cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iba deň
Načrtnutie deja
Napriek miernym rozdielom vo vyjadrovaní sa podarilo zachovať jednoliatosť a rovnakú poetiku filmu. Ilustratívne zameraný Vladimír Štric v poviedke Basa spôsobom istého refrénu vyjadruje starosť cez postavu Pipca nad unáhleným a konzumným spôsobom života. V poviedke Bicie sa objavuje zase isté metaforické vyjadrovanie. Režisér Michal Ruttkay sa zamýšľa nad morálkou hlavnej postavy – učiteľa Laca. V poslednej poviedke, dokumentaristicky ladenej Gitare, Kvetoslav Hečko predstavuje Stana, ktorý snáď najviac žije v minulosti a v smútku za minulosťou a nevie sa postaviť zodpovedne k rodine a blízkym. Každá z postáv rieši závažné morálne otázky.
Autorom hudby je Michal Pavlíček. Piesne a texty sú súčasťou sujetu a často sa vyjadrujú priamo k deju. Úlohou je zdôrazniť niečo smiešne či negatívne.
Téma
Film má dve roviny. V prvej sa stretávame s troma postavami, bývalými členmi kapely, ktorí sa snažia stretnúť a zahrať si, snáď naposledy. Z filmu jasne cítiť generáciu, ktorej sny boli dobou, v ktorej žili, bezvýchodiskovo potlačené. V druhej rovine sa však kritika vzťahuje aj na samotné postavy a ich prehrešky. Či už je to snaha o manipulatívny predaj záhrady, alebo vydieranie žiaka, ani jedna z postáv sa nespráva morálne správne. A to už s dobou, v ktorej žijú nemá nič spoločné. Michal Ruttkay v rozhovore spomína: „Najväčším problémom generácie z nášho filmu nie je to, že im niekedy ktosi zakázal hrať anglické hity, alebo že im ostrihali vlasy. Jej vnútorný rozpor je v tom, že ich nikto nenaučil samostatne myslieť. Dnes táto generácie dostáva možnosť, aby sa prejavil, priamo to od nej žiadajú, ale ona je v rozpakoch – celý produktívny vek nikto nebol zvedavý na jej názor a zrazu ho má samostatne, iniciatívne a tvorivo vyjadriť!“
Ohlasy z tlače
Jarmila Andrejčáková poznamenáva: „Spoločný príbeh ich (režisérov, pozn. autorka) tlačil do rovnakého výberu vyjadrovacích prostriedkov, do rovnakej poetiky, rovnakého postupu. Nemali vlastne možnosť po svojom, každý zvlášť, pristúpiť k téme, stvárniť ju cez vlastnú, špecificky svojskú a svoju optiku.“ Ale zároveň dodáva: „Divák, samozrejme, problém troch režisérov filmu Iba deň nebude vnímať. Príbeh je napokon v oboch svojich rovinách zaujímavý a dostatočne dramaticky vystupňovaný na to, aby zaujal.“
Katarína Hrabovská sa tiež vyjadruje k problematike troch režisérov: „Tento rovnaký postoj má za následok ujednotený štýl. A azda nedostatok priestoru vedie k múdrym, obsažným zámlkám.“
Rollot
Rollot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saúdovci
Saúdovci (iné názvy pozri nižšie) je panovnícka dynastia v Saudskej Arábii. Panovník z tejto dynastie je zároveň vodcom wahhábovcov.
Názov
Slovenské mená tohto rodu sú: Saúdovci, Sa’údovci , Saudovci , saudská dynastia. Nevhodné slovenské mená tohto rodu sú: Saudi, Saudovia, Saúdovia (nevhodné sú z dôvodu absencie koncovky -ovci a preto, lebo primárne znamenajú obyvateľstvo Saudskej Arábie). .
Arabské meno znie بيت) آل سعود) - prepis:
Občas uvádzaný prepis ál-Saúd (či dokonca as-Saúd) nie je správny - ide tu o zámenu určitého člena „al“, nasledovaného v prepisoch spojovníkom, so slovom „ál“, znamenajúcim príbuzenstvo, klan, rodina a písaným bez spojovníka.
Vetva Saúdovcov, ktorá dnes vládne v Saudskej Arábii, sa presnejšie označuje aj ako Ál Fajsal Ál Saúd (t.j. sú potomkami Saúda a v rámci jeho potomkov sú potomkami Fajsala).
Prehľad
Za zakladateľa rodu Saúdovcov sa považuje Saúd (iné mená: Saúd I., Saúd ibn Muhammad ibn Mukrin), ktorý bol v rokoch 17201725 emirom emirátu Dir′íja, t.j. mesta Dir′íja (dnes predmestie Rijádu) a jeho bezprostredného okolia, čiže bol emirom malého územia uprostred regiónu Nadžd (=Nedžd). Jeho syn Muhammad ibn Saúd (vládol 17351765) v roku 1744 urobil z Emirátu Dirʿíja wahhábovský štát (tzv. prvý saudský štát). Do začiatku 19. storočia sa emirát Dirʿíja pod vládou Saúdovcov postupne rozšíril zhruba na územie dnešnej Saudskej Arábie. V roku 1818 územie emirátu obsadil Egypt. V roku 1822/1824 bol saudský emirát obnovený, tentokrát s hlavným mestom v Rijáde; tento emirát dnes voláme druhý saudský štát či [prvý] Emirát Nadžd či [prvý] Emirát Rijád a rozkladal sa na území dnešnej strednej a severovýchodnej Saudskej Arábie. V roku 1891 bol tento emirát dobytý susedným arabským štátom. V roku 1902 vznikol súčasný saudský štát (tzv. tretí saudský štát). Vznikol tak, že Saúdovec Ibn Saúd (vládol 19021953) znovu dobyl Rijád s okolím a obnovil tam emirát (neskôr sultanát, neskôr kráľovstvo), ktorého územie resp. územie vplyvu postupne rástlo, takže okolo roku 1925 už dosiahol zhruba svoju dnešnú rozlohu. Tento tretí saudský štát sa najprv volal [druhý] Emirát Nadžd (neoficiálne: [druhý] Emirát Rijád), od roku 1921 Sultanát Nadžd, od roku 1927 Kráľovstvo Nadžd a od roku 1932 má svoje dnešné meno, teda Saudskoarabské kráľovstvo. Po Ibnovi Saúdovi v Saudskej Arábii vládli postupne Saúdovci Saúd (IV.), Fajsal (II.), Chalíd (II.), Fahd, Abd Alláh a súčasný kráľ sa volá Salmán. Všetci králi Saudskej Arábie od Saúda IV. dodnes sú synmi Ibn Saúda.
Trdat (architekt)
náhľad|Katedrála v Ani, [[11. storočie, Ani, Turecko]]Trdat alebo Tiridates (, ; * okolo 940† okolo 1020) bol arménsky architekt, matematik a predstaviteľ architektonickej školy v Ani, ktorý je známy svojou úlohou pri rekonštrukcii kupoly Hagii Sofii Konštantínopole po zemetrasení v 10. storočí. Podieľal sa na výstavbe patriarchálnej Katedrály v Argine či Katedrály v Ani. Pôsobil na konci 10. a na začiatku 11. storočia v Anijskom kráľovstve a Byzantskej ríši. Bol poverený výstavbou Chrámu svätého Gregora a palácovej kaplnky kráľa Gagika I. a ďalších stavieb v Ani dnešnom Turecku. Prisudzuje sa mu aj výstavba chrámov v monastieroch Marmaršen, Sanahin a Haghpat. Trdat mal veľký vplyv na ďalší vývoj foriem arménskej architektúry. Vo svojich stavbách využíva krížový pôdorys a spája v nich byzantské a arménske architektonické formy.
Život
O živote Trdata vieme veľmi málo okrem toho, že bol veľmi talentovaný architekt a matematik. Arménsky historik Stephan Asoghik poskytuje niekoľko krátkych informácií vo svojom diele. Život Trdata sa zhodoval so stredovekou arménskou zlatou érou, ako aj s takzvanou macedónskou renesanciou v Byzantskej ríše. Po storočiach prerušovaných vojen a neustálych invázií zastavili Arméni a Byzantínci arabský postup. Keď bolo Arménsko oslobodené spod nadvlády arabského kalifátu a boli vytvorené priaznivé podmienky pre rozvoj politickej a ekonomickej stability v krajine. Historici a archeológovia sledujú Trdatov život na základe jeho stavieb a rekonštrukcii v Arménii a Byzancii. Trdat mal veľký vplyv na ďalší vývoj arménskej architektúry, na formovanie nových štylistických hnutí a kompozičných princípov. Bol hlavným predstaviteľom architektonickej školy v Ani a jeho nápady realizovali jeho žiaci.
Arménia
V roku 961 presunul Ašot III. svoje hlavné mesto z Karsu do veľkého mesta Ani, kde dal postaviť nové paláce. Bolo to nové a veľkolepé mesto, ktoré stálo na obchodnej križovatke medzi Byzantskou ríšou, Abbásovským kalifátom, Kyjevskou Rusou, Perziou a krajinami strednej Ázie. Z dôvodu rýchleho rastu mesta nariadili arménsky kráľ Ašot III. výstavbu hradieb, verejných priestorov, karavanserailov, chrámov a katedrál. V tejto výstavbe pokračovali aj jeho synovia Smbat II. a Gagik I. V roku 989 arménsky kráľ Smbat II. prikázal Trdatovi postaviť novú Katedrálu v Ani. Znova tu využíva krížový plán chrámu bez bočných lodí podobne ako v Katedrále v Argine. Nad krížením sa nachádzala kupola. Priestor bol rozdelený do troch polí rebrovými oblúkmi. Exteriér chrámu znova vypĺňajú výklenky po bokoch, ktoré naznačujú hlavné členenie interiéru. Stavba bola prerušená smrťou Smbata II. v roku 989, ako to dokladá nápis v katedrále. Chrám bol dokončený medzi rokmi 10011006 pod dohľadom kráľovnej Katranide, ktorá bola manželkou arménskeho kráľa Gagika I. a sestra gruzínskeho kráľa Bagrata III. Katedrála bola jedným z Trdatových majstrovských diel a bola vzorom pre chrámy krížového pôdorysu bez bočných lodí s kupolou a tamburom, ako napríklad chrámy v Odzune, Ečmiadzine a Mrene.
Trdat postavil v Ani okrem iného aj Chrám svätého Gregora (dokončený medzi rokmi 10011010, dnes ruina) a palácovú kaplnku na príkaz arménskeho kráľa Gagika I. Katedrála v Zvarthnoce slúžila ako vzor pre Chrám svätého Gregora, ktorý bol zasvätený práve svätému Gregorovi Lusavoričovi. Socha Gagika I. s modelom chrámu je jedinečným dokladom, ako mohol chrám vyzerať. Chrám s typickým centrálnym pôdorysom kruhu s kupolou nesenou stĺpmi, štyrmi exedrami a priľahlými poschodovými galériami. Svätyňa je prevýšená nad ochodz a vo vnútri má tvar štvorlístka. Spájala v sebe byzantské a arménske architektonické formy.
Predpokladá sa, že Trdat navrhol alebo dohliadal na stavbu Chrámu svätého Kríža (najstaršia časť Monastiera Haghpa t). Niekedy sa mu pripisuje výstavba niekoľkých chrámov v monastieroch Sanahin, Haghpat a Marmaršen, ktoré sa nachádzajú v dnešnom Arménsku.
Byzantská ríša
náhľad|Kupola Hagie Sofie, Konštantínopol (dnes [[Istanbul), Turecko]] Početné byzantské zdroje spomínajú poškodenie a rekonštrukciu kupoly Hagii Sofii za vlády cisára Bazila II. po zemetrasení v roku 989. Neuvádzajú však mená architektov, ktorý sa podieľali na oprave chrámu. Byzantská architektúra chrámov sa úplne líšila od impozantných a strohých geometrických kamenných štruktúr arménskej architektúry. Byzantský architekti uprednostňovali vo svojich chrámoch tehlu a maltu, vyhýbali sa tiež kupolám s kužeľovitou strechou. Historik Stephan Asoghik vo svojom diele na začiatku 11. storočia spomína architekta Trdata. V diele autor pojednáva o byzantsko-arménskych vzťahoch počas vlády Bazila II. Zmieňuje sa o zemetrasení v Konštantínopole a oprave chrámu Hagia Sofia. Nie je známe, ako a kedy Trdat prvýkrát prišiel do Konštantínopolu a nakoniec mu bola zverená rekonštrukcia chrámu. Je celkom možné, že Trdat bol už v Konštantínopole, zatiaľ čo sa zastavili práce na Katedrále v Ani po smrti Smbata II. Arméni sa často dostávali na významné posty, ako učenci, generáli a vládcovia pod patronátom byzantských cisárov macedónskej dynastie (8671056). Pôvod tejto dynastie možno hľadať v Arménii. Cisár Bazil II. sa vždy zaujímal o východnú hranicu Byzantskej ríše s Gruzíncami, Arménmi a Arabmi. Mohol sa tak dopočuť o slávnom arménskom architektovi Trdatovi počas bojov proti Arabom. Podľa kroniky arménskeho historika Matúša z Edessy hovoril Bazil II. s arménskymi učencami počas svojich častých ciest po Kaukaze. vľavo|náhľad|Pohľad na kupolu z interiéru Hagie Sofie Podľa historika Stephana Asoghika, keď byzantskí architekti nedokázali zrekonštruovať kupolu chrámu, poveril cisár Bazil II. opravou kupoly Trdata. Možno sa nachádzal v Konštantínopole, keď sa kupola zrútila, vykonal prípravné štúdie a počiatočné fázy opravných prác. Nebola to jednoduchá úloha, pretože kupola je umiestená na štyroch pendativoch, pomocou ktorých má rovnomerne rozložiť váhu kupoly. Trdat si vopred vyrobil model a potom začal s rekonštrukčnými prácami. Prestaval a posilnil zničenú kupolovú klenbu pätnástimi rebrami. Nad rebrami je plášť kupoly, ktorý začína priamo pri rímse steny. Táto zjavná nepravidelnosť bola výsledkom rozšírenia veľkého západného oblúka, ktorý bol postavený tak, aby vyčnieval ďalej do oblasti kupoly. Historici boli presvedčený, že Trdat tiež zvýšil výšku oblúka, čo je zrejmé z hmoty, ktorá vyčnieva nad líniou strechy západnej strany kupoly chrámu. Tento výstupok navyše nepresahuje priamo z rohu do rohu, ale krivky dovnútra smerom k kupole v jej strednom bode. Toto vyklenutie dovnútra bolo zámerné a bolo výsledkom Trdatovej štúdie ochrániť kupolu pred podobnou deformáciou na západnej strane. Opravy a rekonštrukcie trvali šesť rokov a Hagia Sofia bola znova sprístupnená až v roku 994.
Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní 2017 – Alpská kombinácia žien
Superkombinácia žien bola súťaž na Majstrovstvách sveta v alpskom lyžovaní 2017 a konala sa 10. februára 2017.
Lily Rabe
Lily Rabe (* 29. jún 1982, New York, New York, USA) je americká herečka, známa z televízneho seriálu American Horror Story (2011 - 2021).
Detstvo a mladosť
Rabová sa narodila New Yorku, ako dcéra dramatika a scenáristu Davida Rabea a herečky Jill Clayburgh. Má mladšieho brata Michaela, ktorý je herec a dramatika a staršieho nevlastného brata z otcovej strany, Jasona, ktorý je hudobník. Jej otec je rímsky katolík, jej starý otec z matkinej strany bol Žid a jej stará mama z matkinej strany bola protestantka. Rabová vyrastala v Bedforde v New Yorku, ale keď bola v siedmej triede, presťahovala sa s rodičmi, do Lakeville, v štáte Connecticut.
Desať rokov, študovala tanec. Neskôr, sa venovala štúdiu herectva na Northwestern University, ktorú ukončila v roku 2004.
Kariéra
V roku 2001 Rabová debutovala vo filme, po boku svojej matky Jill Clayburgh vo filme Nikdy viac. Spoločne so svojou matkou, účinkovala aj v divadle. V roku 2003 hrala jednu z vedľajších úloch, vo filme Úsmev Mony Lisy.
V roku 2005 debutovala na Broadwayi v divadelnej inscenácii, Oceľové magnólie, pričom bola za svoj herecký výkon, nominovaná na divadelné ocenenie, Drama Desk Award. V auguste 2007 si zahrala v divadelnom režijnom debute Kathleen Turner, Zločiny srdca. V roku 2010 debutovala v Shakespearovskej hre, Kupec benátsky. Za svoj herecký výkon, získala nomináciu, na Tony Awards.
V auguste 2011 získala Rabová svoju prvú pravidelnú rolu v televíznom seriáli American Horror Story. V druhej sérii, získala viac priestoru ako v prvej sérii, vďaka čomu, získala aj nomináciu na televízne ocenenie Critics' Choice za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe vo filme/minisérii. Objavila sa aj v ďalších štyroch pokračovaniach, čo z nej robí jednu z troch hercov (Sarah Paulson, Evan Peters) ktorí sa objavili v prvých šiestich sezónach televízneho seriálu. K televíznemu seriálu, sa potom pripojila až v roku 2019 sa v deviatom pokračovaní.
Po boku Jerry O’Connella účinkovala v divadelnom predstavení Seminar. V septembri 2013 bola obsadená ako v posledných dvoch filmoch The Hunger Games, ale kvôli konfliktom s plánovaním natáčania, ju musela nahradiť Gwendoline Christie. V roku 2020 hrala v televíznom seriály The Undoing po boku hercov ako Nicole Kidman, Hugh Grant, Donald Sutherland a Édgar Ramírez. O rok neskôr, sa pripojila k desiatej sérii, televízneho seriálu American Horror Story, kde hrala jednu z hlavných postáv.
Súkromný život
Od roku 2013, je jej partnerom herec Hamish Linklater, s ktorým má tri deti.
Ronssoy
Ronssoy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
IPhone 12 Pro
left|100px iPhone 12 Pro a 12 Pro Max sú smartphoney, ktoré boli navrhnuté, vyvinuté a sú predávané spoločnosťou Apple. V súčasnosti sú vlajkovými loďami modelov štrnástej generácie telefónov iPhone. Ide o nástupcov iPhone 11 Pro a Pro Max. Modely boli oznámené spolu s lacnejšími modelmi iPhone 12 a 12 Mini 13. októbra 2020 v Divadle Steva Jobsa v Apple Parku výkonným riaditeľom spoločnosti Apple, Timom Cookom. iPhone 12 Pro bol vo väčšine krajín k dispozícii 23. októbra 2020. Predobjednávky na iPhone 12 Pro Max sa začali 6. novembra 2020 a telefón bol k dispozícii od 13. novembra 2020.
Jastrab krátkoprstý (Accipiter brevipes)
Opis
Jastrab krátkoprstý meria asi 33, s rozpätím krídel 64. Je podobný jastrabovi krahulcovi. Siluetu majú väčšiu, telo pôsobí užšie a medzi pohlaviami je menší rozdiel. Výrazný je kontrast spodnej časti krídla za letu, ktorá je hlavne u samcov skoro biela s tmavými koncami ručných letiek. Oči majú tmavočervené, kým jastrab krahulec žlté. Stredné chvostové perá nemajú také výrazné priečne pruhovanie. Mláďatá majú celú spodnú časť tela výrazne škvrnitú, kým mladé krahulce len krk a hruď.
IPhone 12 Pro
Charakteristika
Medzi hlavné vylepšenia oproti iPhone 11 Pro a iPhone 11 Pro Max patrí pridanie podpory 5G, senzor LiDAR, zavedenie bezdrôtového nabíjacieho systému s názvom MagSafe, systém Apple A14 Bionic, väčšie 6,1-palcové a 6,7-palcové displeje na zariadeniach iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max. iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max, rovnako ako iPhone 12 a iPhone 12 Mini, sú prvými modelmi iPhone od spoločnosti Apple, ktoré už neobsahujú napájací adaptér alebo slúchadlá EarPods, ktoré sa nachádzali v predchádzajúcich modeloch iPhone v balení. Kábel USB-C do Lightning je však stále súčasťou balenia.
Jastrab krátkoprstý (Accipiter brevipes)
Výskyt a stav na Slovensku
Na Slovensku bol výskyt jastraba krátkoprstého zdokumentovaný v máji 2012 pri Trebišove.
IPhone 12 Pro
Charakteristika
iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max používajú šesťjadrový procesor A14 Bionic od spoločnosti Apple, ktorý obsahuje neurálny procesor novej generácie. Oba majú tri možnosti interného úložiska: 128 GB, 256 GB a 512 GB. Oba tiež obsahujú odolnosť proti vode a prachu s klasifikáciou IP68. Sú vodeodolné do hĺbky šesť metrov po dobu 30 minút. Záruka výrobcu sa však nevzťahuje na poškodenie telefónu tekutinami.
Jastrab krátkoprstý (Accipiter brevipes)
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
IPhone 12 Pro
Charakteristika
iPhone 12 Pro a 12 Pro Max sú k dispozícii v 4 farbách: grafit, strieborná, zlatá, a pacifická modrá.
Akútne poškodenie obličiek
Akútne poškodenie obličiek (staršie označenie akútne zlyhanie obličiek, lat. insufficiencia renalis acuta, angl. acute kidney injury – AKI, staršie acute kidney failure) je náhle, v priebehu hodín až dní vzniknuté zhoršenie ich funkcií. Následkom je porucha elektrolytovej a acidobázickej rovnováhy vnútorného prostredia organizmu a hromadenie odpadových produktov, napr. z metabolizmu dusíkatých látok. Pri správnej liečbe je čiastočne alebo úplne reverzibilné. Odborná definícia sa zakladá na hodnotení koncentrácie produktu dusíkového metabolizmu kreatinínu v krvnom sére – vzostup o viac ako 26,5 umol/l za 48 hodín alebo na 1,5 násobok, alebo na poklese výdaja moču (diurézy) pod 0,5 ml/kg/hod počas 6 hodín. U pacientov so stabilnou chronickou obličkovou chorobou sa ako prejav akútneho poškodenia obličiek hodnotí dvojnásobný vzostup koncentrácie kreatinínu.
Epidemiológia
Akútne poškodenie obličiek postihuje ročne 500 – 600 pacientov na 1 000 000 obyvateľov a približne 7% hospitalizovaných pacientov, často  ako komplikácia. Úmrtnosť kolíše podľa príčiny a pridružených ochorení, v priemere je okolo 25%, v určitých skupinách pacientov môže byť až 90%.
Príčiny
Príčiny akútneho poškodenia obličiek sa rozdeľujú na prerenálne, renálne a postrenálne.
Prerenálne príčiny
Sú to stavy, pri ktorých sa zhoršuje kvalita krvného zásobenia obličiek:
Renálne príčiny
Ochorenia obličiek, ktoré často bývajú spojené s ich zlyhávaním:
Postrenálne príčiny
Stavy, ktoré zabraňujú odtoku moča z obličiek, čím vedú k ich poškodeniu:
Rizikové faktory pre vznik akútneho poškodenia obličiek sú dehydratácia, hypovolémia, závažné ochorenia pacienta, napr. sepsa, srdcové zlyhanie, rozsiahle popáleniny, závažné úrazy a rozsiahle operácie, tiež chronická obličková choroba, závažné srdcovocievne a pľúcne choroby, diabetes mellitus, vyšší vek pacienta a tiež podanie röntgenových kontrastných látok a liečba niektorými liekmi.
Akútne poškodenia obličiek, ktoré vznikne v komunite, zapríčiňujú zranenia s rozsiahlym poškodením svalovej hmoty (crush syndróm, vlastnou príčinou je myoglobín, uvoľnený z poškodených svalov), závažné infekčné ochorenia (urosepsa, pneumonia), otravy chemikáliami, ťažkými kovmi a drogami;  v rozvojových krajinách aj ochorenia s hnačkami, malária, HIV/AIDS, v rozvinutých krajinách poškodenie liekmi (napríklad kombinácia furosemidu s nesteroidnými protizápalovými liekmi a inhibítormi ACE alebo sartanmi).
Časté je akútne nozokomiálne poškodenie obličiek (t. j. u pacientov v nemocnici). Dochádza k nemu v súvislosti s veľkými chirurgickými výkonmi (s poklesom prekrvenia obličiek, vplyvom toxicity použitých liekov a anestézy), po podaní röntgenovej kontrastnej látky, následkom liečby potenciálne nefrotoxickými (obličky poškodzujúcimi) liekmi, napr. aminoglykozidmi, glykopeptidmi, ďalej chemoterapeutikami a kombináciami liekov. Dochádza k nemu hlavne  u pacientov s viacerými rizikovými faktormi, ktorí tvoria medzi hospitalizovanými početnú skupinu.
MHC Bardejov
MHC Bardejov (dlhý názov Mestský Handball Club Bardejov) je slovenský hádzanársky klub z Bardejova. Domovským stánkom klubu je Športová hala Mier s kapacitou 1 150 miest. Družstvo mužov bolo niekoľkonásobným účastníkom najvyššej domácej súťažeExtraligy, naposledy v sezóne 2011/12, keď zo súťaže odstúpilo. Do roku 2016 pôsobilo v 1. lige, po ktorom mužské družstvo činnosť pozastavilo. Klub sa však naďalej zúčastňuje dorasteneckých a žiackych súťaží.
Akútne poškodenie obličiek
Rozdelenie
alt=Štádia akútneho zlyhania obličiek podľa kritérii RIFLE|náhľad|Štádia akútneho zlyhania obličiek podľa kritérii RIFLE. (Krs - kreatinín v sére, GF - glomerulárna filtrácia, D - diuréza) Na základe koncentrácie kreatinínu v sére a výdaju moču je akútne poškodenie obličiek klasifikované podľa kritérií RIFLE do piatich skupín:
MHC Bardejov
V roku 2013 sa od klubu odtrhla ženská zložka, ktorá vytvorila nový klub s názvom HC Bardejov.
Akútne poškodenie obličiek
Rozdelenie
Zjednodušené odporúčania AKIN (Acute Kidney Injury Network) rozlišujú 3 štádia na základe rýchleho poklesu funkcie obličiek v priebehu 48 hodín pri dostatočnom zavodnení pacienta a po vylúčení prekážky odtoku moča:
Priebeh
Typický priebeh akútneho poškodenia obličiek sa skladá zo 4 fáz:
Príznaky a diagnostika
Príznaky akútneho poškodenia obličiek bývajú skôr necharakteristické. Väčšinou sa znižuje, prípadne zastavuje močenie, pacienti mávajú bolesti hlavy, slabosť, zvracajú, vyskytujú sa poruchy vedomia. Niekedy sa u nich podľa štádia a priebehu ochorenia pozoruje odvodnenie, neskôr väčšinou prevodnenie, zvýšenie krvného tlaku, bledosť, krvné podliatiny. V pokročilom štádiu hyperventilácia, opuchy, trecí šelest na srdci. Ak je príčinou prekážka odtoku moča z močového mechúra, dá sa nahmatať preplnený močový mechúr.
Jednoznačným príznakom je stúpajúca koncentrácia  kreatinínu v sére. Táto hodnota sa však o niečo oneskoruje za poklesom funkcie obličiek a môže byť mierne ovplyvnená rôznymi faktormi (ale menej, ako v minulosti používaná koncentrácia urey – močoviny v sére). Perspektívu majú nové biomarkery, napríklad neutrofilný s gelatinázou asociovaný lipokalín (NGAL), ktorého koncentrácia stúpa v priebehu 1 – 2 hodín po vzniku poškodenia, hlavne ischemického (z nedokrvenia).
Potrebné sú aj ďalšie vyšetrenia, pomocou ktorých sa zisťuje príčina, závažnosť a komplikácie akútneho poškodenia obličiek:
Biopsia obličiek na upresnenie diagnózy a prípadné  invazívne monitorovanie hemodynamických parametrov sú viazané na dobré vybavené, špecializované pracovisko.
Liečba
Liečebný postup závisí od vyvolávajúcej príčiny a celkového stavu pacienta. Vždy je potrebné upraviť hydratáciu, hyperkaliémiu (zvýšenú koncentráciu draslíka v krvi) a metabolickú acidózu a odstrániť prípadnú poruchu odtoku (retenciu) moču. Dostatočná hydratácia pacienta je zvlášť podstatná v prípade rhabdomyolýzy, akútna alergická tubulointersticiálna nefritída sa lieči vysokýmii dávkami glukokortikoidov, rýchlo progredujúce glomerulonefritídy (pri Wegenerovej granulomatóze, systémovom lupuse erythemathodes atď.) sa lieči glukokortikoidmi s cyklofosfamidom, prípadne plazmaferézou. Pri akútnej trombóze renálnej tepny je potrebná angioplastika alebo operácia. Súčasťou liečby sú obmedzenie príjmu draslíka, bielkovín, podľa stavu pacienta aj tekutín. Je potrebné okamžite a účinne liečiť prípadnú infekciu a poruchy zrážanlivosti krvi. V prípade toxického poškodenia obličiek liekmi je potrebné takúto liečbu okamžite ukončiť.
V prípade nedostatočnej odpovede na liečbu je nutná hemodialýza. Pristupuje sa k nej, ak napriek aplikovanej liečbe nie je tendencia k úprave akútneho poškodenia obličiek, pretrvávajú závažné príznaky pokročilého zlyhania obličiek (urémie) – perikarditída, prevodnenie, hyperkaliémia, acidóza a sérová koncentrácia kreatinínu presiahne hodnoty 200 – 700 μmol/l (urey v sére > 20 mmol/l).
Komplikácie
Akútne poškodenie obličiek môže byť sprevádzané viacerými komplikáciami:
Prognóza
Prognóza akútneho poškodenia obličiek závisí vo veľkej miere od vyvolávajúcej príčiny a celkového stavu pacienta. Od týchto okolností závisí aj mortalita, ktorá býva nízka napríklad pri toxickom poškodení obličiek liekmi, ale v niektorých skupinách, hlavne starých a ťažko chorých, polymorbídnych pacientov  môže dosiahnuť až 90%. V priemere je  okolo 25%, u pacientov v štádiu AKIN III 50%. Pacienti po  vyliečení akútneho poškodenia obličiek by mali byť ďalej sledovaní špecialistom nefrológom kvôli možnému prechodu do chronickej obličkovej choroby. V dlhodobom výhľade, vyše 10% pacientov ostalo na dlhodobej dialyzačnej liečbe, a 20 – 30% pacientov prešlo do chronickej obličkovej choroby.
Karát
Karát môže byť:
Rosières-en-Santerre
Rosières-en-Santerre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moldavské národné futbalové mužstvo
Moldavské národné futbalové mužstvo reprezentuje Moldavsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta, Majstrovstvá Európy alebo Liga národov UEFA. Moldavsko sa nikdy nekvalifikovalo na finálový turnaj MS alebo ME.
Honorius
Flavius Honorius (* 9. september 384, Konštantínopol, Rímske cisárstvo [dnes Turecko] – † 15. august 423, Ravenna, Západorímska ríša [dnes Taliansko]) bol rímsky cisár, prvý cisár Západorímskej ríše. Vládol v rokoch 393 – 423. Patril k slabým cisárom, ktorých manipulovali dvorania a vysokí generáli. Je známy tým, že počas jeho vlády bol Rím vyplienený Vizigótmi (410) a v rovnakom roku sa Honorius osobne vzdal vlády nad Britániou. Bol známy ako zbožný, no nie príliš inteligentný cisár.
Pôvod
Bol druhorodeným synom cisára Theodosia a jeho prvej manželky Aelie Flacilly. Obidvaja rodičia pochádzali z Hispánie. Mal brata Arkadia, ktorý bol cisárom Východorímskej ríše, a nevlastnú sestru Aeliu Gallu Placidiu.
Vláda
V roku 393 ešte ako dieťa dostal titul augustus a stal sa teda spoluvládcom svojho otca Theodosia. Po smrti otca sa ešte nedospelý stal samostatným vládcom Západorímskej ríše, na východe vládol jeho brat Arkadios. Za Honoria však vládol veliteľ vojsk Stilicho, ktorý bol polovičný Vandal. Vplyv Stilicha na cisára bol veľký a bol to on, kto de facto vládol ríši. Podobne tomu bolo aj na východe, kde za Arkadia vládol Flavius Rufinus. Honorius sa v roku 398 oženil s Mariou, dcérou Stilicha a jeho rímskej manželky Sereny. Honorius sídlil spočiatku v Mediolane (dnešné Milano), no v roku 402, počas vizigótskeho útoku na Itáliu sa utiahol do Ravenny, ktorá sa stala hlavným mestom ríše.
Honoriova vláda bola sprevádzaná nespokojnosťou a revoltami. Ako prvý odmietol poslušnosť africký miestodržiteľ barbarského pôvodu Gildo, no vďaka rýchlemu zásahu vojska bola vzbura potlačená. Rímsku armádu viedol Mascezel, Gildov brat. Veľmi zlá bola aj situácia v Británii, ktorej hrozili útoky Piktov zo severu a Sasov od mora. Miestne obyvateľstvo bolo nespokojné, čo využívali miestni miestodržitelia, ktorí si často uzurpovali moc. Moc najprv uzurpoval Marcus, po ňom Gratianus a nakoniec Konštantín III., ktorý sa s celým britským vojskom presunul do Galie, do ktorej prenikli cez Dunaj germánske kmene Alanov, Svébov a Vandalov, ktorí sa usadili v Hispánii.
Vzdorocisár Konštantín III. ovládol už aj Hispániu, no Británie sa v podstate vzdal samotný Honorius, keď poslal britským mestám list s výzvou, aby sa sami postarali o svoju bezpečnosť. Rimania už neboli schopní udržať vzdialený ostrov, nakoľko mali problémy na pevnine. Väčšina rímskych obyvateľov sa z Británie presunula do Galie. Proti Konštantínovi však rebeloval hispánsky uzurpátor Maximus, ktorý ho aj porazil. Honorius však poslal vojsko, ktoré Maxima porazilo a prinavrátilo tak stratené územia späť pod Honoriovu vládu. V severnej Galii však neskôr rebeloval Jovinus, ktorý sa spojil s vizigótskym kráľom Athaulfom. Athaulf sa však neskôr priklonil k Honoriovi a Jovinus bol porazený. Honoriov generál Konštantín III., ktorý porazil Maxima, rebeloval a uzurpoval moc. Bezmocný Honorius mu udelil titul spoluvládcu a dal mu za manželku svoju sestru Gallu Placidiu. Medzitým Athaulf v Gálii opäť povolal cisára Prisca Attala, ktorého však znovu odvrhol, keď Konštantín III. navrhol Vizigótom usadiť sa v Hispánii. V roku 420 sa v Hispánii opäť vzbúril nejaký Maximus, pravdepodobne ten istý.
Honorius vládu nemal vôbec pod kontrolou, nedokázal udržať svojich generálov a miestodržiteľov v provinciách, zatiaľ čo doma s ním manipulovali ministri a poradcovia. Spor s jeho sestrou Gallou Placidiou, ktorú mal údajne zvádzať, sa vyostril natoľko, že hrozila občianska vojna a Galla odišla i so synom do exilu v Konštantínopole. Krátko po tom, 27. augusta 423, Honorius zomrel na vodnatieľku bez toho, aby zanechal dediča.
Hodnotenie
Slabiny Honoriovho charakteru a osobná bezfarebnosť nezostali utajené jeho súčasníkom. Väčšina z nich ho považovala za katastrofálneho cisára, o čom svedčí i Filostorgiova poznámka, že štát utŕžil za jeho vlády veľa bolestných rán. Rím dobyli a vyplienili cudzí útočníci, Galiu a Hispániu zaplavili a zle poničili barbari, Británia bola takmer stratená. Honorius nevykonal nič významné, čím by odvrátil nepriateľský príval, snáď s výnimkou tvrdohlavosti s ktorou odmietal vyjednávať s Alarichom. Niektorí novodobí historici v ňom vidia obskúrnu postavu, ktorej dlhé obdobie ľahostajnej nečinnosti spôsobilo ríši menej škôd, než krátke návaly relatívnej aktivity bezprostredne pred pádom Stilichona a po ňom. Ako najpozoruhodnejšie sa tak na jeho panovaní javí skutočnosť, že navzdory inváziám barbarov a početným uzurpáciám zomrel prirodzenou smrťou.
Rouvrel
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Felipe Nasr
Luiz Felipe de Oliveira Nasr (* 21. august 1992, Brazília) je brazílsky automobilový pretekár a pilot Formule 1. V roku 2000 až 2007 získal niekoľko titulov v Brazílii, potom sa presunul na medzinárodnú scénu. Po roku 2014 ako testovací pilot u Williamsu prešiel v roku 2015 na plný úväzok do Formule 1.
Osobný život
Felipe je libanonského pôvodu, jeho dedko totiž v 60. rokoch 20. storočia emigroval do Brazílie. Jeho koníčkom je okrem formule aj rybárčenie a mechanika. Rád cituje Star Wars alebo Jamesa Bonda, čo sú jeho obľúbené filmy. Jeho obľúbený automobilový pretekár je Brazílčan Ayrton Senna. K pretekaniu ho pravdepodobne doviedol jeho strýko Amir Nasr, ktorý vlastnil jeden z najlepších tímov Formuly 3. Felipe sám o sebe tvrdí, že je jazykovo nadaný a dohovorí sa portugalsky, anglicky a taliansky.
Milan Zemko
PhDr. Milan Zemko, CSc. (* 7. júl 1944, Čierny Balog – † 13. september 2013, Bratislava ) bol slovenský historik, pôsobil ako vedecký pracovník Historického ústavu Slovenskej akadémie vied. Vo svojej práci sa zaoberal politickým systémom medzivojnového Česko-Slovenska a politickými dejinami Slovenska a medzivojnového Česko-Slovenska. Počas štúdia vstúpil do KSS. Z tejto však bol v roku 1968 vylúčený. Do politiky sa vrátil po páde komunizmu v roku 1989, keď sa v roku 1990 stal najprv poslancom Slovenskej národnej rady za VPN a následne do roku 1997 pracoval v Kancelárii prezidenta SR.
Životopis
Narodil sa v obci Čierny Balog. V roku 1966 úspešne absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Počas štúdia vstúpil do KSS. Na fakulte zostal pôsobiť ako interný ašpirant v odbore dejiny estetiky. V roku 1968 bol z dôvodu nesúhlasu so vstupom vojsk do Česko-Slovenska vylúčený z KSS a následne v roku 1970 aj z postgraduálneho štúdia. Od tohto obdobia nemohol publikovať. Do roku 1989 tak pôsobil na rôznych pozíciách, na konci 80. rokov 20. storočia mohol začať pôsobiť v mesačníku Slovenské pohľady. Súčasne sa snažil udržiavať kontakty s disidentmi. V roku 1986 získal titul doktor filozofie (PhDr.). Po páde komunizmu pôsobil na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v rokoch 1989 a 1990 ako pedagóg. V marci 1990 bol kooptovaný do Slovenskej národnej rady za Verejnosť proti násiliu. Vo voľbách v roku 1990 bol potom aj zvolený do Slovenskej národnej rady za VPN, pričom bol zvolený za podpredsedu SNR. Túto funkciu vykonával do júna 1992. Od septembra 1992 do marca 1993 pracoval v Politologickom kabinete Slovenskej akadémie vied. V roku 1993 získal za svoju činnosť Cenu SAV. V tomto roku získal tiež titul kandidát vied (CSc.). V rokoch 1993 až 1997 pracoval v pozícii riaditeľa odboru vnútornej politiky v Kancelárii prezidenta SR Michala Kováča. Súčasne bol jeho poradcom. V roku 1997 začal pracovať v Historickom ústave SAV ako samostatný vedecký pracovník na oddelení novších dejín, ktoré sa špecializuje na obdobie rokov 1918 až 1945. Špecializoval sa na politické dejiny Slovenska a medzivojnového Česko-Slovenska. V období rokov 2001 až 2005 bol člen predsedníctva SAV.
Behavec plavý
Behavec plavý je druh vtáka z čeľade prieložníkovité (Glareolidae). Obýva severnú Afriku, Blízky východ a juhozápadnú Áziu. Zo Slovenska pochádza len údaj, pravdepodobne z okolia Gabčíkova. Jeden jedinec bol zastrelený v koncom septembra v roku 1882, žiaľ dokladový materiál bol zničený a údaj preto nebol akceptovaný. Novší záznam nie je ani v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii ani v zozname pozorovaní vzácnych a zriedkavých druhov vtákov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov behavec plavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, u európskej populácii trend nie je známy.
Tozinameran
thumb|Tozinameran Tozinameran (-medzinárodný nechránený názov; kódové označenie BNT162b2, obchodná značka: Comirnaty) je vakcína proti ochoreniu COVID-19. Vakcínu vyvinula spoločnosť BioNTech v spolupráci so spoločnosťou Pfizer.
Düwag L
Düwag L je typ električky vyrobenej v rokoch 1955 – 1957 v západonemeckom závodu Duewag v Düsseldorfe. Celkom bolo vyrobených 84 vozňov (42 motorové a 42 vlečné). Tento typ bol dodaný výhradne prevádzkovateľovi električkovej siete vo Frankfurte nad Mohanom. Vo výrobe bol typ L nahradený modernejším typom Düwag M, v pravidelnej prevádzke bol do roku 2012.
Tozinameran
Podáva sa intramuskulárnou injekciou v hornej časti ramena u osôb starších ako 12 rokov. Očkovanie vyžaduje dve dávky podané s odstupom 21 až 42 dní. Vakcína Comirnaty neobsahuje na tvorbu imunity živý vírus, takže nemôže u očkovaného spôsobiť ochorenie COVID-19. Vakcína mRNA proti COVID-19 obsahuje „stavebné pokyny“ pre jednu zložku vírusu, takzvaný spike proteín, ktorý sa nachádza na povrchu vírusu. Tento spike (hrotový) proteín je sám o sebe neškodný, vakcína preto nie je infekčná. mRNA obsiahnutá vo vakcíne nie je inkorporovateľná do ľudského genómu, ale v tele sa rozloží po niekoľkých dňoch. Spike proteíny, ktoré si telo po vakcinácii vytvorí vo svalových bunkách v mieste vakcinácie a v určitých obranných bunkách, imunitný systém rozpozná ako cudzie proteíny, ktoré aktivujú obrannú reakciu. Touto reakciou sa vytvoria protilátky a obranné bunky, tzv. T-lymfocyty, proti vírusu. Tak sa vytvorí ochranná imunitná odpoveď. Ak sa následne ľudský organizmus stretne s vírusom SARS-CoV-2, jeho imunitný systém ho rozpozná a dokáže proti nemu bojovať pomocou vytvorených protilátok a T-buniek, ktoré vírus zabijú, zabránia jeho vstupu do ľudských buniek a zničia infikované bunky.
Düwag L
Konštrukcia
L je jednosmerný štvornápravový motorový električkový vozeň s dvoma dvojnápravovými podvozkami a podlahou v jednej úrovni, určený pre prevádzku sólo alebo v súprave s vlečným vozňom l. Všetky dvojkolesia sú poháňané jednosmernými elektromotormi. Na pravej strane vozovej skrine má typ L troje skladacie elektricky poháňané dvere. Miesta na sedenie tvorili polstrované koženkové sedačky v priečnom usporiadaní 1+2. Napájacie napätie pre výzbroj je 600 V jednosmerného prúdu. Vozidlá L boli štandardne dodávané s pantografom. Vozne sú vybavené jedným predným reflektorom. Vlečný vozeň l konštrukčne vychádza z električky L. Je možné ho spájať s vozmi L do tzv. malých vlakov (MV+VV).
Vláda Roberta Fica
Vláda Roberta Fica môže byť:
Düwag L
Prevádzka električiek
Do Frankfurtu nad Mohanom boli v rokoch 1955 – 1957 dodané 42 súpravy vozňov L+l. Prototypy električky L a l boli dokončené v roku 1955. Označené boli evidenčnými číslami 201 a 202. Posledné električky L a l jazdili v pravidelnej prevádzke do roku 1996. Už v roku 1994 bolo bezplatne odovzdaných osem motorových vozňov a desať vlečných do Bukurešti a v roku 1997 päť motorových a štyri vlečné do Galaţi v Rumunsku. V roku 1997 zakúpil dopravný podnik MZK Szczecin z poľského Štetína 3 vyradené vlečné vozy l a zlúčil ich do súprav s motorovými kĺbovými vozňami GT6 pôvodom z Düsseldorfu. V roku 2002 bola ukončená prevádzka týchto električiek v Štetíne. Jeden vozeň l je zachovaný ako historický (ev. č. 551).
Tozinameran
Štúdie preukázali účinnosť a bezpečnosť a jej použitie bolo podmienene schválené Európskou liekovou agentúrou (EMA) a Štátnym ústavom pre kontrolu liečiv (ŠUKL).
Výsledky tretieho kola klinického skúšania vakcíny publikované vo vedeckom časopise New England Journal ukázali účinnosť 95 % po podaní druhej dávky vakcíny u ľudí starších ako 16 rokov. Medzi najčastejšie vedľajšie účinky patrí mierna až stredne silná bolesť a začervenanie v mieste vpichu, únava, bolesť hlavy, svalov a kĺbov, zimnica a horúčka. Od decembra 2020 sú správy o závažných vedľajších účinkoch, ako sú alergické reakcie, veľmi zriedkavé a nie sú hlásené žiadne dlhodobé komplikácie.
Každý zaočkovaný človek bude mať vydanú Informačnú kartičku sledovateľnosti a očkovania s dátumom, kedy sa má vrátiť pre druhú dávku, tzv. očkovací certifikát.
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2009
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2009 boli 7. majstrovstvá sveta vo florbale žien. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie IFF vo florbale žien v roku 2009. Konalo sa od 5.12. decembra 2009 vo Västeråse, vo Švédsku, za účasti 20 tímov. A-divízia aj B-divízia mala po 10 účastníkov. Estónsko bolo jediným nováčikom turnaja MS. Zápasy A-divízie videlo naživo 16 472 a zápasy B-divízie 2 569 divákov.
Konečné poradie tímov
Pozn: Austrália si zabezbečila účasť na MS 2011, tímy na 8.20. mieste budú musieť hrať kvalifikáciu.
Javorie (vrch v Považskom Inovci)
Javorie je vrch v Považskom Inovci. Leží nad obcou Mníchova Lehota, približne južne od Trenčína.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Inovec. Vrchol leží na území Trenčianskeho kraja, v okrese Trenčín a na katastrálnom území obcí Trenčianska Turná a Mníchova Lehota. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situované Jarky (Mníchova Lehota), severne leží Mníchova Lehota a Trenčianska Turná a juhozápadne obec Selec.
Opis
Javorie je súčasťou hlavného hrebeňa, vedúceho z dominantného Inovca do Jastrabského sedla. Predstavuje pomerne rozsiahly masív s plochým vrcholom. Západným smerom susedí Skalka a Čierny vrch, južným Blatina  a Jarabský vrch  a severovýchodným vrch Humenec. Južné a západné svahy odvodňuje Sedličiansky potok, severné Rígeľský potok, oba smerujúce Turnianskym potokom do Váhu, vodu z východných svahov odvádza Sviniansky potok do Bebravy. Vrcholovou plošinou vedie značený turistický chodník po hrebeni ku Chate pod Inovcom.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Považského Inovca, pri vhodných podmienkach aj Strážovské vrchy, Biele a Malé Karpaty.
Dlhá (vrch v Čergove)
Dlhá je vrch v pohorí Čergov, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Ruská Voľa nad Popradom, približne východne od Starej Ľubovne.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Ruská Voľa nad Popradom. Najbližšími sídlami sú severne situované Obručné a severozápadne ležiaca Ruská Voľa nad Popradom, západne sa nachádza Čirč, juhozápadne Šarišské Jastrabie a severovýchodne obec Lenartov.
Opis
Dlhá leží v severnej časti hlavného hrebeňa, ktorý vedie od Malého Minčola k obci Obručné, kde nadväzuje na hrebeň Ľubovnianskej vrchoviny. Západne sa nachádza Kurčínska a Orlovská Magura  a Ostrá hôrka, južne Lazovský vrch , Minčol  a Murianik , východne Krivá  a Jaseňov  a severne Kamenný hrb , Ostrý vrch  a Foderiková. Hrebeňom vedie európske rozvodie Visly a Dunaja, preto voda zo západných svahov odteká Chotárnym a Páleným potokom do rieky Poprad a z východných Podrožným potokom do Tople. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, hrebeňovka ho traverzuje východným úbočím.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Čergova, no tiež Ľubovniansku vrchovinu, Busov, Levočské vrchy, vrcholy Vysokých Tatier, Spišskú Maguru, Pieniny a prihraničné vrchy južného Poľska.
Muriki severný
Muriki severný (Brachyteles hypoxanthus) je druh z čeľade pavučiakovité, ktorý obýva lesy v brazílskych štátoch Bahia, Espírito Santo a Minas Gerais. Z dôvodu straty prirodzeného prostredia a lovu pre jedlo aj šport patrí od roku 2000 medzi kriticky ohrozené druhy a jeho populácia klesá. V roku 2005 žilo len 855 jedincov. Samce tejto sivohnedej opice merajú bez chápavého chvosta 5578 cm, samice 5065 cm. Muriki severný je aktívny cez deň, žerie listy a ovocie, ale napríklad aj hmyz. Skupinu tvorí až 80 opíc. Samice rodia jedno mláďa, samce po dosiahnutí pohlavnej dospelosti tlupu opúšťajú.
Zlatá kamera
Zlatá kamera môže byť::
Proces s Vojtechom Tukom
Proces s Vojtechom Tukom bol súdny proces konaný po skončení druhej svetovej vojny s bývalým predsedom vlády vojnovej Slovenskej republiky a popredným predstaviteľom HSĽS-SSNJ. Po tzv. Tukovej afére z roku 1929 to bol druhý veľký proces proti Vojtechovi Tukovi.
Právna úprava procesu
To, že osoby považované za kolaborantov, alebo vojnových zločincov budú po skončení vojny stíhané potvrdila aj exilová česko-slovenská vláda v Londýne, ktorá v roku 1942 prijala tzv. Svätojakubskú deklaráciu, kde sa k tomuto úmyslu zaviazala. Spočiatku bolo v pláne, aby platili pre celé územie ČSR rovnaké retribučné predpisy. Ale vzhľadom na činnosť Slovenskej národnej rady, ako i faktickú existenciu výlučne slovenských orgánov, bola snaha, aby sa retribučné súdne procesy vykonávali na Slovensku osobitne a samostatne, teda nie ako súčasť česko-slovenskej retribúcie. 28. apríla 1945 vláda ČSR na zasadaní v Košiciach zobrala na vedomie, že SNR chce vydať retribučné predpisy pre Slovensko ako samostatné nariadenie. 15. mája 1945 tak prijala SNR Nariadenie č. 33/1945 Zb. SNR o potrestaní fašistických zločincov, okupantov, zradcov a kolaborantov a o zriadení ľudového súdnictva (ďalej len "nariadenie č. 33/45"). Dané nariadenie mal podľa Laca Novomeského za jeden večer napísať Gustáv Husák a to napriek tomu, že od februára 1945 pripravovalo takéto nariadenie Povereníctvo pre pravosúdie (spravodlivosti). Prijaté nariadenie neskôr doplnilo vykonávacie nariadenie Zboru povereníkov SNR č. 55/1945 Zb. n. SNR. Nariadenie č. 33/45 upravovalo skutkové podstaty konkrétnych trestných činov, procesnú stránku, zriaďovanie príslušných súdov, ako aj následné trestanie. Podľa tohto nariadenia došlo k zriadeniu Národného súdu so sídlom v Bratislave, okresných ľudových súdov so sídlom v jednotlivých okresných mestách a miestnych ľudových súdov so sídlom v každej politickej obci. Nariadenie taktiež upravovalo, kto spadá pod označenie fašistický okupant. Mohlo sa jednať iba o cudzieho štátneho príslušníka, ktorý sa buď pričinil o rozbitie ČSR, alebo inak terorizoval slovenský národ (konkrétne uvedené v § 1 nariadenia č. 33/45). Za tieto činy bolo možné udeliť iba trest smrti. V § 2 nariadenie č. 33/45 definovalo činnosť tzv. domácich zradcov. Jediným možným trestom bol v tomto prípade trest smrti. § 3 nariadenia č. 33/45 upravoval definíciu konania kolaborantov. Trest za túto činnosť bol trest odňatia slobody do 30 rokov, alebo trest smrti. § 4 nariadenia č. 33/45 definoval tzv. zradu na povstaní, za ktorú pripúšťal udelenie iba trestu smrti. Až § 5 nariadenia č. 33/45, ktorý definoval činnosť tzv. previnilcov fašistického režimu umožňoval udeliť miernejšie tresty, dokonca aj iba verejné pokarhanie. § 6 nariadenia č. 33/45 umožňoval za určitých podmienok zmiernenie trestu smrti na trest 30 rokov odňatia slobody, prípade v odôvodnených prípadoch aj iné tresty, či oslobodenie. Toto nariadenie detailne určovalo príslušnosť súdu vo vzťahu k obžalobe a ostatné náležitosti.
Hlavné pojednávanie
Kvôli zlému zdravotnému stavu Tuku musela byť budova Národného súdu v Bratislave ešte pred začiatkom hlavného pojednávania upravená. Bola tu pripravená posteľ a vozík, na ktorom sa Tuka presúval po súdnej sieni. Tuka tu mal tiež k dispozícii personál a veci potrebné pre jeho ošetrovanie. Oprávnene teda vyvstávali otázky, či je schopný sa vôbec Tuka súdu zúčastniť. Hlavný obžalobca Rigan teda nechal v máji 1945 Tuku vyšetriť lekármi. Tí vypracovali posudok, kde konštatovali, že je schopný sa súdneho konania zúčastniť. K rovnakému záveru došli aj psychiatri, ktorí Tuku vyšetrovali po začatí hlavného pojednávania. Vojtech Tuka si chcel obhajcu zvoliť, konkrétne Júliusa Zoltán-Weichherza. Tento však odmietol jeho žiadosť, keďže nechcel pred Národným súdom vôbec pôsobiť ako člen Zväzu protifašistických väzňov a ilegálnych pracovníkov. 18. júla 1946 ustanovil Národný súd Tukovi za obhajcu Konštantína Reháka, ktorý však obhajobu odmietol zo zdravotných dôvodov a z dôvodu osobného odporu obhajoby vojnových zločincov. Na druhý deň tak súd ustanovil Vojtecha Rampášeka za obhajcu Vojtecha Tuku. Hlavné pojednávanie prebiehalo od 29. júla 1946 do 14. augusta 1946. Spolu bolo sedem pojednávacích dní. Pôvodne síce chcel Tuka navrhnúť svedkov, ktorých bude žiadať súdom vypočuť, no nakoniec ich mená vôbec nenahlásil. Je otázne, či je toto rozhodnutie potrebné pričítať k jeho zlému zdravotnému stavu, alebo je za tým iný dôvod. Vypočutí tak boli iba svedkovia navrhnutí obžalobou. Celkom tak bolo vypočutých osem svedkov a niekoľko znalcov.