cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mariánske námestie (Žilina)
Mariánske námestie je typické svojimi domami, ktoré majú poschodie vysunuté na arkádach a pod nimi vznikli priestory podlubia, ľudovo nazývané „laubne“. V nich boli obchody a pracovali tam remeselníci. Domy majú dodnes zachované pôvodné, gotické pivnice. Vznik námestia sa datuje pred rok 1300. Všetky domy mali do požiaru v roku 1886 štítové strechy. Tieto sa dnes za pomoci Mesta Žilina obnovujú. V súčasnosti je námestie súčasťou pešej zóny v meste a konajú sa tu rozličné podujatia. Cez leto je celé námestie lemované terasami.
Forov
Má rozlohu 1903 ha a žije tu 2468 obyvateľov (2007).
Mariánske námestie (Žilina)
Pamiatky
náhľad|V pozadí [[Katedrála Najsvätejšej Trojice (Žilina)|Katedrála Najsvätejšej Trojice]] V strede námestia je socha Nepoškvrnenej Panny Márie (Immaculata), ktorá bola postavená na počesť rekatolizácie v roku 1738. Socha je umiestnená na podstavci s reliéfom svätého Floriána, patróna hasičov. Za sochou sa nachádza malý park. V rámci rekonštrukcie námestia boli obnovené aj dve historické studne, v ktorých sa voda nachádza v hĺbke asi 12 metrov.
Radnica prešla viacerými stavebnými úpravami. Dnešná podoba radnice je z roku 1890. Posledná prestavba sa uskutočnila v roku 1992 a 1993. Aj v budove radnice sú pôvodné gotické pivnice. Na radnici dnes sídli primátor mesta a sú tu reprezentačné priestory, v ktorých zasadá Mestské zastupiteľstvo a konajú sa sobášne obrady. Na prízemí radnice je busta Andreja Hlinku (1864-1938), rímskokatolíckeho kňaza a významného slovenského dejateľa, s citáciou básne Andreja Žarnova. Zaujímavosťou je zvonkohra na priečelí budovy, ktorá od roku 1994 hrá melódie po odbití každej celej hodiny.
Na západnej strane námestia vyniká ''rímskokatolícky Kostol Obrátenia sv. Pavla'' a kláštor jezuitov. Kostol bol dokončený v roku 1754. Dvojvežová baroková stavba je jednoloďová. Veže sú vysoké 32 metrov. Hlavný oltár je barokový, autorom obrazu sv. Pavla je známy slovenský maliar Jozef Božetech Klemens (1817-1883). Na kláštore je pamätná tabuľa venovaná nitrianskemu biskupovi Jozefovi Vurumovi (1763-1838) a pamätná tabuľa venovaná Rádu sestier sv. Vincenta za záchranu deviatich židovských detí počas vojny.
Dlhý potok
Dlhý potok je názov niekoľkých potokov na Slovensku:
Lanvollon (kantón)
Lanvollon je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho 11 obcí.
Františkánske námestie
Františkánske námestie je námestie:
Hauteluce
Hauteluce je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Brian May
Brian Harold May, CBE (* 19. júl 1947) je anglický hudobník, spevák a astrofyzik, ktorý dosiahol medzinárodný úspech ako sólový gitarista rockovej skupiny Queen.
Brian May je od roku 2005 držiteľom Radu britského impéria (Commander). Dostal ho za svoje zásluhy v hudobnom priemysle a charitatívne činy. V roku 2007 dostal na Imperial College London doktorát z astrofyziky a v rokoch 20082013 bol kancelárom univerzity v Liverpoole. Býva v Londýne a vo Windleshame (Surrey). Je aktívny v hnutí za práva a ochranu zvierat a od septembra roku 2012 je vymenovaný za viceprezidenta organizácie RSPCA. V roku 2005 Briana Maya v ankete rozhlasovej stanici Planet Rock zvolili na siedmu priečku zoznamu najlepších gitaristov všetkých čias. Časopis Rolling Stone ho dal na 26. miesto zoznamu Stovky najlepších gitaristov všetkých čias. Čitatelia časopisu Guitar World mu v roku 2012 pridelili druhé miesto medzi „najlepšími gitaristami histórie“.
Brian May sa preslávil ako zakladateľ, gitarista a spevák skupiny Queen. Má významný podiel aj ako autor ich viacerých skladieb, vrátane hitov akými sú: „Now I'm Here“, „Keep Yourself Alive“, „Tie Your Mother Down“, „I Want It All“, We Will Rock You, „Save Me“, alebo „Who Wants To Live Forever“.
Mladosť
Brian Harold May je anglicko-śkótskeho pôvodu. Je jediné dieťa Harolda a Ruth Mayovcov. Narodil sa na londýnskom predmestí, v Hamptone, kde navštevoval základnú školu a gymnázium. V tomto období založil spolu so svojím spolužiakom, spevákom a basgitaristom Timom Staffellom, svoju prvú skupinu, ktorú nazvali podľa románu George Orwella „1984“. Na gymnáziu zmaturoval okrem všeobecných predmetov aj z fyziky, matematiky a aplikovanej matematiky. Po maturite pokračoval v štúdiu matematiky a fyziky na Imperial College London, kde získal bakalársky titul.
1968 – 1970: The Smile
V roku 1968 spolu s Timom Staffelom založili skupinu, ktorú nazvali Smile. Staffel spieval a hral na basovú gitaru, neskôr sa k nim pridal hráč na bicie nástroje Roger Taylor. Skupina Smile mala oficiálne nacvičených deväť skladieb a existovala krátko medzi rokmi 19681970.
Dňa 22. decembra 1992 boli na koncert Talyorovej kapely The Cross prizvaný aj Brian May spolu so Staffelom a zahrali si spolu ako The Smile ich spoločné skladby „Earth“ a „If I Were a Carpenter“.
1970 – 1991: Queen
Neskôr v roku 1970, keď od skupiny Smile odišiel Tim Staffell, sa k skupine pripojil Timov kamarát z umeleckej školy Ealing Art College, Farrokh Bulsara, chlapec indického pôvodu, ktorý sa narodil v Zanzibare. Farrokh sa nechával oslovovať anglickým menom Freddie. Na jeho podnet si skupina zmenila na názov „Queen“. V skupine sa spočiatku prestriedalo niekoľko hráčov na basovú gitaru až do roku 1971, kedy sa k nim pripojil posledný člen, John Deacon. Niekedy v tomto čase si Freddie pridal priezvisko Mercury. Inšpiroval ho k nemu verš „Mother Mercury, look what they've done to me...“ z piesne „My Fairy King“, ktorú neskôr nahrali na svojom debutovom albume. Dňa 2. júla 1971 hrala na internáte v Surrey pri Londýne skupina Queen prvýkrát v kompletnom zložení: Mercury, May, Deacon a Taylor.
Od roku 1970 až do súčasnosti je Brian May spolu s Rogerom Taylorom vlastníkom značky Queen a aj po smrti Freddieho Mercuryho, či neskoršou (1997) Deaconovou rozlúčkou s účinkovaním v hudobnom biznise sa pod touto značkou vytvárajú niektoré novšie projekty a kolaborácie s ďalšími osobnosťami populárnej hudby.
Počas kariéry v skupine Queen, Brian May často pre ich repertoár písal skladby, ktoré sa stali celosvetovými hitmi. Sú nimi napríklad: „We Will Rock You“, „Tie Your Mother Down“, „I Want It All“, „Fat Bottomed Girls“, „The Show Must Go On“, „Hammer to Fall“, či „Brighton Rock“ a mnoho ďalších. May v kapele Queen figuroval aj ako vokalista. Jeho spev bol neoddeliteľnou súčasťou harmonických vokálov v nižších rozsahoch. V niektorých svojich piesňach v tejto skupine často vynikol aj ako sólový spevák. Najvýznamnejšími z nich sú „Who Wants to Live Forever“, či „Mother Love“, ale výrazný je jeho spev aj v mnohých iných kompozíciách. Spolu s Mercurym patril medzi autorov väčšiny nahrávok na albumoch kapely. Po slávnom vystúpení v roku 1985 na akcii Live Aid a v nasledujúcich rokoch niekedy označovaných aj ako Magic Years, sa skupina autorsky spájala. Autormi skladieb boli stále viac všeobecne označovaní všetci ako skupina Queen. Ich jednotlivý podiel bol ešte zjavný, ako to bolo napríklad v gitarovej pasáži „One Vision“, ktorú mal pod svojou taktovkou Brian May. Od albumu Innuendo a aj počas výroby nasledujúcich projektov skupiny Queen, bol Brian May aktívny skôr ako hudobný aranžér.
V súčasnosti je zameraný aj na supervíziu počas výrob nových remastrovaných reedícií hudobných projektov a niektorých nových kompilácií. Zároveň spolu s Rogerom Taylorom vystupujú s hosťujúcimi umelcami. Už krátko po smrti Freddieho Mercuryho, po koncert na jeho počesť, vydali niekoľko nahrávok coververzií songov skupiny Queen, na ktorý sa podieľali: David Bowie, Annie Lennox, Lisa Stansfield, George Michael, neskôr Elton John, či Zucchero, alebo aj Robbie Williams. Z mladších súčasných umelcov a vychádzajúcich hviezd so skupinou Queen hosťoval Kris Allen, Jessie J, či Lady Gaga a iní.
Queen + Paul Rodgers, Adam Lamber
Skupina Queen organizuje aj otvorené projekty, ktoré bývajú označované ako „Queen + (niektorá osobnosť)“. Ako formácia Queen + Paul Rodgers po osemnástich rokoch, od roku 1986 v roku 2004, absolvovali spolu so spevákom Paulom Rodgersom (ex Free/Bad Company) koncertné turné a v roku 2008 vyprodukovali spoločný štúdiový album The Cosmos Rocks, po ktorom nasledovalo ďalšie turné.
Skupina Queen po roku 2000 niekoľkokrát svojou účasťou podporila talentové spevácke súťaže, ako je X Factor, či hlavne na dvoch ročníkoch American Idol, kde pri jednom podujatí nadviazala spoluprácu s mladým talentovaným spevákom, Adamom Lambertom. V roku 2012 tak vznikol projekt, ktorý dostal názov Queen + Adam Lambert. V júni 2012 vystúpili v ukrajinskom Kyjeve, v júli pokračovali v Rusku na Olympijskom štadióne v Moskve, nasledovala poľská Wroclaw, potom nasledovali tri londýnske vystúpenia. Dňa 20. septembra 2013 zoskupenie Queen + Adam Lambert vystúpilo na podujatí iHeartRadio Music Festival, ktoré sa konalo v druhom najväčšom hoteli sveta, MGM Grand Hotel & Casino v Las Vegas.
1983 – 1998: The Brian May Band
V roku 1983 sa viacerí členovia skupiny Queen začali venovať projektom, ktoré boli mimo oficiálnej činnosti kapely. Brian May bol 21. a 22. apríla spolu s Eddiem Van Halenom v nahrávacom štúdiu, kde spolu skúšali bez priameho zámeru vydať nejaký oficiálny projekt. Vznikol tak mini album nazvaný 'Star Fleet Project', ktorý nemal byť publikovaný. Brian May tiež spolupracoval s bývalým členom kapely Genesis, gitaristom Stevem Hackettom na albume Feedback 86, kde nahral gitarové party v piesni „Cassandra“ a okrem gitary prispel vokálmi v nahrávke „Slot Machine“, ktorej bol aj spoluautorom.
So svojou druhou manželkou, Anitou Dobsonovou, Brian May spolupracoval na jej prvom hudobnom albume, na ktorom spievala vokály štýle anglickej mydlovej opery EastEnders. V takejto podobe bola nahratá pieseň „Anyone Can Fall in Love“, ktorá sa v britských hudobných rebríčkoch v auguste roku 1986 umiestnila na štvrtej priečke. V roku 1989 sa Brian May podieľal na nahrávaní štrnásteho albumu skupiny Black Sabbath, Headless Cross, kde nahral gitarové sóla v piesni „When Death Calls“. Skupine Living in a Box v tom istom roku nahral gitaru v skladbe „Blow the House Down“ na ich albume Gatecrashing.
Po Mercuryho smrti v novembri 1991, bol May hospitalizovaný na klinike v Arizone. Podľa jeho vlastného vyjadrenia „sa cítil úplne mizerne, bol fyzicky zničený, mal silné depresie a mal pocity úplnej prázdnoty“. Svoje problémy sa rozhodol riešiť čo najväčšou pracovnou zaneprázdnenosťou a začal tým, že nahral sólový album Back to the Light, po ktorom nasledovalo koncertné turné. Často pre tlač poznamenával, že „je to jeho cesta ako sa zamestnať inými myšlienkami“.
Koncom roku 1992 oficiálne vznikla skupina, nazvaná The Brian May Band. V tejto superskupine okrem gitaristu a speváka Briana Maya spolupracovali: Cozy Powell (bicie, perkusie), Mike Moran a Rick Wakeman (klávesy), Chris Thompson (gitara, vokály) a Maggie Ryderová, Miriam Stockleyová (vokály). Neskôr Mayova skupina prešla zmenami. Priviedol do nej gitaristu Jamieho Mosesa, ktorý nahradil Mikeho Caswella. Zmenou prešla aj skupina vokalistov, ktorých nahradili Catherine Porterová a Shelley Prestonová. Dňa 23. februára 1993 táto nová zostava začala v Spojených štátoch svetové turné, kde skôr vystupovala v programe, kde účinkovali aj Guns N' Roses, neskôr niekoľkokrát aj samostatne. Ďalšie koncerty boli v Európe a Japonsku.
Po skončení tohto turné spolu s ostatnými členmi kapely Queen, Rogerom Taylorom a Johnom Deaconom sa vrátili do nahrávacieho štúdia, kde skompletizovali album Made in Heaven. Použili naň Mercuryho sólové demá a niektoré posledné nahrávky, ktoré zostali z výroby albumu Innuendo. Tieto archívne zvukové stopy boli prepojené zvukovou mixážou spolu s novými vokálnymi a inštrumentálnymi prídavkami, ktoré aktuálne nahrali zvyšní členovia skupiny Queen. Niektoré z nich vyrobili spolu Deacon a May ešte v roku 1992.
V roku 1995, okrem práce na rôznych televíznych a filmových projektoch, začal Brian May pracovať na svojom druhom sólovom albume s pracovným názvom Heroes. Zmenil pritom svoj pôvodný spôsob a od coveverzií sa zameral na spoluprácu a nové hudobné materiály. Piesne boli vydané na albume Another World. Nahrávali ho okrem iných aj Spike Edney, Cozy Powell, Neil Murray a Jamie Moses. Dňa 5. apríla 1998 Cozy Powel zahynul pri autonehode na diaľnici neďaleko Bristolu. Táto nehoda, nakoľko bolo treba v krátkom čase nájsť iného bubeníka, skomplikovala dokončovanie albumu a pripravované turné. Na nahrávanie albumu a na počiatočné, promočné turné vypomohol najprv Steve Ferrone, pre zvyšok roku 1998 sa k Brianovi Mayovi na koncertoch pripojil (vtedy) bývalý bubeník skupiny Kiss, Eric Singer.
1998 – súčasnosť
Od oficiálneho posledného projektu Another World z roku 1998 sa Brian May prezentuje skôr ako sólový umelec, prípadne spolupracuje na projektoch iných skupín, či umelcov, menej sa prezentuje s Rogerom Taylorom ako súčasť kapely Queen.
Dňa 22. októbra 2000 sa Brian May predstavil ako hosť na show, ktorá sa konala v Brixton Academy pri 25. výročí skupiny Motörhead, kde vystúpil spolu s bývalým gitaristom tejto kapely, Eddiem Clarkem a zahrali song „Overkill“. Brian May je dobrý priateľ speváka a hudobníka, Phila Collinsa, a bol v roku 2007 špeciálnym hosťom pri opätovnom spojení na koncerte skupiny Genesis v londýnskom Twickenham Stadium. Za výpomoc bubeníka Johna Miceliho sa Brian May odvďačil Meatovi Loafovi tým že v roku 2010 pridal svoje gitarové sólo na jeho album Hang Cool, Teddy Bear.
V júni roku 2011 Brian May vystúpil s Tangerine Dream na podujatí Starmus Festival na Tenerife, ktoré sa konalo v rámci osláv 50. výročia prvého letu kozmonauta, Jurija Gagarina. Dňa 26. augusta 2011, Brian May na Reading Festivale zahral skladby „We Will Rock You“ a „Welcome to the Black Parade“ s americkou kapelou My Chemical Romance. Dňa 10. októbra sa May s podporou skupiny Dark Stares ukázal na oslavách opätovného spojenia britskej kapely The Darkness v londýnskom klube 100 Club. Ako ich dlhodobý fanúšik si May s nimi zahral na pódiu na ich následnom turné v Hammersmith Apollo medziiným aj skladbu od Queen, „Tie Your Mother Down“.
Dňa 16. septembra 2012 sa Brian May predstavil v Royal Albert Hall na charitatívnom koncerte Sunflower Jam, kde vystúpil spolu s Johnom Paulom Jonesom (Led Zeppelin), Ianom Paicem (Deep Purple) a spevákmi: Bruce Dickinsonom (Iron Maiden) a Alice Cooperom.
V januári roku 2012 sa podieľal Brian May na nahrávaní singlu „Rockstar“, ktorý vydal ako svoj sólový projekt Dappy, frontman N-Dubz. Brian May vytvoril v tejto skôr typickej hip hopovej kreácii gitarové rífy, ktoré kulminujú do elektrifikovaného sóla. Táto dvojica sa stretla v programe Live Lounge (vysielané v BBC Radio One), kde spolu naplno využili hiphopovo rockový potenciál skladby „We Will Rock You“.
V roku 2014 Brian May nahral soundtrack pre nezávislý film 51 Degrees, ktorý režíroval nemecký filmový režisér Grigorij Richters. Film mal premiéru v tom istom roku na Starmus Festivale.
V roku 2005 bol od kráľovnej pri príležitosti jej narodením udelený Brianovi Mayovi Rad britského impéria za „služby pre britský hudobný priemysel“.
Spolupráca s Kelly Ellisovou
Potom, ako účinkovala v muzikáli We Will Rock You, nadviazal Brian May aktívnu spoluprácu so speváčkou a herečkou Kerry Ellisovou. Produkoval a aranžoval jej debutový štúdiový album Anthems (2010), ktorý nasledoval po EP, Wicked in Rock (2008). Viackrát ju aj sprevádzal na gitare počas jej verejných koncertných vystúpení. Vo februári roku 2011 bolo oznámené, že Brian May spolu s Kerry Ellisovou absolvujú naprieč Britániou dvanásť koncertov. Dňa 1. marca May a Ellis zahrali spolu na londýnskej železničnej stanici v rámci benefície bez nároku na vstupné tridsaťminútový akustický set, v ktorom bola aj skladba „Crazy Little Thing Called Love“.
Inštrumentalizmus
Prvým hudobným nástrojom, na ktorom sa Brian May začal učiť hrať bolo banjolele (brnkací nástroj, ktorý je spojením medzi bendžom a ukulele), ktoré použil pri hraní v skladbe „Bring Back That Leroy Brown“. Pri piesni „Good Company“ použil bežné barytónové ukulele, ktoré si kúpil na dovolenke na Havaji. Príležitostne si May vedel pri nahrávaní pomôcť využitím aj ďalších hudobných nástrojov, ako napríklad hrou na harfe (jedným akordom, ktorý mu potom zvukový technik upravil do súvislého hrania), či basovú gitaru, ktorú bežne používal pri demonahrávkach, či vo svojich sólových projektoch, alebo v čase prípravy albumu pre kombináciu Queen + Paul Rodgers.
Brian May je takisto rešpektovaný ako spevák. Od druhého albumu skupiny Queen po The Game na každom z projektov naspieval aspoň jeden song. Spolu so skladateľom, Leem Holdridgem je spoluautorom mini-opery Il Colosso, ktorá bola komponovaná v roku 1996 pre film The Adventures of Pinocchio (réžia Steve Barron). May v tejto opere aj spieva, no nie je priamo na obraze, ale znie v dabingu, ktorý hrá pre účinkujúce bábky.
Gitarista
V prvom rade je Brian May vo viacerých publikáciách odborníkmi, ako aj ďalšími hudobníkmi z brandže hodnotený ako virtuózny hráč na gitaru. Jeho meno sa nachádza na popredných pozíciách hodnotení najlepších gitaristov: 26. miesto má v rebríčku časopisu Rolling Stone medzi stovkou najlepších gitaristov všetkých čias. Bývalý spevák kapely Van Halen, Sammy Hagar sa pozitívne vyjadruje k hudobným diela skupiny Queen a skvelej gitarovej technike Briana Maya.
Gitary
Pre Briana Maya je charakteristická, dnes už legendárna gitara, ktorá dostala meno „Red Special“. Nahrával s ňou albumy a často ju používal na koncertoch. Gitaru mu vyrobil jeho otec, elektrotechnický inžinier, keď mal šestnásť rokov. Bola vyrobená z dreva z kozuba, ktorý pochádzal z osemnásteho storočia. Brian bol na ňu zvyknutý a vyjadroval sa, že „sa mu páči, že má hrubý plochý a široký krk. Sám lakoval plastovou vrstvou jej hmatník. Páka tremola gitary bola zaujímavá tým, že bola vyrobená z bicyklového nosiča, pri výrobe gitary boli použité štrikovacie ihlice, či tlačné pružiny z ventilového rozvodu starej motorky.“ V súčasnosti je Brian May vlastníkom spoločnosti, ktorá vyrába gitary majúce dizajn založený na pôvodnom originálnom modele Red Special. Okrem tejto gitary samozrejme používa aj iné modely. Boli to napríklad: Pre akustickú hru sú Mayovými favoritmi gitary Ovation, Martin, Tōkai Hummingbird, Godin a Guild. Na niektorých videách ho môžeme vidieť aj s inými nástrojmi ako napríklad kópia gitary Stratocaster pri skladbe „Play the Game“ (1980) a Washburn RR2V pri „Princes of the Universe“ (1986).
V roku 1984 firma Guild začala vyrábať prvé oficiálne repliky gitary Red Special a bol vyrobený aj súbor prototypov pre Briana Maya. Nakoľko táto verzia gitary mala rozdielnu konštrukciu, nebola úplne presná a May s takouto verziou nebol spokojný. Asi po 300 vyrobených kusoch bola preto výroba replík stopnutá. V roku 1993 sa firma Guild vrátila k výrobe týchto replík, no po 1000 vyrobených kópiách ich výroba skončila. Niektoré z nich May používa ako záložné nástroje. V súčasnosti používa May aj dve gitary, ktoré vyrobil husliar Greg Fryer a v roku 1998 opravenú „Starú dámu“, ktorú má už iba ako zálohu. Repliky od Fryera sú takmer identické s pôvodnou, len majú na vretenníku Fryerove logo. Mayova pôvodná Red Original má ako logo šesťpencovú mincu.
Okrem toho, že používa doma vyrobenú gitaru, bolo o Brianovi známe, že na brnkanie rád používal mince. Užíval si pritom kvality brnkania s šesť-pencovej britskej mince, najlepšie zo súboru z roku 1970. Vyhovovalo mu, že tvrdosť kovu mu oproti plastovým trsátkam dáva možnosť lepšej kontroly nad hrou. Pre tento jeho zvyk bol všeobecne známy, tým, že vždy musel mať vo vrecku niekoľko mincí.
Mayove gitarové inšpirácie
Prvými inšpiráciam pre Briana Maya bol Cliff Richard a the Shadows. O mnoho rokov neskôr si užil možnosť zahrať si pri rôznych príležitostiach s oboma: s Cliffom Richardom a gitaristom Shadows, Hankom Marvinom. Spolupracoval s Cliffom a skupinou The Shadows na reedícii ich hitu z roku 1958, „Move It“, ktorý vyšiel 6. novembra 2006 na duetovom albume Cliffa richarda s názvom Two's Company. Podľa vyjadrení Briana Maya boli jeho veľkými vzormi aj The Beatles, Led Zeppelin, The Who a Jimi Hendrix. V roku 1989 počas interview pre BBC Radio 1 Brian May ako svoje gitarové vzory vymenoval: Jimiho Hendrixa, Jeffa Becka a Erica Claptona. V roku 1991 v rozhovore pre magazín Guitar World pridal k svojim vzorom aj kapely The Who a Led Zeppelin. Jimmy Page bol podľa neho „jeden z najväčších mozgov rockovej hudby“.
Ďalšie nástroje
V štúdio May používal klávesy Yamaha DX7. Bolo to napríklad pri začiatku nahrávky „One Vision“ a na pozadí skladieb „Who Wants to Live Forever“, „Scandal“ a „The Show Must Go On“. Používal a aj dodnes vlastní Mercuryho klavír Steinway. Stávalo sa, že May použil ako hudobné nástroje aj niektoré hračky ako napríklad plastikové piáno značky Yamaha v piesni „Teo Torriatte“ a miniverziu nástroja Koto v nahrávke „The Prophet's Song“ (album A Night at the Opera), či ukulele-bendžo napríklad v skladbách „Bring Back That Leroy Brown“ a „Good Company“.
Osobný život
Medzi rokmi 1974 až 1988 bol Brian May ženatý s Chrissie Mullen, s ktorou má tri deti: Jimmy (* 15. jún 1978), Louisa (* 22. máj 1981) a Emily Ruth (* 18. február 1987). Ich rozvod v roku 1988 bol bulvárom komentovaný ako dôsledok vzťahu s herečkou Anitou Dobsonovou (v Británii sa preslávila v 80. rokoch v mydlovej opere ako postava menom Angie Watts), s ktorou sa stretol v roku 1986. V roku 1986 po koncerte na štadióne vo Wembley Dobsonová inšpirovala Maya na napísanie skladby „I Want It All“. Brian May s Anitou Dobsonovou uzavreli manželstvo 18. novembra 2000.
Brian May sa priznáva, že koncom 80. a začiatkom 90. rokov trpel ťažkými depresiami do takej miery, že uvažoval o samovražde. Ťažko vtedy vnímal ako dopadlo jeho manželstvo, že zlyhal aj ako otec aj ako manžel, zasiahla ho otcova smrť a ochorenie a smrť Freddieho Mercuryho.
Mayov otec, Harold pracoval ako technický kreslič na ministerstve letectva a bol dlhodobým silným fajčiarom. Výsledkom toho bolo, že Brian má averziu voči fajčeniu, až do takej miery, že je počas koncertov zakázané fajčiť vo všetkých vnútorných priestoroch. Brianov otec bol sklamaný, že jeho syn pre kariéru rockového hudobníka zanechal seriózne vzdelanie, ale potom ako vzal obidvoch svojich rodičov na ich prvý koncert do New Yorku v Madison Square Garden, otec uznal, že to „vychytil“. Podľa novín The Sunday Times bol v roku 2011 majetok Briana Maya odhadovaný na 85 miliónov libier, respektíve na 135 miliónov dolárov.
Brian May je vegetarián.
Astrofyzik
Brian May skončil štúdium fyziky a matematiky na Imperial College London s bakalárskym titulom. Medzi rokmi 1970 až 1974 pokračoval v doktorandskom štúdiu na tému: odrazené svetlo od medziplanetárneho prachu a rýchlosť prachu v rovine slnečnej sústavy. Potom, čo skupina Queen začala mať v roku 1974 medzinárodný úspech, doktorandské štúdium prerušil, no Brian zostal ako spoluautor dvoch vedeckých prác: MgI Emission in the Night-Sky Spectrum (1972) a An Investigation of the Motion of zodiacal dust Particles (Part I) (1973),, ktoré pochádzali z jeho pozorovania na observatóriu Teide nachádzajúcom sa na Tenerife.
V roku 2006 sa Brian May znovu zaregistroval na doktorandské štúdium na Imperial College a v auguste v roku 2007, rok skôr ako bol odhadovaný čas, predložil svoju prácu, ktorá sa zaoberala javmi súvisiacimi s jeho predošlými prácami o skúmaní pásu zodiakálneho prachu s prihliadnutím na 33 ročnú históriu pozorovaní s podporou výskumov získaných zo satelitu NASA IRAS. Štúdium ukončil slávnostnou ceremóniou, ktorá sa konala v Royal Albert Hall dňa 14. mája 2008. V októbri 2007 bol May menovaný ako hosťujúci vedec v Imperial College a odvtedy pokračuje v jeho záujme o astronómiu a zapája sa do činnosti spolu s Imperial Astrophysics Group. Spolu s astrofyzikmi Patrickom Moorom a Chrisom Lintottom je Brian May spoluautorom publikácií ''Bang! – The Complete History of the Universe'' (2006) a "The Cosmic Tourist" (2012).
Brian May spolu s Chrisom Lintottom, Jonom Culshawom, Prof. Brianom Coxom, bol hosťom 700. pokračovania populárnovedeckého týždenníka The Sky at Night, ktorý od roku 1957 do 2013 vysielala BCC a po celý čas, až do smrti, ho moderoval Sir Patrick Moore. S nimi bol v štúdiu aj držiteľ titulu Astronomer Royal, Martin Rees, ktorý pri pohľade na prítomných hodil smero k Brainovi poznámku, že „ešte nestretol vedca, ktorý sa na Isaaca Newtona podobal tak veľmi ako on“. Dňa 8. januára, 2013 bol Brian May hosťom v prvej časti tretej série programu BBC, Stargazing Live.
Dňa 17. novembra 2007 Brian May prebral od Cherie Blairovej vymenovanie za kancelára liverpoolskej školy Liverpool John Moores University, Tento post zastával medzi rokmi 2008 až 2013.
V roku 2011, pri príležitosti 50. výročia prvého letu človeka do vesmíru, Brian May participoval na organizácii podujatia Starmus Festival, ktorý sa s mottom „Čo robíme vo vesmíre?“ konal na Kanárskych ostrovoch. Zámerom festivalu, na ktorého oragnizácii participoval aj Mayov kolega, Garik Israelian, bolo spopularizovať astronómiu. V predstavenstve predstavenstva bol aj kozmonaut Alexei Leonov, fyzik Stephen Hawking, evolučný biológ Richard Dawkins a iní. Súčasťou akcie boli kultúrne podujatia spojené s hudobným koncertom, na ktorom vystúpil aj Edgar Froese a Tangerine Dream.
Aktivizmus
Brian May je zakladateľom hnutia na ochranu práv zvierat. Aj keď väčšinu svojho života bol voličom Konzervatívnej a unionistickej strany, hovorí že pre postoj konzervatívcov k tradičného honu na líšku a hubeniu jazvecov sa rozhodol, že počas volieb v roku 2010 ich voličom nestane. Jeho ochranárske združenie, ktoré podľa známeho hitu skupiny Queen nazval „Save Me“, začalo kampaň na ochranu všetkých zvierat proti neprípustnému, krutému a ponižujúcemu zaobchádzaniu. Vzhľadom na pôvod je silne zameraný na príklad, akým sa na britských ostrovoch zaobchádza s líškami a jazvecmi. Primárne je zameraný na dodržiavanie britského zákona známeho ako Hunting Act 2004, ktorý sa zaoberá zákazom lovu lesných zvierat prenasledovaním psou svorkou a ďalšími, či dodržanie ostatných miestnych ochranných zákonov a nariadení. Ako volič Brian May v poslednej dobe aktívne podporuje britských kandidátov Strany zelených, či ekologicky zameraných politikov z Konzervatívnej strany.
V jednom z interview v septembri roku 2010 pre televíziu BBC v programe HARDtalk, Brian May poznamenal, že by sa chcel stať radšej známy za to, čo urobil pre práva zvierat, ako pre jeho hudbu, či vedecké práce. May je horlivým stúpencom RSPCA, medzinárodného fondu na ochranu zvierat, ligy proti krutým športom, PETA a ochrany voľne žijúcich zvierat.
Stereoskopia
V roku 2003 May oznámil, že sa zaujíma o vyhľadanie skutočných miest, kde vznikli obrázky publikované v knihe Scenes in Our Village. V roku 2004 miesta lokalizoval na vidieckom sídle a farnosti Hinton Waldrist v Oxfordshire. Spolu so spisovateľkou Elenou Vidalovou vydal Brian May v roku 2009 knihu nazvanú A Village Lost and Found: Scenes in Our Village. Kniha je komentovanou zbierkou stereoskopických obrázkov, ktoré vo Viktoriánskom období urobil fotograf Thomas Richard Williams. Je predávaná spolu so streoskopom. Zanietenosť pre stereskopické fotografie u Briana Maya pochádza ešte z čias jeho detstva, a koncom 60. rokov kedy sa prvýkrát stretol s Williamsovou prácou.
Potom, čo v roku 1973 kúpil prvú kartu, ktorá patrila k sérii obrázkov Les Diableries, pochádzajúcich z 19. storočia, sa po celý život zaujímal o vyhľadávanie a zbieranie týchto výtvarných dielok, ktoré sa v trojdimenzionálnom zobrazení zaoberajú „každodenným životom v pekle“. Dňa 10. októbra 2013 bola publikovaná kniha Diableries: Stereoscopic Adventures in Hell, na vzniku, ktorej sa spoločne podieľali: Brian May, Denis Pellerin a Paula Flemingová.
V roku 2012 Brian May dostal od Kráľovskej fotografickej spoločnosti Saxbyho medailu za zásluhy na poli trojdimenzionálneho zobrazovania.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bánov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bánov v okrese Nové Zámky.
Štefánikovo námestie
Štefánikovo námestie je námestie:
Brian Johnson
Brian Johnson (* 5. október 1947) je britský spevák a textár, známy predovšetkým ako spevák austrálskej hardrockovej kapely AC/DC od roku 1980. V súčasnosti žije v Sarasote na Floride.
V roku 1972, založil Johnson glam rockovú kapelu Geordie a stal sa jej spevákom. Avšak kapela sa po pár vydaných singloch v roku 1978 rozpadla. V roku 1980 bola kapela na krátku dobu obnovená, ale krátko po jej obnovení bol Johnson oslovený s ponukou vstúpiť do kapely AC/DC, kde mal nahradiť zosnulého Bona Scotta. Johnson ponuku prijal a s kapelou ešte v roku 1980 vydal album Back in Black, ktorý sa stal jedným z najúspešnejších hardrockových albumov.
Diskografia
S kapelou Geordie
S kapelou AC/DC
NGC 6989
NGC 6989 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Labuť, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. septembra 1790.
Lézardrieux (kantón)
Lézardrieux je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho sedem obcí.
NGC 6988
NGC 6988 je galaxia v súhvezdí Delfín, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 15. augusta 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Kervignac
Kervignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neurotransmiter
Neurotransmiter je chemická látka uvoľňovaná z nervového zakončenia na synapsii. Slúži na prenos impulzu cez synaptickú štrbinu a umožňuje tak ďalšie šírenie podráždenia (v nervovom systéme) alebo vyvolanie určitej reakcie (sťah svalu, vyprázdnenie žľazy). Neurotransmitery sa delia na excitačné (s budivým účinkom) a inhibičné (s tlmivým účinkom). K najznámejším neurotransmiterom patria noradrenalín (sympatický nervový systém), acetylcholín (napr. parasympatický nervový systém), dopamín, serotonín, GABA, glutamát, glycín, neuropeptidy a iné. Niektoré neurotrasmitery majú súčasne charakter hormónov, vyskytujú sa aj mimo nervový systém (cholecystokinín v tráviacej sústave) a môžu mať aj vzťahy k iným systémom, napr. imunitnému. Poruchy neurotrasmiterov spôsobujú niektoré neurologické a psychiatrické choroby:
Tisamenos
Tisamenos alebo Tísamenos alebo Tísamenés môže byť:
NGC 1851
NGC 1851 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Holubica, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 10. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,1.
Beynat
Beynat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fulókércs
Fulókércs je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Encsskom okrese.
Má rozlohu 1859 ha a žije tu 400 obyvateľov (2007).
Quattro
Quattro (tal. "štyri") môže byť:
Kňaží vrch
Kňaží vrch je prírodná rezervácia v pohorí Považský Inovec v podcelku Nízky Inovec, západne od spojnice vrchov Kňaží vrch a Rovence. Je v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Modrová, Stará Lehota a Lúka v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1988 na rozlohe, bez ochranného pásma. Rezervácia je od roku 2004 súčasťou územia európskeho významu Tematínske vrchy. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: Zachované spoločenstvá skalných stepí a duba plstnatého v Považskom Inovci.
Hotelík
Hotelík (orig. Fawlty Towers) je britský sitkom natočený BBC v roku 1975. Seriál má 12 častí.
Dej
Malý hotel Fawlty Towers vlastní človek s veľmi komplikovanou povahou – Basil Fawlty. Hotel riadi spoločne so svojou ženou Sybil, ktorú síce veľmi miluje ale nedáva to veľmi najavo. Fawlty Towers má len troch ďalších zamestnancov. Čašník Manuel je z Barcelony a nevie dobre po anglicky, následkom čoho sa stal pre Basila neobľúbeným. Pre Manuela je charakteristická veta „...A nebit ma! Vždy ma len bijete!“. Ďalšími zamestnancami sú kuchár Terry a čašníčka/komorná Polly Shillmanová.
Sojuz TM-7
Sojuz TM-7 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-7 vyštartoval 26. novembra 1988 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Na palube kozmickej lode bol aj francúzsky kozmonaut Jean-Loup Chrétien.
Michal III.
Micha(e)l III. alebo Michaél III. alebo Michail III. môže byť:
Michal III. alebo Michail III. môže byť aj:
Loudéac (kantón)
Loudéac je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho šesť obcí.
Moyzesova ulica
Moyzesova ulica je ulica:
NGC 6990
NGC 6990 je galaxia v súhvezdí Indián, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. júla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
X264
thumb|x264
x264 je slobodná knižnica pre enkódovanie videa podľa štandardu H.264/MPEG-4 AVC. Súčasnými aktívnymi vývojármi projektu sú Loren Merritt a Jason Garrett-Glaser. Medzi ďalších vývojárov, ktorí prispeli ku kódu, patria Laurent Aimar, Eric Petit, Min Chen, Justin Clay, Måns Rullgård, Radek Czyz, Alex Izvorski, Alex Wright, Christian Heine, Gabriel Bouvigne a iní. Knižnica je uvoľnená pod podmienkami GPL licencie.
Súčasťou projektu je aj enkodér, ktorý sa používa z príkazového riadku. Existuje k nemu niekoľko grafických užívateľských prostredí, napríklad MeGUI.
Schopnosti
x264 je jedným z najpokročilejších verejne prístupných AVC enkodérov. Podporuje široké spektrum možností daných štandardom H.264/MPEG-4 AVC:
Portlet
Java portlet je webový komponent, umožňujúci integráciu webových aplikácií a portálov.
Portlety sú používané ako vymeniteľné komponenty používateľského rozhrania poskytujúce prezentačnú vrstvu pre informačný systém.
Súčinnosť portálov a portletov je zabezpečená pomocou rozhrania pre programovanie aplikácií (API), ktoré je definované v celom rade noriem.
Nakoľko najrozšírenejšou platformou pre tvorbu webových portálov je Java, aktuálny vývoj sa koncentruje na Java Portlet Specification, pozri Verzie Java Portlet Specification nižšie.
Použitím tohto rozhrania za dodržania spomenutých noriem sa môžu portlety spúšťať na hocijakom portále založenom na Java EE bez ohľadu na jeho implementáciu.
Technológia
Portlet je komponent používateľského rozhrania, ktorý beží v kontajneri portálu a možno ho použiť ako stavebný kameň portálu.
Technicky sú portlety prevažne založené na technológii Java a sú podobné servletom. Podobne ako servlety i portlety sú riadené kontajnerom (portletový kontajner je „obal“ ktorý portlety štartuje, riadi ich životný cyklus, zabezpečuje prostriedky potrebné pre ich beh a poskytuje perzistentný úložný priestor pre ich nastavenia). Portlety sú implementované na strane webového servera na rozdiel od widgetov – komponentov pouźívateľského rozhrania implementovaných v prehliadači koncového používateľa. Portlet prijíma a spracúva požiadavky podľa ktorých neskoršie mení svoj obsah. Obsah generovaný portletom, nazývaný aj „fragment“, je úsek kódu v markup-jazyku (HTML, XHTML, WML). Jednotlivé fragmenty sa potom môžu spájať a spolu dohromady vytvoriť portálovú stránku.
Portlety sa odlišujú od servletov v týchto vlastnostiach:
Používateľský web-klient komunikuje s portletom pomocou štandardnej paradigmy požiadavka/odpoveď implementovaného portálom a používatelia môžu teda väčšinou narábať s portletom rovnako ako sa pohybujú po bežných webových stránkach.
Životný cyklus portletu
Portlet riadi portletový kontajner a to po celú dobu životného cyklu portletu. Podľa špecifikácie JSR-168 má každý portlet implementované nasledovné štyri metódy riadiace jeho životný cyklus:
Metóda processAction (ActionRequest request, ActionResponse response) je volaná pri odpovedi na podnet používateľa (napríklad kliknutie myšou na odkaz alebo odoslanie formulára). V tejto metóde sa môžu volať i ďalšie metódy businessových komponent ako napr. JavaBeans. ActionRequest a ActionResponse sú podrozhraniami PortletRequest a PortletResponse. Pomocou tejto metódy sa môžu zmeniť nastavenia portletu i jeho perzistentné informácie.
Poslednou povinnou metódou je metóda destroy. Táto metóda sa volá predtým než je inštancia portletu podsunutá pre garbage collector. V tejto metóde sa teda ako i názov hovorí, majú o. i. aj uvoľniť zdroje.
NGC 1852
NGC 1852 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 6. novembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Pavel Hrúz
Pavel Hrúz (* 14. jún 1941, Banská Bystrica – † 15. august 2008, Banská Bystrica) bol slovenský spisovateľ.
Životopis
Narodil sa v rodine krajčíra a vzdelanie získaval v Banskej Bystrici (1955-1959, elektrotechnická a spojárska priemyslovka) a v Bratislave (Elektrotechnická fakulta SVŠT v Bratislave). V roku 1964-1968 pracoval ako elektroinštalatér v Banskej Bystrici, robotník v pivovare v Rimavskej Sobote, technik vysielača na Kráľovej Holi. Od roku 1968 sa stal redaktorom v Matičnom čítaní, odkiaľ ho v roku 1971 prepustili. 1971-1974 bez zamestnania, 1974-1975 správca tenisových kurtov v Banskej Bystrici, 1975-1990 robotník, neskôr energetik v Stavoindustrii v Banskej Bystrici. Od roku 1990 pracoval v literárnej redakcii Slovenského rozhlasu v Banskej Bystrici.
Tvorba
Svoje prvé diela začal uverejňovať už počas stredoškolských štúdií v denníku Smer a neskôr aj v Mladej tvorbe. Debutoval knihou poviedkových čŕt zo študentského prostredia Dokumenty o výhľadoch (1966). Po roku 1972 publikoval len v samizdate (zbierku poviedok Zvuky ticha (1976), poviedky v samizdatovom zborníku Československý fejeton (1977)), na Slovensku mu znovu vychádzali knihy až po roku 1989, keď mu okrem nových prác vyšli i diela napísané a vydané ako samizdaty. V roku 1998 získal literárnu Cenu Dominika Tatarku. Je spoluautorom bedekru Banská Bystrica a okolie.
Vo svojich prózach sa sústredil na detail, rozprávanie o zdanlivo bezvýznamných témach, ale i ľuďoch, ktorí sú mimo "veľkého" spoločenského diania, spravidla na pokraji spoločnosti, s úsilím o autentickosť prostredia a života, čomu podriaďoval aj výrazové prostriedky.
Hauteville (Savoie)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Chapelle-Caro
La Chapelle-Caro je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Füzér
Füzér je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Šiatronovomestskom okrese.
La Chapelle-Caro
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Boulevard Vincent-Auriol
thumb|Boulevard Vincent-Auriol Boulevard Vincent-Auriol je bulvár v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode. Prostriedkom ulice vedie viadukt linky 6 parížskeho metra.
FC St. Pauli
FC St. Pauli (FC St. Pauli von 1910 e.V.) je nemecký športový klub, ktorý sídli v štvrti ST. Pauli v Hamburgu.
La Chapelle-Caro
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Füzér
Obec je známa predovšetkým kvôli rovnomennému hradu Füzér, ktorý sa vypína nad obcou vo výške 552 metrov.
Boulevard Vincent-Auriol
Dejiny
Bulvár bol vytýčený na mieste starých mestských hradieb Fermiers généraux pri rozširovaní Paríža a otvorený v roku 1818.
Pôvodný názov Boulevard de la Gare (Nádražný bulvár) bol odvodený od susedného Slavkovského nádražia. 1. marca 1976 bol premenovaný na súčasný názov na počesť francúzskeho prezidenta Vincenta Auriola.
Place d’Italie
náhľad|Place d’Italie Place d’Italie (Talianske námestie) je námestie v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode.
Poloha
Na kruhové námestie s priemerom 200 metrov smeruje Avenue des Gobelins, Avenue de la Sœur-Rosalie, Boulevard Auguste-Blanqui, Rue Bobillot, Avenue d’Italie, Avenue de Choisy, Boulevard Vincent-Auriol, Rue Godefroy a Boulevard de l’Hôpital. Esplanáda pozdĺž obchodného centra Italie 2 bola v roku 1995 premenovaná na Place Henri-Langlois.
Dejiny
Námestie vďačí svojmu názvu blízkosti Avenue d’Italie, ktorá bola východzím bodom cesty z Paríža do Talianska. Až do prestavby Paríža pod vedením baróna Haussmanna tu bolo malé námestie z roku 1760 s pevnosťami, ktoré boli súčasťou mestských hradieb nazvaných Fermiers généraux, ktoré oddeľovali od Paríža mesto Gentilly. Tieto dve stavby boli vypálené v roku 1789 a zbúrané v roku 1877. Pripojenie okolitých obcí k Parížu v roku 1860 umožnilo vybudovať veľké okrúhle námestí podľa vzoru Place de l’Etoile.
Podľa projektu Italie 13 zo 60. rokov 20. storočia sa námestie malo stať centrom mrakodrapov pozdĺž Avenue d'Itálie po celej svojej dĺžke, so stavbou Tour Apogée vyššou než Tour Montparnasse. Neďaleko námestia vzniklo šesť asi 100 m vysokých mrakodrapov. V roku 1975 bol projekt z väčšej časti zrušený. Na mieste určenom pôvodne pre Tour Apogée stojí od roku 1992 obchodné centrum Italie 2, ktoré navrhol architekt Kenzo Tange (1913 – 2005). Zahŕňa kancelárie, hotel, obchody a veľký audiovizuálný komplex Grand Écran Italie.
Námestie dnes
Námestie tvorí prirodzené centrum 13. obvodu a je významným dopravným uzlom pre cestnú dopravu, autobusovú dopravu a tri trate metra. Pod námestím sa nachádza rovnomenná stanica metra. Na povrchu sa stretávajú cesty spájajúce centrum s predmestím a štvrť Montparnasse s pravým brehom.
FC St. Pauli
Okrem futbalu má tento športový klub aj oddiely šachu, hádzanej, boxu, triatlonu, bowlingu, stolného tenisu a podobne. K 1. júlu 2015 mal športový klub asi 22 000 členov.
Mužský profesionálny futbalový tím v roku 2003 zostúpil do Regionalligy, čo bola v tom čase tretia najvyššia futbalová liga v Nemecku, a zostal tam štyri roky. V roku 2007 znovu získali postup do 2. Bundesligy, a v roku 2010 postúpili do Bundesligy. Od sezóny 2011-2012 pôsobia v 2. Bundeslige, druhej najvyššej lige Nemecka.
Mestským rivalom FC St. Pauli je klub Hamburger SV, zápasy medzi týmito dvoma tímami sú známe ako Hamburgské mestské derby. Klub má tiež rivalitu s Hansou Rostock. Aj keď futbalisti na ihrisku zaznamenali iba mierne úspechy, klub je známy svojou osobitou kultúrou, a má množstvo fanúšikov ako jeden z „kultových“ klubov krajiny. Fanúškovia FC St. Pauli sa značne identifikujú s radikálne ľavicovou politikou a zmýšľaním.
štadión
right|250px| la stadiono Millerntor-Stadion en Hamburgo
Hráči
Tréner: Holger Stanislawski
Námestie Andreja Hlinku (Žilina)
náhľad|Pohľad z námestia na Burianovu vežu, [[Katedrála Najsvätejšej Trojice (Žilina)|Katedrálu Najsvätejšej Trojice a Farské schody]] náhľad|Bronzová socha [[Andrej Hlinka|Andreja Hlinku na podstavci s nápisom „Andrej Hlinka - Otec národa“]] Námestie Andreja Hlinku je námestie v Žiline. Je pomenované po slovenskom buditeľovi Andrejovi Hlinkovi.
NGC 6991
NGC 6991 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Labuť, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. septembra 1788.
Námestie Andreja Hlinku (Žilina)
Námestie je ďalším významným žilinským kultúrnym centrom po Mariánskom námestí a súčasťou pešej zóny. Bronzová socha Andreja Hlinku bola odhalená v roku 1994, jej autorom je žilinský sochár Ladislav Berák. Námestí sa nachádza stupňovitá fontána a budovy, v ktorých sídlia Považská galéria umenia (na budove je pamätná tabuľa pripomínajúca konanie výstavy maliarov v roku 1903), banky a obchodné centrum Mirage.
Na námestie nadväzuje nedávno rekonštruovaný najstarší žilinský mestský park Sad SNP s hudobným pavilónom a fontánou. V sade je pamätník odhalený pri príležitosti 10. výročia oslobodenia Žiliny (1955) od sochára Rudolfa Pribiša. Vznik sadu sa datuje medzi roky 1902 až 1908.
Z námestia je pohľad na jeho dominantu – Kostol Najsvätejšej Trojice a Burianovu vežu (zvonicu). Medzi námestím a kostolom je balustráda z roku 1940, na ktorej sa nachádza súsošie sv. Cyrila a Metoda.
náhľad|500px|stred|Pohľad na námestie z balustrády, na dominantnú stupňovitú fontánu, vianočný stromček v strede a šedú budovu [[Považská galéria umenia|Považskej galérie umenia v pravej polovici]]
Michal IV.
Michal IV. (iné názvy: Michael IV., Michaél IV., Michail IV.) môže byť:
Maël-Carhaix (kantón)
Maël-Carhaix je francúzsky kantón v departemente Côtes-d’Armor v regióne Bretónsko. Tvorí ho osem obcí.
Kriket na Pacifických hrách 2015
Kriket na Pacifických hrách 2015 bol kriketový turnaj vo verzii T20 v rámci multišportového podujatia Pacifických hier 2015. Konal sa v Port Moresby, v Papue-Novej Guinei v dňoch od 6.18. júla 2015, za účasti 4 mužských a 6 ženských tímov. Kriketový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1979 a toto bolo jeho 7. vydanie, pričom ženský turnaj mal na hrách premiéru. Družstvá mužov Fidži a Samoy sa odmietli turnaja zúčastniť. Zápasy sa odohrali na 2 ihriskáchArmini a Colts, ktoré sú súčasťou komplexu Bisini Complex.
V mužskej kategórii zvíťazilo Vanuatu, ktoré vo finále vyhralo nad B družstvom domácej Papuy-Novej Guiney. A družstvo sa v tom čase zúčastnilo kvalifikácie na MS 2015 v T20 krikete. V kategórii žien po výhre nad domácou a favorizovanou Papuou-Novou Guineou získala titul Samoa.
Turnaj žien zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v krikete T20 žien v roku 2018. Do baráže s Japonskom postúpili 2 družstvá.
Heaven and Hell
Heaven and Hell môže byť:
Sládkovičova ulica (Hlohovec)
Sládkovičova je ulica v Hlohovci.
Táto ulica je pomenovaná podľa básnika, kritika literárnych a dramatických prác, publicistu a prekladateľa Andreja Sládkoviča. V Hlohovci sa na tejto ulici nachádzajú Krajská hvezdáreň a planetárium.
Dótades z Messénie
Dótades alebo Dótadés (Dótades/iný prepis:Dótadés) bol v roku 740 pred Kr. víťaz olympijských hier behu na jedno stadion.
Dótades z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 10. olympijských hrách. Od založenia hier v roku 776 pred Kr. bol beh na jedno stadion jedinou disciplínou. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala približne od 175 do 200 metrov.
Füzérkajata
Má rozlohu 1146 ha a žije tu 129 obyvateľov (2007).
Exteritorialita
S exteritorialitou tesne súvisí pojem imunita. Pojem exteritoriálneho územia je naopak často nesprávne zamieňaný s pojmami enkláva alebo exkláva (kde ide priamo o cudzie výsostné územie).
Exteritorialita osôb a vecí
Nachádzať sa mimo výsosť štátu v tomto prípade znamená, že dotyčné právne subjekty nepodliehajú miestnemu súdnemu stíhaniu a výkonu moci (čo však neznamená, že nepodliehajú miestnemu právnemu poriadku vôbec). Konkrétne to znamená, že príslušník štátu A, ktorý v štáte B spáchal trestný čin a zároveň v tomto štáte používa privilégium exteritoriality, nemôže tu byť uväznený, postavený pred súd a odsúdený.