cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mars
Prieskum zblízka
Mars bol jedna z prvých planét, ktorú v začiatkoch vesmírneho prieskumu skúmali sondy viacerých štátov. Spočiatku vysielali k červenej planéte sondy Spojené štáty americké a Sovietsky zväz, neskôr sa k nim pridali Európska únia a Japonsko. S cieľom získať dáta o geologickom zložení planéty, vlastnostiach jej povrchu, hľadania vody a skúmania klímy sondy spočiatku obiehali okolo planéty alebo dopadali na jej povrch. V neskorších fázach výskumu (v druhej polovici 70. rokov 20. storočia, no najmä od 90. rokov 20. storočia) sa podarili aj úspešné pristátia modulov, v ktorých sa nachádzali diaľkovo ovládané vozidlá, ktoré po povrchu Marsu jazdili niekoľko mesiacov.
Minulosť
left|thumb|Pristávací modul Vikingu 2, fotografia zachytáva najbližšie okolie sondy Prvá úspešná misia bola americká Mariner 4 vypustená v roku 1964. Nasledoval symbolický úspech dvoch sovietskych sond Mars 2 a Mars 3 vypustených v roku 1971, ktoré pristáli na jeho povrchu, ale kontakt s nimi sa stratil niekoľko sekúnd po dosadnutí. V prieskume pokračoval americký program Viking, ktorý sa skladal z dvoch orbitálnych sond, pričom každá obsahovala aj pristávací modul. Obidva pristávacie moduly úspešne pristáli na povrchu v roku 1976 a po dobu 6 (Viking 1), respektíve 3 (Viking 2) rokov uskutočňovali pozorovania. Pristávacie moduly odvysielali na Zem tiež prvú farebnú fotografiu povrchu Marsu a orbitálne sekcie vyhotovili detailné fotografie povrchu v takom rozlíšení, že niektoré z nich sa používajú ešte aj dnes. V roku 1988 boli vyslané dve sovietske sondy Fobos 1 a 2, ktoré mali študovať Mars a jeho dva mesiace. Kvôli technickej poruche sa Fobos 1 odmlčal už na ceste k Marsu, zatiaľ čo Fobos 2 úspešne vyhotovil fotografie Marsu a jeho mesiaca Fobosu, ale neskôr došlo k poruche, ktorá znemožnila vyslanie dvoch pristávacích modulov na povrch mesiaca.
Po zlyhaní sondy Mars Observer v roku 1992 sa v roku 1996 k Marsu dostala sonda Mars Global Surveyor, ktorá úspešne mapovala povrch planéty až do roku 2006, keď sa po treťom predĺžení misie spojenie so sondou stratilo. Mesiac po vyslaní sondy Surveyor bola vypustená ďalšia sonda Mars Pathfinder, ktorá mala za úlohu vysadiť na povrchu malé pojazdné vozidlo, ktoré by skúmalo okolie pristávacieho modulu v oblasti Ares Vallis. Táto misia priniesla veľké množstvo snímok z povrchu planéty. thumb|Skutočný povrch planéty s umelo vygenerovaným vozidlom Opportunity V roku 2003 sa k Marsu vydali dve rovnaké vozidla NASA v rámci projektu Mars Exploration Rover – Spirit (MER-A) a Opportunity (MER-B). Obidve vozidlá úspešne pristáli na povrchu v januári 2004 a začali skúmať miesta pristátia, pomocou mechanického ramena očisťovať vzorky a analyzovať ich. Medzi najväčšie objavy patrí objav sadrovca a hematitov a goethitov vo forme, v akej sa vyskytujú len po pôsobení vody, čo je dôkaz, že na Marse kedysi skutočne bola tekutá voda, a to v obidvoch oblastiach, kde sondy pristáli. Vozidlá mali hlavnú misiu naplánovanú na 90 dní, ale vďaka silnému vetru a prachovým vírom, ktoré čistia solárne panely roverov, boli zariadenia stále funkčné. Spirit v máji 2009 zapadol do sypkého materiálu a 25. mája 2011 bola misia oficiálne ukončená. Opportunity, po výrazne predĺženej misii, skončil po 15 rokoch v roku 2019.
25. mája 2008 úspešne pristála na Marse nepohyblivá americká sonda Phoenix, ktorá bola na svoju cestu vyslaná 4. augusta 2007. Miesto jej pristátia sa nachádza v blízkosti severnej polárnej čiapočky. Sonda bola vybavená robotickou rukou, ktorá je schopná odobrať vzorky až do vzdialenosti 2,5 metra a dostať sa až 1 meter pod marťanský povrch. Medzi vybavenie sondy patrila mikroskopická kamera, ktorá je schopná vyhotoviť fotografie predmetov s veľkosťou jednej tisíciny hrúbky ľudského vlasu. Komunikáciu so Zemou jej zabezpečovali sondy na obežnej dráhe Marsu Mars Odyssey a Mars Reconnaissance Orbiter. Plánovaná dĺžka misie bola cca 3 – 4 mesiace, kým nenastala na severnej pologuli zima, čo malo za následok úbytok a nedostatočný prísun svetla pre solárne panely sondy. Vedci neočakávajú, že by Phoenix prežil zimné obdobie, kedy teploty klesajú až na −100 °C. Vo vzorke odobratej 30. júla 2008 bola dokázaná prítomnosť vody, čím bola jednoznačne potvrdená nielen prítomnosť vody na Marse, ale aj hypotéza o polárnom ľade, ktorý sa nachádza v polárnych oblastiach pod niekoľkocentimetrovou vrstvou prachu. Sonda prestala vysielať údaje 2. novembra 2008, kedy slabnúce slnečné svetlo v polárnej oblasti Marsu už nedostačovalo na zabezpečenie funkcie jej systémov. 10. novembra bola misia Phoenixu vyhlásená za ukončenú.
Na rok 2009 bola naplánovaná rusko-čínska misia Fobos-Grunt, ktorá si kládla za cieľ dopraviť späť na Zem vzorky z mesiaca Fobos. Štart sa ale nepodaril.
Súčasnosť
V roku 2001 NASA úspešne vyslala sondu Mars Odyssey, ktorá je stále na orbite planéty. Pomocou gama spektrometra objavila známky vodíka vo vrchných metroch marťanského regolitu. Predpokladá sa, že tento vodík je viazaný vo vodnom ľade, ktorý sa nachádza pod povrchom.
O dva roky neskôr v roku 2003 sa k planéte vydala európska sonda Mars Express, ktorá sa skladala z dvoch častí, orbitálneho modulu Mars Express a pristávacieho modulu s označením Beagle 2. Táto misia bola úspešná iba čiastočne, keďže pristávací modul z nezistených príčin zlyhal počas pristávacieho manévru a následne vo februári 2004 bol vyhlásený za stratený. Na začiatku roku 2004 bol pomocou planetárneho fourierovho spektrometra pracujúceho s infračerveným žiarením ohlásený nález metánu v atmosfére Marsu. Nález metánu potvrdilo aj neskôr vyslané vozidlo Curiosity, ktoré našlo jeho stopy v hornine starej 3 miliardy rokov. V júni 2006 ESA vydala správu, že objavila polárnu žiaru.
12. augusta 2005 bola vyslaná ďalšia americká sonda Mars Reconnaissance Orbiter, ktorá sa na obežnú dráhu planéty dostala 10. marca 2006. Hlavnou úlohou vedeckej misie je zmapovať povrch Marsu a študovať počasie, aby sa mohlo vybrať vhodné miesto pre ďalšie sondy, ktoré by mali na povrchu pristáť. Sonda obsahuje telekomunikačné zariadenie s vyššou prenosovou rýchlosťou ako všetky predchádzajúce sondy dohromady.
V roku 2011 z Cape Canaveral odštartovala sonda Curiosity, ktorá mala rýchlosť až /h (Phoenix dosahoval rýchlosť /h). Ide o väčšiu a vylepšenú verziu vozidiel misie Mars Exploration Rovers. Okrem iného laboratórium hľadá na Marse organické zlúčeniny, či stopy života.
Mars Orbiter Mission z Indickej vesmírnej výskumnej organizácie (ISRO) vypustená 5. novembra 2013 sa stala štvrtou agentúrou po Sovietskom vesmírnom programe, NASA a ESA, ktorá dosiahla Mars.
V roku 2004 vyhlásil americký prezident George W. Bush dlhodobý plán Vision for Space Exploration, podľa ktorého sa USA pripravujú vyslať na Mars pilotovanú loď a na jeho povrch vysadiť človeka. Podobné plány má i ESA, ktorá by chcela dostať človeka na Mars medzi rokmi 2030 až 2035. Okrem NASA a ESA má svoje ambície aj Rusko.
V októbri 2016 dorazila na obežnú dráhu Marsu európsko-ruská sonda TGO (Trace Gas Orbiter). Je súčasťou programu ExoMars.
Pri príležitosti priblíženia Marsu k Zemi v roku 2020 odštartovala sonda Emirates Mars Mission nazývaná tiež Al-Amal alebo Hope (nádej). Je to prvá planetárna sonda Spojených arabským emirátov. Obežnú dráhu okolo Marsu dosiahla 9. februára 2021. Má obiehať okolo Marsu po veľmi vysokej dráhe a zamerať s najmä na výskum marťanskej atmosféry.
Pri tomto priblížení planéty k Zemi 30. júla 2020 prebehol z Kennedyho vesmírneho strediska aj štart misie Mars 2020. Misiu tvorí rover Perseverance a prototyp marťanskej helikoptéry menom Ingenuity. Perseverance je v mnohom zdokonalením svojho predchodcu Curiosity. Úlohou robota je okrem iného hľadať stopy mikrobiálneho života na Marse. Tomu je prispôsobené aj miesto jeho pristátia – kráter s menom Jazero, ktorý bol v dávnej minulosti deltou veľkej rieky. 18. februára 2021 misia úspešne pristála na marťanskom povrchu. Úlohou helikopréty (drona) je testovanie letových systémov.
Tretia misia, ktorá bola vyslaná počas zatiaľ posledného priblíženia sa Marsu k Zemi, je čínska misia Tchien-wen-1. Skladá sa z troch častí: z orbitálnej (orbitera), pristávacej (landera) a pohyblivej (rovera), čo sa pri misiách k Marsu doteraz neuskutočnilo. Misia odštartovala 23. júla 2020 a 10. februára 2021 bola zostava navedená na obežnú dráhu okolo Marsu. 15. mája 2021 sa od sondy oddelil zostupový modul, ktorý obsahoval pristávaciu plošinu a rover s pomenovaním Ču-žung (Zhurong). Lander úspešne pristál a Zhurong 22. mája zišiel na povrch planéty.
Budúcnosť
NASA chce najskôr v roku 2026 poslať do vesmíru misiu Mars Sample Return (MSR), ktorá má priniesť z Marsu prvé vzorky. Misia sa bude skladať zo stacionárnej pristávacej plošiny, rakety pre spiatočný návrat puzdra so vzorkami, robota pre dopravu vzoriek, ktoré mu zanechá robot Perseverance (misia Mars 2020). Osobitne poletí orbitálna časť, ktorá umožní puzdru so vzorkami opustiť obežnú dráhu Marsu a zamieriť k Zemi. Tento orbiter bude tiež slúžiť ako spojovacia družica pre komunikáciu s pristávacou časťou.
Možnosť života
thumb|Detail pohľadu na výbrus meteoritu AHL84001, kde sa podľa niektorých vedcov nachádzajú pozostatky po jednoduchom živote Súčasné poznanie histórie Marsu nasvedčuje, že sa po jeho vzniku na povrchu nachádzala hustá atmosféra a kvapalná voda, ktorá možno tvorila aj celoplanetárny oceán pokrývajúci prevažnú časť severnej pologule. Podľa súčasnej teórie o vzniku života tým bola splnená základná podmienka, ktorá mohla vytvoriť obývateľnú zónu na povrchu a umožniť tak vznik primitívneho života. Na druhej strane proti vzniku života hovorí fakt, že priaznivé podmienky boli iba dočasné a v súčasnosti sa Mars nachádza mimo obývateľnej zóny Slnka, čo má za následok zmrznutie vody. Predpokladá sa, že by pre prípadný vznik života museli byť k dispozícii iné energetické zdroje (napr. vulkanizmus), ako energia Slnka.
Slabá magnetosféra, extrémne tenká atmosféra, veľké výkyvy teplôt, ukončenie vulkanickej činnosti a bombardovanie povrchu meteoritmi nedávajú v súčasnosti príliš veľa nádejí, že by život, ak sa vyvinul, mohol prežiť do dnešných dní, aj keď vedci na Zemi sú neustále prekvapovaní podmienkami, za ktorých život môže prežívať (rádioaktivita, život bez svetla, bez dýchateľného kyslíka atď.)
Pre potvrdenie alebo vyvrátenie teórie o živote na Marse zatiaľ chýbajú jasné dôkazy. Existujú síce niektoré náznaky, ktoré nasvedčujú tomu, že na Marse život skutočne bol, ako napríklad štruktúry pripomínajúce pozostatky činnosti organizmov v meteorite ALH84001, ktoré však rovnako dobre môžu byť anorganického pôvodu. Na povrchu planéty niekoľko sond (napr. Viking) uskutočnilo experimenty, ktoré mali objaviť dôkazy života, ale tieto pokusy nepriniesli žiadny dôkaz potvrdzujúci život na planéte teraz ani v minulosti.
Pre nebezpečenstvo zavlečenia pozemského života na Mars sú sondy určené na pristátie na Marse starostlivo sterilizované (aj keď na začiatku výskumu neboli všetky sondy sterilizované príliš dôkladne ). Na jasnú odpoveď, či na planéte skutočne život vznikol alebo či ide iba o vedeckú fikciu, je potrebné počkať, dokiaľ nebude dôkladne ľuďmi preštudovaná väčšia časť povrchu planéty.
Obývateľnosť
Obývateľnosť Marsu je limitovaná jeho malou veľkosťou. Planéta si nedokáže udržať prchavé látky, hlavne vodu. Medzi gravitáciou a zložením izotopov draslíka je vzájomný vzťah. Výskumom marťanských meteoritov (draslík má strednú prchavosť) s rôznym vekom sa zistil stupeň prchavosti, ktorý sa dá odvodiť aj na iné telesá.
Kolonizácia Marsu
Ľudská kolonizácia Marsu je cieľom mnohých špekulácií aj serióznych štúdií, ktoré sa objavujú po celý čas výskumu tejto planéty. Povrchové podmienky, relatívna blízkosť planéty a ľahká dostupnosť vody robia z Marsu planétu s pravdepodobne najvyššími šancami na osídlenie v slnečnej sústave okrem Zeme. Pokiaľ bude ľudská expanzia pokračovať aj na iných kozmických telesách, Mars bude pravdepodobne jej ďalším cieľom.
Mars vyžaduje menej energie na jednotku hmotnosti (delta-v) k jeho dosiahnutiu zo Zeme ako ktorákoľvek iná planéta s výnimkou Venuše. S využitím Hohmannovej obežnej dráhy trvá let k Marsu 6 – 7 mesiacov, počas ktorých bude posádka vystavená stavu beztiaže. Existuje aj možnosť rýchlejšieho letu, ale pri ňom sa spotrebuje viac paliva.
Trvalým cieľom kolonizácie planéty by malo byť vytvorenie stálej obývateľnej základne (angl. Mars base) a postupné osídľovanie povrchu planéty. Otvorenou otázkou zostáva, či ľudstvo, pokiaľ sa pokúsi osídliť Mars, bude odsúdené na Marse žiť v uzavretých základniach, kde sa bude umelo udržovať atmosféra, alebo či sa podarí premeniť povrch planéty na obývateľný pomocou terraformovania.
Dosiahnutie Marsu bolo cieľom už von Brauna, po dosiahnutí Mesiaca. V súčasnosti najreálnejšiu predstavu a najucelenejší projekt predstavuje plán miliardára Elona Muska, zakladateľa spoločnosti SpaceX. Očakávaná dosiahnuteľnosť jeho cieľov podnietila začiatkom 21. storočia aj ďaľšie aktivity, napr. Mars One, ktorá ale nadhodnotila svoje sily a reálnosť termínov. Prínosom, ale bol výber kandidátov na prvých osadníkov Marsu, ktorý preukázal veľký záujem o možnosť kolonizovať Mars a to napriek tomu, že bola ponúknutá len jednosmerná letenka. Súčasne sa popularizovali koncepty obývateľnej základne, vrátane všetkých systémov, od zdroja energie, cez podporu života, zdrojov jedla až po radiačnú a protimeteorickú ochranu.
Terraformovanie
Keďže je Mars rozdielny a má menšiu gravitáciu, podmienky nebudú nikdy celkom zhodné s tými pozemskými. V súčasnosti ide skôr o fikciu, keďže neexistuje žiadna dostupná technológia, ktorá by túto premenu zvládla, aj keď sa už občas objavujú nápady, ako povrch Marsu premeniť.
Meno planéty
Mars je pomenovaný po rímskom bohu vojny a krviprelievania. Stretávame sa s ním v rímskej mytológii (pozri Mars). V Babylónskej astronómii bola planéta pomenovaná po Nergalovi, božstve ohňa, vojny a ničenia, pravdepodobne vďaka jeho červenej farbe. Keď Gréci spojili Nergala so svojím bohom vojny Areom, pomenovali planétu Areos aster, alebo „Areova hviezda“. Potom bol Ares tiež prepojený s rímskym Marsom, a tak sa do latinčiny dostala planéta ako „Stella Martis“, čiže „Martova hviezda“, resp. „Mars“. Gréci označovali planétu aj ako Pyroeis, čo znamená približne horiaci. V hinduistickej mytológii je Mars známy ako Mangala alebo v sanskrite tiež ako Angaraka podľa boha vojny, ktorý vlastní znaky kozorožca a škorpióna a učí okultné vedy. Starí Egypťania túto planétu nazývali „Horus Červený“. Hebrejci mu zase hovorili Ma'adim „tá, ktorá sa začervenáva“; tu je tiež pôvod mena jedného z najväčších kaňonov Marsu – Ma'adim Vallis. Mars je známy aj ako al-Mirrikh v arabčine aj v perzštine, v turečtine sa mu hovorí Merih. Etymológia al-Mirrikh je zatiaľ neobjasnená. Starí Peržania hovorili Marsu Bahram podľa zoroastrijského boha osudu. Starí Turci ho nazývali Sakit. Číňania, Japonci, Kórejci a Vietnamci planétu označovali za ohnivú hviezdu, menom založeným na starom čínskom mýtickom cykle o Piatich elementoch.
48px|left|♂Symbolom Marsu je malé koliesko so šípkou smerujúcou nahor a von. Je to štylizované znázornenie štítu a kopije, používaných rímskym bohom Marsom, ktorý bol nielen bohom vojny, ale aj patrónom vojakov. Symbol sa používa aj v biológii pre označenie mužského pohlavia a v alchýmii na označenie prvku železa, o ktorom sa predpokladalo, že bol ovládaný Marsom, vďaka charakteristicky červenej farbe oxidu železitého. ♂ označuje znak Unicode na pozícii U+2642. thumb|left|Socha boha Marta pred [[Villa Adriana v Tivoli, Taliansko]]
Význam v astrológii
Za vlády Chaldejcov v južnej Mezopotámii došlo k významnému rozvoju astrológie a k zavedeniu systému siedmich "planét" (k vládnucemu páru Slnko, Mesiac pridali ešte Merkúr, Venušu, Mars, Jupiter a Saturn), ktorým boli taktiež priradené príslušné božské princípy. V prípade Marsu to bol babylonský boh moru Nergal, ku ktorému boli neskôr asociovaní egyptský Hor, hindský Mangal, grécky Ares a rímsky boh vojny Mars. Siedmim tradičným astrologickým planétam zodpovedá sedem dní v týždni, kde je Mars spojený s utorkom, z ktorého vychádza aj pomenovanie pre tento deň v románskych jazykoch (napr. v španielčine martes, v taliančine martedì a vo francúzštine mardi). Podľa Pytagora 7 planetárnych sfér okolo Zeme svojim otáčaním vyludzuje tzv. hudbu sfér – staršiu hudobnú stupnicu. Preto boli stupnice sedemtónové.
Mars vo zverokruhu vládne I. a VIII. nebeskému domu, t. j. denný dom je pre neho Baran a nočný Škorpión, povýšenie zažíva v Kozorožcovi, pád v Rakovi a zničenie vo Váhach a v Býkovi. Problémy tomuto systému priniesol objav trpasličej planéty Pluto, v ktorej prospech niektorí moderní astrológovia odoberajú Marsu znamenie Škorpióna. Konzervatívni astrológovia naproti tomu radšej ponechávajú Pluto bez domicilu.
Pôvodne predstavoval božský princíp Marsu (muža) harmonický protiklad k Venuši (žene) a tomu zodpovedal aj jeho vtedajší symbol ♁ (v súčasnosti ide o symbol Zeme), neskorším zdôraznením agresívnych prvkov však došlo k deformácii kríža do uhlopriečneho šípu, t. j. k prechodu do dnešného symbolu ♂. Astrologická povaha Marsu vychádza z mytológie a je spájaná so sebaistotou a sebapresadzovaním, agresivitou, sexualitou, energiou, silou, ambíciami a výbušnosťou, teda historicky chápanými samčími vlastnosťami. Tieto vlastnosti zároveň svedčia o duchu ovládanom nižšími potenciami (hmotou), čo sa odrážalo aj v predtým zmienenom pôvodnom symbole ♁ (kríži hmoty nad kruhom ducha).
Podľa astrológov by sa mal vplyv Marsu uplatňovať v povolaniach ako sú vojaci, chirurgovia, či športovci. Francúzsky psychológ a štatistik Michel Gauquelin vykonal v 60. rokoch 20. storočia veľkú štúdiu nazvanú „Mars Effect“, ktorá dávala významnú koreláciu medzi dátumom narodenia športových šampiónov a dominantným postavením Marsu. Test na vzorke šampiónov zostavenej inak však priniesol negatívny výsledok.
V súčasnej astrológii Mars vládne prvému a ôsmemu domu ; tradične však Mars vládol tretiemu a desiatemu domu.
Inteligentní Marťania
Obľúbená predstava, že je Mars obývaný inteligentnými Marťanmi, sa traduje od 19. storočia, kedy sa naplno rozbehlo mapovanie marsovských "kanálov", ktoré propagoval predovšetkým taliansky astronóm Giovanni Schiaparelli. V spojení s knihou od Percivala Lowella o postupne umierajúcej planéte, ktorá vysychá a chladne s prastarou civilizáciou, ktorá sa snaží vytvoriť sieť zavlažovacích kanálov, sa rýchlo začala šíriť myšlienka, že na Marse existuje inteligentný život.
Pozorovanie neexistujúcich kanálov na Marse sa šírilo medzi vtedajšími astronómami ako Marsovská horúčka, ktorá prinášala čoraz podrobnejšie a presnejšie mapy zavlažovacích kanálov. V roku 1899 počas prieskumu atmosférického rádiového šumu zachytil vynálezca Nikola Tesla opakujúci sa signál, o ktorom neskôr vyhlásil, že by mohlo ísť o rádiovú komunikáciu z inej planéty, pravdepodobne Marsu. Teslova teória sa čoskoro dočkala podpory Lorda Kelvina, ktorý navštívil Spojené štáty americké v roku 1902 a pri tejto príležitosti mal prehlásiť, že Tesla zachytil Marťanské rádiové vysielanie určené pre Spojené štáty. V roku 1901 vyšiel článok v New York Times, že riaditeľ Harvard College Observatory Edward Charles Pickering dostal telegram z Lowell Observatory v Arizone ohľadom možného pokusu zachytenej komunikácie Marsu so Zemou.
Ako však ukázali kozmické sondy v 20. storočí, na Marse žiaden inteligentný život v súčasnosti nie je.
Sci-fi
thumb|Mimozemšťania útočiaci na Zem vo [[Herbert George Wells|Wellsovej knihe Vojna svetov]] Mars bol a je častým predmetom sci-fi príbehov, ktoré ho v histórii popisovali ako živý svet inteligentných tvorov a neskôr ako vyprahnutú planétu, ktorú sa človek snaží podmaniť. Jeho magická červená farba a chybná predstava o rozsiahlych kanáloch na jeho povrchu inšpirovala mnohých spisovateľov, aby svoje príbehy zasadili do tohto sveta. Azda najznámejšou knihou z ranej histórie sci-fi žánru je Wellsova kniha Vojna svetov z roku 1898, ktorá opisuje inváziu Marťanov z umierajúcej planéty na Zem a následnú vojnu s ľudstvom. Kniha sa stala hitom a dočkala sa aj rádiového vysielania 30. októbra 1938. Vysielanie bolo natoľko presvedčivé, že mnohí poslucháči, ktorí si zapli rádio neskôr, sa domnievali, že ide o skutočnú udalosť, čo spôsobilo paniku a chaos.
Ďalším slávnym dielom je Marťanská kronika od amerického spisovateľa Raya Bradburyho, ktorá opisuje skazu marťanskej civilizácie nešťastnou náhodou spôsobenou ľuďmi a neschopnosť ľudí sa z tejto chyby poučiť. V 60. rokoch 20. storočia o Marse písali Edgar Rice Burroughs a Robert A. Heinlein.
Mars sa v literatúre vyskytoval už dávnejšie pred vznikom modernej sci-fi. Napríklad spisovateľ Jonathan Swift vo svojej knihe Gulliverove cesty v devätnástej kapitole popisuje dva mesiace Marsu, približne 150 rokov pred tým, ako boli skutočne objavené astronómom Asaphom Hallom.
Pred vyslaním sond Mariner a Viking, ktoré priniesli prvé podrobné snímky skutočného povrchu Marsu bez známok života, sa väčšina kníh zaoberala témou inteligentných Marťanov a ich vzťahov s ľuďmi. Keď sa však ukázalo, že život na Marse nie je a že možno ani nikdy nebol, témy kníh o Marse sa zmenili. Začali sa zaoberať blízkou ľudskou budúcnosťou, v ktorej sa ľudstvo pokúsi na Marse pristáť, vytvoriť na ňom trvalú základňu a následne ho osídliť. Pravdepodobne najznámejšia a najviac prepracovaná sága o kolonizácii a boji za slobodu Marsu je Trilógia o Marse od Kima Stanleyho Robinsona.
Snímky z Marsu však nevyvrátili všetky pochybnosti a niektoré paradoxne záujem sci-fi autorov ešte podporili. Najznámejším útvarom zo snímok sond Viking sa stala tzv. Tvár na Marse – hora pripomínajúca ľudskú tvár obrátenú do vesmíru (neskoršie podrobné mapovanie ukázalo, že ide o prírodný útvar vzniknutý zvetrávaním ). Tento a podobné výjavy na Marse spôsobili, že Mars je pre spisovateľov vedeckofantastickej literatúry aj po zmapovaní povrchu stále zaujímavý.
Ďalším obľúbeným námetom sa stal boj marťanskej kolónie za nezávislosť od Zeme, ktorý sa objavuje v dielach Grega Beara alebo už spomínaného Kima Stanleyho Robinsona. Na rovnakom základe stavia film Total Recall a televízny seriál Babylon 5.
Zeleneč (Česko)
thumb|Zeleneč Zeleneč je obec ležiaca v okrese Praha-východ. Má 2170 obyvateľov (4/2007) a jej katastrálne územie má rozlohu. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1316.
Kazateľnica
náhľad|Kazateľnica v [[Kostol svätého Ladislava (Bratislava)|kostole sv. Ladislava v Bratislave]] náhľad|Kazateľnica v [[Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Sučany)|kostole Nanebovzatia Panny Márie v Sučanoch]]
Kazateľnica je architektonicky upravené vyvýšené miesto v kresťanskom chráme všeobecne rozšírené od neskorej gotiky.
Kazateľnica tvorí rečnište (obyčajne cilindrickej alebo polygonálnej formy) prístupné schodiskom so zábradlím; nad rečnišťom sa nachádza zvuková strieška vo forme baldachýnu. Rečnište je upevnené na stenu alebo pilier, vždy na severnej strane hlavnej lode, prípadne ho nesie stĺp alebo skulpturálna podpera (socha Mojžiša, apoštola, evanjelistu, anjela, Adama a i.).
Predchodcom kazateľnice bola ambona, v starokresťanskom chráme ako čítací pult pred zábradlím medzi chórom a loďou, ktorej pôvod sa odvodzuje zo synagogálnych bohoslužieb. Kazateľnica sa ako samostatný architektonický útvar rozšírila od 13. storočia v súvislosti s kazateľskými rádmi (františkánmi, dominikánmi), u ktorých sa stala kázeň hlavnou časťou bohoslužieb.
Od začiatku 16. storočia kamenné kazateľnice ustúpili dreveným s maliarskou i rezbárskou plastickou dekoráciou. Ich miesto sa stabilizovalo na strednom pilieri hlavnej lode alebo na triumfálnom oblúku. Nadobúdali rôzne formy; okrem zaužívaných typov s cylindrickým alebo polygonálnym, príp. štvorcovým rečnišťom (napr. v chráme sv. Jakuba v Levoči) aj v tvare napr. kalichovitého kvetu, veľryby alebo v podobe lode ako alegórie bojujúcej cirkvi (farský kostol v Pruskom). Osobitným typom sú epitafové kazateľnice, kazateľnicové oltáre (v jednotnom spojení kazateľnice a hlavného oltára prevažne v evanjelických kostoloch alebo v zámockých kaplnkách od neskorého 16. storočia) a exteriérové kazateľnice na pútnických chrámoch alebo cintorínskych kaplnkách
Zdroj
kol. autorov, Encyklopédia Slovenska, Veda, Bratislava, 1979
Les Moëres (Nord)
Les Moëres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Telo v herbári
Telo v herbári je zbierka poviedok a noviel slovenského prozaika, dramatika a scenáristu Petra Jaroša, ktorá vyšla v roku 1979.
Peter Fieber
Peter Fieber (* 16. máj 1964) je bývalý slovenský futbalový reprezentant a futbalový tréner. Jeho syn Peter Fieber ml. je tiež futbalista. Najväčšiu časť svojej hráčskej kariéry odohral za DAC Dunajskú Stredu, za ktorú odohral celkovo 191 zápasov.
Od januára 2009 bol trénerom druholigového Interu Bratislava. V tejto pozícií vyhral I. ligu a postúpil s Interom do Corgoň ligy, klub však bol nahradený Senicou.
.im
.im je internetová národná doména najvyššej úrovne pre ostrov Man.
Knesselare
Obyvateľstvo
Obec má približne 8 164 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Knesselare pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Saint-Germain-Laval (Seine-et-Marne)
Saint-Germain-Laval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Talianske euromince
Na národnej strane mince každej nominálnej hodnoty je iný motív. Na 0,01€ je hrad Castel del Monte z 13. storočia v Apúlii; na minci hodnoty 0,02€ je to veža Mole Antonelliana v Turíne navrhnutá v roku 1863 Alessandrom Antonellim a na 0,05€ je Koloseum v Ríme, známy rímsky amfiteáter, ktorý bol otvorený v roku 80. Na minci nominálnej hodnoty 0,10 € je vyobrazené Zrodenie Venuše; na 0,20 € je to futuristická plastika od Umberta Boccioniho a na 0,50 € sa nachádza jazdecká socha cisára Marca Aurelia. Na minci 1€ je Vitruvius – známa kresba od Leonarda da Vinci a na minci najvyššej nominálnej hodnoty, 2€ je portrét Danta Alighieriho od Raffaela.
V Taliansku sa od roku 2018 mince v hodnotách 1 cent a 2 centy nebudú používať. Ceny budú matematicky zaokrúhľované na najbližšiu hodnotu s presnosťou 5 centov.
Dvojeurové pamätné mince
Detaily sa nachádzajú v príslušnej sekcii.
5 eurové pamätné mince
Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: ; Hmotnosť: 18 g
10 eurové pamätné mince
Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: ; Hmotnosť: 22 g
20 eurové pamätné mince
Materiál: 90% zlato; Priemer mince: ; Hmotnosť: 6,45 g
50 eurové pamätné mince
Materiál: 90% zlato; Priemer mince: ; Hmotnosť: 16,13 g
.io
.io je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Britské indickooceánske územie.
Antonín Bečvář
RNDr. Antonín Bečvář (* 10. jún 1901, Stará Boleslav – † 10. december 1965, Brandýs nad Labem) bol český astronóm a klimatológ. Dlhé roky pôsobil na Slovensku.
Život
Narodil sa v Starej Boleslavi. Vyštudoval na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde získal doktorát prírodných vied. Na Slovensku pôsobil od roku 1937 ako klimatológ Štátnych kúpeľov na Štrbskom Plese. Inicioval postavenie astronomického observatória na Skalnatom plese a bol jeho prvým riaditeľom (1943–1950). Založil tu tradíciu výskumu Slnka a medziplanetárnej hmoty. Už od vzniku Prírodovedeckej fakulty Slovenskej univerzity v Bratislave prednášal astronómiu. V roku 1944 sa stal prednostom novozriadeného Astronomického ústavu PFSU a viedol ho až do roku 1952, keď sa ústav stal súčasťou novovytvorenej Katedry astronómie, geofyziky a meteorológie, ktorú viedol prof. Mikuláš Konček. náhľad|Observatórium Astronomického ústavu SAV
Práca
A. Bečvář vykonal dlhoročné systematické pozorovania slnečnej fotosféry, komét a meteoritov. Objavil kométy 1942 IV a 1947 III, viedol pozorovania meteorického roja Ursíd. Je autorom viacerých prác z meteorickej astronómie a hydrológie, filmov o vývoji oblakov, obrazových publikácií Vysoké Tatry (1948) a Atlas horských mrakov (1953). Najvýznamnejším jeho dielom sú štyri veľké astronomické atlasy vychádzajúce z originálnej koncepcie: Atlas Coeli Skalnaté Pleso (1948) s katalógom (1951), Atlas Eclipticalis (1958), Atlas Borealis (1962) a Atlas Australis (1964). Boli to najmodernejšie diela svojho druhu a vyšli aj v zahraničí. Stali sa základnou pomôckou vo hvezdárňach na celom svete a používajú sa dodnes. Medzinárodná astronomická únia na jeho pamiatku nazvala jeden z kráterov na odvrátenej strane Mesiaca Bečvář (1970) a je po ňom pomenovaná planétka (4567) Bečvář.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Tornali
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v meste Tornaľa v okrese Revúca.
All Hope Is Gone
All Hope Is Gone je v poradí štvrtý štúdiový album americkej alternatívnej metalovej skupiny Slipknot. Bolo vydané 20. augusta 2008 vydavateľstvom Roadrunner Records.
Album je považovaný z najviac metalový album v histórii kapely, nakoľko Slipknot v mnohých smeroch upustil od svojich prvotných nu metalových koreňov a do skladieb výraznejšie než kedykoľvek predtým zakomponoval death metal a thrash metal.
Vojenská okupácia
náhľad|Nemecké okupačné jednotky kráčajú po porážke Francúzska roku 1940 pod [[Arc de Triomphe de l’Étoile|Víťazným oblúkom v Paríži.]] Vojenská okupácia alebo okupácia je násilný čin štátu alebo entity, ktorá proti vôli iného štátu alebo entity obsadí jeho/jej územie a priamo či nepriamo získa nad územím kontrolu a moc. Okupujúca klika často ustanoví okupačnú správu alebo kolaboračnú vládu, orgán spravujúci okupované územie. Okupácia môže byť dočasná (napr. počas 2. svetovej vojny) alebo trvalá. Pripojenie (okupovaného) územia k územiu iného štátu je anexia.
.iq
.iq je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Irak.
Gaius
Gaius alebo Caius alebo Gajus alebo Cajus (4 rímske písania toho istého mena) bolo časté rímske vlastné meno (praenomen).
Známym nositeľom bol napr. Gaius Julius Caesar či pápež Caius (po slovensky Kajus).
Iným známym nositeľom bol rímsky právnik Gaius.
Chapdeuil
Chapdeuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Nové Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dvojstranovce
Dvojstranovce (iné názvy: dvojstranne súmerné živočíchy, staršie dvojsúmerníky, neformálne bilaterálie ; lat. Bilateralia, Bilateria) alebo trojlistovce (lat. Triblastica, Triploblastica) sú veľký taxón (často hodnotený ako skupina či pododdelenie) epitelovcov.
Charakteristika
Dvojstranovce majú bilaterálne symetrické telo s diferencovanou hlavou (čiastočná asymetria tela alebo redukcia hlavy sú sekundárne, dosť zriedkavé javy). Vznik hlavy v procese cefalizácie sa považuje za dôsledok adaptácie na plazivý pohyb po podklade smerom dopredu. Pri tomto pohybe predná časť tela ako prvá prichádzala do kontaktu s meniacimi sa podmienkami prostredia a získavala tak osobitné postavenie v organizme. Hlava sa postupne diferencuje na dominantnú časť tela: stáva sa z nej nervovo-senzorické a navyše i trofické centrum organizmu – miesto prijímania potravy.
Súčasný systém
dvojstranovce/trojlistovce (Bilateralia/Bilateria/Triblastica/Triploblastica): Morulovce (Mesozoa) sú dnes ako celok zahrnuté v prvoústovcoch ako incertae sedis. Na začiatku 21. storočia sa niekedy jedna časť morulovcov zaraďovala podobne ako dnes, ale druhá časť morulovcov sa považovala za súčasť obrúčkavcov. Okolo roku 2000 sa morulovce ako celok uvádzali ako samostatná vývojová vetva dvojstranovcov a v 20. storočí sa uvádzali ako naprimitívnejšie oddelenie mnohobunkových živočíchov (Metazoa).
Pokiaľ ide o taxonomické úrovne najdôležitejších z vyššie uvedených taxónov:
Zdroje tejto kapitoly (pokiaľ vyššie nie je uvedené inak):
Orthozoa a Centroneuralia
Podľa novších prác je pravdepodobné, že sa prvoústovce vyvinuli z druhoústovcov, a že teda druhoústovce sú parafyletický taxón; konkrétne môžu byť prvoústovce sesterským taxónom buď taxónu Xenambulacraria (prípadne len Ambulacraria) alebo taxónu chordáty. V takom prípade (a za predpokladu, že taxón Xenacoelomorpha patrí do druhoústovcov) sa už dvojstranovce v čisto fylogenetických systémoch nedelia, tak ako vyššie, na prvoústovce a druhoústovce, ale sa delia: Vysvetlenie a zdroje k tejto záležitosti pozri v článku druhoústovce.
Tradičné systémy
V minulosti existovali dva typy základného delenia dvojstranovcov:
Jedno delenie bolo delenie dvojstranovcov na:
Druhé delenie bolo, podobne ako v súčasnosti, delenie na prvoústovce a druhoústovce, pričom iba prvoústovce sa potom niekedy (ale zďaleka nie vždy) ďalej delili na acélomáty v staršom ponímaní, pseudocélomáty (alternatívne klasifikované ako súčasť acélomátov v staršom ponímaní) a druhotnodutinovce v užšom zmysle (druhotnodutinovce v užšom zmysle sú druhotnodutinovce v širšom zmysle bez druhoústovcov). Podrobnejšiu verziu tohto typu systémov pozri v článku prvoústovce.
Rozdiely medzi prvoústovcami a druhoústovcami
Vyššie spomínané delenie na prvoústovce a druhoústovce býva charakterizované „historickou“, mierne schématizujúcou definíciou: kým ústa u prvoústovcov v procese gastrulácie zodpovedajú gastroporu, u druhoústovcov vzniká z gastroporu anus a ústa sa otvárajú sekundárne na opačnom póle gastruly. Táto definícia však neplatí absolútne. V procese gastrulácie prvoústovcov existujú aj isté obmeny alebo výnimky: Aj keď prvotnosť (druhotnosť) ústneho otvoru vo veľkej väčšine prípadov skutočne zodpovedá spomínanej definícii ("Kým ústa u prvoústovcov v procese gastrulácie zodpovedajú gastroporu, u druhoústovcov vzniká z gastroporu anus a ústa sa otvárajú sekundárne na opaInom póle gastruly"), kvôli uvedeným výnimkám je potrebné prvoústovce a druhoústovce dodefinovať ďalšími znakmi uvedenými v nasledujúcej tabuľke:
Vývoj
Podľa niektorých názorov je najstarším nájdeným dvojstranovcom druh Ikaria wariootia pochádzajúci z obdobia ediakar, pred 555 miliónmi rokov. Ide o červa dlhého 2 až 7 mm, ktorý sa našiel v roku 2020 v Austrálii.
Vladimír Matula
Vladimír Matula môže byť:
.ir
.ir je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Irán.
Les Rues-des-Vignes
Les Rues-des-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Faktória (obchodná osada)
Faktória je pobočka obchodnej spoločnosti v cudzej zemi, obchodná osada. V minulosti vznikali z faktórií časom väčšie kolónie.
Najstaršie faktórie vznikali v 17. a 18. storočí v Číne a Indii. Zakladali ich tam najmä Portugalčania, Holanďania a Angličania.
Rosental an der Kainach
Rosental an der Kainach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Voitsberg.
Saint-Germain-Laxis
Saint-Germain-Laxis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Faerská koruna
Faerská koruna je zákonné platidlo dánskeho autonómneho súostrovia Faerské ostrovy.
Prievidzská kotlina
Prievidzská kotlina je geomorfologický podcelok Hornonitrianskej kotliny na strednom Slovensku.
Vymedzenie
Nachádza sa v jej centrálnej časti, v povodí rieky Nitra a Handlovka v okrese Prievidza. Susedí s Lúčanskou Fatrou na severe, na severovýchode s pohorím Žiar a jeho podcelkami Vyšehrad a Horeňovo, východne nadväzuje Handlovská kotlina a južnejšie položený Vysoký Vtáčnik, podcelok Vtáčnika. Južným smerom pokračuje kotlina málo zvlneným územím Oslianskej kotliny, juhozápadne nadväzuje Rudnianska kotlina a západnej časti vystupuje Malá Magura a Zliechovská hornatina (oba podcelky Strážovských vrchov).
Faerská koruna
Faerská koruna nemá ISO 4217 kód, to znamená, že nie je nezávislá. Je iba variantom meny Dánskeho kráľovstva, dánskej koruny, ktorá má kód DKK. Oficiálne je teda dánska koruna zákonné platidlo v Dánsku, Faerských ostrovoch a v Grónsku.
Prievidzská kotlina
Sídla v Prievidzskej kotline
Prievidzská kotlina patrí medzi husto zaľudnené územia a ležia tu mestá Prievidza, Nováky a Bojnice, z významnejších obcí potom Nitrianske Pravno, Nedožery-Brezany, Sebedražie, Lehota pod Vtáčnikom a Kanianka.
Doprava
Územím viedli od praveku dôležité dopravné spojnice Ponitria s Pohroním a Turcom. Medzi kľúčové komunikácie patrí medzinárodná cesta E 572, vedúca po ceste I/9 spájajúca Trenčín, Prievidzu a Zvolen. Nadregionálny význam má aj cesta I/64, ktorá lemuje rieku Nitru severojužným smerom a spája Nitru, Nováky a Prievidzu so Žilinou a po ceste II/519 aj s Martinom.
Dôležitú úlohu pre priemysel i osobnú prepravu zohráva železničná doprava. Na hlavnú trať z Nových Zámkov nadväzujú v prievidzskej stanici trate do Hornej Štubne a Nitrianskeho Pravna.
Atletika na Letných olympijských hrách 2008 – Beh na 5 000 m mužov
Beh na 5000 metrov mužov bola jedna z 24 mužských atletických disciplín na Letných olympijských hrách 2008. Súťažilo sa na Pekinskom národnom štadióne 20. a 23. augusta. Vyhral Keňan Kenenisa Bekele.
Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016
Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016 boli v poradí 19. majstrovstvá Európy vo futbale žien vo vekovej kategórii do 19 rokov. Uskutočnili sa v dňoch 19. – 31. júla 2016 na Slovensku v týchto štyroch mestách: Senec, Zlaté Moravce, Senica a Myjava.
Chassaignes
Chassaignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016
Na majstrovstvách mohli štartovať hráčky narodené 1. januára 1997 a neskôr s podmienkou dodržania dolnej vekovej hranice. Obhajca titulu z roku 2015 🇸🇪 sa na záverečný turnaj neprebojovalo. V stretnutí 6. skupiny druhej fázy kvalifikácie prehralo v domácom prostredí s neskorším víťazom skupiny 🇦🇹 a skončilo na druhom mieste. V tabuľke šiestich druhých tímov obsadilo nepostupovú štvrtú priečku. Postupoval iba najlepší tím tejto tabuľky, ktorým bolo 🇳🇴.
Chassaignes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016
Základné skupiny
Úvodná fáza záverečného turnaja sa odohrala v dňoch 19., 22. a 25. júla v dvoch skupinách po štyroch účastníkoch. Postup do semifinále si zabezpečili tímy na prvých dvoch miestach.
Chassaignes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016
Skupina A
--
Chassaignes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rohrmoos-Untertal
Rohrmoos-Untertal bola do 31. decembra 2014 samostatná obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Liezen a v politickej expozitúre Gröbming. 1. januára 2015 bola obec Rohrmoos-Untertal spojená s obcou Pichl-Preunegg a mestom Schladming. Spojené mesto má názov Schladming.
Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016
Skupina A
Zápas bo v 50. minúte pre silný dážď prerušený a následne nedohraný. Ak by sa bol býval tento zápas skončil akýmkoľvek výsledkom, postup Francúzska a Holandska zo skupiny to už nemohlo ohroziť. UEFA preto ponechala v platnosti výsledok. V prípade rovnakého počtu bodov medzi Francúzskom, Holandskom a Nórskom by bol o konečnom poradí rozhodoval počet bodov v tabuľke z ich vzájomných zápasov, ktorý by bol u každého tímu tri body. Nasledoval by rozdiel v skóre z tejto tabuľky, ktorý by mali všetci traja opäť rovnaký nula gólov. Ďalším kritériom by bol vyšší počet strelených gólov v tejto tabuľke: 🇫🇷 a po 2 góly, 🇳🇴 1 gól. --
Rohrmoos-Untertal
Obec mala rozlohu a 1. januára 2014 v nej žilo 1 376 obyvateľov.
Majstrovstvá Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016
Skupina B
--
Semifinále
-
Finále
Stretnutie bolo po prvom polčase pre silný dážď a z toho vyplývajúci nespôsobilý terén prerušené. Druhý polčas sa začal s dvojhodinový oneskorením.
Opatov (stanica pražského metra)
Opatov je stanica metra v Prahe na linke C. Nachádza sa na sídlisku Jižní Město, v katastrálnom území Chodov v blízkosti lokality nazývanej Litochleby. Uvedená do prevádzky bola 7. novembra 1980 pod názvom Družby. Súčasný názov dostala v roku 1990.
Majstrovstvá sveta v netballe 1975
Majstrovstvá sveta v netballe 1975 boli v poradí 4. majstrovstvá sveta v netballe žien, ktoré organizuje Medzinárodná netballová federácia. Konali sa od 22. augusta – 4. septembra 1975 v Aucklande, na Novom Zélande, za účasti 11 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Fidži a Papuy-Novej Guiney. Zápasy sa hrali v Windmill Road Courts. Turnaj pozostával iba z jednej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým bez následných zápasov play-off.
Titul obhájila 🇦🇺, ktorá sa umiestnila pred 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 a domácim 🇳🇿. Pre strieborné Anglicko to bolo najlepšie umiestnenie na MS. V poslednom zápase turnaja remizovala Austrália s Novým Zélandom pred vtedajšou rekordnou návštevnosťou na netball5 000 divákmi.
Batista
David Michael Bautista, Jr. (* 18. január 1969), známy pod prezývkou Batista, je americký profesionálny wrestler, kulturista a herec. Jeho otec pochádzal z Filipín a matka z Grécka. Najdlhšie obdobie svojej kariéry strávil vo WWE, kde získal mnoho titulov.
Röthelstein
Röthelstein je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Graz-okolie.
Žije tu 227 obyvateľov (31. 12. 2010).
.is
.is je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Island.
.it
.it je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Taliansko.
Juraj Dlhoruký
Juraj Dlhoruký (po rusky Юрий Долгорукий - Jurij Dolgorukij) (* 90. roky 11. storočia – † 15. máj 1157, Kyjev) bol suzdaľským kniežaťom a veľkokniežaťom kyjevským, šiestym synom Vladimíra II. Monomacha. Je považovaný za zakladateľa Moskvy.
Život
Po smrti otca Vladimíra Monomacha (1125) a obzvlášť po smrti brata Mstislava (1132) sa jednotný kyjevský štát začal rozpadať na menšie kniežatstvá, kde vládli jednotlivé kniežatá z rodu Rurikovcov. Juraj vládol od roku 1125 v rostovsko-suzdaľskom kniežatstve, ktoré začalo rýchlo nadobúdať význam. Jeho hlavné sídlo preniesol zo starobylého Rostova do významného obchodného strediska Suzdaľu.
Po roku 1132 sa pokúsil zmocniť juhoruských území, vrátane Pereslavľa a Kyjeva (za čo si vyslúžil prezývku „Dlhoruký“).
V dobe jeho vlády je po prvýkrát v letopisoch spomínaná Moskva (1147), ktorú dal v roku 1156 opevniť a v roku 1154 založil mesto Dimitrov.
V roku 1149 porazil vojská Izjaslava II. a ovládol Kyjev, ale v roku 1151 bol nútený vrátiť sa do Suzdaľu. O štyri roky neskôr (1155) nakoniec Kyjev ovládol. V roku 1157 bol pravdepodobne kyjevskými bojarmi otrávený.
Pamiatky
V roku 1954 na Sovietskom námestí (teraz Tverskom) v Moskve bol odhalený pamätník Juraja Dlhorukého od autorov A.P.Antropova, N.L.Štamma a S.M.Orlova. Juraj je tiež vyobrazený na pamätnej plakete vydanej k 800. výročiu prvej písomnej zmienky o Moskve.
Manská libra
Manská libra je platidlo ostrova Man, ktorý má v rámci Spojeného kráľovstva postavenie korunnej dependencie.
Manská libra nemá vlastný ISO 4217 kód, je len lokálnym variantom zákonného platidla celého kráľovstva, anglickej libry, ktorá má kód GBP. Manská libra je pevne naviazaná na anglickú libru v pomere 1:1. Jedna stotina libry sa nazýva penny. Rovnaké postavenie ako manská libra má aj jerseyská libra a guernseyská libra.
Saint-Germain-sous-Doue
Saint-Germain-sous-Doue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Guernseyská libra
Guernseyská libra je platidlo ostrova Guernsey, ktorý má v rámci Spojeného kráľovstva postavenie korunnej dependencie.
Guernseyská libra nemá vlastný ISO 4217 kód, je len lokálnym variantom zákonného platidla celého kráľovstva, anglickej libry, ktorá má kód GBP. Guernseyská libra je pevne naviazaná na libru v pomere 1:1. Jedna stotina libry sa nazýva penny. Rovnaké postavenie ako guernseyská libra má aj jerseyská libra a manská libra.
Ostrov Guernsey vydáva vlastné mince aj bankovky. Existencia odlišných motívov na bankovkách a minciach guernseyskej libry dokazuje vysoký stupeň voľného zväzku medzi ostrovom a kráľovstvom a podporuje národné uvedomenie na ostrove. Mince aj bankovky sú zameniteľné so všetkými ostatným variantmi anglickej libry.
Lesdain (Nord)
Lesdain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Damazus II.
Damazus II. (lat. Damasus II.), rodným menom Poppo (*??, Bavorsko – † 9. augusta 1048, Rím) bol pápež od 17. júla až do svojej smrti.
Na pápežskom stolci
Poppo bol dosadený cisárom Henrichom III., napriek radám biskupa Wasa. Poppo sa stal biskupom v Brixene (od 25. decembra 1047), neskôr sa odobral do Talianska a Bonifác Toskánsky dostal cisársky rozkaz uviesť nového pápeža do Ríma. Bonifác však rozkaz odmietol splniť a Poppo sa radostne vrátil do Tirolska - biskupstva v Brixene. Cisár však Bonifáca vyslal znova a pohrozil mu. Benedikt IX. utiekol do Tuskula a potom odišiel do baziliánskeho opátstva v Grotto Ferraty, kde pod vedením opáta Bartolomeja viedol kajúci život. Tu dožil svoj život až do roku 1054. Poppo bol dosadený na pápežský trón 17. júla 1048 a dal si meno Damasus II. Bol to muž ctihodný a svätého života. Pre svoj pôvod však nebol obľúbený medzi talianskym ľudom. Rovnako bol zvyknutý na hory než na neznesiteľnú mestskú horúčavu. Odišiel do Palestriny (Preneste), kde vládol rod Crescenzi - hlavný oponent voči rodu Tusculovcov. Tu hľadal podporu a ochranu. Neskôr dostal horúčku a 9. augusta 1048 po 23 dňoch na pápežskom stolci zomrel. Pochovali ho v Ríme v bazilike sv. Vavrinca al Verano. Jeho sarkofág je umiestnený v chrámovej predsieni. Po jeho smrti sa rozšírilo, že bol otrávený Tusculovcami. Damasus II. bol tretím pápežom nemeckej národnosti.
Česká koruna (mena)
right|thumb|České bankovky v peňaženke
Používa skratku Kč. Kód meny podľa ISO 4217 je CZK.
Nominálne hodnoty platných obehových mincí sú 1, 2, 5, 10, 20 a 50 korún; nominály platných bankoviek sú 100, 200, 500, 1000, 2000 a 5000 korún. Roku 2003 boli stiahnuté mince s hodnotou 10 a 20 halierov, roku 2008 potom 50 halierov. Stiahnuté boli rovnako bankovky nominálov 20 a 50 korún.
Saliby
Saliby môžu byť:
Binárny strom
Binárny strom môže byť:
Château-l’Évêque
Château-l’Évêque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.