cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štiavnický potok
Pramení v Sklabinskom podhorí Veľkej Fatry na severnom svahu vrchu Lazy v nadmorskej výške približne Tečie severozapadným smerom, má krátky ľavostranný prítok z podhoria (domácimi obyvateľmi nazývaneho Dunino). V polovici Kantorskej doliny ústi do Kantorského potoka. V tomto ústí sa nachádza ložisko štrku. Ide o tok slabo rozvinutý a v lete slabo tečúci, ale pri intenzivnejších zrážkach veľmi aktívny.
Denis Diderot
Denis Diderot (* 5. október 1713, Langres, Francúzsko – † 31. júl 1784, Paríž) bol francúzsky filozof, estetik a spisovateľ, jeden z popredných osvietencov encyklopedistov, hlavný redaktor encyklopédie Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers.
Život
Narodil sa v Langres, Champagne vo Francúzsku. Jeho rodičia boli Didier Diderot (1685-1759), nožiar a Angélique Vigneron (1677-1748). Traja z piatich súrodencov sa dožili dospelosti, Denise Diderot (1715-1797), ich najmladší brat Pierre-Didier Diderot (1722-1787) a ich sestra Angélique Diderot (1720-1749). Podľa Arthura McCandlessa Wilsona, Denis Diderot veľmi obdivoval jeho sestru Denise, niekedy o nej hovoril ako o "ženskom Sokratovi".
Diderot väčšinu jeho kariéry zápasil s financiami a získal veľmi málo uznania za jeho zásluhy, vrátane členstva vo Francúzskej akadémii. Jeho bohatstvo sa podstatne polepšilo v roku 1766, keď Katarína II., ktorá počula o jeho problémoch s majetkom, mu zaplatila 50 000 frankov, aby sa stal jej knihovníkom. V tejto pozícii zostal dokonca jeho života a zostal pár mesiacov v Svätopeterskej pevnosti v Petrohrade v rokoch 1773 a 1774.
Filozofické dielo
Diderot vytvoril filozofiu prírody, v ktorej sa prejavuje jeho zmysel pre konkrétne javy a experimentálne bádanie. S tým súvisí jeho záujem o biologické vedy – až do tej miery, že matematika uňho stráca prvoradé postavenie, ktoré mala u Reného Descarta.
Diderot bol spočiatku deista, nakoniec však vyznáva materialistický monizmus, podľa ktorého jednota hmoty spočíva v kontinuite, ktorá spája najjednoduchšie spôsoby existencie s najzložitejšími.
V roku 1751 Diderot spoluvytvoril so Jeanom Le Rond d'Alembertom Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers. Bola to prvá encyklopédia, ktorá obsahovala články od mnohých prispievateľov a bola prvá, ktorá opísala mechanické umenie. Jej svetský charakter, ktorý zahrňoval skeptické články o Ježišových zázrakoch, nahneval aj náboženské aj vládne orgány; v roku 1758 bola zakázaná katolíckou cirkvou a v roku 1759 aj francúzskou vládou, ale tento zákaz nebol striktne presadzovaný. Mnoho z pôvodných prispievateľov odišlo z tohto projektu ako výsledok všetkých jeho kontroverzií a niektorí boli dokonca uväznení. d'Alembert odišiel v roku 1759, čím spravil Diderota jediným redaktorom. Diderot sa taktiež stal jej hlavným redaktorom s okolo 7 000 článkami. Pokračoval s týmto projektom až do roku 1765. Koncom jeho angažovania v jej písaní bol čoraz viac zúfalý a cítil, že celý tento projekt bol strata času. Napriek tomu je Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers považovaná za jedného z predchodcov Francúzskej revolúcie.
Koroibos (Argos)
Koroibos (Koroibos) je v gréckej mytológii hrdina z Argu. Bol zakladateľ mesta Tripodiskos v Megaride.
Psamathé, dcéra argejského kráľa Krotópa, porodila bohovi Apolónovi syna Lina. Zo strachu pred otcom ale dieťa hneď po narodení pohodila v lese, kde ho našli pastieri, ktorí sa oň postarali. Ešte však skôr ako chlapec dospel, roztrhali ho počas prechádzky po lese zdivené psy jeho starého otca.
Rozhnevaný Apolón sa ihneď pomstil. Do Argu poslal netvora, ktorý matkám bral deti. Argejské matky však onedlho potešil hrdina Koroibos, ktorý netvora zabil. Ale Apolón sa ešte nezmieril a zoslal na Argejčanov mor. Koroibos bol tentoraz bezradný a odišiel preto do veštiarne v Delfách, aby mu Pýtia poradila, ako si Apolóna udobriť. Pýtia mu podala posvätnú nádobu a odporučila mu, aby na mieste, kde mu cestou vypadne z rúk vybudoval bohu Apolónovi chrám a usadil sa tam. Koroibovi nádoba spadla v horách Geranie, kde potom Apolónovi postavil chrám a založil osadu Tripodiskos.
Antický autor Pausanias uvádza, že hrob Koroiba videl v Megare. Na mramorovom náhrobnom kameni mal v elegických veršoch vytesaný svoj životný príbeh a náhrobný kameň zdobilo sochárske dielo, ktoré bolo podľa názoru Pausania najstarším sochárskym výtvorom Grékov.
Rombly
Rombly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam skladieb pre violončelo
Toto je zoznam dôležitých skladieb pre violončelo.
Klasická fyzika
Klasická fyzika je pojem, ktorým sa označujú fyzikálne poznatky ziskané do konca 19. storočia, t. j. predovšetkým klasická mechanika, klasická elektrodynamika a klasická termodynamika. Často sa za súčasť klasickej fyziky považuje aj teória relativity.
Klasickú fyziku v princípe dostaneme z kvantovej mechaniky v limitnom prípade, keď planckovu konštantu položíme limitne rovnú nule. Vzhľadom na "malú" veľkosť planckovej konštanty je možné použiť v makroskopicom svete klasickú mechaniku s veľmi dobrou presnosťou.
Verteuil-d’Agenais
Verteuil-d’Agenais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Paleobotanika
thumb|Fosílna papraď rodu Neuropteris z vrchného [[Karbón (geochronologická jednotka)|karbónu.]]
Paleobotanika (z gr. paleon - starý + botanikos - rastlinný), alebo fytopaleontológia je vedný odbor, zaoberajúci sa identifikáciou, rekonštrukciou a systematikou rastlín v minulosti Zeme, fylogenénzou jednotlivých skupín rastlín a tiež rekonštrukciou ich životného prostredia. Paleobotanika študuje suchozemské, ako aj vodné rastlinstvo. Príbuzný vedný odbor je palynológia, ktorá sa zaoberá štúdiom peľu a rastlinných semien.
Paleobotanika je základ pri štúdiu vývoja rastlín a tiež dôležitý prvok pri rekonštrukcii prehistorických klimatických modelov.
Vznik fotosyntézy
Samotný vznik rastlín súvisí z evolúciou fotosyntézy. V súčasnosti prevláda názor, že prvé organizmy sa vyvíjali v horúcich podmienkach (pri podmorských sopečných komínoch, v horúcich prameňoch a podobne) a boli chemoautotrofné, závislé od sopečnej činnosti. Z nich sa vyvinuli prvé fotoautotrofné organizmy, ktoré pre fotosyntézu využili svoje systémy citlivé na svetlo, ktoré boli pravdepodobne pôvodne určené na ochranu proti žiareniu (hlavne ultrafialovému). Prvým fotosyntetizujúcim organizmom sa v súčasnosti najviac podobajú:
Fotosyntéza týchto organizmov je anoxigénna. Nerozkladajú molekuly vody a neuvoľňujú kyslík, pretože obsahujú bakteriochlorofyly, ktoré nedokážu zo svetla získavať dostatočnú energiu. Ako donor elektrónov však môžu využiť železo (prípadne aj peroxid vodíka).
Ďalším dôležitým predchodcom rastlín boli sinice, ktoré už majú chlorofyly bežné aj u rastlín, ktoré získavajú zo svetla dostatočnú energiu na štiepenie vody. Sinice pravdepodobne vznikli pred približne 3,2 miliardami rokov. Niektoré z nich formovali guľovité skalnaté útvary stromatolity, ktoré sú typickými fosíliami prekambria (ale vzácne, v extrémnych podmienkach, sa vyskytujú dodnes). Vďaka svojej fotosyntetickej schopnosti produkovali kyslík, ktorý bol veľmi toxickým biologickým odpadom. Jeho koncentrácia v ovzduší dosiahla hodnoty podobné súčasnosti za 1-2 miliardy rokov. To bol dostatočne dlhý čas na to, aby sa organizmy naučili s kyslíku odolávať a dokonca ho aj využiť vo svoj prospech.
Vznik rias
Riasy vznikli pravdepodobne tak, že došlo ku symbióze sinice s eukaryotickým organizmom, ktorý sinicu pohltil, tá ostala pri živote a oba organizmy ťažili zo vzájomnej spolupráce. Takto vznikli chloroplasty (podobným spôsobom vznikli aj mitochondrie, k čomu došlo ešte pred vznikom chloroplastov u predkov rastlín živočíchov aj húb). Dôkazom tejto teórie je napr. dodnes zachovalá DNA bakteriálneho typu v chloplastoch (odlišná od jadrovej), syntéza bielkovín v choloroplaste taktiež bakteriálneho typu (napr. ribozómová RNA), ako aj dvojitá membrána chloroplastov (jedna pochádzajúca v vonkajšej membrány sinice a druhá je membránov hostiteľskej eukaryotickej bunky).
V niektorých skupinách rias (netýkalo sa to ale predkov suchozemských rastlín) došlo k druhotnému pohlteniu, keď jedna eukaryotická bunka pohltila inú vrátane jej chloroplastov. K tomuto procesu došlo tak v "zelenej" línii chloroplastov (vznikli euglény - Euglenophyta), ako aj v "červenej" chloroplastovej línii (takto vznikli napr. všetky hnedasté riasy - Chromista). Dnes má chloroplast takýchto rias štyri membrány a medzi 2. a 3. membránov obsahuje tvz. nukleomorf, ktorý je pozostatkom DNA v pohltenej eukaryotickej bunky (DNA nukleomorfu sa v súčasnosti študuje a je stopou totožnosti pohltenej eukaryotickej bunky).
Fosílny záznam rias
Fosílne nálezy rias zahrňujú hlavne druhy, ktoré vytvárali pevnú vonkajšiu schránku, ktorá po ich odumretí fosilizovala na dne oceánov. Najstaršie mikrofosílie siníc sú známe spred vyše 2,5 mld. rokov. Najstaršie fosílie eukaryotických rias majú asi 1,7 mld. rokov, avšak dobre zachované fosílie, ktoré môžeme aj systematicky zaradiť sú spred 1,2 mld. rokov a patria "červenej" línii rias.
Vznik vyšších rastlín
Vyššie rastliny zrejme vznikli zo zelených rias, ktoré žili v plytkých vodách. Prvé fosílie vyšších rastlín sa vyskytujú od silúru v prvohorách. Žili v pobrežných oblastiach čiastočne ponorené do vody. V tom čase sa od seba oddelili machorasty, ktoré ostali drobné a stavili na stratégiu vzájomného podopierania sa a zadržiavania čo najväčšieho množstva vody. Druhá skupina rastlín (Rhyniophyta) si vyvinula pokožku odolnejšiu proti vysychaniu, čo im umožnilo rast do väčších rozmerov. Rastliny zo skupiny Psiplophytaceae dosiahli stromovitý vzrast a prenikali hlbšie do pevniny.
Od vrchného devónu sa hromadne vyskytujú skameneliny koreňov, kmeňov a listov prvých stromov (Archaeopteris). Vznikali prvé plavúňe, prasličky a paprade. V karbóne bola sa zvýšila teplota Zeme a vznikali rozsiahle [močiar]e. V nich rástli stromovité plavúne a paprade obrovských rozmerov. Po odumretí padali do vody, kde v bezkyslíkatom prostredí nepodliehali rozkladu, ale postupne zuhoľnateli. V uhlí sa zachovalo aj obrovské množstvo otlačkov listov, alebo kôry týchto stromov. V karbóne vznikli aj prvé nahosemenné rastliny, ktoré sa ďalej vyvíjali v období permu a druhohorách sa stali dominantnou skupinou rastlín (vyskytovalo sa množstvo ihličnatých stromov, cykasov a gínk).
Krytosemenné rastliny sú známe od mezozoika, presnejšie od spodnej kriedy.
Iné projekty
.
Železničná trať Žilina – Košice
História
Trať bola vybudovaná ako súčasť Košicko-bohumínskej železnice, uvedenej do prevádzky v roku 1872.
Otváranie jednotlivých úsekov:
Trať bola pôvodne jednokoľajná, no koncesia stanovovala povinnosť zdvojkoľajniť trať, ak ročný hrubý zisk na jednu míľu trate prevýši dva po sebe idúce roky 150 000 zlatých. Kompletné zdvojkoľajnenie bolo dokončené až v roku 1955.
Po skončení prvej svetovej vojny Rakúsko-Uhorsko zaniklo a pre mladé Česko-Slovensko mala táto trať kľúčový význam. Ako jediná totiž spájala Česko s východným Slovenskom, o ktoré Česko-Slovensko bojovalo s Maďarskom. Rozdelený bol tiež Tešín, no trať i stanica zostali na území Česko-Slovenska, okolo ktorého vzniklo nové mesto Český Tešín.
Strategická Košicko-bohumínska železnica bola 1. februára 1921 prevzatá spoločnosťou Česko-slovenské štátne dráhy, no vo vlastníctve súkromnej spoločnosti.
Modernizácia trate
Modernizácia trate pod Tatrami sa má uskutočniť po roku 2015. Zrekonštruovaná má pri nej byť nielen trať, ale aj stanica Štrba. Kvôli novým parametrom trate (medzi inými aj maximálna prevádzková rýchlosť do 200 km/h, plánovaná minimálna 160 km/h ) bude takmer trojkilometrový úsek medzi Štrbou a Svitom vedený po novom telese. V rámci modernizácie sa preloží 22% súčasnej trate. Dĺžka trate v úseku sa tak zníži z na. Štúdia zrealizovateľnosti trate Žilina - Košice - Čierna nad Tisou bola schválená Ministerstvom dopravy 1. februára 2016. Z pôvodného počtu viac než 30 variantov konečná správa porovnala 4. Schválená bola alternatíva 3.1, ktorá ráta s prevádzkovými rýchlosťami 120, 140 a 160 km/h a kompromisom medzi zefektívnením trate a vynaloženými prostriedkami. Realizácia má byť prevedená tak, aby sa stihol Operačný program na roky 2016-2020. V roku 2020 sa počíta so zahájením výstavby v úseku Lučivná - Poprad.
Bláha
Bláha je české priezvisko. Najčastejšie je v mestách Praha, České Budějovice, Plzeň a Černošice (okres Praha-západ). Na Slovensku je najrozšírenejšie v Bratislave.
Železničná trať Žilina – Košice
Podrobnosti modernizácie
Náklady na modernizáciu trate medzi Žilinou a Košicami sú približne 4,5 miliardy eur.
Renée Zellwegerová
Renée Kathleen Zellwegerová (* 25. apríl 1969, Katy, Texas, Spojené štáty) je americká herečka a producentka. Získala ohlas u kritikov a obdržala množstvo ocenení, vrátane Oscara, ceny BAFTA, troch Zlatých glóbusov a troch Screen Actors Guild Awards. Hasty Pudding ju vymenoval za ženu roka 2009 a považuje sa za jednu z najlepšie platených hollywoodskych herečiek.
Osobný život
vľavo|náhľad|150x150bod|Renée Zellwegerová vo februári 2009
Vzťahy
Zellwegerová bola jedenkrát vydatá, jedenkrát rozvedená a nemá deti. V rokoch 1999 – 2000 bola zasnúbená s Jimom Carrey. V roku 2003 mala krátky vzťah s hudobníkom Jackom White. 9. mája 2005 sa vydala za Kennyho Chesneyho, avšak o štyri mesiace neskôr pár anuloval sobáš. V papieroch Zellwegerová ako dôvod rozvodu uviedla „podvod“. Pod drobnohľadom médií vysvetlila, že slovo „podvod“ bol jednoducho „právny jazyk“ a „nie odraz Kennyho charakteru“. V roku 2009 začala chodiť s Bradley Cooperom, potom čo ho v roku 2006 stretla pri natáčaní filmu Prípad číslo 39. Rozišli sa v roku 2011. Od roku 2012 tvorí pár s hudobníkom Doyleom Bramhallom II.
František Bláha
František Bláha môže byť:
Mary Pickford
Mary Pickford, rodená Gladys Louise Smith (* 8. apríl 1892, Toronto, Ontário, Kanada – † 29. máj 1979, Santa Monica, Kalifornia, USA) bola kanadská filmová herečka, producentka, scenáristka a spisovateľka, jedna z prvých veľkých filmových hviezd v histórii svetovej kinematografie, držiteľka (v poradí druhého) Oscara z roku 1929. Je jednou z 36 ľudí, ktorí založili Akadémiu vied a umení (Academy of Motion Picture Arts and Sciences).
Divadlo
Jej otec bol robotník, ktorý zomrel na následky pracovného úrazu, keď mala štyri roky a rodina sa ocitla bez živiteľa. Jej matka bola divadelná herečka, vďaka svojim známostiam zabezpečila svojim deťom angažmán v divadelnej spoločnosti, ktorá potrebovala detského herca.
Myslín
Myslín je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 86 obyvateľov, z toho 43 mužov a 43 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 41,9 roka, ženy 39,3 roka).
Mary Pickford
Divadlo
Divadlo hrala profesionálne spolu so svojou sestrou a bratom už od útleho detstva v rodnom Toronte. V čase dospievania začalo divadelných rolí ubúdať. Preto sa vo svojich 14 rokoch sama vydala do USA do New Yorku, kde spočiatku hrala v niekoľkých divadelných hrách na Broadwayi. Avšak ani tu nemala príliš šťastie, preto to skúsila v Hollywoode ako filmová herečka (ona sama ako aj mnoho hercov v ranej ére nemého filmu považovalo kinematografiu za podradné umenie).
Film
náhľad|Mary Pickfordová s druhým manželom, hercom Douglasom Fairbanksom.
Herečka
V Hollywoode začala hrať vo filmovej spoločnosti Adolphe Zukora Famous Players a neskôr sama toto obdobie označovala za najlepšie roky vo svojom živote. Jej popularita veľmi rýchlo začala stúpať, v roku 1920 bola už veľkou, bohatou a obdivovanou filmovou hviezdou. Prechod do éry zvukového filmu jej síce zaistil Oscara za film Koketa z roku 1929, ale celkovo v zvukovej ére neuspela, hrala iba v piatich zvukových filmoch.
V roku 1934 svoju filmovú kariéru definitívne ukončila a venovala sa iba producentskej a spisovateľskej činnosti.
Producentka
V roku 1918 si založila vlastnú filmovú spoločnosť Mary Pickford Film Corporation. V roku 1919 založila spolu s Charlesom Chaplinom, Douglasom Fairbanksom a D.W. Griffithom spoločnosť United Artists. Svoj podiel v spoločnosti v roku 1953 rovnako ako Charlie Chaplin predala.
Ocenenia
V roku 1976 dostala svojho druhého Oscara, tentokrát za svoje celoživotné dielo.
Buk
Buk môže byť:
Zoznam hotelov v Bratislave
right|thumb|Hotel Carlton patrí medzi najluxusnejšie 4-hviezdičkové hotely v Bratislave right|thumb|Hotel Danube **** a Hotel Devín **** right|thumb|Hotel Crowne Plaza ****
Toto je zoznam hotelov v Bratislave zoradených približne od 5 hviezdičkových po 3 hviezdičkové k septembru 2011, čiastočné doplnené v roku 2021.
Alena Bahníková
PhDr. Alena Bahníková (* 20. február 1948, Liberec) je česká prekladateľka z taliančiny a autorka učebnice taliančiny. Otec Václav Bahník bol prekladateľ talianskej a antickej literatúry.
Životopis
Strednú školu absolvovala v rodnom Liberci. Študovala taliančinu, francúzštinu a češtinu na filozofickej fakulte Karlovej univerzity (1966-1971). Po absolutóriu začala učiť taliančinu a francúzštinu v Jazykovej škole Praha, učí tam dodnes. Je autorkou a spoluautorkou učebníc taliančiny.
V roku 1976 sa podieľala na založení ineditného spolku Societas Incognitorum Eruditorum II (prvá učená spoločnosť toho mena existovala v Košiciach 1746-52). Od mája 1976 do decembra 1988 vydávali (12 - 18 priateľov, prevažne absolventov FFUK a MFFUK), strojopisný kultúrno-politický mesačník Acta incognitorum. (Dnes v Libri prohibit J. Gruntoráda.) Do Act prispievala predovšetkým prekladmi z taliančiny a francúzštiny, recenziami novej talianskej beletrie, tiež cestopisnými črtami.
V roku 1991 dostala od I.D.I. - Istituto del dramma Italiano - cenu Angela Maria Ripellino (cena za preklady talianskych hier do slovanských jazykov.)
Po Novembri začala učiť tiež na fakulte sociálnych vied Karlovej univerzity, učí tam dodnes.
Futurológia
Futurológia je veda o budúcnosti zaoberajúca sa vytváraním scenárov možného budúceho vývoja ekonomiky, spoločnosti a civilizácie. Futurológia kladie dôraz na identifikáciu budúcich možných príležitostí a ohrození.
Veda o budúcnosti
Futurológia je veda, ktorá sa zaoberá štúdiom a skúmaním budúcnosti. Vytvára transdisciplinárny priestor, ktorý umožňuje konštruovanie alternatívnych scenárov možného budúceho vývoja spoločnosti a civilizácie. Umožňuje zároveň prekročenie obmedzení daných špecializáciou jednotlivých vedných odborov a integráciu poznatkov rôznych vedných odborov navzájom, ako i ich rozšírenie o dimenzie filozofie, umenia, kultúry, náboženstva, spirituality, prípadne iných pohľadov týkajúcich sa budúceho vývoja človeka, spoločnosti a civilizácie.
High-tech spoločenských vied
Futurológia disponuje rozsiahlou metodológiou skúmania budúcnosti a možno ju považovať za high-tech spoločenských vied. Boom futurológie je spojený s nástupom civilizačnej transformácie industriálnej spoločnosti na informačnú spoločnosť, a tiež s rastom nestability v ekonomike i spoločnosti i s prehlbovaním sa civilizačnej krízy. Futurológia dnes zahŕňa štúdia budúcnosti, výskum budúcnosti, prognostiku, technologické a sociálne predvídanie, globálne modely, vytváranie alternatívnych scenárov, konštruovanie indikátorov budúceho vývoja.
Britské Panenské ostrovy
Dejiny
Ostrovy boli osídlené okolo roku 100 pred Kr. juhoamerickým indiánskym kmeňom Arawakov. V 15. storočí boli vytlačený agresívnejším kmeňom Karibov, kmeňom z Malých Antíl, po ktorom je Karibské more pomenované.
V roku 1493 objavil ostrovy na svojej druhé výprave Krištof Kolumbus a nazval ich Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes, v preklade Sv. Uršula.
Španielsko na začiatku 16. storočia začalo na ostrove Virgin Gorda tažiť meď. V nasledujúcich rokoch o vplyv v oblasti bojovala Británia, Holandsko, Francúzsko, Španielsko a Dánsko. Počas tejto doby bola populácia domorodých indiánov zdecimovaná.
Holandsko v roku 1648 na ostrove Tortola založilo stále osídlenie. V roku 1672 zabrali ostrov Angličania, následne v roku 1860 i ostrovy Anegada a Virgin Gorda. V období 1672 – 1733 získalo Dánsko kontrolu nad susednými ostrovmi Sv. Tomáš, Sv. Ján a St. Croix.
Futurológia
Predstavitelia futurológie a futurologické koncepty
Medzi najznámejších futurológov patria Alvin Toffler, John Naisbitt, Yoneji Masuda, Ossip K. Flechtheim, Buckminster Fuller, Hazel Hendersonová, Jerome C. Glenn, Theodore Gordon,Olaf Helmer, Herman Kahn, Robert Jungk, Peter Drucker, Daniel Bell, Joseph Coates, Don Beck, Barbara Marx Hubbardová a ďalší, ktorí sú zároveň tvorcami množstva teoretických konceptov budúceho vývoja spoločnosti a civilizácie, napr. postindustriálnej spoločnosti, informačnej spoločnosti, znalostnej spoločnosti, civilizácie Tretej vlny, Win-Win World, špirálovitej dynamiky, synergetiky, megatrendov, megavýziev, holistických prístupov, integrálnych prístupov atď.
Futurologické konferencie
Prvá medzinárodná konferencia o výskume budúcnosti bola usporiadaná v roku 1967 v nórskom Oslo. Oficiálny názov konferencie bol First International Future Research Conference - The Future of Mankind: Peace and Development 1970-2000. Konferenciu usporiadali viedenský Institute fur Zukuntsfragen, nórsky Internationale Peace Research Institute a londýnska skupina Mankind 2000.
Britské Panenské ostrovy
Dejiny
Ostrovy boli pre svoju polohu považované za strategicky výhodné. S pestovaním cukrovej trstiny, ktorú Briti na ostrovy doviezli, boli i ekonomicky sebestačné. Kvôli plantážam boli dovážaní z Afriky otroci.
Futurológia
Futurologické konferencie
Druhá medzinárodná konferencia o výskume budúcnosti - Second International Future Research Conference bola usporiadaná londýnskou skupinou Mankind 2000 v japonskom Kjóte v roku 1970.
Britské Panenské ostrovy
Dejiny
V roku 1917 odkúpili za 17 miliónov amerických dolárov Spojené štáty od Dánska ostrovy Sv. Jan, Sv. Tomáš a St. Croix a premenovali ich na Americké Panenské ostrovy. Následne Briti premenovali ostrovy na Britské Panenské ostrovy.
Futurológia
Základné postuláty futurológie
Pri vytváraní konceptu futurológie Flechtheim vychádzal z nasledovných postulátov:
Britské Panenské ostrovy
Dejiny
Britské Panenské ostrovy boli spravované ako súčasť kolónie Záveterných ostrovov alebo spolu so Sv. Krištofom a Nevisom s administrátorom zastupujúcim britskú vládu na ostrovoch. Samostatnou kolóniou sa stali ostrovy v roku 1960 a v roku 1967 získali širšiu autonómiu. Od 60. rokov 20. storočia sa ekonomika odpútavala od tradičnej poľnohospodárskej výroby smerom k ekonomike založenej na turistike a finančných službách. Dnes je jednou z najbohatších oblastí Karibiku.
Geografia
Britské Panenské ostrovy sa skladajú z viac ako 50 malých karibských ostrovov. 15 stále obývaných ostrovov je situovaných na západe v susedstve Amerických Panenských ostrovov. Na severe ostrovov leží Atlantský oceán a na juhu Karibské more.
Futurológia
Disciplíny futurológie
Za futurológiu ako vedu o budúcnosti môžeme považovať všetky oblasti vedy zaoberajúce sa šúdiom, výskumom a spodobovaním budúcnosti. V súčasnosti je najrožširenejšie označenie pre futurológiu ako vedu o budúcnosti používané Futures Studies čiže štúdie budúcnosti. Týmto je umožnené na výskume budúcnosti participovať aj ľuďom, ktorí by prípadne mali k zaradeniu medzi futurológiu výhrady.
Britské Panenské ostrovy
Geografia
Najväčšími ostrovmi sú Tortola, Virgin Gorda, Anegada, a Jost Van Dyke. Hlavné a zároveň najväčšie mesto Road Town je na ostrove Tortola.thumb|left|Mapa Britských Panenských ostrovov thumb|Hlavné mesto [[Road Town na ostrove Tortola]] thumb|Ostrov Virgin Gorda Okrem štyroch hlavných ostrovov Tortola, Virgin Gorda, Anegada a Jost Van Dyke sú obývané aj ďalšie ostrovy:
Ekonomika
Ekonomika Britských panenských ostrovov je jednou z najviac prosperujúcich v karibskej oblasti s HDP okolo 38 500 dolárov na obyvateľa (odhad 2004). Britské panenské ostrovy sú veľmi závislé od príjmov z turistického ruchu, ktorý generuje 45 % národného dôchodku. Najčastejšie sú ostrovy cieľom Američanov. Každoročne ich sem príde okolo 350 000 (1997). Ďalšie príjmy sú spojené s offshorovými spoločnosťami, ktoré využívajú výhody tzv. daňového raja. Miestna ekonomika je tak úzko spätá so susednými Americkými panenskými ostrovmi, pretože od roku 1959 je ich menou americký dolár. Väčšina pôdy stále zostáva v rukách pôvodných obyvateľov.
Futurológia
Disciplíny futurológie
Môžeme tiež právom hovoriť o rastúcej diverzite vied o budúcnosti, nakoľko existuje mnoho označení a názvov pre vedy skúmajúce budúcnosť. Často je odlišnosť daná civilizačnými, spoločenskými alebo kultúrnymi jedinečnosťami a táto skutočnosť je plne v súlade s trendmi vytvárajúcej sa civilizácie Tretej vlny prejavujúcimi sa práve v diverzifikácií rôznych oblastí života spoločnosti. Medzi označeniami vied o budúcnosti nájdeme pojmy ako futurology, future studies, future research, forecasting, foresighting, futuring, visioning, prognosis, prognostica, prospective, prevision, prediction, projection, anticipation, futuribles, future thinking, speculations about future a mnohé ďalšie.
Futures Studies - štúdie budúcnosti - pokrýva celú škálu vied o budúcnosti, v súčasnej dobe najrozšírenejšie - World Future Society, World Futures Studies Federation, The Millennium Project of AC/UNU, Futures
Future Research - výskum budúcnosti - pokrýva vedecké a výskumné aktivity spojené s budúcnosťou - The Millennium Project of AC/UNU
Futurology - futurológia - pokrýva celú škálu vied o budúcnosti - Ossip K. Flechtheim
Forecasting - predvídanie - technokratický orientovaná vetva futures studies, používa najmä modelovanie - Erich Jantsch
Prognosis - prognózy - prognózovanie sa používalo najmä v období komunizmu - Fred Polak, Nemecko, stredná a východná Európa
Prospective - prospektíva - francúzska vetva futures studies - Gaston Berger, Michel Godet
Prevision - prevízia - francúzska vetva futures studies - Bertrand de Jouvenel
Anticipation - anticipácia - predvídanie budúceho vývoja - Hasan Ozbekhan
Future thinking - premýšľanie o budúcnosti - úvahy o budúcom vývoji - Herman Kahn
Futures Field – názov pre futurológiu presadzovaný americkým futurológom Royom Amarom
Metódy výskumu budúcnosti
Klasická prognostická metóda, používa sa pri dlhodobej stabilite vývoja skúmaných procesov alebo systémov, predpokladá sa ustálený priebeh vývoja, ktorý možno vyjadriť určitou spojitou vývojovou krivkou, doterajší vývoj je možné extrapolovať do budúcnosti podľa časového horizontu
Metóda vyvinutá Hermanom Kahnom v RAND Corporation, predstavuje vytváranie alternatívnych charakteristík časových postupností základných prognózovaných procesov, má literárny alebo popisný charakter, je postavená na vytipovaní, výbere a kombinácii určujúcich faktorov budúceho vývoja
Vytváranie určitých podôb možných budúcnosti, vízie môžu byť alternatívne, predstavujú budúcu podobu prognózovaného systému, javu, procesu, spoločnosti, môžu byť optimistické i katastrofické, vytvárajú sa na globálnej, národnej, regionálnej alebo podnikovej úrovni
Vytváranie dlhodobých stratégií vývoja, zahrňuje stanovenie strategických cieľov a ciest potrebných k dosiahnutiu týchto strategických cieľov
Delphi Method - vytvorená Helmerom, Dalkeyom a Gordonom v RAND Corporation, využíva odborné znalosti a intuíciu odborníkov, ktorí posudzujú a odhadujú budúci vývoj, trendy, príležitosti a ohrozenia, robí sa prostredníctvom dotazníkovej metódy v niekoľkých kolách, využíva počítače a Internet
Hľadá najvýhodnejšie cesty k dosiahnutiu vytýčených cieľov
Brainstorming Vznikla v tridsiatich rokoch 20.storočia, je to metóda búrenia mozgov, hľadanie vhodných riešení skupinou účastníkov formou rýchlej diskusie, porady, vytvárania a prezentácie nápadov, myšlienok, riešení
Simulácia a počítačové modelovanie Metóda simulácie, simulačných hier, simulujú sa rozličné varianty vývoja budúcej situácie, využívajú sa moderné technológie, počítače, má interaktívny charakter
Krížovo-impaktová metóda Používa sa na prognózovanie určitých procesov na základe rozboru vzájomných dopadov a interakcií v rámci vybraných prognózovaných oblastí
Využíva princípy teórie hier, ide o modelovanie budúcich možných situácií prostredníctvom simulácie dôsledkov konania jednotlivých hráčov
Používa vytváranie určitých modelov skúmanej reality, ktoré túto realitu zastupujú, model redukuje zložitosť reality, využíva limitovaný počet parametrov resp. premenných, umožňuje modelovať alternatívny vývoj
Sledovanie vybraných parametrov vývoja vzťahujúcich sa k zmenám prostredia s možným vplyvom na budúcnosť
Založené na intuícií a expertných odhadoch vybraných expertov zaoberajúcich sa danou oblasťou skúmaného budúceho vývoja
Vytváranie alternatívnych indikátorov umožňujúcich sledovať a modelovať budúci vývoj v dlhodobých časových horizontoch
Matematická fyzika
Matematická fyzika je teória matematických modelov fyzikálnych javov. Tieto matematické modely sa opisujú rovnicami matematickej fyziky.
Pandit
Pandit (dévanágarí पण्डित – pandita = doslova „učenec“) môže byť:
Ždiarsky potok (prítok Bielej)
Ždiarsky potok je potok v Podtatranskej brázde, v podcelku Ždiarska brázda. Je to ľavostranný prítok Bielej a má dĺžku 3,4 km.
Pramení pod hlavným hrebeňom Spišskej Magury v nadmorskej výške okolo 1 050 m n. m. Tečie viac-menej východným smerom cez obec Ždiar. Priberá štyri krátke ľavostranné prítoky a na území obce ústi v nadmorskej výške cca 875 m n. m. do Bielej.
Hermann Diels
Hermann Diels (* 18. máj 1848, Biebrich, Nemecko – † 4. jún 1922, Berlín) bol nemecký klasický filológ, historik dejín filozofie, religionista a vydavateľ antických textov.
Životopis
Narodil sa vo Wiesbadene, jeho otec bol učiteľ na základnej škole. Zaujímal sa o prírodné vedy, ale na univerzite v Berlíne študoval klasickú filológiu (1867 - 1871). V Berlíne sa zoznámil aj s ďalším klasickým filológom Ulrichom Wilamowitzom-Moellendorffom, s ktorým ho spájalo úzke priateľstvo po celý život.
Po skončení vysokoškolského štúdia pôsobil ako učiteľ vo Flensburgu a Hamburgu. V roku 1877 sa vrátil do Berlína a pôsobil v Pruskej akadémii vied ako redaktor pri príprave komentárov k Aristotelovi. V roku 1881 ho zvolili za člena Pruskej akadémie vied.
V roku 1882 sa stal riadnym profesorom na Humboldtovej univerzite v Berlíne. V roku 1891/1892 bol dekanom, v roku 1905/1906 rektorom univerzity. V roku 1895 sa stal po Theodorovi Mommsenovi sekretárom filozoficko-historickej triedy Akadémie a túto funkciu zastával až do roku 1920, kedy odišiel do dôchodku.
Zomrel 4. júna 1922 na infarkt v Berlíne-Dahleme, kde je aj pochovaný.
Rodina
17. júla 1873 sa oženil s Bertou Dübellovou, s ktorou mali troch synov:
Dielo
Ako klasický filológ vydal tri dôležité filologické a filozofické práce: Doxographi Graeci (1879), Commentaria in Aristotelem Graeca (1882-1909) a Fragmenty predsokratikov (1903).
Ural (pohorie)
Ural (, Uraľskije gory, kazach. Орал таулары, Oral tawları, baš. Урал тауҙары, Ural tauźarı) je názov pohoria, tiahnuceho sa naprieč západným Ruskom od Severného ľadového oceánu až ku kazašským stepiam v celkovej dĺžke asi 2 500 km. Pohorie je jedno z najstarších na svete (bolo vytvorené v karbóne) a tvorí dohodnutú hranicu medzi Európou a Áziou. Ural je najvyšším pohorím európskeho Ruska, ak sa Kaukaz považuje za ázijské pohorie.
Geológia
Ural patrí medzi najstaršie pohoria. Najstaršie horniny oblasti pochádzajú z prekambria. Počas rífeja (vrchné proterozoikum) vznikol medzi oblasťami Baltiky (Baltský štít) a Sibíri (sibírsky alebo angarský štít) oceán, ktorý oba kontinenty oddialil, v dôsledku svojho rozchádzania. Tento proces trval mnoho miliónov rokov až do silúru, kedy začal oceán kolabovať. Na západe sibírskej platne sa začala subdukcia, keď sa jeho oceánska kôra pod pod ňu začala podsúvať. Pred asi 250 až 300 miliónmi rokov počas karbónu začala Sibír kolidovať s východnou časťou Laurentie. Došlo k orogenéze, ktorá je dnes označovaná ako uralská, no v staršej literatúre bola často priraďovaná k hercýnskej. Približne v tom istom období sa Sibír zrazila aj s kazachstanským blokom, čo umožnilo vznik veľkej pevniny Laurázie. V dôsledku zrážky došlo v oblasti Uralu okrem významných intrúzií granitoidných hornín a vulkanizmu a metamorfóze, ktorá postihla rovnako horniny dávneho oceánskeho dna. Pri zrážke došlo aj k zachyteniu častí ultrabázických hornín oceánskeho dna, ktoré sa tak vyhli subdukcii. Rozsiahle telesá peridotitov (dunitov a harzburgitov) dnes vytvárajú dôležité ekonomické akumulácie rudných minerálov.
Ako zrážka pokračovala na západe (v predpolí) orogénu vznikla vo vrchnom karbóne veľká panva, ktorá sa postupne do triasu zaplnila až 5 000 m hrubými vrstvami sedimentov. Panva prepájala oceánske priestory tethýdy s arktickými vodami na severe. Formovanie samotného Uralu sa tým skončilo. V dobe svojho vzniku bol Ural niekoľkokrát vyšší než je dnes. Sedimentárna okrajová panva predpolia, ktorá na západ od neho vznikla sa čoskoro začala plniť úlomkami hornín, ktoré vznikli pri jeho erózií. Dnes je táto oblasť označovaná ako Priuralie. Usadzovali sa v nej vápence a evapority. Najvýznamnejšie ložiská solí z tohto obdobia sa nachádzajú pri meste Solikamsk. Východne od Uralu sa začala významnejšia sedimentácia až v terciéri.
História geologického výskumu pohoria
Prvým ruským geológom, ktorý venoval zvlášť pozornosť Uralu bol Ernst Karlovič Hofmann z Petrohradskej univerzity. Jeho výskum sa začal v roku 1828, počas tohto obdobia nazbieral rozsiahly študijný materiál a prešiel pohorím stovky kilometrov. Ural skúmali aj viacerí západoeurópski geológovia, Škót Roderick Murchison v roku 1841 na základe výskumu hornín v oblasti mesta Perm vyčlenil geochronologickú jednotku perm.
Na Urale sa nachádzajú významné ložiská zlata, platiny, uhlia, železa, niklu, striebra, ropy a mnohých ďalších nerastných surovín.
Clermontský koncil
thumb|Pápež Urban II. na koncile v Clermonte (maľba okolo [[1490, Francúzska národná knižnica)]] Clermontský koncil bol koncil katolíckej cirkvi v novembri roku 1095 vo francúzskom meste Clermont. Koncil zvolal pápež Urban II. a jeho výsledkom bolo začatie prvej križiackej výpravy, ktorej predchádzala ľudová výprava.
V roku 1095 poslal byzantský cisár Alexios I. svojich vyslancov na západ, aby vyjednali vojenskú pomoc v boji proti Seldžuckým Turkom. Správu dostal pápež Urban II. na koncile v Piacenze. Na november pápež zvolal na koncil cirkevných predstaviteľov, ktorých požiadal, aby so sebou vzali významných pánov zo svojich provincií.
Čierny orol
Čierny orol môže byť:
Vianne
Vianne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nerestce
Nerestce je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 109 obyvateľov, z toho 57 mužov a 52 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,8 roka (muži 41,8 roka, ženy 46,0 roka).
Endokrinná sústava
right|thumb|Veľké endokrinné žľazy (vľavo muž, vpravo žena): 1. [[šuškovité teliesko 2. hypofýza 3. štítna žľaza 4. detská žľaza 5. nadoblička 6. podžalúdková žľaza 7. vaječník 8. semenník]]
Endokrinná sústava alebo endokrinný systém je sústava endokrinných žliaz – žliaz s vnútorným vylučovaním. Tieto žľazy produkujú biologicky aktívne látky – hormóny, ktoré ovplyvňujú činnosť rôznych orgánov tela a prenášajú informácie vo vnútri tela. Ich úlohou je zabezpečiť v organizme stálosť vnútorného prostredia, tzv. homeostázu. Žľazy úzko spolupracujú s nervovým systémom, dokonca niektoré časti nervovej sústavy (hypotalamus, dreň nadobličiek) majú funkciu endokrinných žliaz.
Hypofýza
Nachádza sa v tureckom sedle klinovej kosti, delí sa na 3 laloky. Predný lalok hypofýzy produkuje niekoľko hormónov: somatotropín (zvyšuje produkciu rastových faktorov), kortikotropín (potrebný pre udržanie normálnej funkcie kôry nadobličiek), prolaktín (dôležitý pre rast prsníkovej žľazy), tyreotropín (stupňuje tvorbu hormónov štítnej žľazy), luteotropín (spôsobuje prasknutie vaječníkového folikulu a následne vyplavenie vajíčka), folitropín (potrebný pre rast a vývin folikulov).
Stredný lalok hypofýzy produkuje hormóny, ktoré sa svojou chemickou štruktúrou podobajú na kortikotropín (t. j. hormón produkovaný predným lalokom hypofýzy).
Zadný lalok hypofýzy neprodukuje, ale uskladňuje: antidiuretický hormón (zvyšuje priepustnosť bunkových stien v distálnom kanáliku, čím sa voda dostáva späť do obehu), oxytocín (vyvoláva rytmické sťahy hladkej svaloviny maternice).
Štítna žľaza
Prištítne telieska (lat. glandulae parathyreoidae) sú dva páry malých žliaz s vnútorným vylučovaním. Sú umiestnené na zadnej strane štítnej žľazy. Tvoria parathormón (PTH), ktorý zvyšuje hladinu vápnika v krvi, tým že ho uvoľňuje z kostí (aktivuje osteoklasty, ktoré rozrušujú kosti) a podporuje vstrebávanie vápnika v tenkom čreve, obmedzuje jeho vylučovanie v obličkách. Týmto procesmi udržuje stálu hladinu vápnika v krvi a mimobunkových tekutinách.
Hyperfunkcia: odvápňovanie kostí a následné ukladanie vápnika v mäkkých tkanivách ako sú obličky, srdce.
Hypofunkcia: v krvi je nedostatok vápnika, čo spôsobuje kŕče a svalové zášklby.
Langerhansove ostrovčeky pankreasu
V pankrease je ich okolo milióna (asi 1 g celej hmotnosti pankreasu). Skladajú sa z dvoch typov buniek, ktoré produkujú glukagón a inzulín. Hlavná úloha: kontrola množstva cukru v krvi.
Nadobličky
Hormóny drene nadobličiek: noradrenalín (zvyšuje tlak krvi a vyvoláva zúženie ciev), adrenalín (rozširuje cievy, podporuje činnosť srdca).
Funkcie
Komplexná chemická regulácia vývoja a funkcií ľudského tela látkami, vylučovanými do krvného obehu.
Črchľa
Črchľa môže byť:
Čiernohorský potok
Čiernohorský potok môže byť:
Bronislav Poloczek
Bronislav Poloczek (* 7. august 1939, Horní Suchá, Poľsko, dnes Česko – † 16. marec 2012, Praha) bol český divadelný a filmový herec poľskej národnosti. Do povedomia divákov sa dostal predovšetkým svojím výkonom vo filme Černí baroni nakrútenom podľa rovnomenného románu Miloslava Švandrlíka.
Životopis
Narodil sa v obci Horní Suchá na Karvinsku, ktorá patrila do poľského záboru česko-slovenského územia. Jeho otec Franciszek bol lesník.
Bronislav Poloczek sa vzdelával na poľskej základnej škole v Hornej Suchej, neskôr na Poľskom gymnáziu Juliusze Słowackého v Orlové. Od roku 1956 bol členom poľskej scény Těšínského divadla. Študoval na JAMU v Brne, ktorú dokončil v roku 1961.
Pôsobil v divadlách v Brne, Mladej Boleslavi, Pardubiciach, Liberci a Prahe. V roku 1988 sa stal členom v Národného divadla v Prahe.
Dielo
Hral vo viac ako 80 filmoch (napr. Černí baroni, Lebensborn, Bastardi, Copak je to za vojáka..., Máj) a seriáloch (napr. Hospoda, Život na zámku, Ulice'').
Dubinský potok
Dubinský potok môže byť:
Adsorpcia
Adsorpcia (z lat. adsorbere; príslušné sloveso znie „adsorbovať“) je viazanie plynnej, kvapalnej (rozpustenej) alebo pevnej látky na povrch inej, obvykle pevnej látky. Opakom adsorpcie je desorpcia. Zovšeobecnene sa pod adsorpciou rozumie samovoľné zvyšovanie koncentrácie látok na fázovom rozhraní, najčastejšie na rozhraní tuhej a plynnej alebo tuhej a kvapalnej fázy, sprevádzané uvoľnením adsorpčného tepla.
Charakteristika
Dôležitou vlastnosťou adsorpcie je závislosť rovnovážneho naadsorbovaného množstva látky od koncentrácie, respektíve od teploty. Adsorpcia umožňuje oddelenie zložiek, ktoré sa v zmesi vyskytujú v nízkych koncentráciách. Napríklad adsorpciou na aktívnom uhlí možno zo vzduchu veľmi účinne oddeliť malé množstvá organických rozpúšťadiel. Adsorpcia sa používa pri spracovaní ropy (sušenie, rafinácia), na odfarbovanie tukov, rafináciu cukru, pri úprave vody, na sušenie plynov, vo farmaceutickom priemysle. Z plynných zmesí sa adsorbciou získavajú vzácne plyny, pary rozpúšťadiel a odstraňujú sa toxické prímesi.
Chemisorpcia
Pri chemisorpcii vzniká pevnejšia, najčastejšie elektrochemická väzba medzi adsorbovanou látkou a adsorbentom, pričom sa uvoľní teplo. Na rozdiel od fyzikálnej adsorpcie prebieha chemisorpcia pomaly. Výťažok adsorpcie s rastúcou teplotou monotónne klesá. Aj následná desorpcia je technicky náročnejšia.
Pico de Teide
Pico de Teide je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Tenerife, jednom z Kanárskych ostrovov. Meno Teide (Tide) pochádza z jazyka pôvodných obyvateľov ostrova a znamená pekelná hora.
S výškou 3 718 m je to najvyšší vrch Atlantiku a Španielska a zároveň tretia najobjemnejšia sopka na Zemi. (od základne v Atlantiku až po vrchol meria približne 7 500 m). Masív sopky je tvorený dvoma vulkánmi (Pico de Teide a Pico Viejo) a spolu s okolím je súčasťou národného parku Parque Nacional de Teide.
Štatistická fyzika
Štatistická fyzika je jedna zo základných fyzikálnych teórií. Používa štatistické metódy na opis správania systémov s veľkým počtom častíc. Vďaka tomu dokáže opísať širokú škálu javov, a to aj vrátane tých, ktorých povaha je vyložene náhodná. Použitie nachádza vo výskume jadrových reakcií, žiarenia telies, teórii plynov, ale aj v biológii, chémii, neurológii či sociológii. Jednou z nových oblastí výskumu sú komplexné grafy.
Problémy, pri ktorých sa zvyčajne používa štatistická fyzika sa dajú zjednodušene rozdeliť do niekoľkých skupín:
Pico de Teide
Geologický vývoj
Tieto tri ostrovy sa postupne spojili a vytvorili starší stratovulkán Las Cañadas. Pokračujúca sopečná činnosť vyformovala ostrov do jeho súčasného tvaru. Približne pred 220 až 160 tisíc rokmi nastal kolaps vulkánu Las Cañadas a vytvorenie kaldery s rozmermi 10 × 17 km.
Štatistická fyzika
Úlohou štatistickej fyziky je nájsť najpravdepodobnejšie rozdelenie častíc podľa rýchlostí, energií a podobne. Z matematického hľadiska ide o nájdenie funkcií rozdelenia. Keď poznáme funkcie rozdelenia vieme vypočítať stredné hodnoty fyzikálnych veličín - tlak, kinetická energia, ...
Pico de Teide
Geologický vývoj
Vznik kaldery vysvetľujú dve teórie - prvá považuje pokles za výsledok vyprázdnenia magmatického rezervoára pod sopkou Las Cañadas po veľkej explozívnej erupcii a druhá vysvetľuje vznik kaldery ako sériu postupných gravitačných kolapsov. Samotná dnešná podoba stratovulkánu vznika pokračujúcim vulkanizmom v kaldere.
Štatistická fyzika
Funkcie rozdelenia závisia od individuálnych vlastností častíc tvoriacich skúmanú sústavu. Štatistická fyzika pozná tieto druhy rozdelení:
Pico de Teide
Erupcie
Posledná aktivita sa odohrala na svahoch Vieja v roku 1909. Vtedy sa po severozápadnom svahu sopky ťahal 5 kilometrov dlhý lávový prúd. Sopka je považovaná za spiacu, napriek tomu sú v kráteri stále aktívne fumaroly a seizmické merania indikujú určitú aktivitu pod vulkánom (pravdepodobne pohyb magmy). Väčšie erupcie v minulosti sa odohrali v rokoch 1704, 1705 a 1706, keď došlo k zničeniu mestečka a prístavu Garachico a niekoľkých dedín na úpätí sopky.
Externé odkazy
1000px|thumb|left|Panoráma z Roques de García
Villebramar
Villebramar je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nevězice
Nevězice je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 154 obyvateľov, z toho 84 mužov a 70 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,3 roka (muži 40,3 roka, ženy 51,3 roka).
Zoznam planétok 69751 – 70000
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Michal Bláha
Michal Bláha môže byť:
West Memphis Three
Pod menom West Memphis Three sú v Spojených štátoch amerických známi traja mladí muži, ktorí v roku 1993 údajne spáchali vraždu troch osemročných detí, a ktorí boli v tom istom roku uväznení a odsúdení. Tento prípad vzbudil veľkú pozornosť médií, pretože existujú aj oporné body, ktoré nasvedčujú tomu, že by mohlo ísť o justičný omyl. Prípad je stále aktuálny, prebieha vyšetrovanie a momentálne sa novými forenznými metódami porovnávajú vzorky DNA z miesta činu so vzorkami DNA obvinených. Genetické dôkazy nasvedčujú, že skutočne ide o justičný omyl.
Aktuálny vývoj
V júli 2007 bol predložený nový forenzný materiál. Okrem toho sa zistilo, že ani jedna z DNA vzoriek nájdených na mieste činu, nie je zhodná s genetickými vzorkami obvinených, ale so vzorkou nevlastného otca jedného z obvinených a jeho kamarátom, s ktorým sa v deň činu údajne stretol. Obhajoba odsúdeného na trest smrti podala žiadosť o konzultáciu z dôvodu zámeru obnovenia procesu, ktorú zodpovedný sudca v septembri 2008 zamietol. V novembri 2010 najvyšší súd po verbálnej konzultácii obhajoby toto rozhodnutie odvolal a pre všetkých troch obvinených nariadlil nový termín konzultácie, pri ktorej sa má rozhodnúť, či súdny proces bude obnovený.
Pozadie príbehu
V čase činu mali obvinení 16 a 18 rokov. V máji v roku 1993 údajne zviazali, týrali a zabili troch osemročných chlapcov, pričom podľa pitvy jedna z obetí zomrela na vykrvácanie spôsobené reznými ranami a ďalšie dve boli utopené. Najstarší z predpokladaných páchateľov bol odsúdený na trest smrti prostredníctvom injekcie s jedom a ostatní dvaja mladiství na trest väzením. Polícia bola následne v rôznych publikáciách ako aj v nižšie uvedenom dokumentárnom filme kritizovaná, že pri vyšetrovaní tohto prípadu nepostupovala starostlivo, a že neboli zohľadnené alternatívne hypotézy a niektoré stopy boli zahladené. Okrem toho boli obžalovaní zo strany justície obvinení zo satanistických skutkov podľa takých indícií ako sú obľúbená hudba a štýl obliekania sa.
Verejné reakcie
Prípad na verejnosti vyvolal vlnu solidarity s obvinenými. Viaceré prominentné osobnosti a skupiny (napríklad skupina Pearl Jam) vydali na podporu West Memphis Three albumy alebo pesničky. Dodnes boli v americkej televízii odvysielané dve dokumentácie, ktoré sa s týmto prípadom kriticky zaoberajú a okrem toho vyšli k prípadu dve knihy a plánuje sa natočiť aj film.
Piráti z Karibiku (filmy)
Piráti z Karibiku alebo Piráti Karibiku je pentalógia celovečerných filmov režisérov Gora Verbinského, Rob Marshalla a Joachima Rønninga s Espenom Sandberggom pozostávajúca z filmov: