cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aerodynamika
Aerodynamika je podoblasť dynamiky kvapalín a dynamiky plynov a mnoho aspektov teórie aerodynamiky majú tieto oblasti spoločné. Termín "aerodynamika" je často používaná ako synonymum pre dynamiku plynov s tým rozdielom, že "dynamika plynov" je aplikovaná na štúdium pohybu všetkých plynov a nie je obmedzená iba na vzduch.
Caramany
Caramany je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Chorepa
Chorepa (531,5 m n. m.) je lúčne sedlo v Stolických vrchoch, v podcelku Klenovské vrchy.
Caramany
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Chorepa
Sedlom prechádza cesta II/526 z Kokavy nad Rimavicou do Klenovca, ktorý leží priamo pod sedlom. Sedlo je tiež križovatkou turistických chodníkov: zeleno-značkovaný zo sedla Pereš do Kokavy a žlto-značkovaný z osady Laz na Bodnárku (833,3 m n. m.).
Lev III. (Byzantská ríša)
náhľad|280px|[[Solidus Leva III. a jeho syna Konštantína V.]] '''Lev III. Sýrsky (nesprávne Isaurijský''', okolo 675 – † 18. jún 741) bol jedným z najvýznamnejších byzantských cisárov, ktorí kedy na Bospore panovali. Počas svojej vlády (717 – 741) začal boj proti uctievaniu obrazov. Sýrska dynastia, ktorú založil (nesprávne isaurská alebo isaurijská), zotrvala na byzantskom tróne až do roku 797.
Chorepa
V sedle je autobusová zastávka a pamätník SNP. Zároveň ním vedie hranica medzi okresmi Poltár a Rimavská Sobota.
Aerodynamika
Formálne štúdie aerodynamiky v modernom poňatí začali v 18. storočí, hoci pozorovania základných konceptov aerodynamiky ako napr. aerodynamického odporu boli zaznamenané oveľa skôr. Mnoho z počiatočného úsilia v aerodynamike sa zameriavalo na dosiahnutie letu lietadla ťažšieho ako vzduch, ktorý bol po prvýkrát demonštrovaný bratmi Wilburom a Orvillom Wrightovcami v roku 1903. Odvtedy využitie aerodynamiky prostredníctvom matematickej analýzy, empirických aproximácií, experimentov v aerodynamických tuneloch a počítačových simulácií vytvorilo vedecký základ pre ďalší vývoj lietadiel ťažších ako vzduch a mnoho ďalších technológií. Súčasne smerovanie aerodynamiky sa sústreďuje na otázky týkajúce sa vplyvu stlačiteľnosti vzduchu, turbulencie a medznej vrstvy.
Vývoj aerodynamiky
Aj napriek tomu, že začiatky modernej aerodynamiky spadajú do 17. storočia, aerodynamické sily boli využívané ľudstvom už tisícky rokov dozadu pri plachetniciach a veterných mlynoch. Obrazy a príbehy o lete človeka sa objavili v zaznamenaných dávnych dejinách ľudstva, ako napríklad legenda o Ikarovi a Daidalovi zo Starovekého Grécka. Základné pojmy aerodynamiky ako kontinuum, aerodynamický odpor a tlakový gradient sa objavili už v práci Aristotela a Archimeda.
Sir George Cayley sa v roku 1799 stal prvým človekom, ktorý identifikoval 4 aerodynamické sily pôsobiace za letu (tiaž, vztlak, aerodynamický odpor a ťah) a rovnako aj vzťah medzi nimi. Načrtol tak postup k dosiahnutiu letu lietadla ťažšieho ako vzduch, ktorý sa uskutočnil v ďalšom storočí. Francis Herbert Wenham v roku 1871 skonštruoval prvý aerodynamický tunel, ktorý umožnil presné merania aerodynamických síl. Teórie aerodynamického odporu boli rozvinuté Jeanom le Rond d’Alembertom, Gustavom Kirchhoffom, a Johnom Williamom Struttom. Francúzsky letecký inžinier Charles Renard sa v roku 1889 stal prvým človekom, ktorý racionálne odôvodnil silu, ktorá je potrebná pre neprerušovaný let. Otto Lilienthal bol prvým človekom, ktorý sa stal veľmi úspešným s letmi na klzákoch a tiež prvý navrhol tenký, zakrivený profil krídla, ktorý produkoval vysoký vztlak a malý aerodynamický odpor. V nadväznosti na tento vývoj a výskum vo vlastnom aerodynamickom tuneli, zhotovili bratia Wrightovci lietadlo ťažšie ako vzduch s pohonnou jednotkou, ktoré po prvýkrát vzlietlo dňa 17. decembra 1903.
V období uskutočnených prvých letov, Frederick W. Lanchester, Martin Wilhelm Kutta a Nikolaj Jegorovič Žukovskij vytvorili nezávisle teórie spojené s obehom prúdiacej kvapaliny, ktorá vytvára vztlak. Kutta a Žukovskij pokračovali vo vypracovaní teórie prúdenia v okolí krídla v dvojrozmernom priestore. V nadväznosti na prácu Fredericka Lanchestera bola zásluha pri rozvoji matematických kalkulácií pre tenký profil krídla, teórie prúdnic a taktiež pre vypracovanie štúdie popisujúcej medznú vrstvu pridelená Ludwigovi Prandtlovi.
V čase, keď sa prelomila bariéra rýchlosti zvuku bolo doriešených mnoho otázok a získaných znalostí o podzvukovej a nízkej supersonickej aerodynamike. Studená vojna tiež priniesla evolúciu vysoko výkonných lietadiel. Prostredníctvom výpočtovej dynamiky kvapalín sa začala snaha o riešenie vlastností prúdenia okolo komplexných objektov a rýchlo sa rozrástla do tej miery, že lietadlo mohlo byť ako celok navrhnuté počítačom s testami v aerodynamickom tuneli, nasledované letovými experimentami k potvrdeniu počítačových predikcií. Znalosti supersonickej a hypersonickej aerodynamiky sa od 60. rokov 20. storočia tiež rozvinuli a ciele odborníkov v aerodynamike sa zmenili z pochopenia správania prúdu vzduchu na pochopenie problému pri návrhu letúnu, tak aby čo najlepšie vzájomne spolupôsobil s daným prúdom vzduchu. Návrh lietadiel pre supersonické a hypersonické podmienky, rovnako ako snaha o zlepšenie aerodynamickej efektívnosti pre súčasné lietadlá a pohonné jednotky pokračuje v snahe o nový výskum v oblasti aerodynamiky. Je potrebné dokončiť štúdie významných otázok v základnej aerodynamickej teórii súvisiacich s turbulenciou v prúde vzduchu a taktiež existenciou a jedinečnosť analytických riešení Navier-Stokesových rovníc.
Základné pojmy
Pochopenie pohybu vzduchu okolo objektu umožňuje výpočet síl a momentov pôsobiacich na objekt. V mnohých aerodynamických problémoch sú skúmané sily práve základnými silami letu: Z nich sú vztlak a odpor aerodynamické sily, t. j. sily vyvolané prúdením vzduchu okolo pevného telesa. Výpočet týchto veličín je často založený na predpoklade, že pole prúdenia sa chová ako kontinuum. Pole prúdenia kontinua je charakterizované vlastnosťami ako rýchlosť, tlak, hustota a teplota, ktoré môžu byť funkciou priestorovej polohy a času. Tieto vlastnosti môžu byť priamo, alebo nepriamo merané v aerodynamických experimentoch, alebo počítané z rovníc pre zachovanie hmoty, hybnosti a energie prúdu vzduchu. Hustota, rýchlosť, viskozita a ďalšie vlastnosti sú použité ku klasifikácií prúdového pola.
Klasifikácia prúdenia
Rýchlosť prúdu vzduchu je použitá ku klasifikácií prúdenia podľa režimu rýchlosti.
Stlačiteľnosť
Od stlačiteľnosti prúdenia závisí meniaca sa hustota vzduchu, pretože nastáva zmenšenie objemu vzduchu pri kompresii (zvýšení tlaku vzduchu). V aerodynamike platí, že podzvukové prúdenie je často považované za nestlačiteľné a v tomto prípade zostáva hustota vzduchu konštantná. Častice vzduchu sa pohybujú v dráhe rovnakých prúdnic. Okolozvukové a nadzvukové prúdenie sa považuje za stlačiteľné a zanedbanie stlačiteľnosti prostredia so zmenou hustoty prúdu vzduchu pri vykonávaní výpočtov vedie k nepresným výsledkom. Vplyv stlačiteľnosti sa berie do úvahy od rýchlostí vyšších ako 500 – /h.
Viskozita
Viskozita súvisí s vnútorným trením v prúdiacom vzduchu, čo predstavuje silu, ktorá pôsobí proti smeru prúdenia častíc vzduchu. V niektorým prúdových poliach sú vplyvy viskozity veľmi malé a riešenia výpočtov ich môžu zanedbávať. Tieto aproximácie sa nazývajú neviskózne prúdy. Prúdy vzduchu u ktorých nie je zanedbaný vplyv viskozity sa nazývajú viskózne prúdy.
Lev III. (Byzantská ríša)
Kariéra vojvodcu a nástup na trón
Konon, ako znelo Levovo rodné meno, pochádzal z východnej časti Byzantskej ríše, narodil sa kdesi v sýrskom pohraničí. Predtým ako bol vymenovaný za byzantského cisára, sa osvedčil v mnohých vojenských funkciách a ako stratég themy Anatolikon.
Aerodynamika
Prostredie prúdenia
Nakoniec môžu byť aerodynamické problémy klasifikované prostredím prúdenia:
Lev III. (Byzantská ríša)
Kariéra vojvodcu a nástup na trón
V roku 717, keď Konštantínopol obliehalo mohutné arabské vojsko, rezignoval cisár Theodosios III. a prenechal obranu hlavného mesta schopnému Kononovi. Lev III. dobre poznal z osobnej skúsenosti vojenské taktiky Arabov (súčasníci ho nazývali Sarakénofron), preto začal okamžite pracovať na záchrane Konštantínopola. Napriek veľkému rozsahu ročnej blokády a obetiam, ktoré Arabi podstúpili, skončila sa pre nich táto akcia neúspechom. Prispela k tomu Levova obratná a ľstivá politika, pri ktorej sa osvedčilo aj jeho diplomatické umenie. Dohodol vojenský zásah bulharského chána Tervela na strane Byzancie a pomoc Chazarov, ktorí napadli arabských bojovníkov zozadu. Svoj podiel na neúspechu Arabov mala aj dezercia kresťanských otrokov, zima, hlad a epidémia.
Aerodynamika
Predpoklad kontinua
Na rozdiel od kvapalín a pevných látok sú plyny tvorené jednotlivými molekulami, ktoré zaberajú iba malú časť objemu tvorenú plynom. Na molekulárnej úrovni sa prúdiace pole skladá z mnohých individuálnych kolízií medzi molekulami plynu a pevných povrchov. Vo väčšine aerodynamických aplikácií je ale táto diskrétna molekulárna podstata plynov zanedbaná a prúdiace pole je považované za kontinuum.
Platnosť predpokladu kontinua závisí na hustote plynu a konkrétnej aplikácii. Aby bol predpoklad kontinua platný, musí byť stredná voľná dráha o dosť menšia, ako dĺžka rozsahu konkrétnej aplikácie. Napríklad, mnoho aerodynamických aplikácií sa zaoberá letom lietadla v atmosférických podmienkach, kde stredná voľná dĺžka je v rádoch mikrometrov. V týchto prípadoch sa dĺžková miera lietadla pohybuje od niekoľkých metrov až do niekoľko desiatok metrov, čo predstavuje o dosť väčšiu dĺžku ako stredná voľná dĺžka. Pre tieto aplikácie platí predpoklad kontinua. Predpoklad kontinua je menej opodstatnený pre prúdenia s extrémne nízkou hustotou, s akou sa lietadlá stretávajú vo vysokých hladinách (napr. 300 000 ft alebo 91,), alebo satelity na nízkej obežnej dráhe Zeme. V týchto prípadoch je štatistická mechanika k riešeniu problémov vhodnejšia ako kontinuálna aerodynamika. K výberu medzi štatistickou mechanikou a kontinuálnou formuláciou aerodynamiky môže byť použité tzv. Knudsenovo číslo.
Caramany
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Aerodynamika
Úvod
Problémy pri výpočtoch aerodynamiky spôsobuje to, že prúdenie tekutiny závisí nielen od makroskopického tvaru ale aj od mikroskopickej kvality povrchu telesa (lietadla), preto potrebuje aerodynamika podporu od iných vedných odborov (napr. chémia pre špeciálne povrchové nátery). Existujú dosť presné vzorce pre výpočet týchto hodnôt, ale pre ideálnu presnosť sú potrebné skúšky v aerodynamickom tuneli.
Vlastnosti sústavy plyn/teleso sa menia podľa rýchlosti prúdenia. Pre každú z týchto oblastí sa používajú iné aproximačné vzorce.
Najlepšie vzorce sa ale dajú odvodiť pomocou Maxwell-Boltzmannovej štatistiky, pretože dokážu popísať aj vznik turbulencií a vzťah ku kvalite povrchu pevného telesa. Dajú sa ale použiť len pre počítačové simulácie.
thumb|203px|Príklad výpočtovej mriežky pre aerodynamický profil. Hustota bola zvolená nižšia ďalej od profilu. Výpočtové body sú tam, kde sa pretínajú zhruba kolmé čiary (nakreslené nie sú všetky). Pre názornosť bola hustota zvolená nižšia, v simuláciách býva mriežka oveľa hustejšia. Pri počítačoch sa okolie telesa rozdelí na sieť bodov, kde každý bod je pri 3-rozmernom modele matematicky prepojený na 6, pri dvojrozmernom len na 4 susedné body. Táto sieť môže byť teoreticky štvorcová, ale prakticky kopíruje zhruba radiálne povrch telesa. Hustota siete môže byť rovnomerná, ale tam, kde sa očakávajú hustejšie prúdnice alebo komplikovanejšie priebehy prúdenia, sa robí hustejšia.
Podzvuková aerodynamika
Podzvuková (subsonická) aerodynamika je oblasť aerodynamiky, ktorá sa zaoberá prúdením plynov do rýchlosti 0 – 0,7 M – Machovo číslo. V rozsahu týchto rýchlostí sa výrazne neprejavuje stlačiteľnosť plynov a preto je možné pri meraní, výpočtoch a experimentovaní považovať plynné médium za ideálny plyn. Pre podzvukové rýchlosti a pre laminárne prúdenie sa pre výpočet vztlaku dá v jednoduchých prípadoch použiť napr. Bernoulliho rovnica:
\rho je hustota plynu v.
Možnosť vzniku turbulencií sa určuje podľa Reynoldsovho čísla.
Najaerodynamickejší tvar pre podzvukové rýchlosti je kvapka, kvapkovitý profil sa na lietadlách vyskytuje na cca 90 % prierezov.
Supersonická aerodynamika
Zaoberá sa skúmaním prúdenia plynu pri nadzvukových rýchlostiach v rozsahu (1 mach až 4 machov). Nadzvukové telesá sa dajú spoznať podľa zašpicatelého predku profilu.
Hypersonická aerodynamika
Pre extrémne vysoké rýchlosti (4 mach a viac), kde sa už plyn ionizuje alebo dokonca môže zmeniť na plazmu. Pre vysoké teploty sa do úvahy berie aj termodynamika a je dôležitá spolupráca s materiálovou vedou. Bežné materiály ako dural sa totiž pri takýchto rýchlostiach roztavia. Najznámejším príkladom hypersonickej rýchlosti sú raketoplány pri vlete do atmosféry.
Caramany
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lev III. (Byzantská ríša)
Kariéra vojvodcu a nástup na trón
Nový kalif, ktorým sa stal Umar II., nariadil v auguste 718 svojim vojskám ustúpiť od mesta. Arabská flotila pozostávajúca z 1800 lodí, bola takmer zničená "gréckym" ohňom, ktorý Lev prikázal proti nej použiť, a prudkou búrkou v Egejskom mori. Zvyšok pozemnej armády, ktorý dopadol trocha lepšie, odtiahol do Sýrie.
Levova úspešná obrana Konštantínopolu zabránila Arabom v prieniku z východu hlbšie do vnútra kresťanského územia (podobne ako víťazstvo Karola Martela pri Poitiers na západe v roku 732), a mala preto veľký význam zo strategického aj z politického a morálneho hľadiska.
Arabi sa však z grandiózneho neúspechu pod Konštantínopolom onedlho spamätali a už začiatkom dvadsiatych rokov začali podnikať lúpežné vpády do Malej Ázie. Napriek svojmu vojenskému umeniu nedokázal Lev za celé dve desaťročia túto expanziu zastaviť. Obrat prinieslo až jeho víťazstvo pri Akroine v roku 740, ktorým donútil útočníkov uvoľniť západnú časť polostrova.
Reformy
Lev III. bol úspešný v snahe založiť vlastnú dynastiu. Najznámejšia je jeho reforma cirkevnej praxe (zákaz uctievania obrazov – ikonoklazmus), ktorá bola podľa súčasnej anglickej historičky Judith Herrinovej, "z dlhodobého hľadiska najmenej dôležitá, napriek tomu však bol kvôli nej označený za heretika a prenasledovateľa cirkvi."
Boj o uctievanie obrazov
Iniciátorom odmietnutia uctievania obrazov (ikonodulia, ikonofilia) sa stal cisár osobne, keď roku 726 nariadil, aby z kostolov odstránili všetky obrazy anjelov a svätých. V roku 730 vydal ikonoklastický edikt, ktorým sa obrazoborectvo uviedlo do života a ktorý prikazoval biskupom, aby odstránili z kostolov všetky ikony – zobrazenia členov svätej rodiny a biblických postáv, mučeníkov, svätcov a biskupov aj žijúcich svätých mužov. Patriarchu Germana, ktorý neposlúchol a nechcel odstrániť ikony z hlavného konštantínopolského chrámu Hagia Sofia, zosadil a nahradil ho sympatizujúcim spolupracovníkom Anastasiom. Za Levovym rozhodnutím bola určite zložitá motivácia. Podľa anglického osvietenského historika Edwarda Gibbona, ktorý svojimi názormi na mnoho desaťročí predznamenal bádanie o byzantských dejinách, sa „nevyznal v náboženskej ani svetskej literatúre, ale výchova a rozum a možno aj kontakt so Židmi a Arabmi prebudili v bojovnom sedliakovi nenávisť voči obrazom“. Tento názor vychádza z dobových historických prác, tie však boli napísané autormi, ktorí sa prikláňali k uctievaniu. Na formovanie názorov cisára, ktorý pochádzal z východu, mohli mať vplyv maloázijskí biskupi rovnako ako opatrenia chalífu Jazída II., ktorý krátko predtým nariadil odstrániť z mešít figurálnu výzdobu.
Anglický filozof a kultúrny historik Christopher Dawson poukazuje na súvislosť medzi ikonoklazmom a christologickými herézami a tiež paulikiánstvom ako spojovacím článkom medzi nimi. V ich pozadí stál podľa jeho názoru „pod povrchom hlboko usadený kontrast dvoch kultúr a dvoch duchovných tradícií“ a „latentný protiklad orientálnych a gréckych zložiek v náboženskom živote ríše“, pričom pre kresťanstvo byzantského východu bolo dlhé storočia typické sektárstvo, ktoré odmietalo všetko hmotné, sviatosti, používanie vonkajších znamení a obrady ako idolatriu a uznávalo iba duchovný náboženský ideál. Lev bol bezpochyby vedený tiež úmyslom zastaviť prílišný rozmach kláštorov a v záujme jednoty ríše sa znovu presadiť ako hlava byzantskej cirkvi. Neskôr sa k tomu určite pridala snaha získať bohatstvo, ktoré predstavovali ikony a drahocenné bohoslužobné predmety, a využiť ich v záujme nutnej obrany pred vonkajším nepriateľom.
Bezprostredným podnetom prvého Levovho zákazu bola podľa Judith Herrinovej prírodná katastrofa v roku 726 – obrovská podvodná erupcia v Egejskom mori, ktorá vyvrhla nový ostrov. To považovali v stredoveku za Božie varovanie, preto sa cisár snažil zistiť, prečo k výbuchu sopky došlo. Jeho teológovia mu potom vysvetlili, že Boh sa hnevá na kresťanov, pretože sa prílišným uctievaním obrazov dopúšťajú modloslužobníctva, zatiaľ čo moslimovia odmietajú akékoľvek zobrazovanie živých bytostí a zakazujú to aj kresťanom a židom, ktorí žijú na ich území. Odtiaľ bol už len krôčik k vysvetleniu, prečo neveriaci Arabi už dlhodobo víťazia vo vojnách s kresťanskou Byzanciou.
Opatrenia proti uctievaniu obrazov boli zo začiatku mierne, ich zástancami sa stali predovšetkým obyvatelia Malej Ázie, zatiaľ čo ľudové vrstvy európskej časti ríše sympatizujúce s mníchmi sa postavili na odpor. Takmer bezprostredne po prvých ikonoklastických opatreniach vypuklo povstanie v strednom Grécku. Povstalci provolali cisárom akéhosi Kosmu, ktorý sa roku 727 dokonca pokúsil dobyť Konštantínopol. Oveľa závažnejší bol razantný nesúhlas cirkvi a pápeža. Zo začiatku zaujal Gregor II. voči opatreniam Leva III. umiernený kritický postoj a bezvýsledne ho napomínal. Jeho lojalita pramenila z potreby získať pomoc Byzancie proti Longobardom, rozširujúcim svoje dŕžavy v Itálii. Po vydaní ediktu však jeho nástupca Gregor III. obrazoborectvo odsúdil, pretože bol šokovaný spôsobom, akým cisár zasahoval do záležitostí cirkvi – to bolo v Byzancii, kde bol nastolený cézaropapizmus, celkom bežné, ale na západe si pápež tvrdo bránil svoju nezávislosť na svetskej moci. Roku 731 zvolal Gregor III. synodu talianskych biskupov, ktorá odmietla ikonoklastický dekrét a uvrhla na všetky ikonoklasty vrátane cisára a patriarchu kliatbu, čo znamenalo otvorenú roztržku medzi pápežskou kúriou a Byzanciou. Nešlo v nej len o spor o uctievanie obrazov, ale aj o právo cisára zasahovať do cirkevných záležitostí.
V Itálii vypuklo protibyzantské povstanie a Lev pristúpil k ráznym protiopatreniam. Roku 732 vyňal z pápežskej právomoci rozsiahle byzantské oblasti, Sicíliu, Kalábriu, východné Illyricum (Epeiros, Macedóniu, Tráciu) a zrejme aj Krétu a podriadil ich konštantínopolskému patriarchovi. Na tomto území skonfiškoval pápežské statky. Rada mníchov sa potom uchýlila do Ríma, kde vzniklo niekoľko gréckych kláštorov. Tento zásah do dovtedy panujúcich pomerov výrazne prispel k prehĺbeniu stále zreteľnejšie sa rysujúcej hranice medzi gréckym Východom a latinským Západom.
Marcorignan
Marcorignan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1155 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vitry-le-François
Vitry-le-François je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Marne, v regióne Grand Est.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
757 Portlandia
757 Portlandia je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 30. septembra 1908.
Okres Písek
Písek je okres v Česku v Juhočeskom kraji.
Photo-Secession
Photo-Secession bol spolok amerických fotografov založený v roku 1902, ktorý presadzoval umeleckú fotografiu vychádzajúcu z princípov piktorializmu, avšak bez ručných zásahov, teda „čistú“ fotografiu. Účinok fotografií Photo-Secession bol postavený na dramatickom osvetlení scény, perspektíve, geometrii a čiernobielom kontraste.
Spolok združoval 120 fotografov (napr. Frank Eugene, Gertrude Käsebierová, Edward Steichen, Alfred Stieglitz, Clarence White, Alvin Langdon Coburn). Vedúcou osobnosťou spolku bol Alfred Stieglitz, ktorého výstavná sieň Little Galleries of the Photo-Secession, rovnako známa aj ako 291 na 291 Fifth Avenue v New Yorku a časopis Camera Work boli s Photo-Secession úzko späté. Spolok zanikol po 10 rokoch, keď vyvrcholili názorové rozdiely kľúčových členov na ďalšie smerovanie vývoja umeleckej fotografie.
Photo-Secession ovplyvnila vývoj umeleckej fotografie v USA a v zahraničí. Nepriamo mala vplyv aj na českú fotografiu 20. a 30. rokov prostredníctvom D. J. Růžičku, jedného zo zakladateľov spolku The Pictorial Photographers of America, ktorý sa hlásil k odkazu Photo-Secession.
Obchodný monopol
Obchodný monopol je monopol pozostávajúci z výlučného ovládnutia obchodu v určitej územnej alebo tovarovej oblasti výrobným alebo obchodným podnikom.
Súborná reedícia albumov skupiny Fermata
V roku 2009 hudobné vydavateľstvo Opus v rámci svojej edície Opus Remasters znovu vydalo prvých osem albumov skupiny Fermata s dôsledne vyčisteným a remasterovaným zvukom. Po prvýkrát ide o autorizovanú CD reedíciu, pri ktorej sa remastering z pôvodných štúdiových pásov uskutočnil pod dohľadom lídra skupiny Františka Grigláka a ďalších členov.
Komplety sú koncipované chronologicky a nesú označenie Fermata 1 – 4.
Bezstopkavce
Bezstopkavce (lat. Eleutherozoa) sú taxón (napr. podkmeň) ostnatokožcov.
Charakteristika
Tieto ostnatokožce nemajú stopku a žijú v dospelosti vždy benticky. Ústa sú na spodku, kým anus na chrbtovej strane tela (výnimkou sú holotúrie s druhotne potlačenou päťlúčovou symetriou). Ambulakrálna sústava komunikuje s morskou vodou cez tzv. madreporovú doštičku na chrbtovej strane (má podobu sitka s drobnými otvormi). Ambulakrálne panôžky (ak sú vyvinuté) slúžia na pohyb.
Systematika
bezstopkavce (Eleutherozoa):
Do Echinozoa sa tradične zaraďovala aj trieda †Ophiocistioidea, táto bola v roku 2023 preradená do hviezdovcov (Asterozoa).
Šmolzie
Šmolzie je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Suchohrad v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe. Ochranné pásmo nebolo určené. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Záhorie. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: Zvyšky lužného lesa na Záhorskej nížine s pôvodnou drevinovou skladbou.
2972 Niilo
2972 Niilo je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 7. októbra 1939.
Nepokoj
Nepokoje môže byť:
Bobuľa (priezvisko)
Bobuľa (o význame pozri bobuľa) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v obci Iľanovo (okres Liptovský Mikuláš) a v Žiline. V Česku sa nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Bobuľa (rozlišovacia stránka).
758 Mancunia
758 Mancunia je planétka s priemerom 86 km, ktorú objavil H. E. Wood 18. mája 1912.
Menhir
Menhir (v bretónčine: men = kameň, hir = dlhý) je praveký kamenný kultový pilier zasadený do zeme vo forme neotesaného obelisku. left|thumb|Dva menhiry v Británií
Menhiry zrejme tesne súviseli s pochovávaním, neboli však náhrobníkmi v pravom zmysle. Mali azda určitý zobrazujúci význam, neboli to však spodobnenia ľudských postáv, lež skôr symbolické znaky, ktoré celkom jednoznačne vyjadrovali iba jednu charakteristickú vlastnosť človeka – vzpriamené držanie tela, ktorým sa odlišuje od zvierat.
Menhiry by patrili medzi plastiky, ale pevne vztýčený kameň je aj základom stavebného umenia. Nie náhodou sú menhíry blízke dolmenom, v ktorých sa ešte jasnejšie prejavujú základy architektúry.
Podľa etnológie je menhir sídlom duší zomrelých, ktorí sú pochovaní v megalitických hroboch.
Bobula (priezvisko)
Bobula je slovenské priezvisko s významom bobuľa. Najčastejšie je Topoľčanoch a obci Urmince (okres Topoľčany).
Známi nositelia
Pozri v článku Bobula.
Bobula
Bobula môže byť:
Kislovodsk
Kislovodsk (, doslovne po slovensky: kyslá voda) je kúpeľné mesto v Stavropoľskom kraji, v Rusku. Leží na severe kaukazskej oblasti, medzi Čiernym a Kaspickým morom. Je pomenované po minerálnych prameňoch, ktoré sa nachádzajú okolo mesta.
Na konci 19. a začiatkom 20. storočia bolo mesto Kislovodsk domovom hudobníkov, umelcov a členov ruskej aristokracie, vrátane nositeľa Nobelovej ceny za literatúru Alexandra Solženicyna.
Casefabre
Casefabre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marquein
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 75 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Columbia Accident Investigation Board
right|thumb|Pamätný emblém zjednocujúci prvky emblémov všetkých [[kozmické havárie|kozmických misií, ktoré skončili tragédiou]] Columbia Accident Investigation Board (v preklade komisia pre vyšetrovanie nehody Columbie, skrátene CAIB) bola komisia, ktorá vyšetrovala príčiny havárie raketoplánu Columbia. Táto komisia bola zostavená 2. februára 2003 (druhý deň po katastrofe) a vypracovala plán možných dôvodov a príčin havárie raketoplánu obsahujúci takmer 3 200 bodov. Na čele komisie stál Harold W. Gehram, admirál námorníctva, ktorý viedol už niekoľko vyšetrovaní.
Prví členovia komisie boli vymenovaní už v deň havárie. Komisia sa spočiatku nazývala International Space Station and Space Shuttle Mishap Interagency Investigation Board, Mezirezortná vyšetrovacia komisia pre havárie Medzinárodnej kozmickej stanice a raketoplánov. Admirál Gehman navrhol, aby sa jeho komisia premenovala na Columbia Accident Investigation Board, skrátene CAIB. 2. februára členovia komisie prilietali súkromnými lietadlami na základňu letectva Barksdale v Louisiane. V tento deň sa uskutočnilo tiež prvé zasadanie komisie. Vyšetrovanie sa začalo 3. februára. 6. februára sa komisia premiestnila do Johnsonovho kozmického strediska v Houstone. right|thumb|Admirál [[Harold W. Gehram (vľavo) s generálom William W. Crouchom (vpravo)]] right|thumb|[[Sheila E. Widnallová]] right|thumb|[[Sally Kristen Ridová]]
Ďalší členovia
Prvou komisiou zostavenou hneď po havárii bola MIT (Mishap Investigation Team), ktorú zostavil Sean O’Keefe, vtedajší riaditeľ NASA. Neskôr, po zahájení práce CAIB, bola táto komisia rozpustená.
Skupiny
Počas prvého týždňa rozdelil Gehman členov CAIB do štyroch pracovných skupín, ktoré poveril špecifickými úlohami. Prvá skupina sa zaberala organizáciou NASA, postupmi manažérov, organizáciou údržby a internými bezpečnostnými postupmi. Druhá mala skúmať prípravu astronautov na let a činnosť pracovníkov riadiaceho strediska a podporných expertných skupín v priebehu letu. Tretia skupina mala na starosti vyhodnocovanie nájdených trosiek Columbie. Štvrtá skupina sa zaoberala históriou NASA, vnútornou štruktúrou agentúry, jej zvykmi a dopadmi týchto okolností na udalosti okolo havárie Columbie. Gehram tiež vytvoril vlastnú nezávislú expertnú technickú skupinu, ktorá skúmala údaje kozmickej agentúry NASA, pretože nemohol úplne dôverovať internej pracovnej skupine MIT agentúry.
Vyšetrovanie
Vyšetrovacia komisia sa sústredila na dva kľúčové zdroje informácií: Údaje v počítačoch riadiaceho strediska a skúmanie zhromaždených trosiek. Komisia študovala tiež záznam rádiolokačných sledovaní, záznamy telemetrie a záznamy hovorov s posádkou. Na základe údajov z telemetrie sa pátranie na troskách postupne zúžilo na hľadanie poškodenia na nábežnej hrane krídla. Po nájdení dátového záznamníku OEX (Orbiter Experiment Support System), ktorý sa nachádzal na palube orbitera a zaznamenával niektoré údaje až do okamihu katastrofy, sa expertom podarilo lokalizovať presné miesto prvotného poškodenia. Technici NASA na žiadosť CAIB vyrobili model nábežnej hrany zo skutočných panelov RCC odmontovaných z iného raketoplánu a odoslali ho v júni do Severozápadného výskumného ústavu (SWRI – Southwest Research Institute). Tam prebiehali pokusy s ostreľovaním panelov RCC kusmi izolačnej peny z nádrže ET. 7. júla prišiel presvedčivý dôkaz o tom, že poškodenie tepelnej ochrany Columbie skutočne spôsobil náraz izolačnej peny z ET, čo potvrdil aj S. Hubbard. 26. augusta 2003 vydala komisia záverečnú správu.
Odporúčania komisie
CAIB vydala množstvo odporúčaní známych ako RTF opatrenia, ktorých splnenie bolo podmienkou obnovenia letov raketoplánov. Ich celkový počet bol 29, tri z nich NASA splnila len čiastočne. Základné opatrenia sú:
Voilemont
Voilemont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská štvorhra na Heineken Open 2000
Mužská štvohra na Heineken Open 2000 sa hrala ako súčasť Heineken Open 2000 od 10. do 17. januára 2000. Titul získali Juhoafričan Ellis Ferreira a Američan Rick Leach, ktorí vo finále porazili francúzsko-americký pár Olivier Delaître, Jeff Tarango. Pre Fereiru to bol 13. a pre Leacha 38. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Euromajdan
náhľad|Protesty v Kyjeve 1. decembra 2013. Euromajdan (🇺🇦) (iné názvy: revolúcia dôstojnosti) je označenie pre protivládne protesty a občianske nepokoje na Ukrajine, ktoré v krajine vypukli 21. novembra 2013 a vyvrcholili v polovici februára 2014. V Kyjeve došlo k prestrelkám medzi políciou a protestujúcimi. Protesty boli v počiatočnej fáze dôsledkom nečakaného rozhodnutia najvyšších predstaviteľov Ukrajiny prerušiť proces európskej integrácie.
V dôsledku udalostí medzi 18. a 20. februárom bol prezident Janukovyč nútený uskutočniť viaceré ústupky opozícii. Dohodu smerujúcu k ukončeniu politickej krízy podpísali predstavitelia opozície Vitalij Klyčko, Arsenij Jaceňuk a Oleh Ťahnybok za prítomnosti predstaviteľov Nemecka (Frank-Walter Steinmeier), Poľska (Radosław Sikorski) a Francúzska (Eric Fournier). Vladimir Lukin, reprezentujúci Rusko odmietol dohodu podpísať. Koncom februára prezident Janukovyč a viacero ďalších vysokých predstaviteľov krajiny ako aj premiér Azarov opustili krajinu a odišli do Ruska. Protesty napokon dosiahli, že parlament odvolal prezidenta Janukovyča z funkcie a vytvoril dočasnú vládu. V nasledujúcich dňoch došlo k obsadeniu Krymu ruskými vojskami a proruským nepokojom v Doneckej a Luganskej oblasti.
Začiatky nepokojov
29. novembra 2013 na politickom summite Východného partnerstva v litovskom Vilniuse ukrajinská vládna delegácia nepodpísala, napriek pôvodnému plánu dokumenty asociačnej dohody s Európskou úniou. Odmietnutie vyvolalo v krajine vlnu kritiky.
30. novembra 2013 protesty na Námestí nezávislosti v Kyjeve rozohnali policajné jednotky, pričom došlo k zraneniu 79 ľudí. Protesty však pokračovali aj v nasledujúcich dňoch, pričom 1. decembra vyšlo na Kyjevské hlavné námestie okolo 400 000 ľudí. Najmä 1. decembra 2013 a neskôr 19. až 21. januára 2014 došlo pri týchto protestoch k násilným nepokojom a útokom na policajné jednotky.
Vyhrocovanie napätia a násilia
1. decembra 2013 sa skupina protestujúcich pokúsila s pomocou bagra preraziť policajný kordón chrániaci úrad prezidenta Janukovyča. Viacerí protestujúci boli ozbrojení železnými tyčami a inými provizórnymi zbraňami, vrátane zápalných fliaš, ktoré hádzali po príslušníkoch polície. V dôsledku násilných stretov bolo toho dňa zranených asi 100 policajtov a 22 demonštrantov.
Rozsah a požiadavky protestov sa postupne vyvíjali. Zatiaľ čo na začiatku protestujúci požadovali obnovenie rokovaní o európskej integrácii krajiny v polovici januára 2014 demonštranti požadovali odstúpenie prezidenta Janukovyča a jeho vlády.
Prvé obete na životoch
Obnovenie protestov nastalo 18. februára 2014. Pri potýčkach s políciou zahynulo deväť ľudí pričom ukrajinská polícia potvrdila úmrtie siedmich civilistov a dvoch členov bezpečnostných zložiek. Ku konfliktom došlo po tom čo demonštranti z Pravého sektora zaútočili na vládne budovy. Oleh Carev na margo situácie vyhlásil: „V najbližšom čase bude majdan vyčistený, po tom, ako urobíme poriadok v Kyjeve, ho zavedieme po celej krajine.“
Ukrajinský minister obrany Pavel Lebedev vydal dňa 19.februára 2014 príkaz na presun dvadsiatej piatej výsadkovej brigády z Dnipra do Kyjeva. Podľa dostupných zdrojov ide o 500 mužov v plnej výzbroji. Nepotvrdené informácie hovoria aj o presune 79. motostreleckého pluku. Kanada uzavrela svoje veľvyslanectvo na Ukrajine po tom, čo opoziční aktivisti vtrhli do vnútra a začali demolovať tamojšie kancelárie. O incidente informovali ukrajinské média a správa ukrajinského ministerstva vnútra. Nepokoje sa šíria aj do západných častí Ukrajiny. Centrom protivládneho odporu sa tu stal Ľvov, ktorý ovláda strana Sloboda. Starosta Ľvova Andrij Sadovyj označil situáciu za humanitárnu katastrofu, pri čom zodpovednosť za súčasný stav podľa neho nesie Viktor Janukovyč.
Ukrajinské ministerstvo zdravotníctva informovalo, že z utorka 18. februára na stredu 19. februára prišlo o život najmenej 25 ľudí, šestnásť demonštrantov a deväť príslušníkov policajných zložiek. Hospitalizáciu vyžiadali zranenia 241 osôb. Prezident Janukovyč vyhlásil na 20. február štátny smútok za obete protivládnych nepokojov.
Západoukrajinská oblasť Ľvov vyhlásila nezávislosť od centrálnej ukrajinskej vlády. Agentúra Interfax informovala, že miestny výbor opozičnej Ľudovej rady oznámil prebratie zodpovednosti za danú oblasť a jej obyvateľstvo. Naopak Krymská autonómna republika na juhu Ukrajiny, ktorá bola v roku 1954 počas vlády N. S. Chruščova pripojená k Ukrajine, žiada o opätovné pričlenenie k Ruskej federácii.
V rámci rokovaní, ktoré sa konali dňa 19. februára 2014 medzi opozíciou a súčasnou vládou, prezident Janukovyčom odmietol odstúpiť a rovnako odmietol aj účasť Únie a USA na rokovaniach. Ukrajinská opozícia naopak odmietla rokovať v prítomnosti Ruska. Ďalšie rokovania mali pokračovať 20. februára po násilnostiach, ktoré si vyžiadali 28 obetí. Napriek dohode o prímerí radikálna strana Pravý sektor vyhlásila, že ich strana žiadnu dohodu nepodpísala a preto ani nebude rešpektovať vyhlásené prímerie.
Spojené štáty pristúpili k sankciám, ktoré uvalili na dvadsať čelných predstaviteľov Ukrajiny. Minister financií USA Jacob Lew vyhlásil, že jadrom problému, ktorý vznikol na Ukrajine je hospodárska kríza. Podľa jeho vyjadrení by sa mala ukrajinská vláda obrátiť na pomoc k MMF.
Viaceré zdroje informujú, že si štvrtkové zrážky demonštrantov a polície vyžiadalo už vyše 25 obetí. Agentúra Reuters hovorí o celkovom počte 51 mŕtvych od 18. februára. Rusko podrobilo kritike sankcie voči ukrajinskej vláde zo strany západu. Ruský minister zahraničných vecí Alexandra Lukaševiča hovorí o nátlaku. Podľa neho pripravované sankcie zo strany Európskej únie povedú iba k prehĺbeniu krízy na Ukrajine. Lukaševič obviňuje za súčasný stav radikálov a extrémistov, ktorých podporujú opoziční lídri.
Po krvavých zrážkach, ktoré sa odohrali v priebehu 20. februára sa situácia mierne upokojila. V piatok 21. februára pokračovali rokovania o dohode medzi ukrajinskou vládou a opozíciou, pri čom asistovali poľský minister zahraničných vecí Radoslaw Sikorski, spolu s kolegami z Francúzska Laurentom Fabiusom a Nemecka Frakom Steinmeierom, ruský ombudsman Vladimír Lukin a ruský veľvyslanec Michail Zurabov. V priebehu dňa bola podpísaná dohoda o vrátení ústavy z roku 2004 a menovaní dočasnej vlády a prepustení Julije Tymošenkovej a vyhlásia všeobecnú amnestiu pre demonštrantov, čo následne potvrdil nemecký minister zahraničných vecí Steinmeier.
Ukrajina sa v priebehu dlhotrvajúcich protestov dostala do ešte väčšej ekonomickej recesie. Po celej krajine si začali ľudia v dôsledku neistej situácie vyberať z bánk svoje úspory a začali nakupovať trvanlivé potraviny a zásoby. Došlo k problémom s nefunkčnosťou bankomatov po celej krajine. Kurz ukrajinskej hrivny klesol na päťročné minimum.
Zlom vo vývoji
K výraznému zlomu v situácii došlo 22. februára. Parlament hlasoval za zosadenie prezidenta Janukovyča, ktorý ale odmietol rezignovať. Neskôr sa však s niekoľkými ďalšími vysokopostavenými politikmi pokúsil krajinu opustiť, ale pohraničná stráž a obsluha letiska v Donecku im v tom zabránila. Podľa ukrajinského ministerstva zdravotníctva si násilné strety vyžiadali celkovo 82 obetí. Iné zdroje hovoria zatiaľ o 77 obetiach.
V rovnaký deň z väzenskej nemocnice bola prepustená aj Julija Tymošenková, ktorá sa v neskorých večerných hodinách dostavila na pódium na centrálnom námestí v Kyjeve pred demonštrantov. Vyzvala prítomných, aby sa nevzdávali a pokračovali v boji. Podľa BBC však počas jej prejavu niektorí ľudia odišli, lebo ju vinia za chaos, ktorý nastal po Oranžovej revolúcii. V Charkove však naďalej prebiehali prudké strety s provládnymi silami a násilnosti. Guvernérovi Charkova sa podarilo utiecť do Ruska. Na konci februára sa napokon situácia vo väčšine ukrajinských miest upokojila.
23. februára ukrajinský parlament začal stíhanie niekoľkých desiatok bývalých vládnych funkcionárov kvôli eskalácii napätia a násilnostiam s obeťami na životoch. Zároveň odsúhlasil zákon, ktorý zakazuje menšinám používať v úradnom styku iný jazyk, než ukrajinčinu. To zahŕňa aj ruštinu.
27. februára sa ukázalo, že zosadenému prezidentovi Janukovyčovi sa pravdepodobne podarilo utiecť do Ruska. Prehlásil, že sa stále považuje za právoplatného prezidenta Ukrajiny a rozhodnutia Ukrajinského parlamentu v Kyjeve označil za nezákonné. Kyjevské úrady vydali na exprezidenta medzinárodný zatykač a zároveň požiadali Medzinárodný súd v Haagu o nezávislé vyšetrenie udalostí Euromajdanu.
Situácia bola naďalej nepokojná a proruské demonštrácie sa objavovali v rôznych častiach krajiny. Kvôli vysokej organizovanosti demonštrantov, najmä v oblasti Donecka, existovali obavy, že šlo o organizované a podplatené provokácie, na ktorých sa zúčastňujú aj ruskí nacionalisti.
14. marca 2014 sa protesty v Charkove vystupňovali natoľko, že opäť dochádzalo k obetiam na životoch.
Situácia na Kryme
Krym bola ukrajinská autonómna republika, ktorá bola k Ukrajine pričlenená z iniciatívy N. Chruščova počas sovietskej éry v roku 1954. Dnes patrí fakticky k Rusku. Ukrajinci tam tvorili len asi 1/4 obyvateľov.
Už počas vyhrocovania situácie pri nepokojoch sa ozývali hlasy z Krymu v zmysle, že sa k nehodlajú pripojiť k integrácii do Európy, ale preferujú spojenectvo s Ruskom. Bolo to spôsobené najmä geografickou polohou, etnickým zložením obyvateľstva (58,5% etnických Rusov) a používanou rečou (nadpolovičná väčšina obyvateľstva hovorí po rusky).
Začiatok Krymskej krízy sa datuje na 26. februára 2014, keď ruský prezident Vladimir Putin nariadil pohotovosť asi 150-tisícového vojenského kontingentu v blízkosti Krymského polostrova. 27. februára ruskí ozbrojenci obsadili parlamentnú budovu v Simferopoli a vyvesili ruskú vlajku. Následne prichádzali správy aj o obsadení letísk vojenskými jednotkami v Simferopoli a Sevastopoli. Vojaci mali výstroj bez akýchkoľvek insígnií. 28. februára boli zaznamenané prvé reálne letecké presuny ruských armádnych jednotiek na územie Krymu. 1. marca pristálo na letisku Gvardejskoje blízko Simferopolu minimálne trinásť ruských vojenských lietadiel, každé s kapacitou 150 osôb.
Neprehľadná situácia na Kryme v dôsledku proruskému zásahu na prelome mesiacov február/marec viedla k mnohým protestom aj na Slovensku aj v zahraničí, pričom na podporu Ukrajiny vyšli desiatky tisíc ľudí do ulíc aj v Moskve aj v iných ruských mestách.
Situácia na východe Ukrajiny
V priebehu jari 2014 narastali nepokoje v oblastiach s prevahou ruskojazyčného obyvateľstva. Došlo k ozbrojeným vystúpeniam proruských síl najmä v mestách v Doneckej a Luhanskej oblasti. K zrážkam a stratám na životoch došlo aj v juhoukrajinskej Odese.
Andílek na nervy
Dej
Film rozpráva príbeh 14-ročnej fashion bloggerky Viktorie (Anna Kadeřávková), ktorá sa po smrti matky odsťahuje na malú dedinu za otcom-zverolekárom (Pavel Řezníček), ktorého nikdy nevidela. Do tunajšieho prostredia nezapadá, vzdoruje všetkým pokusom otca o prevýchovu, ale nakoniec tu nachádza svoju prvú lásku.
Návštevnosť
Vo 25. týždni sa film ako novinka v českých kinách umiestnil na 6. mieste s 1 miliónom korún na tržbách. Predstihli ho iné novinky týždňa: Jurský svet, animovaný Mimoni (v predpremiére), horor Odobrať z priateľov a dva české filmy so skoršou premiérou: Život je život a Sedem zhavranelých bratov. V 26. týždni zostal na rovnakej priečke, ale s tržbami púhych 428 tisíc korún, pretože značný podiel na trhu zabral premiérovaný animák Mimoni. Pred filmom Andílek na nervy sa umiestnila rovnaká pätica filmov, len v mierne prestriedanom poradí.
Sliezske vojny
250px|thumb|Carl Röchling, Útok pruskej pechoty 4. júna 1745 v bitke pri [[Dobromierzi]] Sliezske vojny je pomenovanie troch vojen v polovici 18. storočia medzi habsburskou dynastiou, presnejšie Máriou Teréziou a pruským kráľom Fridrichom II. o zvrchovanosť nad Sliezskom. Považujú sa za súčasť vojen o rakúske dedičstvo a sedemročnej vojny.
Prvá sliezska vojna (17401742)
thumb|left|160px|[[Mária Terézia]] Keďže Karol VI. nemal mužských potomkov, zabezpečil ešte r. 1713 pragmatickou sankciou dedičstvo trónu aj po ženskej línii pre svoju najstaršiu dcéru Máriu Teréziu. Po jeho smrti však Prusko, Bavorsko a Francúzsko neuznali pragmatickú sankciu. Dedičské práva Márie Terézie napadli kurfirsti bavorský, saský a brandenburský. Bavorský panovník a manžel dcéry Jozefa I., Karol Albrecht, si nárokoval na cisársku korunu a habsburské dedičné zeme na základe stredovekého Privilegia minus, saský kurfirst a poľský kráľ Fridrich August svoje nároky odôvodňoval sobášom s jednou z dcér Jozefa I.. Brandenburský kurfirst a zároveň pruský kráľ, Fridrich II., vzniesol na základe polozabudnutých zmlúv zo 16. storočia dedičské nároky na niektoré sliezske kniežatstva. 160px|thumb|[[Fridrich II. Veľký|Fridrich II., pruský panovník]]
Obsadenie Sliezska pruským kráľom
15. novembra 1740 vystúpil pruský panovník Fridrich II. s požiadavkou, aby mu Rakúsko prenechali celé Sliezsko výmenou za dva milióny zlatých, záruku rakúskych dŕžav a za podporu pri menovaní manžela Márie Terézie za cisára. Fridrich II. čakal na odpoveď presne jeden mesiac a jeden deň a 16. decembra 1740, vzhľadom na to že nedostal odpoveď, obsadili pruské vojská postupne celé Sliezsko. Armáda Fridricha II. bola vtedy najmodernejšie vybavená a riadená armáda v Európe, naopak rakúske oddiely boli oslabené nedávno skončenými vojnami s Turkami a ich organizácia nebola veľmi dobrá.
Vojnoví spojenci
Hrozba narušenia mocenskej rovnováhy v Európe rozpadom podunajského súštátia viedla už vo februári 1741 ku vzniku protipruskej koalície v Drážďanoch. Jej členmi sa stali Veľká Británia, Rusko, Nizozemsko a Sasko, ktoré však koalíciu čoskoro opustilo. K spojencom Pruska patrili tri bourbonovské kráľovstvá Francúzsko, Španielsko a Neapolsko, ďalej Švédsko a kolínsky kurfirst.
Podpora Uhorska
left|thumb|190px|[[Sliezsko – územie, o ktoré sa dlhé roky bojovalo]] V júni 1741 odcestovala Mária Terézia do Prešporka, vtedajšej Bratislavy, aby zistila, aký má Uhorsko názor na pragmatickú sankciu, keďže vďaka tomuto dokumentu vládla aj Uhorsku. Tiež sa zaujímala aj o ich podporu. Uhorsko uznalo pragmatickú sankciu a rozhodlo sa podporiť Rakúsko aj vojensky. No žiadalo väčšiu samostatnosť. Mária Terézia potvrdila pred uhorským ríšskym snemom všetky predošlé privilégia, oslobodila šľachtu od daní a potvrdila, čo sľúbil Karol VI. – ak zomrú všetci potomkovia Karola VI., Jozefa I. a Leopolda I., tak si Uhorsko bude môcť zvoliť vlastného kráľa. Pravdepodobnosť, že by vymreli všetci títo nasledovníci však bola veľmi malá, pretože Mária Terézia mala už v tom čase dediča trónu, budúceho Jozefa II., a ďalšie tri dcéry. Následne sa Mária Terézia stala uhorskou kráľovnou a dňa 25. júna 1741 bola v Bratislave korunovaná. Vďaka tomu si v Uhorsku získala veľa priaznivcov. Na jeseň roku 1742 získala prvú časť sľúbenej uhorskej vojenskej podpory a jej armáda sa tak zväčšila na približne 30 000 vojakov. Bolo to po prvýkrát, kedy Uhorsko povolalo svoje vojsko na obranu celej Rakúskej ríše, nielen na obranu uhorskej časti.
11. septembra 1741 predstupuje Mária Terézia pred ríšsky snem druhýkrát. Podľa legendy vystúpila v čiernych šatách, v rukách držala polročného Jozefa II. a so slzami v očiach hovorila, že ju opustili všetci spojenci a teraz má len Uhorsko. Uhorských šľachticov to natoľko povzbudilo, že jej poskytli finančné zdroje a vojsko a dokonca uznali jej manžela za spoluvládcu Uhorska.
Francúzsko a Karol Albrecht
thumb|180px|Cisár [[Karol VII. Albrecht]] 15. augusta 1741 prekročila Rýn a vpadla do Horného Rakúska a potom aj do Čiech spojená bavorsko-francúzska armáda. Zámienkou bola pomoc bavorskému kurfirstovi Karolovi Albrechtovi. A o mesiac neskôr, 15. septembra 1741, dobyli Linec, kde si nechal Karol Albrecht odprisahať vernosť. Mária Terézia musela uzavrieť s Pruskom dohodu, že sa Prusko nespojí s Karolom Albrechtom a nezaútočí, výmenou za Sliezsko, ktorého sa vzdala až po Kladskú Nisu. Táto zmluva bola podpísaná v Klein-Schenellendorfu.
26. novembra dobylo Francúzsko, Sasko a Bavorsko Prahu a 9. decembra 1741 bol bavorský kurfirst Karol Albrecht českými stavmi zvolený za kráľa. Tento vývoj primäl Sasko k zmene doterajšej koalície. Jeho kurfirstovi bola za podporu cisárskej voľby Karola Albrechta ponúknutá Morava, ktorá mala byť zároveň povýšená na kráľovstvo, a Dolné Rakúsko. Karol Albrecht bol v januári 1742 skutočne zvolený za cisára a korunovaný svojim bratom kurfirstom a kolínskym arcibiskupom.
Začiatkom roku 1742 dobyl niektoré rakúske územia, Bavorsko a napokon 12. februára 1742 dobyl aj Mníchov. Vtedy sa tiež nechal korunovať za rímskonemeckého cisára. Manžel Márie Terézie, František, tak stratil možnosť získať tento titul. Touto dobou však už habsburské vojenské jednotky povolané narýchlo z Uhorska a z Talianska vstupovali do Mníchova, sídla novo korunovaného cisára. Ten požiadal o pomoc svojho pruského spojenca Fridricha II., ktorý sa rozhodol, že odstúpi od zmluvy, ktorú uzavrel s Máriou Teréziou, a vytiahol priamo proti Viedni. V bitke pri Chotusiciach neďaleko Čáslavi porazil 17. mája 1742 vojsko švagra Márie Terézie Karola Lotrinského.