cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zomri
Spoločenské a mediálne reakcie
Niektoré médiá pripisujú stránke určitý vplyv na spoločnosť. Týždenník TREND tvrdí, že stránka Zomri dopomohla Zuzane Čaputovej k zvoleniu do prezidentského úradu. Podľa Aktualít.sk je pre mládež stránka Zomri popredným sprostredkovateľom politického diania. Pozitívny prínos pre mládež pripúšťa aj investigatívny reportér Marek Vagovič.
Filip Struhárik v Denníku N oceňuje stránku Zomri ako nezvyčajný zdroj aktuálnych informácií pre novinárov. Podiel na spoločenskej informovanosti vyzdvihol najmä pri incidente požiaru na bratislavských vianočných trhoch v novembri 2018, kauze obecného zasadnutia vo Fekišovciach, narušenia prezidentských volieb 2019 v Medzanoch a častých poruchách a požiaroch slovenských vlakov.
Administrátori stránky boli v marci 2019 hosťujúcimi rečníkmi na festivale Profesia Days, ktorý organizuje Profesia.sk, kde diskutovali o marketingu.
V júli 2019 sa v spolupráci s portálom Aktuality.sk zúčastnili diskusie na hudobnom festivale Pohoda.
Financovanie
Administrátori odmietajú spolupráce s politikmi a platené príspevky a tvrdia, že sporadicky podporujú projekty neziskových a mimovládnych organizácií.
Predaj merchu (značkového tovaru) zastrešuje pre Zomri internetový obchod Kompot.
Zomri Index
Politológovia zameraní na PR Gabriel Tóth a Ľudovít Ďurman vo februári 2019 spustili tzv. Zomri Index, ktorý spočíva v porovnávaní príspevkov venovaných jednotlivým politikom a tiež dosahu a reakcií na tieto príspevky. Autori výsledky vyhodnocujú ako meradlo populárnosti konkrétneho politika na stránke Zomri.
Kniha Keep Calm and Zomri
Knižné vydavateľstvo Premedia v roku 2018 knižne vydalo zbierku najlepších príspevkov, vtipov a mémov pod názvom Keep Calm and Zomri. Vydanie knihy bolo realizované cez fundraisingový portál StartLab, pričom na cieľovú sumu 7000 € darcovia prispeli vyše 38.000 €. Matej Makovický v Knižnej revue vyjadril podozrenie, že kniha mohla porušiť autorské práva aj zákony platné na Slovensku.
Referencie
<references group="" responsive="">
Pedagogická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave
Pedagogická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave je jedna z piatich fakúlt Trnavskej univerzity.
Dekankou je doc. Ing. Viera Peterková, PhD.
Dejiny fakulty
Fakulta bola založená spolu s Trnavskou univerzitou zákonom č. 191/1992 Z. z. s účinnosťou od 1. júla 1992 ako jedna z dvoch fakúlt univerzity. Nadväzuje však „na slávnu históriu, hodnoty a odkaz pôvodnej Trnavskej univerzity.“
Katedry
Fakulta má tieto katedry :
Sebecký gén
Sebecký gén (pôvodný angl. názov The Selfish Gene) je významné vedecko-populárne literárne dielo britského zoológa a evolučného biológa Richarda Dawkinsa. V tejto knihe prichádza Dawkins s popisom génu ako hlavnej jednotky v prírodnom výbere a pri replikácii. Podľa tohto názoru nie je prírodný výber orientovaný na jedinca alebo skupinu jedincov, ale na samotný gén, kde termín gén je definovaný ako taká veľká sekvencia DNA, ktorá v sebe kóduje jednu určitú fenotypovú črtu svojho nositeľa.
Kniha je tiež známa zavedením teórie mému, imaginárnej častice, ktorá je nositeľom a replikátorom informácie pôsobiacej v spoločenstvách živých organizmov, najmä u človeka.
Nefernefruaton
Nefernefruaton je meno niekoľkých členov Achnatonovej kráľovskej rodiny z obdobia 18. dynastie:
OpenOffice.org Math
OpenOffice.org Math je open source nástroj na vytváranie a úpravu matematických rovníc z kancelárskeho balíka OpenOffice.org. Ide o priameho konkurenta programu Microsoft Equation Editor z balíka Microsoft Office.
Vytvorené rovnice, vzorce môžu byť uložené do dokumentov vytvorených napríklad vo Writeri. Program podporuje rôzne fonty a export do formátu PDF.
Verreries-de-Moussans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Universidade Federal de Goiás
thumb|Univerzita vstup Universidade Federal de Goiás (skrátene Universidade de Goiás alebo UFG) je významná verejná univerzita v Goiás. Bola založená roku 1960 v Goiânia v brazílskom štáte Goiás.
Verreries-de-Moussans
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vias
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vic-la-Gardiole
Vic-la-Gardiole je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
CBS
náhľad|CBS Television City v [[Los Angeles]]
CBS Broadcasting Inc. (skrátene CBS) je jedna z najväčších amerických spoločností, ktorá sa zaoberá televíznym a rozhlasovým vysielaním. Skratka je odvodená z pôvodného názvu Columbia Broadcasting System.
Veľká Homôľka
Veľká Homôľka je vrch v pohorí Vtáčnik. Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, nad obcou Prochot, približne juhovýchodne od Novák.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží v Banskobystrickom kraji, na pomedzí okresov Žarnovica a Žiar nad Hronom a zasahuje na katastrálne územie obcí Prochot a Kľak. Nachádza sa v tesnom susedstve hlavného hrebeňa a popod vrchol vedie značená trasa na rázcestie Kanie studne. Vrcholom vedie okraj NPR Vtáčnik a patrí do Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie.
Opis
Veľká Homôľka, pokrytá zmiešaným lesom, leží severovýchodne od najvyššieho vrchu Vtáčnik, v najvyššej časti pohoria. Južne leží vrch Magurka, východne Veľká Kršľa , severne Tri chotáre , západným susedom je mohutnejšia a vyššia Malá Homôľka a juhozápadne sa nachádza dominanta, vrch Vtáčnik. Vrch patrí do povodia Hrona; severné a východné snahy odvodňuje Prochotský potok, južné orientované časti masívu odvádzajú vodu Pokutským potokom. Najbližšími sídlami sú na východe ležiaca obec Prochot, na juhu Kľak a severozápadným smerom ležiace Podhradie.
Výhľady
Ako mnohé okolité vrchy, aj Veľká Homôľka má husto zalesnený vrchol, sťažujúci rozhľad. Malé lokality čistín a priesekov umožňujú obmedzený výhľad na okolité vrchy pohoria. Zaujímavý horizont je najmä východným smerom, kde je pri vhodných podmienkach vidieť Štiavnické vrchy, Kremnické vrchy, Poľanu a časť Veľkej a Malej Fatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značkovaný chodník a prístup vedie neznačeným chodníkom z hlavného hrebeňa od Malej Homôľky. Severovýchodnými svahmi vedie značená trasa z Prochote na Kanie studne.
Lieskovský kanál (prítok Ortova)
Lieskovský kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín, na území obce Krišovská Liesková v okrese Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Má dĺžku a je tokom VII. rádu.
Začiatok
Začína sa v v centrálnej oblasti územia obce Krišovská Liesková, v časti obce Liesková, na južnom okraji intravilánu obce v poľnohospodárskom extraviláne, v poli Joráňov riadok, v okrese Michalovce.
Opis toku
Od prameňa tečie južným smerom cez poľnohospodársky extravilán územím obce Krišovská Liesková, cez časť obce Liesková, v jemne mení smer na juhovýchod, v  mení smer na juh a ďalej na juhozápad, v  zmena smeru na juhovýchod, v  ústi na území obce Krišovská Liesková do vodného toku Ortov ako jeho pravostranný prítok. Lieskovský kanál (prítok Ortova) patrí do okresu Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina v geomorfologickom podcelku Kapušianske pláňavy. Nemá prítok.
Pôvod názvu
Prvý element dvojslovného názvu má pôvod v názve niekdajšej samostatnej obce Liesková, ktorá bola v roku 1960 zlúčená s obcou Krišov do obce Krišovská Liesková, takže dnes je jej časťou obce. Z toponyma Liesková, po rozšírení o formant -ský a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Lieskovský kanál ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Motiváciou pomenovania niekdajšej samostatnej obce Liesková bola individualizácia charakteristického miesta zvýšeného výskytu porastu liesky obyčajnej, latinsky Corylus avellana. Názov vodného toku Lieskovský potok bol štandardizovaný v roku 1990. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Lieskovský kanál (prítok Ortova) nie je jedinečným hydronymom (november 2022). Ďalšie dva vodné toky – kanály majú identický štandardizovaný názov: Lieskovský kanál (prítok Udoče) a Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála).
Diktátor (film z roku 1940)
Diktátor je čiernobiela celovečerná satirická komédia Charlieho Chaplina z 1940. Chaplin napísal scenár, film produkoval, režíroval a stvárnil hlavnú dvojúlohu. Ide o ostrú satiru na nemecký nacistický režim a obzvlášť na Adolfa Hitlera. Tento film bol prvým hovoreným, úplne zvukovým Chaplinovým filmom. Komerčne je Chaplinovým najúspešnejším filmom a časovo jedným z najdlhších (vyše 2 hod).
Zaujímavosti
V niekoľkých scénach zo židovského geta sú plagáty a nápisy v jazyku esperanto, v niektorých prípadoch upravené tak, aby viac pripomínali poľštinu alebo nemčinu. Chaplin ho použil zrejme, aby nemusel svoj príbeh zasadzovať do konkrétneho jazykového prostredia.
Ankaios (argonaut)
Ankaios (Ankaios, ) je v gréckej mytológii syn arkádskeho kráľa Lykourga, účastník výpravy Argonautov do Kolchidy pre zlaté rúno a lovu kalydónskeho diviaka.
Na výprave Argonautov
Na lodi Argó na výprave do Kolchidy vystupuje Ankaios ako známy silák, ale aj ako rozvážny muž, ktorý dokáže upokojiť aj povzbudiť svojich priateľov bojovníkov. Medzi účastníkmi výpravy sú považovaní za "najväčších silákov Herakles a Ankaios", a oni "dostali bez žrebovania prostredné lavičky, bez povinnosti veslovať". Ankaios je vykreslený ako rozvážny vodca v situácii, keď zomreli dvaja členovia posádky a ostatní držali smútok a prepadali žiaľu a bezradnosti, Ankaios dodával odvahu ostatným mužom, aby sa už chopili vesiel a sám nastúpil na uprázdnené miesto kormidelníka. Keď loď nakoniec dorazila k brehom Kolchidy, bol to Ankaios, ktorý plánoval ďalší postup voči kráľovi Aiétovi.
Lov kalydónskeho diviaka
V Aitólii v meste Kalydón vládol kráľ Oineus. Raz sa stalo, že mali v kráľovstve bohatú úrodu a kráľ obetoval všetkým bohom, len na Artemidu, bohyňu lovu, zabudol. Urazená bohyňa za trest poslala do Kalydónu strašného diviaka, ktorý ničil krajinu a ohrozoval ľudí.
Kráľov syn Meleagros sa rozhodol zbaviť kraj strachu a diviaka zabiť. Zvolal preto najstatočnejších mužov, medzi nimi aj svojich bývalých druhov z lode Argó, pozvanie prijala aj skúsená lovkyňa Atalanta, do ktorej bol Meleagros zaľúbený.
Kráľ následne usporiadal veľký hon, v hlbokom zalesnenom údolí vydurili hrozného diviaka a zaútočili na neho oštepmi, ale tým ho len rozdráždili. Diviak jednému lovcovi dokaličil nohu a zmizol v kroví, kde ho však dostihol šíp Atalanty a zabodol sa mu za ucho. Muži sa nechceli nechať zahanbiť ženou, prudko zaútočili a Ankaios sa diviakovi postavil so sekerou zoči voči. Ale diviak zaútočil prvý a vrazil mu tesáky do brucha a Ankaios po chvíli zomrel. Ostatní lovci ešte dlho na diviaka bezúspešne útočili, až ho nakoniec zabil Meleagros.
Vieussan
Vieussan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Keylogger
Keylogger (niekedy tiež nazývaný ako Keystroke Logger) je software alebo hardware, ktorý zaznamenáva stlačenia jednotlivých klávesov. Antivírusovým programom bývajú keyloggery často považované za spyware, hlavne ak používajú dosť rozšírenú metódu hooking. Nedetekovatelné sú väčšinou keyloggery ktoré bežia v režime jadra (napr. ako ovládač klávesnice). Väčšina softwareových keyloggerov je typu rootkit, čo znamená, že využívajú rôzne techniky na skrytie svojej prítomnosti v OS, napríklad skrytie procesu, adresárov atď. V prípade, že ide o software, môžeme povedať že ide o určitú formu spyware, ale existujú aj hardwarové keyloggery. Bežnými súčasťami a funkciami keyloggerov sú v dnešnej dobe aj odchytávanie snímok z obrazovky, fotenie fotiek pomocou webkamery alebo osobitné zaznamenávanie a rozpoznávanie textu v komunikačných programoch a internetových prehliadačoch. Zachytené údaje sú šifrované a ostávajú v počítači, alebo sú posielané na email, FTP server alebo cez počítačovú sieť. Výnimkou nie sú ani keyloggery, ktoré zaznamenané dáta kopírujú vždy po pripojení špeciálneho USB kľúča, ktorý bol vopred pripravený ako ich úložisko.
Keylogger počítač priamo neohrozuje, ale slúži k zisťovaniu hesiel iných ľudí. V operačnom systéme bývajú chránené proti zničeniu alebo odstráneniu pomocou Archivácie alebo Skrytia súborov, takže ich nie je možné nájsť pomocou Prieskumníka.
Uzès
Uzès môže byť:
Villeneuve-lès-Avignon
Villeneuve-lès-Avignon môže byť:
Sommières
Sommières môže byť:
Villemagne-l’Argentière
Villemagne-l’Argentière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Bezpečnostný systém štátu
Bezpečnostný systém štátu je slovenský právny termín, ktorý býva definovaný ako:
Villemagne-l’Argentière
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bezpečnostný systém štátu
Tento pojem bol prvýkrát použitý v Bezpečnostnej stratégii Slovenskej republiky (SR) schválnej Národnou radou SR v roku 2001, kde bol definovaný ako „mnohostranný komplex, ktorý sa skladá zo zahraničnopolitických, ekonomických, obranných, vnútrobezpečnostných, sociálnych, záchranárskych a ekologických nástrojov a ich vzájomných väzieb“.
Marcus Aemilius Lepidus (člen triumvirátu)
Marcus Aemilius Lepidus (90 pred Kr. – 13 pred Kr.) bol patricijský rímsky politik z rodiny Lepidus z rodu Aemilius. Spolu s neskorším cisárom Augustom a Marcom Antoniom vládli v období druhého triumvirátu. Okrem funkcie triumvira bol tiež dvakrát zvolený rímskym konzulom v roku 46 pred Kr. a 42 pred Kr. Bol syn Marca Aemilia Lepida, ktorý sa preslávil svojimi povstaniami proti rímskemu senátu a proti republike, čo v konečnom dôsledku viedlo k jeho smrti vo vyhnanstve na Sardínii.
Triumvir Marcus Aemilius Lepidus bol jedným z najväčších prívržencov Caesara. Svoju kariéru začal v roku 49 pred Kr. ako prétor, kedy dozeral na chod Ríma miesto Caesara, ktorý pochodoval proti Pompeiovi do Hispánie. Okamžite po porážke Pompeia na východe v roku 46 pred Kr. bol Lepidus za svoje zásluhy zvolený druhým rímskym konzulom (prvý sa stal Caesar). Vo februári roku 44 pred Kr. zvolil senát Caesara doživotným diktátorom a ten menoval Lepida za svojho zástupcu. Ich priateľstvo trvalo až do Caesarovej vraždy senátormi v čele s Brutom, ku ktorému došlo 15. marca 44 pred Kr.
Po Caesarovej vražde sa Lepidus spojil s Marcom Antoniom, aby pomstili smrť svojho diktátora. Spoločne s Caesarovým prasynovcom a jeho nástupcom Octavianom vytvorili v októbri roku 43 pred Kr. v Bologni (predtým Bononia) druhý triumvirát, ktorý bol oficiálne nazvaný Triumviri Rei Publicae Constituendae Consulari Potestate, ktorý sa dá voľne preložiť ako vláda troch mužov na nastolenie poriadku v republike. Na rozdiel od prvého triumvirátu bol tento oficiálne vyhlásený a čiastočne paralyzoval moc senátu skrz moc konzulov, čím došlo k úplnému zaniknutiu rímskej republiky. Práve hneď prvým konzulom po vytvorení triumvirátu sa stal po druhýkrát Marcus Aemilius Lepidus.
V roku 38 pred Kr. bola zmluva o vláde troch triumvirov predĺžená o ďalších päť rokov až do roku 33 pred Kr. Počas bitky pri Filippoch v Macedónsku, v ktorej bol porazený spoločník Bruta a Cassia, zostal Lepidus v Ríme a medzičasom prevzal vládu nad západnými provinciami Hispánie a Afriky. Tým bol neoficiálne odsunutý zo správy rímskej ríše k obyčajným administratívnym záležitostiam. Po bitke u Filipp sa snažil oddeliť sa od stále prehĺbujúcich sporov medzi Octavianom a Marcom Antoniom. Avšak v roku 36 pred Kr. sa Lepidus pokúsil zmocniť sa Octavianových víťazných légií, čím mu dal príležitosť, ktorú Octavianus nutne potreboval. Lepidus bol obvinený zo snahy o štátny prevrat a bol vylúčený z triumvirátu. Zároveň bol zbavený všetkých funkcií až na Pontifex Maximus, ktorý mu zabezpečil titul najvyššieho veľkňaza až do smrti. Po udalostiach v Ríme odišiel do exilu na juh Talianska do Circeii (dnešné Circello), kde zomrel v roku 13 pred Kr. už za vlády cisára Augusta.
Wall of death
Wall of death alebo Wall of Death môže byť:
Chrám Zvestovania (Brašov)
Chrám Zvestovania je pravoslávny chrám Rumunskej pravoslávnej cirkvi z prvej polovice 20. storočia nachádzajúci sa v parku v centrálnej časti mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny
Chrám bol postavený v prevážne neobyzantskom slohu v prvej polovici 20. storočia medzi rokmi 1934 - 1937 podľa projektu architekta zo Sibiu, Octaviana Smighelschiho. Materiál použitý pri výstavbe boli žulové tehly.
V chráme sa nachádza drevený ikonostas z roku 1751, ktorý sem bol premiestnený v roku 1952 po reštaurácii z chrámu svätého Mikuláša, kde sa pôvodne nachádzal. Fresky na stenách chrámu pochádzajú zo 70. rokov 20. storočia a sú dielom miestneho maliara Iosifa Vasua. Renovácia fresiek prebehla v rokoch 2012 -2015.
Satisfaction
„Satisfaction“ je skladba talianskeho DJa Bennyho Benassiho, z jeho albumu Hypnotica z roku 2003. Skladba je debutovým singlom Benassiho a je jeho najúspešnejšou skladbou, pričom dosiahla 2. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
Leverkusen
Leverkusen je mesto v nemeckom spolkovom štáte Severné Porýnie-Vestfálsko vo vládnom obvode Kolín nad Rýnom. Nachádza sa na východnom brehu Rýna, asi v polovici cesty medzi Kolínom nad Rýnom a Düsseldorfom. Miestny futbalový klub je Bayer Leverkusen.
Moshing
náhľad|Moshing na koncerte náhľad|Moshing na koncerte [[Toxic Holocaust v roku 2011]] Moshing (iné názvy: slam dance, slamming) je tanečný štýl vychádzajúci z hardcore punkovej komunity. Typicky sa tancuje na živých koncertoch pri počúvaní živšej a agresívnejšej hudby, pričom do seba jednotliví tanečníci nekontrolovane vrážajú alebo so sebou nechajú hádzať. Ide o silne kontaktný druh tanca pôvodom z USA, ktorý dosiahol vrchol popularity v 80. rokoch s rozvojom žánru grunge. Od tej doby sa stal moshing fenoménom, ktorý prestupuje naprieč väčšinou hudobných žánrov, pokiaľ je hudba na koncertoch dostatočne energická. Názory na tento druh tanca sa rôznia, niektorí ho vnímajú ako pozitívnu odozvu umelcom, niektorí ako rušivý element na koncerte.
náhľad|Tabuľa s nápisom „No moshing“, [[Seattle]]
Šípková hora
Šípková hora je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Jakubany, približne južne od Starej Ľubovne.
Moshing
Moshing je považovaný za brutalnejšiu verziu pogovania, t. j. nekontrolovaného tanca, pričom najtypickejším druhom moshingu je tanec v kruhu (circle pit), kde jednotliví účastníci behajú a narážajú do seba, aby vytvorili točiaci sa kruh. Takýto mosh pit sa zvyčajne nachádza v pomyslnom strede hľadiska, zatiaľ čo pogo sa väčšinou tancuje v kotli priamo pri pódiu. Najtvrdšou verziou moshingu je potom odnož spojená so žánrom thrash metal, kedy sa tanečníci rozdelia na dve skupiny a navzájom do seba s rozbehom vrážajú. Tento tvrdý spôsob tanca, nazvaný príznačne wall of death, so sebou nesie riziko zranenia alebo dokonca úmrtia. Niektoré metalové a rockové hudobné skupiny, ako napríklad The Smashing Pumpkins, stáli v priamej opozícii proti tomuto druhu tanca, hlavne po tom, čo boli na niektorých ich koncertoch pri agresívnom tanci zabití niektorí diváci.
Šípková hora
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Jakubany. Najbližším sídlom sú severne ležiace Jakubany, západne sa nachádzajú Ihľany a Holumnica, severne Kolačkov a Lomnička a východne Šambron.
Opis
Šípková hora leží v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z Čiernej hory. Východne sa nachádza Čiernohuzec, Zámčisko , Magurič a Siminy (, severne Javorinka , Repisko  a Banisko , západne Čierna hora  a Ihla  a južne Široký vrch , Derežová , Jankovec  a Piesočný vrch . Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu odvádza potok Jakubianka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol je odlesnený, pokrytý len menšími plochami nesúvislého porastu, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, no tiež Nízke Tatry a severne aj vrchy na území Poľska.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný po hrebeni, odbočením z červenej značky, vedúcej z Nižných Ružbách. V okolí je tiež viacero lesných ciest, ktoré uľahčujú prístup z obce Jakubany.
Katedrála Zosnutia Bohorodičky (Brašov)
Pravoslávna katedrála Zosnutia Bohorodičky, alebo aj Chrám Zosnutia Bohorodičky  je pravoslávny chrám Rumunskej pravoslávnej cirkvi z konca 19. storočia, postavený v neobyzantskom slohu, nachádzajúci sa na Radničnom námestí v historickom centre mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny
Iniciatíva na založenie a výstavbu chrámu vznikla v dôsledku konflitktu medzi rumunskými a gréckymi obyvateľmi mesta o práva na využívanie pravoslávneho chrámu svätej Trojice, ktorý už v meste stál. Povolenie na výstavbu s mnohými podmienkami v dôsledku vtedajších represívnych opatrení vočí Rumunskej pravoslávnej cirkvi bolo získané v roku 1828 a chrám bol následne postavený v roku 1833. Jednou z podmienok v rámci represívnych opatrení bolo, že chrám nemohol byť postavený tak, aby bol viditeľný a dostupný z ulíc mesta, a tak je celý vstavaný v bloku iných stavieb. Na to bolo potrebné odkúpiť dve budovy na námestí v hodnote 21 670 florinov, na čo sa museli zložit rumunskí pravosláni veriaci. Chrám mal najskôr podobu menšej kaplnky, ale neskôr sa 114 rodín hlásiacich sa k Rumunskej pravoslávnej cirkvo zložilo na výstavbu impozantnejšieho chrámu. Základný kameň dnešnej budovy bol položený v roku 1895 a chrám bol dokončený v roku 1899 a následne  18. júna 1899 vysvätený.
V roku 1940 bol chrám poškodený v dôsledku zemetrasenia a musel byť zrenovovaný.
Ako vzor pre stavbu poslóžila budova chrámu Gréckej pravoslávnej cirkvi vo Viedni.
Chrám je postavený v neobyzantskom dosahuje dĺžky 27 metrov a šírky 12,5 metra. V roku 1973 bola na chráme pristavaná veža taktiež v neobyzantskom slohu, keďže pôvodná spadla v dôsledku zemetrasenia v roku 1940.
Kostol svätej Heleny (Poprad - Kvetnica)
História
Kostolík dal postaviť Peter Ráth, generálny riaditeľ Košicko-bohumínskej železnice, v rokoch 19091910. Výstavba kostolíka sa realizovala podľa projektovej dokumentácie nezisteného autora a zo zbierok Petra Rátha, jeho manželky, dcéry Aranky a zaťa Eugéna Karácsonyho. Ďalším darcom bol manžel Gabriely Éder-Dávidovej z vďačnosti za uzdravenie. Dôkazy o tom sú zaznamenané na nápisoch vitráží piatich okien, ktoré sú dielom budapeštianskeho sklomaliara a výrobcu vitráži, Waltera Gidu. Kostolík na počesť sv. Heleny vysvätil spišský biskup Alexander Párvy 10. júla 1910. Počas prevádzky liečebného ústavu poskytoval pacientom duchovnú útechu. V roku 1952 kostolík prestal plniť svoje duchovné poslanie a stal sa skladom agitačného materiálu a kníh kúpeľnej správy. Neskôr bola dohoda medzi cirkvou a Okresným národným výborom v Poprade o zmene užívania kostolíka v prospech štátu, kedy došlo aj v zmene vlastníctva na štát.
Obrat nastal po novembri 1989, kedy tu veriaci po mnohých desaťročiach slávili 24. decembra polnočnú svätú omšu. Kostolík bol znova posvätený na sviatok sv. Heleny 18. augusta 1990 vtedajším spišským biskupom Františkom Tondrom. Zničené pôvodné zariadenie bolo nahradené novým. Zozbierali sa naň miestni veriaci v roku 1993 pod vedením kaplána Miloslava Marušiaka. Dôkladnú opravu sklenených vitráží uskutočnil v roku 2000 Stanislav Hudzík a Peter Fedor. Kostol v súčasnosti patrí Farnosti Poprad – Juh. Sväté omše sú v kostole každú nedeľu o 10:00. Majitelia kostola sa v priebehu času menili, v roku 2010 kostol prenajalo Seniorcentrum Kvetnica rímskokatolíckej cirkvi na 15 rokov, o rok na to však zmluvu nečakane vypovedalo. V roku 2020 kostol patril rímskokatolíckej cirkvi.
Blízko kostola je kaplnka Panny Márie Lurdskej, posvätená 6. júna 1948.
Alessandria
Mesto má svoj názov podľa pápeža Alexandra III.
Villeneuve-lès-Béziers
Villeneuve-lès-Béziers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Absentista
Absentista (z lat.) je vlastník nehnuteľnosti alebo pôdy, ktorý sa nezdržiava na svojom majetku. Obchodné záležitosti a nájomné rieši a vyberá ním poverený sprostredkovateľ.
Absentium ablegatus
Absentium ablegatus je latinský právny termín, ktorý určoval postavenie zástupcu delegáta na uhorskom sneme. Vznikol potom, čo sa v roku 1608 snem rozdelil zákonom na hornú a dolnú tabuľu. Vyslaný zástupca mal právo zúčastniť sa na rokovaní snemu a vystúpiť v rozprave, nemal však hlasovacie právo.
Villeneuve-lès-Maguelone
Villeneuve-lès-Maguelone je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svíb krvavý
Svíb krvavý (iné názvy: svíb červený, drieň krvavý ; staršie: svíba krvavá , svíba červená , svíb obyčajný ; ľudovo alebo zastarano: svíb ; ľudovo: sviba ; zastarano: drieň svída , svíd , svída , svidna , červený dréň , planý dréň )  je opadavý ker z rodu drieň/svíb (Cornus), prípadne staršie z rodu svíb (Swida, =Thylecrania) , z čeľade drieňovité (staršie: svíbovité; lat. Cornaceae). Je to pôvodný druh rozšírený vo veľkej časti Európy a v západnej Ázii.
Rodové meno Cornus je latinské označenie rohu, čo poukazuje na tvrdosť dreva. Druhové meno sanguinea je tiež latinského pôvodu a znamená krvavo červený, poukazujúc na jeho červené vetvičky a na jeho jesenné sfarbenie listov.
Opis
Svíb krvavý je opadavý ker alebo malý strom s výškou až do 5 m. Mladé vetvičky, najmä tie, ktoré sú vystavené priamemu slnku, sú tmavo červené, pri rozdrvení s charakteristickou vôňou.
Listy sú protistojné, celistvookrajové, 4-10 cm dlhé a 3-4 cm široké, široko eliptické alebo vajcovité, ochlpené a s krátkou stopkou. Sú svetlo zelené, sfarbujúce sa do červena na jeseň. Majú 3-5 párov listových žíl, ktoré sú klenuté a zbiehajúce.
Svíb je jednodomá rastlina so silne aromatickými obojpohlavnými kvetmi, ktoré sú  krémovo-biele a vytvárajú vrcholové, na dlhých stopkách plocho zakončené  súkvetia, široké 4-5 cm. Kvet má štyri  drobné kopijovité okvetné lístky, dlhé 4-7 mm a štyri tyčinky. Plodom je kôstkovica, 5-8 mm široká, spočiatku červená, pri dozretí purpurovo-čierna.
Kvitne v máji až júni a to súčasne s vývojom listov. Plody dozrievajú v septembri až októbri.
Rozšírenie
Je to drevina so širokou ekologickou amplitúdou; rastie vo vlhku, na nížine, v podhorí, na slnečných stráňach a pasienkoch a v horách. Rozšírená je vo väčšej časti Európy okrem severných oblastí, od Portugalska po stredné Rusko. Rastie od úrovne mora až nad úroveň 1500 m v Alpách (Švajčiarsko) a na Kaukaze.
Ekológia
Uprednostňuje stále vlhké ale dobre odvodnené pôdy. Toleruje však širokú škálu pôd, od suchých po vlhké, s rôznymi stupňami pH. Prosperuje mu priame slnko ale znáša aj tieň. Jeho charakteristické červené vetvičky na priamom slnku sa dajú vysvetliť netypickou vrstvou vonkajšej kôry, tvoriacej sa na konci rastovej sezóny, ktorá môže zvýšiť ochrannú hodnotu kôry proti primeranej slnečnej expozícii.
Svíb si dokáže prispôsobiť svoju reprodukčnú stratégiu existujúcim podmienkam. Rozmnožuje sa semenami, rozptyľovanými vtákmi alebo obmedzením kvitnutia kvetov a uprednostnením klonovania.
Druh sa vyskytuje v rôznych typoch zmiešaných listnatých lesov s dominantnými dubmi (Quercus robur, Quercus petraea), lipami (Tilia), javormi (Acer), jaseňmi (Fraxinus), brestmi (Ulmus) a hrabmi (Carpinus betulus), spolu s ďalšími mezofilnými krami, ako bršlen európsky (Euonymus europaeus), lieska obyčajná (Corylus avellana), baza čierna (Sambucus nigra), dráč obyčajný (Berberis vulgaris.
Význam a využitie
Svíb je pestovaný hlavne ako ozdobný ker pre jeho malé biele kvety usporiadané v tesných strapcoch, kvitnúcich na jar a pre jeho jesenné purpurové listy a zimné jasno-červené vetvičky.
Plody nie sú jedovaté a vykazujú vysokú koncentráciu vitamínu C, ale majú nepríjemnú chuť. Dajú sa využiť na výrobu džemov a džúsov. Semená sú bohaté na tuky (až do 30%) a využívajú sa na výrobu oleja pre ozdobné osvetlenie.
Súčasný výskum antioxidantov obsiahnutých v listoch a plodoch objavil dôležité využitie v oblastiach biomedicíny a farmakológie, ako liečivo proti odolným ľudským patogénom. Ker je významný aj pre lesné biotopy, ponúkajúci kvety pre opeľujúci hmyz, plody pre vtáky a vytvára vhodné prostredie pre celú varietu organizmov, včítane vhodného miesta pre hniezdenie vtákov.
Zoznam poddruhov
Podľa súčasnej koncepcie sú akceptované nasledujúce poddruhy:
Foggia (mesto)
Foggia je talianske mesto v regióne Apúlia, hlavné mesto rovnomennej provincie.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Knedľa
thumb | Králičie stehno s omáčkou a knedľou thumb | [[Guláš s knedľou]] thumb | Čerstvý horúci knedlík
Knedľa je varený pokrm, vyrobený z cesta. Zloženie cesta sa podľa rôznych receptov veľmi líšia. Knedle môžu byť bez náplne alebo s najrôznejšou náplňou. Formujú sa do tvaru štrúdle, no tiež gule alebo šišky a zvyčajne sa varia v osolenej vode alebo v pare.
História vzniku
V staroveku i stredoveku sa názvom knedľa označovali guľôčky či šištičky z nasekaného mäsa, ktoré bolo vyprážané na masti. Zhruba od 17. storočia sa začala využívať ako základ aj múka. Pôvodne sa piekli (išlo teda o pečivo). Na začiatku 19. storočia neboli knedle prílohou k mäsu, ale hlavným jedlom. Postupne vznikali rôzne ich varianty, používala sa aj ryža, rôzne náplne a tvary. Vznikali aj typické národné pokrmy, napr. známa sviečková, segedínsky guľáš či vepřo knedlo zelo.
Svetový deň hlasu
Svetový deň hlasu je určený na 16. apríla od roku 2003.
Je oslavou hlasu a jeho cieľom je uvedomenie si jeho dôležitosti v živote človeka. Rovnako sa tento deň zameriava na zlepšenie starostlivosti o hlas a vyhýbanie sa pasívnemu fajčeniu a iným škodlivým vplyvom.
Malá Praha (Žilina)
Malá Praha je historická časť mesta Žilina. Po Starom meste je druhou najstaršou obytnou štvrťou v Žiline, postavená v čase prvej Česko-slovenskej republiky.
Poloha
Rozprestiera sa medzi Starým mestom (Žilina) a mestskou časťou Hliny.
História
Výstavba Malej Prahy prebiehala približne od roku 1923. Domy boli stavané postupne.
Za výstavbu sa zaslúžil vtedajší starosta Štefan Tvrdý ml. (1863 – 1927), syn Štefana Tvrdého st. a Júlie Szégeňovej.
Ako prvé boli postavené domy na ulici Juraja Slottu, neskôr boli postavené aj na Daxnerovej ulici, Kollárovej ulici a ulici Ambra Pietra. Posledné domy boli dostavané v roku 1927.
Domy v historickej oblasti Malá Praha boli vychýrené svojou unikátnou štukatúrou na fasáde.
V čase socializmu, s érou prichádzajúceho stavebného funkcionalizmu sa drvivá väčšina domov prestavovala, a tak zanikla aj ich jedinečná štuková výzdoba.
Kyselina chinolínová
Kyselina chinolínová (skratka QA, z anglického quinolinic acid) je dikarboxylová kyselina a derivát pyridínu. Je to bezfarebná pevná látka. Kyselina chinolínová je biosyntetickým prekurzorom niacínu (jedna z foriem vitamínu B3). Konjugovanou zásadou kyseliny chinolínovej je chinolinát.
Kyselina chinolínová vzniká kynurenínovou dráhou, ktorá metabolizuje aminokyselinu tryptofán.  Pôsobí ako agonista NMDA receptoru.
Kyselina chinolínová má silná neurotoxický účinok. Štúdie ukázali, že chinolinát môže spôsobovať rôzne psychiatrické poruchy, neurodegeneratívne procesy v mozgu a iné poruchy. V mozgu je chinolinát produkovaný len aktivovanými mikrogliami a makrofágmi.
Kláštorská skala
Kláštorská skala je tretí najvyšší vrch v pohorí Vtáčnik. Leží nad obcou Kľak, približne juhovýchodne od Novák. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží na hranici Trenčianskeho a Banskobystrického kraja, na pomedzí okresov Prievidza a Žarnovica. Hrebeňom prechádza tiež hranica katastrálnych území obcí Bystričany a Kľak. Vrcholom vedie značená Ponitrianska magistrála z Veľkého Poľa na susedný Vtáčnik.
Opis
Zmiešaným lesom pokrytá Kláštorská skala nadväzuje na masív najvyššieho vrchu Vtáčnik a v podobe hrebeňa vedie juhozápadným smerom k Rúbanému vrchu. Severovýchodne susedí Vtáčnik, severne vrch Zraz , západne Krivá breza , juhozápadne v hlavnom hrebeni ležiaci pahorok Medzi skalami a na východe Čierne blato. Juhovýchodnú časť vrchu odvodňuje Kláštorský a Megov potok do Kľaku a Hrona. Voda zo severozápadných svahov odteká prítokmi riečky Bystrica do rieky Nitry. Najbližšími sídlami sú na juhu ležiaci Kľak, na východe Prochot a severozápadným smerom ležiace obce Kamenec pod Vtáčnikom a Bystričany.
Výhľady
Husto zalesnený vrchol i hrebeň značne obmedzuje rozhľad. Zaujímavým miestom na výhľad je však blízke skalné bralo, poskytujúce kruhový výhľad. Je odtiaľ vidieť mnohé vrchy pohoria, no tiež okolité nížiny. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať Strážovské vrchy, Považský Inovec, Pohronský Inovec, Štiavnické vrchy, Javorie, Poľanu, Kremnické vrchy a časť Veľkej Fatry.
Kyselina mukónová
Kyselina mukónová je nenasýtená dikarboxylová kyselina. Má tri izoméry, a to kyselinu trans,trans-mukónovú, kyselinu cis,trans-mukónovú a kyselinu cis,cis-mukónovú, ktoré sa líšia vzájomnou polohou substituentov na dvojitých väzbách.
Význam
Kyselina trans,trans-mukónová je u ľudí metabolitom benzénu. Stanovene jej hladiny v moči sa preto používa ako biomarker pre posúdenie vystavenia benzénu v pracovisku a životnom prostredí. Pri stanovení dochádza k interferencii so sorbanmi. Synteticky je možné ju pripraviť z kyseliny adipovej.
Kyselinu cis,cis-mukónovú produkujú niektoré baktérie enzýmovou degradáciou niektorých aromatických zlúčenín. Rôzne deriváty kyseliny cis,cis-mukónovej vznikajú pri rozklade tryptofánu.
Bioprodukcia kyseliny mukónovej je zaujímavá z hľadiska jej potenciálu pre použitie pri syntéze niektorých dôležitých bioplastov, napríklad nylonu-6,6, polyuretánu alebo polyetyléntereftalátu (PET).
Villeneuvette
Villeneuvette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tydeus
Tydeus alebo Týdeus (starogr. Τυδεύς – Tydeus, ) môže byť:
Molybdopterín
náhľad|Štyri kroky biosyntézy molybdénového kofaktoru, ktoré prebiehajú u ľudí a baktérií: (i) cyklizácia nukleotidu, GTP, radikálovým procesom za vzniku 3',8‑cH2GTP, (ii) tvorba cyklického pyránopterínmonofosfátu (cPMP) z 3',8‑cH2GTP, (iii) premena cPMP na molybdopterín (MPT), (iv) tvorba Moco z MPT a molybdénanu. Ľudské enzýmy sú v zátvorkách. Molybdopteríny sú skupina kofaktorov, ktoré sa nachádzajú vo väčšine enzýmov obsahujúcich molybdén a vo všetkých enzýmoch obsahujúcich volfrám. Synonymá používané pre molybdopteríny sú MPT a pyránopterínditiolát. Názov tejto biomolekuly môže byť zavádzajúci, pretože molybdopteríny neobsahujú molybdén, ale sú pomenované podľa ligandu (pterínu), ktorý tento aktívny kov viaže. Po naviazaní molybdopterínu na molybdén a tvorbe komplexu sa tento celok zvyčajne nazýva molybdénový kofaktor.
Molybdopterín sa skladá z pyránopterínu, komplexného heterocyklu zloženého z pyránového a pterínového kruhu. Navyše k tomu má pyránový kruh dva tioláty, ktoré fungujú ako ligandy v enzýmoch s molybdénom a volfrámom. V niektorých prípadoch je alkylfosfátová skupina nahradená za alkyldifosfátnukleotid. Medzi enzýmy, ktoré obsahujú molybdopterín, patria napríklad xantínoxidáza, DMSO reduktáza, sulfitoxidáza a nitrátreduktáza.
Jediné enzýmy, ktoré obsahujú molybdén a neobsahujú molybdopterín, sú nitrogenázy (enzýmy fixujúce dusík). Tieto enzýmy namiesto toho obsahujú popri molybdéne železosírne komplexy.
Biosyntéza
Dve reakcie sprostredkované enzýmami postupne premieňajú guanozíntrifosfát (GTP) na cyklický fosfát pyránopterínu. Jeden z týchto enzýmov je radikálový SAM enzým, patriaci do rodiny enzýmov spájaných s tvorbou C—X väzieb (X = S, N). Pyránopterínový intermediát sa potom premieňa na molybdopterín pôsobením ďalších troch enzýmov. Počas tejto premeny sa tvorá enditiolát, aj keď substituenty na síre nie sú známe. Síra sa získava z cysteinylpersíranu, podobne ako pri biosyntéze železosírnych bielkovín. Monofosfát sa adenyluje (viaže na ADP), čím sa aktivuje na naviazanie na Mo alebo W. Tieto kovy sú importované ako oxyanióny, molybdénan alebo volfráman.
V niektorých enzýmoch, ako napríklad xantínoxidáze, sa kov viaže na jeden molybdopterín, zatiaľ čo u iných enzýmov, napríklad u DMSO reduktázy, sa kov viaže na dva molybdopterínové kofaktory.
Modely aktívneho miesta enzýmov obsahujúcich molybdopteríny sú založené na skupine ligandov známych ako ditiolény.
Volfrámové deriváty
Niektoré bakteriálne oxidoreduktázy využívajú volfrám podobným spôsobom ako molybdén, teda naviazaním na volfrám-pterínový komplex. Molybdopterín teda môže tvoriť komplexy buď s molybdénom, alebo volfrámom. Enzýmy využívajúce volfrám zvyčajne redukujú karboxylové kyseliny na aldehydy.
Prvý objavený enzým, ktorý vyžaduje volfrám pre svoju funkciu, takisto vyžaduje selén (aj keď jeho presná úloha nie je známa). V tomto prípade sa odhaduje, že pár volfrám-selén funguje podobne, ako pár molybdén-síra u niektorých ezýmov využívajúcich molybdénový kofaktor. Aj keď bolo zistené, že bakteriálna xantíndehydrogenáza obsahujúca volfrám využíva volfrám-molybdopterín a k tomu selén neviazaný na bielkovinu (čím sa vylučuje možnosť jeho naviazania v podobe selenocysteínu a selenometionínu), tento volfrám-selén molybdopterínový komplex ešte nebol dostatočne popísaný.
Vojak 2. stupňa
thumb|110px| Vojak 2. stupňar (OR-2)
Alexander Reško
Alexander Reško (* 2. jún 1951, Komárno) je slovenský historik, kultúrny pracovník a publicista.
Vojak 2. stupňa
'''Vojak 2. stupňa''' je vojenská hodnosť, zaradená medzi mužstvo. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky je nižšia len hodnosť vojak 1. stupňa, ktorá sa používa len počas prípravnej služby. Vojak 2. stupňa je teda najnižšia hodnosť pre vojakov v dočasnej službe. Nasledujúca vyššia hodnosť je slobodník.
Alexander Reško
Životopis
Maturoval na gymnáziu v Komárne (1969) a absolvoval Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre, kde získal titul inžinier (1974). Vedomosti si dopĺňal počas doktorandského štúdia na Katedre dejín architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.
Vojak 2. stupňa
Počas prvého roka od udelenia hodnosti má vojak 2. stupňa hodnostný plat 592 €, do konca šiesteho 696 €.
Profesionáli (britský seriál)
Profesionáli je britský televízny akčný krimi seriál z rokov 19771983. Hlavnými hrdinami sú agenti Doyle (Martin Shaw), Bodie (Lewis Collins) a veliteľ ich oddelenia major Cowley (Gordon Jackson). Seriál prostredníctvom deja zobrazuje rutinný život na oddelení britskej tajnej služby CI5.
Vojtěch Kyncl
PhDr. Vojtech Kyncl, Ph.D. (* 5. apríl 1983, Chrudim) je český historik so zameraním na dejiny 20. storočia.
Alexander Reško
Životopis
Pracoval v poľnohospodárstve, no svoj voľný čas venoval štúdiu a výskumu hradov, kaštieľov a kúrií na Slovensku, dejinám šľachtických rodov, ich životu a historickému prínosu v dejinách Uhorska. Niekoľko rokov pracoval v Podunajskom múzeu v Komárne ako historik. V rokoch 1995 – 1999 bol poslancom mestského zastupiteľstva v Komárne.
Vojtěch Kyncl
Životopis
V rokoch 20022007 vyštudoval odbory germanistika/história na Pedagogickej fakulte Juhočeskej univerzity v Českých Budějoviciach, kde tiež v roku 2008 obhájil rigoróznu prácu ''Ležáky. Obyčejná vesnice, Silver A a pardubické gestapo v zrcadle heydrichiády''. Súčasne začal študovať na Filozofickej fakulte JČU doktorát, ktorý ukončil roku 2011 na Filozofickej fakulte Univerzity Pardubice obhajobou dizertačnej práce Nacistický teror druhého stanného práva. Zúčastnil sa tiež študijných a štipendijných pobytov v Jene, Berlíne, Pasove, Dubline a Toronte.
Alexander Reško
Životopis
Jeho výskum sa zameriava na širší komárňanský región a na ďalšie obce a lokality Nitrianskeho samosprávneho kraja. Preskúmal stovky stavieb a ich históriu, z ktorých už medzičasom veľa zaniklo. Preto jeho príspevky v dvoch zväzkoch Lexikónu kaštieľov a kúrii Slovenska z oblasti tohto kraja majú vysokú historickú a dokumentačnú hodnotu. Je autorom rozsiahlejších monografií obcí Kalná nad Hronom, Čechy, Dyčka, Kolta, Imeľ, Lúčnica nad Žitavou, mesta Komárno a mnohých ďalších lokalít a historických svetských i sakrálnych stavieb.
Profesionáli (britský seriál)
== Dabing == Ako jeden z mála západných seriálov sa Profesionáli vysielali aj vo vtedajšom socialistickom Československu. Kvôli cenzúre zakúpila Československá televízia z pôvodných 57 dielov iba 21 epizód.
Alexander Reško
Životopis
Z oblasti vlastivedy, kultúry a histórie publikoval vyše 260 prác. Desiatky monografií obcí s akcentom na ich historické pozoruhodnosti vyšli v edícii Malá vlastivedná knižnica (Čečejovce, Čechynce, Diakovce, Dolinka, Horné Turovce, Hviezdoslavov, Imeľ, Komárno, Košúty, Kráľov Brod, Kvetoslavov, Málaš, Sazdice, Semerovo, Šiatorská Bukovinka, Šrobárová, Tomášov, Trávnik, Veľká Lehota, Voznica a i.) a na mnohých ďalších sa podieľal ako spoluautor, prekladateľ a autor fotografií. Výsledkom spolupráce s významným podporovateľom kultúry a vydavateľom Árpádom Szénássym v rokoch 1992 – 2005 boli nielen tieto publikácie, ale spoločnými silami sa im podarilo zachrániť kaštieľ v Dubníku, ktorý slúži ako múzeum.
Množstvo článkov a štúdií uverejnil vo viacerých časopisoch (Iuxta Danubium, Múzeum, Várak, templomok, kastélyok, Delta, Komárňanské listy - Komáromi Lapok, Udvardi Lapok a i.). Je spoluzakladateľom časopisu Múltunk emlékei (9 ročníkov) a Kastélykrónika (4 ročníky). Podieľal sa na vydaní viacerých zborníkov a pamätníc škôl, samostatne alebo v spolupráci s inými autormi publikoval rozsiahlejšie monografie. Prekladá odborné knihy z maďarského jazyka. Používa pseudonymy Resko Sándor, Gyula Petrovay, Petrovay R. Sándor, P. Gy., A. R. a R.
Spolupracuje s mnohými inštitúciami, z nich najvýznamnejšie sú Országos Széchényi Könyvtár (Krajinská Széchényiho knižnica) v Budapešti, Hadtörténeti intézet (Vojenský historický ústav) v Budapešti, Kriegsarchiv (Vojenský archív) vo Viedni, Kulturális Örökségvédelmi Hivatal (Úrad ochrany kultúrneho dedičstva) v Budapešti, Magyar Országos Levéltár (Maďarský krajinský archív) v Budapešti a ďalšie. Mimoriadne dobrá je spolupráca s redaktorom odbornej encyklopédie Magyar kastélylexikon Zsoltom Virágom (dodnes vyšlo 11 zväzkov). Jeho diela sú citované v literatúre mnohých kníh iných autorov.
Profesionáli (britský seriál)
Pôvodný dabing
Pôvodný dabing vznikal v rokoch 19811988. V českom znení Jiří AdamíraCowley, Alois Švehlík (Martin Štěpánek len epizóda Keď sa ochladí)Doyle a Petr OlivaBodie.
Druhý dabing
V roku 1996 zakúpila celý seriál TV Nova. Keďže Jiří Adamíra bol v tom čase už po smrti a Alois Švehlík požadoval vysoký honorár, rozhodla sa TV Nova o predabovaní celého seriálu. Otakar Brousek staršíCowley, Karel HeřmánekDoyle, Petr OlivaBodie a Petr Pospíchalúvodné a záverečné titulky.
Ankaios (syn Poseidóna)
Ankaios ( - Ankaios, ) je v gréckej mytológii syn boha Poseidóna, bol kráľ na ostrove Samos.
Profesionáli (britský seriál)
Tretí dabing
V roku 1999, počas sporov o TV Nova po rozchode Železného CET 21 s Vávrovou ČNTS, stratila TV Nova práva na 12 dielov z prvých dvoch sérií, nadabovaných v roku 1996. Nechala ich preto predabovať s rovnakým obsadením hlavných rolí. Otakar Brousek staršíCowley, Karel HeřmánekDoyle, Petr OlivaBodie a Bedřich Šetenaúvodné a záverečné titulky.
Ankaios (syn Poseidóna)
Ankaios bol synom boha Poseidóna a jeho milenky Astypalaie. Vládol na ostrove Samos, obyvateľom, ktorých nazývali Lelegovia. S manželkou Samiou, dcérou riečneho boha Maiandra mali synov Perilaa, Enouda, Samoa, Alithersa a dcéru Parthenopé.
Ankaios, menovec účastníka výpravy Argonautov do Kolchidy Ankaia z Arkádie, figuruje taktiež ako účastník tejto výpravy v diele Argonautica od básnika Apollónia Rodského, ktorý básnickou formou rozpráva príbeh Iasóna a Argonautov na ceste za zlatým rúnom.
Vojtěch Kyncl
Životopis
Pôsobí v Historickom ústave Akadémie vied ČR ako vedecký pracovník v oddelení 20. storočia, vyučuje tiež na niekoľkých fakultách Univerzity Karlovej. Bádateľsky sa zameriava na dejiny nacizmu, druhú svetovú vojnu i na povojnové dopady nacistickej doby. Za svoju prácu získal rad ocenení - v roku 2013 získal prémiu Otto Wichterleho AV ČR a ten istý rok dostal za knihu Bez výčitek Cenu Akademie věd a Cenu Josefa Pekaře. Monografia ''Lidice. Zrození symbolu'' bola vybraná do celonárodného hodnotenia výskumných organizácií Rady pro výzkum, vývoj a inovace Pilíř II, ako excelentný výsledok (významná publikácia) Historického ústavu AV ČR za roky 20112015.