cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Europalace
Konštrukcia
Stavbu realizovala developerská spoločnosť SSIM na základe projektu architekta Michala Diviša. Budova sa skladá z troch blokov, blok A (veža), blok B a polyfunkčný blok C. Statiku budovy na jej priečelí zabezpečujú masívne stĺpy. Konštrukčný systém budovy je doskový.
Má 22 poschodí a výšku 72 metrov. Výkopové práce na budove začali v marci 2007 a mala byť pôvodne dokončená už v roku 2009. Hrubá stavba bola dokončená na konci roka 2009. V súčasnosti je budova už dostavaná, a v roku 2010 už aj skolaudovaná.
Kritika
Europalace vzhľadom na to, že sa nachádza na sídlisku, kde sú bežne 11 podlažné bytové domy, nevyvolala taký odpor obyvateľov ako budova Amfiteater, ktorá bola postavená medzi rodinnými domami v mestskej časti Bôrik. Otázna je dostavba Europalace II, ktorá mala už prebiehať, ale v súčasnosti je pozastavená. Táto časť mala obsahovať iba komerčné priestory bez bytov, teda prístavba obchodného centra k existujúcej budove.
Karol Heiller
Karol Valentín Heiller (* 11. február 1811, Bratislava – † 24. marec 1889, tamže ) bol bratislavský kaplán a kazateľ, titulárny biskup.
Život
Absolvoval gymnázium v Bratislave, následne vyštudoval teológiu a filozofiu v Trnave. V roku 1834 bol vysvätený. V roku 1849 sa stal kapitulným kanonikom a mestským farárom. Pôsobil aj ako dočasný školský inšpektor. Bol iniciátor rozsiahleho reštaurovania Katedrály svätého Martina v druhej polovici 19. storočia. Vydal niekoľko zväzkov kázní. V roku 1880 bol menovaný za titulárneho biskupa budvanského (buduanensis). Je pochovaný na Ondrejskom cintoríne.
Kościuszkov vrch
Kościuszkov vrch je najvyšší vrch v Austrálii. Leží v pohorí Snowy Mountains v štáte Nový Južný Wales pri hranici s Viktóriou a neďaleko hlavného mesta Austrálie - Canberry. Vrch je súčasťou národného parku Kosciuszko, ktorý má rozlohu. V tomto národnom parku sa nachádza niekoľko lyžiarskych stredísk - Thredbo, Charlotte Pass, a Perisher Blue.
Poloha
Kościuszkov vrch je časťou veľkého hrebeňa ktorý tvorí významné rozvodie a zároveň štátne hranice Viktórie a Nového Južného Walesu. Tá sa nachádza v bezprostrednej blízkosti vrchu. Mount Kosciusko leží uprostred pomyselnej čiary medzi Sydney a Melbourne na juhovýchode kontinentu (tj. na obe strany).
Podnebie
Vrchol a jeho okolie je pokryté snehom cez zimu a na jar na južnej pologuli - zvyčajne od júna až do októbra. Teploty klesajú v júli na -6°C a vystupujú v januári až na 21°C. (Geografia a klíma)
Dejiny
Od roku 1997 sa oficiálne Mount Kosciusko píše so „z“ (Mount Kosciuszko). Ako prvý na vrch vystúpil poľský bádateľ Paul Edmund Strzelecki 15. februára 1840. Pred ním však na vrch pravdepodobne vystúpili pôvodní obyvatelia Austrálie - Aborigéni. Vrchol dostal meno podľa generála Tadeusza Kościuszka.
Hydrogenperoxosíran draselný
Hydrogénperoxosíran draselný (KHSO5, staršie aj hydrogénpersíran draselný) je chemická zlúčenina široko používaná ako oxidačné činidlo. Ide o kyslú draselnú soľ kyseliny peroxomonosírovej (triviálny názov Caroova kyselina, odtiaľ aj triviálny názov peroxomonosíranov "karoáty").
Hydrogénperoxosíran draselný, spolu s hydrogénsíranom draselným a síranom draselným je súčasťou trojitej soli so vzorcom 2 KHSO5•KHSO4•K2SO4. Štandardný elektródový potenciál tejto zlúčeniny je +1,44 V s poloreakciou (redukciou) na hydrogénsíran. V tejto forme je karoát pomerne stabilný a komerčne dostupný napríklad od firiem Evonik (predtým Degussa) pod značkou Caroat a DuPont pod značkou Oxone; tieto značky sa stávajú súčasťou štandardného chemického slovníka.
Ilustratívna ohľadom oxidatívnej sily tejto soli v organickej chémii je oxidácia akridínových derivátov na zodpovedajúce akridín-N-oxidy.
Oxiduje tiež sulfidy na sulfóny so spotrebou dvoch ekvivalentov karoátu. S jedným ekvivalentom možno pohodlne a s dobrými výťažkami oxidovať sulfid na zodpovedajúci sulfoxid, nakoľko oxidácia sulfidu na sulfoxid prebieha rýchlejšia než oxidácia sulfoxidu na sulfón.
Okrem aplikácii ako oxidačné činidlo v laboratóriu a priemysle sa používa peroxomonosíran draselný aj ako účinná látka rôznych biocídov, konkrétne dezinfekčných látok; využitie tak nachádza jednak v „bezchlórovej dezinfekcii“ bazénovej vody a ako účinná látka dezinfekčných prípravkov s širokým spektrom účinnosti a aplikačnými možnosťami (dezinfekcia povrchov a inštalácii v zdravotníctve, chove zvierat, sociálnych zariadeniach, v podnikoch výroby potravín atď.)
Kaliningrad (rozlišovacia stránka)
Kaliningrad môže byť:
Greenville
Greenville môže byť:
Antonín Kratochvíl
Antonín Kratochvíl alebo Antonín Kratochvil môže byť:
Zoznam planétok 52001 – 52250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Mercury-Atlas 6
Mercury-Atlas 6 (alebo podľa lode Friendship 7) bol prvý americký pilotovaný orbitálny kozmický let. Zároveň išlo o tretí kozmický let s ľudskou posádkou v rámci programu Mercury. Štart letu sa uskutočnil 20. februára 1962 a vyniesol na obežnú dráhu prvého Američana, ktorým sa stal John Glenn. Pri predchádzajúcich pilotovaných letoch programu totiž kozmické lode leteli len po balistických dráhach. Program letu pôvodne počítal s fotografovaním v infračervenej a ultrafialovej oblasti spektra. Astronaut mal tiež zaznamenať viacero pozorovaní voľným okom. Glenn mal tiež pozorovať počasie žltým filtrom a zjesť väčšiu dávku potravín. Z tohto plánu sa však nakoniec nesplnilo takmer nič. Väčšinu času musel Glenn stráviť tým, že sa plne sústredil na manuálne stabilizovanie polohy kabíny. Hlavným výsledkom misie tak bolo overenie novej kozmickej lode na obežnej dráhe.
Prípravy na let
thumb|left|170px|[[Malcolm Scott Carpenter|Scott Carpenter (vľavo) a John Glenn (vpravo) pózujú pred maketou kozmickej lode Mercury na Cape Canaveral, 29. november 1961]]
Dňa 29. novembra 1961, po úspešnom orbitálnom lete Mercury-Atlas 5 so šimpanzom Enosom na palube, NASA informovala verejnosť, že na prvý americký pilotovaný orbitálny kozmický let Mercury-Atlas 6 poletí astronaut John Glenn a jeho náhradníkom bude Scott Carpenter. NASA tiež oznámila, že pilotom ďalšej misie Mercury-Atlas 7 bude Deke Slayton a jeho náhradníkom Walter Schirra. Kozmická loď Mercury (výr. č. 13) prišla na Cape Canaveral ešte 27. augusta 1961. Nosná raketa Atlas LV-3B bola dodaná na kozmodróm večer 30. novembra. NASA pôvodne plánovala vypustiť na obežnú dráhu prvého astronauta v rovnakom roku ako Sovietsky zväz. Štart bol pôvodne naplánovaný na 19. decembra 1961, ale 7. decembra došlo k odkladu kvôli problémom s chladiacim a orientačným systémom kozmickej lode Mercury (výr. č. 13), ktorú Glennove deti s pomocou slovníkov pomenovali Friendship 7 (Priateľstvo 7). Glenn sa s náhradníkom Carpenterom už medzitým presunuli do ubytovacích priestorov pre astronautov v hangári S na Cape Canaveral. Každý víkend John odchádzal domov do Arlingtonu vo Virgínii za manželkou Annie a ich dvoma deťmi, synom Johnom Davidom a dcérou Carolyn Ann. John Glenn a Scott Carpenter trénovali v simulátore, trávili veľa času nad letovým plánom a udržiavali sa vo fyzickej kondícii. Obaja boli dobrými kamarátmi. Carpenter bol medzi sedmičkou astronautov tak trocha outsiderom a jediným bližším človekom mu bol Glenn. Jednu vec však Carpenter na Glennovi nemal rád, a to vášeň pre beh. Glenn bol zvyknutý na každodenný intenzívny beh a Carpenter, ktorý nemal beh príliš v obľube, sa zo srandy sťažoval, že ho unavuje držať s Johnom tempo. Zatiaľ čo kabíny Alana Sheparda a Gusa Grissoma vyzdobil nápisom s menom lode technik s papierovou šablónou a farbou v spreji, Glenn oslovil Ceceliu „Cece“ Bibby, mladú výtvarníčku, ktorá bol zamestnankyňou firmy Chrysler, jedného z dodávateľov NASA. Bibby sa tak stala jedinou ženou, ktorá vstupovala do „Bielej miestnosti“ na vrchole obslužnej veže a jej krasopisný nápis „Friendship 7“ sa stal notoricky známy. Bibby potom ešte po dohode s ostatnými astronautmi ako žartík pridala obrázok sporo odetej ženy na vnútornú stranu krytu periskopu.
Ďalší pokus o štart bol naplánovaný na 16. januára 1962, ale 3. januára bol zrušený kvôli problémom s nádržou na pohonné látky nosnej rakety Atlas. Dňa 23. januára Glenn absolvoval predletovú lekársku prehliadku, ale štart sa musel odložiť kvôli ďalšiemu technickému problému ešte predtým, než si šiel obliecť skafander. O štyri dni neskôr, 27. januára, Glenn podstúpil lekársku prehliadku pred štartom, obliekol si skafander a nasledujúcich päť hodín strávil v kabíne Friendship 7, kým došlo k zrušeniu štartu kvôli nízkej oblačnosti nad Cape Canaveral. Počas pokusu o štart 27. januára sa odohrala ešte jedna nepríjemnosť. Pred Johnovým domom v Arlingtone vo Virgínii sa objavil viceprezident USA Lyndon B. Johnson a chcel vstúpiť dovnútra spolu s kamerami, aby mohol pred televíznymi divákmi „podporiť“ Glennovu ženu Annie, ktorá ale trpela veľmi vážnou koktavosťou. Okrem toho bola vystresovaná z neustálych odkladov štartu Johnovho letu. Neodbytné žiadosti Johnsona a televíznych štábov rezolútne odmietla. Keď sa po vystúpení z kabíny John dozvedel o celej situácii, podporil svoju ženu v jej rozhodnutí a vyvolal tak menšiu roztržku s niektorými politikmi. Ďalší pokus o štart sa mal uskutočniť 1. februára, ale 30. januára musel byť zrušený, pretože sa zistilo, že pri pokuse o štart 27. januára došlo k úniku paliva do tepelnej izolácie rakety, čo spôsobilo pozastavenie ďalších pokusov. Prepracovanie izolácie rakety Atlas trvalo do 12. februára a počasie predpovedané na 13. február vyzeralo pochmúrne, a tak ďalší pokus o štart bol stanovený na 14. februára, ale aj v ten deň došlo k odkladu kvôli zlému počasiu. Nepriaznivé meteorologické podmienky znemožnili štart aj 15., 16. a 18. februára. V tom čase si už médiá aj Sovieti kládli otázku, či sa Glenn po toľkých odkladoch štartu ešte dokáže sústrediť a či by ho radšej nemal nahradiť Carpenter.
Priebeh letu
thumb|left|170px|Štart Mercury-Atlas 6 s Johnom Glennom na palube, 20. február 1962
thumb|John Glenn v kabíne lode Friendship 7 počas prvého obletu [[Zeme]]
thumb|left|Pohľad na Zem fotografovaný Glennom z kozmickej lode Friendship 7
thumb|Privítanie Glenna po prílete na [[lietadlová loď|lietadlovú loď USS Randolph]]
V riadiacom stredisku medzitým prežívali chvíle napätia. Nakoniec sa po dlhom čakaní a márnom volaní do prázdneho éteru v rádiu ozvalo praskanie statickej elektriny a o chvíľu Glennov hlas: ''„Počujem vás jasne a čisto! Ako ste na tom vy?“ Alan Shepard s úľavou odpovedal: „Počujeme ťa výborne! Ako sa cítiš?“ John odpovedal: „Môj stav je dobrý. Chlapče, to bol ale skutočný meteor!“ Kozmická loď Friendship 7'' v poriadku pristála ešte v ten istý deň o 14:43:02 miestneho času (19:43:02 svetového času) pomocou padáku na hladine Atlantického oceánu. Miesto pristátia sa nachádzalo 300 km východne od ostrova Grand Turk a 64 km od plánovanej pristávacej oblasti. Dôvodom tejto odchýlky bola chyba plánovačov pri výpočtoch brzdiaceho manévru. Zabudli totiž pripočítať aj úbytok hmotnosti, ktorý spôsobila spotreba paliva, zásob vzduchu a vody. Vyšetrovanie potom ukázalo, že svietiaca kontrolka v riadiacom stredisku signalizujúca odpojenie tepelného štítu bola len falošný poplach. Na vine bola uvoľnená osička jedného malého otočného spínača, ktorý mal zafungovať v momente, keď sa štít tesne pred pristátím uvoľní. Kvôli tej osičke spínač vysielal signál, že štít je uvoľnený aj keď bol bezpečne v zaistenej polohe. Posádka torpédoborca USS Noa zahliadla kozmickú loď, keď klesala na padáku. Torpédoborec bol vo vzdialenosti asi 9,7 km, keď Glennovi signalizoval, že čoskoro bude pri ňom. O 17 minút neskôr ku kozmickej lodi Friendship 7 priplával USS Noa, ktorý kozmickú loď s Glennom vo vnútri vyzdvihol z vody. Glenna potom vzal vrtuľník a prepravil ho na lietadlovú loď USS Randolph. Nesporným faktom je, že najväčšiu zásluhu na úspechu prvého amerického orbitálneho kozmického letu mal samotný plukovník Glenn, ktorého hneď po pristátí povýšili. Stal sa národným hrdinom a v roku 1964 odišiel z NASA do politiky. Do vesmíru letel ešte raz, a to v roku 1998 ako člen posádky takmer 9-dňovej misie STS-95 raketoplánu Discovery. John Glenn sa pri tomto lete stal vo veku 77 rokov vtedy najstarším človekom, ktorý letel do vesmíru.
Oskár Čepan
Život
Oskár Čepan sa narodil 27. februára 1925 v malej obci zvanej Cífer. Po smrti otca, keď mal Oskár len tri roky sa s rodinou presťahovali do Trnavy. Už od detstva a ranej mladosti na jeho rozvoj pôsobilo sociálno-etické prostredie mesta, ale najmä svojou jedinečnou architektúrou spoločensko-kultúrne dominanty Trnavy. Už vo svojich školských časoch, kedy navštevoval tamojšie gymnázium, sa začal venovať maľbe a kresbe a hlavne skicovitému zobrazeniu Trnavy a jej okolitej krajiny. Silueta mesta sa neskôr vyskytuje aj v jeho neskorších kresbách, kolážach, ale aj v geometrickej abstrakcii.
Osobnosť Oskára Čepana bola všestranná a jeho záľuby sa koncentrovali na viacero navzájom úplne rozdielnych oborov. Svojou profesiou literárneho historika sa stal dôležitým umelcom produkujúcim v duchu dokonale moderných zámerov. V kontrastne s moderným uchytením umeleckej tvorby ho upútala najstaršia história jeho vtedajšieho bydliska, teda okolie hlavného mesta – Bratislavy, a aj jeho materinského kraja, Trnavskej pahorkatiny. Hoci bol Čepan veľmi aktívnym človekom, vo svojom voľnom čase, ktorého nemal veľmi nazvyš sa ešte venoval štúdiu domácej a zahraničnej literatúry súvisiacej s archeológiou. K tomu ho doviedla jeho detská záľuba v skúmaní tvarov kameňov, pričom ho zaujala hlavne staršia doba kamenná. Svoje poznatky sa potom snažil uplatniť aj prakticky. Venoval sa aj geológii, a o čom tuší len málo ľudí, aj scénografii.
Kľúčovou líniou, akousi cestou sceľujúcou všetky tieto smery jeho záujmov bola výtvarná činnosť. Bola to počiatočná cesta, ktorou vykročil ešte v ranej mladosti a pokračoval ňou prakticky do konca svojich dní. Táto aktivita bola najviac spätá s jeho bytostným zmýšľaním a žitím. Možno práve preto si väčšinu svojich výtvarných diel nechával sám pre svoje vlastné súkromie, rodinu, či priateľov.
Oskár Čepan Award
Ide o súťaž pre mladých umelcov, ktorú založila Wendy Luers v roku 1996, keď sa inšpirovala českým projektom, Ocenením Jindřicha Chalupeckého. Od roku 2001 táto súťaž nesie meno slovenského teoretika. Zúčastniť sa môžu slovenskí občania, ktorí ešte nedovŕšili 39 rokov, a môžu prezentovať svoje maľby, grafiky, kresby, sochy a tiež aj modernejšie umelecké žánre ako fotografia, video, či iné multimédiá.
Prihlásiť sa môžu samostatne, ale taktiež môžu rôzni umeleckí teoretici niekoho navrhnúť svojvoľne, ale daná osoba musí napokon s účasťou v súťaži súhlasiť. Profesionálna komisia, ktorá sa mení každé dva roky, potom v priebehu dvoch kôl vyberie víťaza. Do prvého užšieho výberú sa zo všetkých súťažiacich dostanú práve štyria, a z tejto štvorice potom komisia rozhodne o tom umelcovi, ktorí si odnesie cenu Oskara Čepana. Okrem toho ešte získava aj šesťtýždňový pobyt v New Yorku, zakončený vlastnou exhibíciou založenou na vedomostiach a zážitkoch nabudnutých počas tohto pobytu.
Tróas
Tróas alebo Tróada (Tróas) môže byť:
Valerius Maximus
Valerius Maximus (* ?, Rím† ?, Rím) bol starorímsky prozaik, autor zbierky historických exempiel, žijúci a pôsobiaci za vlády cisára Tiberia.
Životopis
Valerius Maximus pochádzal z chudobnej, nijako významnej rodiny. Z týchto príčin o jeho živote vieme len veľmi málo. Objavuje sa v družine významného politika a patróna umelcov Sexta Pompeia (zastával úrad konzula v roku 14), ktorému, ako sa zdá, vďačí za svoj celý literárny vzostup. Maximus nasledoval Sexta Pompeia pri jeho výprave do východných provincii roku 27 po Kr. Ďalšie životopisné údaje nám chýbajú.
Dielo
Okolo roku 31 alebo 32 uverejnil Valerius Maximus svoje jediné dielo Factorum ac dictorum memorabilium libri IX (Deväť kníh pamätihodných činov a výrokov). Hoci býva Maximova tvorba považovaná mylne za historiografickú, nejde o skutočné dejepisné dielo v duchu Livia alebo Tacita, ale o zbierku poučných anekdot a historiek (exempla), ktoré mali slúžiť ako učebnica pre školy. Z toho možno usudzovať, že i Valerius Maximus sa pohyboval v týchto kruhoch a mohol byť gramatik alebo učiteľ rétoriky. Maximova zbierka sa viac ako k historickému dielu blíži k zbierkam anekdot používaných rečníkmi. Krátke príbehy o významných osobnostiach v nich boli radené tematicky, takže si z nich rečníci mohli bez ťažkostí vyberať vhodné kúsky, ktorými by skrášlili svoju reč.
Valerius Maximus sa pri uvádzaní historických príkladov zameriava na vykreslenie tých hodnôt rímskej spoločnosti, ktoré súhlasili s politikou Augusta a ešte viac Maximovho súčasníka Tiberia, ale v skutočnom živote mohli byť považované nanajvýš za skostnatené a staromódne. Ich historická pravdivosť alebo relevantnosť nie je vôbec braná v úvahu, prvoradým Maximovym zámerom je ukázať cnosti osobností rímskych, a v menšej miere i nerímskych, dejín a podať tak príklad svojim súčasníkom. Obzvlášť jeho lipnutie na mravoch predkov (mos maiorum), ktorého pôvod leží v diele Marca Porcia Catona, je až smiešne a dodáva Maximiovi na neprirodzenosti. Jednotlivé kapitoly diela nesú názvy podľa tém, ktorými sa zaoberajú: De religione (O úcte k bohom), De patientia (O pevnosti ducha), De humanitate et clementia (O ľudskosti a miernosti), De severitate (O prísnosti), De mutatione morum ac fortunae (O zvratoch mravov a šťastia) a pod.
Najdôležitejšími zdrojmi Valeria Maxima sú Marcus Tullius Cicero, Titus Livius, Sallustius a Pompeius Trogus.
Problematika tendenčnosti v diele Valeria Maxima
Maximovi kritici zvyknú tohto autora porovnávať s historikmi pochádzajúcimi zo senátorskej, proticisársky ladenej vrstvy. V svetle ich kritického posudzovania režimu, portrétov cisárov-tyranov a pesimizmu pôsobí Valeriova oslava cisárstva a cisára ako smiešna propaganda. Dlho bola prijímaná domnienka, že Maximus, a s ním i Paterculus, patrili k skupine dvorských historikov platiacich za hlasnú a neobjektívnu trúbu režimu. Dnes sa takýto jednostranný pohľad na diela dvoch spisovateľov nepovažuje za postačujúci. Pokiaľ ide o neobjektívnosť, tú možno vyčítať obom skupinám autorov, tak tým, ktorí sa o cisárstve vyjadrovali priaznivo, ako aj tým, ktorí ho hanili. Dielo Valeria Maxima zaiste prestupuje ideológia principátu, tak ako všetkých autorov cisárskeho obdobia, ale miera skreslenia historickej pravdy nie je taká vysoká, ako sa dlho predpokladalo. Popis cisárskej administratívy aj Tiberiových úspechov nepôsobí príliš prehnane alebo nedôveryhodne a jeho dvom predchodcom, Caesarovi a Augustovi, sa dostáva toľko priestoru, koľko u iných autorov toho istého obdobia. Hoci Maximov jednoduchý, patetický štýl pôsobí popri senátorskej literatúre diletantsky, po obsahovej stránke ho možno považovať za dôležitú protiváhu voči autorom aristokratického pôvodu, ktorí prirodzene v cisárskej moci, ktorou boli pripravení o politický vplyv, videli zlo.
Iný prvok tendenčnosti sa v diele Valeria Maxima prejavuje v hodnotení rímskych a nerímskych príkladných činov. Hoci Maximus uvádza oba typy historiek, rímske zreteľne prevažuje. Navyše z Valeriovho popisu vyplýva, že Rím je morálne nadradený ostatným národom. Tento postoj má v rímskej literatúre dlhú tradíciu a spochybnilo ho len niekoľko rímskych spisovateľov. Výberom príkladov z minulosti Valerius Maximus opakuje ešte jeden motív často sa objavujúci v literatúre cisárskeho obdobia, a to domnienku, že rímsky človek cisárstva žije v morálnom úpadku. Hrdinské skutky rímskych legendárnych postáv sú dávané do súvisu s ich striedmosťou a pridržiavaním sa tradičných hodnôt prevzatých od predkov (mos maiorum). Za príčinu úpadku Valerius Maximus pokladá prepych (luxus) a prenikanie cudzích kultúrnych vplyvov, ktoré „rozriedili“ prirodzenú rímsku cnosť.
Ohlas Valeria Maxima
Valerius si získal v neskorej antike obľubu medzi spisovateľmi aj medzi učiteľmi, ktorí ho často používali ako učebnice. V 4. storočí vznikli dve kompendia Valeria Maxima. Prvý výťah vytvoril Iulius Paris a je dochovaný celý, z druhého vytvoreného Ianuariom Nepotianom sa dochovali len prvé tri knihy.
Valeriova obľuba neklesala ani počas stredoveku, ako to dokazuje veľký počet dochovaných rukopisov. Podľa jeho vzoru napísal Francesco Petrarca Libri rerum memorandum (Knihy pametihodných udalostí).
Kostol svätej Alžbety Uhorskej (Paríž)
náhľad|Kostol svätej Alžbety
Kostol svätej Alžbety Uhorskej je rímskokatolícky farský kostol v 3. obvode v Paríži, v ulici Rue du Temple.
Kostol je zasvätený svätej Alžbete Uhorskej a Panne Márii Milosrdnej. Kostol vysvätil v roku 1646 kardinál Jean-François Paul de Gondi. Realizácia barokového kostola bola zverená staviteľovi Michelovi Villedovi (15981667).
NGC 3060
NGC 3060 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 14. januára 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ladomirov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ladomirov v okrese Snina.
Rozoy-Bellevalle
Rozoy-Bellevalle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Rozoy-Bellevalle má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Rozoy-Bellevalle má 106 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
German Stepanovič Titov
German Stepanovič Titov (* 11. september 1935, Verchneje Žilino – † 20. september 2000, Moskva) bol sovietsky kozmonaut a pilot, ktorý sa v roku 1961 stal druhým človekom na obežnej dráhe Zeme. Bol tiež prvým človekom, ktorý strávil vo vesmíre celý jeden deň a najmladším profesionálnym kozmonautom sveta, keďže v čase letu mal iba 25 rokov. Slúžil tiež ako záložný kozmonaut pre prvý let človeka do vesmíru.
Mladosť, vojenský pilot
Otec Germana Titova obľuboval Puškina, a tak svojmu synovi dal meno jedného z hrdinov, Germana. Celá rodina žila na Sibíri, ďaleko od vojnového frontu, všetci tvrdo pracovali v kolchoze, dokonca aj matka, dedinská učiteľka. Vďaka príhovoru strýčka sa dostal z domu na letecké učilište. V roku 1954 začal svoj pilotný výcvik, keď najprv lietal na lietadlách Jak-18 a neskôr na Jak-11. Potom, čo nalietal 118 hodín začal lietať na prúdovej stíhačke MiG-15. Vyučil sa s výbornými výsledkami v roku 1957 a stal sa stíhačom u leningradského vojenského okruhu. Tu prešiel preškolovacím výcvikom na nadzvukovú stíhačku MiG-21 a uvedomil si, že sa v spoločnosti ostatných pilotov cíti najlepšie. Stále súkromne študoval všetko o letectve a elektrotechnike. V posádke sa zoznámil s Tamarou a krátko potom sa s ňou oženil. Narodil sa im syn Igor, ale po siedmich mesiacoch ochorel a zomrel. Napriek tomu mali neskôr ďalšie dve deti.
Kozmonaut, let do vesmíru
Koncom roku 1959 dostal ponuku stať sa budúcim kozmonautom. Potom začala etapa lekárskych prehliadok, nácvikov, učenie. Skupina doktorov mu oznámila vynikajúci výsledok zdravotných testov. Počas príprav prvého letu bol najväčším rivalom Jurija Gagarina. Boli podrobení testu na centrifúge, ktorá sa otáčala rýchlosťou umožňujúcou dosiahnutie preťaženia až 40 g. Zariadenie fungovalo ako simulátor, ktorý vytváral preťaženie a akceleráciu dosahovanú v jednotlivých fázach skutočného letu. Krátko na to nasledoval nácvik na lietadlách, v ktorých bolo možné nasimulovať „kozmické“ podmienky. Obaja dosiahli pri týchto testoch identické výsledky. Dňa 10. apríla 1961 bolo rozhodnuté, že pilotom kozmickej lode, ktorá bola 12. apríla 1961 vynesená nosnou raketou na obežnú dráhu Zeme, bude Jurij Gagarin.
thumb|left|170px|[[Kozmonaut German Titov na moldavskej poštovej známke z roku 2011 pri príležitosti 50. výročia letu Vostok 2]] Čoskoro sa však dočkal aj Titov a ešte v tom istom roku, 6. augusta 1961, vyštartoval Vostok 2 z kozmodrómu Bajkonur na území Kazachstanu, ktorý bol vtedy súčasťou Sovietskeho zväzu. Let bol určený na výskum dlhšieho pobytu ľudského tela v bezváhovom stave. Titov letel sám a strávil v kozme na obežnej dráhe Zeme 25 hodín. Mohol si tiež vyskúšať ručné riadenie lode. Pracoval s otvoreným priezorom skafandra. Ako prvý kozmonaut tiež v kabíne jedol (hlavne z túb) a spal, trochu aj cvičil. Získal aj jedno nepríjemné prvenstvo. Stal sa prvým človekom, ktorý trpel „kozmickou chorobou“. Tento nepríjemný zážitok opisoval po návrate: ''„Prečo prístrojová doska niekam ubieha a ocitla sa zrazu na strope? Nemôžem si uvedomiť, kde je Zem, v akej som polohe, ale o niekoľko minút všetko zaujíma svoje miesto.“'' Počas šiesteho obletu Zeme Titov aj zvracal. Napriek týmto nepríjemnostiam však dokázal plniť zadané úlohy. Pristátie zabezpečil automatický program. Vo výške 7 kilometrov nad zemou bol Titov automaticky katapultovaný z kabíny. Počas katapultáže nepatrne pohol hlavou a rozbil si nos. Po otvorení hlavného padáku a zostupe cez oblačnosť naraz vypadol zo svojho puzdra záložný padák, ktorý sa najprv len hojdal pod kozmonautom, ale vo výške približne 1 kilometer sa začal „nalievať“. Našťastie sa síce záložný padák omotal okolo šnúr hlavného padáku a jeho vrchlík sa naplnil, ale súčasne sa „nevylial“ vrchlík hlavného padáku. Pri zostupe Titov zistil, že vietor ho vedie priamo na železničnú trať, ku ktorej sa práve blíži rýchlik smerujúci do Moskvy. Vlak prešiel tesne pod ním a na tento moment spomínal už s úsmevom: „Neviem, či ma spozoroval strojvodca a pridal na rýchlosti, alebo som mal dostatočnú výšku.“
Celý let bol však takmer bez výhrad úspešný, poznačený záchvatom nevoľnosti kozmonauta, poruchou vyhrievania, ktorá spôsobila pokles teploty v kabíne na 10 °C. Titov uskutočnil celkovo 17,5 obletov Zeme. Pristál pri obci (dnes mesto) Krasnyj Kut v Saratovskej oblasti. Stal sa vtedy najmladším kozmonautom sveta, ktorý letel do vesmíru. V čase letu mal 25 rokov.
Po lete
thumb|right|180px|German Titov (vľavo) počas návštevy USA pri soche [[Krištof Kolumbus|Krištofa Kolumba v San Franciscu s vežou Coit Tower v pozadí, máj 1962]]
Po roku 1961 dostal za svoje zlepšovacie návrhy a iniciatívu ako dvojka Gagarina Rad Lenina. Po rôznych návštevách a cestách po celom svete začal študovať na Žukovského akadémii. Po jej ukončení získal zamestnanie ako skúšobný pilot a v extrémne náročných podmienkach testovacích letov nových lietadiel nalietal 2170 hodín. Potom začal na základe príkazu nadriadených študovať Vorošilovu akadémiu veliteľstva ozbrojených síl v Moskve. Počas štúdií sa stal členom redakčnej rady časopisu Aviacia i kosmonavtika (Letectvo a kozmonautika) a bol zvolený predsedom Spoločnosti sovietsko-vietnamského priateľstva.
Po skončení štúdií sa na krátky čas vrátil k svojmu predchádzajúcemu pôsobeniu ako skúšobný pilot. Tentoraz testoval nové palubné radarové zariadenie. S využitím aktívneho a pasívneho odrazu vzdušných cieľov uskutočňoval cvičné vyhľadávania a vzdušné súboje. Vďaka nemu tak vznikla nová stíhacia formácia nazvaná „radarová reťaz“. V tomto zoskupení zaujímali navádzané stíhačky dané pozície v bojovej formácii pomocou indikácie palubných rádiolokátorov. Týmto spôsobom bolo možné zaútočiť na vzdušné ciele za akýchkoľvek meteorologických podmienok, cez deň aj v noci.
V roku 1995 bol zvolený ako poslanec do štátnej dumy, t. j. dolnej komory ruského parlamentu za komunistickú stranu. Získal desiatky rôznych vyznamenaní a bol po ňom pomenovaný kráter Titov na odvrátenej strane Mesiaca.
Zomrel vo veku 65 rokov doma, vo svojej saune po infarkte.
Greenville (Rhode Island)
Greenville je mesto v Spojených štátoch amerických, v severnej časti štátu Rhode Island. Nachádza sa v Providence County, má rozlohu 14,9 km² (z toho 13,5 km ²súš) a žije tu 8 626 obyvateľov (2000).
Mesto leží ZSZ od Providence, na ceste do mesta Putnam. Je súčasťou metropolitnej oblasti Providence - Fall River.
Léobard
Léobard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3061
NGC 3061 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 2. apríla 1801.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Mestský okruh číslo 1 (Ostrava)
Mestský okruh číslo 1 (MO 1) v Ostrave sa začína na križovatke ciest I/11 a I/58, pokračuje na sever po Plzeňskej, Marianskohorskej a Muglinovskej po križovatku s II/477, po ktorej pokračuje na juh cez ulice Bohumínská a Frýdecká po križovatku s I/11 a po Rudnej ako I/11 späť ku križovatke s I/58.
John Hopcroft
John Edward Hopcroft (* 7. október 1939, Seattle, Washington, USA) je americký teoretický informatik a profesor inžinierstva a aplikovanej matematiky v počítačových vedách na Cornell University.
Jeho knihy o kompilátoroch, teórii algoritmov a údajových štruktúrach sú vysoko uznávané a považované za de facto štandard v daných oblastiach. Je tiež známy ako spoluautor klasických kníh o algoritmoch a formálnych jazykoch, ktoré napísal spolu s Alfredom Ahom a Jeffreym Ullmanom.
V roku 1986 dostal spolu s Robertom Tarjanom Turingovu cenu za výsledky v oblasti návrhu a analýzy počítačových algoritmov. Je tiež známy vďaka svojej spolupráci s Tarjanom v oblasti rovinných grafov a ako spoluautor Hopcroftovho-Karpovho algoritmu na hľadanie párení v bipartitných grafoch.
Vanilka voňavá
Pôvodne pochádza zo Strednej Ameriky. Ako jedna z mála lianovitých orchideí sa šplhá zvislo prichytená na kmene stromov v tieni alebo polotieni. Pestuje sa najmä na Madagaskare a v Mexiku.
Môže sa pestovať aj ako popínavá izbová rastlina, ale nekvitne pred dosiahnutím dĺžky 3 m. Atraktívny vzhľad má kultúrna forma s pruhovanými listami (Vanilla planifolia f. variegata).
Nuria Llagosterová Vivesová
Nuria Llagosterová Vivesová (* 16. máj 1980, Mallorca, Španielsko) je súčasná španielska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA v dvojhre a 13 turnajov vo štvorhre.
Huni
thumb|Hunská ríša Huni boli zväz nomádskych kmeňov mongolsko-tureckého pôvodu, ktorý vyvolal sťahovanie národov.
Charakteristika
Ich jazyk patril možno medzi altajské jazyky. Etnicky neboli jednotní. Predpokladá sa, že Huni zahŕňali turkické, mongolské a ugrofínske kmene, ale aj niektoré europoidné etniká. Spočiatku žili v rovnostárskej spoločnosti, neskôr sa objavili črty vojenskej demokracie a napokon aj feudalizmu. Bežný bol u nich zvyk deformácie lebky, pochádzajúci zo strednej Ázie. Používali luk, meč s jedným ostrím, konský postroj zahŕňal drevené sedlo a koňa poháňali jazdeckým bičíkom. Jazdecké skupiny boli vybavené liatymi medenými alebo bronzovými kotlami. Typická pre nich bola túžba po zlate. Ženy boli vybavené zlatými diadémami a kovovými zrkadlami. Muži mali v hroboch, často bohatých na zlato, spony, náušnice, zlaté nákrčníky, pracky z obuvi a keramiku s vhladzovanou výzdobou. Nebudovali pevné sídla, žili prevažne na vozoch. Boli to hrubí, drsní nomádi, rýchli v boji.
Dejiny
Prvýkrát ich spomínajú Číňania pod menom Hung-no (Siung-nu) od konca 3. storočia pred Kr. ako nájazdníkov (zrejme „vďaka“ nim bol vybudovaný Veľký čínsky múr). Okolo roku 100 pred Kr. sa v dôsledku čínskej obrany presunuli do miest strednej Ázie, odtiaľ sa neskôr (najneskôr 335) presunuli ďalej na západ (hovorí sa o tom, že tunajšie pramene vyschli) do oblasti kde žili Alani (Volga a južná Rus), ktorých nakoniec okolo roku 370 porazili. Roku 375 porazili aj Ostrogótov, čím vyvolali sťahovanie národov. V roku 395 už plienili Balkán. Okolo roku 400 sa objavujú v Panónskej nížine, vrátane južného Slovenska, kde boli niekoľko desaťročí pánmi. Najväčšiu moc dosiahli za Attilu (445 - 453), ich ríša sa vtedy rozkladala od Volgy až k rímskym hraniciam na Rýne. Attila viedol Hunov na výboje do západnej Európy (451 prekročili Rýn), napríklad vnikli až do dnešného Francúzska. V bitke na Katalaunských poliach boli porazení vojskami Ríma, Vizigótov a Frankov. Napokon roku 453 Attila zomrel rok po útoku do Itálie a po jeho smrti sa ríša rozpadla. Jej územie obsadili germánske kmene, ktoré predtým boli v hunskej nadvláde.
V 4. a 5. storočí urýchlili vnútorný rozklad Rímskej ríše útoky germánskych i slovanských kmeňov, ako súčasť presunu obyvateľstva zo severnej Európy, ako aj stredoázijských stepí do južnej Európy.
Slovom Huni sa neskôr v stredoveku v západnej Európe mylne označovali aj iné etniká s podobným vojenským životným štýlom, napríklad Maďari.
Douchy-lès-Ayette
Douchy-lès-Ayette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palec
Palec môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Michajlov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Michajlov v okrese Snina.
Palec (jednotka dĺžky)
Palec alebo cól (pre jednotky z anglofónnej oblasti aj inch, skratka: in, symbolom je ″, v prípade potreby môže byť použitý strojopisný symbol ") je názov jednotky dĺžky v rozličných sústavách mier.
NGC 3062
NGC 3062 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 30. apríla 1864.
Palec (jednotka dĺžky)
Spravidla sa pohybuje od 2,3 do 3 cm. Dnes sa palce (cóly) najbežnejšie používajú v USA a Spojenom kráľovstve, kde od roku 1954/1956 platí tzv. anglický palec (2,54 cm). Pre Slovensko bol v minulosti relevantný najmä rakúsky cól (2,634 cm).
NGC 3062
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Palec (jednotka dĺžky)
Dodnes sa na Slovensku používa napríklad pri vodoinštalačných súčiastkach alebo rozmeroch diskov a pneumatík.
Dario G
Dario G je umelecké meno anglického trance/dance hudobníka Paula Spencera. Pôvodne bola Dario G trojica ktorá pochádzala z Crewe, Cheshire v Anglicku. Ich najväčším hitom je skladba „Sunchyme“ z roku 1997, ktorá dosiahla 2. miesto v rebríčku UK Singles Chart a 1. miesto v americkom rebríčku Hot Dance Club Play.
Central Falls
Central Falls je mesto v Spojených štátoch amerických, vo východnej časti štátu Rhode Island. Je súčasťou Providence County, má rozlohu 3,34 km² (z toho 3,1 km² súš) a žije tu 18 928 obyvateľov (2000).
Mesto leží severne od Providence, v aglomerácii hlavného mesta štátu, prevažne na pravom brehu rieky Blackstone River a pri hranici so štátom Massachusetts. Prevažuje rezidenčná funkcia.
Robert Tarjan
Robert Endre Tarjan (* 30. apríl 1948, Pomona, Kalifornia, USA) je americký informatik. Je známy ako objaviteľ niekoľkých dôležitých grafových algoritmov a ako spoluvynálezca splay stromu a Fibonacciho haldy. Spolu s Johnom Hopcroftom je autorom prvého algoritmu v lineárnom čase na testovanie rovinnosti grafu.
Tarjan je držiteľom viacerých vedeckých ocenení, asi najvýznamnejšia spomedzi nich je Turingova cena, ktorú dostal v roku 1986 spolu s Johnom Hopcroftom.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nová Sedlica
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nová Sedlica v okrese Snina.
Pawtucket
Pawtucket je mesto v Spojených štátoch amerických, vo východnej časti štátu Rhode Island. Nachádza sa v Providence County, má rozlohu (z toho  súš) a žije tu 72 958 obyvateľov (2000). Je to štvrté najľudnatejšie mesto v štáte a je súčasťou aglomerácie Providence.
Kyanippos (syn Aigialea)
Kyanippos (starogr. Κυάνιππος – Kyanippos, ) je v gréckej mytológii, syn argejského kráľa Aigialea, bol posledný kráľ v Argu z rodu Amythaónovcov.
Keď potom kráľ Adrastos zomrel, jeho vnuk Kyanippos sa mal stať právoplatným následníkom trónu. On bol však v tom čase ešte malý, preto sa jeho opatrovníkmi a prakticky vládcami Argu stali Tydeov syn Diomédes a Euryalos syn Mékistea. Neskôr, keď Kyanippos dospel, prevzal opraty vlády sám. Po rokoch vlády však zomrel bezdetný a kráľom Argu sa stal Amfilochos syn Amfiaraa a tak bol Kyanippos posledným kráľom Argu z rodu thesálskych Amythaónovcov.
Rozières-sur-Crise
Rozières-sur-Crise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
NGC 3063
NGC 3063 je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 3. apríla 1785.
Rozières-sur-Crise
Poloha
Rozières-sur-Crise má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Rozières-sur-Crise má 232 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Březnice
Březnice môže byť:
Valley Falls (Rhode Island)
Valley Falls je štatistická jednotka v rámci mesta Cumberland v Spojených štátoch amerických, vo východnej časti štátu Rhode Island. Je súčasťou Providence County, má rozlohu (z toho  súš) a žije tu 11 599 obyvateľov (2000).
Nachádza sa na ľavom brehu rieky Blackstone River, v blízkosti hranice s Massachusetts, severne od Central Falls, v aglomerácii Providence. Južne od mesta sa rozprestiera rybník Valley Falls Pond.
Johann Sigismund Kusser
Johann Sigismund Kusser (* 13. február 1660, Bratislava - † november 1727 Dublin) bol slovensko-nemecký hudobný skladateľ, syn bratislavského evanjelického kantora J. Kussera. Študoval v Paríži, pracoval vo Wolfenbütteli, Hamburgu, Stuttgarte a v Londýne. Skladal hlavne opery, predohry, piesne a pod. Na sklonku života pracoval ako dvorný dirigent v Dubline.
Les Arques
Les Arques je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Jesenák
Narodil sa v dome na dnešnej Ventúrskej ulici v rodine baróna Jána III. Pavla Hermana Jesenáka de Királyfia a jeho manželky Jozefíny Kristíny von Tutzentallerovej. V rokoch 1840, 1844 a 1847 pôsobil ako opozičný poslanec, v roku 1849 ako hlavný nitriansky župan. Zúčastnil sa v uhorskom odboji, za čo ho vojenský súd odsúdil na smrť zastrelením.
Ján Jesenák bol ženatý s Alojziou rod. Forgáčovou (18101891). Barónove telesné pozostatky sa nachádzajú od roku 1867 v rodinnej hrobke na evanjelickom Cintoríne pri Kozej bráne v Bratislave. V maďarskej literatúre je uvádzaný ako národný mučeník, v Budapešti je po ňom pomenovaná ulica.
Doudeauville (Pas-de-Calais)
Doudeauville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Europa Business Center
Europa Business Center je najvyššia budova v Banskej Bystrici. Má 22 nadzemných podlaží a výšku 87 metrov. Budova má rozlohu. Výstavba prebiehala v období júl 2006 až máj 2008. Europa Business Centre so spojeným Europa Shopping Center vyhrali v roku 2009 súťaž Stavba roka. Mária Brichtová, prezidentka Združenia pre rozvoj slovenskej architektúry a stavebníctva - ABF Slovakia o stavbe povedala: "Vyhralo skutočne nádherné dielo. Konštrukčne odvážne, citlivo riešené, decentne farebné. Krásna a moderná dominanta mesta na Hrone." Na jeseň 2012 bola budova predaná nemenovanej, ale údajne slovenskej spoločnosti.
V máji 2016 bola najväčším nájomcom telekomunikačná spoločnosť O2.
International Peace Bureau
thumb|International Peace Bureau International Peace Bureau (Stály medzinárodný výbor mieru) je najstaršia medzinárodná mierová organizácia. Bola založená v roku 1891 a v roku 1910 získala Nobelovu cenu mieru.
Bola založená pod názvom Bureau international permanent de la Paix. Súčasný názov má od roku 1912, v rokoch 1946 – 1961 bola známa ako Comité de Liaison international des organisations de Paix (CLIOP – Medzinárodná komisia organizácie pre mier).
Fredrik Bajer
Narodil sa v rodine duchovného, slúžil ako dôstojník dánskej armády, v roku 1864 bojoval vo vojne proti Prusku a Rakúsku a bol za to povýšený do hodnosti nadporučíka. V roku 1865 ho prepustili, presťahoval sa do Kodane, kde pracoval ako učiteľ, prekladateľ a spisovateľ.
V roku 1872 bol zvolený do dánskeho parlamentu, kde pôsobil nasledujúcich 23 rokov. Ako poslanec sa venoval využitie medzinárodných arbitráži na riešenie konfliktov medzi národmi.
Podporoval veľa dánskych i európskych mierových organizácií, zaslúžil sa o dojednanie mieru medzi Nórskom a Švédskom.
NGC 3064
NGC 3064 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Nintendo GameCube
Nintendo GameCube, alebo skrátene GCN, je herná konzola šiestej generácie vyvinutá firmou Nintendo a prvýkrát uvedená na trh 14. septembra 2001 v Japonsku ako následovník konzoly Nintendo 64.
Je to prvá Nintendo konzola, ktorá používa optické disky. Tiež sa do nej dá cez Link kábel zapojiť Game Boy Advance, ktorý sa pri hraní môže používať ako ovládač, alebo tiež v niektorých hrách odomkne špeciálny obsah.
Pamäťové médiá
Keďže zápis na optické disky, na ktorých boli hry, nebol možný, na ukladanie pozícií a dát hráčov slúžili pamäťové karty GameCube Memory Card. Tie sa predávali v troch rôznych veľkostiach: 59 (4 Mbit), 251 (16 Mbit) a 1019 (64 Mbit). Tieto tri typy boli farebne rozlíšené.
Valley Falls
Valley Falls môže byť sídlo v USA:
Lom Kozolupy
Lom Kozolupy je prírodná pamiatka ev. č. 691. Nachádza sa neďaleko obce Kozolupy v okrese Beroun. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR, správa CHKO Český kras.
Predmetom ochrany je významný statigrafický profil kopaninského súvrstvia silúru. Vo vrstvách tamojšieho opusteného lomu sa nachádzajú početné skameneliny, ktoré je možné využiť pri štúdiu ekologických pomerov na dne silúrskeho mora. Pre svoj mimoriadny medzinárodný význam bola lokalita zaradená do výskumného projektu Ecostratigraphy, ktorý prebieha pod záštitou UNESCO.
Firemný štýl
Štruktúra
Štruktúra podnikovej identity závisí na troch pilieroch či komponentoch.
Firemná filozofia
Filozofia udáva smer, ktorým sa firma vydá na ceste podnikania smerom k zákazníkovi. Image má veľký vplyv pri rozhodovaní zákazníka o voľbe značky produktu. Cieľový image, ktorý vychádza z firemnej identity, by sa však mal od konkurencie patrične líšiť tak, aby bol jedinečný a zákazník (či celé okolie podniku) si ho jednoducho uchoval pozitívne v pamäti. A práve konkurenčnú odlišnosť a jedinečnosť by mala stanoviť firemná filozofia.
Medzi hlavné prínosy firemnej identity patrí:
Firemné koncepty
Prvky firemnej identity sa navzájom ovplyvňujú, vytvárajú rôzne väzby a vzťahy a pôsobia smerom do firmy i von. Vytvára tak jednotný obraz o firme. Medzi tieto základné prostriedky firemnej identity patrí firemný dizajn (corporate design), firemná komunikácia (corporate communication) a firemná kultúra (corporate culture).
Design
Firemný dizajn je podstatou vizuálnej identity firmy, pretože na jeho základe môžeme firmu identifikovať a odlíšiť ju od ostatných firiem. Ide o súbor vizuálnych hodnôt používaných v komunikácii vo vnútri, ale najmä mimo firmy. Pre pojem "design" sa často používa aj označenie jednotný vizuálny štýl (JVS), tj. graficky spracovaná vizuálna tvár firmy: v prvom rade názov firmy a spôsob jeho prezentácia, logo a/alebo logotyp, ďalej firemné farby, uniformy, tiež napr. letáčiky, vizitky, potlače textílií či automobilov a iné propagačné tlačoviny, ďalej webové stránky, reklamné heslá a postupy, značku pre zviditeľnenie a odlíšenie produktu alebo grafiku obalov atď. JVS tvorí grafický dizajnér a jeho využívanie definuje grafickým manuálom ("Logomanuál"), ktorý obsahuje súhrn grafických pravidiel.
Komunikácia
Firemná komunikácia obsahuje všetky komunikačné prostriedky, komunikáciu s vonkajším i vnútorným prostredím a všetky formy správania, ktorými firma o sebe niečo oznamuje. Podľa väčšiny autorov zahŕňa public relations, corporate advertising, human relations, investor relations, employee communications, government relations. Firemná komunikácia si kladie za cieľ adekvátne oslovenie jednotlivých cieľových skupín tak, aby boli vytvorené pozitívne postoje k firme a aby sa firemná komunikácia stala dôležitou a nedeliteľnou súčasťou firemnej identity. Dôležitá je analýza komunikácie, ktorá sa vykonáva na základe zberu dát.
Kultúra
Firemná kultúra zahŕňa celkový charakter firmy a ich pracovníkov navonok, atmosféru firmy, ovzdušia a vnútorný život ovplyvňujúce myslenie a správanie spolupracovníkov firmy. Ide o vzťahy medzi zamestnancami, zvyklosti, rituály a ceremoniály využívané vo firme a o hodnoty, ktoré sa prejavujú vo všeobecných vzorcoch správania a konania všetkých pracovníkov.
Image
Firemné image nadväzuje na firemnú identitu a firemnú koncepcia. "Image je predstava, ktorú si vytvorila jedna verejnosť alebo viac verejností o nejakej osobe, podniku alebo inštitúcii. A to nie ako dokreslený obraz, ale skôr ako mozaiku z pochytených, zlomkových, do seba vzájomne velnutých detailov."
Pozitívne image môže jednoducho predstavovať dobré meno, zvuk firmy, dobrú povesť, dokonca aj samotný pozitívny pocit. Image je veľmi dôležitou súčasťou podniku. Je to komunikácia organizácie s okolím a vytvára akýsi pohľad okolia na podnik.
Avaz Twist Tower
Avaz Twist Tower je výšková budova v Sarajeve,. S výškou 172 m (142 bez antény) je najvyššou budovou na Balkáne. Slúži ako sídlo populárnej bosnianskej novinovej spoločnosti Dnevni avaz.
Nachádza sa v obchodnej štvrti Sarajeva. Výstavba prebiehala od 2006 do 2008. Budova má 36 podlaží a 5 výťahov.
Bulletin
náhľad|Appleton's Literary Bulletin (na obrázku: roč. 1, č. 4, marec 1882) bol bulletin publikovaný v [[New York (mesto)|New York City s mesačnou periodicitou, obsahujúci informácie o novovydaných knihách]] Bulletin (výslovnosť: [bültén/en]; ) je druh časopisu, ktorý slúži ako oficiálny vestník organizácie, odbornej alebo vedeckej inštitúcie, obchodnej spoločnosti, podujatia a pod. Obsahuje správy o činnosti vydavateľa, predovšetkým správy úradného charakteru, pričom je zvyčajne určený pre vnútornú potrebu, resp. pre vymedzený okruh záujemcov (odborníkov, vedcov, akcionárov, účastníkov podujatia a pod.).
Antonín Kratochvíl (fotograf)
Antonín Kratochvíl (* 12. apríl 1947, Lovosice, Česko) je český reportážny a portrétny fotograf. Patrí medzi zakladajúcich členov fotografickej agentúry Sedm.
Život
Narodil sa v Lovosiciach, kde mal jeho otec Jaroslav Kratochvíl vlastný fotoateliér, o ktorý ale po februárovom komunistickom prevrate v roku 1948 prišiel. Rodina bola nielen zbavená majetku, ale aj násilne presídlená do pracovného tábora vo Vinoři, kde jeho otec pracoval ako robotník v továrni a matka v poľnohospodárstve. V roku 1953 bola rodina prepustená z tábora a presťahovali sa do pražskej štvrti Karlín. Antonín Kratochvíl z politických dôvodov nemohol študovať, vyučil sa za stavebného zámočníka v štátnom podniku Pozemní stavby.
Bulletin
V prípade bulletinov vydávaných tlačovým strediskom organizátora podujatia ide predovšetkým o turnajový bulletin, ktorý obsahuje súhrn správ zo športového podujatia. Divadelný bulletin obsahuje základné informácie o divadelnej hre, jej autorovi a tvorcoch inscenácie. Policajný bulletin je súbor denných správ polície.