cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
La Neuville-Housset
Poloha
La Neuville-Housset má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
O2 Arena (Praha)
V dňoch 4. a 5. október 2008 sa tu odohrali úvodné dve stretnutia v rámci NHL Premiere, medzi New York Rangers a Tampa Bay Lightning.
Pôvodny názov arény bol Sazka Arena, ktorý platil do 29. apríla 2008. Lotériová spoločnosť Sazka však prenajala spoločnosti Telefonica O2 názov na 10 rokov.
La Neuville-Housset
Obyvateľstvo
La Neuville-Housset má 63 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Wolfsthal
Wolfsthal (doslova "vlčia dolina, vlčindol"; ; ) je obec v Dolnom Rakúsku v okrese Bruck an der Leitha v bezprostrednej blízkosti Bratislavy.
Žije tu obyvateľov.
Vo Wolfsthale je konečná stanica miestnej železnice z Viedne, ktorá do roku 1945 viedla až do Bratislavy. Od 24. mája 2008 do 27. decembra 2019 sem premávala zo zastávky Most SNP (Nový most) autobusová linka prevádzkovaná DPB. Náhrada za túto linku bola linka 105801, ktorú prevádzkovala spoločnosť Slovak Lines. Od 5. septembra bude linka vrátená, avšak prevádzkovať ju bude Arriva Bratislava. Chodia sem aj regionálne autobusy integrovaného dopravného systému VOR. V obci tiež zastavujú diaľkové autobusy Bratislava – Viedeň dopravcov Postbus a Slovak Lines.
V obci žilo v roku 2014 945 obyvateľov, z čoho približne 250 tvorili Slováci. Pre rastúcu slovenskú menšinu sa v miestnej škole začala nepovinne vyučovať slovenčina.
Augustin Jean Fresnel
Augustin Jean Fresnel [] (* 10. máj 1788, Broglie, Francúzsko – † 14. júl 1827, Ville-d’Avray, Francúzsko) bol francúzsky fyzik, inžinier, ktorý mal významný prínos k objasneniu vlnovej teórie svetla a k rozvoju optiky. Študoval správanie svetla experimentálne aj teoreticky.
James Blake
James Riley Blake (* 28. december 1979, Yonkers, New York, USA) je súčasný americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 10 turnajov ATP v dvojhre a 5 vo štvorhre.
Věra Adlová
Věra Adlová, rodená Studená, (* 22. júl 1919, Praha – † 28. júl 1999, Praha) bola česká spisovateľka, prekladateľka z latinčiny a ruštiny a novinárka.
Layrac
Layrac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Věra Adlová
Život
Absolvovala klasické gymnázium v ​​Prahe. Štúdium latinčiny a gréčtiny na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity, ktoré začala v roku 1938, mohla dokončiť až v roku 1948.
Layrac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Věra Adlová
Život
V rokoch 19491952 pôsobila ako redaktorka Světa sovětů.
Layrac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Věra Adlová
Život
V rokoch 19521955 sa zdržiavala s manželom, maliarom a spisovateľom Zdeňkom Adlom, v Moskve. Tam pracovala v českej redakcii rozhlasu.
Po návrate spolupracovala s nakladateľstvom Melantrich, so Štátnym nakladateľstvom politickej literatúry aj so Štátnym nakladateľstvom detskej knihy (od roku 1969 Albatros).
Kúpele Szirtalja
Kúpele Szirtalja / Podskalka (z maď. "szirt" – skala, "alja" – podhorie) sú bývalé menšie klimatické kúpele na južnom okraji mesta Humenné, od centra mesta. Pozitívne klimatické charakteristiky prostrediu kúpeľov dodáva bezprostredná blízkosť prírodnej rezervácie Humenský Sokol. Geomorfologické podmienky lokality spôsobujú, že priemerná teplota a vlhkosť lokality sa odlišujú od okolia, čo dodáva miestu jedinečný ráz, ktorý sa prejavuje v zvláštnostiach výskytu flóry. Kúpele boli v prevádzke od prvej polovice 19. storočia do začiatku Druhej svetovej vojny. Ich vznik iniciovala grófska rodina Andrášiovcov, ktorá majetok a pozemky kúpeľov vlastnila. Po druhej svetovej vojne na mieste kúpeľov bola postavená vyhľadávaná letná reštaurácia Podskalka, ktorá zanikla na prelome milénií. V súčasnosti (2015) sa na mieste areálu bývalých kúpeľov nachádza súkromná prevádzka, ktorá popri obchodnej činnosti nadväzuje aj na tradíciu kúpeľov (výsadba parku, chov zvierat). Po územno-správnych zmenách v 90-tych rokoch 20. storočia leží lokalita v obci Ptičie.
Věra Adlová
Prózy pre mládež
Často spolupracovala so svojím manželom na knižkách pre deti (napr. Kouzelná skříňka z roku 1960).
Ihlankovité
Ihlankovité alebo staršie ihlovkovité (Cerithiidae) sú čeľaď predožiabrých ulitníkov radu Mesogastropoda. Majú vysokú kužeľovitú ulitu (konvergencia so suchozemskými Clausiliidae). Na európskych pobrežiach je hojný druh ihlanka obyčajná (Cerithium vulgatum). Ďalej od brehu nájdeme Turritella communis.
Keprnická hornatina
Keprnická hornatina je geomorfologický podcelok Hrubého Jeseníka, pohoria na rozmedzí Moravy a Českého Sliezska. Najvyšším vrcholom je Keprník.
Poloha
Leží v severozápadnej časti pohoria a od Pradědskej hornatiny ho oddeľuje Červenohorské sedlo a od Rychlebských hôr Ramzovské sedlo.
Pohyb
Pohyb môže byť:
Hainburg an der Donau
Hainburg an der Donau je mesto v Rakúsku v okrese Bruck an der Leitha v spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Je to najvýchodnejšie rakúske mesto s malebnými uličkami, mohutnými stredovekými bránami a mestskými hradbami.
Prvá písomná zmienka o meste sa nachádza už v najstaršej nemecky písanej literárnej pamiatke z konca 12. storočia Niebelungenlied. Nad mestom sa vypína hrad, ktorý začali budovať v 11. storočí na príkaz cisára Henricha III. Symbolom mesta je najväčšia európska mestská brána zo stredoveku z 13. storočia. Každoročne v júni sa v meste konajú stredoveké historické trhy a na hrade počas leta Hradné hry Hainburg.
Geografia
Mesto sa nachádza v spádovej oblasti hlavného mesta Slovenska, Bratislavy, tiež leží pri rieke Dunaj, pričom centrum mesta je od Bratislavského hradu vzdušnou čiarou vzdialené asi západným smerom, od Devínskeho hradu len  juhozápadne.
45,87 % rozlohy mesta je zalesnených, 54,13 % je využívaných na poľnohospodárske účely.
Dejiny
V roku 1050 na území Hainburgu vznikol hrad. V 13. storočí malo mesto dve brány, 15 veží a dlhý múr. V roku 1108 sa novým majiteľom hradu stala dynastia Babenbergovcov. Od roku 1629 hrad patrí mestu. V roku 1683 bolo mesto vyplienené Turkami, ktorí obliehali Viedeň. Zahynulo pritom 8 000 obyvateľov. Svoje školské roky 1738 - 1740 tu strávil významný hudobný skladateľ Joseph Haydn. Po skončení 1. svetovej vojny získal Hainburg prívlastok najvýchodnejšieho mesta Rakúska. Dnes je mesto súčasťou Národného parku Donau-Auen.
Pamiatky
right|thumb|Vstupná brána hradu
Ekonomika a infraštruktúra
Verejnú dopravu do obce zabezpečujú linky integrovaného dopravného systému VOR, pričom nosnou linkou je tu vlaková linka S7 (Wien – Wolfsthal).
Christopher Lee
Sir Christopher Frank Carandini Lee (* 27. máj 1922, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 7. jún 2015, tamže) bol anglický herec a spevák.
Veľké Dvorníky
Veľké Dvorníky sú obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Občianska vybavenosť
V obci je rímskokatolícky kostol Mena Panny Márie z roku 1954.
Lottinghen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Laguna de Bay
thumb|Jazero na snímke z [[Landsatu]]
Laguna de Bay tagalsky Lawa ng Laguna je jazero na ostrove Luzon na Filipínach. Nachádza sa juhovýchodne od Manily medzi provinciami Laguna na juhu a Rizal na severe. Na západnom brehu leží región hlavného mesta Manily. Je to najväčšie jazero v krajine a druhé najväčšie sladkovodné ostrovné jazero, po jazere Toba v Indonézii, v juhovýchodnej Ázii. Má rozlohu. Je (East-West) dlhé a  (North-South) široké. Dosahuje maximálnu hĺbku. Leží v nadmorskej výške.
Pobrežie
Jazero má tvar písmena W s dvoma polostrovmi na severnom brehu.
Petacas
Petacas (alebo aj Cerro de Las Petacas) je názov osamotene stojaceho lávového dómu, nachádzajúceho sa na hraniciach provincií Cauca a Narino v južnej Kolumbii, severovýchodne od stratovulkánu Doña Juana. Na svahoch sa nachádza viacero mlado vyzerajúcich troskových kužeľov, ale vek poslednej erupcie nie je známy.
Laguna de Bay
Vodný režim
Z jazera odteká rieka Pasig, ktorá ústi do Manilského zálivu pri Manile.
Osídlenie pobrežia
Na juhovýchodnom brehu leží mesto Santa Cruz.
Karl Otto Apel
Karl Otto Apel (* 15. marec 1922, Düsseldorf, Nemecko† 15. máj 2017, Niedernhausen, Nemecko ) bol nemecký filozof, predstaviteľ filozofie jazyka a sociálnej filozofie.
Bol ovplyvnený Peirceom, Wittgensteinom a Heideggerom. Usiloval sa vypracovať transcendentálnu pragmatiku jazyka.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach – mestskej časti Staré Mesto (Letná)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v Košiciach, mestskej časti Staré Mesto, katastrálnom území Letná v okrese Košice I.
Cizkrajov
Cizkrajov je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 542 obyvateľov, z toho 280 mužov a 262 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 39,5 roka, ženy 42,7 roka).
Tirič Mír
Tirič Mir je najvyšší vrch v pohorí Hindúkuš, vysoký. Leží v severnom Pakistane, neďaleko hraníc s Afganistanom.
Tirič Mir tvorí sedemvrcholový masív, obklopený niekoľkými veľkými ľadovcami, z ktorých najväčší je Horný Tiričský ľadovec, dlhý. Jednotlivé vrcholy v masíve sú: Tirič Mir je považovaný za technicky veľmi náročný vrch. V celom masíve je niekoľko ťažko dostupných stien. Najvyššia je severná stena, ktorá meria. Prvovýstup na hlavný vrchol sa podaril v roku 1950 nórskej výprave. Slovenskí horolezci vystúpili na hlavný vrchol Tirič Miru v roku 1967.
Jiří V. Svoboda
V rokoch 1946-1951 bol redaktorom Mladej fronty, 1951-1962 šéfredaktorom Mateřídouška, od roku 1969 bol zamestnaný ako prekladateľ vo Výskumnom ústave mliekarenskom. Najviac prekladov vykonal z ruštiny, predovšetkým Samuil Jakovlevič Maršaka. Podľa spomienok Ivana Wernischa a iných, uverejnených v časopise Babylon, mal dlhoročné problémy s alkoholom.
Prostredné meno Václav si údajne pridal v 50. rokoch, aby mal rovnaké iniciály ako J. V. Stalin, neskôr sa k tomu ale nehlásil a tvrdil, že to bolo podľa jeho obľúbeného básnika J. V. Sládka.
La Neuville-lès-Dorengt
La Neuville-lès-Dorengt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
La Neuville-lès-Dorengt má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
La Neuville-lès-Dorengt má 375 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Bonsaj
thumb|Bonsai - [[Javor Bürgerov s koreňmi obrastajúce kameň]]
Bonsaj alebo bonsai je japonské umenie miniaturizácie stromov a ich pestovanie v miskách. Doslova preložené má slovo bonsaj význam strom v miske, kde bon znamená tácka alebo miska a sai znamená sadiť, pestovať. Ďalšia a presnejšia definícia hovorí, že bonsaj je miniatúrny strom pestovaný v miske, ktorý je bonsajovými technikami tvarovaný tak, aby navodzoval ilúziu starého stromu.
História bonsajov
thumb
Japonsko
V 6. storočí sa pestovanie bonsajov dostáva do Japonska, ktoré v tej dobe bolo pod silným čínskym vplyvom. Japonci umenie pestovania bonsajov zjednodušili a výrazne prepracovali, zdokonalili ako umelecké tak pestovateľské aspekty. Pozorovaním voľne rastúcich stromov v prírode vypracovali klasické štýly bonsajov, podľa ktorých sa bonsaje tvarujú.
Filip VI. (Španielsko)
Filip VI. (celým menom Felipe Juan Pablo Alfonso de Todos los Santos de Borbón y de Grecia; * 30. január 1968, Madrid, Španielsko) je súčasný španielsky kráľ. Pochádza z rodu Bourbon-Anjou. Kráľom sa stal 19. júna 2014 po abdikácii svojho otca Juana Carlosa I., v súlade s ústavným zákonom o abdikácii.
Vzdelanie
Filip študoval na prestížnych školách v Kanade, USA (Georgetown University vo Washingtone D.C.) a v Španielsku. Vojenské vzdelanie princ získal na Academia General Militar v Zaragoze, na Escuela Naval Militar v Maríne a na Academia General del Aire v San Javier. Po ukončení obdobia vojenského vzdelania začalo obdobie jeho civilného vzdelania.
Štátnické povinnosti
Už ako korunný princ vykonával mnoho oficiálnych zahraničných ciest po celom svete a reprezentoval Španielske kráľovstvo. Súčasne tiež reprezentoval kráľovskú rodinu v mestách po celom Španielsku a ukazoval sa pri španielskych štátnych sviatkoch.
Manželstvo a deti
Dňa 1. novembra 2003 princ oznámil zasnúbenie s novinárkou Letiziou, s ktorou sa oženil 22. mája 2004. Dňa 31. októbra 2005 porodila princezná Letizia dievčatko, infantku Leonor, dňa 29. apríla 2007 sa narodila druhá dcéra, Sofia, ktorá sa stala treťou v poradí následníctva.
Dňa 2. júna 2014 otec Filipa oznámil, že abdikuje z funkcie španielskeho kráľa. Filip sa funkcie kráľa ujal dňa 19. júna 2014.
Synergia
Synergia alebo synergizmus môže byť:
Synergia môže byť aj:
Ján Mičovský
Ján Mičovský môže byť:
Zoznam planétok 63501 – 63750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Džez
Z tohto štýlu od jeho vzniku vzniklo mnoho iných štýlov ako napríklad Big band swing-style v rokoch 1930 – 1940, bebop od polovice 1940 roku, rôzne druhy Latin jazz fúzií ako afro-kubánsky jazz v rokoch 1950 a 1960, jazz-rock fúzia v rokoch 1970 a 1980, alebo acid jazz, ktorý je prímesou jazzu a vplyv na funk a hip-hopu. Ako hudba je známa po celom svete, využíva miestne národy a regionálne hudobné kultúry, pričom jeho estetika prispôsobená jeho rozmanitému prostrediu a vedie k mnohým štýlom.
Definícia džezu
vľavo|náhľad|Waldemar Kurpiński & Tress Jazz band Džez je veľmi ťažké definovať, pretože siaha od Ragtime valčíkov až do 2000 sfér syntézy. V určitom čase bolo mnoho pokusov určenia džezu, ale významný kritik Joachim Berendt považuje všetky tieto pokusy za nevyhovujúce. Berendt tento pojem definuje ako „formu umenia“ hudby, ktorá vznikla v USA konfrontáciou s hudbou černochov. Ďalej tvrdí aj to, že sa líši od európskej džezovej hudby, ktorá má osobitný vzťah k času, je definovaná ako 'swing' a jej spontánnosť a vitalita hudobnej produkcie v ktorých hrá hlavnú úlohu improvizácia, zvučnosť a spôsob formulácie, ktoré odrážajú osobnosť realizátora. Bol často charakterizovaný aj ako výrobok demokratickej tvorivosti, interakcie, spolupráce a umiestňovania rovnakých hodnôt.
Travis Jakson zaviedol taktiež širšiu definíciu džezu – hovorí, že „džez je hudba zahrňujúca vlastnosti, improvizáciu, skupinové interakcie, rozvoj a bytie rôznych hudobných možností.“ Podľa Krina Gabbarta je hudba tohto štýlu chápaná ako súčasť súvislej tradície.
Nech sú v džezovej skupine akokoľvek dobrí hráči, nikdy nezahrajú v rovnakom zložení, rovnakým spôsobom dvakrát po sebe. Džezový hudobník si môže meniť melódie, alebo bude v takte. Európska klasická hudba bola pre skladateľov akýmsi médiom. V New Orleans a Dixielande hrali umelci striedavú melódiu, zatiaľ čo ostatní improvizovali. Od swingovej éry sa big bandy viac blížili a spoliehali na prehľadnú hudbu: dojednania boli buď písomne alebo naspamäť, lebo veľa skorých džezových umelcov nemohlo čítať noty. Neskôr v bebope sa pozornosť presunula späť k malej skupine a boli prijaté minimálne opatrenia.
Rozpravy
Zmena alebo transformácia džezu na základe nových vplyvov bola spočiatku často kritizovaná – Andrew Gilbert tvrdí, že džez má „schopnosť absorbovať a premeniť vplyvy“ z rôznych hudobných štýlov. Niektorí nadšenci zase džez argumentovali pre užšie definície, ktoré vylučujú množstvo iných druhov hudby. Džezoví hudobníci sa sami často zdráhajú definovať hudbu, ktorú hrajú. Duke Ellington zhrnul džez slovami: „Toto je hudba“. Niektorí kritici však kritizovali Ellingtona, že jeho hudba nebola džezom, pretože bola riadená a prehľadná. Na druhej strane Ellingtonov priateľ Earl Hines, ktorý bol dvadsiatym sólistom uviedol transformatívnu verziu Elingtonovych skladieb, ktoré popísal džezový kritik Ben Ratliff z novín New York Times ako dobrý príklad džezového procesu.
Obchodno-orientované populárne formy džezovej hudby boli dlho kritizované a to najmä od vzniku Bopu. Tradičný džezoví nadšenci zamietli Bop. V roku 1970 dochádza ku komerčnému znehodnoteniu hudby. Podľa Bruca Johnsona mala džezová hudba vždy „napätie medzi džezom, komerčnou hudbou a umením.“ Village Voice a džezový kritik Gary Giddins tvrdia, že pri vytváraní a šírení džezu sú stále dominantné veľké zábavné podniky.
Etymológia džezu
Slovo džez sa prvýkrát objavilo na baseballovom vystúpení v San Franciscu v roku 1913. Džez bol zavedený do San Francisca v roku 1913 Williamom Slatterom, športovým redaktorom a propagovaný band-leaderom Artom Hickmanom. V Chicagu o ňom bolo počuť niekedy okolo roku 1915, a v New Yorku o rok neskôr.
Počiatok džezu
náhľad|vpravo|Maľba The Old Plantation znázorňujúca tancujúcich Afričanov Od roku 1808 priniesol Atlantický obchod s otrokmi takmer pol milióna Afričanov do Spojených štátov. Otroci pochádzali vo väčšine zo západnej časti Afriky a s nimi prišli aj silné kmeňové hudobné tradície. Na festivaloch sa predstavovali africké tance s bubnami, ktoré boli organizované v nedeľu na miesto Konga. Africká hudba bola veľmi funkčná, rituálna a zahŕňala piesne práce a terénne hulákanie. Africké tradície využili single-line melódiu a call-and-response vzor, ale bez európskeho poňatia harmónie. Africké rytmy odrážali reč, vzory a africké použitie váh, ktoré viedlo k modrej poznámke bluesu a džezu.
Blackface skupina Virginia Minstrels v roku 1843 začala predstavovať tamburínu, husle, banjo a kosti.
Na začiatku 19. storočia bol stále väčší počet čiernych hudobníkov ktorí sa naučili hrať na európskych nástrojoch, najmä na husliach, ktoré slúžia na paródiu európskej tanečnej hudby. Na druhej strane, americko-európskych umelcov minstrel show s blackface popularizoval ako medzinárodnú hudbu, ktorá sa kombinuje s európskym harmonickým sprievodom. Louis Moreau Gottschalk upravil afroamerickú hudbu cakewalk štýlom a ďalšie melódie otrokov ako hudbu salónov. Iný vplyv prišiel od čiernych otrokov, ktorí sa naučili harmonický štýl hymny a začlenili ju do svojej hudby ako spirituály. Pôvod blues je neznámy, aj keď môže byť videný ako svetský náprotivok spirituálov. Paul Oliver zameral pozornosť na podobnosti v nástrojoch, hudby a sociálne funkcie na Griots Západu africkej savany.
Ragtime
V tom istom čase keď bolo zrušené otroctvo nastali nové príležitosti pre vzdelávanie slobodných Afroameričanov, aj keď bol prísny rasový nátlak – „segregácia“ na týchto ľudí. Pre väčšinu černochov boli obmedzené pracovné príležitosti, ale niektorí boli schopní nájsť si prácu v oblasti zábavy. Napríklad čierni klaviristi hrali v baroch, zábavných kluboch a týmto postupom to viedlo až k vzniku Ragtimu.
Ragtime bol populárny aj vďaka hudobníkovi Ernestovi Hoganovi, ktorý bol taktiež Afroameričan. Jeho hity sa objavili v roku 1895 a o dva roky neskôr ich Vessy Ossman zaznamenal ako zmes piesní s názvom „Rag Time Medley“. Rok 1897 bol významný najmä tým, že biely skladateľ Wiliam H. Krell vydal jeho prvé písomne klavírne dielo s názvom „Mississippi Rag“. Tomom Turpinom bola publikovaná aj nová zmes Ragtimu a to „Harlem Rag“, ktorá bola neskôr kritizovaná Afroameričanmi.
„Original Rags“ vytvoril pianista Scott Joplin a tento druh bol v roku 1899 medzinárodným hitom – „Maple Leaf Rag“. Tento významný pianista napísal aj mnoho iných Ragtimov, ako aj „The Entertainer“.
Blues ako hudba bola významná aj vďaka propagácii W. C. Handyho, ktorý vytvoril „Memphis Blues“ v roku 1912 a „St Louis Blues“ v roku 1914. Obe tieto štýly boli považované za džezové štandardy.
Neworleanská hudba
Táto hudba mala veľký vplyv na vytvorenie skorého džezu. Pre túto hudbu sú typické pochodové kapely, ktoré hrávali na pohreboch bohatých ľudí a boli organizované afroamerickou komunitou. Nástroje, ktoré používali pochodové kapely sa stali základnými nástrojmi džezu – typické bicie. Pre džez boli významné aj malé skupiny samoukov – černošských hudobníkov, ktorí pochádzali z pohrebného sprievodu v New Orleans a hrali kľúčovú úlohu pri šírení skorého džezu.
Meno Buddy Bolden je a bolo často spomínané so spojením „prvý muž džezu“. Tento človek je spomínaný niekedy okolo roku 1900, kedy hral džezovú muziku a na základe toho bola aj zaznamenaná jeho pieseň „Buddy Bolden Blues“ mnohými inými hudobníkmi. No čo osud nechcel, tento významný hudobník sa niekedy okolo roku 1907 stal duševne chorým a zvyšok života strávil v ústave.
Významným pre džez bol aj pianista Jelly Morton, ktorý začal svoju kariéru v Storyville. Od roku 1904 cestoval po svete a hral aj v takých mestách ako Chicago či New York. Jeho štýl nazývaný ako „Jelly Roll Blues“, ktorý napísal niekedy okolo roku 1905 a bol uverejnený v tlači v roku 1915 začali zavádzať hudobníci ako Neworleanský štýl.
Medzi ďalšie významné mená tohto obdobia patrili aj W.C. Handy a James Reese, ktorí pôsobili tesne pred začatím 1. svetovej vojny.
Roky 1920 – 1930
Džez si v týchto rokoch vytváral reputáciu a najmä príslušníci staršej generácie ho vnímali tak, že ohrozuje staré hodnoty v oblasti kultúry.
Medzi hlavné centrum rozvoja nového „Hot džezu“ patrilo Chicago, kde sa King Oliver pripojil k Billovi Johnsonovi. Už v roku 1924 sa Louis Armstrong pripojil k hudobnej skupine Fletchera Hendersona ako sólista a vystupoval s ňou 1 rok. Po 1. roku pôsobenia založil Louis Armstrong svoju vlastnú hudobnú skupinu s názvom „Hot Five“.
Medzi významné kapely ktoré ovplyvnili vývoj veľkej skupiny s názvom swing džez patria kapely: Fletchera Hendersona, Duka Ellingtonav New Yorkua Earla Hinesa v Chicagu.
Swing
Rok 1930 patril populárnym veľkým swingovým kapelám, v ktorých niektorí sólisti sa stali takými známymi ako vedúci skupiny.
K významným postavám vývoja veľkých džezových kapiel vrátane kapelníkov a aranžérov patrili: Count Basie, Cab Calloway, Jimmy a Tommy Dorseyovci, Duke Ellington, Benny Goodman, Fletcher Henderson, Earl Hines, Glenn Miller a Artie Shaw.
Swing bol taktiež tanečnou hudbou. Aj keď to bola kolektívna hudba, swing ponúkal individuálnym hudobníkom šancu a improvizáciu v melódii, tematické sóla, ktoré boli občas zložité, ale dôležité pre hudbu. Ako tak čas plynul, začala v Amerike ustupovať aj rasová segregácia časom už bieli kapelníci začali medzi seba prijímať aj čiernych hudobníkov a naopak čierni hudobníci prijímali taktiež bielych. Asi v polovici roku 1930, Benny Goodman najal pianistu Teddyho Wilsona, vibrafonistu Lionela Hamptona a gitaristu Charlieho Christiana a vytvoril malú skupinu.
Na začiatku roku 1940 sa začal objavovať nový štýl nazvaný ako „Jumping the blues“ tzv. skákajúci blues, ktorý používa malé kombá, horné tempo hudby a blues akordu. Jumping the blues čerpal z bluesu „boogie-woogie“ z roku 1930.
Začiatky v Európskom džeze
Významným typom džezu v Európe bol tzv. „Gipsy džez“, ktorý tvoril mix amerického swingu z roku 1930 a bol spopularizovaný belgickým gitaristom Djangom Reinhardtom.
Medzi hlavné nástroje Európskeho džezu patria: oceľové strunové gitary, husle a kontrabas. Sóla prechádzajú od jedného hráča k ostatným tak ako na gitaru, tak aj na basu a základom je rytmická sekcia. Niektorí muzikanti vychádzajú z toho, že džez bol privezený z Philadelphie do Francúzska Eddiem Langom a Joeom Venutom, hudobníkmi ktorí propagovali gypsy džez.
Dixielandské oživenie
Na konci roku 1940 dochádza k oživeniu hudby v Dixielande a dochádza k návratu na pôvodný New Orleansky štýl. V tom čase dochádza k tomu, že sa opäť začala vydávať džezová klasika ktorej tvorcami boli King Oliver, Jelly Roll Morton a Armstrongove skupiny z roku 1930. K obnove sa v tomto období pričinili dve skupiny hudobníkov. Prvú skupinu tvorili hudobníci, ktorí tvorili v tradičnom štýle. Medzi týchto hudobníkov patria napríklad Bob Crosby, Max Kaminsky, Eddie Condon a Will Bill Davison. Hudobníci druhej skupiny boli najmä mladí hudobníci ako skupina „LU WATTERS“. Osobou, ktorá je pre džez taktiež dôležitá bol Louis Armstrong, ktorý sa koncom roka 1940 stal vedúcim kapely „ALLSTARS“. Dixieland patril medzi najpopulárnejšiu časť výskytu džezu v USA, Európe a Japonsku.
Bebop
Začiatkom roka 1940 pomohol bebop prejsť od chudobnejšieho tanca populárnej hudby k náročnejšiemu. Vyskytoval sa najmä v tanečnej hudbe. Od swingu sa líšil najmä tým, že swing chcel počúvať, bez tanca. V bebope hráči dbajú na súzvuk založený na improvizácii, využívajú náhradné akordy, menia ich a podobne. Štýl bubnovania je prchavý a výbušný.
Bebop sa začiatkom roku 1950 stal uznávanou súčasťou džezovej slovnej zásoby aj napriek nepriateľskej kritike. Medzi najvýznamnejších bebop muzikantov patria: saxofonista Charlie Parker, klaviristi Bud Powell a Thelonious Monk, bubeník Max Roach a trumpetisti Dizzy Gillespie a Clifford Brown.
Cool (chladný) džez
Na rozdiel od bebopu bol cool džez štýlom pokoja, hladkosti, jemnosti, pohody. Po prvýkrát sa objavil začiatkom roka 1950 v New Yorku ako zmes štýlov zvyčajne bielych muzikantov a čiernych bepop muzikantov. Tento druh džezu mal ohlasy v Európe a to najmä na Škandinávskom polostrove. Významné v ňom boli osoby ako saxofonista Lars Gullin, klaviristka Bengt Hallbergová, pianista Bill Evans, ktorý hľadal spôsoby ako ináč tvoriť svoju improvizáciu. Teoretické základy cool džezu stanovil slepý klavirista Lennie Tristano a jeho vplyv sa tiahne až do konca free džezu.
Modal (formálny) džez
Vývoj modal džezu sa začal niekedy koncom roka 1950. Jeho režim a hudobná stupnica sú základom hudobnej štruktúry a improvizácie. Predtým ako vznikol modal džez boli sólisti zvyknutí hrať sólo, ktoré presne zapadá do daného akordu, ale po jeho vzniku sa forma pre sólistov ustálila v akejsi harmónii melódie. Najvýznamnejšou osobou v rámci tohto džezu bol Miles Davis, ktorý vytvoril najpredávanejší album s názvom „Kind of Blue“. Medzi ďalšie významné osoby patrili John Coltrane a Herbie Hancock.
Free (voľný) džez
Free džez súvisel najmä s avantgardným džezom a jeho melódie dávali hudobníkom väčšiu voľnosť, voľné harmónie a tempo, ktoré bolo kontroverzné. S avantgardným džezom bol spájaný aj basista Charles Mingus, ale jeho skladby využívali aj mnohé iné štýly. Za prvé pozdvihnutie tohto džezu sa považuje rok 1950 s vytvorením prác Ornetta Colemana a Cecila Taylora. Pri pozdvihnutí tohto džezu stáli aj osobnosti ako John Coltrane, Archie Shepp, Sun Ra, Albert Ayler, Pharoah Sanders a iní. Svoje uplatnenie našiel aj v Európe aj vďaka tomu, že hudobníci Ayler, Taylor, Steve Lacy a Eric Dolphy tam žili určitý čas. Európsky džez bol známy aj preto, že neustále objavoval nových hudobníkov a rozvíjal nové prístupy.
Latin džez
Je akousi kombináciou rytmu z Afriky a Latinskej Ameriky. Využíval netradičné hudobné nástroje ako konga, timbales, guiro, claves, ale nezanevrel ani na nástroje ako klavír či kontrabas. Tvorili ho dva druhy a to: 1. afro-kubánsky džez, ktorý sa hral v USA a 2. brazílsky džez, ktorý bol v roku 1960 viac populárny. Významní hudobníci afro-kubánskeho džezu boli hudobníci ako Dizzy Gillespie, Billy Taylor, Xavier Cugat, Tito Puente a Arturo Sandoval. Typickým brazílskym džezom bol džez „bossa nova“, ktorý vznikol odvodením od samby. Využíval najmä mierne tempo s naspievanými melódiami v portugalčine a angličtine. Propagovali ho najmä Brazílčania, osoby ako Joao Antonio Carlos Jobim, Stan Getz a Charlie Byrd.
K jeho najpopulárnejším častiam patrili najmä nahrávky Charlieho Byrda, Stana Getza, Elly Fitzeraldovej a Franka Sinatru. Tieto nahrávky prispeli k upevneniu štýlu „bossa nova“ a vo svete hudby si vytvorili svoje miesto až do súčasnosti.
Post bop
Predstavuje oproti predošlým štýlom formu akéhosi malého džezu. Je chápaný ako súhrn vplyvu štýlov hard bopu, modálneho džezu, avant-garde štýlu a free džezu. Medzi kľúčové albumy patria: „Speak No Evil“, ktorý vytvoril Wayne Shorter, „Real McCoy“ podľa Mccoya Tynera, „Maiden Voyage“ vytvorený Herbiem Hancockom. Post bopovi umelci pracovali aj na iných žánroch, ktoré sa prekrývali s hard bopom.
Soul džez
Tento druh džezu bol ovplyvnení najmä hard bopom, od ktorého sa líši tým, že improvizácie boli často menej náročné a zdôraznil najmä opakované drážky a melodické háky. Na tento štýl mal veľký vplyv Horace Silver, ktorého piesne používajú funky a evanjelium „Vamps na klavír“. Významnými soul džezovými hudobníkmi boli: Jimmy McGriff, Jimmy Smith, Johny Hammond Smith, Eddie Davis a Stanley Turrentine.
Džez fusion (splynutie)
V tomto období vznikli mnohé formy džezovo-rockovej fúzie spojením džezovej improvizácie s rockovými rytmami. V tejto dobe boli elektrické nástroje už na vyššej úrovni a fáza zvukov bola posilnená hudobníkom Jimmym Hendrixom. Miles Davis v roku 1970 vytvoril album „Bitches Brew“. Ostatní hudobníci, ktorí pracovali s Milesom Davisom tvorili štyri najvplyvnejšie fúzie skupín: „Weather Report a Mahavishnu Orchestra“, ktoré vznikli v roku 1971 a „Forever a Headhunters“. Proti džezu protestovali najmä Puristi. Pri džez fusion sa používala zmes metier, taktov, synkôp, zložité akordy a harmónia. Okrem nástrojov ako kameň, elektrická gitara, elektrická basgitara, elektrické piano a klávesov sa používali taktiež wah-wah pedále a ďalšie efekty.
Umelcami tohto boli: Miles Davis, keybordista Joe Zawinul, Chick Corea, Herbie Hancock, vibrafonista Gary Burton, bubeník Tony Wiliams, huslista Jean-Luc Ponty, gitaristi Larry Coryell, Al Di Meola, John McLaughlin a Frank Zappa, saxofonista Wayne Shorter a basisti Jaco Pastorius a Stanley Clarke.
Koncom roku 1960 hudobníci experimentovali najmä z rytmami rocku. Významnými skupinami boli „Cream“, „Grateful Dead“, „Blood, Sweat & Tears“, „Mothers of Invention“ Franka Zappu, v ktorých boli obsiahnuté najmä harmonické, melodické a rytmické hudobné prvky džezovej tradície.
Ostatné trendy
Hudobníci ako Pharoah Sanders, Hubert Laws a Wayne Shorter začali preferovať používanie afrických nástrojoch akými boli: kalimbas, vrúbkované tekvice a iné nástroje, ktoré neboli nástrojmi tradičného džezu. Začali sa zaoberať aj nástrojmi ako harfa, husle ba dokonca aj dudami. Džez sa neustále vyvíjal a menil – nadobúdal nové tvary, ktoré boli napĺňané stále novými a novými druhmi hudby, akými je svetová hudba, vážna hudba, rocková a populárna hudba.
Stále pribúdali noví umelci ako Keith Jarrett, Paul Bley, Pat Metheny Group, Jan Garbarek, Ralph Towner, Kenny Wheeler, John Surman a Eberhard Weber, ktorí využívali prevažne akustické nástroje.
Roky 1980 – 2009
Rokom 1980 sa zmenšila komunita zastupujúca džez. O džez sa, ale neprestala zaujímať najmä staršia generácia. Umelec obdobia týchto rokov akým bol Wynton Marsalis propagoval džezovú hudbu v rôznych formách a inšpiroval sa najmä umelcami akými boli Louis Armstrong a Duke Ellington. Na základe zákona z roku 1987, ktorý bol navrhnutý demokratom Johnom Conyersom bol džez definovaný ako jedinečná forma americkej hudby, ktorá tvorí americký národný poklad.
Smooth (jemný) jazz
Začiatkom tohto obdobia rokov vstúpila do povedomia nová forma džezu pod názvom „smooth jazz“. Tento jazz je charakteristikou hladkosti, jemnosti. Jazz tohto druhu tvorili umelci ako Grover Washington a Michael Lington. V USA sa snažil najmä o posilnenie kariéry a úspešnosti vokalistov, ktorých súčasťou boli mená ako Al Jarreau, Anita Baker, Chaka Khan a Sade. Táto jemná forma jazzu skladby hráva niekde medzi 90 až 105 BPM. Využíva hru na saxofón a gitaru podľa vopred udaných rytmov.
Acid jazz, nu jazz & jazz rap
Acid jazz vznikol vo Veľkej Británii niekedy medzi rokmi 1980 a 1990 a tým ovplyvnil aj jazz funk a elektronickú tanečnú hudbu. Za predchodcov acid džezu boli považovaní hudobníci ako Roy Ayers a Donald Byrd.
Nu jazz je forma akejsi džezovej harmónie a melódie, ktorá ovplyvňuje improvizáciu aspektov. Môže mať veľmi experimentálny charakter a môže sa líšiť vo zvuku a koncepcii.
Jazz rap, ktorý sa vyvinul medzi rokmi 1980 a 1990 zahŕňa v jazze Hip hop. Významné vydané debutové singly sú: Words I Manifest, Night in Tunisia, Talkin All That Jazz.
Punk jazz & jazzcore
Pop skupina pôsobiaca v Londýne začala premiešavať free džez s dub reggae do akéhosi druhu Punkrocku. Príklady tohto štýlu sú práce – Lýdie Lunch kráľovnej Siamu a práce Jamesa Chanceho. V roku 1986 bol vydaný album „Spy vs Spy“ Ornettom Colemanom v súčasnom thrashcorovom štýle. V tom istom roku bol Sonnym Sharrockom, Petrom Brotzmannom, Billom Laswellom a Ronaldom Shannonom Jacksonom nahraný prvý album s názvom „Last Exit“, ktorý bol zmesou thrashu a free džezu. Tento vývoj predchádzal vývoju džezcoru. V roku 1990 vznikol džezcore, ktorý tvoril akúsi fúziu free džezu a hardcore punku, ale bral taktiež inšpiráciu z death metalu.
Experimentálni umelci
Medzi významných džezových hudobníkov patrili Dave Brubeck, Wynton Marsalis, Sonny Rollins, Wayne Shorter a Jessica Williamsová, ktorí tvorili a nahrávali nové albumy. Medzi rokmi 1990 a 2000 bolo objavených zopár ďalších mladých hudobníkov ako pianisti Brad Mehldau, Jason Moran a Vijay Iyer, gitarista Kurt Rosenwinkel, vibrafonista Stefon Harris, trubkári Roy Hargrove a Terence Blanchard a saxofonisti Chris Potter a Joshua Redman.
Medzi najvýznamnejších experimentálnych umelcov patrili aj americkí trubkári Dave Douglas a Rob Mazurek, saxofonista Ken Vandermark, nórsky klavirista Bugge Wesseltoft a basista Christian McBride.
Modern Creative (Moderný rozvoj)
V roku 1980 vznikla na veľkej džezovej scéne v New Yorku okolo nového žánru s názvom Modern Creative zmes starších žánrov ako bop, free, funk, pop a rock. Hudobníci v tomto žánri si prakticky mohli zahrať čokoľvek – mohli sa začleniť do voľnej hry. K hudobníkom patriacim k tejto scéne patrili saxofonisti John Zorn, Tim Berne, David Murray a Chris Speed; trubkári Butch Morris a Dave Douglas; klarinetista Don Byron; gitarista Bill Frisell; klaviristi Wayne Horvitz, Uri Caine a Marilyn Crispell; basisti Michael Formánek, William Parker, Mark Dresser a Drew Gress; violončelista Hank Roberts a bubeníci Joey Baron, Bobby Previo a Jim Black. Medzi ostatných umelcov patrili: nemecký džezový klarinetista Theo Jorgensmann; tenorsaxofonista Gerd Dudek.
Expedícia 17
Expedícia 17 je sedemnásta posádka dlhodobo obývajúca Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Prví dvaja členovia posádky, Sergej Volkov a Oleg Kononenko, štartovali z kozmodrómu Bajkonur 8. apríla 2008 na palube kozmickej lode Sojuz TMA-12. Na ISS sa k nim pripojil Garrett Reisman, ktorý už pracoval na stanici ako člen Expedície 16.
Ak STS-124 odštartuje podľa plánu, Reismana vystrieda Gregory Chamitoff, ktorý odštartuje 31. mája 2008 na palube raketoplánu Discovery.
Druhá časť (jún až október 2008)
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Luzon
thumb|Cordillera Central thumb|Ryžové polia v Banaue
Luzon je najväčší ostrov Filipín. Nachádza sa v severnej časti súostrovia. Má veľmi členité pobrežie s množstvom polostrovov a zálivov najmä v južnej časti. Na západe jeho brehy obmýva Juhočínske more, na juhu Suluské more a na východe Filipínske more. Má rozlohu a žije na ňom 39 500 000 obyvateľov (2005).
Na ostrove sú dve hlavné horské pásma Cordillera Central (s najvyšším štítom Pulong) a Sierra Madre. Na ostrove je mnoho aktívnych sopiek: (Mayon, Taal, Banahao, Bulusan, Pinatubo).
Najväčšie mestá sú Manila, Quezon City, Baguio, Cabanatuan, Batangas.
Le Mas-d’Agenais (obec)
Le Mas-d’Agenais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ereuthalión
Ereuthalión (Ereuthalión) môže byť v gréckej mytológii:
Emek Jizreel
thumb|right|Pohľad z Megida do Jezraelského údolia (v pozadí hora Tábor) Emek Jizreel (hebr. עמק יזרעאל, čiže „Jezraelské údolie“) alebo historicky Jezraelská nížina/rovina alebo v Biblii aj Ezdralonská nížina/rovina, dnes často skrátene ha-Emek („údolie“), je územie v severnom Izraeli medzi pohoriami Galiley a Samárie. V užšom zmysle je to reťazec údolí medzi mestami Jokneam, Nazaret a Dženin, v širšom zmysle reťazec údolí od Hajfského zálivu na juhovýchod až po Jordán pri meste Bet Šean.
Neogastropoda
Neogastropoda je rad predožiabrých ulitníkov. Je to odvodená a špecializovaná skupina ulitníkov, žijú iba v mori. Schránka je bez perleťovej vrstvy, operculum tvorí skoro výhradne organický materiál (chitín). Sú to predátory, ktoré sa často živia inými mäkkýšmi.
Louches
Louches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nobuhisa Kodžima
Nobuhisa Kodžima (🇯🇵, ) je japonský astronóm. Je objaviteľom periodickej kométy 70P/Kojima.
Funk rock
Funk rock alebo funk-rock je hudobný žáner, ktorý spája prvky funku a rocku. Prvé funkrockové skladby sa objavili koncom 60. rokov a pokračovali v 70-tych rokoch od skupín ako The Jimi Hendrix Experience (posledné dva albumy), Eric Burdon and War, Parliament-Funkadelic, Betty Davis a Mother's Finest. V 90. rokoch tento žáner oživili Prince, Rage Against the Machine či Faith No More.
Charakteristika
Funk rock je spojenie funku a rocku. V tomto žánri môže byť použitých veľa nástrojov, ale celkový zvuk je definovaný basovou gitarou, bicími údermi s elektrickou gitarou. Rytmy basovej gitary a bicích sú ovplyvnené funkom, ale s väčšou intenzitou, kým gitara môže mať funkový alebo rockový vplyv, zvyčajne so skreslením.
Isthmické hry
náhľad|Mapa oblasti [[Argolis (historické územie)|Argolis, Korintská šija (Isthmos) je na mape vpravo hore]] Isthmické hry (iné názvy: isthmijské hry, istmijské hry, istmické hry ; od ) boli starogrécke súťaže usporadúvané na počesť boha Poseidóna na druhej strane Korintskej šije (po grécky Isthmos, po latinsky Isthmus), pri pobrežnej obci Isthmia.
Miestom konania isthmijskych hier bola Korintská šija v Argolide. Hry sa usporadúvali na počesť boha Poseidóna. Staroveké korintské mýty hovoria, že Poseidón získal túto zem po spore s bohom Héliom. Ich rozhodcom sa stal Hekatoncheir Briareos, ktorý Korintskú šiju prisúdil Poseidónovi a Héliovi odovzdal výšinu nad Korintom. Podľa Aténčanov hry založil mýtický hrdina Théseus a podľa Korinťanov Sizyfos. Už od pradávna tam stál Poseidónov chrám, ktorý bol po požiari v roku 475 pred Kr. obnovený. Pri jeho juhovýchodnom rohu sa kedysi nachádzal starý štadión, z ktorého archeológovia odkryli len kamenný prah so stopami po štartovacích bránkach. Nový štadion podľa Pausania postavili z bieleho mramoru, v nehlbokej prieliačine pri pobreží, z neho sa odkryla bežecká trať dlhá 181,2 metra a časť oblúka. V Isthmii sa slávnosť na počesť boha Poseidóna usporadúvala pravdepodobne už v dávnej minulosti, ale na celogrécku slávnosť bola zreorganizovaná až v rokoch 582 až 570 pred Kr. za pomoci potomkov korintského tyrana Kypsela, a tak sa stali spolu s olympijskými, pýthijskými a nemejskými hrami súčasťou tzv. panhelénskych hier. Odvtedy sa jednotlivé hry časovo neprekrývali. Isthmijské hry sa usporadúvali každé dva roky, v nepárnych rokoch olympijského štvorročia vždy koncom leta.
Hry mali podobnú náplň ako olympijské, súťažilo sa na nich v atletických i jazdeckých disciplínach, ale navyše v recitácii, hudbe a ako na jediných gréckych hrách aj v maliarstve. Odmenou víťaza isthmijských hier bol veniec zo zelerových listov, za rímskych čias z konárov pínie, ktorej stálozelené ihličie, symbolizovalo večne sa vlniace zelenkavé morské vody boha Poseidóna.
Lianovcorasty
Lianovcorasty (iné názvy pozri nižšie) sú oddelenie (resp. pododdelenie) semenných rastlín, najčastejšie zaraďované medzi nahosemenné rastliny, ale postavenie tohto taxónu v systéme semenných rastlín je veľmi sporné. Niekedy sa tento taxón zaraďuje - s patričnou úpravou koncovky - ako trieda, podtrieda, rad či ako klád bez úrovne - pozri nižšie.
Názvy
Názvy tohto taxónu sú:
Pre všetky vyššie uvedené názvy okrem tých, ktoré obsahujú slovo obalosemenné, existuje aj užší význam (napr. lianovcorasty v užšom zmysle) - o tom pozri kapitolu Systematika.
Charakteristika
Kvety gnétorastov pripomínajú kvety krytosemenných rastlín, ale pravdepodobne sa vyvinuli od nich nezávisle. Krytosemenné rastliny pripomínajú aj náznakom dvojitého oplodnenia (oplodnenia sa zúčastňujú dve spermatické bunky), ale vyživovacie pletivo semena (endosperm) ostáva haploidné podobne ako u nahosemenných rastlín.
Rod chvojník obsahuje alkaloid efedrín, ktorý sa využíval v čínskej medicíne (pod názvom ma-huang) pri chorobách dýchacích ciest.
Zaradenie v systéme
Podľa najčastejších novších názorov (stav okolo roku 2020) lianovcorasty patria: Podľa iných (skôr starších) názorov sú lianovcorasty: V 19. stor. sa lianovcorasty zaraďovali (podobne ako v niektorých dnešných systémoch) pod ihličnany/borovicorasty (definované vtedy ako dnešné borovicorasty v najužšom zmysle [t.j. bez kordaitov] + ginká + lianovcorasty).
Zdroje tejto kapitoly:
Vnútorná systematika
oddelenie lianovcorasty v širšom zmysle/gnétorasty v širšom zmysle/obalosemenné rastliny (Gnetophyta v širšom zmysle) - POZNÁMKA: V iných systémoch je namiesto tohto oddelenia uvedené pododdelenie Gneticae/Gnetophytina, alebo trieda lianovce/gnétumy/gnetumy/gnétopsidy/obalosemenné (Gnetopsida/Gnetatae/Chlamydospermae/Chlamydospermopsida) v širšom zmysle, alebo podtrieda či klád gnetidy (Gnetidae) v širšom zmysle, alebo rad lianovcotvaré (Gnetales) v širšom zmysle:
Trieda chvojníky sa v minulosti niekedy zaraďovala nie do lianovcorastov, ale do borovicorastov (Coniferophytina - t.j. kordaitorasty + ginká + ihličnany najužšom zmysle + chvojníky). Niektoré systémy z 50.-60. rokov navyše zaraďovali všetky ostatné (teda do Coniferophytina nepatriace) nahosemenné rastliny, čiže aj napr. triedy lianovce a velvíčie, nie ako nahosemenné rastliny, ale do spoločného špeciálneho taxónu spolu s veľkou časťou papraďorastov (v širšom zmysle) a tento špeciálny taxón sa volal (pododdelenie) Phyllophytina (t.j. skupina na rovnakej úrovni ako Coniferophytina).
Ojedinele v niektorých starších systémoch do lianovcorastov patria okrem chvojníkov, velvíčích a lianovcov aj ostatné taxóny staršie považované za prechod medzi nahosemennými a krytosemennými rastlinami (t.j. najmä †benetitorasty a †pentoxylonotvaré) a v niektorých systémoch navyše aj samotné krytosemenné rastliny.
Budvar Aréna
Budvar Aréna je hokejový štadión českého klubu HC Mountfield, hrajúceho v Českých Budějoviciach. Postavený bol v roku 1946. V roku 2002 sa konala na štadióne rosiahla rekonštrukcia. Kapacita štadióna je 6 421 miest.
Felidú
Felidú je jeden z obývaných ostrovov na atole Vávu na Maldivách. Je hlavným mestom atolu. Počet obyvateľov je 532 (jún 2006), dĺžka ostrova 525 m, šírka 325 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 78,87 km.
Remata (stredisko)
Remata alebo Remäta je rekreačná oblasť a lyžiarske stredisko telesne postihnutých športovcov, nachádzajúca sa pri obci Ráztočno v okrese Prievidza. Leží na pomedzí pohorí Žiar a Kremnické vrchy a prístupná je cestou i vlakom, ktorý má na Remate zastávku.
Ski - TMG Remata prevádzkuje 4 zjazdovky s dĺžkou 1,7 km, ktoré obsluhuje 5 vlekov s kapacitou 1 780 osôb/hod. Rodičia s deťmi majú možnosť využiť detský vlek, prípadne lyžiarsku škôlku, ktoré sa nachádzajú v areáli strediska. V ponuke je aj večerné lyžovanie a klzisko.
Dve ľahké a dve stredne ťažké trate sa nachádzajú v nadmorskej výške 500 Najlepšie snehové podmienky stredisko poskytuje v mesiacoch december až marec.
Oto Žarnay
Mgr. Oto Žarnay (* 18. marec 1969, Košice ) je slovenský učiteľ, protikorupčný aktivista a politik. Od roku 2016 do roku 2020 bol poslancom Národnej rady SR ako kandidát za hnutie OĽaNO. Vo februári 2017 z poslaneckého klubu OĽaNO vystúpil a koncom roka stál pri zrode novej politickej strany SPOLU – občianska demokracia.
Život
Oto Žarnay vyštudoval odbor slovenský jazyk –- občianska náuka. Pracoval ako jazykový redaktor, pomocný vychovávateľ v ústave pre telesne postihnutú mládež, učiteľ a korektor.
Medializovaná výpoveď zo školy
Oto Žarnay pracoval ako učiteľ na Obchodnej akadémie, Polárna v Košiciach, bol tu zároveň predsedom rady školy. Upozornil, že škola platí viac než 400 € mesačne za externé právne služby. Nebola mu poskytnutá odpoveď, na aké právne úkony boli náklady vynaložené. Podľa kontroly Útvaru hlavného kontrolóra Košického samosprávneho kraja škola na právne úkony použila neefektívne celkom 12 000 €. Zmluva o právnom zastúpení vypršala a nebola predĺžená.
Po medializovaní kauzy bol z pracovného miesta prepustený v máji 2013 z organizačných dôvodov. Výpoveď dostal aj učiteľ telesnej výchovy, ktorý sa Žarnaya zastal. Od septembra 2014 pracoval ako jazykový korektor v jednom košickom denníku a so školou sa súdil o neplatnosť výpovede. V decembri 2018 odvolací Krajský súd Košice označil danú výpoveď za neplatnú a v rozpore s dobrými mravmi. V máji 2019 prvoinstančný súd rozhodol v jeho prospech, nový riaditeľ školy Michal Potoma uviedol, že po skončení výkonu funkcie poslanca má naďalej pracovné miesto v škole.
Biela vrana
V marci 2014 podal vo veci trestné oznámenie spolu s poslancom Jánom Mičovským (vtedajší Obyčajní ľudia). V júli 2014 poslal otvorený list predsedovi vlády Robertovi Ficovi, v ktorom ho žiada o zaujatie stanoviska ku kauze. V septembri 2014 vyjadrila osobnú podporu Zuzana Wienk z Aliancie Fair-play so slovami: „''Toto nie je lokálny prípad jedného učiteľa, ale ukazuje, že systém korupcie a moci sa tu môže vysporiadať s akýmkoľvek poctivým človekom, ktorý bráni verejný záujem a prostriedky. Môže dokonca zabezpečiť, aby tento človek nielen stratil prácu, ale ani si ju nenašiel následne, čo je do neba volajúca drzosť. Občania by mali tento prípad veľmi pozorne sledovať.''“ Záujem o stretnutie so Žarnayom a zriaďovateľom školy vyjadril vtedajší minister školstva Peter Pellegrini (SMER-SD). Vo februári 2016 vyšetrovanie Najvyššieho kontrolného úradu našlo v škole aj ďalšie pochybenia typu: „Kontrolóri NKÚ zistili viaceré pochybenia vo verejnom obstarávaní, pričom sporné poskytnutie právnych služieb škole sa ukázalo ako nepotrebné.“
Za svoje protikorupčné aktivity dostal ocenenie Biela vrana za rok 2013.
Komunálna politika
V období rokov 2014 až 2018 pôsobil ako člen mestského zastupiteľstva v Košiciach, ako nezávislý kandidát.
Voľby do Europarlamentu
V roku 2014 bol nominovaný na kandidáta strany Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti (OĽANO) pre voľby do Európskeho parlamentu. Kandidoval na 3. mieste kandidátky. So ziskom 6 430 prednostných hlasov sa umiestnil na 5. mieste v rámci strany. Do Europarlamentu nebol zvolený.
Poslanec
Vo voľbách do NR SR v marci 2016 kandidoval na 5. mieste kandidátky OĽaNO, a po zohľadnení preferenčných hlasov zaujal 6te z 10 mandátov poslancov tejto strany. V Národnej rade pôsobil ako člen výboru pre nezlučiteľnosť funkcií a výboru pre verejnú správu a regionálny rozvoj. Vo februári 2017 z poslaneckého kľubu OĽaNO-NOVA odišiel spolu s Vierou Dubačovou, dôvodom boli blížiace sa župné voľby 2017, a tiež údajná väčšia sympatickosť nezávislých kandidátov.
Strana SPOLU
V apríli 2017 iniciovali Miroslav Beblavý, Jozef Mihál, Katarína Macháčková, Zuzana Zimenová, Simona Petrík a Viera Dubačová založenie novej strany, zverejnili výzvu Vráťme Slovensko ľuďom. Strana SPOLU – občianska demokracia bola zaregistrovaná v januári 2018. Na ustanovujúcom sneme strany, ktorý sa konal 14. apríla 2018 v Poprade, bol Žarnay zvolený za predsedu Etickej komisie strany.