je F, Cl alebo OH) alebo fosforit Ca3(PO4)2:
Saint-Maurice (Puy-de-Dôme)
Saint-Maurice je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Klymenos (syn Presbóna)
Klymenos je v gréckej mytológii syn Presbóna, kráľ Orchomenu v Boiótii.
Saint-Maurice (Puy-de-Dôme)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Klymenos (syn Presbóna)
Klymenos prevzal kráľovské žezlo v Orchomene po kráľovi Orchomenovi, ktorý zomrel bezdetný. Klymenos sa potom stal otcom piatich synov, Ergina, Arrhóna, Stratia, Pylea a Azea.
Keď Klymena v Tébach počas slávností na počesť boha Poseidóna smrteľne zranil kameňom vozataj Menoikea Periéres, umierajúci Klymenos určil za nástupcu trónu svojho najstaršieho syna Ergina a poprosil ho, aby ho pomstil. Erginos nato spolu s bratmi vytiahol proti Tébam a keď ich porazil, vynútil si, aby im Tébania počas dvadsiatich rokov, každoročne odvádzali sto volov.
Táto daň by samotné Téby nevyčerpala, ale Tébanov urážalo spupné gesto, potvrdzujúce nadvládu Ergina. Od tejto dane i nadvlády Téby nakoniec oslobodil hrdina Hérakles.
Bryndzová nátierka
thumb|Bryndzová nátierka
Bryndzová nátierka patrí medzi typické jedlá slovenskej kuchyne, ale pripravuje sa aj v Maďarsku a iných stredoeurópskych kuchyniach. Pre Slovensko je typická tým, že sa pripravuje z ovčej bryndze. Okrem toho obsahuje maslo, nakrájanú cibuľu, mletú červenú papriku, poprípade iné koreniny.
NGC 3863
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
1406 Komppa
1406 Komppa je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 13. septembra 1936.
Kontextový jazyk
Kontextový jazyk je formálny jazyk, ktorý generuje kontextová gramatika.
Lúčanský vodopád
Lúčanský vodopád je národná prírodná pamiatka v oblasti TANAP.
Nachádza sa v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené či novelizované v roku 1974. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Predmetom ochrany je: ''Ochrana prirodzene odkrytého profilu pomerne hrubej vrstvy travertínov, ktorý poskytol vzácne paleontologické a archeologické nálezy a tamojší potok vytvára na ňom vodopád. Objekt veľkej krajinárskej, prírodnej a estetickej hodnoty. ''
Jeho relatívna výška je 12 m. Ide o veľmi špecifický vodopád. Na rozdiel od vodopádov strmo prepadávajúcich cez skalné bralá, ktoré padajúca voda spätne podomieľa a vodopád sa „posúva“ proti toku, tu to platí iba minimálne u niektorých prúdov. Intenzívna tvorba penovca rozdeľuje územie s pretekajúcou vodou na stupne, ktoré narastajú v smere toku a vytvárajú kaskády. Vodnatosť toku spôsobuje aj erózne dôsledky, ako odtrhnuté a niekoľko metrov posunuté bloky horniny. Trhliny sa však zapĺňajú unášanými úlomkami hornín ale aj drevín a sú postupne spájané penovcovým „tmelom“. Rozklad organického materiálu často otvára cestu vode, ktorá následne rozrušuje okolie.
Akara bodkovaná
Akara bodkovaná (Laetacara curviceps) je druh ryby z čeľade cichlidovité (Cichlidae).
Janovice nad Úhlavou
Janovice nad Úhlavou je mesto v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji.
1. januára 2012 tu žilo 2 236 obyvateľov, z toho 1 127 mužov a 1 109 žien, pričom priemerný vek v meste bol 38,3 roka (muži 37,6 roka, ženy 38,9 roka).
John Daniel Hertz
John Daniel Hertz (* 10. apríl, 1879, Sklabiňa, Slovensko – † 8. október, 1961, Chicago, USA) bol americký podnikateľ slovenského pôvodu.
1407 Lindelöf
1407 Lindelöf je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 21. novembra 1936.
La Berlière
La Berlière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 48 obyvateľov (2009).
NGC 3864
NGC 3864 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 23. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
Kyrnasivka
Kyrnasivka je sídlisko mestského typu na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 5334 obyvateľov.
Carl Johan Adlercreutz
Gróf Carl Johan Adlercreutz (* 27. apríl 1757, Kiala, Fínsko – † 21. august 1815, Štokholm) bol švédsky politik a generál.
Bol veliteľ počas fínskej vojny v rokoch 1808-1809, na jej konci bol členom skupiny, ktorá zosadila a uväznila švédskeho kráľa Gustáva IV. Adolfa. Následne bol členom dočasnej vlády. V roku 1813 bojoval proti Napoleonovi Bonaparte.
Kultúrny jazyk
Kultúrny jazyk je významná súčasť kultúry, kultivovaná reč istej spoločnosti. Často sa označuje ako spisovný jazyk.
Nie každý jazyk je zložkou kultúry, ale iba kultúrny jazyk. Jazyk je nanajvýš jedným z predpokladov kultúry, no nie je automaticky jej zložkou. Zložkou kultúry sa stáva až pestovateľským úsilím členov jazykového spoločenstva, povedzme v súvislosti rôznymi obradmi, vedením štátu, zahraničnej diplomacie, rozvíjaním literárnych štýlov atď.
Beaumont-Hague (obec)
Beaumont-Hague je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Judita
Judita alebo v niektorých prípadoch aj Judit môže byť:
Kostol svätého Vojtecha (Dvory nad Žitavou)
náhľad|Kostol svätého Vojtecha
Kostol svätého Vojtecha je rímskokatolícky kostol v centre obce Dvory nad Žitavou. Je postavený uprostred veľkej plochy zelene na Hlavnom námestí. 17. júla 1963 bol vyhlásený za kultúrnu pamiatku.
Prvá písomná zmienka o kostole je z roku 1268. Z roku 1664 je posledná zmienka o kostole pred jeho zničením v protitureckých bojoch. Bola to stavba neznámeho rozsahu a pôdorysu. V prvej polovici 18. storočia bol postavený kostol, pravdepodobne bez veže.
Okolo roku 1750 bola pred kostol predstavaná veža. Na jej výstavbu bola použitá tehla a kamene z novozámockej pevnosti.
Vznik dnešného kostola, obdĺžnikového tvaru, spadá do konca 18. storočia. Dôvodom postavenia nového kostola bol pravdepodobne prudký nárast obyvateľstva v obci. Na prelome 19. a 20. storočia museli pristavať kónické opierky, lebo vysoké klenby roztláčali obvodové steny. Kostol sa i v súčasnosti používa na liturgické obrady.
FK Crvena zvezda
Fudbalski klub Crvena zvezda je futbalový klub so sídlom v Belehrade. Je to jediný srbský klub, ktorý sa významnejšie presadil na medzinárodnej úrovni; v roku 1991 vyhral Pohár majstrov európskych krajín, dnešnú Liga majstrov UEFA a Interkontinentálny pohár. Žiadne iné mužstvo z východnej časti Európy nezískalo európske aj svetové prvenstvo. (Pre porovnanie, Steaua Bukurešť síce Pohár majstrov v roku 1986 vyhrala, ale Interkontinentálny pohár sa jej získať nepodarilo.) Crvena zvezda je tak najslávnejším a najúspešnejším klubom východoeurópskeho a balkánskeho futbalu v celej jeho histórii. Je aj najpopulárnejším športovým celkom v Srbsku. Jeho najväčším rivalom je FK Partizan, s ktorým hráva mestské derby, tzv. Večiti derbi. Jej priaznivci, populárne Delije Sever, patria k najvernejším a najlepšie organizovaným skupinám fanúšikov nielen v európskom, ale aj svetovom meradle. Tvrdé jadro skupiny je považované za jedno z najnebezpečnejších v celej Európe.
FK Crvena zvezda drží najviac trofejí v histórii srbského futbalu, či už ide o tituly (34), národné poháre (27) a double (13).
Vznik
Vzniku klubu predchádzali aktivity belehradskej antifašistickej mládeže ešte v období tesne po oslobodení Belehradu, to znamená už od jesene roku 1944. Za jeho zakladateľov sa považujú členovia antifašistickej aliancie USAOS a mládeže Srbska. Crvena zvezda tak bola pôvodne založená ako klub mládeže, ktorý v sebe zahrnoval všetky druhy športov. Asi najznámejším zo zakladateľov je Slobodan Ćosić, ktorý ako hlavný vzor pre ustanovujúce stanovy Zvezdy zvolil tie, ktoré patrili už zaniknutému klubu FK Slavija z belehradskej štvrte Čubura a v ktorého vedení predtým pôsobil. Za prvého prezidenta bol zvolený Koja Paljić, a to vďaka tomu, že bol dobrý športový organizátor a zároveň najstarší funkcionár, hoci iba dvadsaťpäťročný. Posty podpredsedov obsadili Zoran Žujović, Slobodan Ćosić a Kosta Tomašević, sekretárov Ljubiša Sekulić a Branko Stanković. Vedenie malo ďalších osem členov a desať referentov, z ktorých každý zastupoval jeden športový klub, patriaci pod novozaložené Sportsko društvo Crvena zvezda (SDCZ) (čiže futbalová, basketbalová, volejbalová, hádzanárska sekcia a pod.). Oficiálny dátum je 4. marec 1945. V ten deň vzniklo "Sportsko društvo" ako Mládežnícky telovýchovný športový klub.
Ohľadne názvu klubu bolo predostrených približne sto návrhov. Údajne pri jednej výmene názorov niekto z prítomných vykríkol: "Zvezda!", Zoran Žujović spontánne dodal: "I to crvena!" Oficiálny názov klubu Crvena zvezda bol na svete.
Infraštruktúra klubu a prvý zápas
Okamžitou úlohou vedenia novovytvoreného družstva bolo zaobstarať vhodný štadión a sídlo pre samotné SDCZ. Ako štadión poslúžil síce už vtedy značne zdevastovaný, ale aj napriek tomu impozantný stánok zaniknutého klubu SK Jugoslavija, postavený roku 1927, s kapacitou vyše 20 tisíc miest. Nachádzal sa v miestach, kde dnes stojí nový štadión Crvena zvezda (Marakana). Od SK Jugoslavija zdedil klub aj základnú klubovú červeno-bielu farebnú kombináciu. (Športový klub Jugoslavija vznikol v roku 1913 pod menom SK Velika Srbija, v roku 1929 premenovaný na SK Jugoslavija, počas okupácie pôsobil od roku 1941 pod názvom SK 1913, až kým ku koncu vojny roku 1945 oficiálne nezanikol.) Sídelné miesto Zvezde poskytol "Bob klub". Nachádzalo sa na Kalemegdane, významnom historickom, športovom a oddychovom mieste Belehradu. Sídlo a priľahlé športoviská však bolo treba zrekonštruovať a takisto zaobstarať nové športové vybavenie. Diša Stojanović, niekdajší prezident SK Jugoslavija, vtedy riaditeľ belehradskej Zadrugy (Beogradska zadruga), poskytol klubu pôžičku vo výške 200 tisíc dinárov. Stavebná firma Komgrap sa následne podujala k rekonštrukcii. Futbalový reprezentant Predrag Djajić zaobstaral značné množstvo dresov a šortiek a takisto každý nový člen SDCZ priniesol náčinie z bývalých klubov. Vďaka tomu bola Zvezda v krátkom čase na vtedajšie pomery veľmi dobre zásobená.
Už v deň svojho vzniku odohrala Crvena zvezda svoj prvý futbalový zápas, v tomto zložení: Golubičić – Stanković, Filipović – Ćirić, Jovanović, Veličković – Šapinac, Spasojević, Tomašević, Pečenčić, Horvatinović. Skončil výhrou nad tímom z prvého práporu druhej brigády KNOJ 3:0 (2:0). Prvý gól Zvezdy vsietil Kosta Tomašević.
Počiatky v domácich súťažiach, prvé európske úspechy a nový štadión
V sezóne 1956/57 sa Zvezda dostala do semifinále Pohára majstrov už pri svojej prvej účasti v tejto súťaži. Nestačila však na taliansku Fiorentinu. O rok neskôr (1958) získala finálovým triumfom nad Rudou Hvězdou Cheb prvú európsku trofej, Stredoeurópsky pohár.
Začiatkom roku 1960 sa začala výstavba nového štadiónu Crvena zvezda, ľudovo nazývaného Marakana, na mieste starého stánku SK Jugoslavija. Kým nebol dokončený, Zvezda hrávala svoje zápasy na Štadióne JNA a na Štadióne mládeže. Kvôli finančnej situácii klubu sa zvolilo lacnejšie riešenie vyhĺbenia štadióna do Topčiderského kopca. Financovanie stavby bolo zabezpečené viacerými spôsobmi: sponzorskými darmi podnikov, samofinancovaním občanmi, ktorí za fixnú cenu nakupovali tzv. tehličky v rôznej dinárovej hodnote a pod. Tak sa zabezpečil prísun financií, ktorý umožnil jej postupné budovanie. Ešte čiastočne nedokončený štadión bol otvorený 1. septembra 1963. V ten istý deň sa na ňom odohral prvý ligový zápas, v ktorom Zvezda porazila Rijeku. Štadión sa postupne dostavoval: reflektory pribudli v roku 1971, čiastočné zastrešenie v roku 1978 a na ten čas moderná svetelná tabuľa roku 1980. Časom bola vybudovaná administratívna časť a aj následne rozšírené kapacity VIP lóží.
V rokoch 1964 – 1967 v Crvenej zvezde nastala výsledková kríza, ktorá viedla k rozsiahlym personálnym zmenám.
1967 – 1979: Prudký vzostup a fenomén "Európskej Zvezdy"
Leto 1966 malo pre klub ďalekosiahle následky. Trénerom sa stal významný futbalový stratég Miljan Miljanić, ktorý zreformoval herný koncept a výber hráčov. V ešte väčšej miere nasadzoval do hry mladé talenty a odchovancov klubu. Vďaka kombinácii svedomitého výberu a totálneho futbalu ako atraktívnej hry sa Zvezde podarilo získať tri domáce tituly za sebou (1968, 1969 a 1970) a v období štyroch rokov získať tri poháre (1968, 1970 a 1971). thumb|left|150px|Dragan Džajić – tretia "Zvezdina zvezda" Zvezda bola už v tomto období juhoslovanským športovým fenoménom. V kádri dominovali "Zvezdine deti" Džajić (debutoval už ako šestnásťročný roku 1963), Aćimović, Karasi, Janković, Klenkovski, Dujković, Jeftić a i. Do klubu prichádzali aj mladé talenty z iných klubov ako napríklad Djorić, Krivokuća, Pavlović, Dojčinovski, Ostojić a Lazarević. V domácich súťažiach získala Zvezda v období rokov 1967 – 1974 štyri majstrovské tituly a trikrát triumfovala v národnom pohári.
Paralelne s domácou dominanciou sa už roku 1967 zrodil fenomén európskej Zvezdy. Odvtedy až do vojnového embarga klub účinkoval každú sezónu v európskych súťažiach, či už išlo o Pohár majstrov, Pohár UEFA alebo Pohár víťazov pohárov. V období rokov 1967 – 1973 Zvezda dosiahla najväčší európsky úspech v sezónach 1967/68 a 1970/71. V roku 1968 sa klubu druhýkrát (víťazstvom nad Spartakom Trnava) podarilo získať Stredoeurópsky pohár. V Pohári majstrov sa Zvezda po štrnástich rokoch v roku 1971 opäť prebojovala do semifinále, ale v kontroverznom dvojzápase podľahla Panathinaikosu. Po domácom víťazstve a sľubne rozbehnutom semifinále (vyhrala presvedčivo 4:1) totiž prehrala v aténskej odvete 0:3, čo v tom čase rozvírilo mnoho teórií o nešportovom zákulisí spomínanej odvety, ktorej predchádzalo vylúčenie "mozgu" klubu, Dragana Džajića, ešte v odvete štvrťfinálového zápasu s východonemeckým celkom Carl Zeiss Jena. Ten dostal dištanc na tri zápasy a tak v semifinále nemohol hrať vôbec.
Po tejto sezóne hrala v 70. rokoch Zvezda radu ďalších európskych zápasov. V osemfinále Pohára majstrov v sezóne 1973/74 v pamätnom dvojzápase dokonca vyradila slávny FC Liverpool. Stala sa tak jediným tímom, ktorý porazil The Reds na Anfield Road v celej histórii Pohára (Ligy) majstrov v 20. storočí. Vo štvrťfinále Pohára víťazov pohárov v sezóne 1974/75 už pod vedením trénera Miljenka Mihića vyradila Real Madrid. V tomto dvojzápase nastala zaujímavá situácia, keďže trénerom Realu bol od roku 1974 po odchode z Crvenej zvezdy práve Miljanić. Ten však počas štvrťfinále hráčov Realu z lavičky neviedol. Aj keď v semifinále Zvezda už nestačila na maďarský Ferencváros Budapešť, práve vtedy padol absolútny rekord v počte divákov na štadióne „Marakana“, keď na domáci odvetný zápas proti maďarskému mužstvu 23. apríla 1975 prišlo vyše 117 tisíc divákov. thumb|right|150px|Vladimir Petrović Pižon – štvrtá "Zvezdina zvezda" Na domácej scéne, v období rokov 1974 – 1979 získala Crvena zvezda iba jeden titul, a to v sezóne 1976/77 pod taktovkou stratéga Gojka Zeca.
V sezóne 1978/79 Zvezda dosiahla jeden zo svojich najväčších úspechov v histórii. Klub sa pod vedením legendárneho Branka "Ambasadora" Stankovića dokázal prebojovať do finále Pohára UEFA. Crvena zvezda postupne porazila Dynamo Berlín (1. kolo), Sporting Gijón (2. kolo), Arsenal Londýn (osemfinále), West Bromwich Albion (štvrťfinále) a Hertha BSC (semifinále). Tím, v ktorom pod vedením kapitána Vladimira Petrovića Pižona žiarili hráči ako Miloš Šestić, Zoran Filipović, Dušan Savić, Aleksandar Stojanović, Slavoljub Muslin a i., vo finále narazil na západonemeckú Borussiu Mönchengladbach. Finále sa na rozdiel od PEM hralo na dva zápasy. Prvý, odohraný 9. mája 1979 na „Marakane“ skončil 1:1. Odveta 23. mája 1979 v Düsseldorfe však rozvírila hladiny futbalových a mediálnych špekulácií, keďže Borussia Zvezdu porazila výsledkom 1:0 po neprávom odpískanej penalte rozhodcu Michelottiho. K tomu sa pridal ešte aj nevydarený dvojzápas s Bayernom Mníchov v osemfinále nasledujúceho ročníka Pohára UEFA na jeseň 1979. Na Olympiastadione Zvezda prehrala 0:2. V odvete na Marakane vyhrávala 3:0, ale z nepochopiteľného dôvodu hráči prestali hrať a tak Bayern znížil. Aj napriek víťazstvu 3:2, Zvezda do štvrťfinále nepostúpila.
Roky osemdesiate: kontemporárne zmeny a ich postupný nástup
Legenda klubu, tretia Zvezdina zvezda, Dragan Džajić, ukončil hráčsku kariéru v roku 1978 vo veku 32 rokov. O rok neskôr mu klub ponúkol funkciu technického riaditeľa. Džajić túto funkciu prijal a začal tak novú éru Crvenej zvezdy. thumb|left|200px|Ligový zápas na Marakane v októbri 1983 Nový riaditeľ mal vlastnú koncepciu mechanizmu výberu hráčov, ktorá sa začala postupne uvádzať do praxe v osemdesiatych rokoch. Jeho filozofia tkvela predovšetkým v sústredení sa na tých najlepších hráčov z celej Juhoslávie. Aktívna mala zostať i mládežnícka škola, no cieľom bolo vytvoriť určitú rovnováhu tak, aby sa hráčsky káder stal variabilnejším. Výsledkovo sa v postavení klubu nič nezmenilo. V rokoch 1980 a 1981 bola Zvezda majstrom dva roky po sebe. Od roku 1982 však zostava prešla veľkými zmenami. Namiesto Pižona, Savića a Muslina sa v klube postupne etablovala nová plejáda výborných hráčov pod vedením kapitána Miloša Šestića na čele s bratmi Djurovskými (Boško a Milko), Rajkom Janjaninom, Mitarom Mrkelom, Markom Elsnerom, Husrefom Musemićom, Tomislavom Ivkovićom, Zoranom Bankovićom a i. "Novej" Zvezde sa podarilo vrátiť trofej na „Marakanu“ v roku 1984, kedy získala presvedčivo domáci titul pod vedením trénera Gojka Zeca, ktorý nahradil Stankovića v roku 1983. V prvej polovici osemdesiatych rokov hral klub veľké množstvo atraktívnych európskych zápasov (1981 s Interom Miláno, 1982 s FC Barcelona, 1984 s Benficou Lisabon a 1986 s Atleticom Madrid). Aj napriek tomu, že Zvezda už vyše dve desaťročia pravidelne hrávala v európskych súťažiach, v klube neboli celkom spokojní. Najväčším cieľom bol zisk titulu európskeho majstra. K jeho reálnemu naplneniu došlo v nasledujúcom období.
Najlepšie roky a zlatá generácia
V lete roku 1986 došlo v klube k významným zmenám. Pod vedením tandemu funkcionárov, Dragana Džajića a Vladimira Cvetkovića, sa začal budovať tím, ktorý bol v krátkom horizonte schopný súťažiť s najsilnejšími európskymi veľkoklubmi. Trénerom sa stal Velibor Vasović (prvý Srb, ktorý získal Pohár majstrov), tím mal aj väčší počet výborných hráčov, medzi ktorými vynikali Dragan Stojković a Bora Cvetković. V lete roku 1987 sa sformoval päťročný plán, ktorý mal za hlavný cieľ víťazstvo v Európskom pohári.
1991: Crvena zvezda na absolútnom vrchole
Rok 1991 bol najúspešnejším rokom celej histórie Crvenej zvezdy. Prebojovala sa až do finále Pohára majstrov Európskych krajín (teraz Liga majstrov), ktoré sa konalo v talianskom Bari 29. mája 1991 na štadióne San Nicola. Toho roku sa stala aj klubovým majstrom sveta. thumb|left|Trofej Ligy majstrov Ljupko Petrović v lete 1990 nahradil Dragoslava Šekularaca na poste trénera. Práve letom 1990 sa pre Zvezdu začala najlepšia sezóna v celej jej histórii. Tím pod vedením nového trénera po vyradení mníchovského Bayernu v pamätnom semifinále PEM (Zvezda sa stala prvým mužstvom, ktoré porazilo Bayern na Olympiastadione v celej histórii európskych pohárových súťaží) a zisku ďalšieho domáceho titulu (1990/91) prišiel do Talianska už týždeň pred finálovým zápasom. Tam sa v prísnej karanténe vo vile neďaleko Bari pripravoval na rozhodujúci súboj. Tréner Petrović sa rozhodol pre úplnú zmenu dovtedajšej taktiky. Atraktívnemu futbalu ustúpila hra na výsledok. Cieľom bolo dostať zápas až k penaltovému rozstrelu. Dôvodom bol aj fakt, že pri systéme penaltových bodov v domácej súťaži mala Crvena zvezda kopanie pokutových kopov výborne nacvičené. Vo finále sa klub stretol s francúzskym majstrom Olympique Marseille (podrobnosti zápasu pozri v tabuľke na konci článku). Finálové stretnutie sa skončilo v riadnom hracom čase bezgólovou remízou 0:0 a keďže gól nepadol ani v nasledujúcom predĺžení, o víťazovi museli rozhodnúť penalty. Dragan Stojković v drese Marseille odmietol kopať penaltu proti svojmu bývalému klubu. Na pokutové kopy bola úspešnejšia Crvena zvezda, ktorá premenila všetky penalty, vyhrala pomerom 5:3 a zaistila si vytúžený Európsky titul.
V lete 1991 začal v bývalej Juhoslávii vojnový konflikt. Zvezda nemohla svoje neskoršie domáce európske zápasy hrávať na „Marakane“, ale musela voliť štadióny v okolitých krajinách (napr. Maďarsko a Bulharsko). V európskom Superpohári nestačila v novembri 1991 na anglický Manchester United. Namiesto dvoch zápasov (Manchester a Belehrad) sa kvôli vojne hral iba jeden, a to práve v Manchesteri. Zvezda anglickému tímu podľahla 0:1. Ako víťaz Pohára majstrov európskych krajín cestovala do japonskej metropoly Tokio na Toyota interkontinentálny pohár, v ktorom sa stretla na neutrálnej pôde s víťazom Copa Libertadores, čilským majstrom Colo-Colo. Už v lete 1991 však klub opustilo niekoľko kľúčových hráčov zlatej generácie (Prosinečki, Stojanović, Binić a i.). Do klubu prišli posily ako napríklad Ilija Ivić, Miroslav Tanjga, či Elvir Bolić. Na trénerskom poste sa po konci sezóny 1990/91 takisto udiala zmena: Ljupka Petrovića nahradil legendárny bývalý hráč, Vladica Popović. Finále Interkontinentálneho pohára odohrané 8. decembra 1991 malo celkom jednoznačný priebeh, keď po dvoch góloch Jugovića a jednom Pančeva Crvena zvezda zvíťazila 3:0 a získala pred zrakmi 60 000 divákov na národnom štadióne v Tokiu aj trofej klubového majstra sveta.
1992 – 1999: Kríza v rokoch vojen a embárg
Na začiatku deväťdesiatych rokov Zvezda v domácich súťažiach nemala konkurenciu a v Európe mala štatút elitného veľkoklubu. S vojnou na Balkáne však prišli odchody kľúčových hráčov a 13 mesiacov po Bari už nemala v kádri ani jedného hráča „zlatého“ tímu. V neskoršom období to výsledky klubu veľmi výrazne poznačilo.
1992 – 1995
Sezónu 1991/92 v Európe Zvezda ukončila v apríli roku 1992 doslova pred bránami londýnskeho finále Pohára európskych majstrov kvôli dvom prehrám so Sampdoriou Janov v rámci skupinovej fázy (v tomto konkrétnom prípade=semifinále), ktorá sa práve v tejto sezóne skúšobne rozbehla. Po jej konci sa táto súťaž zmenila na Ligu majstrov. V pomeroch domácej, vojnou a rozpadom okresanej ligy SFRJ sa Zvezde podarilo titul obhájiť aj tretíkrát po sebe. Už v lete 1992 však odišli z tímu hviezdy ako Savićević, Mihajlović, Jugović, Pančev, Belodedić a i. Na poste trénera nahradil Vladicu Popovića ďalší bývalý hráč, Milan Živadinović. Kvôli ekonomickým a politickým sankciám OSN a sankciám medzinárodných športových zväzov voči Juhoslávii Zvezda nemohla do roku 1995 nastúpiť v žiadnej z európskych klubových súťaží, čo malo za následok aj finančné ťažkosti, s ktorými klub v tomto období zápasil. Po zmene pomerov v zostatkovej Zväzovej republike Juhoslávii dochádza v období embarga ku značnému vzostupu dovtedy výrazne slabšieho rivala, Partizanu, ktorý získal titul hneď dvakrát za sebou v rokoch 1993 a 1994 (toho roku double). V priebehu vojny Zvezda získala v roku 1993 iba národný pohár. Na vrchol značne okresanej ligy novej Juhoslávie (ZRJ) sa vrátila až v roku 1995, kedy po opätovnom návrate Ljupka Petrovića na post trénera (v roku 1994 vystriedal na tomto mieste Milana Živadinovića), získala v sezóne 1994/95 double a po zrušení športového embarga pre kluby ZRJ mohla opäť štartovať v európskych súťažiach. thumb|right|150px|Dejan Stanković
2000 – 2004: Ticho pred búrkou
Rok 1999 bol prelomom a na niekoľko rokov Zvezdu opäť posunul na vrchol. V lete prichádza na lavičku bývalý hráč klubu Slavoljub Muslin, vďaka ktorému sa v roku 2000 po piatich rokoch stáva klub opäť majstrom krajiny. Zvezda toho roku získala aj národný pohár. V kvalifikáciách Ligy majstrov sa jej takmer podarilo dostať do skupinovej fázy, ale v 3. predkole zaváhala v dobre rozohratom dvojzápase s kyjevským Dynamom (0:0 v Kyjeve, 1:1 v belehradskej odvete).
V roku 2001 Zvezda obhájila titul, pohár však pripadol najväčšiemu mestskému rivalovi. Onedlho však tréner Muslin abdikoval a klub v nasledujúcich rokoch opäť prežíval menšiu výsledkovú krízu. V tomto období vyzrelo pod vedením trénera Zorana Filipovića mnoho mladých hráčov ako Nemanja Vidić, Boško Janković, Dušan Basta, Marko Perović a i.
V roku 2002 Zvezda získala iba ligový pohár. Prezident klubu Dragan Džajić (do r. 1998 oficiálne technický riaditeľ) preto znova angažoval trénera Muslina. Ten sa vrátil roku 2003 a hneď v sezóne 2003/04 sa Zvezde pod taktovkou kapitána Nemanju Vidića podarilo získať double. Klub mal dobre rozbehnuté kvalifikácie Ligy majstrov, ale už pod vedením Ljupka Petrovića sa im nepodarilo prejsť cez holandský PSV Eindhoven v treťom predkole. V Pohári UEFA Zvezda nestačila na ruský Zenit Petrohrad a tento dvojzápas bol začiatkom krízy klubu, ktorá trvá de facto dodnes.
2005 – 2007: Nástup finančnej krízy, Dragan Stojković prezidentom
thumb|right|280px|Marakana z vtáčej perspektívy (2004) V októbri roku 2004 rezignoval na svoju funkciu dlhoročný technický riaditeľ a od roku 1998 prezident Dragan Džajić. Klub bol skoro rok pod správou dočasného vedenia (pod taktovkou dovtedajšieho podpredsedu Milana Vujina). Práve v tomto období sa pomaly začal kumulovať dlh, ktorý v nasledujúcich rokoch zaťažil Crvenu zvezdu natoľko, že ju doviedol v roku 2009 na pokraj krachu. V sezóne 2004/05 pod vedením Ratka Dostanića nezískala ani jednu trofej.
V lete 2005 sa doslova na poslednú chvíľu prezidentom stal Dragan Stojković, ktorý okamžite prepustil Dostanića a nominoval prvého zahraničného trénera v histórii klubu, talianskeho stratéga Waltera Zengu. Generálnym sponzorom sa stala Toyota (2005), a technickým Delta Sport (2006), podnik najvplyvnejšieho srbského businessmana Miroslava Miškovića, ktorý je distribútorom značky Nike pre Srbsko.