cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hôrka
Primovce
Nevedno, ako sa Prímovce dostali do vlastníctva Levoče, no nepochybne sa tak stalo až koncom 14. storočia.
Svätý Ondrej
Prvá zmienka o Svätom Ondreji pochádza až z 24. júna 1315. Územie tejto kopijníckej obce patrilo pôvodne Mikulášovi Šedivému bolo súčasťou jeho majetkov v roku 1273 chotár neskoršieho sv. Ondreja v rozlohe jedného poplúžie odpredal Mikulovi, synovi Rothena. O štvrťročie neskôr v roku 1298, územie kontinuálne vlastnil Mikulov syn Mikul, označený ešte ako „ de Zeek“. No už v tomto období sa na vymedzenom území musela rozvíjať dedina, v ktorej si okolití kopijníci v roku 1280 vymohli postaviť svoj kostol, podľa patrocínia ktorého dedina aj získala svoje meno Svätý Ondrej.
Dejiny
Všetky spomínané lokality patrili v minulosti k Stolici X spišských kopijníkov, ktorým roku 1243 uhorský kráľ Belo IV. obnovil a potvrdil ich privilégiá. Kopijníckym obciam sa hovorilo aj "zemianske dediny", pretože ich obyvateľstvo bolo privilegované podobne ako ostatní uhorskí zemania. Pomenovanie "kopijníci" (lanceati od latinského lancea = kopija) dostali podľa toho, že do kráľovského vojska mali povinnosť postaviť za každú usadlosť určitý počet ozbrojencov – kopijníkov. Kopijnícke obce mali bezpochyby strážnu, resp. vojenskú funkciu. Pôvod kopijníkov doposiaľ nie je objasnený. Starší historici ich pokladali za maďarských strážcov uhorských hraníc smerom do Poľska, novšie výskumy slovenských historikov naznačujú skôr ich slovanský pôvod, niektorí (Javorský) ich považujú ešte za pôvodných strážcov slovanských hradísk na Čingove a Dreveníku.
Faktom je, že tieto obce (v určitom období ich bolo až 29) si udržali vlastnú samosprávu až do začiatku 19. storočia. Až roku 1803 splynula Stolica X spišských kopijníkov tzv. "malá župa" so Spišskou stolicou.
Do zlúčenia začiatkom 20. storočia mali spomínané obce (osady) samostatný vývoj. Hoci sa v stredovekých listinách objavujú ich názvy až v druhej polovici 13. storočia (Svätý Ondrej – 1280), ostatné až v 14. storočí (Miklušovce – 1311, Primovce – 1312, Kišovce – 1324, Hôrka – 1347), počiatky ich existencie siahajú pred 13. storočie. Uvedené kopijnícke obce nepatrili k veľkým dedinám (najväčšou z nich boli v roku 1787 Kišovce, kde v 38 domoch žilo 192 ľudí; v roku 1828 mali Kišovce 32 domov a 238 ľudí).
Svätý Ondrej mal v roku 1787 24 domov a 186 ľudí,v roku 1828 20 domov a 148 ľudí.
Primovce mali v roku 1787 8 domov a 47 ľudí, v roku 1828 10 domov a 79 ľudí.
Hôrka mala v roku 1787 12 domov a 78 ľudí, v roku 1828 9 domov a 61 ľudí.
V priebehu storočí sa názvy jednotlivých dedín menili: Zjednotenie názvu v roku 1900 pre všetky časti obce rešpektovalo ich príslušnosť k spišským kopijníkom, pretože zjednotená obec dostala pomenovanie: "Landzsásfalu" (kopijnícka obec) a v roku 1907 "Landzsásötfalu" (päť kopijníckych obcí). Po vzniku I. ČSR sa ujal slovenský názov Hôrka.
V roku 1939 sa zvýšila ťažba mangánovej rudy, čo malo za následok príliv prisťahovalcov za prácou nielen z rôznych častí Slovenska, ale aj z Maďarska, Poľska i Rumunska. Ťažba bola ukončená 1. apríla 1971.
Rodina Kissoczy
Rodina Kissoczy poskyovala obyvateľom Hôrky prácu. Bola to zemepánska rodina.
Zo spomienok priameho potomka tejto šľachtickej rodiny Jozefa Kissoczyho vyberáme: Dr. Pavel Kissoczy mal za manželku Eriku, rod. Scholtzovú z Matejoviec. Mali dve deti – Melindu a Jozefa. Mal ukončený doktorát z práva a poľnohospodársku akadémiu v Košiciach. Bol veľkostatkárom a okrem svojho majetku mal tiež prenajatý statok v Prímovciach. Následne nakúpil množstvo zariadenia a hospodárskych zvierat na úver, ktorý vďaka svojej usilovnosti splatil do troch rokov. Podrobne študoval počasie v regióne, takže bol pri poľnohospodárskych prácach oveľa úspešnejší ako ostatní farmári. Produkoval veľa zrna, zemiakov, mlieka, syra, alkoholu (páleného zo zemiakov) a iných produkotov. Jeho veľkým hobby bolo včelárstvo. Priblížime si, ako podľa spomienok Jozefa Kissoczyho vyzeral kaštieľ, v ktorom rodina bývala: ''„Postavil ho Kalman Glosz a kúpil starý otec. Stred domu v tvare T mal predsieň s veľkým vešiakom, vedľa vešiaka boli dvere vedúce do izby starej mamy, ktorá prichádzala každý rok z Prešova stráviť s rodinou leto. Ďalšie dvere z predsiene viedli do veľkej jedálne s úžasným tmavo čerešňovým nábytkom. Jedálny stôl mal min. 12 stoličiek, ale jedlo sa tam iba pri vzácnych príležitostiach alebo muzikálnych večeroch. Ďalšie dvere z predsiene viedli do chodby smerujúcej k spálni a obývačke. Na konci chodby bola kúpeľňa. Ďalšia chodba viedla do kuchyne, špajze a miestnosti pre služobníctvo. Ešte jedny dvere viedli z predsiene na veľké nádvorie, toto bol hlavný vstup do domu. Na nádvorí sa nachádzala podzemná voda s pumpou. Iba v jedinom dome v dedine sme mali telefón. Bola to veľká drevená krabica na stene, kde sa muselo otočiť kľukou pre zvonenie a rozprávať do veľkého nastaviteľného rohu. Pamätám si to, pretože moja mama volala svojej mame každý deň. Na svietenie v noci sa používali petrolejové lampy. ''
Krypta Kissócziovcov
V Kišovciach pri kostole sa nachádza krypta rodiny Kissoczy. Sú v nej pochovaní títo rodinní príslušníci:
Krypta bola postavená začiatkom 19. storočia.
Erb na krypte
Dr. Kissóczy Józef = jeden z troch synov Mátyása Uhlarika  /ďalší dvaja sú Pál a István/  dňa 27.11.1958 poskytol nasledovnú informáciu:
„Tento erb venoval Ferdinand III. 20. marca 1655 Jurajovi /Gyorgy/ Uhlarikovi, ktorého priamy potomok Uhlarik Mátyás a jeho sestra Gabriella to potvrdzujú.
So súhlasom Franza Jozefa v roku 1916 bolo prijaté meno „Kissóczy“ namiesto Uhlarik pri zachovaní maďarského šľachtického rodu.“
Majstrovstvá štyroch kontinentov v krasokorčuľovaní 2014
Majstrovstvá štyroch kontinentov v krasokorčuľovaní 2014 sú 16. ročník súťaže mimoeurópskych krasokorčuliarov organizovaný Medzinárodnou korčuliarskou úniou (ISU).
Súťaž sa koná od 20. januára do 26. januára 2014 v čínskom meste Tchaj-pej, v Taipei Arena. Súťaže prebiehali v štyroch kategóriách – muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry. Bolo to posledné krasokorčuliarske súťažné podujatie pred Zimnými olympijskými hrami 2014. V rovnakom meste a na rovnakom mieste sa majstrovstvá štyroch kontinentov konali aj v roku 2011.
Minimálna hodnota technických elementov
Medzinárodná korčuliarska únia určila pre sezónu 2013/2014 minimálnu hodnotu technických elementov, ktorú museli športovci prekonať aspoň raz na podujatí v aktuálnej alebo predošlej sezóne, aby sa kvalifikovali na Majstrovstvá štyroch kontinentov (zohľadňovali sa iba podujatia zaradené do oficiálneho kalendára ISU).
Právo nominácie viacerých súťažiacich
Na rozdiel od Majstrovstiev Európy 2014 mala každá krajina právo nominovať do tejto súťaže troch súťažiacich do každej kategórie. Výsledok krajiny na predošlých majstrovstvách štyroch kontinentov nemal na počet miesteniek žiadny vplyv.
Zoznam účastníkov súťaže
Na tento ročník súťaže sa prihlásilo celkovo 94 krasokorčuliarov z 15 krajín Ameriky, Afriky, Ázie a Austrálie. V kategórii mužov súťažilo 29 športovcov, v kategórii žien 21 krasokorčuliarok, v párových disciplínach 7 športových dvojíc a 15 tanečných párov.
Program podujatia
Program podujatia podľa oficiálneho rozpisu je uvádzaný v miestnom čase UTC+08:00 (SEČ + 7):
Muži
WD = withdrawn (odstúpil zo súťaže)
Skalár (rod)
thumb|Detail hlavy (zľava doprava): P. scalare, P. altum, P. leopoldi. Skalár (po latinsky Pterophyllum) je rod rýb z čeľade cichlidovité bežne chovaný akvaristami.
Je to najznámejší rod spomedzi všetkých rodov cichlíd a patrí k najznámejším akvaristickým rodom vôbec. V slovenčine sa celý rod nazýva podľa jeho najznámejšieho zástupcu, druhu Pterophyllum scalare, skalár obyčajný. Skaláry pochádzajú z mäkkých kyslých vôd Amazonky. Potrebujú pomerne priestranné a vysoké akvárium, kde by sa mohli preháňať, ale aj rastliny, aby sa mohli schovať. Vyhovuje im teplota okolo 24 °C.
Skaláry majú medzi cichlidami jedinečný tvar tela. Je kosoštvorcový, pričom horný a dolný roh kosoštvorca prerastá do dlhej závojovej chrbtovej a brušnej plutvy. Ďalší pár úzkych brušných plutiev majú veľmi dlhý a úzky. Základné sfarbenie ryby je strieborné. Jej telo často pokrývajú tmavé škvrny vytvárajúce viac či menej úhľadné zvislé pásy. Niektoré jedince sú úplne čierne, iné môžu obsahovať aj ružové až oranžové škvrny, či bodky na pltvách a chvoste, ktoré sa pri dopade svetla sfarbia na zeleno alebo modro.
Skaláry sú pokojné s výnimkou obdobia párenia. Rodičovský pár sa vzorne stará o znášku. V akváriu samička kladie priľnavé ikry na širokolisté rastliny (rod Echinodorus) alebo na rúrku z PVC vloženú do akvária. Nečakane môže využiť aj iné miesto, napríklad sklo akvária, alebo ohrievač. Rodičia strážia a ovievajú ikry, ktoré sa vyliahnu po jednom alebo dvoch dňoch. Ak si nesplnia úlohu, čo sa niekedy stáva pri prvom rozmnožovaní, treba ich odstrániť a víriť vodu (napr. vzduchovacím kamienkom), aby boli ikry zásobené čerstvou vodou. Plôdik nemá charakteristický tvar dospelých a niekoľko dní po narodení sa živí naupliami žiabronôžok. Bez ohľadu na to, či sa rozmnožovanie podarilo, alebo nie, rodičovský pár môže o niekoľko dní znášku zopakovať. Pohlavie skalárov sa rozoznáva ťažko a skôr podľa správania ako podľa vzhľadu.
463 Lola
463 Lola je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil M. F. Wolf 31. októbra 1900.
Janko Jesenský
JUDr. Janko Jesenský (* 30. december 1874, Martin – † 27. december 1945, Bratislava) bol slovenský básnik, prozaik a prekladateľ. Pseudonym: Janko Martinský, J.S.Enský, Lenský, Baltazár, Nechtík, Panpero, Pauper, Pikulík, Stokráskin, Tenistý, Tudhatod, Záhorák.
Životopis
Narodil sa v Turčianskom Svätom Martine ako potomok šľachtického rodu Jesenský s predikátom z Horného Jasena. Jeho otec, Ján Baltazár Jesenský-Gašparé, bol advokátom a významným činiteľom slovenského národného hnutia a spoluorganizátorom akcií celonárodného významu (Memorandum národa slovenského, Matica slovenská a pod.). Vzdelanie získaval v rodisku, neskôr na gymnáziu v Banskej Bystrici, Rimavskej Sobote a v roku 1893 zmaturoval v Kežmarku. Dvojročnú právnickú akadémiu absolvoval v Prešove (18931896), doktorát práv získal v Kluži. (Rumunsko, 18961900). V Budapešti zložil advokátsku skúšku (1905). Potom pracoval ako advokátsky koncipient v Lučenci, Bytči, Liptovskom Mikuláši, Martine a v Novom Meste nad Váhom. Tu si vytvoril vážnejší ľúbostný vzťah k mladej klaviristke a speváčke Oľge Kraftovej.
V roku 1905 začína v Bánovciach nad Bebravou svoju samostatnú advokátsku kariéru. Po ôsmich rokoch sa oženil s Annou, dcérou významného štúrovského historika Júliusa Bottu. V 1914 narukoval k trenčianskemu pluku. Bol obvinený z vlastizrady, roku 1915 odvelený na ruský front, prešiel do ruského zajatia a po čase sa pridal k československým légiám v Rusku. Redigoval viacero časopisov: voronežský Čechoslovan (tu sa stretol so spisovateľskými kolegami Jozefom Gregorom-Tajovským a J.Haškom), kyjevské Slovenské hlasy. Bol zvolený za podpredsedu ruskej odbočky Československej národnej rady a po zložitých politických kolíziách s boľševikmi sa dostal domov. V roku 1919 sa pustil do povojnového budovania vo viacerých úradoch dožívajúcej republiky. V roku 1922 bol županom v Rimavskej Sobote, potom veľkožupanom v Nitre, v roku 1929 prešiel do Bratislavy, kde sa stal vládnym radcom, neskôr viceprezidentom Krajinského úradu. Aktívne sa zúčastňoval nielen na politickom, ale i kultúrnom a spoločenskom živote. V rokoch 19301939 bol podpredsedom Spolku slovenských spisovateľov, v roku 1933 sa stal šéfredaktorom v časopise Slovenské smery umelecké a kritické. Prívrženec i politický predstaviteľ čechoslovakizmu. V roku 1939 sa utiahol do súkromia, no i napriek tomu podporoval protifašistické hnutie.
27. novembra 1945 bol ako prvý Slovák menovaný za národného umelca, no o mesiac neskôr zomiera. V roku 1950 boli jeho telesné pozostatky odvezené a uložené do rodinnej hrobky Jesenských na Národnom cintoríne v Martine.
Tvorba
Jesenský sa svojou tvorbou stal významným predstaviteľom slovenskej modernej prózy. Je jedným zo skutočne prvých tvorcov modernej slovenskej literatúry a reprezentant jej prvej vlny predovšetkým v poézii. Okrem vlastnej tvorby tiež prekladal, najmä poéziu A. S. Puškina, S. Jesenina, či A. Bloka. Literárnej tvorbe sa začal venovať v roku 1889 na kežmarskom gymnáziu. Po priebežnej príprave a časopiseckom publikovaní množstva besedníc, čŕt, humoresiek, noviel a poviedok, uzrel v Ružomberku svetlo sveta jeho prozaický debut. Prvé krátke prózy sú postavené na anekdote. Ťažiskom jeho prozaickej tvorby pred rokom 1918 sú psychologické novely. Ako prvý v slovenskej poézii tiež sproblematizúva vlastné city, čím do značnej miery porušuje tradičný charakter lyrického hrdinu, a svoje diela umiestňuje tak do dedinského, ako i malomestského prostredia a majú humoristické ladenie, ktoré postupne prerastá do satirickej kresby.
Preklady jeho diel vyšli vo viacerých jazykov, niektoré sa stali námetom filmového i televízneho spracovania. Venoval sa i prekladateľskej činnosti z ruštiny, zaoberal sa aj literárnou a kultúrnou publicistikou.
Straškov-Vodochody
Straškov-Vodochody je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 070 obyvateľov, z toho 506 mužov a 564 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 38,8 roka, ženy 41,0 roka).
Argentínske národné inline hokejové družstvo žien
Argentínske národné inline hokejové družstvo žien je ženský národný inline hokejový tím Argentíny, ktorý ho reprezentuje v medzinárodných inline hokejových súťažiach a zápasoch. Funguje pod záštitou Argentínskej asociácie ľadového a inline hokeja (AAHHL). Družstvo sa prvýkrát predstavilo až na majstrovstvách sveta FIRS v roku 2012, ktoré sa konali v Kolumbii. Svoje prvé medzinárodné vystúpenie absolvovalo už ale v roku 1998 na turnaji v americkom Las Vegas, kde sa stretlo s 20 klubovými výbermi z USA a Kanady. Najlepšie umiestnenie, ktoré dosiahlo na majstrovstvách sveta, bolo 6. miesto v rokoch 2012 a 2015.
Plichancourt
Plichancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Český Těšín
Český Těšín (po slovensky aj Český Tešín;, ) je sliezske mesto v Česku v okrese Karviná v Moravskosliezskom kraji v blízkosti hraníc s Poľskom.
Má rozlohu a žije tu 24 297 obyvateľov, významná je poľská menšina, ktorá tvorila v roku 2001 16,1 %. Mesto patrí medzi najvýznamnejšie a najfrekventovanejšie hraničné prechody do Poľska.
Dejiny
Dejiny mesta úzko súvisia s dejinami mesta Tešín.
Toledo (rozlišovacia stránka)
Toledo môže byť:
Kojšovská hoľa (vrch)
Kojšovská hoľa je mohutný vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Zlatá Idka, približne južne od Gelnice. Je najvyšším vrchom rovnomenného geomorfologického podcelku a lokalita úboč s nadmorskou výškou je najvyšším bodom okresu Košice-okolie.
Opis
Kojšovská hoľa leží v blízkosti hlavného hrebeňa, vedúceho od Kloptaňa na Predné holisko. Je to výrazný krajinársky jedinečný hôľny vrchol zarastený vresom, čučoriedím a brusničím s kruhovým výhľadom do okolia. Severne sa nachádza Krompašský vrch, Žakarovský vrch , Jedlinka a Folkmarská skala , východne Krížny hrb , Suchý vrch , Vysoký vrch , Okrúhla  a Predné holisko , južne Holička , Kobylia hora  a Hrb  a západne Barat , Biely kameň , Ovčinec , plytkým sedlom oddelená Zlatoidská hora , Kloptaň  a Hutná hoľa. Masív patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu z južných, východných a severných svahov odvádza Kojšovský potok a zo západných častí Perlový potok. Na vrchol vedie cesta i značený turistický chodník, blízkym hrebeňom aj magistrála Cesta hrdinov SNP.
Na južnom úbočí je vybudovaný lyžiarsky areál Skipark Erika so sedačkovou lanovkou a lyžiarskym vlekom. Približne západne stojí v nadmorskej výške  horská chata Erika, ktorá je druhou najvyššie postavenou chatou v Košickom kraji. Pri vrcholovej stanici lyžiarskych vlekov sa nachádza čajovňa Katka.
Meteorologická a radarová stanica
Na vrchole hole stojí meteorologická a radarová stanica Slovenského hydrometeorologického ústavu, zabezpečujúca monitoring poveternostných podmienok. Nachádzal sa tu polarimetrický rádiolokátor RDR250-GC Doppler Weather Radar od výrobcu Radtec a Gamik. V júni 2015 ho nahradil nový dualpolarizačný rádiolokátor, umožňujúci určovať hranicu a intenzitu zrážok a hornú hranicu rádioecha vo štvorcoch 4x4, resp. 2x2 km. Merania prebiehajú každých 15 minút a efektívny dosah radaru je 300 km. Radar je súčasťou povodňového predpovedného a varovného systému (POVAPSYS), ďalšie tri stanoviská sú na Malom Javorníku, Špaňom laze a Kubínskej holi.
Výhľady
Vrchol pokrýva len nízka hôľnatá vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slanské vrchy, Čiernu horu, Čergov, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry, východnú časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou, Stolické vrchy a mnohé vrchy severného Maďarska.
Cesta II. triedy 484 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 484''' je cesta II. triedy na Slovensku v okrese Čadca. Jej dĺžka je 10,389 km a spája Česko a Turzovku.
Zbohom a ďakujeme za ryby
Zbohom a ďakujeme za ryby (orig. So Long, and Thanks for All the Fish, 1984) je štvrté pokračovanie pentalógie od spisovateľa Douglasa Adamsa.
Dej
Kniha začína Arthurom Dentom, blúdiac po celej galaxii, pričom sa snaží nájsť „posledné miesto vo vesmíre, kde by očakával všetko, okrem  3,976,000,000 ľudí ktorí sa mu budú zdať povedomí “ menovite Zem, ktorá bola zdemolovaná v prvej knihe.
Po tom ako Arthur vysadol z vesmírnej lode na planéte do dažda v strede poľa sa dostal na cestu po ktorej by sa mal dostať az domov. Na ceste ho ošpliechalo auto, ktoré malo na nárazníku napísané „Moje druhé auto je tiež Porsche“ – čo bolo prvá známka toho, že je opäť na Zemi. Ďalšie auto, ktoré ho ošpliechalo šoféroval Rob McKenna – človek ktorý privolával dážď, pretože to bol Kráľ dažďa a on sám o tom nevedel. Ešte niekoľko áut ho ošpliechalo pokiaľ si stopol jedno auto, ktoré šoféroval chlapík menom Russel.
Ford Perfect sa práve vtedy nachádzal v Han Dold City, kde skoro prišiel o život. Príčina pokusu o odobratie jeho života spočívala v tom, že Ford sa snažil zaplatiť enormne veľké množstvo nápojov s platobnou kartou American Experss (samozrejme, dávno neplatnou). Zachránil sa iba tým, že napísal článok do Sprievodcu. Neskôr stretáva na ulici prostitútku, ktorá hovorí boháčom že byť bohatý je ok. Chcel jej ukázať v Sprievodcovi svoje dielo („Prevažne neškodná“), za ktoré mu Sprievodca dlží 15-ročný plat a ktoré bude o 5 minút vymazané. No namiesto toho aby sa heslo, ktoré opisovalo Zem vymazalo. sa updatol celý jeho opis Zeme. To bolo dôvodom, prečo okamžite musel opustiť tento svet a vydať sa na Zem.
Arthur čoskoro zistil že nemá rád Russela, no na prvý pohľad sa mu zapáčila dievčina, ktorá ležala vzadu na sedadlách. Arthur zistil, že sa volá Fenny. Fenny trpí nejakou „mentálnou“ vadou po tom, čo on nazval „halucinácia s veľkými žltými vesmírnymi loďami“ – všetci totiž veria že demolácia Zeme bola iba halucinácia vyvolaná CIA.
Nasledujúci deň sa Arthur cítil odpočinutý a preto začal pratať svoj dom, zavolal do práce (Jednoducho povedal, že sa zbláznil, ale teraz je to už lepšie, tak sa chce opäť vrátiť. Zobrali ho späť.), obvolal všetky nemocnice v okolí či nemajú nejaký záznam o dievčati, ktoré sa volá Fenny, no neúspešne.
O 2 mesiace neskôr Arthur uvidel Fenny ako stopuje. Ponúkol jej odvoz až do Londýna ale odmietla, tak ju zviezol aspoň na vlakovú stanicu. Na vlakovej stanici si Arthur kúpil tombolu od veľmi dotieravej pani, ktorá sa miešala do jeho rozhovoru s Fenny. Chcel jej vyznať lásku, ale nestihol to, lebo jej vlak už odchádzal. Jedine Arthurove štastie bolo, že Fenny mu dala svoje telefónne číslo. Stihol sa ešte dozvedieť, že jej meno je Fenchurch podľa Fenchurch Street (vlakového nástupišťa), kde bola Fenny počatá. Arthur vyhral v tombole zbierku piesní. Neskôr si ale uvedomil svoj omyl. Na tombolovom lístočku, ktorý vymenil za výhru, bolo Fennyno číslo. Arthur znovu upadá do depresie.
V predchádzajúcej knihe Arthur strávil 5 rokov svojho života na prehistorickej Zemi. Nikdy sa poriadne nezaujímal, kde je tá jaskyňa kde strávil tých 5 rokov a keďže mal dostatok času, začal sa o to zaujímať. Kúpil si počítač (samozrejme Apple, Douglas bol veľkým fanúšikom Apple techniky) a zadal približné súradnice, ktoré boli náhodou celkom presné a vyšla mu adresa niekde v Islingtone. Chcel vidieť to miesto a tak sa vybral na malý výlet. Keď zaklopal na dvere tej adresy, otvorila mu Fenny. Tak sa začal vzťah medzi nimi dvoma.
V nastávajúcich konverzáciách sa dozvedeli veľa detailov o sebe navzájom. Arthur zistil, že Fenny sa akosi cíti spojená zo všetkým. Taktiež mu prezradí, že neverí tej historke ohľadom halucinácií a myslí si, že Zem bola zničená. Povie mu, že predtým ako sa to stalo sedela v kaviarni a zrazu jej niečo obrovské napadlo no nevedela si spomenúť čo. Vedela, že v ten moment ako bola Zem zničená, zmizli zo Zeme všetky delfíny.
Potom čo Arthur zistil, že Fennyne nohy sa nedotýkajú zeme, jej ukázal ako lietať. Vyleteli vysoko na Londýn a tam sa milovali so vzduchu. V ďalšiu noc to zopakovali s tým rozdielom, že mali Sony Walkman. Hľadajúc odpovede cestovali Arthur a Fenny do Kalifornie na stretnutie Wonka Príčetného (skutočným menom John Watson). Wonko je vedec, ktorý ako jediný vie čo sa v skutočnosti stalo z delfínmi. Jeho dom bol na pláži a vyzeral dosť čudne. Podobal sa naruby otočenému domu. Volal sa Vonku z Útočišťa, vonku bolo dnu.
Wonko im ukázal dekoratívne akvárium, rovnaké ako to, ktoré našiel Arthur vo svojom dome, s vyrytým nápisom "Zbohom a ďakujeme za ryby". Fenny prezradí, že má také isté. Wonko tvrdí, že akváriá sú dary na rozlúčku od delfínov, a že sa môžu dozvedieť, čo sa stalo s delfínmi a so Zemou, keď si akváriá priložia k ušiam. Arthur a Fenchurch tak urobia a zistia, že táto nová Zem je "tieňová" Zem, pravdepodobne Zem z alternatívnej časovej línie, ktorú do vesmíru priniesli delfíny. Tie potom odišli zo Zeme, ešte pred jej zničením a preniesli z nej všetko na novú Zem, ktorú potom tiež rýchlo opustili. Posledná správa znela “Táto nádoba bola zakúpená spoločnosťou Kampaň za záchranu ľudí pre Vás”
Na spiatočnej ceste sa rozhodnú opustiť Zem, aby uvideli odkaz Bohov k ich stvoreniam". Čakajú na lietajúci tanier, ktorý pri pristátí zničí veľkú časť Londýna a nesie so sebou obrovského robota a Forda Prefecta. Ford navštívi Arthura a vysvetlí mu, ako a prečo predavača Sirius Cybernetics Corporation zneškodnil. Ten mal očividne za úlohu, nájsť nové civilizácie a predávať Advanced Music Substitute Systems reštauráciám, výťahom a (vínnym) barom. A ak civilizácie neboli natoľko vyspelé, mal umelo zrýchliť ich rast, až kým neboli dostatočne rozvinuté.
Ford pomohol Arthurovi a Fenny ukradnúť lietajúci tanier a nasmerovať ho na planétu, kde je Odkaz Bohov k ich Stvoreniam. Počas tejto cesty mal Ford možnosť vidieť všetky filmy, ktoré si nestihol pozrieť počas svojho pobytu na Zemi. Keď dorazili na planétu, stretli umierajúceho Marvina (umieral pretože bol 37-krát starší ako vesmír) a pomohli mu prečítať správu. Správa znela „OSPRAVEDLŇUJEME SA ZA SPÔSOBENÉ ŠKODY“. Marvinove posledné slová boli „„Myslím,” zabrblal z hĺbky drnčiaceho zhrdzaveného hrudníku, “že z toho mám celkom dobrý pocit.”“
Postavy
Postavy sú také isté ako v prvej knihe – Stopárov sprievodca galaxiou.
Tešínsko
right|thumb|Tešínsko thumb|1918 – 1945 Tešínsko (, 🇵🇱) je termín označujúci územie bývalého tešínskeho kniežatstva, územie ohraničené zo západu riekou Ostravicou a z východu riekou Bílou. Historickou metropolou je Tešín.
464 Megaira
464 Megaira je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil M. F. Wolf 9. januára 1901.
Lista de asteroidi
2618 Coonabarabran
2618 Coonabarabran je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil E. F. Helin, S. J. Bus 25. júna 1979.
Branč
Branč môže byť obec v okrese Nitra, pozri Branč (okres Nitra).
Branč alebo Brančský hrad môže byť:
Mazerolles (Hautes-Pyrénées)
Mazerolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vosnon
Vosnon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 199 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sulejovice
Sulejovice je obec v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 813 obyvateľov, z toho 467 mužov a 346 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 39,5 roka, ženy 44,2 roka).
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji
Účasť družstiev na ME mužov
(do 2021)
Účasť družstiev na ME žien
(do 2021)
Voigny
Voigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 179 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plivot
Plivot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Babylon 5
Babylon 5 je americký sci-fi televízny seriál, ktorého dej sa odohráva na vesmírnej stanici Babylon 5. Tvorcom seriálu je J. Michael Straczynski, autor a producent väčšiny epizód.
Päť sérií
Každá seriálová rada pokrýva jeden rok udalostí odohrávajúcich sa medzi rokmi 2258-2262 vo vesmíre Babylonu 5. Nakrútené boli v roku 1993 až 1998.
Filmy
Bolo natočených aj niekoľko sprievodných celovečerných filmov:
Na seriál voľne nadväzuje ďalší seriál (tzv. spin-off) Krížová výprava (ang. Crusade), ktorý bol však po 13 dieloch zrušený, údajne z dôvodu nízkej sledovanosti.
Mazouau
Mazouau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ATP Masters Series 2007
ATP Masters Series je časť okruhu tenisových turnajov organizovaných ATP, zvaného ATP Tour.
V tabuľka nižšie sú zobrazené turnaje ATP Masters Series v roku 2007.
Turnaje ATP Masters Series sú určené pre najlepších profesionálnych hráčov. Na týchto podujatiach hráči môžu získať viac bodov do rebríčka ATP ako na turnajoch International Series, ale menej ako na grandslamových turnajoch.
Dvojhra
Poznámky:
Štvorhra
Poznámky
Holička (podcelok)
Holička je geomorfologický podcelok Volovských vrchov. Najvyšší bod podcelku je rovnomenný vrch, dosahujúci výšku
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Volovské vrchy → Holička ***
Vymedzenie
Podcelok vytvára výbežok územia, vystupujúci nad pahorkatinu v juhovýchodnej časti Volovských vrchov, približne západne od Košíc. Susedí na severovýchode, východe a juhu s Košickou kotlinou a jej podcelkom Medzevská pahorkatina, od Kojšovskej hole a teda zvyšku pohoria je na severozápade oddelená potokom Ida. Je to najmenší geomorfologický podcelok pohoria.
Basketbal na Stredoamerických hrách 2013
Basketbal na Stredoamerických hrách 2013 bol turnaj v rámci multišportového podujatia, ktorý sa konal v San José, v Kostarike, od 12. do 16. marca 2013, za účasti 5 mužských a 4 ženských tímov. Obe družstvá Panamy sa na turnaji nezúčastnili, pretože FIBA America pozastavila Paname všetky medzištátne stretnutia. Basketbalový turnaj sa na Stredoamerických hrách uskutočnil desiatykrát. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Gimnasio de la Ciudad Deportiva de San José.
Basketbalový turnaj na hrách mal byť zároveň kvalifikáciou na Stredoamerické a karibské hry 2014, ktoré sa uskutočnili vo Veracruz. Pôvodne sa naň mali kvalifikovali 2 najlepšie družstvá z oboch kategórií. Stredoamericko-karibská basketbalová konfederácia však určila iný klasifikačný systém.
Dia (mesiac)
S/2003 J 11 je jedným z prirodzených nepravidelných satelitov planéty Jupiter. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
Kláštor Saint-Martin du Canigou
thumb|Kláštor Saint-Martin du Canigou Kláštor Saint-Martin du Canigou je benediktínske opátstvo pri obci Casteil vysoko na svahoch Canigou.
Kláštor založil na začiatku 11. storočia gróf Guifred z Cerdagne ako dcérsky kláštor kláštora Ripoll. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1009 a potom z roku 1026. V roku 1035 vstúpil ako mních do miestneho konventu aj samotný fundátor a zotrval tu až do svojej smrti v roku 1049. Spoločne so svojimi manželkami bol v kláštornom ústraní pochovaný.
Koncom 12. storočia začali kláštor stíhať nepríjemnosti v podobe plieniacich vojakov a v roku 1428 postihlo Katalánsko zemetrasenie. Opátstvo bolo v roku 1783 uzavreté a jeho obnova začala až na začiatku 20. storočia vďaka aktivite biskupa z Perpignanu.
Teraz je v kláštore zmiešaný konvent blahoslavených a tiež nocľaháreň pre pútnikov do Santiaga de Compostela.
Katedrála svätého Jána Krstiteľa (Perpignan)
História tejto katedrály začala v roku 1324, kedy mallorský kráľ Sancho I. inicioval jej stavbu. Katedrála mala základy v kostole sv. Jana Staršieho. Ku sklonku storočia práca na stavbe spomalila, ale nová iniciatíva doviedla stavbu k zdarnému koncu v roku 1509. Katedrála bola sídlom biskupa z Elne, v roku 1602 biskupstva v Perpignane.
Katedrála je jednou z najčistejších ukážok gotickej architektúry v Stredomorí. Veľká chrámová loď je 80 metrov dlhá, 18 metrov široká a 26 metrov vysoká s ôsmimi piliermi. Transept a priestranná apsida so siedmimi stenami. Západná strana fasády nebola dokončená. Počas reštaurovania v 19. a 20. storočí bolo obnovené gotické okno, zatiaľ čo na čiernobielych fotografiách je možné vidieť iba pravouhlý výklenok pretínajúci fasádu. Prasa, tak ako je ho možné vidieť v orloji dnes, bolo pridané v 18. storočí.
Interiér katedrály je bohatý. Organ je z roku 1504, fresky a dekorácie z rovnakého obdobia, vitráže a okná sú neogotické.
Jiří Wolker
Jiří Wolker (* 29. marec 1900, Prostějov – † 3. január 1924, Prostějov) bol český básnik, predstaviteľ českej proletárskej poézie, ktorá sa postavila do opozície s neskôr vzniknutým poetizmom (ľavicovo orientovaná väčšina básnikov).
Epitaf
Na hrobe Jiřího Wolkra v Prostějove je doska s prvou časťou epitafu, ktorý si sám napísal v sanatóriu v Tatranskej Polianke 28. novembra 1923 (36 dní pred svojou smrťou).
BVK Bratislava
Farmou Doprastavu je klub ŠŠK OA Považská Bystrica, ktorý je zameraný na dievčatá vo veku 14 až 18 rokov. Takisto spolupracuje aj z CTM VK Doprastav Bilíková Bratislava.
História
BVK vznikol v roku 1992, po odčlenení sa z TJ Doprastav Bratislava. V roku 2005, keď hral finále Slovenského pohára a v lige získal bronzovú medailu, sa klub predstavil druhýkrát v európskych súťažiach (predtým v roku 1996). V roku 2008 získal svoj prvý titul majstra Slovenska.
Úspechy
Najvyššia slovenská súťaž:
Slovenský pohár:
Česko-slovenský pohár:
Európske súťaže
Pohár CEV:
Vyzývací pohár CEV:
Stredoeurópska liga:
Voué
Voué je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Laios (syn Labdaka)
Laios alebo Láios (starogr. Λάιος – Laios, ) je v gréckej mytológii syn a nástupca tébskeho kráľa Labdaka a vnuk zakladateľa TébKadma.
Laios sa oženil sa s Iokastou, dcérou hrdinu Menoikea. Deti s ňou nechcel mať, pretože podľa veštby sa od nich mal dočkať záhuby. Keďže ale nechcel ostať bez následníka, uniesol Chrysippa, syna élidskeho kráľa Pelopa. Chrysippos však onedlho spáchal samovraždu (podľa inej verzie ho zabili jeho bratia Atreus a Thyestes). Kráľ Pelops preto Laiovi vyslovil kliatbu, aby zahynul rukou svojho syna.
Keď sa Iokaste po mnohých rokoch narodil syn, kráľ Laios dieťa z obavy pred veštbou rozkázal otrokovi pohodiť v lese. Aby sa náhodou nezachránilo zviazal mu remeňom nohy a poranil chodidlá. Otrok sa však nad dieťaťom zľutoval, dal ho pastierovi, ktorý ho odovzdal svojmu pánovi korintskému kráľovi Polybovi. Ten ho prijal za vlastného a dal mu meno Oidipus. Keď Oidipus dospel, pátral po svojom pôvode. Vo veštiarni v Delfách sa od Pýtie o svojej minulosti nič nedozvedel, ale predpoveď do budúcnosti bola desivá: zavraždí vraj svojho otca a ožení sa s vlastnou matkou.
Polyba a jeho manželku Meropé považoval za svojich rodičov, preto sa k nim už nevrátil a vydal sa do Téb. Na ceste v úzkej rokli stretol starca na voze, ktorému sa vyhol, ale keďže sa to jeho kočišovi nezdalo dosť rýchle, švihol ho bičom. Oidipus mu to okamžite vrátil, ale potom ho udrel palicou starec a nahnevaný Oidipus starca následne udrel takou silou, že sa proroctvo naplnilo. Zabil neznámeho starca bez toho, aby tušil, že to bol kráľ Laios, jeho otec. Neskôr si vzal za ženu vlastnú matku, Laiovu vdovu Iokasté.
Kliatba élidského kráľa Pelopa sa vyplnila a postihla Laiov rod až do tretieho pokolenia. Jej konečným dôsledkom bola nakoniec vojna, ktorá privodila pád mocných a pyšných Téb.
466 Tisiphone
466 Tisiphone je planétka s priemerom 120 km, ktorú objavil M. F. Wolf, L. Carnera 17. januára 1901.
Mičurin
Mičurin môže byť:
Control (album)
Control je tretí štúdiový album by americkej R&B a popovej speváčky Janet Jacksonovej vydaný v roku 1986.
Florián Klimkovič
Florián Klimkovič (* 3. máj 1756, Smolník † 15. marec 1826, Staré Hory) bol slovenský maliar.
Otvorené dvere
Technika otvorených dverí alebo asertívneho súhlasu je jedna z metód asertívneho zvládania kritiky.
Florián Klimkovič
Životopis
Úradník mincovne v Smolníku. Maliar oltárnych obrazov, zátišia, z ktorých poznáme empírový akvarel Ruže v košíku (začiatok 19. storočia). Prvý maliar z rodiny, v ktorej sa venovali maliarstvu 3 generácie.
Otvorené dvere
Technika otvorených dverí zahŕňa v sebe súhlas s každou (aj čiastkovou, pravdepodobnou, obecnou) pravdou, ktorá je v tvrdení kritika doslovne obsiahnutá (ale naopak, odmietnutie súhlasu v prípade, ak tvrdenie ponižuje, alebo má zásadný význam). Vychádza z asertívneho práva "robiť chyby — a byť za ne zodpovedný" a z práva "byť sám sebe najdôležitejším sudcom".
Florián Klimkovič
Životopis
Je po ňom pomenovaná Klimkovičova ulica v Bratislave-Dúbravke.
Otvorené dvere
Ústretový spôsob prijímania kritiky spôsobuje, že
Kritizovaný jedinec
Ásimina trojlaločná
Ásimina trojlaločná (iné názvy: asimína trojlaločná, asimina trojlaločná; lat. Asimina triloba) je druh z čeľade anonovité. Plody (príp. aj rastlina) sa ľudovo nazývajú aj paw-paw (z angličtiny), indiánsky banán alebo banán severu.
Pochádza z východnej časti Severnej Ameriky.
Opis
Ásimina je veľký krík alebo malý strom rastúci do výšky cca. 11 metrov (zriedka do 14 m) s kmeňom o priemere 20-30 cm.
Listy sú opadavé, špirálovito rastúce, široké, kopijovité, 15-30 cm dlhé. Majú insekticídne účinky.
Kvitne skoro na jar a v tom istom čase sa objavia aj prvé listy. Nie príliš výrazné, purpurové kvety majú priemer 2-5 cm a tvorí ich 6 lupeňov a 3 kališné lístky. Mierne zapáchajú.
Bobuľovité plody sú veľké, žltozelené, dlhé 5 až 25 cm a 7-10 cm široké. Obsahujú niekoľko hnedých semien o priemere 15-25 mm. Dužina je po dozretí mäkká a chutná. Veľké semená sú mierne jedovaté.
Stanovište
Asimínu možno pestovať prakticky všade tam, kde sa pestujú jablone. Vyhnúť sa treba veterným a suchým lokalitám, ale tiež ťažkým či zamokreným pôdam. Pokiaľ je vysadená na príliš slnečné stanovište, odporúča sa jej čiastočné tienenie v prvých rokoch po výsadbe.
Jiří Adamec (režisér)
Jiří Adamec (* 9. marec 1948, Dvůr Králové nad Labem) je český televízny režisér.
Vyštudoval DAMU a hneď po nej FAMU. Už počas štúdií na tejto škole spolupracoval s Československou televíziou.
Natočil niekoľko televíznych seriálov, medzi ktoré patrí Sanitka či Poisťovňa šťastia. Venuje sa aj tvorbe televíznych zábavných a spoločenských programov (predovšetkým pre TV Nova), ako napríklad Český lev alebo Český slavík.
Bol členom KSČ.
Je ženatý so športovou redaktorkou TV Nova Janou Novákovou.
Vojtěch Náprstek
V rokoch 1848 – 1858 pôsobil v USA. Bol priekopník ženského hnutia v Čechách, založil spolok Minerva, Americký klub dám atď.
S/2003 J 16
S/2003 J 16 je prirodzeným satelitom planéty Jupiter. Objavený bol v roku 2003 skupinou astronómov vedenou Brettom J. Gladmanom.
S/2003 J 16 má v priemere ~2 km a obežnú dráhu okolo Jupitera vo vzdialenosti 20,744 Gm raz za 610,362 dní, inklinácia je 151° k ekliptike (149° k rovníku Jupitera). Má retrográdny smer s excentricitou 0,3185. Patrí do rodiny Ananke.
Mérilheu
Mérilheu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Byssa
Byssa môže byť:
Július Klimko
Ing. Július Klimko (* 12. apríl 1871, Ružomberok† 15. marec 1964, Prešov) bol lesný inžinier a politik HSĽS v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Životopis
Jeho otec bol Jozef Klimko a matka Veronika rod. Opršalová. Študoval na gymnáziu v Ružomberku a v rokoch 1885-89 v Banskej Bystrici. Neskôr študoval lesné inžinierstvo na Vysokej škole technickej v Budapešti. Inžinier štátnych lesov v Sedmohradsku, lesný radca v Liptovskom Mikuláši, po 1918 riaditeľ štátnych lesov v Solivare a statkár v Šariši. Prispieval do Slovenskej pravdy, Slováka. V medzivojnovom období podporoval Vojtecha Tuku a jeho plány na autonómiu Slovenska v rámci obnoveného Uhorska.
Vo voľbách do Národného zhromaždenia republiky Československej v roku 1920 bol zvolený do hornej komory parlamentu. Kandidoval za Slovenskú ľudovú stranu (neskôr Hlinkovu slovenskú ľudovú stranu) v X. volebnom kraji (Prešov). V senáte zasadal v dopravnom, ústavnoprávnom a zahraničnom výbore. V priebehu volebného obdobia spolu so svojimi kolegami vystúpil zo spoločného poslaneckého klubu ČSL - SĽS a stal sa členom klubu senátorov Slovenskej ľudovej strany. Do senátu bol zvolený aj v parlamentných voľbách v roku 1925. Opäť kandidoval za Hlinkovu slovenskú ľudovú stranu v X. volenom kraji (Prešov). V tomto volebnom období zasadal v imunitnom, národohospodárskom, stálom a v ústavnoprávnom výbore senátu. Po Tukovom odsúdení v roku 1929 politicky významnejšie nevystupoval. V nasledujúcich parlamentných voľbách už nekandidoval a vrátil sa k svojej pôvodnej lesníckej profesii.
V obecných voľbách v Prešove v roku 1932 kandidoval do mestského zastupiteľstva na kandidátnej listine Združenia katolíkov. Išlo prakticky o druhú ľudácku kandidátku v meste, avšak mala pomerne blízko aj k maďarskej Krajinskej kresťansko-socialistickej strane.
Do januára 1938 pôsobil ako vrchný lesný radca lesnej správy v Prešove, kedy bol preložený do trvalej výslužby.
Po vzniku Zväzu slovenských drevopriemyselníkov, drevoobchodníkov a drevomajiteľov v novembri 1938 bol zvolený za jeho I. podpredsedu. Zakladal a viedol aj pobočku Slovenskej ovocinárskej spoločnosti v Prešove. V roku 1941 sa ešte spomína ako člen dozornej rady firmy Cukrovar Trebišov, úč. spol. v Trebišove.
Štětí
Štětí je mesto v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 9 020 obyvateľov, z toho 4 457 mužov a 4 563 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,2 roka (muži 39,0 roka, ženy 41,3 roka).
467 Laura
467 Laura je planétka s priemerom 47 km, ktorú objavil M. F. Wolf 9. januára 1901.
Vladimir Alexejevič Miľutin
Vladimir Alexejevič Miľutin (* 1826 – † 1855) bol ruský ekonóm, člen krúžku petraševskovcov, zástanca utopického socializmu.
Pocancy
Pocancy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poznaň
Poznaň (poľ. Poznań, lat. Posnania, nem. Posen, jidiš פּױזן Poyzn; slovenské prídavné meno znie poznanský, t.j. bez mäkčeňa) je jedno z najstarších a najväčších poľských miest, ležiace nad riekou Vartou; hlavné mesto Veľkopoľského vojvodstva. Prvá zmienka o meste je z roku 968 a už v roku 1253 získala Poznaň mestské práva.
Opis mesta
thumb|left|Radnica Poznaň je dynamické centrum hospodárstva, vysokého školstva, vedy a kultúry. Vďaka výborným ekonomickým výsledkom rozvíjajúceho sa hospodárstva, tiež vďaka každoročným Poznanským medzinárodným veľtrhom je mesto často nazývané hospodárskym hlavným mestom Poľska. Vzhľadom k investičnej atraktívnosti má iba nepatrne menší význam ako väčšia Varšava. Poznaň tvorí rovnako veľké priemyselné centrum.
V Poznani pôsobí deväť štátnych vysokých škôl a niekoľko súkromných, vychovávajúcich niekoľko desiatok tisíc študentov. Pokračujúc v tradícií takých pracovísk ako Lubraňského akadémia, Jezuitské kolégium alebo univerzita. Nachádzajú sa tu aj početné výskumné pracoviská. Všetko to stavia Poznań medzi popredné poľské akademické centrá.
Mesto nazývajú aj „Hlavné mesto hudby Poľska“ vďaka renomovaným chlapčenským zborom a mužskej husľovej a lutnovej súťaži Henryka Wieniawského, organizovanej každých 5 rokov, ako aj vďaka činnosti komorného orchestra pod vedením Agnieszki Duczmalovej a pod.
Poznaň je rozdelená na 5 okresov, ktoré nemajú administratívnu samostatnosť, ale majú časť obecných právomocí (Staré Mesto, Nové Mesto, Ježyce, Grunwald, Wilda). Každý z okresov má niekoľko desiatok samosprávnych sídlisk, no ich samosprávy plnia iba pomocné funkcie.
Eumélos
Eumélos alebo Eumelos (Eumélos, ) môže byť:
Eumelos môže byť aj:
Kláštor Santa María de Ripoll
Dejiny
Túto benediktínsku fundáciu založil v roku 879 barcelonský gróf Guifred I. Chlpatým a dlhé stáročia bola kultúrnym centrom Katalánska s významným skriptóriom. Najväčší rozmach dosiahol kláštor za opáta Oliba a z kláštora boli vyslané na založenie dcérskych kláštorov dva konventy. Prvý sa v roku 1005 odišiel založiť kláštor Saint-Martin du Canigou a druhý v roku 1025 kláštor Montserrat.
Kláštor v roku 1835 vyhorel, zachoval sa pôvodný západný portál a krížová chodba z polovice 12. storočia s bohato zdobenými románskymi hlavicami stĺpikov, ktoré sú považované za jedno z hlavných diel španielskeho románskeho umenia.
Vougrey
Vougrey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 49 obyvateľov (2009).
S/2003 J 15
S/2003 J 15 je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit planéty Jupiter. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2003 J 15 má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,721 Mm, ktorú obletí každých 699,676 dní, s inklináciou 142° k ekliptike (142° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,0932. S/2003 J 15 patrí do rodiny Ananke.
Fourier
Fourier môže byť:
CN Tower
CN Tower je 553,33 metrov vysoká veža v kanadskom meste Toronto na brehu Ontárijskeho jazera. Je to druhá najvyššia voľne stojaca stavba na svete a najvyššia betónová veža na svete. Slúži ako telekomunikačná veža, šíri televízny a FM signál, na plošine sa nachádza reštaurácia a rozhľadňa.
Ročne ju navštívi viac ako 2 milióny návštevníkov z celého sveta. Najvyššou voľne stojacou stavbou sveta bola 32 rokov, kým ju v septembri 2007 neprekonal Burdž Dubaj. Projekt na výstavbu začal v roku 1972. Pôvodný návrh počítal s troma vežami spojenými mostíkmi, ale nakoniec sa rozhodlo pre jednu vežu z troch nosných „nôh“ tvaru Y. To zjednodušilo aj vertikálnu prepravu a ostatné siete. Výstavba začala vo februári 1973. Základy veže siahajú do hĺbky 15 metrov. Výstavba prebiehala pomocou „posuvného debnenia“, ktoré sa postupne dvíhalo vlastným hydraulickým zariadením. Takto sa zabezpečila monolitickosť a bezškárová betónová konštrukcia. Konštrukcia je z predpätého betónu, ktorý lepšie znáša zaťaženie. Keď veža dosiahla výšku 336 metrov, boli zdvihnuté konzoly pre osadenie plošiny. Na plošine sa nachádza reštaurácia s kapacitou 400 osôb, interiérová a exteriérová rozhľadňa. Reštaurácia sa každých 72 minút otočí okolo svojej osi. Pohyb návštevníkov zabezpečuje 6 výťahov. Neskôr bola do rozhľadne namontovaná zasklená podlaha s hrúbkou skla 6,4 mm. Plošina pokračuje do výšky 447 m. 100 metrovú anténu, zloženú zo 40 častí (hmotnosť jednej 6,4 t) na vrchol dopravil dopravný vrtuľník S-64 Skycrane.
Na stavbu sa použilo 40.000 m3 betónu, 130 km predpínacej výstuže, 4 500 ton oceľovej výstuže 544 ton konštrukčnej ocele. Veža bola dokončená v júni 1975 a slávnostne otvorená 1. októbra. Náklady na výstavbu boli približne 63 miliónov CAD.
2620 Santana
2620 Santana je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavila Zdeňka Vávrová 3. októbra 1980.
Zväčša neškodná
Zväčša neškodná (orig. Mostly Harmless, 1992) je piate pokračovanie pentalógie od spisovateľa Douglasa Adamsa.
Dej
Udalosti v knihe Zväčša neškodná niekedy prichádzajú po udalostiach v Zbohom a ďakujeme za ryby. Nápadnou zmenou je absencia Fenchurch, Arthurovej lásky, ktorá sa objavila v predošlej knihe.
Zápletka sa točí okolo predstavy paralelných vesmírov (podľa knihy vlastne nie sú skutočne paralelné, sú iba modelom pre zachytenie spojitosti priestoru, času a pravdepodobnosti). V alternatívnom vesmíre sa Tricia McMillan vrátila po kabelku a tak nikdy neopustila Zem so Zaphodom pred začiatkom prvej knihy; teda, všetky udalosti predošlej knihy sa nestali v tomto vesmíre. Postavy sa navzájom nepoznajú, a následkom toho je Trillianino meno stále Tricia McMillan.
Príbeh sa začína vo vesmíre, kde je Grebulonská loď zasiahnutá meteorom. Všetky informácie lode sú stratené, vrátane pamätí Grebulonov na palube, ktoré boli uložené v počítači. Neskôr núdzovo pristáli na desiatej planéte slnečnej sústavy, prezývanej Rupert (planéta sa skutočne volala Persephone, ale častejšie je nazývaná Rupert, po papagájovi jej objaviteľa).