cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kartografia
Kartografia na Slovensku
Roku 1955 založila Slovenská akadémia vied a Správa geodézie a kartografie edíciu Monumenta Slovaciae Cartographica. Nezastupiteľné miesto v tejto edícii má dielo Samuela Mikovínyho, jedného z najschopnejších zememeračov a kartografov 18. storočia v Uhorsku. Ako osvietenec odsúdil všetkých autorov, ktorí zostrojovali mapy bez toho, aby príslušný kraj poznali. Mikovíny sa narodil na území dnešného Slovenska a uznáva sa za priekopníka slovenskej vedy 18. storočia.
Charles Francis Richter
Charles Francis Richter (* 26. apríl 1900, Overpeck, Ohio, USA – † 30. september 1985, Pasadena, Kalifornia, USA) bol americký seizmológ a fyzik.
Charles Richter je známy ako tvorca Richterovej stupnice, ktorá, do vynájdenia chvíľkovej stupnice magnitúdy v 1979, vyčísľovala veľkosť zemetrasenia. Po prvýkrát ju použil v roku 1935 v spolupráci s Benom Gutenbergom; obidvaja pracovali v Kalifornskom inštitúte technológie. Výrok "grafy v logaritmickej mierke sú nástrojom diabla" sa pripisuje Richterovi.
Bol taktiež nudista, jeho manželka s tým však nesúhlasila, takže sa s ním rozviedla a presťahovala sa do Francúzska.
NGC 393
NGC 393 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. októbra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Dubaj
Dubaj (arab. Dubajj) môže byť:
Nagymányok
Nagymányok je mesto v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Bonyhád.
Má rozlohu 1 068 ha a žije tu obyvateľov .
Passavant-la-Rochère
Passavant-la-Rochère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hermioné
Hermioné (iné názvy: Hermiona, Hermione; Hermioné, ) môže byť:
Hermione môže byť aj:
NGC 394
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Hádzaná na Juhoamerických hrách 2010
Hádzaná na Juhoamerických hrách 2010 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2010. Konal sa v Medellíne, v Kolumbii od 20.30. marca 2010, za účasti 5 mužských a 6 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizoval tretíkrát. Zápasy sa hrali v aréne Coliseo Unidad Deportiva Ditaires v Itagüí. Zvíťazili hádzanári Brazílie a hádzanárky Argentíny.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na hádzanársky turnaj Panamerických hier 2011, ktoré sa uskutočnili v Guadalajare. Kvalikovali sa naň 3 najlepšie družstvá mužov a žien a štvrté družstvo postúpilo do kvalifikácie o Panamerické hry 2011.
Einsteinova gravitačná konštanta
Einsteinova gravitačná konštanta alebo κ je gravitačná konštanta odvodená z Newtonovej gravitačnej konštanty G, ktorá sa výhodne používa napríklad v kozmologických rovniciach dynamiky vesmíru (pozri kozmológia). Určená je výrazom
kde
Hodnota Einsteinovej gravitačnej konštanty je rovná κ = 1,86.10−26 kg−1 m.
Infrared Data Association
Infrared Data Association (skr. IrDA) je organizácia, ktorá definuje štandardy komunikačných protokolov na prenos dát na krátku vzdialenosť prostredníctvom infračerveného žiarenia. Štandardy sa potom takisto označujú skratkou IrDA.
Tieto štandardy sa používajú na tzv. osobné siete (PAN), na komunikáciu s mobilnými telefónmi, palmtopy a pod. Komunikácia pomocou IrDA vyžaduje medzi komunikujúcimi priamu viditeľnosť, má veľmi obmedzený dosah (asi 1 meter) a pomerne nízku prenosovú rýchlosť (2,4 kbit/s až 16 Mbit/s).
Čelesta
thumb|Čelesta.
Čelesta (z tal. celesta – nebeská < lat. caelestis) je bicí hudobný nástroj. Podľa Sachsovho a Hornbostelovho delenia patrí čelesta medzi úderové idiofóny. Na jeho ovládanie sa používa klávesnica. Klávesy sú spojené s kladivkami, ktoré udierajú na sústavu kovových platničiek (najčastejšie oceľových), pod ktorými sa nachádzajú drevené rezonátory. Pedál sa používa na modifikáciu zvuku.
Nástroj vynašiel v roku 1886 parížsky výrobca harmónií Auguste Mustel. Prvý model však namiesto plechových platničiek mal kovové ladičky. Jej zvuk bol však príliš jemný na orchestrálne použitie.
Je súčasťou symfonického orchestra. Napriek tomu, že je považovaná za bicí nástroj, hrá na ňu väčšinou pianista.
Čelesta v hudobných dielach
Ruský skladateľ Piotr Iľjič Čajkovskij hovoril o čeleste ako o svojom obľúbenom hudobnom nástroji. Je použitá v jeho poslednej symfonickej básni Vojvoda (1891) i v balete Luskáčik (1892). Čelesta sa objavuje aj v dielach iných skladateľov, ako sú Nikolaj Rimskij-Korsakov, Gustav Mahler, Dmitrij Šostakovič, Béla Bartók, Maurice Ravel a iní.
V súčasnej hudbe sa čelesta vyskytla v piesňach takých interpretov ako sú The Velvet Underground (skladba „Sunday Morning“), The Stooges, Björk (albumy Selmasongs, Vespertine a Drawing Restraint 9) a Sigur Rós (album Takk).
Slovenské národné hokejové mužstvo na ZOH 2002
thumb|right|Dresy slovenského národného hokejového mužstva na ZOH 2002
Pražský krysařík
Pražský krysařík alebo Pražský potkaniarik, hovorovo Ratlík, je plemeno psa neuznané v FCI. Ide o starobylé plemeno pochádzajúce z Česka.
Vzhľad a povaha
Pražský krysařík je čulý, psík veľmi malého vzrastu. Má kvadratickú, kompaktnú stavbu tela. Napriek drobnému vzrastu je pohyblivý a vytrvalý. Má hladkú krátku srsť, ktorá si nevyžaduje špeciálnu starostlivosť. Optimálna výška tohto plemena je 20 cm až 23 cm a hmotnosť približne 3,0 kg.
Je zvedavý, k členom rodiny priateľský a prítulný, k cudzím skôr nedôverčivý.
Pôvodne sa im kupírovali chvosty, dnes nosia chvosty vysoko.
Asociácia waldorfských škôl a škôlok
Asociácia waldorfských škôl a škôlok (AWŠŠ, predtým Asociácia priateľov slobodných waldorfských škôl), je slovenské občianske združenie. M za cieľ „napomáhať šíreniu a rozvoju waldorfskej pedagogiky na Slovensku“. Asociácia vznikla v roku 1992.
Externý odkaz
Asociácia waldorfských škôl a škôlok
Planckova hmotnosť
Planckova hmotnosť (symbol ) je jednotka hmotnosti v systéme Planckových jednotiek zavedená fyzikom Maxom Planckom. Je považovaná za „prirodzenú” jednotku, pretože je vyjadrená pomocou troch základných fyzikálnych konštánt — rýchlosti svetla, Planckovej konštanty a gravitačnej konštanty. Planckova hmotnosť je hmotnosť telesa, ktorého Schwarzschildov polomer je rovný jeho Comptonovej vlnovej dĺžke delenej π.
Hodnota
Hodnota Planckovej hmotnosti je daná jednoduchým vzťahom Roku 2002 vydala CODATA odporúčanie používať pre Planckovu hmotnosť hodnotu Dve čísla umiestnené v zátvorkách značia neistotu (štandardnú odchýlku) posledných dvoch cifier hodnoty.
Vo fyzike častíc a kozmológii sa častejšie používa redukovaná Planckova hmotnosť, ktorá je daná vzťahom Pridaním člena 8π sa zjednodušia niektoré rovnice popisujúce gravitáciu.
Na rozdiel od väčšiny Planckových jednotiek je Planckova hmotnosť pre ľudí viac-menej predstaviteľná — hmotnosť blchy je približne 4000 až 5000 mP.
Význam
Planckova hmotnosť je hmotnosť čiernej diery, ktorej Schwarzschildov polomer násobený π je rovný jej Comptonovej vlnovej dĺžke. Polomer takejto čiernej diery je približne Planckova dĺžka.
Pincehely
Pincehely je veľká obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v okrese Tamási.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Arsia Mons
right|thumb|300px|1. Olympus Mons 2. Tharsis Tholus 3. Ascraeus Mons 4. Pavonis Mons 5. Arsia Mons 6. Valles Marineris Arsia Mons je sopka na Marse. Je najjužnejšia z troch vulkánov, ktoré sú známe pod spoločným názvom Tharsis Montes a sú situované do oblasti Tharsis na severnej pologuli neďaleko rovníka. Smerom na sever od vulkánu sa nachádza Pavions Mons a ešte ďalej severne je situovaná sopka Ascraeus Mons. Najväčšia hora sústavy Olympus Mons sa nachádza severozápadným smerom od sopky. Arsa Mons sa nachádza na súradniciach 120° západnej dĺžky a 9° južnej šírky.
NGC 395
NGC 395 je otvorená hviezdokopa s emisnou hmlovinou v súhvezdí Tukan, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 1. augusta 1826.
Ekuména (geografia)
thumb|Rekonštrukcia ekumény (obývaného sveta) staroveká mapa, [[Herodotus ca 450 pred Kr.]] Ekuména (z gréc. oikos - obydlie, prípadne "oikoumene" - "spoločný dom") je obývaná časť súše, niekedy len významnejšie obývaná časť súše. Doslova znamená "obývaný" alebo "celý známy" svet.
V helenizme počas Alexandra Veľkého znamená Oikoumene známu, obývanú časť sveta, niekedy iba svet obývaný Grékmi, teda vynímajúc svet obývaný barbarmi.
O’a (kaldera)
O’a alebo Šal(l)a (Hajk) alebo po taliansky (Lago) Scial(l)a je najvačšia kaldera v Etiópii. Nachádza sa na východnom brehu jazera Shalla (O’a). Kaldera bola sformovaná pri mohutnej explózii pred 240 000 rokmi. Postkalderové štádium aktivity sa prejavilo vytvorením dvoch pyroklastických troskových kužeľov bazaltového zloženia severne od kaldery a skupiny tufových prstencov a lávových prúdov blízko juhozápadného okraja pobrežia jazera. Na oboch brehoch jazera sa nachádzajú aktívne fumaroly.
Bard
thumb|Bard (cca 1817), [[John Martin (maliar)|John Martin]] Bard, často prekladaný ako básnik a spevák.
Ich úloha v keltskej spoločnosti bola oveľa širšia. Bard bol vysoko vzdelaný v oblasti rétoriky, lingvistiky, umenia a mytológie. Ich pozícia sa viac blížila ku kňazovi, než k zabávačovi. Bardi boli po druidoch druhí najviac vážení z takzvaného Aes Dana (učený ľud). Ich politická pozícia bola vždy neutrálna, nemiešali sa do sporov. Bardi boli oprávnení pohybovať sa medzi kráľovstvami aj v čase vojny a nikto ich nesmel zastaviť.
Bardi vo svojej pamäti uchovávali spevy, piesne a básne o bohoch, hrdinoch a kráľoch. Ich umelecký prednes bol veľmi kvalitný a popularita bardov často presahovala hranice krajiny. Ich výtvory dokonca zbierali mnísi.
Stať sa bardom pritom nebolo vôbec jednoduché. Pod vedením majstra sa žiak - mabinog, vzdelával až 12 rokov. Za ten čas mal presne stanovené koľko veršov musí vytvoriť a koľko sa ich musí naučiť naspamäť. Metódy na prebudenie inšpirácie boli často dosť drastické - samota a pôst, znehybnenie tela na niekoľko hodín a podobne. Melódie bardov vraj mali priam zázračný účinok, vedeli potešiť srdce, uzdravovať alebo aj vyburcovať do nepríčetnosti. Bard však nie je tak celkom iba keltskou záležitosťou. S ekvivalentom barda sa stretávame aj u Germánov (konkrétne Vikingov), kde bol nazývaný skald, alebo aj u Slovanov kde sa volal guslar (oblasť bývalej Juhoslávie), skazitel (Rusko a Ukrajina) alebo igric (Slovensko a Česko).
Gibson Guitar Corporation
Gibson Guitar Corporation je americká firma so sídlom v Nashville v štáte Tennessee v USA zaoberajúca sa výrobou akustických a elektrických gitár a spoločne s firmou Fender Musical Instruments Corporation je najznámejšou a najpoužívanejšou značkou. Firma vyrába hlavne typy Les Paul, SG, Flying V, Explorer, basové gitary a gitarové príslušenstvo (napr. struny atď.). Táto firma vynašla typ snímača humbucker, ktorý vyriešil nežiaduce zvuky ako bzučanie alebo šum.
Firmu Gibson najviac preslávil džezový gitarista Les Paul, ktorý v 40-tych rokoch predal firme návrh nového typu gitary – Les Paul, ktorá po ňom získala svoje meno. Spočiatku ho firma odmietla, ale nakoniec ho dala do výroby a teraz je typ Les Paul jej hlavným produktom.
Potreba (ekonómia)
Potreba je uvedomený alebo neuvedomený nedostatok uspokojenia. Iná definícia znie: chcenie prostriedku na nejaký účel.
Podľa Milana Kovačku je potreba ''spojenie účelu a prostriedku vôľou subjektu. Napríklad na ukojenie hladu (účel) jeme chlieb (prostriedok). Predmet chcený na nejaký účel je statok alebo tovar. Potreby človeka sú na rozdiel od zdrojov, ktoré používame na výrobu statkov, neobmedzené (neohraničené).''
Podľa Filitu je ekonomická potreba alebo hospodárska potreba nevyhnutnosť používania určitých konkrétnych predmetov, služieb alebo činností pre zabezpečenie hmotnej stránky života ľudskej spoločnosti. Ekonomická potreba vystupuje v podobe požiadavky takýchto predmetov, služieb alebo činností, alebo snahy o odstránenie ich nedostatku cestou spotreby príslušných materiálnych úžitkových hodnôt, použitia služieb alebo výkonu ekonomických činností.
Jednotlivci majú rôzne potreby a rôzne predstavy o dosahovaní spokojnosti (Ľudská potreba znamená určitý nedostatok, ktorý si človek uvedomuje a snaží sa o jeho odstránenie, uspokojenie).
Môžeme ich členiť:
David Vávra
Akad. arch. David Vávra (* 9. marec 1957, Praha) je český architekt, herec a spisovateľ. Študoval architektúru na FA ČVUT v Prahe, AVU v Prahe. Uvádza populárno-náučný TV seriál Šumná města.
Tvorivá činnosť architektonická
Tvorivá činnosť architekta Davida Vávru spočíva predovšetkým v obnovách budov. V menšej miere sa venuje navrhovaniu nových budov, a to budov pre bývanie. Napriek tomu nepatrí do skupiny architektov, ktorí by odmietali nové prúdy a názory v architektúre. Dôkazom toho je aj tvrdenie na nedávnu súťaž na národnú knižnicu v Prahe, v ktorom považuje víťazný návrh Jana Kaplického za vizionársku stavbu, s veľkým potenciálom pre význam českej architektúry. Podľa Davida Vávru je kvalitná architektúra hodná byť v kontexte so staršou architektúrou. Moderné (a dobré) môže koexistovať so starým. V jeho dielach je v pozadí cítiť inšpiráciu z obdobia moderných prúdov architektúry zo začiatku dvadsiateho storočia. Nenásilne a harmonicky pôsobia napríklad prvky kubistické prvky osvetlenia vo vstupnom foyeri Švandovho divadla a interiér baru kultúrneho domu Dobeška navrhnutý v decentnom retro-štýle.
Tvorivá činnosť vzdelávacia
David Vávra vystupuje v pravidelnom populárno-náučnom televíznom seriáli Šumná města o modernej českej a moravskej architektúre. Netradičným, skôr hereckým ako vedeckým prístupom približuje divákom významné architektonické diela v mestách Česka.
Pre zaujímavosť David Vávra nie je len tvoriacim architektom ale aj hercom. Založil vlastné alternatívne divadlo Sklep a niekoľkokrát bol obsadený do filmových rolí. Blízke sympatie s filmom vyjadril aj v architektonickej tvorbe v podobe scénografických realizácií.
Villeneuve-sur-Lot-Sud
Villeneuve-sur-Lot-Sud je francúzsky kantón v obvode Villeneuve-sur-Lot departemente Lot-et-Garonne v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 6 obcí.
Leonid Iľjič Brežnev
Leonid Iľjič Brežnev (🇷🇺; * 19. december 1906, Kamenskoje (dnes Kamianske, Ukrajina) – † 10. november 1982, Moskva) bol sovietsky politik ruskej národnosti. Od roku 1964 prvý tajomník (od 1966 generálny tajomník – gensek ÚV KSSZ) a predseda Prezídia Najvyššieho sovietu od 1960 do 1964 a tiež od 1977 do roku 1982. V rokoch 19641982 najvyšší predstaviteľ a vládca Sovietskeho zväzu.
Pôvod
Vo svojej knižnej autobiografii z roku 1981 sa identifikoval ako Rus („Таким образом, по национальности я русский, по происхождению – коренной пролетарий, потомственный металлург.“ – „Národnosťou som teda Rus, pôvodom – rodený proletár, dedičný metalurg.“), v biografických slovníkoch a encyklopédiách bol v 80. rokoch aj v 21. storočí rovnako vedený ako Rus.
Raná kariéra
Začal pracovať ako robotník. Po skončení strednej aj vysokej metalurgickej školy roku 1935 bol inžinierom v metalurgickom závode v Kurskej oblasti. V 17. rokoch vstúpil do Komsomolu (Komunistického zväzu mládeže) a o 6 rokov neskôr do Komunistickej strany Sovietskeho zväzu (KSSZ), kde zastával stranícke funkcie na oblastnej úrovni. V mladosti bol považovaný za sympatického a vtipného človeka. Počas druhej svetovej vojny pôsobil vo funkcii politického komisára na Kaukaze, Kryme, Ukrajine a v Poľsku. Ako politický činiteľ Sovietskej armády sa zúčastnil na oslobodzovaní Česko-Slovenska.
Vzostup
thumb|left|Brežnev ako politický komisár ([[1942)]]
Po vojne pracoval v politickej správe armády a dosiahol hodnosť generálmajora. V politike sa pred ním odvíjala sľubná kariéra. Postupoval v straníckej hierarchii, až sa začiatkom 50. rokov prepracoval do blízkosti Josifa Visarionoviča Stalina a stal sa členom Sekretariátu Ústredného výboru (ÚV) KSSZ. Po Stalinovej smrti v roku 1953 sa podľa niektorých zdrojov podieľal na zatknutí L. P. Beriju. V tomto období však stratil všetky vysoké funkcie a tri roky pracoval v službách strany v Kazachstane. Brežnev sa opäť objavil v Moskve roku 1957 v súvislosti s bojom o Stalinovo dedičstvo v Kremli, z ktorého vyšiel víťazne Nikita Sergejevič Chruščov a jeho ľudia. Brežneva považovali za jedného z nich. V prvej polovici 60. rokov sa v sovietskom štátnom a vojenskom vedení uskutočnilo niekoľko významných zmien, Brežnev sa dostal do úzkeho kruhu Chruščovových spolupracovníkov v júli 1964. V októbri 1964 sa podieľal spolu s A. N. Kosyginom na odstránení Chruščova z vedúcich funkcií v strane.
Na čele komunistickej strany
Dňa 15. októbra 1964 bol Brežnev vymenovaný za prvého tajomníka ÚV KSSZ, Alexej Kosygin sa stal predsedom vlády. V priebehu dvoch rokov sa jeho pozícia postupne upevňovala a v roku 1966 sám seba vymenoval za generálneho tajomníka. Rýchlo skoncoval s Chruščovovým štýlom neustálych zmien, oprel sa o armádu, posilnil centrálne rozhodovanie z Moskvy, do vedenia vniesol stabilnejšie a pragmatickejšie metódy práce a aj ľud prijal zmenu v Kremli s uspokojením. XXIII. zjazd KSSZ roku 1966 potvrdil novú líniu strany, ktorá bola súčasne neoficiálnou rehabilitáciou stalinizmu.
Brežnev nebol neobvykle inteligentný, postrádal aj charizmu svojho predchodcu (Chruščova). Jeho kvalitami však boli detailné znalosti o byrokratickom systéme komunistickej strany a politický inštinkt. Na verejnosti vystupoval dobrosrdečne a so značným šarmom.
Brežnevovu éru charakterizoval vzostup ZSSR na pozíciu veľmoci rovnocennej USA. Vedúci politickí predstavitelia ZSSR signalizovali svoju pripravenosť rokovať s USA o znížení stavu vojsk v Európe. Podieľal sa na vedení politiky uvoľnenia (détente). Brežnev sa štyrikrát stretol s americkým prezidentom a medzi najvyššími predstaviteľmi vedúcich krajín znepriatelených blokov boli podpísané zmluvy o obmedzení strategického zbrojenia SALT. Vrcholným výsledkom toho úsilia bola Konferencia o bezpečnosti a spolupráci v Európe roku 1975 v Helsinkách. Táto konferencia potvrdila platnosť povojnových hraníc v strednej a východnej Európe a v istom zmysle aj legitimizovala sovietsku hegemóniu nad týmto regiónom.
V roku 1975 bol povýšený do hodnosti armádneho generála a už o rok neskôr získal najvyššiu možnú vojenskú hodnosť maršala Sovietskeho zväzu. V roku 1977 nahradil V. N. Podgorného vo funkcii predsedu prezídia Najvyššieho sovietu a dovŕšil tak koncentráciu moci vo svojich rukách.
V decembri 1979 nariadil vstup sovietskych vojsk do Afganistanu, kde sa po palácovom prevrate uskutočnenom komunistami, rozpútal boj medzi stúpencami starej a novej vlády. Nový režim, ktorý ZSSR podporil 100 000 sovietskymi vojakmi, nemal doma oporu, dokonca aj v samotnom Sovietskom zväze bola táto vojna veľmi nepopulárna.
Počas 18 rokov, keď bol Brežnev najmocnejším mužom Kremľa, sa pomery v ZSSR síce stabilizovali, no odmietaním progresívnych zmien sa zároveň konzervovali. V 60. rokoch síce životná úroveň sovietskeho obyvateľstva rástla, po dlhšej dobe bolo možné nakupovať spotrebnú elektroniku, zvyšovala sa výstavba bytov. Došlo však tiež k výraznému nárastu sivej ekonomiky, neriešená zostávala dramatická nefunkčnosť sovietskeho poľnohospodárstva a zastarávajúceho priemyslu, ktorý neprodukoval dostatok spotrebného tovaru. Sovietsky systém pod jeho vedením nedokázal adekvátne čeliť vnútropolitickým a ekonomickým problémom. Rovnako ako jeho predchodcovi mu chýbala koncepcia rozvoja krajiny. Na sklonku jeho vlády bolo vedenie ZSSR prestarnuté a nehybnosť sovietskeho režimu sa skončila až po nástupe Michaila Gorbačova roku 1985.
Posledné roky a smrť
thumb|Karikatúra Brežneva na [[Berlínsky múr|Berlínskom múre]]
Posledné dva roky sa Brežnev v dôsledku zhoršenia zdravotného stavu prakticky nepodieľal na riadení krajiny. Jeho zdravotný stav sa zhoršil cez zimu na prelome rokov 1981/82. Krajinu medzitým riadilo vrcholné politické vedenie Politbyra, hlavne Andrej Andrejevič Gromyko, Dmitrij Ustinov, Michail Suslov a Jurij Andropov. Za Brežnevovho nástupcu bol považovaný M. Suslov, ale ten zomrel v januári 1982 vo veku 79 rokov. Následne začal skrytý boj o moc, ktorý sa podarilo vyhrať vtedajšiemu šéfovi KGB J. Andropovovi.
Brežnev sa na verejnosti v priebehu jari až jesene 1982 objavoval iba zriedkavo. Sovietske komunikačné prostriedky síce tvrdili, že nie je vážne chorý, ale už v tej dobe bol obklopený lekármi. V máji 1982 ho postihla mŕtvica, ale napriek tomu sa odmietol vzdať úradu. Ešte 7. novembra 1982 sa napriek zhoršujúcemu zdraviu ukázal počas prehliadky pri príležitosti Októbrovej revolúcie na Červenom námestí, bolo to však jeho posledné verejné vystúpenie. O tri dni neskôr 10. novembra 1982 zomrel na srdcový infarkt. Bol pochovaný na pohrebisku pri Kremeľskom múre na Červenom námestí.
Alsónána
Alsónána je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Szekszárd.
Má rozlohu 1313 ha a žije tu 747 obyvateľov (2007).
Vstavačovité
thumb|Rozmanitosť [[kvetov v čeľadi Orchidaceae. Ernst Haeckel: Kunstformen der Natur, 1904.]] Vstavačovité (Orchidaceae Juss. 1789) alebo neformálne orchidey sú čeľaď rastlín z radu asparágotvaré (Asparagales) z taxónu jednoklíčnolistové rastliny.
Etymológia
Názov čeľade vznikol z gréckeho slova  ὄόρχις / orchis (mužský semenník) na základe podobnosti dvoch oválnych pahľúz vstavača vojenského (Orchis militaris) so samčími semenníkmi. Viera v afrodiziakálne účinky hľuznatých orchideí pretrváva dodnes. Nominátnym rodom čeľade je rod Orchis (po slovensky vstavač).
Okvetie
Kvety vstavačovitých sú zygomorfné, ich stavba zodpovedá kvetom iných jednoklíčnolistých rastlín, napríklad ľalií. Anatomické štruktúry sú však u orchideí charakteristicky metamorfované. Semenník je spodný, na jeho konci sa nachádza šesť okvetných lístkov (tepaly) rozdelených na tri kališné lístky (sepaly) a tri korunné lístky (petaly).
Kalich tvoria tri sepaly. Vrchná sepala sa nazýva dorzálna alebo mediálna, dve spodné sú laterálne. Pri niektorých druhoch (Bulbophyllum, Dendrobium) tvoria laterálne sepaly na báze predĺženú ostrohu (mentum).
Koruna je zložená z troch petál, spodná petala je vždy zväčšená a modifikovaná, nazýva sa pysk (labellum). Zvyšné dve petaly sú často podobné dorzálnej sepale a nazývajú sa laterálne. Pri niektorých druhoch sú obe laterálne petaly (Paphiopedilum) alebo všetky (Masdevallia) petaly zrastené.
Pysk sa rozdeľuje na tri laloky, prostredný tvorí samotný výrazný pysk a po stranách sú bočné (laterálne) laloky. Na báze môže byť výraznejší váčok alebo ostroha. Prostredný lalok môže mať na povrchu ryhy alebo výrastky (kalusy).
Reprodukčné orgány
Peľové zrnká sú spojené do peľových zhlukov (polínium) s ohľadom na špecifický spôsob opeľovania hmyzom.
Súkvetie
Niektoré druhy majú jednotlivé kvety, ale väčšinou majú orchidey strapcovité súkvetie vyrastajúce bazálne (odspodu pahľuzy), axilárne (z listovej pazuchy) alebo apikálne (na konci stonky).
Semeno
Klíčenie semien prebieha v symbiotickej súčinnosti s hubou.
Ekológia
Orchidey tvoria dve základné skupiny podľa typu osídleného habitatu:
Rozmnožovanie
Rozmnožovanie orchideí je závislé od dômyselnej symbiózy so špecializovanými opeľovačmi a klíčenie ich semien je závislé od symbiotických mykoríznych húb. To z nich robí na jednej strane spolu s trávami vysoko vyvinuté a špecializované rastliny z evolučného hľadiska. Na druhej strane ich prežitie závisí na prežití symbiotických opeľovačov, mykoríznych húb a v neposlednom rade na prežití probiotických drevín, na ktorých sú prichytené.
Rody
Do čeľade patrí vyše 700 rodov. Pozri napr. Zoznam rodov čeľade vstavačovité.
Medzi pestovateľsky zaujímavé rody tropických orchideí patria napríklad: Viacero umelých medzirodových krížencov niektorých rodov z tejto čeľade má obchodné označenie Cambria.
Taxóny menšie ako rod
Rody čeľade sa delia na veľké množstvo druhov. V rámci týchto druhov je známych veľmi veľa kultivarov. Rastliny tejto čeľade sa vyznačujú značnou genetickou nestálosťou, čo umožňuje medzidruhové a dokonca medzirodové kríženie, preto do čeľade patrí veľké množstvo hybridov. Hybridy sú medzi pestovateľmi veľmi populárne a neustále vytvárajú nové formy.
Saint-Étienne-de-Chomeil
Saint-Étienne-de-Chomeil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Filozofická téma
Filozofická téma je prvé zachytenie istého úseku skutočnosti v podobe globálneho filozofického významového útvaru, v úvahách o ktorom a rozvíjaním ktorého sa tvoria filozofické významové útvary vyjadrované vo filozofickom texte. Filozofická téma púta pozornosť filozofa počas celej jeho ďalšej práce, číže počas filozofovania.
Peter Svätokrížny
Doc. RNDr. Ing. Peter Svätokrížny, CSc. (* 22. jún 1917, Cabaj pri Nitre – † 15. november 1986) bol slovenský matematik.
V roku 1952 získal titul RNDr. na PriF UK v Bratislave. V roku 1966 dosiahol titul Ing. na VŠE v Bratislave, v r. 1968 sa habilitoval na docenta a v r. 1969 sa stal kandidátom ekonomických vied.
Svoju pedagogickú prax začínal na gymnáziu v Bratislave. Neskôr pôsobil na gymnáziu v Nitre, kde sa stal v r. 1949 riaditeľom. Od r. 1946 do 1953 prednášal externe na Pedagogickej a Prírodovedeckej fakulte UK. V rokoch 19531959 bol odborným asistentom Katedry matematiky na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave, v rokoch 19591961 pôsobil na Prírodovedeckej fakulte UK. Od roku 1961 až do odchodu do dôchodku v r. 1982 pôsobil na Katedre matematiky VŠE v Bratislave, v rokoch 1966 až 1973 ako jej vedúci.
Vedecky a odborne sa prezentoval mnohými prácami, najmä z oblasti algebry. Bol autorom desiatok vysokoškolských skrípt, štyroch vysokoškolských učebníc a viacerých článkov vo vedeckých a odborných časopisoch. Na VŠE položil základy odbornej literatúry v predmete matematika, pričinil sa o značný rozsah výučby matematiky a jej aplikácií v ekonomických disciplínach.
Bol členom viacerých vedeckých rád, štátnych a habilitačných komisií. Počas svojho plodného života vychoval stovky učiteľov, inžinierov a ďalších akademicky vzdelaných odborníkov, ktorým odovzdal štafetu vzdelania a múdrosti. Bol človekom so vzácnym vzťahom k ľuďom a ich problémom. Vyznačoval sa veľkou pracovitosťou, absolútnou pamäťou, dobrým srdcom a veselou mysľou. Doc. P. Svätokrížny sa významne zaslúžil pri príprave budúcich ekonómov. Zomrel 15. novembra 1986, pochovaný je v rodnom Cabaji.
Riobamba
thumb|250px|Maldonado Colegio v Riobambe.
Riobamba je hlavné mesto provincie Chimborazo v strednom Ekvádore, a leží v údolí rieky Chambo v Andách. Leží (125 míľ) južne od hlavného mesta Ekvádoru Quita vo výške  na Ceste sopiek. Mesto je obklopené vrchmi a sopkami, a ak budete stáť na vrchole sopky Chimborazo, budete sa pozerať z miesta najvzdialenejšieho od stredu Zeme.
Dejiny
Riobamba je dôležitou historickou a kultúrnou pamätihodnosťou Ekvádoru. Región bol oblasťou indiánskej kultúry Puruhá už predtým, než bol dobytý Inkami koncom 15. storočia. Bolo to prvé mesto založené Španielmi v Ekvádore, takže si zachovalo bohatú históriu a architektúru až dodnes. Sultán Ánd ako ho tiež prezývajú bol založený v roku 1530 a úplne zničený zemetrasením v roku 1797. Po pár rokoch ho ľudia znova vybudovali o (9 míľ) ďalej od jeho pôvodnej polohy blízko dediny nazývanej Cajabamba.
Koncom roka 1830 sa Riobamba stala kľúčovým miestom nezávislosti Ekvádoru. Bolo to strategické miesto, kde sa stretlo veľa pestrých Ekvádorských hrdinov, generálov a veliteľov, vedených svojím duchom získania nezávislosti od Veľkej Kolumbie. Záverom roka 1830 sa konalo zhromaždenie, ktoré prehlásilo Ekvádor nezávislým, dalo krajine pomenovanie a nový nádych uvolnenia a súčasne s tým aj zmysel pre zodpovednosť za boj za túto ťažkú povinnosť.
Zemepis
Mesto leží v strede krajiny, je pohodlne umiestnené na križovatke medzi vysočinou, pobrežím a džungľou.
NGC 396
NGC 396 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. októbra 1864.
Riobamba
Sangay
S výškou, je Sangay jednou z najčinnejších sopiek Ánd, vrch leží v národnom parku Sangay. Sangay vybuchovala prakticky nepretržite od roku 1934. Jej erupcie sú ohlušujúce a často vymršťuje popol. V roku 1976 explózia vyvrhovala balvany až o priemere (14 palcov), ktoré usmrtili dvoch ľudí a zranili mnohých ďalších. Prvá zaznamenaná erupcia Sangay sa datuje do roku 1628.
NGC 396
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,7.
Riobamba
Altar
Dosahujúc (17 730 stôp), je Altar piatou najvyššou sopkou Evádoru. Ide o vyhasnutú sopku, pokrytú ľadom a snehom v strednej časti Ekvádoru. Nachádza sa tu množstvo rozdielne zafarbených jazier a je tu veľká diverzita údolí. V kráteri Altaru, ktorý je plný jaskýň, sa nachádza jazero, z ktorého vyteká stružina vody. Jeho ohromný končiar pripomína tvarom koloniálny oltár kostola. Vidiac v hore obrovskú katedrálu, Španieli ho nazvali El Altar. Najvyšším vrcholom je Biskup, taktiež zvaný Capac Urcu, čo znamená Všemocná hora.
Demografia
Okrem svojho historického rozmeru, je Chimborazo považované za provinciu s najväčším podielom domorodého obyvateľstva v Ekvádore a zachováva si jedinečnú zmes kultúr. Viac než 500 domorodých komunít prispieva k etnickej diverzite provincie Chimborazo, a viedlo k úspešnému národnému hnutiu domorodého obyvateľstva. Pestré a malebné trhy Riobamba, jeho pouličný život a kultúrne tradície sú svedectvom tejto silnej a zmiešanej prítomnosti prítomnosti domorodého obyvateľstva.
Hospodárstvo
Hospodárstvo mesta sa zameriava hlavne na poľnohospodársku výrobu okolitého domorodého obyvateľstva. Okrem toho má Riobamba nekrytý trh, kde domorodí majstri vystavujú svoj tovar, kde môžu ľudia nájsť ručné zhotovované výrobky ako textile, rôzne remeselnícke výrobky, kožené výrobky, pivo a potravinárske výrobky. Medzičasom sa mesto stalo dôležitým strediskom obchodu s dobytkom.
Školstvo
thumb|250px|Maldonado Colegio v Riobambe.
Antoni Gaudí
thumb|200px|right|[[Sagrada Familia]] thumb|200px|right|[[Casa Milá|Casa Milà alebo La Pedrera]]
Riobamba
Festivaly
Najvýznamnejšou slávnosťou v Riobamba je Fiesta del Niño Rey de Reyes, ktorá sa začína v decembri a končí 6. januára. Ide o sériu farbistých pochodov a muziky počas slávností. Ďalšou oslavou je Deň nezávislosti Riobamby pripadajúci na 21. apríla. Počas tohto dňa si ľudia užívajú koncerty, pitie a živé pochody. Nakoľko väčšina obyvateľstva v týchto dňoch nepracuje je veľmi ťažké nájsť ubytovanie alebo akékoľvek iné služby. Poslednou oslavou roka v Riobambe je oslava jeho Založenia, ktorá sa koná 11. novembra.
Antoni Gaudí
Antoni Gaudí (po katalánsky), narodený ako Antón, Placido y Guillermo Gaudí (i Cornet), po španielsky Antonio Gaudi, (* 25. jún 1852, Reus – † 10. jún 1926, Barcelona) bol katalánsky architekt a jeden z najslávnejších architektov Španielska.
Riobamba
Múzeá
Je súkromne spravované múzeum so sochami, jemným nábytkom, fotografickými materiálmi a dokumentačné memorabílie, leží na Velasco 24-25 a Velóz. Hrdo vystavuje veľkú zbierku uniforiem, zbraní ako aj rozličných náboženských materiálov, ktoré dokresľujú rozličné epochy ekvádorskej histórie a leží na Ave. Héroes de Tapi. Je jedným z najprestížnejších múzeí v Riobamba vystavujúcich najväčšiu, najnedoceniteľnejšiu, najbohatšie vzácnymi kameňmi vykladanú zlatú monštranciu, akú môžete vidieť v Ekvádore a pravdepodobne aj na celom Juhoamerickom kontinente. Zbierka sakrálneho umenia pochádza z 18 storočia a je hodná toho aby ste si najali sprievodcu plateného sprepitným k nízkemu vstupnému USD2.
Antoni Gaudí
Uznanie dosiahol vďaka schopnosti syntetizácie tradícií a originalitou ako v technických riešeniach, tak aj v brilantných, unikátnych a kreatívnych ornamentoch.
Riobamba
Autobusy
Na konečnej autobusovej stanici ako aj na Oriente bus Terminal si cestujúci môžu zakúpiť cestovné lístky do : Quito, Ambato, Baños, Puyo, Guayaquil, Guaranda, Santo Domingo de los Colorados, Machala a Cuenca.
Antoni Gaudí
Život
Antonio Gaudí sa narodil v meste Reus v Katalánsku ako syn kováča Francesca Gaudí i Serra a Antónie Cornet i Bertranovej. Vyštudoval v Barcelone v roku 1878. Barcelona sa stala centrom jeho aktivít. Práve v tejto dobe prebiehala kultúrna a politická renesancia nazývaná Renaixença. Bol to čas ekonomickej prosperity a urbanistickej expanzie pod patronátom strednej vrstvy, ktorá si žiadala dobehnúť nové Európske štýly. Gaudího vzdelanie a vývoj bol ovplyvňovaný teóriami Violleta-le-Duca a Ruskina, ako aj generáciou modernista, Katalánskym hnutím založeným okolo roku 1888 v Barcelone ktoré korešpondovalo s Art Nouveau. Čoskoro, už ako architekt, chcel Gaudí prekonať dominantné historické štýly vrátane eklektizmu 19. storočia svojou vlastnou estetikou, ktorá sa stala nezameniteľná a zároveň aj ťažká na zaradenie. Gaudího prvým zaujímavým dielom bolo Casa Vicens v Barcelone (1883-1888). Táto letná rezidencia predajcu keramiky je čistý príklad, akú veľkú prácu Gaudí vykonal, čo sa odrazilo v ohromnom množstve detailov. Gaudí si vytvoril silné puto s priemyselníckou rodinou Guellsových, ktorý mu pomohli získať niekoľko zakázok a vytvorili mu prestíž v okolí Barcelony. Práca, ktorú odviedol pre túto rodinu, zahŕňa Pavellons Guell (1884-1887), Palau Guell (1886-1888), Guell Cellars (1895-1898), hrobka Colonia Guell (1898-1908) a fantastický Park Guell (1901-1914). Gaudího ďalšia práca zahŕňa Tereziánske Gymnázium (1888-1889), Casa Calvet (1989-1900), a jedinú prácu, za ktorú získal Gaudí ocenenie – vila Bellesguard (1900-1905), Casa Batlló (1904-1906), kde prerobil fasádu budovy, a Casa Milá (1904-1906), známa ako La Pedrera, ktorá bola architektovou poslednou civilnou prácou. Mimo Barcelony pracoval Gaudí v Santanderi – El Capricho (1883-1884), v Leóne – Astorgov Episkopálny palác (1889-1893) a Casa de los Botines (1892) a oprave katedrály na Mallorke.
Alsónyék
Alsónyék je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Szekszárd.
Antoni Gaudí
Život
Jeho najzaujímavejším a najväčším dielom bol kostol Sagrada Familia, ktorý hral rolu v zintenzívňovaní jeho hlbokého náboženského cítenia, ale aj v schopnosti riešiť problém, ako zrealizovať svoje architektonické plány. Odkedy začal prácu na tomto diele v roku 1884, vynakladal stále viac a viac úsilia na dokončenie tohto chrámu. V roku 1908 sa prestal venovať inej práci a pokračoval iba vo výstavbe tohto diela až do roku 1926. Táto stavba, stále vo výstavbe ešte 120 rokov po začatí prác, sa stala najznámejšou barcelonskou budovou. Prinajmenšom každá jedna z jeho prác postačuje na to, aby sa stal Antonio Gaudí nesmrteľný.
Riobamba
Vlak
Cesta vlakom z Riobamby je zábavná a zaujímavá. Vlak opúšťa Riobambu o 07:00, s príchodom do Alausí o 10:00-10:30, navštívi Sibambe okolo 11:30-12:00 a vracia sa späť do Alausí okolo 13:30-14:00. Lístky na vlak s odjaydom o 07:00 sú v predaji večer vopred od 18:00 do 19:00, alebo v deň odjazdu skoro ráno o 06:00. Vlak neodchádza vždy načas, niekedy je spojenie zrušené alebo hramonogram je zmenený, takže doporučujeme skontrolovať čas odchodu na mieste. Administratíva je umiestnená na Avenue Espejo, blízko úradu pošty. Okrem toho Metropolitan Touring prevádzkuje súkromné autoferro na trase Riobamba-Sibambe. Vyžadujú minimum 20 pasažierov.
Alsónyék
Má rozlohu 3204 ha a žije tu 801 obyvateľov (2007).
Antoni Gaudí
Stavby
Pavilóny Guell – známe aj pod názvom Finca Guell alebo Pabellones Guell, sa skladajú zo stajní a priestoru, ktorý má prenajatý vrátnik (dnes nazývaný Avinguda de Pedralbes). Boli postavené v rokoch 1884 - 1887. Boli navrhnuté pre rodinu Guellových, neskôr boli zmenené na palác Pedralbes. Dve budovy sú oddelené monumentálnou bránou z ocele. Výnimočný drak, vyrobený zvarovaním ocele, chráni hlavný vchod, a zároveň slúži ako referencia na mytologickú bránu hesperidiek. Drak sedí na štvorcovej podstave, zloženej so zváraných pásov s vyrytými ružami. Konštrukcia brány bola vyrobená v kováčskej dielni Valler y Piquer v Calle de Lauria v roku 1885. Štruktúra skladajúca sa z tehlových klenieb a parabolických oblúkov korešponduje katalánskej tradícii, ktorá pochádza ešte z obdobia gotiky. Dekorácia exteriérov (steny, kopuly atď.) z dlaždíc, škridiel, keramiky a mozaiky pochádza z orientálnych tradícií. Konštrukcia bola postavená v základoch z kameňa. V tomto čase sa tu nachádza Gaudího krúžok z Technickej fakulty architektúry na Katalánskej polytechnickej univerzite, archív a múzeum venované Antoniovi Gaudímu.
Casa Milá
Sagrada Familia – alebo Chrám svätej rodiny. Monumentálny chrám El Temple Expiatori de la Sagrada Familia, ako sa volá celým menom, je Gaudího najznámejšou stavbou, najlepším príkladom tohto vizionárskeho génia, a svetoznámy symbol Barcelony. Gaudí prevzal v roku 1883 úlohu postaviť chrám na mieste predchádzajúceho neogotického projektu, ktorý začal realizovať F. Del Villar v roku 1882. Hlavnou myšlienkou tohto diela bolo postaviť “katedrálu 20. storočia”, syntézu všetkých jeho architektonických schopností s komplexným systémom symbolizmu a vizuálneho zobrazenia tajuplnosti viery. Mala tu byť fasádna časť reprezentujúca zrodenie, smrť a zmŕtvychvstanie Krista s osemnástimi vežami symbolizujúcimi dvanásť apoštolov, štyroch evanjelistov, Pannu Máriu a Ježiša Krista. Najvyššia meria 170 metrov. Chrám bol založený na plánoch gotickej baziliky s piatimi loďami. Gaudí plánoval monumentálnu fasádu aj v centrálnej lodi chrámu. Plánoval dať tejto budove veľkolepý vertikálny priestor vďaka špirálovitým vežiam, ktoré budú pokryté abstraktnými vzorkami mozaiky z benátskeho skla korunované náboženskými symbolmi a krížom. Gaudí osobne vykonal práce na neogotickom oltári, konštrukčnej časti chrámu, a fasáde východnej časti s rýdzo prírodnými vyobrazeniami dekorácie (príroda, človek, rastliny, mračná, atď). Zo štyroch hlavných veží videl Gaudí hotovú iba vežu sv. Barnabáša. Gaudí sa do tohto projektu tak zahĺbil, že mu venoval všetku kreatívnu energiu, až kým ho 7. júna 1926 nezachytila električka, keď prechádzal v meste Gerona z jednej strany ulice Gran Via na druhú. Tri dni nato Gaudí zomrel vo veku 73 rokov. Práce na chráme pokračovali, kým nevypukla v roku 1936 španielska občianska vojna, ktorej padol za obeť Gaudího oltár a plány. Chrám sa začal opäť dostavovať roku 1952 za použitia kresieb ako základu na dokončenie. Medzi rokmi 1954 a 1976 bola dokončená fasáda a štyri veže vášne na západnej strane. Roku 1987 sochár Josep. M. Subirachs dokončil sochy na portáli vášne. Dnes je pre návštevníkov otvorená dokončená časť spolu s malým múzeom – Museu del Temple Expiatori de la Sagrada Familia, kde sú uložené makety a kresby zobrazujúce históriu a stavbu tohto chrámu. Návštevníkom je takisto umožnený výstup na veže, z ktorých získajú unikátny pohľad na Barcelonu.
Park Guell – mestský park na ulici Carrer d'Olot v meste Muntanya Pelada severne od Barcelony v časti Grácia. Gaudí plánoval a viedol stavbu parku od roku 1900 až po dokončenie v roku 1914 pre Eusebia Guella. Mal plniť účel infraštruktúry a prístavby pre rezidenčné záhradné mesto založené na anglickom modeli. Bol navrhnutý pre šesť samostatných rodinných rezidencií. Projekt bol neúspešný a park sa stal mestským majetkom v roku 1923. Práve tento projekt je Gaudího najfarebnejší a najhravejší, aj keď nikdy nebol dokončený. Dva pavilóny pri vchode sú doplnené múrom, ktorý obkolesuje celý park. Navrhnuté ako strážnikov dom a administratívna budova, tieto pavilóny sú postavené z kameňa so strechou z katalánskej klenby z rovnomerných tehál ukončených kusom polámanej keramiky nazvanej trencadís. Keramické trencadís kopírujú sínusoidné geometrické povrchy, tvar, ktorý vtisol celému parku unikátnu krásu. Každá strecha je korunovaná malým dómom a nad všetkými stojí vysoká špirálovo-točená veža pokrytá farebnou škridlou a ukončená pre Gaudího charakteristickým štvorramenným krížom.
Bellesguard – takisto známa aj ako Casa Fuigueras, sa nachádza na ulici Carrer de Bellesguard č. 16-20 v Barcelone. Budova bola postavená medzi rokmi 1900-1905 v oblasti blízko pohoria Collserola. Budovu si dala postaviť Dona María Sagués, vdova po Jaime Figuerasovi po tom, čo tu získala veľký kus pôdy. Tvar budovy sa podobá na vysoký a úzky hranol s trojuholníkovou podstavou. Veža na rohu je korunovaná štvorramenným krížom pokrytým sklom, ktorý sa trbliece na svetle. Budova je postavená z kameňa a tehál z okolia. Keramické lavičky umiestnené pred budovou a v záhrade vytvoril Gaudího asistent, Domingo Sugrañes, ale vôbec nekorešpondujú s hlavným štýlom budovy. Atika, vytvorená vďaka tehlovým oblúkom s presvetľujúcimi otvormi, je vynikajúcou ukážkou, ako Gaudí využíval tehlu.
Colegio Terasano – Terasiánske gymnázium je škola, ktorá sa nachádza na ulici Calle de Ganduxer č. 319-325 v Barcelone. Jej korene siahajú do roku 1876, kedy kňaz Enrique de Ossó i Cervelló založil Compañia de Santa Teresa de Jesús – dievčenskú katolícku školu v jeho rodnom meste Vinebre v Tarragone. Napriek niekoľkým ťažkostiam na počiatku, škola sa rapídne rozrastala. Keď 4. marca 1888 kúpili pozemok v San Gervasi de Cassoles za 130,000 pesiet, rozhodli sa, že tu postavia nové sídlo. 1. septembra toho istého roku položili základný kameň pod vedením neznámeho architekta. Ešte v tom istom roku reverend Ossó ponúkol vedenie projektu Antoniovi Gaudímu z neznámeho dôvodu. Stavba prebiehala rýchlo. V decembri 1899 sa v tejto budove začala náboženská výučba. Takže výstavba Colegia trvala menej ako dva roky. Bolo dokončené hneď po Palau Guell. Rozdiely v koncepcii a štýle demonštrujú Gaudího pokračujúce experimentovanie, avšak obe budovy sú postavené v unikátnom Gaudího štýle.
Americký hotel – toto dielo nebolo nikdy zrealizované. Okolo roku 1908 bol Gaudí oslovený americkým obchodníkom, ktorý sa zaujímal o výstavbu hotela v New Yorku. Rozmerovo mal byť tento hotel o niečo nižší ako Eifellova veža v Paríži. Gaudí navrhol tvar, ktorý pripomína náboj alebo torpédo do vesmíru. Dvojité exteriérové steny mali poskytnúť priestor pre výťahy a schodiská. Budova mala byť ukončená oblúkovým observatóriom s veľkou hviezdou s kapacitou tristo pozorovateľov. Miestnosti vo veľkej strednej veži mali byť rezervované pre zasadacie miestnosti, divadlo a prehliadkové miestnosti. Vedľajšie miestnosti mali byť obsadené barmi, fajčiarňami a apartmánmi.
Projekt Tangiers – V roku 1887 sprevádzal Gaudí Claudia, druhého markíza de Comillas na diplomatickej ceste do Maroka. V spojitosti s touto cestou bol požiadaný roku 1892, aby vytvoril projekt pre františkánsku misiu v meste Tangiers. Tento projekt nebol nikdy realizovaný, napriek tomu sa nákres stratil roku 1936. Tento projekt je známy vďaka fotografii, ktorú zhotovil patrón misie Andrés v Leóne. Zaujímavosťou tohto projektu je podobnosť veží s chrámom Sagrada Familia. Gaudí bol známy tým, že totožná kresba bola namaľovaná na stene jeho kancelárie v Sagrada Familia.
Smrť
Antoní Gaudí zomrel 10. júna 1926, ked’ mal 73 rokov, iba 15 dní pred jeho 74. narodeninami. Zomrel v Barcelone na zranenia potom, ako ho zrazila električka.
Lucia z Lammermooru
thumb|right|400px|Ilustrácia pre 3. dejstvo a 3. obraz opery Lucia di Lammermoor vytvorený pre jej premiéru v roku [[1835]]
Lucia z Lammermooru (Lucia di Lammermoor) je opera v troch dejstvách, ktorú zložil Gaetano Donizetti. Premiéra sa konala 26. septembra 1835 v Teatro San Carlo v Neapole. V roku 1839 bola vytvorená jej francúzska verzia (Lucie de Lammermoor), ktorá mala premiéru 6. augusta v Théâtre de la Renaissance v Paríži. Libreto napísal Salvatore Cammarano podľa anglického románu Sira Waltera Scotta "The Bride of Lammermoor". Francúzsku verziu libreta pripravili Alphonse Royer a Gustave Vaëz. Opera je najúspešnejšou autorovou tragickou operou a jedným z najkrajších diel z obdobia bel canta (čo je veľmi ťažká vokálna technika). Vďaka tejto opere získal Donizetti miesto profesora na kráľovskom konzervatóriu v Neapole.
Obsah
(prvá, talianska verzia) Dej sa odohráva v Škótsku v 17. storočí.
I. dejstvo
Lord Ashton chce zosobášiť svoju sestru Luciu s vplyvným lordom Arturom, aby tým získal pre rodinu priazeň dvora. Dozvedá sa však, že Lucia je zaľúbená do Edgarda di Ravenswooda, ktorý je posledným potomkom znepriatelenej rodiny, ktorú Asthonovci kedysi obrali o majetok.
Lucia sa stretáva s Edgardom v záhrade. Edgardo musí odcestovať do Francúzska s tajným poslaním a predtým by rád poprosil Asthona o zmierenie a o Luciinu ruku. Lucia ho však odhovorí od tohto úmyslu, lebo tuší, že by to nedopadlo dobre. Prisahá však Edgardovi vernosť, kým sa nevráti.
II. dejstvo
Edgardo je už preč niekoľko mesiacov a jeho listy zachytil pre Ashtona Normanno (veliteľ stráže). Namiesto nich Ashton postrčí Lucii falzifikát, ktorý poukazuje na Edgardovu neveru. Takto presvedčí Luciu, aby súhlasila so sobášom s lordom Arthurom.
Pripraví sa svadba a Lucia rezignovane podpisuje svadobnú zmluvu. V tom prichádza Edgardo, ktorý s prekvapením zisťuje situáciu. Netušiac o Ashtonových intrigách zo všetkého viní Luciu, ktorá sa psychicky zrúti. Edgardo vyzýva Ashtona na súboj.
III. dejstvo
Luciin vychovávateľ Raimondo odhaľuje strašnú správu: Lucia sa pomiatla a lorda Arthura zapichla nožom pri svadobnom lôžku. Bláznivo volá Edgarda.
Edgardo čaká na Ashtona. Namiesto neho prichádzajú svadobní hostia a rozprávajú mu, čo sa stalo. Potom prichádza Raimondo so správou, že už aj Lucia je mŕtva. Nešťastný Edgardo si taktiež berie život.
Slovenské národné hokejové mužstvo na ZOH 1998
thumb|right|Dresy slovenského národného hokejového mužstva na ZOH 1998
Toto je súpiska slovenskej hokejovej reprezentáce, ktorá skončila na celkovom 10. mieste na Zimných olympijských hrách v roku 1998. Trénermi tohto výberu boli Ján Šterbák a František Hossa.
Einsteinova veža
náhľad|Einsteinova veža Einsteinova veža je slnečná veža na observatóriu v Postupime v Nemecku. Pôvodne mala overiť existenciu gravitačného posunu v spektre Slnka predpovedaného teóriou relativity.
Jej výstavba sa začala v roku 1920 a dokončená bola v roku 1924. Jej autorom je nemecký architekt Erich Mendelsohn. Stavba býva označovaná ako typické dielo expresionizmu v architektúre.
Villeréal (kantón)
Villeréal je francúzsky kantón v obvode Villeneuve-sur-Lot departemente Lot-et-Garonne v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 13 obcí.
NGC 397
NGC 397 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil írsky astronóm Robert Stawell Ball 6. decembra 1866.
Protokol rozlišovania adries
Protokol rozlišovania adries (angl. address resolution protocol), skr. ARP, je protokol, ktorého úlohou je zisťovanie fyzickej adresy (hardvérovej, adresy na spojovej vrstve) hostiteľa, ak je známa iba jeho IP adresa, alebo iná adresa sieťovej vrstvy. Primárne je teda určený na získanie MAC adresy z IP adries na lokálnej sieti LAN.
Šakal
thumb|[[šakal zlatý ]] Šakal (perz.) je slovenské rodové meno troch druhov z latinského rodu Canis, ktoré sa vyznačujú tým, že žijú prevažne v Afrike, a že sú menšie ako vlk:
Hovorovo sa medzi šakaly niekedy počíta aj vlk etiópsky (Canis simensis).
Aparhant
Aparhant je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Bonyhád.
Má rozlohu 1796 ha a žije tu 1113 obyvateľov (2007).