cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radeon HD 4000
Multimédiá
Čip UVD2 je implementovaný v GPU R700 a vďaka tomu je možnosť akcelerácie MPEG-2, H.264 / MPEG-4 AVC and VC-1 s minimálnym zaťažením CPU.
Podpora
Podporuje DirectX 10.1, Shader model 4.1 a OpenGL 3.0. A umiestňuje sa do slotu PCI-E 2.0 16x (je kompatibilná s verziou 1.1). Ďalej podporuje CrossFireX, ktorý umožňuje zapojenie až 4 čipov a teoreticky zvýšenie výkonu až 4x, ale bežne to je zhruba do 2,5x.
Obchodný trh
Stále platí začatá agresívna politika pre dosiahnutie čo najnižších cien a čo najvyššieho pomeru výkon/cena. AMD sa snaží vďaka tomu, získať väčšiu časť trhu.
HD 4350 a HD 4550
Grafiky určené do HTPC a kancelárií, prípadne na nenáročné hranie starších hier. Vďaka stavbe čipu nepodáva veľký 3D výkon, napriek tomu stačí na akceleráciu videí a zobrazovanie štandardných 2D/3D scén. Čip RV710 obsahuje 80 5D unifikovaných shaderov, ďalej 8 TMU jednotiek a 4 ROP jednotky. Vďaka limitu 64-bit zbernice a priepustnosti, nejde čakať vysoký výkon pamäťovej časti. Výrobcovia dávajú, ako pasívne, tak aktívne chladiče, vďaka spotrebe okolo 25 W. Dodáva sa buď s 256 alebo 512 MB pamäte. Hlavný rozdiel medzi HD 4350 a HD 4550 je v použitých pamätiach DDR2/DDR3. Konkurencia od NVIDIA je GeForce 9500 a 9400.
HD 4600
Rad mierený do strednej/nižšej triedy, patrí sem HD 4650 a HD 4670. Výkon je dostačujúci pre nenáročné hranie moderných titulov. Čip RV730 obsahuje 320 5D unifikovaných shaderov, ďalej 32 TMU jednotiek a 8 ROP jednotiek. Nájdete tu menej limitujúcu 128-bit zbernicu, na výkon čipu stačí bohato. Výrobcovia dávajú, ako pasívne, tak aktívne chladiče a to vďaka spotrebe okolo 65 W. Dodáva sa buď s 0,5 alebo 1 GB pamäte. Rozdiel medzi HD 4650 a HD 4670 je v použitých pamätiach DDR2/DDR3 a taktov GPU 600/750 MHz. Konkurencia od NVIDIA je GeForce 9600 a 9500.
HD 4700
Rad HD 4700 má 2 jadrá RV740 XT a RV770 CE. RV740 XT je použitá u HD 4770. RV770 CE je použitá u HD 4730. RV740 XT má menšiu 40 nm nanotechnológiu, vyrába sa v TSMC. Obsahuje 125 5D unifikovaných shaderov. HD 4770 bude mať 80 W spotrebu, to je 5 W viac než môže dodať PCI-E slot x16 2.0, preto má prídavné napájanie. HD 4730 stavia na RV770, ktoré je "orezané". Obsahuje 125 5D unifikovaných shaderov.
HD 4800
Rad stredná/vyššia trieda, ktorá dostačuje výkonom na väčšinu potrieb náročných ľudí. Anti-aliasing (vyhladzovanie hrán), vysoká kvalita textúr, to všetko zvláda táto rada a potom hlavne najvyšší model Radeon HD 4870. Ale nie je to TOP radu HD 4000. Čip RV770 obsahuje 640 alebo 800 5D unifikovaných shaderov, ďalej 32 alebo 40 TMU jednotiek a 16 ROP jednotiek. 256-bit zbernicu sekunduje buďto GDDR3 alebo GDDR5, v prípade GDDR5 sa dostávame aj napriek len 256-bit zbernici cez 100 GB/s, čo je dostatočná priepustnosť. Výrobcovia dávajú iba aktívne (v nezaťaženom stave môže bežať iba na pasívne chladenie) chladiče. Spotreba je od 100 do 190 W podľa daného modelu. Dodáva sa buď s 0,5 alebo 1 GB pamäte. Konkurencia od NVIDIA je GeForce 9800 a GTX260.
HD 4800 X2
Najvyššia rada a tiež najvýkonnejšia. Ide o zapojenie buďto HD 4850 alebo HD 4870 do CrossFireX na jednom PCB (plošnom spoji), vďaka tomu môže dosahovať až 2x väčšieho výkonu ako buďto jedna HD 4850 alebo HD 4870. Dodáva sa s 1 (2x0,5) alebo 2 (2x1) GB pamäte. Na karte nájdete 2 čipy a tie obsahujú 1600 (2x800) 5D unifikovaných shaderov, ďalej 80 (2x40) TMU jednotiek a 32 (2x16) ROP jednotiek. 256-bit zbernici sekunduje buďto GDDR3 alebo GDDR5, každý čip má vlastnú pamäť. Výrobcovia dávajú iba aktívne chladiče. Spotreba je 270 W. Konkurencia od NVIDIA je GeForce GTX285 a GTX295. Vďaka oneskoreniu a problémom s 40nm procesom, bude možno vydaná verzia HD 4890 X2, ale pôjde o nereferenčné modely.
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2012/2013
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2012/2013 sa aj v tejto sezóne hral bez účasti slovenského tímu. Turnaja sa zúčastnilo 19 klubov z 19 krajín.
Tabuľka
🇹🇷 Baskent Yildizlari Ankara bol diskvalifikovaný z dôvodu neregulérnych prestupov.
Rate Your Music
Rate Your Music alebo RYM je metadátová databáza, kde hudobné (a nehudobné) albumy, EP, single, videá a pirátske nahrávky sú hodnotené a posudzované užívateľmi. Tieto dáta sú potom použité pri vytváraní odporúčaní pre používateľov a na vytváranie hodnotených zoznamov albumov. Je to niečo ako wiki v tom zmysle, že užívatelia môžu pridať, upraviť a odstrániť obsah, ale väčšina nových užívateľov môže editovať obsah len so schválením moderátora.
Višap
thumb|Višap Višap alebo Višapakar  sú záhadné menhiry v Arménsku. Väčšinou majú zaoblenú špičku a sú na nich vytesané obrazy drakov či hadov. Predpokladá sa, že s nimi bol spojený akýsi dračí náboženský či magický kult, existujú však aj iné teórie - napríklad, že dračie kamene označovali podzemné zdroje vody, miesta výskytu hadov, že plnili funkciu kmeňových totemov atď. Najviac sa ich nachádza v provincii Gegharkunik, v blízkosti vrcholov Aragac. Menhiry sú vždy z jediného kusu kameňa a najvyšší z nich meria 153 cm.
Tradičná logika
Tradičná logika je formálna logika, ktorá skúma všeobecné ľudské zákony správneho budovania a spájania myšlienok pri uvažovaní (zákon totožnosti, zákon protirečenia, zákon vylúčenia tretieho, zákon dostatočného dôvodu) a ich aplikáciu pri myšlienkových postupoch, všeobecne ľudské formy myslenia (súd a pojem) a formy spájania myšlienok pri usudzovaní (indukcia, tradukcia, analógia, dedukcia), pravidlá dokazovania a vyvracania.
Zakladateľom tradičnej logiky je Aristoteles.
Baroville
Baroville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 349 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2061 Anza
2061 Anza je planétka s priemerom 6 km, ktorú objavil H. L. Giclas 22. októbra 1960.
Kamenec (okres Rokycany)
Kamenec je obec v Česku v okrese Rokycany v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 58 obyvateľov, z toho 32 mužov a 26 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,9 roka (muži 35,6 roka, ženy 38,4 roka).
Breuvery-sur-Coole
Breuvery-sur-Coole je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Komitas
Komitas, alebo Komitas Vardapet, vlastným menom Soghomon Soghomonjan (* 8. október 1869, Kütahya† 22. október 1935, Paríž) bol arménsky hudobný skladateľ, folklorista, zakladateľ arménskej etnomuzikológie. Napísal významné teoretické práce o ľudovej hudbe, zbieral ľudové piesne a sám komponoval, zvlášť vokálne diela.
Život
Už v jedenástich rokoch stratil oboch rodičov, načo vyrastal a vzdelával sa v Kevorkjanovom seminári v Ečmiadzine. Roku 1893 absolvoval a prijal meno Komitas (na počesť arménskeho spisovateľa zo 7. storočia).
V roku 1895 sa stal „ženatým kňazom“ (tzv. vardapetom – odtiaľ jeho občas používané priezvisko). Potom odišiel študovať hudobnú teóriu na Humboldtovú univerzitu do Berlína. Tu sa zdržiaval v rokoch 189699.
Počas pobytu v Európe dospel k presvedčeniu, že je potrebné vytvoriť moderný arménsky národ. Za jeho kultúrnu základňu považoval arménsku ľudovú kultúru. Počas výprav na arménsky vidiek (vtedy bolo Arménsko súčasťou Osmanskej ríše) nazbieral 3000 piesní, z ktorých sa bohužiaľ zachovalo len 1200. Jeho záujem o ľudovú kultúru sa neobmedzil len na tú arménsku; roku 1904 napríklad vydal prvú zbierku kurdských ľudových spevov v histórii.
K šíreniu zozbieraných pokladov avšak tiež svojich vlastných diel, predovšetkým vokálnych, založil spevácky zbor, s ktorým cestoval po celej Európe. Oceňoval ho okrem iných napríklad Claude Debussy.
Roku 1910 sa presťahoval do Istanbulu. Keď Turci začali arménsku genocídu (apríl 1915) bol Komitas zatknutý, rovnako ako stovky ďalších arménskych intelektuálov. Sám sa obeťou teroru nestal, ale potom, čo sa dopočul o masakroch, psychicky sa zrútil a už sa nikdy plne neuzdravil. Roku 1919 opustil Osmanskú ríšu a dožil v Paríži, v psychiatrickej liečebni.
Komitas je dnes arménskym národným hrdinom a je považovaný za jedného z otcov národa.
A-102 (SA-7)
A-102 (SA-7, Saturn-Apollo 7) bola orbitálna misia nosnej rakety Saturn I v rámci programu Apollo. Bola to druhá misia rakety Saturn I s maketou veliteľského a servisného modulu kozmickej lode Apollo.
Ciele misie
Misia mala zopakovať úspešný predchádzajúci test A-101 a uskutočniť letový test ďalšej makety kozmickej lode Apollo. Maketa Apollo sériového čísla 15 bola mierne odlišná od makety 13 použitej pri predchádzajúcej misii. Jedna skupina trysiek bola vybavená zariadením na meranie teploty a vibrácií pri prelete atmosférou. Únikový systém mal na oddelenie použiť vlastný zdvihový a hlavný motor. Raketa Saturn I bola tiež mierne modifikovaná. Zmenené boli prvky ozubeného súkolia v turbočerpadlách motorov prvého stupňa H-1. Práve zlyhanie jedného z ozubených kolies malo na svedomí výpadok jedného z motorov pri predchádzajúcej misii. Raketa mala po prvýkrát programovateľný letový počítač. Predtým boli rakety vybavené predprogramovaným riadiacim počítačom, ktorý neumožňoval vysporiadať sa s neočakávanými udalosťami. To sa s novým počítačom zmenilo, nakoľko už mohol byť preprogramovaný počas letu a mohol tak byť pružne prispôsobený na zvládnutie neočakávaných porúch, abnormálnych aerodynamických podmienok a ďalších potenciálne nebezpečných situácií.
Priebeh letu
Prvý a druhý stupeň (S-I a S-IV) a prístrojová jednotka IU boli na Cape Canaveral dopravená v júni 1964. Pri kontrole pohonného systému bola zistená trhlina na motore H-1 číslo šesť prvého stupňa. Pozemný personál tak mal po prvýkrát vymeniť motor na rakete Saturn I. Neskôr bolo ale rozhodnuté o demontáži všetkých ôsmich motorov a odoslaniu späť výrobcovi (Pratt&Whitney Rocketdyne). Výmena motorov odložila štart zhruba o štrnásť dní. Ďalšie zdržanie si vyžiadali hurikány štvrtého stupňa Cleo a Dora, ktoré sa sformovali koncom augusta. Cleo prešiel oblasťou Karibiku a zasiahol pobrežie Floridy. Dora zasiahla sever Floridy a prešla cez celý polostrov.
Štart sa konal 18. septembra predpoludním miestneho času. Zážih prvého stupňa trval 147 sekúnd, potom sa úspešne oddelil. Druhý stupeň bol zažihnutý 160 sekúnd po štarte a dohorel 621 sekúnd po štarte. Únikový systém bol odhodený súbežne s prvým stupňom. Prístroje na palube makety lode Apollo vysielali telemetrické dáta po dobu piatich obehov. Vstup do atmosféry nastal po päťdesiatom deviatom obehu nad Indickým oceánom. Všetky úlohy boli splnené a misia bola úspešná. Len kamerové podvesy neboli nájdené, pretože dopadli ďalej od predpokladaného miesta.
Konanie (činnosť)
Konanie je zmysluplná činnosť človeka, ktorá sa vyznačuje relatívne uzavretou jednotou, istou vnútornou štruktúrou a časovým trvaním.
Konanie je predmetom praxeológie, psychológie a ďalších odborov.
Novoveký empirizmus
Konanie v novovekom empirizme je prírodný proces, ktorý sa môže stať predmetom prírodovedného poznania. Konanie je empirické príčinné pôsobenie alebo výsledok (účinok, následná udalosť, output) pôsobenia (stimulus, input) vonkajšku (prostredia) a protipôsobenia (reakcie, response) konajúceho (agens). Pritom protipôsobenie je podmienené povahou konajúceho. Konanie sa javí ako nevyhnutný následok oboch predpokladov (predchádzajúcich podmienok), t. j. vonkajšieho pôsobenia a povahy konajúceho. Keby sme presne poznali obidva predpoklady, mohli by sme konanie predikovať.
Brtníctvo
Brtníctvo alebo lesné včelárstvo alebo lesné včelárenie je starobylý spôsob získavania včelích produktov, najmä medu zo špeciálnych prírodných alebo umelých dutín stromov (tzv. brtov) človekom. Brtníctvo patrí k najstarším spôsobom obživy, je však zároveň aj chovom včiel, nie tak cieleným a rozsiahlym ako chov domácich včiel, ale najmä pokiaľ ide o súčasné brtnícke metódy, náročným a veľmi špecializovaným.
Dejiny
Branie medu od divých včiel uskutočňoval človek v dejinách rôznym spôsobom, podmieneným prostredím, kde si včely stavali plásty. Mohli to byť diery v zemi, jaskyne, dutiny, kmene, koruny stromov, ale aj ľudské obydlia. Práve duté kmene stromov, v ktorých si stavali včely svoje hniezda, teda tzv. "brty", sú predmetom brtníctva.
Konanie (činnosť)
Gehlen
Konanie podľa Gehlena je najvlastnejšie premostenie medzi človekom a jeho prostredím; človek ako nedostatková bytosť iba svojím konaním nadobúda možnosť ako zabezpečiť svoje prežitie.
Brtníctvo
Dejiny
Len na území Slovenska je brtníctvo historicky doložené od 5. storočia. Slovanom bolo vlastné, aj pre krajinné prostredie ktoré osídľovali, a med a iné včelie produkty takto získavané boli v stredoveku vývozným artiklom Slovanov. Veľký rozkvet však brtníctvo zaznamenalo aj v novoveku. V jednotlivých krajinách upravovali brtnícku činnosť zákony, brtníci zakladali cechy s vlastnými artikulami, volili cechmajstra, do 19. storočia bolo brtníctvo v Európe dedičným povolaním. Brtníci mali dokonca v lesoch svoje vlastné revíre. V súčasnosti prežilo brtníctvo v nezmenenej podobe v Európe len na južnom Urale v Baškirsku, začína sa však opäť obnovovať aj inde.
Opis a postupy
Brte sa hľadali hlboko v lesoch a nielen hľadali, ale aj úmyselne dlabali. Keďže včelie hniezda v brtiach sú väčšinou od seba dosť vzdialené, ich obchôdzka trvá 8 až 9 hodín. V blízkosti stromov s prirodzenými brtiami sa vyhľadávali vhodné stromy pre vydlabanie nových brtov, pre budúce včelstvá. Brtnícke stromy sú borovica, dub, menej brest, hrab, javor, jaseň, buk, lipa, jedľa, 100 až 300-ročné silné a vysoké jedince, so širokým kmeňom. Okrem včelárskych potrieb, sú zaužívané základné drevorubačské nástroje, nástroje na dlabanie, príp. laná a lezecká výstroj. Včely sa do novovytvorených dutín mohli lákať na med, lekvár, rastlinné prípravky, ktoré zároveň slúžili ako vábnička pre zistenie smeru ich letu. Zber medu sa uskutočňoval raz do roka v čase hlavnej znášky, teda približne cez leto, výnimočne však a historicky najmä v neskoršom novoveku aj dva razy, pričom vždy bolo prvoradé včelám zanechať dostatok medu pre ich vlastnú potrebu. Úloha brtníka spočívala aj v ochrane brtu a včelstva; na zimu otvory podľa potreby upchal, aby včelstvo mohlo prezimovať. Výsledkom usilovnosti včiel a práce brtníka bol potom brtnícky med a brtnícky vosk.
23 Thalia
23 Thalia je planétka s priemerom 111 km, ktorú objavil britský astronóm John Russell Hind 15. decembra 1852.
Ján Geguš
Ján Geguš (* 16. máj 1793, Piliš - † 5. október 1855, Očová) bol evanjelický kňaz, pedagóg a prekladateľ.
Životopis
Študoval v Piliši, Asóde a Poľnom Berinčoku, na evanjelických lýceách v Banskej Štiavnici, Bratislave a na bohosloveckých štúdiách na univerzite v Tübingene.
Vychovávateľ v Bíni a Sudiciach, neskôr evanjelický kaplán u Adama Lovicha v Banskej Bystrici, poverený vedením evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici. Od 10. apríla 1821 farár v Očovej, 1827-1830 dekan, od 1839 zvolenský konsenior. V Očovej pôsobil nepretržite 34 rokov. Roku 1836 vydal kázeň na podporu slepeckého ústavu v Pešti a jednou piesňou prispel do Kuzmányho Funebrálu (1848). Zomrel v Očovej na choleru.
Významný prekladateľ diela nemeckého pedagóga J. H. Campeho, ktoré podnetne vplývalo na školskú a ľudovýchovnú spisbu na Slovensku.
Tisovec (okres Rimavská Sobota)
Tisovec je mesto na Slovensku ležiace v Banskobystrickom kraji.
Polohopis
Mesto leží v severnej časti okresu, na rieke Rimava v regióne Malohont. Severne od mesta leží Muránska planina, východne i západne Stolické vrchy.
Od juhu z Rimavskej Soboty na severozápad do Brezna vedie cesta I/72, severovýchodným smerom na Červenú Skalu a Poprad vedie cesta II/531. Cez Tisovec prechádza regionálna železničná trať Brezno – Jesenské.
Rimavská Sobota je vzdialená južne, Brezno  severozápadne, Jelšava  východne a krajské mesto je vzdialené  na západ.
Tisovec
Nám. Dr. V. Clementisa, Jozeffyho, Podhradová, Partizánska, Sládkovičova, Malinovského, Jesenského, Hviezdoslavova, Muránska, P. Šífrika, Šťavica, Bakulínyho, Daxnerova, Ľ. Štúra, Štefánikova, Francisciho
MČ Rimavská Píla
Hlavná, Dlhá, Družstevná, Vansovej, Partizánska, Železničná, Cigánska osada
Dejiny
Najstarším svedectvom o sídlení lokality sú archeologické nálezy na vrchu Hradová z obdobia mladšej doby bronzovej, približne z rokov 1000 – 400 pred Kr. Prvá známa písomná zmienka o osade „Tyzolc“ je z listiny kráľa Karola I. z roku 1334, jeho vznik sa datuje do 13. storočia. V nasledujúcom storočí sa ešte uvádza ako dedina, mestečkom sa tak Tisovec stal koncom 15. alebo začiatkom 16. storočia. Majiteľmi panstva boli Sečéniovci, po vymretí mužských potomkov sa následne rozdelilo medzi Lošonciocov a Orságovcov z Gutu. Rozvoju mestečka napomáhala ťažba železnej rudy v jeho okolí. Koncom 16. storočia sa majiteľmi tunajších majetkov stali rodiny Kubíniovcov, Forgáčovcov a Náriovcov. Ohrozenie mesta spôsobovali jednotky Osmanov, ktorí mali sídlo pašu v neďalekom maďarskom Jágri. Počas bojov vyhorel kostol, fara a iné budovy v meste a istý čas sa tu nekonali trhy ani jarmoky. Mýtne právo bolo mestu udelené v roku 1675, o tri roky neskôr mu bolo cisárom Leopoldom potvrdené aj právo konať trhy. Ani to však nezabránilo úpadku mesta v nepokojnom období povstaní, epidémií a rekatolizácie. Upokojenie a postupné zotavenie hospodárstva priniesol až Satmársky mier a ukončenie protihabsburských stavovských povstaní v roku 1711. V roku 1765 v meste vznikol mlyn na výrobu papiera, v roku 1800 bola založená papiereň. V 18. storočí v Tisovci pôsobili cechy krajčírov, kováčov, kolárov, sudárov, garbiarov a čižmárov. Významnou bola výstavba vysokej pece v roku 1783, ktorá sa za polstoročie stala najväčším producentom surového železa v Uhorsku. Obnovené boli aj trhové výsady.
Počas druhej svetovej vojny obyvatelia podporovali partizánov v okolitých horách, v budove dnešného evanjelického gymnázia bola zriadená poľná nemocnica. V povojnovom období bol členom československej vlády tisovský rodák Vladimír Clementis.
Školstvo
V Tisovci sa nachádzajú:
Evanjelické gymnázium
V priestoroch dnešného Evanjelického gymnázia bola počas druhej svetovej vojny poľná nemocnica. 5- ročné gymnázium bolo vytvorené na základe iniciatívy občanov Tisovca, a hneď po vzniku si získalo dobrú povesť. Prvý ročník je zameraný na výučbu anglického jazyka, pričom počas štúdia majú študenti možnosť komunikovať v angličtine s takzvanými native-speakermi, teda zahraničnými profesormi s angličtinou ako materinským jazykom. Škola má taktiež dobré styky s evanjelickými cirkvami v Spojených štátoch, takže vybraní študenti majú možnosť dostať sa do Ameriky na študijný pobyt.
Milówka (Sliezske vojvodstvo)
thumb|Milówka
Obyvateľstvo dediny činí približne 4 300. Známa poľská hudobná skupina Golec uOrkiestra pochádza odtiaľto. Nachádza sa tu múzeum.
Prales Jizera
Prírodná rezervácia Prales Jizera je chránené územie nachádzajúce sa v katastrálnom území obce Hejnice v Libereckom kraji, ktoré je najstaršou prírodnou rezerváciou na území Jizerských hôr. Zaberá vrcholovú časť druhej najvyššej hory na českej strane Jizerských hôr - Jizery - na východnom konci Hejnického hrebeňa. Predmetom ochrany sú zvyšky prevažne horskej klimaxovej smrečiny, balvanité sutiny a vrcholové skalné bloky. Lesný porast bol významne poškodený imisiami a lykožrútom smrekovým v 2. polovici 20. storočia, načo tu došlo k snahe oblasť vrcholku opäť zalesniť.
Lokalita
Chránené územie sa rozkladá na ploche 92,44 ha v katastrálnom území mesta Hejnice. Rezervácia sa nachádza v nadmorskej výške medzi 1000 až 1122 m nm okolo vrcholu Jizery, ktorá je druhým najvyšším vrcholom Jizerských hôr. Vo vrcholovej partii sa nachádza rad vystupujúcich skalných tvarov. Na južnej strane chráneného územia sa rozkladá veľké balvanité suťovisko. thumb|left|Zdravé smrekové porasty spoločne s odumretými stromami vytvárajúce príhodnú mikroklímu pre obnovu lesa Samotné územie má pretiahnutý tvar vo východo-západnom smere a jeho hranice kopíruje približne vrstevnica s výškou medzi 1000 až 1060 m nm Okolo územia sa podľa zákona rozkladá 50metrové ochranné pásmo.
Územie je taktiež súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Jizerské hory, ďalej ochranného pásma vodného zdroja II. stupňa, vtáčej oblasti Jizerské hory, vyhlásenej v roku 2004, a európsky významnej lokality, prírodnej rezervácie Klečové louky.
História
Z historického pohľadu bol vrchol Jizery porastený ihličnatými lesmi. Predpokladá sa, že vplyvom nedostupnosti vrcholových partií boli tunajšie lesy poznačené len minimálne ťažbou dreva.
Prírodná rezervácia bola vyhlásená 21. júna 1960 výnosom 22.332 / 60-V / 2 Ministerstvom školstva a kultúry ČSR, načo bolo 19. októbra 1965 tým istým subjektom prehlásené. V čase vyhlásenia bolo pre vrcholovú partiu typické, že sa tu nachádzali torzá odumretých stromov neobvyklých tvarov. V roku 1966 zasiahla úbočie Jizery víchrica, ktorá vyvrátila starý porast približne na 30 ha rozlohy chráneného územia. Viac ako dve tretiny polámaných stromov bolo z lokality odťažených, načo tu zostala holina o rozlohe 20 ha. V roku 1976 došlo následne k vytvoreniu plánu na umelé zalesnenie vzniknutých holín a to prevažne za využitia smreku strieborného, ​​duba, brezy a jarabiny. K samotnému zalesneniu došlo až v roku 1980. Ďalšie prehlásenie prebehlo výnosom Ministerstva kultúry ČSR z 21. decembra 1987 a s dátumom účinnosti 29. decembra 1987. Zatiaľ posledný prehlásenie sa odohralo v súvislosti so zmenou legislatívy 11. júna 1992 (s dátumom účinnosti 13. augusta 1992), kedy vošla do platnosti vykonávacia vyhláška 395/1992 Zb. Ministerstva životného prostredia ČR. Prírodná rezervácia sa tak stala najstarším chráneným územím v oblasti Jizerských hôr. thumb|Výhľad z vrcholu Jizery do okolia na porast prírodnej rezervácie Tunajší les bol silne zdevastovaný v 2. polovici 20. storočia, keď sa v oblasti nahromadili negatívne dopady nadmerného znečistenia atmosféry vplyvom rozsiahlych priemyselných exhalácií (prevažne oxidu siričitého ) z poľských a nemeckých elektrární. Kyslé dažde a následné okyslenie pôdy spôsobili postupné oslabovanie a neskoršie odumieranie jednotlivých stromov, ich početnejšie polomy, k čomu sa pridala kalamita lykožrúta kulminujúce medzi rokmi 1983 až 1986. Situácia gradovala v 80. rokoch 20. storočia. Silne zdevastovaný les bol následne odťažovaný, okrem oblasti prírodnej rezervácie, kde boli odumreté torzá stromov ponechané postupnému rozpadu. Les bol čiastočne (celkovo na 45 ha rozlohy) medzi rokmi 1994 až 1995 obnovený výsadbou sadeníc prevažne z miestnych zdrojov, ale dochádzalo aj k masívnemu vysádzaniu nepôvodného smreka pichľavého (Picea pungens) a kosodreviny a smreku obyčajného z iných oblastí Česka.
V roku 1980 a 1990 prebehol na lokalite botanicky orientovaný inventarizačný prieskum, v rokoch 1991 a 1994 prebiehal výskum bystruškovitých chrobákov, následne medzi rokmi 1993 až 1999 výskum pavúkov. V roku 2001 potom inventarizačný prieskum zameriavajúci sa na rovnokrídly hmyz.
Prírodné pomery
V prírodnej rezervácii sa historicky vyskytoval prevažne smrekový porast s prímesou jarabiny. Tento druh lesa sa tu nachádza takmer na hraničnom rozhraní svojho prirodzeného výskytu, čo sa odrážalo vo vzhľade urastených smrekov. Tie boli prevažne malého vzrastu so silnými vetvami, ktoré boli schopné odolávať nevhodným klimatickým podmienkam. Vystupujúce Jizerské hory pôsobia ako výrazná prekážka pre mračná, ktoré tu kondenzujú, čo sa prejavuje na hojných zrážkach dosahujúcich ročný úhrn medzi 1500 až 1700 mm. Priemerná ročná teplota sa pohybuje okolo 2,5 až 3 ° C, v januári sa potom pohybuje teplota zvyčajne medzi -5,5 až 6° C, v júni naopak medzi 11,5° C.
Geológia
thumb|Pohľad na jednu z vystupujúcich skál tvorenú porfyrickým granitom Podložie lokality tvoria výrazne porfyrický granit hercýnskeho veku, ktorý vystupuje na niekoľkých miestach na povrch v podobe rozsiahlych skál. Podľa jedného prieskumu sa jedná celkom o 13 samostatných skalných telies. Miestami je porfyrický granit narušovaný drobnozrnným variantom, z ktorého sa vytvorili sutinové polia zaberajúce približne 3% rozlohy územia. Skalné bloky vykazujú známky mrazového zvetrávania, čím vznikajú ako balvanovité polia tak aj mrazové zruby a zrázy.
Pôdna pokrývka je tvorený chudobnými pôdami, čo je zapríčinené minerálno chudobným skalným podložím. Prevažuje tu teda hlavne] zrašelinený podzol pokrývajúci väčšinu územia, ďalej miestami taktiež regozem a glej rašelinový.
Hydrológia
Prales Jizera sa nachádza na hlavnom európskom rozvodí, kedy voda zo severnej časti územia odteká do povodia Smědej a následne potom do Baltského mora. Oproti tomu južná časť je odvodňovaná riekou Desnou, ktorá patrí do úmoria Severného mora. Avšak v rámci samotnej prírodnej rezervácie sa žiadny stabilný vodný tok nenachádza, prameniská sú situované až mimo chránené územie.
Flóra
thumb|Hranice prírodnej rezervácie Prales Jizery na severozápadnom úpätí [[Jizera (vrch)|Jizery]] Lesný porast horských acidofilných smrečín sa podľa plánu starostlivosti nachádza približne na 50% chráneného územia. Je tvorený prevažne stromami staršieho a stredného veku, kedy vzniká trstinová smrečina Calamagrostio villosae-Piceetum. Sutinové polia sú porastené nesúvisle čučoriedkami, machmi, lišajníkmi a kríkmi. Ďalšie 3% pokrýva rašelinový les, prevažne vo východnej časti územia, porastený roztrúsenou nepôvodnou kosodrevinou.
Na území bol popísaný celý rad druhov, ktorých komplexný výpočet je dostupný v pláne starostlivosti. Ide napríklad o tieto druhy: borovica kosodrevina (Pinus mugo), kýchavica biela Lobelova (Veratrum album), mliečivec alpínsky (Cicerbita alpina), horec luskáčovitý (Gentiana asclepiadea), šucha čierna (Empetrum nigrum), chvostník jedľový (Huperzia selago) alebo papradka alpínska (Athyrium distentifolium).
Fauna
Z plazov sa tu vyskytuje napríklad kriticky ohrozená jašterica živorodá (Zootoca vivipara) alebo kriticky ohrozená vretenica severná (Vipera berus).
Na lokalite bolo pozorované hniezdenie krivonosa smrekového (Loxia curvirostra), ľabtušky lúčnej (Anthus pratensis), krkavca čierneho (Corvus corax), orešnice perlavej (Nucifraga caryocatactes). V okolitých lesoch žije aj pôtik kapcavý (Aegolius funereus) zalietávajúcí na lokalitu.
Ochrana
thumb|left|Prirodzene zmlazující porast vyrastá pod torzom odumretých stromov V súčasnosti mladé smrekové porasty úspešne dorastajú a les sa obnovuje prirodzeným prírastkom mladých smriečkov zo semenáčov. Avšak výsledkom tohto procesu nebude obnova pralesa, ale prírode blízky les, respektíve les smerujúci k pralesu. Cieľom lesníckych zásahov je znížiť zastúpenie skôr nevhodne zvolených druhov (už spomínaný smrek pichľavý a kosodrevina ) pre horský les a obnovu pôvodnej drevinnej skladby.
Turizmus
thumb|Najvyššia skala hory Jizery osadená krížom a rebríkom pre uľahčenie prístupu Prales Jizery je prístupný len pre peších, k vrcholu nevedie žiadna spevnená pozemná komunikácia. Najvyšší vrchol je vybavený vyhliadkou s veľkým dreveným krížom, ktorá je prístupná po rebríku. Územie prírodnej rezervácie je dostupné po žlto značenej odbočke z hlavnej červeno značenej cesty, ktorá vedie sedlom pozdĺž Bílej Smědej.
Železničná stanica Rajec
Železničná stanica Rajec je železničná stanica v Rajci a je koncovou stanicou trate zo Žiliny.
Stanica bola vybudovaná v roku 1899 a nachádza sa v severovýchodnej časti mesta, v susedstve priemyselnej zóny. Prístupná je po Nádražnej ulici a je využívaná na osobnú i nákladnú dopravu. Vybudovaním trate do Rajca sa na konci 19. storočia výrazne zrýchlila doprava do rozvíjajúcej sa Žiliny a zabezpečilo napojenie na Košicko-bohumínsku železnicu.
Pôvodne sa uvažovalo o výstavbe trate cez Fačkov do Nitrianskeho Pravna, kde sa mala napojiť na trať do Prievidze, resp. z Fačkova údolím Rajčianky do Čičmian. Veľkorysý, no finančne nákladný projekt sa napokon nerealizoval, čiastočne z dôvodu nedostatku financií a tiež kvôli neujasnenému trasovaniu. Remeselnícke centrum Rajeckej doliny sa tak stalo koncovou stanicou s lokálnym významom.
Serres-Sainte-Marie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bayel
Bayel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 854 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Renesančná kultúra
Renesančná kultúra je etapa, ktorou začína novoveká kultúra; zahrňuje renesančné umenie, renesančnú filozofiu,... Rozhodujúcou tendenciou renesančnej kultúry je prechod od teocentrického k antropocentrickému chápaniu sveta.
V prvom ranom období, t. j. v 14. až 15. storočí má renesančná kultúra predovšetkým humanistický ráz a sústreďuje sa hlavne do talianskeho prostredia, v 16. storočí a v značnej časti 17. storočia ju charakterizuje najmä rozvoj prírodnych vied. Renesančný humanizmus v tomto období prechádza do ďalších európskych krajín.
Kansas City (Kansas)
Kansas City je tretie najväčšie mesto v americkom štáte Kansas a sídlo okresu Wyandotte County. Má rozlohu a žije tu 147-tisíc obyvateľov. Spolu s mestom Kansas City v štáte Missouri tvorí metropolitnú oblasť.
2064 Thomsen
2064 Thomsen je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavila fínska astronómka Liisi Oterma 8. septembra 1942.
Logika tried
Logika tried je odvetvie logiky, ktoré skúma triedy.
Kamenný Újezd (okres Rokycany)
Kamenný Újezd je obec v Česku v okrese Rokycany v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 683 obyvateľov, z toho 335 mužov a 348 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 41,6 roka, ženy 42,2 roka).
Árah (Káfu)
Árah je ostrov na atole Káfu na Maldivách, leží približne 6 km od hlavného mesta Maldív Male. Ostrov má rozmery necelých 200 x 300 m. Susedné ostrovy sú Kurumba (Vihamanáfusi) na východe, Fejdúfinolu na juhozápade rovnako ako Bandos a Kudabandos na severe.
Na Árahu sa nachádzala prázdninová rezidencia bývalého maldivského prezidenta Maumúna Abdula Gajúma, ktorý si ju tu postavil počas svojej 30-ročnej vlády. Árah bol medzi obyvateľmi vnímaný veľmi kontroverzne, pretože veľa Maldivčanov bolo názoru, že prezident nemá právo vlastniť ostrov v lukratívnej polohe neďaleko hlavného mesta Malé ako druhotnú rezidenciu, zatiaľ čo na Maldivách trpia akútnym nedostatkom voľnej pôdy. Keď si prezident Gajúm postavil novú luxusnú vilu priamo na ostrove Malé, Árah sa pre kritikov prezidenta stal príkladom samoobohacovania a mrhaním vládnych zdrojov. Prezident Mohamed Našíd, ktorý v úrade vystriedal Gajúma po prvých demokratických voľbách v roku 2008, zrušil využitie ostrova Árah ako prezidentskej rezidencie. Odvtedy sa Árah využíva najmä ako dejisko rôznych kultúrnych festivalov.
Akirifusi
Akirifusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Asdú
Asdú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Branislav Škripek
Mgr. Branislav Škripek (* 30. august 1970, Piešťany) je slovenský prekladateľ, tlmočník, evanjelizátor, politik. Je bývalý poslanec Národnej rady SR a europoslanec.
Životopis
V roku 2004 absolvoval odbor katolícka teológia na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Spoluzakladal a aj viedol Spoločenstvo pri Dóme sv. Martina. Bol šéfredaktorom kresťanského časopisu Nahlas.
Politika
V roku 2012 bol v parlamentných voľbách na kandidátke hnutia OĽaNO zvolený za poslanca NR SR, keď kandidoval zo 64. miesta, ale získal 11. najvyšší počet prednostných hlasov.
V roku 2014 kandidoval za Obyčajných ľudí a nezávislé osobnosti (OĽaNO) na poslanca Európskeho parlamentu. Vo voľbách do Európskeho parlamentu sa získal cez 15 000 hlasov. Pôsobí vo frakcii ECR a je tiež členom politickej strany ECPM. Slovensko sa zaradilo medzi krajiny s najnižšou volebnou účasťou. V parlamente bol členom Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií, Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS a overovateľom Výboru NR SR pre zdravotníctvo.
Vo februári 2019 stál spolu s Annou Záborskou pri vzniku novej konzervatívnej politickej strany Kresťanská únia, stal sa jej podpredsedom.
V máji 2023 Škripek ohlásil odchod z KÚ a vstup do KDH, za ktoré pôjde kandidovať do parlamentných volieb.
Európsky parlament
Branislav Škripek v EP pôsobil v týchto výboroch ako člen:
Ako náhradník:
Gabriela Gémešová
Gabriela Gémešová (* 7. december 1952, Topoľčany) je lekárka-geriatrička.
Životopis
Študovala na gymnáziu, 1971-1977 na Lekárkej fak. UK v Bratislave, 1982 atest z internej medicíny, 1990 atest z geriatrie. V roku 1977-1982 pôsobila ako sekundárna lekárka na internom odd. Nemocnici s poliklinikou F. D. Roosevelta v Banskej Bystrici, od 1982 praktická lekárka pre dospelých na LPK, od 1990 aj geriatrička, od 1995 neštátna lekárka, 8 rokov práce v mestskom zastupiteľstve ako poslankyňa a členka soc.-zdravotnej komisie. Publikuje odborné články v časopisoch. Členka SLK, Purkyňovej spoločnosti pre geriatriu.
Brimont
Brimont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alexander Spendiarjan
Životopis
Spendiarjan študoval, po ukončení gymnázia v Simferopole, v Petrohrade a Moskve. Potom žil v Simferopole, na Jalte (1901) a v Sudaku, než sa usadil ako učiteľ hudby v Jerevane. V rokoch 19261927 bol hlavným dirigentom arménskeho filharmonického orchestra. Zložil operu, orchestrálnu suitu, niekoľko symfonických obrazov a skladieb pre violončelo, klavír a husle a piesne na ruské a arménske texty. Je považovaný za zakladateľa nezávislej arménskej národnej školy klasickej hudby. Trikrát získal Glinkovú cenu.
Starí Turci
Starí Turci alebo starí Turkovia alebo starí Türkovia môžu byť:
Samuel Gemický
Samuel Gemický (*  Banská Bystrica) bol pedagóg.
Životopis
Učiteľ na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici (1849-1866).
Súdne konanie
Občianske súdne konanie je spôsobom riešenia sporov medzi dvomi (príp. i viacerými) osobami. V trestnom konaní treba dokazovať najmä, či sa skutok stal a či tento skutok má znaky trestného činu, kto tento skutok spáchal a z akých pohnútok, závažnosť činu vrátane príčin a podmienok jeho spáchania, osobné pomery páchateľa v rozsahu potrebnom na určenie druhu a výmery trestu, následok a výšku škody spôsobenú trestným činom, príjmy z trestnej činnosti a prostriedky na jej spáchanie, ich umiestnenie, povahu, stav a cenu.
Vasilij Ivanovič Čujkov
Raná kariéra
Pochádzal z roľníckej rodiny. V roku 1917 vstúpil do Červených gárd a v rokoch 1918-1920 bojoval na Ukrajine, južnom Rusku na Kaukaze a nakoniec v Poľsku. Na konci občianskej vojny velil pluku. V rokoch 1923-1931 rotoval medzi Frunzeho vojenskou akadémiou, kde absolvoval niektoré zvláštne kurzy špecializované na Ďaleký východ, a Ďalekým východom, kde striedavo pôsobil ako diplomatický kuriér v Číne a člen štábu Vasilija Bľuchera.
V rokoch 1932-1935 viedol kurzy pre vyšších dôstojníkov, potom bol preradený k bojovým jednotkám (postupne velil mechanizovanej brigáde, 5. streleckej armáde a nakoniec 4. armáde, s ktorou sa v septembri 1939 zúčastnil obsadenia východnej časti Poľska). Jeho dovtedajšie úspechy urobili dojem na jeho nadriadených a keďže voľných miest pre povyšovanie bolo po Stalinových čistkách v armáde dosť, bolo len logické, že sa mal zúčastniť aj prepadnutia Fínska.
Zimná vojna
Po porážke pri Suomissalmi, kedy 3 fínskej pluky obkľúčili a zničili 2 sovietskej divízie, nahradil Čujkov veliteľa Duchanova.
Sovietsko-nemecká vojna
Navzdory tomu však Čujkov prežil a ani dopad na jeho kariéru nebol drastický. V roku 1940 bol už v hodnosti generálporučíka vyslaný do Číny ako vojenský atašé. V roku 1941 sa vrátil do Moskvy, pracoval v diplomacii, napriek jeho opakovaným žiadostiam o znovupriradenie k frontovým jednotkám. Neskôr bol ale menovaný za zástupcu veliteľa rezervného zboru dislokovaného v jeho rodisku, kde viedol výcvik vojakov, keďže však utrpel ťažké zranenia pri nehode, výcvik viedol väčšinu času iba formálne.
V júli 1942 dočasne velil 64. armáde priradenej k južnému frontu v oblasti Stalingradu. Neskôr ho nahradil generál M.S. Šumilov a Čujkov bol poverený velením nad ľavým krídlom 64. armády. Keďže sa osvedčil, 8. septembra podľa vlastných pamätí 12. septembra bol vymenovaný za veliteľa 62. armády, hlavnej sily, ktorá bránila Stalingrad. Pri preberaní velenia, ktoré štáb frontu odňal generálplukovníkovi Lopatinovi Čujkov vyhlásil, že: „Buď mesto udržíme, alebo tam zahynieme.“ Svojou prítomnosťou v blízkosti frontu, ako aj faktom, že nikdy neevakuoval veliteľstvo armády na bezpečnejší východný breh Volgy podporoval morálku zverených vojsk. Počas bitky Čujkov úzko spolupracoval s náčelníkom štábu 62. armády N.I. Krylovom a komisárom K.A. Gurovom. Nemci počas celej bitky nikdy neuverili spravodajským informáciám o tom, že Čujkovovo veliteľstvo sa skutočne nachádza na pravom brehu.
Velenie nad 62. armádou si podržal až do konca bitky, v marci 1943 bola armáda preorganizovaná a premenovaná na 8. gardovú armádu. Do bojov bola nasadená pri prekračovaní Dnepra a neskôr bojovala na pomedzí Ukrajiny a Bieloruska. V polovici roka 1944 spadala pod velenie 1. bieloruského frontu, s ktorým oslobodzovala Bielorusko počas operácie Bagration a Poľsko pri visliansko-oderskej operácii a mala významnú úlohu v bitke o Berlín. 2. mája prevzal Čujkov v mene Vrchného veliteľstva Červenej armády kapituláciu berlínskej posádky.
Povojnové obdobie
Po vojne zostal Čujkov vo Východnom Nemecku - do apríla 1949 ako zástupca veliteľa sovietskych okupačných vojsk, potom v hodnosti armádneho generála do mája 1953 ako ich veliteľ.
V roku 1953 sa stal veliteľom Kyjevskej vojenskej oblasti, o dva roky neskôr získal hodnosť maršal ZSSR. V rokoch 1960-1964 bol vrchným veliteľom sovietskych pozemných síl. V roku 1972 odišiel do dôchodku.
Pomáhal navrhnúť pamätník stalingradskej bitky na Mamajovej mohyle, kde je aj pochovaný ako prvý maršal ZSSR, ktorého nepochovali v Moskve.
Dielo
V rokoch 1950-1972 napísal mnoho kníh a článkov o svojej vojenskej kariére a skúsenostiach. Sú charakteristické zvýrazňovaním vlastných zásluh, skresľovaním historických udalostí v jeho prospech a silne protižukovovským nábojom. Vyhol sa v nich menej úspešným obdobiam svojej kariéry, najmä zimnej vojne.
Knihy vydané v slovenčine:
2065 Spicer
2065 Spicer je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil Indiana University 9. septembra 1959.
Zoznam športových článkov/Ł
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
łu
Łukasz Kubot
Turkomani
Turkomani alebo Turkmani môže byť:
Kladruby (okres Rokycany)
Kladruby sú obec v Česku v okrese Rokycany v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 149 obyvateľov, z toho 77 mužov a 72 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,3 roka (muži 46,5 roka, ženy 41,9 roka).
25 Phocaea
25 Phocaea je planétka s priemerom 78 km, ktorú objavil Jean Chacornac 6. apríla 1853.
Bercenay-en-Othe
Bercenay-en-Othe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
24 Themis
24 Themis je planétka s priemerom 510 km, ktorú objavil Annibale de Gasparis 5. apríla 1853. Pomenovaná bola po gréckej bohyni Themis.
Bercenay-en-Othe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 413 obyvateľov (2009).
24 Themis
V roku 2010 astronóm Josh Emery objavil pomocou ďalekohľadu observatória na Mauna Kea na povrchu tohto telesa vodný ľad s prímesou organických látok. 24 Themis obieha v hlavnom pásme kde by mal byť jeho povrch príliš zahrievaný na to, aby sa na ňom mohol vyskytovať ľad. Jeho pôvod je preto nejasný. Uvažuje sa, že Themis a podobné planétky sa postupne vyparujú a len najväčšie z nich vydržia milióny rokov.
Bercenay-en-Othe
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sévignacq
Sévignacq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slnko v sieti za Najlepší dokumentárny film
Slnko v sieti za Najlepší dokumentárny film je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — v dokumentárnom žánri.
Poznámky
<references group="pozn."/>
2066 Palala
2066 Palala je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 4. júna 1934.
Brouillet
Brouillet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Metropolitná oblasť Kansas City
right|thumb|Satelitná snímka oblasti
Metropolitná oblas Kansas City je metropolitná oblasť spájajúca mestá Kansas City v štáte Missouri a Kansas City v štáte Kansas. Okrem toho obsahuje mestá Overland Park, Independence, Olathe a Lee's Summit.
Má rozlohu a žije tu 1 967 405 obyvateľov (odhad z roku 2006).
Komiža
Komiža je chorvátske prístavné mesto ležiace na západnom pobreží ostrova Vis v Jadranskom mori. Má 2 476 obyvateľov.
Komiža je situovaná na úpätí kopca Hum. Priemerná januárová teplota vzduchu sa tu pohybuje okolo 8,9 °C. Hospodárstvo je založené na farmárstve, vinohradníctve, rybolove a spracovaní rýb, moreplavbe a poslednou dobou tiež na cestovnom ruchu. Na východnom pobreží sa nachádzajú rozľahlé piesčité a okruhliakové pláže, ako napríklad Kamenica, Gusarica, Nova Posta či Velo Zalo.
Komiža je napojená na okresnú cestu, ktorá ju spojuje s mestom Vis, jediným mestom spojeným so Splitom.
Dejiny
náhľad|vľavo|Komiža Prvé zmienky o trvalom osídlení pochádzajú z 12. storočia. Prístavný kostol bol vystavený v roku 1585.
V 13. storočí tu na vyvýšenine nad sídlom založili benediktíni kláštor svätého Mikuláša (tzv. Muster). Najstaršie jadro kláštora tvorí jednolodný románsky kostol s polkruhovou apsidou z 13. storočia.
V období od 14. do 17. storočia bol vystavený rozsiahly päťlodný kostol, ktorého centrálna loď pochádza zo začiatku 16. storočia, veľká baroková svätyňa je datovaná do roku 1652. Z pôvodného kláštorného opevnenia sa dochovali dve veľké veže postavené v románskom slohu; vež kostola bola roku 1770 prestavaná na zvonicu.
Opevnený kostol svätého Roka bol postavený roku 1763, o sedem rokov starší je kostol Panny Márie Sedembolestnej.
Budova Verejného centra zo začiatku 20. storočia je dielom architekta A. Bezica. Roku 1966 bola v Komiži otvorená galérie Đuro Tiljaka, v roku 1984 potom galéria Borisa Mardešića.
Súčasnosť
Vďaka svojmu umiestneniu v hlbokom zálive ponúka Komiža svojim návštevníkom výborné príležitosti: ako kvalitné ubytovacie zariadenia (či už v hoteloch či apartmánoch), tak aj veľa kultúrnych a historických miest (kláštory, pevnosti). Taktiež možnosti športového vyžitia je tu dostatok - je tu ihrisko pre basketbal, hádzanú aj futbal. Nemenej zaujímavé sú vodné športy vrátane potápania.
Zvláštna atmosféra letných večerov je ešte umocnená výstupmi detských chórov na pobrežných promenádach alebo v miestnych krčmičkách. Pravidelne sú tu poriadané výstavy a iné kultúrne udalosti, obzvlášť keď svoju rodnú oblasť navštívia Chorváti zo Spojených štátov.
Fotolýza
Fotolýza je: V druhom vyššie uvedenom význame je viac-menej synonymom výraz fotodisociácia (známy najmä z astronómie), ktorý je definovaný ako štiepenie molekuly na menšie molekuly a/alebo atómy a/alebo radikály v dôsledku absorpcie svetla (resp. v širšom ponímaní aj iného elektromagnetického žiarenia)
Fotolýza je aj súčasťou fotosyntézy.
Pôsobenie fotónu
Pretože energia fotónu je nepriamo úmerná jeho vlnovej dĺžke, charakteristické pre fotolýzu sú elektromagnetické vlny s energiou viditeľného svetla alebo vyššou, napríklad UV žiarenie, röntgenové žiarenie a gama žiarenie.
Fotodisociácia v atmosfére
Absorpcia žiarenia v atmosfére môže spôsobovať fotodisociáciu.
Hlbocký potok (prítok Váhu)
Hlbocký potok je potok na Hornom Považí, na území okresu Bytča. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria 4,4 km a je tokom III. rádu.
Pramení v Súľovských vrchoch, v podcelku Súľovské skaly, na východnom svahu Holého vrchu (658,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 560 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na sever, následne sa stáča na severozápad a prerezáva masív Súľovských skál, pričom vytvára Hlbocký vodopád. Ďalej vstupuje do Podmanínskej vrchoviny v Považskom podolí, zľava priberá prítok z oblasti Hlaviny a stáča sa severným smerom. Potom preteká intravilánom obce Hlboké nad Váhom, kde sprava priberá prítok z lokality Saksová, stáča sa opäť na severozápad a v obci ďalej priberá krátky pravostranný prítok zo západoseverozápadného svahu Ostrého vrchu (548,5 m n. m.) a ľavostranný prítok z juhovýchodného svahu vrchu Lípie (501,3 m n. m.). Napokon vstupuje do Bytčianskej kotliny, kde sa prudko stáča najprv na juhozápad, potom na západ a juhojuhovýchodne od centra Bytče ústi v nadmorskej výške cca 302 m n. m. do Váhu.
Mužská štvorhra na Open 13 2010
Open 13 2010 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 16. do 21. februára 2009  v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul získali Francúzi Julien Benneteau a Michaël Llodra, ktorí vo finále porazili rakúsko-švédsky pár Julian Knowle, Robert Lindstedt. Pre J. Benneteau to bol 6. a pre M. Llodru 18. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Nasadení
<li>🇪🇸 Marc López / 🇪🇸 Tommy Robredo ''(Štvrťfinále) <li>🇬🇧 Colin Fleming / 🇬🇧 Ken Skupski ''(1. kolo) </ol>
FlatOut 2
FlatOut 2 je pretekárska počítačová hra vyvinutá spoločnosťou Bugbear Entertainment a vydaná firmami Empire Interactive a Vivendi Universal Games. Je pokračovaním hry FlatOut, vydanej v roku 2004.
Táto hra je situovaná skôr do mestských ulíc na rozdiel od jej predchodca FlatOut. Ďalšou významnou zmenou je zvýšená priľnavosť pneumatík, hráč má väčšiu kontrolu nad svojim vozidlom. Veľmi dobre je prepracovaný model deštrukcie a to ako vozidiel, tak aj objektov okolo trati (zdemolovať sa dá skoro všetko). Pri slabom náraze sa rozbijú len okná a odpadne nárazník. Pri silnom náraze môže odpadnúť koleso alebo väčšia časť karosérie.
Hra je rozdelená do troch tried: