cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Termity
Termity, ktorých najstaršie fosílne nálezy pochádzajú z obdobia ranej kriedy (dokonca niektoré štruktúry z neskorého triasu sú považované za fosílie termitích hniezd ) sú rozšírené v tropickom a subtropickom pásme. Udávané počty rodov tohto radu kolíšu medzi dvoma až troma tisíckami.
Opis
Typickým znakom pre celý rad je svetlé sfarbenie. Termity žijú pod zemou a sú svetloplaché. Žijú v kolóniách, v ktorých sú jedinci špecializovaní podľa usporiadania v ich systéme sociálnej hierarchie (kastách). Najbežnejšie rozdelenie kást termitov je na robotníkov, vojakov a tzv. „kráľovský pár“. Telesné znaky jedincov radu termitov sa neodlišujú iba podľa druhov, ale aj podľa kasty, do ktorej patria.
Všeobecný opis
Hlava termitov je voľná, zrak je nevyvinutý a oči buď chýbajú, alebo ich nahrádza pár slabo vyvinutých, zložených očí. Ústne ústrojenstvo je u termitov vždy prispôsobené na hryzenie. U kasty vojakov sú hryzadlá extrémne vyvinuté. Tykadlá termitov sú nitkovité, najčastejšie sú zložené z 9-31 článkov.
Všeobecne majú termity bruško vakovité, pretiahnuté, zložené z desiatich zreteľných krúžkov a zakončené dvoma krátkymi jednoduchými štetinami.
Robotníci
Robotníci bývajú najpočetnejšou skupinou v kolónii, ktorá sa stará o zaobstarávanie potravy a stavbu a opravu hniezda. U niektorých druhov táto kasta chýba.
Robotníci majú mäkké telo a zakrpatené oči, ktoré môžu úplne chýbať. Robotníci nikdy nemajú krídla. V kolónii môžu byť jedinci samčieho aj samičieho pohlavia, no aj napriek tomu, že majú pohlavné orgány sú sterilní.
Robotníci medzi sebou praktikujú proktodeálne kŕmenie, t. j. kŕmenie ritným otvorom. Ostatné kasty a larvy sú kŕmené stomodeálne t. j. ústami.
Vojaci
Vojaci sú bezkrídli. Oči u nich nie sú dôležité, buď sú zakrpatené, alebo úplne chýbajú. Na rozdiel od robotníkov majú tvrdú, zväčšenú hlavu s veľkými hryzadlami. U niektorých druhov môže byť hlava pretiahnutá do rohu, z ktorého vystrekujú jed. Vojaci zabezpečujú obranu hniezda, môžu byť samčieho aj samičieho pohlavia, no sú sterilní a majú zakrpatené pohlavné orgány.
Kráľovský pár
Kráľovský pár je pár termitov schopný rozmnožovania.
Plodný samec a samička majú tvrdé telo. V dobe rojenia majú obidvaja jedinci dva páry krídel, ktoré im odpadnú. Samičke sa pri kladení vajíčok zväčší bruško. V niektorých prípadoch je toto zväčšenie tak výrazné, že nie je schopná pohybu. Pre prípad straty ktoréhokoľvek člena kráľovského páru je určitý počet jedincov chovaný tak, aby ho mohol nahradiť. Ak táto situácia nenastane a nenastane ani rojenie, je náhradný člen u niektorých druhov usmrtený, u iných je jeho vývoj zmenený na sterilného robotníka.
Hniezda termitov
Hniezda termitov sa dajú v zásade rozdeliť do troch typov: podzemné, nadzemné a hniezda v stromoch.
Podzemné hniezda
Podzemné hniezda sú systémom chodieb a komôrok s jediným rozsiahlym centrom. Jednotlivé chodby vedú ku zdrojom potravy a vody. Do centra robotníci prinášajú iba zásoby potravy a vody, ktoré sú nevyhnutné pre prežitie jedincov, ktorí hniezdo neopúšťajú.
Nadzemné hniezda
Nadzemné hniezda termitov patria medzi najznámejšie stavby živočíšnej ríše. Ich výška nad zemou dosahuje 3-9 metrov a môžu mať až 2,5 metrový priemer. Hlavnými stavebnými materiálmi hniezd termitov je trus, hlina a telá odumretých jedincov, pojivom týchto materiálov sú sliny.
V tomto type hniezd nie sú zásoby potravy, k potrave je vedený systém podzemných chodieb.
Hniezda v stromoch
Niektoré druhy termitov budujú svoje hniezda v odumretých stromoch. V prípade stromových hniezd je hlavnou potravou práve strom, v ktorom je hniezdo vytvorené. Systém chodieb týchto hniezd je vedený iba v dreve.
Potrava
Hniezda termitov majú obrovskú spotrebu potravy, ktorú je potrebné neustále zaisťovať.
Počas svojho vývoja boli termity najprv drevožravým hmyzom, ktorý sa postupne preorientoval na ďalšiu rastlinnú potravu. Ich potravou je prakticky čokoľvek rastlinného pôvodu od trávy po drevo až po trus bylinožravcov. Termity sú, vďaka bičíkovcom, alebo symbiotickým baktériám, ktoré majú v čreve, schopné tráviť celulózu.
Väčšina druhov termitov žije v symbióze s niektorými druhmi húb.
Význam
Termity sú škodcami dreva a pre svoju schopnosť stráviť prakticky čokoľvek môžu spôsobiť ľuďom značné škody. Z hľadiska významu v ekosystéme sú pomocníkmi pri spracovaní tažkorozložiteľných látok a sú potravinovou zložkou vyšších živočíchov.
Celkovo by bolo ale možné, aj z hľadiska ekosystémov, termity označiť za škodcov, ktorí v krátkom čase dokážu narušiť ekologickú rovnováhu vo svojom najbližšom okolí.
Systematika
Termity :
Systémové inžinierstvo
Systémové inžinierstvo (angl. Systems engineering) je medzidisciplinárny prístup k štruktúrovanému vývojovému procesu. Zameriava sa na zadefinovanie potrieb zákazníka a požadovanej funkcionality už v prvotnom štádiu vývoja, zdokumentovaním požiadaviek, syntézou návrhu a validáciou so zohľadnením vtupov ako: náklady a časový plán, tréning a potreby know-how podpory, testovanie, možnosti výroby, atď.
Definícia systému
Systém v ponímaní systémového inžinierstva je definovaný ako súbor rozličných elementov, ktoré spoločne produkujú výsledky, nedosiahnuteľné elementami samotnými. Tieto elementy môžu byť napríklad ľudia, hardvér, softvér, nástroje, zariadenia, nariadenia a normy, dokumentácia a iné. Tieto elementy, ak pracujú spoločne, produkujú výsledky na systémovej úrovni ako kvalita, vlastnosti, charakteristiky, funkcie, správanie sa, výkonnosť,... Pridaná hodnota vytváraná systémom spočíva hlavne vo vybudovaných vzťahoch jednotlivých elementov.
SIMILAR proces
Skratka pochádza z anglických názvov typických úloh v tomto procese:
Pomenovanie problému
Nájdenie vhodnej definície problému sa začína typicky šruktúrovaným prístupom, kde sa najskôr identifikujú elementy alebo funkcie na najvyššej úrovni abstrakcie. Hľadá sa odpoveď na otázku ČO musí systém robiť a nie AKO by to mal robiť. Definícia systému by sa mala vyjadrovať v pojmoch opisujúcich funkčnosť a správanie sa. Na konečnú formu definície budú mať vplyv faktory ako požiadavky koncového používateľa, údržby, dodávateľov, majiteľov, relevantné právne a technické normy, výrobné možnosti atď.
Modelovanie systému
Po zvolení jedného hrubého návrhu nastáva krok modelovania systému. Modelovanie sa vykonáva v podľa potrieb a možností pomocou blokový diagram|blokových diagramov, stavový stroj|stavových strojov, rovnica|rovníc a podobne. Treba mať na pamäti, že keďže sa pohybujeme v oblasti systémového inžinierstva, súčasťou modelu systému je nielen produkt samotný, ale i procesy, ktoré k jeho návrhu a výrobe vedú. Preto i tieto musia byť v modeli zohľadnené a je potrebné zadefinovať rozhranie a interakciu produktu a procesov.
Integrácia
Systém, obchodné vzťahy a ľudia musia byť spolu integrovaní pomocou vzájomných interakcií. To znamená že počas integrácie sa treba pokúsiť skĺbiť všetky systémové faktory dokopy tak, aby definovaným spôsobom spolupracovali. Predpokladom sú zadefinované rozhrania a komunikáčné kanály medzi subsystémami – jednotlivými elementami, tvoriacimi systém. Dobre navrhnutý subsystém posiela hotový produkt na spracovanie ďalšiemu subsystému. Výsledok integrácie by mal byť systém, ktorý je funkčný vzhľadom na prvotné požiadavky a v ideálnom prípade s optimálnymi procesmi.
Neuvilly-en-Argonne
Neuvilly-en-Argonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Systémové inžinierstvo
Spustenie systému
Štart procesov a produkovanie výsledkov. Tu sa sleduje skutočný beh systému v reálnych podmienkach. Ak ide o ekonomický model, môže sa sledovať ako sa ujíma v medzinárodných podmienkach. Tu prebieha validácia a verifikácia systému.
Neuvilly-en-Argonne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Systémové inžinierstvo
Vyhodnotenie výkonnosti
U bežiaceho systému sa merajú parametre výkonnosti, kvality potrebné pre ďalšiu optimalizáciu systému. Parametrami v ekonomickom systéme môžu byť cena komunikácie, logistiky, spokojnosť pracovníkov a ich výkonnosť, konkurencieschopnosť atď. Pri výrobnom systéme môžeme sledovať parametre ako počet reklamácií, počet výrobkov nezodpovedajúcich zadefinovanej kvalite a požiadavkám, cena výroby a administrácie, atď. Pri vývojovom procese sú dôležité parametre napríklad počet chýb softvéru pri vývojárskych testoch, percento splnených požiadaviek, percento nerealizovateľných požiadaviek, objavených počas vývoja, množstvo pridaných požiadaviek, ktoré vznikli dodatočne, ako vývojový tím hlbšie chápal problém a podobne.
Prehodnotenie
Táto fáza je dôležitým krokom s vylepšovaniu systému. Tu sa vyhodnotia namerané hodnoty parametrov bežiaceho systému a použijú sa ako jeden zo vstupov pre vývoj novej generácie.
Španieli (etnikum)
Španieli (alebo v slovenčine zriedkavo Kastílčania) sú európsky národ románskeho pôvodu. Tvoria asi 72% obyvateľov Španielska, ďalej žijú v Latinskej Amerike, v Afrike a na Filipínach. Jazyk, ktorý používajú, sa nazýva španielčina. Väčšina sa hlási ku rímskokatolíckej cirkvi.
Pojem Španieli môže označovať (ako neetnický výraz) aj všetkých obyvateľov Španielska (potom zahŕňa aj Kataláncov a podobne, ale naopak nezahŕňa americké španielsky hovoriace obyvateľstvo a podobne).
Španielsky národ vznikol zmiešaním stredovekých etník na území Pyrenejského polostrova. Základ pre jeho etnogenézu tvorili Iberi.
Neuvilly-en-Argonne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Funitel
Lanovky typu funitel sa preto používajú najmä na prepravu lyžiarov vo vysokohorskom prostredí, ale i na transport áut medzi rôznymi časťami výrobného závodu.
Technické riešenie
left|frame|Vedenie lán na lanovke typu Funitel v stanici Vyššia stabilita je dosahovaná dvoma slučkami (príp. dvojitou slučku) dopravného lana, pričom rozchod lán idúcich jedným smerom môže byť až 4 m. Každá kabínka je pripojená na obe laná (často 2 závesmi na každé). Krátke závesy kabíniek a veľký rozchod lán stabilizuje kabínku voči bočnému vetru (až 100 km/h), takže lanovka môže premávať aj v poveternostných podmienkach, kedy je prevádzka iných lanoviek riskantná.
Funitely na Slovensku
Prvý slovenský funitel je v bratislavskom závode Volkswagen a slúži na prepravu áut. V súčasnosti (2012) je v konečnej fáze výstavby aj funitel v stredisku Jasná na trase Priehyba-Chopok, ktorého uvedenie do prevádzky je plánované na začiatok zimnej lyžiarskej sezóny 2012/2013.
Rímsky synkretizmus
Rímsky synkretizmus je etapa vo vývine alebo forma antického synkretizmu, ktorá spočívala v miešaní filozofických myšlienok a mimofilozofických významových útvarov v období rímskeho cisárstva.
John Denver
thumb|Pamätník Johna Denvera John Denver, vlastným menom Henry John Deutschendorf, Jr, (* 31. december 1943, Roswell, Nové Mexiko, USA – † 12. október 1997 Pacific Grove, Kalifornia) bol americký country/folkový spevák a skladateľ a folkrockový hudobník.
Bol jedným z najpopulárnejších umelcov sedemdesiatych rokov, pokiaľ ide o predaj nahrávok. Nahral a vydal okolo 300 piesní, z ktorých približne 200 sám zložil. Piesne ako „Leaving On a Jet Plane“ (1967), „Take Me Home, Country Roads“ (1971), „Rocky Mountain High“ (1972), „Sunshine on My Shoulders“ (1973), „Thank God I'm a Country Boy“(1974), „Annie's Song“ (1974) a „Calypso“ (1975) sú známe po celom svete. Denver bol nazývaný "básnikom pre planétu", "syn matky prírody" (odvodené od piesne The Beatles „Mother's Nature Son“, ku ktorej vytvoril cover verziu) a "najlepší priateľ piesne".
V roku 1994 publikoval svoju vlastnú autobiografiu Take Me Home. V roku 1996 bol uvedený do skladateľskej siene slávy.
Předín
Předín je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 688 obyvateľov, z toho 330 mužov a 358 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 39,9 roka, ženy 43,4 roka).
Jászfényszaru
Má rozlohu 7 616 ha a žije tu obyvateľov .
Kostol svätej Anny (Trnava)
Kostol svätej Anny v Trnave je s spolu s kláštorom neskorobarokovou stavbou postavenou uršulínkami, ktoré prišli do Trnavy na podnet arcibiskupa Imricha Esterháziho v roku 1724. Jednoloďový kostol má eliptický pôdorys a štvorcové presbytérium.
V cínovej truhle pod oltárom Panny Márie je uložená časť ostatkov svätých košických mučeníkov.
Krídla kláštornej budovy sa nachádzali po oboch stranách kostola. Západné krídlo v roku 1942 zbúrali a na jeho mieste postavili budovu dievčenského gymnázia.
Nicey-sur-Aire
Nicey-sur-Aire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marija Jurievna Šarapovová
náhľad|Marija Šarapovová podpis Marija Jurievna Šarapovová, (* 19. apríl 1987, Ňagaň, Sibír, Rusko) je bývalá ruská profesionálna tenistka a bývalá svetová jednotka v ženskom tenisovom rebríčku WTA. Počas svojej profesionálnej kariéry vyhrala 27 turnajov WTA v dvojhre a 3 turnaje vo štvorhre.
Životopis
Ukončila kariéru 26. februára 2020. Trénoval ju Svena Groeneveld. Otec sa volá Yuri, matka Yelena. Tenis hrá od 4 rokov. Keď mala 6 rokov zúčastnila sa v Moskve výstavy, ktorú predstavovala Martina Navrátilová. Začala trénovať na Bollettieriovej akadémii. Dokonca má vlastné cukríky Sugarpova, cukríková linka bola zahájená v roku 2012 (www.sugarpova.com). Venuje vela času a peňazí na charitu, vrátane svojej nadácii. Stala sa vyslancom dobrej vôle Rozvojového programu OSN, darovala viac ako $ 100,000 pre oblasti Bieloruska zasiahnuté jadrovou katastrofou z Černobyle z roku 1986. Obľúbené jedlá sú ruská a thajská kuchyňa. Obľúbený dezert je francúzska palacinka s Nutellou. Jej záujmy zahŕňajú aj módu, spev, tanec a sledovanie filmov (obľúbené filmy sú Úsmev Mony Lisy, Lepšie neskoro ako neskôr a Love Actually). Má najviac sledovaní na sociálnych médiach (v 2014 sa stala prvým tenistom, muž alebo žena, ktorá má 15 miliónov fanúšikov na Facebooku).
Dňa 26. februára 2020 oznámila ukončenie svojej tenisovej kariéry.
Vincent Voiture
Vincent Voiture (* 23. február 1597, Amiens, Francúzsko – † 27. máj 1648, Paríž) bol francúzsky básnik a prozaik, jeden z prvých štyroch členov Francúzskej akadémie.
Život
Narodil sa v rodine obchodníka s vínom, ktorý sa vypracoval na dvorného dodávateľa. Študoval v Paríži, kde sa dostal pod ochranu kráľovho brata Gastona Orléanskeho. Vo veku šestnástich rokov Voiture zložil veršovanú divadelnú hru, ktorú venoval svojmu budúcemu ochrancovi. Gaston ho neskôr menoval svojím domácim účtovníkom, neskôr uvádzačom vyslancov. Jeho spolužiak Gróf d´Avaux ho zoznámil s viacerými osobami z vyšších vrstiev. Chaudebonne ho uviedol do literárneho salónu Hôtel de Rambouillet. Po komplote zvanom La journée des Dupes (dosl. Deň oklamaných) sprevádzal Voiture Vojvodu orléanskeho na jeho cestách do Lotrinska a Languedocu. Z týchto ciest posielal listy, ktoré sa v literárnom svete stali udalosťou. Epištoly posielal aj zo Španielska, kam ho princ vyslal na diplomatickú misiu. Po svojom návrate do Paríža v roku 1634 sa stal jedným z prvých členov Francúzskej akadémie. Priazeň kardinála Richelieua si získal svojím majstrovským dielom, listom, v ktorom opísal dobytie Corbie. V roku 1638 bol poverený zaznamenať narodenie dauphina – následníka trónu na dvore Veľkovojvodu toskánskeho. Potom odišiel do Ríma, kde sa zaoberal súdnym procesom Catherine de Rambouillet a bol zvolený za člena "Akadémie humoristov".
Od roku 1639 zastával významnú funkciu na kráľovskom dvore (maître d’hôtel), od roku 1642 bol poradcom grófa d’Avaux s príjmom 4 000 livrov. Kráľovná mu navyše udelila dôchodok vo výške 1 000 ecu. Jeho príjem vystúpil na úroveň 18 000 livrov ročne.
Vďaka svojmu talentu a povahe bol obľúbeným návštevníkom salónov, kde žiaril celý život a budoval si svoje renomé. Jeho listy tam boli považované za základ literárneho vkusu. Voiture zaviedol do poézie manierizmus a galantnosť. Jeho diela však vyšli až po jeho smrti, počas jeho života sa čítali v salónoch. Často v spoločnosti vyvolávali hádky a spôsobovali pohoršenie. Jeho sonet o Uránii ako odpoveď na Benseradovu báseň Job rozdelil salónnu spoločnosť na dva tábory – „jobistov“ a „uránistov“ (jobelins, uranistes). Medzi hlavné prívrženkyne Voitura patrila Anne Geneviève de Bourbon-Condé, ktorá sa neskôr zúčastnila vzbury Fronda proti kráľovi.
Jeho povesť pretrvala. Boileau o ňom rozprával nejeden raz, tiež Madame de Sévigné. Voiture mal na francúzsku poéziu silný vplyv. Zatiaľ čo Balzac ju písal v rétorickom a vznešenom štýle, Voiture jej dodal ľahkosť a jednoduchosť.
Cresancey
Cresancey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kenderes
Má rozlohu 11 124 ha a žije tu obyvateľov .
Čadca
Čadca (do roku 1927 ), je okresné mesto v Žilinskom kraji.
Polohopis
Čadca leží pri severozápadných hraniciach s Českom a Poľskom, na sútoku rieky Kysuca a jej prítoku Čierňanky. Väčšina územia mesta na rozhraní medzi Západnými a Strednými Beskydami je rozdelená medzi Turzovskú vrchovinu (podcelky Hornokysucké podolie – centrálna časť mesta, Predné vrchy a Kornická brázda – časti Podzávoz a Milošová) na západe a Kysucké Beskydy (podcelok Javorský Beskyd – časti Drahošanka a Čadečka) na východe. Južný okraj územia v časti Vojty patrí do celku Javorníky (časť Rakovská hornatina). Do časti Horelica okrajovo zasahuje Kysucká vrchovina (podcelok Krásňanská kotlina).
Mesto je vzdialené približne na sever od Žiliny,  južne od Třinca a  juhozápadne od poľského Żywca. Čadcou vedú významné dopravné komunikácie na Moravu, do Sliezska a Poľska. Cestu I/11 tu križuje II/487 na Turzovku a železničnú trať Žilina – Ostrava tu križuje trať do Makova a za mestom aj trať do Poľska.
Dejiny
Mesto vznikalo z malých osád valašského osídľovania v 16. storočí, ktoré bolo vyvolané nedostatkom ornej pôdy, no bohatstvom okolitých lesov a množstvom pasienkov. Dobré podmienky na chov dobytka a oviec, no aj množstvo kvalitného dreva na stavbu obydlí i obchod podnietil rýchle osídľovanie dovtedy riedko obývaných horských oblastí. Okolie Čadce patrilo do chotára Krásna nad Kysucou, ktoré podliehalo Strečianskemu panstvu, ktoré však viedlo o túto oblasť časté spory s Budatínskym panstvom.
V 16. storočí ešte nebola ustálená hranica medzi Uhorskom a Sliezskom a preto dochádzalo k sporom i medzi tamojšími osadníkmi, ktorým sa nepáčilo prenikanie Valachov na sever. Jedna z najstarších písomných zmienok o osade dorf Tzaczka pochádza z roku 1565 a spomína práve územný spor. Názov zrejme pochádza od činnosti miestnych osadníkov, ktorí vypaľovaním získavali pasienky a ornú pôdu, pri čom sa „čadilo“. Tento názor potvrdzuje i existencia názvov okolitých osád Žarec, Čadečka a Horelica. Rokmi sa používali názvy Chatcha, Czacza, Szattcza, Chatcza, Čatca, Czača a od roku 1918 už dnešná podoba Čadca.
Počet obyvateľov Čadce rýchlo rástol a už v roku 1676 tu vznikla rímskokatolícka farnosť a bol postavený drevený kostol. Obec sa stala centrom oblasti. Od 17. storočia vzniká mnoho kopaničiarskych usadlostí, dodnes typických pre celé Kysuce, no rozvíjali sa i obce a mestečká, centrá obchodu a remesiel. V mestečku začiatkom 18. storočia vznikla pobočka žilinskej poštovej stanice, bol vybudovaný nový kostol sv. Bartolomeja (1734 – 35) a v roku 1751 sa už spomína miestna škola. Vzostup významu Čadce nastal po roku 1773, kedy sa stanovila hranica a vtedy ešte obec sa stala centrom kysuckého dištriktu Strečianskeho panstva. Zmena výsad nastala 9. januára 1778, kedy kráľovná Mária Terézia udelila obci "Csatza" mestské výsady s jarmočným právom.
Počas nepokojných revolučných rokov obsadili mesto 4. decembra 1848 cisárske vojská a slovenskí dobrovoľníci a zdržiavali sa tu Ľudovít Štúr, Jozef Miloslav Hurban a vojenskí velitelia povstalcov F. Zach a B. Bloudek. Práve v Čadci vydala Slovenská národná rada 6. decembra 1848 výzvu s cieľmi a požiadavkami, namierenými proti maďarskému útlaku. Kysucké mesto sa týmto stalo na pár dní fakticky hlavným mestom Slovenska. Tejto udalosti je dnes venovaný pamätník na námestí Slobody. Neskôr tu v rokoch 1854 – 58 ako súdny úradník pôsobil aj významný štúrovský básnik Janko Kráľ.
Dôležitou udalosťou v dejinách mesta bola výstavba košicko-bohumínskej železnice, ktorá v roku 1871 dopravne spojila Čadcu s priemyselným Sliezskom i Považím. V roku 1884 bola vybudovaná trať Skalité – Zwardoň, spájajúca Kysuce s Poľskom. Zlepšenie dopravy podnietilo hospodársky rozvoj a v meste a okolí vzniklo niekoľko parných píl a v roku 1903 aj Hornouhorská textilná továreň. Od roku 1912 boli ulice osvetlené elektrickým osvetlením a 9. júla 1914 bola otvorená aj železničná trať Čadca – Makov.
V ťažkých medzivojnových časoch bol zásluhou miestneho odboru Matice slovenskej v rokoch 1926 – 28 vybudovaný zo zbierky obyvateľov Palárikov dom, ktorý sa stal miestom kultúrno-výchovnej činnosti. Výrazne sa realizovalo aj miestne ochotnícke divadlo, ktoré v meste vzniklo už v roku 1898. V rokoch 1932 – 35 v centre mesta pribudli aj budovy dnešného mestského a okresného úradu.
Zlepšenie ekonomickej a sociálnej situácie obyvateľov nastal až po oslobodení 1. mája 1945 a konci druhej svetovej vojny. V roku 1946 bola obnovená výroba v miestnej textilke, ktorá sa stala závodom podniku Slovena. V 40. rokoch sa rozbehla i výroba hasiacich zariadení, ktorá sa neskôr zmenila a vo vniknutom závode Tatra boli vyrábané komponenty pre túto automobilku. Špecifickým a svetoznámym podnikom sa stalo družstvo Okrasa, ktoré desaťročia vyrába sklenené vianočné ozdoby.
Obyvateľstvo
Zdroj: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021
Pamiatky
V meste je rímskokatolícky kostol sv. Bartolomeja apoštola z roku 1734 a na sídlisku Kýčerka je kostol sv. Jozefa Robotníka dokončený v roku 2002, taktiež rímskokatolíckej cirkvi. Pred bránami kostola je Pamätník Slovenskej národnej rady 1848 (sochár Vojtech Ihriský), ktorý je postavený na mieste bývalej fary. Vo fare začiatkom decembra 1848 sídlili predstavitelia SNR (Ľ. Štúr, J. M. Hurban a vojenskí velitelia povstania) počas tzv. zimného ťaženia slovenských dobrovoľníkov bojujúcich za slobodu slovenského národa. Vodcovia povstania tu vydali „Výzvu k národu slovenskému“.
Nádražie
Nádražie v Čadci patrí medzi významné budovy v bruselskom štýle. Bolo postavené 1967-69 podľa návrhu architekta Josefa Hrejsemnou, autora blízkej stanice Havířov. Autorom plastík je sochár Miroslav Rybička.
Kino
V kultúrnom dome na Matičnom námestí sa nachádza kino, ktoré bolo v roku 2012 zmodernizované. Premieta sa v 2D digitálnej podobe, plánuje sa aj rozšírenie pre 3D premietanie
Košice – mestská časť Luník IX
Názov sídliska
Názov Luník je označenie pre okrsky tretieho najväčšieho sídliska na Slovensku – Nového Mesta (tiež Terasa), ktoré sa skladá z ôsmich takýchto častí (Luník I-VIII). Po dostavbe týchto častí nasledovala výstavba experimentálneho okrsku Luník IX, ktoré však bolo situované v značnej vzdialenosti od ostatných Luníkov. Luník IX sa nepovažuje za súčasť Nového Mesta – Terasy a podľa zákona Národnej rady Slovenskej republiky z 1. októbra 1990 o meste Košice 401/1990 Zb. je samostatnou mestskou časťou s vlastnou samosprávou.
Symboly sídliska
Podľa Heraldického registra obec Luník IX prijala popisované symboly 28. februára 2008. Erb je novotvar a znázorňuje širokovýznamové symboly, ktoré pripomínajú rómske obyvateľstvo v tejto mestskej časti.
Erb
V červenom štíte zlaté osemšpicové koleso, prevýšené v hlave štítu troma striebornými podkovami.
Vlajka
Vlajka má podobu v jednej štvrti od žrde štiepeného listu, ktorého žrďová časť je žlto – modro delená, vejúca časť pozostáva zo piatich pozdĺžnych pruhov bieleho, žltého, červeného, žltého a bieleho v pomere 1:1:2:1:1. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
História
Mestská časť Lunik IX bola pôvodne projektovaná ako sídlisko typu ABC, ktoré mali obývať predovšetkým vojaci (A-armáda), policajti (B-bezpečnosť) a Rómovia (C-Cigáni). S výstavbou sa začalo na konci 70-tych rokov 20. storočia, kedy sa asanovala rómska osada Tábor v širšom centre Košíc. Od roku 1978 sa na sídlisko sťahovali prví nájomníci, pričom zložky A a B oproti plánu v značne zníženom množstve, a teda už v rokoch 19811989 sa sídlisko vyznačovalo vysokou koncentráciou Rómov. Z približne 2 000 obyvateľov tvorili asi polovicu.
Od roku 1995 v rámci novej koncepcie mesta Košice pre životné podmienky neplatičov, neprispôsobivých a obyvateľov protiprávne obsadených bytov boli takíto občania vysťahovaní na sídlisko Luník IX. Naopak odtiaľ boli postupne vysťahované bezproblémové rodiny, ktoré o to požiadali.
V roku 2021 navštívil pápež František Luník IX ako súčasť svojej trojdňovej návštevy Slovenska.
Demografia
31. decembra 2019 mal Luník IX 6 596 obyvateľov.
Počet obyvateľov od roku 2001.
Náboženské zloženie
V roku 2011 sa najviac obyvateľov tejto mestskej časti hlásilo k Rímskokatolíckej cirkvi.
Súčasná sociálna situácia
náhľad|vpravo|Sídlisko v roku [[2020]] náhľad|vpravo|Pohľad na ulicu v roku 2008 náhľad|vpravo|Sídlisko v roku [[2000]]
Niektorí obyvatelia sídliska zdemolovali bytové bloky do takej miery, že je narušená ich statika. Z tohoto dôvodu nechalo mesto Košice v roku 2008 zbúrať prvé dva panelové bloky. Do roku 2014 bolo zbúraných už šesť panelových blokov. Vzhľadom na zlý technický stav je naplánované búranie ďalších blokov. Náklady na demoláciu jedného bloku (2 vchody) predstavujú okolo 100 000 eur, ktoré sú platené z rozpočtu mesta Košice. Náhradné ubytovanie sa poskytuje iba obyvateľom s platnou nájomnou zmluvou. V priemere na jeden vchod s 30 bytmi pripadajú iba dva s platnou zmluvou, čím sa fakticky zvyšok obyvateľov stáva bezdomovcami. Títo obyvatelia si zakladajú ďalšie ilegálne osady aj na súkromných pozemkoch. V roku 2012 mesto Košice evidovalo na svojom území celkom štrnásť ilegálnych osád. Podľa oficiálnych čísel pripadá na jeden byt na Luníku IX 6,5 obyvateľov, reálnejšie odhady však počítajú s dvojnásobkom, teda 12-14 obyvateľov na jeden byt.
Zdevastované potrubia a zapchatá kanalizácia zhoršujú hygienické podmienky na sídlisku, pričom hrozí šírenie epidémií do mesta. Obyvatelia sídliska vyhadzujú odpad priamo pod okná bytoviek. V roku 2009 boli zlikvidované nelegálne skládky na sídlisku v objeme 800 ton odpadu, za čo mesto Košice zaplatilo 80 000 eur.
Na sídlisku sa nachádza materská aj základná škola. Na bezpečnosť na sídlisku mala dohliadať rómska občianska hliadka. Táto pomocná poriadková služba bola zriadená v roku 2009, ale zanikla kvôli financiám a problémom ako „pracovná nedisciplinovanosť, nedokončené stredoškolské vzdelanie, ako aj nedostatok zodpovednosti“. V roku 2011 tu bola zriadená riadna stanica mestskej polície.
Na Luník IX premáva autobusová linka číslo 11, ktorá zastavuje iba na vybraných zastávkach. Nástup do autobusu je povolený iba cez predné dvere. Vzhľadom na časté útoky vodiči nasadení na túto linku dostávajú rizikový príplatok. Nachádza sa tu tiež kostol Saleziánov, ktorého kňazi výrazne pomáhajú obyvateľom tejto mestskej časti.
Bobby Robson
Sir Robert William "Bobby" Robson CBE (* 18. február 1933 – † 31. júl 2009) bol anglický futbalista, ktorý sa po skončení aktívnej kariéry stal trénerom siedmich európskych futbalových klubov a anglickej futbalovej reprezentácie.
Jeho profesionálna kariéra stredového útočníka trvala skoro 20 rokov, v priebehu ktorých hral za tri kluby: Fulham, West Bromwich Albion a krátko Vancouver Royals. V dvadsiatich stretnutiach reprezentoval Anglicko, za ktoré strelil štyri góly.
Po skončení hráčskej kariéry sa stal úspešným trénerom na klubovej aj medzinárodnej úrovni, keď dosiahol víťazstvá v najvyšších ligových súťažiach v Holandsku a Portugalsku, získal futbalové trofeje v Anglicku aj Španielsku a s reprezentáciou Anglicka sa prebojoval do semifinále majstrovstiev sveta vo futbale v roku 1990. Jeho poslednou trénerskou zastávkou bolo pôsobenie pri Írskej futbalovej reprezentácii, v úlohe poradcu.
V roku 2002 mu bol udelený rytiersky rád Knight Bachelor, v roku 2003 bol uvedený do siene slávy anglického futbalu a stal sa čestným prezidentom Ipswich Town FC. Od roku 1991 trpel opakujúcimi sa zdravotnými ťažkosťami súvisiacimi s rakovinou. V marci 2008 podporil úsilie založiť nadáciu na výskum rakoviny, ktorá nesie jeho meno, Sir Bobby Robson Foundation. Keď mu bola v auguste 2008 potvrdená rakovina pľúc v poslednom štádiu, povedal: „Môj stav je opisovaný ako statický a bezo zmeny napriek posledným dávkam chemoterapie… Radšej zomriem skôr než neskôr. Ale každý raz odíde a ja sa teším z každej minúty života.“ Zomrel iba o rok neskôr.
Detstvo
Narodil sa v Sacristone v grófstve Durham, ako štvrté z piatich detí Philipa a Lilian Robsonovcov. Keď mal William iba niekoľko mesiacov, jeho rodina sa presťahovala do neďalekej dediny Langley Park, jeho otec pracoval v neďalekej uhoľnej bani. Malého Williama často brával otec na zápasy Newcastle United na štadión St. James Park, čo si vyžadovalo cestovať autobusom alebo ísť pešo niekoľko míľ. Robsonovými idolmi v detstve boli Jackie Milburn a Len Shackleton. Obaja hrali za Newcastle v strede útoku, čo bol post, na ktorom neskôr hral počas svojej kariéry aj Robson.
Robson navštevoval Waterhouses Secondary Modern School, riaditeľ tejto školy neumožnil prihlásiť jej futbalový tím do ligovej súťaže. Keď mal jedenásť rokov začal v sobotu dopoludnia namiesto toho hrávať za juniorov v Langley Park a už v 15 rokoch hral v tíme 18-ročných. Robson hrával futbal kedykoľvek mohol, ale zároveň pracoval ako elektrikársky učeň v uhoľnej šachte Langley Park pre Národnú banskú spoločnosť. V máji 1950 navštívil domácnosť Robsonovcov tréner Fulhamu Bill Dodgin, aby Bobbymu ponúkol profesionálnu zmluvu. Hoci dostal ponuku aj z neďalekého Middlesbrough, ponuka od Dodgina bola príliš atraktívna na to, aby ju odmietol a tak podpísal zmluvu s Fulhamom a presťahoval sa do Londýna, kde hral na kraji alebo v strede útoku. Robson mal záujem hrať aj za milovaný Newcastle, ale rozhodol sa pre Fulham, keďže podľa jeho vyjadrenia: „Newcastle neprejavil žiadnu snahu, aby získal [môj] podpis“.
Klubová kariéra
Napriek tomu, že Robson podpísal profesionálnu zmluvu, jeho otec požadoval, aby pokračoval aj v práci elektrikára. Cez deň pracoval v expozícii umeleckej výstavy Festival of Britain a tri večery v týždni trénoval vo Fulhame.
Svoj prvý zápas za WBA odohral 10. marca 1956 proti Manchesteru City, ktorý skončil víťazstvom 4-0. V sezóne 1957/58 bol najlepším strelcom klubu s 24 gólmi, vo víťaznom zápase proti Burnley 5-1, strelil 4 góly. Za West Bromwich Albion nastúpil v 257 zápasoch, vsietil 61 gólov a v sezónach 1960/61 a 1961/62 bol kapitánom tímu. V auguste 1962 sa však vrátil do Fulhamu, potom ako sa nedohodol s podpredsedom WBA Jimom Gauntom na navýšení svojho platu. Pokračujúce polemiky o minimálne a maximálnej gáži za zápas podnecoval Robsonov spoluhráč Jimmy Hill a Asociácia profesionálnych futbalistov, čo spolu s narodením Robsonovho druhého syna, ho viedlo k žiadostiam o vyšší plat. Gaunt odmietol rokovať o Robsonovej zmluve, a tak Robson požiadal o zmenu klubu a bol predaný do Fulhamu za 20 000 libier na základe kontraktu, ktorý zdvojnásobil jeho mzdu. Čoskoro potom ako sa Robson pripojil ku Fulhamu, klub predal Alana Mulleryho a Rodneyho Marsha, čo pre neho znamenalo podstatné zníženie šancí vyhrať akúkoľvek významnú trofej. Robson sám uviedol: „Počas celej svojej hráčskej kariéry som nič nevyhral.“
Napriek správam v novinách o záujme Arsenalu, and ponuke úlohy hrajúceho trénera z Southendu United, Robson v roku 1967 opustil Fulham a prijal ponuku na trojročný kontrakt v kanadskom Vancouver Royals. V otváracej sezóne 1968 severoamerickej futbalovej ligy, sa stal hrajúcim trénerom klubu a veril, že to „. . .bola možnosť niečo dokázať.“
Medzinárodná hráčska kariéra
Počas svojho prvého pôsobenia vo Fulhame sa Robson zúčastnil dvoch turné tímu zloženom Anglickou futbalovou asociáciou, v Západnej Indii v roku 1955 a Južnej Afrike v roku 1956. Ale až keď hral za West Bromwich Albion, sa dostal do úplnej zostavy Anglicka, kde bol po prvýkrát povolaný v roku 1956. Jeho klubový tréner, Vic Buckingham, bol zástancom spôsobu hry push-and-run, predchodcu „totálneho futbalu“ a práve tento spôsob hry umožnil Robsonovu nomináciu do zostavy Anglicka v roku 1956. V období, keď bol vo West Bromwich Albion, Robson tiež prvý raz stretol budúceho anglického internacionála a asistenta trénera Dona Howa.
Za Anglicko nastúpil v 20 zápasoch a debutoval v novembri 1957 vo víťaznom zápase proti Francúzsku 4-0, keď dvakrát skóroval. Napriek veľmi úspešnému debutu nebol nasadený na nasledujúci zápas proti Škótsku, uprednostnení bol Bobby Charlton. Pri nominácii do tímu pre Majstrovstvá sveta vo futbale v roku 1958, bol však uprednostnený pred Natom Lofthousom a Stanleym Matthewsom, ale zo Švédska sa vrátil sklamaný, keďže Anglicko v rozhodujúcom zápase v skupine prehralo zo ZSSR.
Po majstrovstvách sveta vo futbale v roku 1958 sa stal stabilným členom tímu Anglicka a v období medzi októbrom 1960 a marcom 1961 sa tešil z úpechov reprezentácie, keďže hral pri šiestich víťazstvách tímu, včítane rekordnej výhry 9-3 proti Škótsku na štadióne vo Wembley. Bol nominovaný na majstrovstvá sveta vo futbale 1962 v Čile, ale zranenie členka pretrvávajúce aj v prípravnom priateľskom zápase proti čilskému klubu mu znemožnilo odohrať väčšinu turnaja. Ako Robson spomínal: „Už nikdy neskôr som za Anglicko nehral… moja medzinárodná kariéra zostala nenaplnená“.
Trénerské začiatky
V roku 1959 vtedajší tréner anglickej reprezentácie a hlavný manažér trénersko-metodickej komisie pri Anglickej futbalovej asociácii Walter Winterbottom navrhol Robsonovi, aby si urobil trénerský kurz v Lilleshall. Trénerský debut mal Robson v januári 1968 vo svojom bývalom klube, Fulhame, proti Macclesfield Town, ktorý vtedy hral v Cheshirskej lige, a to v treťom kole FA Cupu. Fulham v tom období zápasil s veľkými ťažkosťami, keď mal z 24 zápasov iba 16 bodov. Napriek získaniu mladého Malcolma Macdonalda, sa Robsonovi nepodarilo klub zachrániť od zostupu do druhej divízie, a opustil ho v novembri, keď bol klub na ôsmom mieste v druhej divízii. Zistil, že bude prepustený, nie však od klubu, ale z titulnej strany Evening Standard z nápisom "Robson dostal vyhadzov", keď prechádzal okolo stanice metra Putney.
thumb|right|150px|Socha Robsona na Portman Road
V roku 1969 prešiel do Ipswich Town a práve tu dokázal, že je úspešný tréner. Voľné miesto v Suffolksom klube získal po stretnutí s Town director Murrayom Sangsterom, keď hľadal talenty na Portman Road pre trénera Chelsea Dava Sextona. Po štyroch priemerných sezónach, priviedol Robson Ipswich na 4. miesto v prvej divízii a úspechu v Texaco Cup v sezóne 1972/73. V nasledujúcich deviatich sezónach Ipswich len raz skončil nižšie ako na šiestom mieste vo First Division, v sezóne 1977/78. Táto sezóna však bola úspešná po víťazstve 1-0 vo finále FA Cupu nad Arsenalom. Počas trinástich rokov, keď trénoval Ipswichu, bol klub dvakrát na 2. mieste v lige a pravidelne sa zúčastňoval európskych pohárových súťaží. V roku 1981 získal Pohár UEFA po víťazstve vo finále nad holandským AZ Alkmaar 5–4 v súčte dvoch zápasov. V priebehu trinásťročného funkčného obdobia, priviedol do klubu len 14 hráčov z iných klubov, namiesto toho sa spoliehal na hráčov vychovaných v mládežníckych programoch Ipswichu.
V roku 2002 bola na počesť jeho úspechov s klubom, odhalená jeho socha v životnej veľkosti oproti tribúne Cobbold na štadióne klubu Ipswich Town, Portman Road. Dňa 7. júla 2006 bol Robson vymenovaný za čestného prezidenta Ipswich Town Football Club, prvým po Lady Blanche Cobbold, ktorá zomrela v roku 1987.
Tréner Anglicka
Úspechy s Ipswichom priniesli Robsonovi ponuku od Anglickej futbalovej federácie na miesto trénera anglickej reprezentácie, v dôsledku čoho odmietol ponuku od športového riaditeľa Ipswichu Patricka Cobbolda na predĺženie svojho kontraktu s klubom na obdobie ďalších desiatich rokov. Dňa 7. júla 1982, dva dni potom ako Anglicko vypadlo na majstrovstvách sveta, nahradil Rona Greenwooda na mieste trénera anglickej reprezentácie a vybral si Dona Howeho, svojho bývalého spoluhráča z West Bromwich Albion, za svojho najbližšieho spolupracovníka.
Hneď prvý zápas pri národnom tíme viedol ku kontroverzii, keďže zo zostavy proti Dánsku vynechal Kevina Keegana, čo viedlo k roztržke s fanúšikmi Newcastle United. V stredu 21. septembra 1983 utrpel Robson jedinú prehru v 28 kvalifikačných zápasoch na lavičke anglickej reprezentácie. Táto prehra, opäť s Dánskom, nakoniec znamenala neúspech v kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 1984 a podnietila Robsona rezignovať na post trénera v prospech Briana Clougha. Predseda Anglickej futbalovej federácie, Bert Millichip, však odmietol jeho rezignáciu (hlavne preto, že Millichip i federácia považovali Clougha za neschopného) a tak Robson viedol Anglicko aj v ďalšej kvalifikácii na majstrovstvách sveta vo futbale v roku 1986 v Mexiku.
Anglicko začalo majstrovstvá sveta slabo a kapitán Bryan Robson sa zranil, keď si opätovne vykĺbil rameno. Bobby Robson zmenil taktiku na rozhodujúci zápas skupiny, keď namiesto Marka Hateleyho vybral Petra Beardsleyho, ako dvojičku do útoku s Garym Linekerom. Tím vyhral nasledujúce dva zápasy, proti Poľsku a Paraguaju, rovnako 3-0 a dostal sa do štvrťfinále. Medzi poslednou osmičkou turnaja bolo Anglicko porazené Argentínou a to gólmi Diega Maradonu, neslávne známou "Božskou rukou" a o päť minút neskôr "gólom storočia", po neuveriteľnom sóle z polovice ihriska. Robson sa nenadchol Maradonovým tvrdeným, že jeho ruka bol Božský zásah: „Nebola to ruka Boha, ale ruka gaunera. Boh s tým nemal nič spoločné. Toho dňa Maradona navždy klesol v mojich očiach.“
V kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 1988 Robsonovo Anglicko stratilo iba 1 bod a deklasovalo Turecko 8-0. Na samotnom turnaji v západnom Nemecku však zlyhalo, keď nepostúpilo zo základnej skupiny. Dokonca skončilo posledné v skupine, keď podľahlo Írsku, Holandsku and ZSSR. Britská tlač Robsona urážala a po remíze v priateľskom zápase s Saudskom Arábiou, jedny noviny žiadali: "V mene Alaha, odíď". Robson opätovne rezignoval na post trénera a opätovne bola jeho rezignácia Millichipom zamietnutá (dôvodom bol zase Brian Clough).
Kvalifikáciou na majstrovstvá sveta 1990 Robson previedol Anglicko bez inkasovaného gólu a na záverečnom turnaji v Taliansku bolo jedným zo šiestich nasadených tímov. Opäť sa ocitlo v skupine s Holandskom a Írskom a štvrtým tímom bol Egypt. Podobne ako na majstrovstvách sveta vo futbale v roku 1986, sa Robson nemohol spoľahnúť na služby kapitána tímu Bryana Robsona, ktorý mal problémy so zranenou achillovou šľachou, čo mu zabránilo hrať v druhej časti turnaja. Po zisku štyroch bodov z troch zápasov Anglicko vyhralo svoju skupinu. Postup však vôbec nebol bezproblémový. Po remíze 1-1 s Írskom Anglicko zmenilo svoje rozostavenie z tradičných 4-4-2 na hru s ešte jedným stredným obrancom a podľa niektorých zdrojov v dôsledku hráčskej revolty. Robson toto tvrdenie poprel: „Túto zmenu som neurobil, kvôli nim. Skôr som chcel zabrániť van Bastenovi a Gullitovi, aby rozpárali našu obranu.“ Vo vyraďovacej časti nasledovali víťazstvá nad Belgickom a Kamerunom a Anglicko sa ocitlo v semifinále proti západnému Nemecku. Anglicko prehralo tento zápas po rozstrele zo značky pokutového kopu, keďže zápas aj po predĺžení skončil remízou 1-1. Neskôr Robson povedal, že „neprešiel deň, aby neuvažoval nad týmto semifinále a rozhodnutiami, ktoré vtedy urobil.“
Tréner v európskych kluboch
Pred majstrovstvami sveta v roku 1990 Anglická futbalová federácia Robsonovi oznámila, že nepredĺži jeho trénerskú zmluvu pri anglickej reprezentácii. Robson si našiel nové miesto, presťahoval sa do Holandska, aby trénoval PSV Eindhoven, ktoré hľadalo trénera, ktorý by vštepil disciplínu ambicióznemu tímu. Robson opísal tento presun, ako „kultúrny šok“, ale mal „zmysel pre dobrodružstvo“. Robsona prekvapila záľuba Holanďanov v debatách o zostave. V interview pre Voetbal International sa vyžaloval: „Anglický profík príjme rozhodnutie trénera. Tu po každom zápase za mnou prichádzajú náhradníci.“ Ďalšou výzvou v Eindhovene bol prístup k brazílskemu internacionálovi Romáriovi. Robson bol frustrovaný Brazílčanovou pracovnou morálkou, hoci pripustil: „. . .v niektorých zápasoch je fascinujúci.“ Robson si spolu s Frankom Arnesenom, svojím asistentom, ktorý slúžil ako prekladateľ, dohodol dôležitý rozhovor s Romáriom. Rozhovor skončil neúspechom, keďže Romário nebol ochotný zmeniť svoj životný štýl. Napriek tomu Eindhoven vyhral holandskú ligu v oboch sezónach, 1990/91 aj 1991/92. Tím však nedosiahol vedením žiadané úspechy v Európskych pohárových súťažiach a Robson bol informovaný, že bude musieť opustiť klub na konci sezóny 1991/92.
Okružná ulica
Okružná ulica je ulica:
Bobby Robson
Tréner v európskych kluboch
V júli 1992 Robson prešiel do Sportingu Lisabon, kde mu ako tlmočník slúžil mladý Portugalčan José Mourinho, budúci tréner FC Porto, Chelsea a Interu Miláno. V prvej sezóne pod vedením Robsona skončil klub v portugalskej lige na treťom mieste a Robson povedal, že klub bol v „otrasnom stave“. Podľa neho bol prezident klubu ako "neriadená strelu", keďže bežne kupoval hráčov bez Robsonovho súhlasu. V decembri 1993, keď bol tím na prvom mieste v tabuľke, dostal Robson vyhadzov. Prezident klubu, Jose Sousa Cintra, ako dôvod jeho prepustenia uviedol rýchle vypadnutie z Pohára UEFA s Casinom Salzburg.
right|thumb|Konečné umiestnenie v lige pod trénerským vedením (* Robson opustil klub pred skončením sezóny)
Robsonovo pôsobenie v Porte bolo veľmi úspešné a pre miestnych sa stal známy ako "Bobby Five-O" (slovensky: Bobby Päť-nula), čo bolo uznanie za množstvo zápasov, ktoré Porto vyhralo 5-0 a v roku 1995 podpísal s klubom novú zmluvu. Napriek vážnym zdravotným ťažkostiam s rakovinou kože a po tom čo chýbal na trénerskej lavičke niekoľko prvých mesiacov v sezóne 1995/96, úspešne priviedol Porto k obhajobe ligového titulu.
Telefonát od viceprezidenta Barcelony, Joana Gasparta, v priebehu leta roku 1996 o možnosti angažovania Luísa Figa, viedol k ponuke miesta v tomto španielskom klube. V júli 1996 Robson prevzal toto miesto, opäť raz bol jeho asistentom Mourinho, keďže jeho angažovanie na miesto asistenta mal Robson v podmienkach svojej zmluvy. Jedno z kľúčových rozhodnutí, ktoré Robson počas svojho krátkeho pôsobenia v Barcelone urobil, bolo angažovanie za Ronalda za 19,5 milióna, ktorý mal významný vplyv na to, že Barcelona vyhrala španielsky pohár, španielsky superpohár a Európsky pohár víťazov pohárov. Sám Robson bol zvolený za európskeho trénera roka za sezónu 1996/97 a Ronaldo o ňom povedal: „Robson je bezpochyby jeden z najlepších trénerov na svete“.
V sezóne 1997/98 sa Robson v Barcelone posunul vyššie na pozíciu hlavného manažéra a Louis van Gaal sa stal trénerom, ale ma tomto mieste zostal iba jednu sezónu, keď v nasledujúcej sezóne 1998/99 prijal ponuku trénovať PSV Eindhoven do konca sezóny. Eindhoven ligový titul nezískal, keď skončil až na treťom mieste za Feyenoordom a Willem II Tilburg. Robson však viedol tím až do úplného konca sezóny, aj v záverečnej baráži o účasť v Lige majstrov.
Návrat do Anglicka
V prvom domácom zápase pod jeho vedením, posledný Newcastle nastúpil proti druhému Sheffieldu Wednesday a deklasoval ho 8–0. V prvej sezóne pod jeho vedením, 1999/2000, priviedol klub ku konečnému 11. miestu, s 14 výhrami z 32 zápasov, ktoré s klubom odohral. Po odstúpení trénera Anglicka Kevina Keegana, v druhej polovici roku 2000, Anglická futbalová federácia oslovila predsedu Newcastlu United Freddyho Shepherda, aby umožnil Robsonovi na čiastočný úväzok prijať miesto zastupujúceho trénera Anglicka, ale ich žiadosti nebolo vyhovené. V sezóne 2001/02 priviedol Robson Newcastle z dolných častí tabuľky Premier League ku konečnému 4. miestu. V nasledujúcej sezóne Newcastle skončil tretí a druhý rok po sebe sa kvalifikoval do Ligy majstrov. Napriek zabezpečeniu si tretieho miesta a účasti v predkolách Ligy majstrov sa Robsonovi nepodarilo priviesť Newcastle do hlavnej fázy Ligy majstrov a tak sa klub pre sezónu 2003/04 presunul iba do Pohára UEFA. Na konci sezóny 2003/04 skončil Newcastle United na 5. mieste ligovej tabuľky, päť bodov od miesta zabezpečujúceho účasť v predkolách Ligy majstrov, ale v Pohári UEFA sa dostal až do semifinále, kde prehral z Olympique Marseille.
Trénerské miesto v Newcastle si udržal do 30. augusta 2004, keď bol Freddym Shepherdom odvolaný po slabom začiatku sezóny 2004/05 a údajnej hráčskej nespokojnosti. Robsonovo odvolanie prišlo potom, čo boli zverejnené jeho smutné pozorovania, že iba 5000 fanúšikov ostalo na konci sezóny na štadióne St. James Park, aby zhliadlo tradičné ocenenie hráčov. Stále však bol vo veľkej úcte u fanúšikov a 2. marca 2005 mu bolo mestom Newcastle-upon-Tyne udelené ocenenie „Freedom of the City“.
Jeho autobiografia s názvom Bobby Robson: Farewell but not Goodbye bola vydaná v roku 2005. Jej názov je odvodený od jeho slov, ktoré vyslovil v roku 1990, keď odchádzal z postu trénera Anglicka: "Som tu, aby som povedal zbohom – snáď nie zbohom, ale dovidenia". V knihe Robson kritizoval Shepherda, tvrdiac, že kým bol trénerom odmietal mu poskytovať informácie o zmluvách hráčov a prestupových rokovaniach. Rovnako kritizoval Shepherda a podpredsedu klubu Douglasa Halla za ich zameranie sa na prvý tím a štadión St. James Park, dôvodiac, že zanedbávali menej oslnivé záležitosti, ako tréningové centrum, rozvoj mládeže a vyhľadávanie talentov. Tréningové centrum klubu bolo neskôr obvinené Graemom Sounessom, Robsonovým naástupcom, za sled zranení hráčov prvého tímu.
Futbalový poradca
Dňa 7. júna 2005 odmietol návrh stať sa trénerom Heart of Midlothian, keďže chcel zostať v oblasti Newcastlu. Neskôr 13. januára 2006, keď bol Steve Staunton vymenovaný za trénera reprezentácie Írska, bol Robson menovaný do podpornej úlohy medzinárodného futbalového konzultanta. Robson odstúpil od tejto úlohy 17. novembra 2007, po poslednom zápase Írskej reprezentácie v neúspešnej kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 2008. Robson bol tiež bývalým čestným viceprezidentom Anglickej ligovej trénerskej asociácie pri anglickej lige.
Osobný život
Robson bol ženatý s Elsie od júna 1955 až do svojej smrti, spolu mali troch synov: Georga, Paula a Marka, všetci traja ho prežili.