cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavel Trávníček
Po štúdiách na brnianskej JAMU začal hrať v Divadle bratří Mrštíků v Brne, neskôr pôsobil v Divadle E. F. Buriana a od roku 1982 v Městských divadlech pražských. V rokoch 1990 – 1993 bol umeleckým šéfom Hudebního divadla v Karlíne. Od roku 1993 pôsobí na voľnej nohe, najmä v rámci vlastnej umeleckej agentúry MARCUS a v Divadle SKELET (od roku 2006 premenované na THEATRE ILLUSION BIOGRAF), ktoré založil v roku 1998. So Sabinou Laurinovou moderoval televíznu spevácku súťaž amatérov Do-re-mi.
Venuje sa aj dabingu, nadaboval napr. Alana Aldu v seriáli M*A*S*H. Zaujímavosťou je, že v vo filme Tři oříšky pro Popelku bol sám predabovaný – kvôli výraznému moravskému prízvuku.
Beddes
Beddes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hernyék
Hernyék je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Lenti.
Emmanuel Eboué
Emmanuel Eboué (* 4. jún 1983, Abidjan) je reprezentačný futbalový obranca Pobrežia Slonoviny, ktorý pôsobí klube Galatasaray.
Začiatky
Eboué je absolventom futbalovej akadémie Jeana-Marca Guilloua v Abidjane, ktorá spolupracovala s klubom ASEC Abidjan. V septembri 2002 prišiel do KSK Beverenu aj s veľkým počtom ďalších absolventov, keďže belgický pracovný zákon umožňoval hráčom mimo EÚ hrať bez medzinárodných skúseností, čo v iných krajinách nebolo možné.
Arsenal
Eboué odohral za Beveren tri sezóny a potom prišla možnosť odísť na skúšku na Highbury v rámci spolupráce na výchove talentov medzi Guillouovou akadémiou, Beverenom a Arsenalom. Výsledkom bol podpis štvorročnej zmluvy 1. januára 2005, za odstupné 1,54 milióna libier £.
Eboué debutoval v drese The Gunners v domácom zápase FA Cupu proti Stoke City (2-1). Vo svojej úvodnej sezóne 2004/05 však nastúpil v Premier League iba na jeden zápas ako striedajúci a zväčša hrával za rezervu.
V nasledujúce sezóne sa však už naplno presadil do prvého tímu. Zo začiatku nastupoval ako striedajúci hráč, hoci 25. októbra 2005 zaznamenal svoj premiérový zásah za Arsenal v zápase Carling Cupu proti Sunderlandu (3-0). Po návrate z Afrického Pohára Národov v januári 2006, bol okamžite nasadený do zostavy namiesto zraneného kamerunského obrancu Laurena.
Eboué bol súčasťou tímu, ktorý sa v sezóne 2005/06 prebojoval do parížskeho finále Ligy Majstrov. 17. mája 2006 nastúpil na Stade de France v zatiaľ jedinom finále Arsenalu (1-2) v tejto súťaži v základnej zostave.
Od sezóny 2006/07 ho sužovali permanentné zranenia. Najprv vynechal celý mesiac október pre zranenie, ktoré si priniesol s reprezentačného zápasu. Potom sa síce vrátil na niekoľko zápasov 5. novembra proti West Hamu (0-1), problémy s členkom si vyžiadali jeho ďalšiu absenciu v mesiacoch december 2006 a január 2007.
V máji 2007 podpísal nový dlhoročný kontrakt s Arsenalom.
Od sezóny 2007/08 ho tréner Arsène Wenger presunul na pozíciu pravého stredopoliara, aby vytvoril priestor pre novopodpísaného Bacaryho Sagnu.
Pobrežie Slonoviny
Eboué zaznamenal svoj prvý štart za "Slonov" v zápase proti Sudánu v septembri 2004. Reprezentoval na Africkom Pohári Národov v roku 2006 keď Pobrežie Slonoviny postúpilo až do finále kde podľahlo domácemu Egyptu.
Mikuláš V.
Mikuláš V., rodným menom Tommaso Parentucelli (* 15. november 1397, Sarzana, Taliansko – † 24. marec 1455, Rím) bol od roku 1447 až do svojej smrti pápežom katolíckej cirkvi. Svoje pápežské meno Mikuláš si zvolil po svojom patrónovi Niccolò Albergatim.
V roku 1448 založil Vatikánsku knižnicu.
Pápežská kancelária v tejto dobe začala písať všetky breve a ďalšie písomnosti humanistickou polokurzívou (vtedy nazývanou lettera dei brevi) a mala tak veľký vplyv na neskoršom rozšírení tohto typu písma.
Prepadnutie 2: Temné územie
Prepadnutie 2: Temné územie (ang. Under Siege: Dark Territory) je americký akčný triler nakrútený na palube vlaku idúceho cez pohorie Rocky Mountains z Denveru do Los Angeles. Režisérom filmu bol Geoff Murphy a v hlavnej úlohe so Stevenom Seagalom, ktorý zahral rolu bývalého námorníka Navy SEALs Caseyho Rybacka. Film je pokračovaním filmu Prepadnutie v Pacifiku z roku 1992, kde tiež hral Steven Seagal. Film vyrobil Seagal spoločne s Arnonom Milchanom a Stevom Perrym. Obsadenie filmu bolo zložené z vedľajších rolí Everetta McGilla, Petra Greena, Kurtwooda Smitha a v tom čase neznámych Katheriny Heigl, Nicka Mancusa, Andyho Romana a Dalea Dyea, ktorí boli jediní okrem Seagala, ktorí opakovali svoje účinkovanie z prvého filmu.
Dej
Casey Ryback (Steven Seagal) odišiel od námorníctva a stal sa šéfkuchárom v Mile High Cafe v Denveri. Berie svoju neter Sarah Ryback (Katherine Heigl) do Los Angeles navštíviť hrob brata, ktorý bol jej otcom. Cestujú vlakom z Denveru do Los Angeles cez pohorie Rocky Mountains.
Ako vlak ide cez Rocky Mountains je zastavený dvomi mužmi. Strojvedúci a strojník sú zabití a vyhodení z vlaku. Potom skupina teroristov vedená počítačovým expertom Travisom Daneom (Eric Bogosian) a vodcom žoldnierov Pennom (Everett McGill) unesie vlak, odstrihnú telefónnu linku vo vlaku, pričom zoberú cestujúcich a personál ako rukojemníkov tak, že ich naženú do posledných dvoch vozňov, ale Rybackovi sa podarí prekĺznuť do chladiacej miestnosti v kuchyni. Travis Dane je odborník na programovanie satelitov, ktorý pracoval na prísne tajnej satelitnej vojenskej laserovej zbrane nazývanej "Grazer One". Armáda Travisa Dana vyhodila a on filmoval svoju smrť. Dvaja z Daneových bývalých kolegov v Ministerstve obrany, a vo vlaku skrývajú svoj romantický vzťah, ktorý je proti predpisom Ministerstva obrany. Dane príde k nim a pod hrozbou vpichnutia horiacej ihly do oka chce získať kódy potrebné na prevzatie satelitu Grazer One. Dvojica mu kódy prezradí, ale Dane ich aj tak zabije.
Teroristi z Blízkeho Východu ponúkajú Daneovi 1 miliardu dolárov, ak zničí východné pobrežie USA pomocou Grazer One s cieľom trafiť jadrový reaktor umiestnený pod stredom Pentagónu. Dane vyhodí do vzduchu čínsku chemickú továreň s cieľom preukázať schopnosti Grazer One svojim investorom. Potom, čo jeden investor ponúkne ďalších 100 miliónov dolárov, Dane odpáli lietadlo, na palube ktorého je ex-manželka investora.
Americká vláda nemôže zistiť Daneovu pozíciu a takiež zamerať Grazer One preto, lebo Dane vytvorí 50 "tieňových satelitov", ktoré skrývajú skutočné umiestnenie Grazeru One. Keď vláda zničí jeden z tieňových satelitov mysliac si, že je to Grazer One, vlastne zničí jeden z najlepších spravodajských satelitov NSA. Ryback berie spravodlivosť do vlastných rúk. Rybackovi pomáha horlivý nosič batožiny Bobby Zachs (Morris Chestnut). Ryback potom odošle správu majiteľovi Mile High Cafe, s ktorým je priateľ. Následne Ryback jedného žoldniera po druhom zabíja. Neskôr Bobby zistí, že vlak je na zlej koľaji a oproti nim ide nákladný vlak vezúci benzín.
Potom žoldnier Penn zoberie Rybackovu neter Sarah ako návnadu pre Rybacka. Ryback čelí Pennovi, ktorý si je vedomý Rybackovej vojenskej minulosti. Ryback nakoniec odzbrojuje Penna a zabíja ho zlomením väzov. Ryback potom nájde Danea, ktorý chce ujsť z vlaku do vrtuľníka vzášajúceho sa nad vlakom. Keď Dane vraví Rybackovi, že neexistuje spôsob ako zastaviť Grazer One pred zničením Washingtonu. Ryback ho strelí a strela zničí jeho notebook a takisto ho zraní a on padá z vlaku, ktorý je práve na moste. Kontrola nad satelitom je obnovená a Pentagón satelit ničí diaľkovým ovládaním.
Tieto dva vlaky sa zrazia, čo má za následok masívnu explóziu a zničenie mosta. Ryback beží na koniec vlaku kde skočí na visiaci rebrík z vrtuľníka. Zakrvavený Dane, ktorý je odhodlaný, že prežije sa tiež chytí rebríka a snaží sa vyšplhať do vrtuľníka. Ryback mu dverami vrtuľníka odsekne prsty a Dane padá do masívnej explózie, ktorú spôsobila zrážka vlakov. Ryback potom informuje Pentagon, že všetci cestujúci sú v poriadku, lebo sekcia vlaku s cestujúcimi bola oddelená od vlaku. Ryback a Sarah nakoniec stoja pri hrobe otca Sarah na vojenskom cintoríne.
Kritika
Roger Ebert z Chicago Sun-Times dal filmu tri hviezdičky vo svojej recenzii, zatiaľčo Peter Rainer z The Los Angeles Times napísal "akcia zatienená hercami".
My Way
My Way môže byť:
Kostol primátu svätého Petra
História
V modernej stavbe z roku 1933 sú začlenené časti staršieho kostola pochádzajúceho z 4. storočia. Tie vidno na úrovni podlahy oproti hlavnému oltáru. Správy z 9. storočia sa o kostole zmieňujú ako o "mieste uhlia". Pomenovanie poukazuje na Ježišovu prípravu jedla pre apoštolov, keď piekol rybu na drevenom uhlí. V roku 808 sa prvý raz spomína "Dvanásť trónov" - rad kameňov v tvare srdca, ktoré boli umiestnené pozdĺž pobrežia, aby pripomínali dvanásť apoštolov. Kostol odolával dlhšie ako iné v tejto oblasti. Napokon bol zničený v roku 1263. V roku 1933 bol na tomto mieste vybudovaný súčasný františkánsky chrám. Kostol navštívili pápeži Pavol VI. v roku 1964 a Ján Pavol II. v roku 2000.
Mensa Christi
V kostole sa nachádza "výčnelok" vápencovej skaly pred súčasným oltárom, ktorý sa považuje za "Mensa Christi", čo je po latinsky Kristov stôl. Podľa tradície je to miesto, kde Ježiš pripravil chlieb a rybu na raňajky pre apoštolov a povedal Petrovi "Pas moje ovce" po zázračnom rybolove. To sa Ježiš zjavil svojim učeníkom tretí raz od svojho zmŕtvychvstania (Jn 21,1-19). Egeria v svojom rozprávaní o putovaní po Svätej zemi (okolo roku 380) spomína "Mensa Christi", ale nie je jasné, či videla tento, alebo ten v blízkom Kostole zázračného rozmnoženia chlebov. Ďalší Kristov stôl je v Kostole Mensa Christi v Nazarete.
Dafnis (syn Herma)
náhľad|Dafnis, rytina:[[Václav Hollar (1607–1677)]] Dafnis je v gréckej mytológii syn boha Herma a neznámej nymfy, prvý skladateľ a spevák pastierských piesní.
Dafnis sa narodil na Sicílii, v krásnom kraji, kde rástlo mnoho vavrínov. Keďže bol vavrín v gréckej mytológii stromom, na ktorý bola premenená nymfa Dafné, rodičia ho pomenovali po nej.
Svoje šťastie si potom na rozdiel od iných mužov, nehľadal vo vojnovej sláve a v hromadení majetku, ale venoval sa hudbe, ktorá ho nakoniec aj preslávila. Stal sa zakladateľom nového umeleckého žánru gréckeho folklóru, ospevujúceho idylický pastiersky život. Dafnis bol krásny muž, ktorého miloval boh Apolón a tamojšie nymfy ho počas pasenia tiež rady navštevovali.
Dafnis sa neskôr zamiloval do jednej z nýmf, (podľa Parthenia do nymfy Echenaidy ) ktorá ho následne zaviazala prísahou, že kým budú jeho oči vidieť, nesmie jej byť neverný. V prípade, že by prísahu porušil, oslepne. Keď potom Dafnis podľahol zvodom dcéry svojho kráľa, skutočne oslepol. Potom už skladal a spieval len smutné piesne a ako blúdiaci slepec žalostne zahynul po páde do priepasti. (podľa inej verzie sa premenil na kameň ).
Homokkomárom
Homokkomárom je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Nagykanizsa.
Má rozlohu 1670 ha a žije tu 213 obyvateľov (2007).
Lopeník
Lopeník je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 183 obyvateľov, z toho 95 mužov a 88 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,3 roka (muži 46,8 roka, ženy 43,7 roka).
Lew Welch
Lewis Barrett Welch, Jr. (* 16. august 1926, Phoenix, Arizona, USA -† približne máj 1971) bol americký básnik patriaci do hnutia Beat Generation. Tvoril a publikoval v 60. rokoch 20. storočia. Určitý čas vyučoval na Kalifornskej univerzite v San Franciscu poéziu.
Životopis
Narodil sa vo Phoenixe v Arizone, no v roku 1929 sa presťahoval aj s matkou a sestrou do Kalifornie. Jeho otec Lewis Barrett Welch Sr. sa rozviedol s jeho matkou Dorothy Brownfield Welch, ktorá sa sťahovala s troma deťmi po kalifornských mestách. Starý otec z maminej strany bol elitný chirurg vo Phoenixe. Lew bol najmladší z troch detí. V 1944 narukoval do armády, ale do aktívnej služby sa nedostal. Predtým, ako nastúpil na „Stockton Junior College“ ako štipendista, určitý čas pracoval. Na college prejavil záujem o dielo Gertrudy Steinovej.
V 1948 sa odsťahoval do Portlandu v Oregone a študoval na „Reed College“ tiež na štipendium. Tu bol ubytovaný spolu s Gary Snyderom a Philipom Whalenom. Rozhodol sa vtedy tiež stať sa spisovateľom potom, ako prečítal dlhú poviedku od Gertrudy Stein „Melanctha“. Napísal o Steinovej prácu a publikoval svoje básne v študentskom časopise. William Carlos Williams sa stretol počas jednej návštevy s troma študentami - básnikmi a prejavil uznanie Welchových prác.
Po ukončení štúdia v 1950 sa presťahoval do New York City, kde začal pôsobiť v reklamnej branži. Nasledovalo však emocionálne zrútenie, čo si liečil na Floride. Welch pokračoval v štúdiu angličtiny a filozofie na „Chicagskej univerzite“, kde štúdium v roku 1951 opäť prerušil. Odišiel do San Francisca, tu sa začlenil do literárnej society počas San Francisco Renaissance. Zúčastnil sa tiež povestnej čítačky poézie v „Six Gallery“, ktorá zapríčinila aféru v tlači a mala dozvuky pred súdnou porotou (pozri článok Lawrence Ferlinghetti). Živil sa tu ako taxikár. V tomto období vytvoril Jack Kerouac podľa neho postavu Dava Waina vo svojom románe „Big Sur“.
V 60-tych rokoch sa začal prepadať do depresie. V roku 1965 mu však vydali tri knihy. V roku 1960 ho Donald Allen zaradil do významnej antológie „The New American Poetry“. Od 1965 do 1971 vyučoval poéziu na „Kalifornskej univerzite“ v Berkeley. V roku 1968 podpísal protest spisovateľov a vydavateľov proti vojne vo Vietname, ktorý značil odmietnutie platenia daní a odvodov z honorárov.
Rodinný život
Žil s poľskou emigrantkou Magdou Creggovou, ktorej syna si adoptoval. Hugh Anthony Cregg neskôr prijal ako ďalšie vlastné meno Lewis, na jeho počesť. Pod pseudonymom Huey Lewis sa stal z neho známy hudobník a zabávač.
Osobnosť Lewa Welcha
Welch, i keď neobsedel príliš dlho na žiadnej stoličke, bol talentovaný muž. Mal vlohy pre majstrovský prednes poézie, mal zmysel pre humor, vedel súladiť s auditóriom a tento proces odovzdávania umenia publiku ho tešil. Požíval rešpekt medzi básnikmi, za čo vďačil svojmu úspornému, silnému veršu.
Posledná etapa
23. mája 1971 sa utiahol do zrubu, v susedstve ktorého mal pozemok Gary Snyder. Priniesol si tam so sebou revolver značky Smith&Wesson, kaliber 22. Welch nechal rozlúčkový list a zmizol v horách Kalifornie. Jeho telo sa nikdy nenašlo.
Povedali o ňom
Stephen Schwartz - „San Francisco Chronicle“: ''Welch nikdy nedosiahol takú slávu ako niektorí z jeho bítnických súčasníkov z North Beach. Ale požíval značný vplyv v literárnych kruhoch vďaka svojmu úspornému, mocnému veršu, ktorý často akoby robotnícke San Francisco napĺňal dôstojnosťou a šarmom gréckeho klasika.
Don Carpenter - prozaik a scenárista: ''Poéziu čítal majstrovsky. Bol vtipný, intímny, ladil s publikom (a ono s ním) a očividne ho sila odozvy mimoriadne tešila.''
Pont du Carrousel
náhľad|upright=1.2|Pont du Carrousel Pont du Carrousel (Most Karusel) je cestný most cez rieku Seinu v Paríži. Spojuje 1. obvod na pravom brehu a 7. obvod na ľavom. Bol vystavaný v rokoch 1935 – 1939.
Dejiny
náhľad|vľavo|Pont du Carrousel v 19. storočí Súčasnému mostu predchádzala staršia stavba. Na tomto mieste vznikol najprv Pont des Saints-Pères (Most svätých otcov), podľa rovnomennej ulice na ľavom brehu, ale pri svojom otvorení v roku 1834 ho kráľ Ľudovít Filip pomenoval na Pont du Carrousel. Jeho názov rovnako znel určitý čas Pont du Louvre podľa paláca Louvre na pravom brehu. Dnešný názov je odvodený od námestia Place du Carrousel pred Louvrom, ale termín pochádza pôvodne z vojenského prostredia. Karusel znamenal krátke predstavenie s hudbou, pri ktorom vojaci predvádzali svoje jazdecké schopnosti.
Koncesiu k výstavbe súkromného mostu vydal panovník v roku 1831. Architektom mostu bol Antoine-Rémy Polonceau, ktorý navrhol stavbu z dreva a kovaného železa. Most bol otvorený 30. októbra 1834. Mal tri oblúky, celkovú dĺžku 169,5 metrov a šírku 11,85 metrov.
V roku 1850 kúpilo most mesto Paríž za 1 766 656 frankov. V roku 1883 bol most na pol roka uzavretý, aby mohli byť vymenené poškodené drevené a kovové časti. V roku 1906 bola drevená paluba nahradená kovovou. Aj cez tieto opravy zostal most príliš úzky a pre dopravu nebezpečný. V roku 1930 bolo navyše konštatované, že jeho výška je nedostatočná pre riečnu dopravu. Bolo preto rozhodnuté most zbúrať a o niečo ďalej po prúde postaviť nový.
Stavebné práce boli povolené Štátnou radou 26. augusta 1933 a zahájené 23. mája 1935. Stavba bola dokončená roku 1939 a potom bol pôvodný most strhnutý.
Udalosť
náhľad|Seine Statue (Louis Petitot) on Pont du Carrousel 1. mája 1995 bol Maročan Brahim Bouarram (1965 – 1995) zhodený do Seiny skupinou skinheadov vracajúcich sa z manifestácie Národného frontu. Hlavný obžalovaný bol v roku 1998 odsúdený k osemročnému väzeniu.
V roku 2003 na moste parížsky starosta Bertrand Delanoë odhalil pamätnú tabuľu na pamiatku všetkým obetiam rasizmu.
Architektúra
Architekti sa snažili rešpektovať vzhľad pôvodného mosta. Železobetónový most má preto tiež tri oblúky a je 168 metrov dlhý a široký 33 metrov. Je vyzdobený alegorickými sochami, ktorých autorom je Louis Petitot. Symbolizujú Hojnosť, Priemysel, rieku Seinu a mesto Paríž, ktoré stáli úž na predchádzajúcom moste.
Džiró Sató
náhľad|Džiró Sató Džiró Sató, jap. 佐藤 次郎 / Satō Jirō (* 5. január 1908, prefektúra Gunma - † 5. apríl, 1934, Melacký prieliv) bol japonský tenista. Medzi jeho najväčšie úspechy v tenise patria účasti v semifinále dvojhry na grandslamových turnajoch French Championships (1931, 1933), Wimbledon (1932, 1933) a Australian Championships (1932), a účasti vo finále štvorhry na turnajoch Wimbledon (1933) a Australian Championships (1932 v zmiešanej štvorhre).
Vo svojej dobe dokázal poraziť špičkových svetových tenistov, napr. Freda Perryho, Jacka Crawforda či Bunnyho Austina.
Japonsko reprezentoval aj v Davisovom pohári, odohral celkovo 28 zápasov, z toho 18 v dvojhre (14 výhier, 4 prehry) a 10 v štvorhre (8 výhier, 2 prehry).
5. apríla 1934 spáchal v Malackom prielive počas plavby na zápas Davisovho pohára samovraždu skokom do vody.
Ičiró Suzuki
Ičiró Suzuki (, ; * 22. október 1973, Kasugai, prefektúra Aiči, Japonsko) je japonský hráč bejzbalu. Dokázal sa presadiť v Major League Baseball, kde hrá od roku 2001 za klub Seattle Mariners.
Fabius Planciades Fulgentius
Fabius Planciades Fulgentius (prelom 5./6. storočia) bol rímsky gramatik z Afriky. Jeho dielo stojí na pomedzí antickej a stredovekej literatúry svojim chápaním klasického antického odkazu, dejín aj literatúry, ktoré bude príznačné pre nasledujúce storočia.
Dielo
Fulgentius sám sa navyše zmieňuje o svojich raných básnických pokusoch podľa vzoru Anakreóna a o spise Physiologus týkajúcom sa medicíny a mystického výkladu čísloviek 7 a 9.
Podobne ako iný rodák z Afriky, Martianus Capella, i Fulgentius je jedným z predstaviteľov tzv. afrického štýlu neskorej antiky, bombastického, afektovaného, nahusteného a mätúceho. Používa dlhé, zložité vety, ktorých význam je ťažké pochopiť, jeho latinčina obsahuje mnohé chyby a jeho myšlienky pôsobia zmäteným dojmom.
Michal Vyšný
Michal Vyšný PhDr. (* 1915 - † 1980, ) bol slovenský evanjelický kňaz, novinár a československý dôstojník. Otec britsko-slovenského historika Paula Vyšného.
Životopis
Pochádzal z národne uvedomelej liptovskej evanjelickej rodiny. Rodák zo zaniknutej obce Sokolče. V rokoch 1934-38 absolvoval Evanjelickú teologickú fakultu v Bratislave. Od roku 1938 študoval na Slobodnej protestantskej teologickej fakulte v Paríži. Od roku 1939 príslušník československej armády na Západe. V jej rámci dosiahol hodnosť podporučíka duchovnej služby.
V roku 1940 sa stal vojenským duchovným 1. československej divízie vo Francúzsku. Po porážke Francúzka sa mu podarilo dostať do Veľkej Británie. Službu vojenského duchovného vykonával naďalej v Náhradnom telese československej armády. Podľa zachovaných správ bol jeho postoj k vnútorným pomerom československej armády na Západe pomerne kritický. V máji roku 1944 bol preradený na československé londýnske Ministerstvo sociálnej starostlivosti. Zároveň pôsobil pod krycím menom ("Farár z Liptova") aj ako rozhlasový hlásateľ vysielania do okupovaného Československa. V roku 1945 sa s československou vládou cez Rumunsko vrátil do Košíc a potom pôsobil v štátnych službách na Ministerstve poľnohospodárstva v Prahe ako vedúci tlačového odboru.
Po komunistickom prevrate v roku 1948 bol politicky prenasledovaný a musel pracovať v neadekvátnych zamestnaniach (napr. ako nočný vrátnik v uhoľných skladoch). Preto v roku 1962 (alebo 1964) legálne emigroval do Veľkej Británie, kde najprv pracoval na železnici ako úradník a v roku 1968 sa stal  pracovníkom slovenskej redakcie BBC. Zároveň bol a prekladateľom a prednášal aj na viacerých britských školách. Jeho pôsobenie vo Veľkej Británii je zatiaľ málo zdokumentované, pretože povahovo bol skôr utiahnutejším človekom a v rámci spoločenského života nebol odkázaný na krajanskú komunitu, pretože jeho manželka bola Angličanka: Grace Mary Vyšná, rod. Royce (*1917- †2000). Zomrel v Anglicku a je pochovaný v meste Peterborough, kde žila rodina jeho manželky.
Mézières-sous-Lavardin
Mézières-sous-Lavardin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Grafický formát
Pod pojmom grafický formát alebo grafická informácia v počítačovej terminológii rozumieme spôsob a metódu zaznamenania vizuálneho obrazu - grafiky, kresby, fotografie a pod. v digitálnom (binárnom) tvare, teda v tvare ktorý sa dá ďalej spracovávať a uchovávať pomocou výpočtovej techniky.
Vo všeobecnosti sa pre zápis grafickej informácie používajú dve metódy
Mézières-sous-Lavardin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Michal Vyšný
Životopis
Jeho synovcami žijúcimi na Slovensku sú maliar a grafik Orest Dubay a  novinár Vladimír Šmihula.
Rozhodnutím ministra obrany SR z mája 2010 bol poručík Michal Vyšný povýšený do vojenskej hodnosti kapitána in memoriam, bol mu priznaný štatút vojnového veterána a taktiež mu bola udelená pamätná medaila Za účasť v boji proti fašizmu a za oslobodenie vlasti.
Mézières-sous-Lavardin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hosszúvölgy
Hosszúvölgy je obec v Maďarsku v Zalianskej župe v obvode Nagykanizsa.
Má rozlohu 360 ha a žije tu 180 obyvateľov (2007).
La Chapelle-Monthodon
La Chapelle-Monthodon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pustý hrad
Pustý hrad môže byť:
Ehingen
Ehingen môžu byť miesta v Nemecku:
Medlovice (okres Uherské Hradiště)
Medlovice je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 473 obyvateľov, z toho 247 mužov a 226 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,6 roka (muži 35,5 roka, ženy 39,9 roka).
Guy Hamilton
Guy Hamilton (* 16. september 1922, Paríž, Francúzsko† 20. apríl 2016, Palma de Mallorca, Španielsko ) bol britský filmový režisér.
Životopis
Narodil sa vo Francúzsku, kde žili jeho anglickí rodičia. Počas nacistickej okupácie bol aktívny vo francúzskom odbojovom hnutí. Po vojne pracoval ako asistent u Carola Reeda (The Fallen Idol (1948) a The Third Man (1949)). V roku 1952 nakrútil svoj prvý film The Ringer. Celkom režíroval 22 filmov, z toho 4 na tému James Bond.
Patril medzi režisérov, ktorí odmietli Dr. No, ale do série vstúpil po odchode Terenca Younga.
Bol ženatý s herečkou Naomi Chance.
Paleoantropológia
Paleoantropológia je disciplína biologickej antropológie, ktorá sa zaoberá fylogenetickým vývojom človeka, vznikom človeka ako druhu z jeho živočíšnych predkov (antropogenéza) a štúdiom vývoja predkov človeka a primátov ako človeku najbližších živočíchov.
Ramphotyphlops
Ramphotyphlops (lat.), po slovensky slepáň, je rod hadov z čeľade slepáňovité.
Opis
Hady sú malé (dosahujú dĺžku najviac ). Žijú pod zemou, aj na plantážach. Hlavnou potravou sú mravce a termity. Pokiaľ je známe, kladú vajíčka. Rod R. braminus je známy tým, že ako jediný druh hada na svete sa rozmnožuje partenogeneticky, čiže všetky jedince sú samice. Druhy sú málo známe a mnohé sú známe len cez jediného jedinca.
Rozšírenie
Ramphotyphlops sú rozšírené v Južnej Amerike, južnej Ázii, Indii, v Austrálii a okolitých ostrovoch.
Beffes
Beffes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nudeľman-Richter NR-23
náhľad|23 mm kanón NR-23 Nudeľman-Richter NR-23 je letecký kanón sovietskej výroby, ktorý sa používal na lietadlách ZSSR a ďalších krajín Varšavskej zmluvy. Bol navrhnutý Alexandrom E. Nudeľmanom a Aronom A. Richterom ako náhrada za kanón Nudeľman-Suranov NS-23 a Volkov-Jarcev VJa-23 od roku 1949.
NR-23 je jednohlavňový automatický kanón kalibru 23 mm. Bol podobný NS-23, ale mechanické vylepšenia umožnili zvýšenie kadencie o viac ako 50 %. Teoretická kadencia streľby bola 850 rán za minútu ale počas testov USAF na ukoristených zbraniach sa dosiahlo iba 650 rán za minútu. Hmotnosť zbrane je 39 kg a celková dĺžka dosahuje 1 980 mm. Úsťová rýchlosť 200 gramového náboja je 690 m/s.
Kanón NR-23 neskôr nahradila verzia AM-23, ktorá mala vyššiu kadenciu streľby (1200 - 1300 rán za minútu).
Čínska ľudová republika vyrába kópie oboch kanónov ako Norinco Typ 23-1 (NR-23) a Norinco Typ 23-2 (AM-23)
Použitie
náhľad|NR-23 použitý v zadnej streleckej veži na bombardéry [[Iliušin Il-28]] Kanón NR-23 sa používal na stíhacích lietadlách ako MiG-15, Lavočkin La-15, MiG-17 a niektorých MiG-19. Takisto bol použitý ako obranná zbraň na lietadlách Antonov An-12, Iliušin Il-28, Mjasisčev M-4, Tupolev Tu-14, Tupolev Tu-16, Tupolev Tu-22 či Tupolev Tu-95.
Po zastavení výroby v polovici 60. rokov ho nahradil kanón Griazev-Šipunov GŠ-23L. Mechanizmus NR-23 bol použitý aj pri návrhu a výrobe účinnejšej verzie NR-30 kalibru 30 mm, ktorá bola použitá na MiGoch-19 a niektorých MiGoch-21.
Krajina parforsného lovu na severe Sjællandu
Krajina parforsného lovu na severe Sjællandu je jedna z dánskych lokalít svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. Je to 4 543 hektárov kultúrnej, prevažne lesnatej krajiny na severe ostrova Sjælland. Od roku 2015 je súčasťou zoznamu svetového dedičstva UNESCO.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kameničná
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kameničná v okrese Komárno.
Krajina parforsného lovu na severe Sjællandu
Pamiatku UNESCO tvoria tri rôzne územia. Kým lovecký park Jægersborg Dyrehave sa nachádza 13 km severne od centra Kodane, lesné komplexy Store Dyrehave a Gribskov sú situované v blízkosti kráľovského paláca Frederiksborg. Lesné porasty a súvisiace budovy sú súčasťou zachovanej barokovej kultúrnej krajiny sformovanej na prelome 17. a 18. storočia, v ktorej sa konali parforsné lovy za účasti dánskych kráľov a najvyššej aristokracie. Tradícia lovu v tomto regióne však siaha až do stredoveku.
Oľšava (prítok Bodvy)
Oľšava (staršie Olšava) je potok na území historického regiónu Turňa, v západnej časti okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Bodvy, meria 9 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, na VJV svahu Hrbu (947,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 860 m n. m.
Opis toku
V pramennej oblasti tečie severojužným smerom, tečie lokalitou Pod Rumankou a zľava priberá prítok zo SSZ svahu Harklova (783,5 m n. m.). Následne sa koryto esovito ohýba, tečie cez Petrovu dolinu a z ľavej strany priberá prítok z lokality Kobylia hora. Potom tečie východne od obce Poproč, v ústí Petrovej doliny sa koryto rozvetvuje, opäť zľava priberá prítok z Vlčej doliny a vteká do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina. Vzápätí preteká popri opustenej Rúfus bani na pravom brehu, zľava priberá prítok z lokality Volovač a opäť sa vetví na dve ramená. Ďalej mení smer toku prechodne na západojuhozápad, preteká intravilánom obce Jasov, kde priberá svoj najvýznamnejší prítok, Zadný potok, z pravej strany. Odtiaľ pokračuje na krátkom úseku severojužným smerom, potom sa stáča na juhojuhovýchod a podteká cestu II. triedy č. 548. V priestore južne od jasovského kostola sa potok napokon ohýba na juhojuhozápad, podteká ešte cestu II. triedy 550 a južne od centra Jasova, priamo pod bralom (350,1 m n. m.) so zvyškami Jasovského hradu, ústi v nadmorskej výške cca 255 m n. m. do Bodvy.
Michael Stich
Michael Stich (* 18. október 1968) je bývalý profesionálny nemecký tenista. V roku 1993 bol na 2. mieste medzinárodného rebríčka ATP. Jeho najväčším úspechom je víťazstvo v dvojhre vo Wimbledone v roku 1991. Okrem toho postúpil do finále French Open (1996) a US Open (1994). Patrí mu tiež zlatá olympijská medaila vo štvorhre z roku 1992 z olympijských hier v Barcelone.
Počas svojej kariéry Michael Stich vyhral 18 turnajov ATP v dvojhre:
Severoírske združenie pre občianske práva
Severoírske združenie pre občianske práva (,, skr. NICRA) bola organizácia, ktorá bojovala za občianske práva katolíckej menšiny v Severnom Írsku koncom 60-tych rokov a začiatkom 70-tych rokov. Vznikla v Belfaste 9. apríla 1967. Zrod organizácie leží v stretnutí spolku Wolfe Toneho, ktorého sa zúčastnil aj náčelník štábu IRA Cathal Goulding v meste Maghera v auguste 1966.
Antropobiológia
Antropobiológia môže byť:
Severoírske združenie pre občianske práva
Štyri roky predtým, v roku 1962 IRA zastavila svoje vojenské operácie po neúspechu jej Pohraničnej kampane. Dúfali, že cez rodiace sa hnutie za občianske práva v Severnom Írsku, ktoré začala v rokoch 1963 – 1964 Bezdomovecká občianska liga a Kampaň za sociálnu justíciu, by mohla vzniknúť kampaň občianskych nepokojov, ktoré by pomohli zosadiť unionistisckú vládu v Belfaste.
Počas formovania, členstvo NICRA sa rozšírilo tak aby unionisti, komunisti, socialisti spolu s republikánmi tvorili 5 z 13 členov výkonného výboru NICRA. Vplyv Írskej republikánskej armády na NICRA v neskorších rokoch vzrástol len význam združenia klesal ako násilie v Severnom Írsku vzrástlo od konca roku 1969 do roku 1972 kedy NICRA ukončilo svoju činnosť.
Kobylí potok
Kobylí potok môže byť:
Hottó
Má rozlohu 670 ha a žije tu 351 obyvateľov (2007).
Paul Vyšný
Paul Vyšný (* 1943, Veľká Británia) je britský historik slovenského pôvodu, špecialista na strednú a východnú Európu.
Životopis
Jeho otcom bol Michal Vyšný (1915-1980) slovenský evanjelický kňaz a československý dôstojník. Matka bola Angličanka (Grace Mary Vyšná, rod. Royceová (1917-2000)).
V súčasnosti pôsobí ako vysokoškolský pedagóg na na Katedre moderných dejín University of St Andrews (Škótsko), kde je zároveň členom univerzitného senátu. Je špecialistom na moderné dejiny (19.-20. storočie) strednej a východnej Európy vrátane Ruska a bývalého ZSSR a dejiny britskej politiky voči tomuto regiónu.
Osobitnú pozornosť venuje dejinám Čechov a Slovákov. V súčasnosti pracuje nad dejinami československej exilovej vlády v Londýne a organizuje zbierku na vybudovanie pomníku českému husitskému vyslancovi Pavlovi Kravářovi (Paul Craw) upálenému v r. 1433 v Škótsku.
Dielo
Je autorom viacerých publikácií. Medzi najvýznamnejšie patria:
1994
Narodenia
náhled|upright|[[Dakota Fanning (* 23. február)]] náhled|upright|[[Justin Bieber (* 1. marec)]]
EVO2
EVO2 je dvojčlánková šesťnápravová plno nízkopodlažná električka vyvinutá a vyrobená českou Aliancou TW Team (Pragoimex, VKV Praha a KOS Krnov).
1994
Úmrtia
thumb|upright|[[Eliška Junková-Khásová|Eliška Junková († 5. január)]] thumb|upright|[[Charles Bukowski († 9. marec)]] thumb|upright|[[Richard Nixon († 22. apríl)]] thumb|upright|[[Ayrton Senna († 1. máj)]] thumb|upright|[[Jacqueline Kennedyová-Onassisová|Jacqueline Kennedyová († 19. máj)]] thumb|upright|[[Julian Schwinger († 16. júl)]] thumb|upright|[[Elias Canetti († 14. august)]] thumb|upright|[[Richard Laurence Millington Synge|Richard L. M. Synge († 18. august)]] thumb|upright|[[Linus Carl Pauling († 19. august)]] thumb|upright|[[Burt Lancaster († 20. október)]]
EVO2
História
Po úspešnom vyvinutí a sériovej výrobe električiek Vario bol na požiadavku Dopravného podniku miest Liberec a Jablonec nad Nisou vyvinutý nový typ šesťnápravovej električky s označením EVO2. Električka je oproti vozňom Vario, ktoré vychádzajú z električiek T3, postavená na novej konštrukcii, ktorá umožnila zvýšiť podiel nízkej podlahy. Za prototyp zaplatil dopravný podnik 38 miliónov českých korún (približne 1 385 000 euro) bez DPH. Autorom dizajnu električky je architekt Ondřej Hilský.
Prototyp bol v máji roku 2012 privezený do Liberca, medzi júlom a septembrom toho roku absolvoval skúšobné jazdy bez cestujúcich. Cestujúci vozeň prvýkrát zviezol pri predvádzacej jazde dňa 22. septembra v rámci dňa otvorených dverí v libereckej vozovni, do skúšobnej prevádzky s cestujúcimi bol s evidenčným číslom 84 zaradený 25. septembra 2012. V júni 2013 dostal prototypový vozeň preukaz spôsobilosti koľajového vozidla a bol zaradený do bežnej prevádzky.
Rámcový kontrakt pre Liberec počítal osem kusov električiek typu EVO2, výroba ostatných sedem vozňov ale bola odložená, pretože bola zastavená príprava novej trate do Rochlice, pre ktorú mali byť električky EVO2 určené. V júni 2013 už dopravný podnik s nákupom týchto vozidiel nepočítal, názor by zmenil iba v prípade, ak by získal na ich nákup dotáciu.
Vadim Georgijevič Vizing
Vadim Georgijevič Vizing, (* 25. marec 1937, Kyjev, Ukrajina, vtedy Ukrajinská SSR, ZSSR – 23. august 2017) bol ukrajinský matematik. Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblasti teórii grafov, špeciálne vďaka tzv. Vizingovej vete hovoriacej o tesnom odhade pre chromatický index grafov.
CP
CP môže byť:
Jiří Schmitzer
Jiří Schmitzer (* 25. október 1949, Praha) je český herec a spevák, syn Jiřího Sováka.
Život
DAMU absolvoval v roku 1974, potom hral v Činoherním studiu v Ústí nad Labem. Od roku 1985 je členom súboru Studia Ypsilon. Vo filme debutoval v roku 1970. Hral v slávnych filmoch Marečku, podejte mi pero! (tu hral syna so svojim vlastným otcom; vnuka vlastného otca si zahral v seriáli Chalupáři), Postřižiny, Slavnosti sněženek, Vesničko má středisková, Černí baroni, Báječná léta pod psa, Kytice, Kráska v nesnázích a mnohých ďalších. V roku 1997 získal ako „najlepší herec v hlavnej úlohe“ vo filme Bumerang Českého lva.
Pôsobí aj ako skladateľ, skladal hudbu pre divadelné inscenácie (napr. pre Národní divadlo). Vystupuje tiež ako spevák so svojimi väčšinou humornými pesničkami. Vydal štyri vlastné albumy a spieval aj na albume Bratří Ebenů Já na tom dělám a Ebeni v zahradě.
V roku 2008 vydal knižne pod názvom Kanimůra ze Šardonu výber svojich textov.
Cesta I. triedy 51 (Slovensko)
História
Pôvodne cesta končila v obci Hontianske Nemce križovatkou s cestou I/66. V roku 2009 bola k ceste pričlenená dovtedajšia cesta II. triedy II/525. V tom istom roku bol tiež úsek Trnava – Nitra prevedený do novo zriadenej rýchlostnej cesty R1.
Okres Skalica
Začiatok cestnej komunikácie je na hraničnom priechode pri Holíči, kde nadväzuje na českú cestu I/51. Odtiaľ pokračuje križovatkou ciest I/2 a II/426 v Holíči v okrese Skalica. I/51 potom pokračuje križovatkami s III/1122, III/1121, III/1125, v Radošovciach s III/1146 a pokračuje križovatkou s III/1126 do okresu Senica.
Okres Senica
V senickom okrese sa I/51 najskôr križuje s III/1159, II/581, III/1147 a III/1158, vchádza do Senice, kde sa križuje s III/1146, II/500 a III/1149. ďalej I/51 pokračuje križovatkami s III/1152 a III/1153, v Jablonici s II/501 a III/1154 a cesta I/51 prechádza do okresu Trnava.
Okres Trnava
V trnavskom okrese sa najskôr v Trstíne križuje s II/502, potom s III/1277 a III/1278 a vchádza do Trnavy, kde sa križuje s II/504 a I/61. S I/61 je krátky úsek v peáži, no po chvíli sa od nej odpája a nasleduje mimoúrovňová križovatka s I/61 a I/51. Cesta pokračuje po novovybudovanom obchvate, pričom sa mimoúrovňovo križuje s cestou III/1279, následne opäť a nakoniec D1. Ďalej je úsek prerušený cestou R1.
Okres Nitra
V nitrianskom kraji I/51 najprv prechádza cez okres Nitra, kde sa najskôr pred Nitrou križuje s III/1653, III/1674, vchádza do Nitry, kde sa križuje s II/513, III/1674, I/64, III/1661, I/65, III/1641 a opúšťa mesto a zároveň sa končí peáž s R1. V nasledujúcej obci Veľký Lapáš sa križuje s III/1662 a III/1642, mimo obce s III/1643, III/1650, III/1647, vchádza do mesta Vráble a križuje s II/511 a III\1650. Nasleduje obec Telince s križovatkou s III/1651 a obec Čifáre a križovatka s III/1652.
Okres Levice
Cestná komunikácia I/51 následne prechádza do okresu Levice. Najskôr sa vo Veľkom Ďuri križuje s III/1540 a III/1541, potom v obci Kalná nad Hronom s I/76, a v Leviciach s III/1543, III/1514 a II/564. Následne sa nachádzajú križovatky s cestami III/1549, III/1590, III/1553, III/1591, s II/524 v obci Drženice a v Žemberovciach s III/1550 a III/1551.
Okres Krupina
V banskobystrickom kraji cesta I/51 prechádza krupinským okresom. Najskôr sa v Ladzanoch križuje s III/2558, za Ladzanmi s III/2550 a s cestou I/66. Tu sa kedysi cestná komunikácia končila, no od roku 2010 k nej bola pričlenená bývalá ''cesta II. triedy 525''. Cesta teda pokračuje križovatkou s III/2561 do okresu Banská Štiavnica.
Okres Banská Štiavnica
V banskoštiavnickom okrese sa začína II/525 križovatkou s III/1587 v obci Prenčov, pokračuje do Svätého Antona, kde sa križuje s III/2562 a Banskej Štiavnice, kde sa križuje s III/2537, III/2536 a II/524. Následne sa križuje s III/2493 a III/2538, vstupuje do Banskej Belej, kde sa križuje s III/2539, v Kozelníku sa križuje s III/2447 a prechádza do okresu Zvolen.
Okres Zvolen
Vo zvolenskom okrese sa mimo obce križuje cesta I/51 s III/2461 a končí sa na križovatke s R1.
Cesta I/51C
Cesta I. triedy 51C bol dočasný úsek I/51, ktorý tvoril krátku časť novovybudovaného obchvatu Trnavy. Jeho celková dĺžka bola. Od roku 2012 je súčasťou I/51.
Cesta I/51Z
Cesta I. triedy 51Z sa nachádzala v Trnave a bola tvorená pôvodnou trasou I/51 po výstavbe časti obchvatu Trnavy. Začínala mimoúrovňovou križovatkou s I/51, pokračovala cez trnavské ulice Nitrianska, Tamaškovičova, Dohnányho a Hospodárska, pričom križovala cestu III/1287 a I/61. Po končila na križovatke s I/51 a I/504. V roku 2012 boli jednotlivé časti I/51Z rozdelené medzi cesty I/61, I/504 a miestne komunikácie v Trnave.
Úsek Trnava – Nitra
Úsek cesty z Trnavy do Nitry bol v roku 2009 preradený ako súčasť rýchlostnej cesty R1.
Kunovice
Kunovice: môžu byť:
Znalec
Znalec môže byť:
Mistřice
Mistřice je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 195 obyvateľov, z toho 592 mužov a 603 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,3 roka, ženy 39,9 roka).
Baktérie
Baktérie (lat. Bacteria; iné slovenské a latinské názvy pozri nižšie) sú v súčasnom ponímaní doména z taxónu bunkovce (=bunkové organizmy; lat. Cellulata). Spolu s archeónmi tvoria neformálnu skupinu prokaryoty. Pojem baktérie sa pri bližšom pohľade v literatúre rôzne chápe (pozri nižšie); predmetom tohto článku (okrem čiastočne kapitoly o systematike) sú baktérie v najužšom zmysle, tzv. eubaktérie (Eubacteria).
Bakteriálna bunka sa bežne skladá z peptidoglykánovej bunkovej steny, jadrovej oblasti (nukleoidu), DNA bez intrónov, plazmidov a ribozómov prokaryotického typu. U baktérií sa nevyskytuje pohlavné rozmnožovanie, namiesto toho sa najčastejšie delia binárne. Baktérie sú najrozšírenejšou skupinou organizmov na svete.
Baktérie majú veľký význam v planetárnom obehu živín a často vstupujú do obojstranne prospešných vzťahov s inými organizmami. Na druhej strane je známych aj veľa patogénnych baktérií, teda druhov, ktoré spôsobujú infekcie.
Vedecké názvy
Vedecké (latinské) názvy sú: Bacteria, Bacteriae , Bacteriophyta , Bacteriaceae , Bacteriomycetes ; staršie: Schizomycetes  , Schistomycetes , Schizomycet(ac)eae , Schizomycophyta. V textoch, v ktorých sú baktérie definované ako synonymum prokaryotov (porovnaj nižšie) sú ďalšími vedeckými názvami baktérií vedecké názvy prokaryotov (i keď prokaryoty v minulosti niekedy zahŕňali aj vírusy resp. nebunkovce).
Eubacteria : V roku 1977 Woese vyčlenil z baktérií archeóny do samostatného taxónu. Názvy prokaryotov (teda baktérií v tradičnom ponímaní) bez archeónov sú: Eubacteria (Woese 1977), [bez siníc] Eubacteriophyta , zriedkavo Neobacteria , zriedkavo [bez siníc] Bacteriobionta , ale dnes sa zďaleka najčastejšie používa názov Bacteria v užšom zmysle (Woese 1990). Názov Eubacteria sa teda vo význame prokaryoty bez archeónov používa od roku 1977; do začiatku 20. storočia sa však názvom Eubacteria označovalo niečo iné, a to všetky prokaryoty okrem sírnych baktérií (Thiobacteria), prípadne aj okrem myxobaktérií. . Okrem toho Möhn 1984 názvom Eubacteria označil všetky Bacteriobionta (pozri vyššie) okrem spirochét a myxobaktérií.
Eubacteriae : V 40. - 60. rokov 20. storočia sa u niektorých autorov v rámci baktérií vyskytoval taxón (trieda, kmeň a pod.) Eubacteriae, ktorým sa označovala podskupina baktérií zahŕňajúca typické baktérie, t.j. spravidla všetky prokaryoty okrem siníc, rickettsií v širšom zmysle (=rickettsie v užšom zmysle + bartonely + chlamýdie ), mykoplaziem, spirochét a myxobaktérií, neskôr aj okrem aktinomycét.
Eubacteriales : V 20. - 70. rokoch 20. storočia sa u mnohých autorov v rámci baktérií vyskytoval rad Eubacteriales (v niektorých systémoch bol zaradený ako jeden z radov vyššie spomínaného taxónu Eubacteriae ). Rad Eubacteriales zahŕňal najtypickejšie baktérie; t.j. konkrétne: Taxónu Eubacteriales podľa definície a) je podobný zriedkavo sa vyskytujúci taxón (trieda) Bacteridae.
Slovenské názvy
Slovenské názvy sú: baktérie ; staršie: poltivky, schizomycéty ; neformálne alebo staršie: mikróby , bacily ; zastarano nevhodne: plesne.
Eubacteria : Slovenský ekvivalent vyššie spomínaného Woesovho latinského názvu Eubacteria (= prokaryoty okrem archeónov) je eubaktérie alebo pravé baktérie. Keďže tento taxón dnes spravidla označujeme po latinsky ako Bacteria v užšom zmysle, označujeme ho aj po slovensky spravidla ako baktérie v užšom zmysle. Slovenský ekvivalent vyššie spomínaného podobného pojmu Eubacteriophyta (=Eubacteria okrem siníc) je pravé baktérie.
Eubacteriales : Slovenský ekvivalent vyššie spomínaného radu baktérií nazývaného Eubacteriales je baktérie [v užšom zmysle], pravé baktérie alebo ojedinele eubaktérie. Slovenský ekvivalent vyššie spomínanej triedy Bacteridae je baktérie pravé.
Systematická klasifikácia
thumb|Baktérie Escherichia coli pod elektrónovým [[mikroskopom.]]
Rozsah pojmu a zaradenie v systéme
Rozsah pojmu baktéria sa menil v závislosti od času aj autora. Pojem "baktérie" môže teda v závislosti od použitého systému označovať: Vysvetlivka: Termín prokaryoty tu zahŕňa klasické baktérie (vrátane rickettsií, bartonel, chlamýdií, mykoplaziem, spirochét, aktinomycét), archeóny a sinice (vrátane prvozelených rias).
Delenie
Uvádzame príklady delenia baktérií (Z tu uvedených delení baktérií niektoré do pojmu baktérie zahŕňajú sinice a/alebo archeóny, iné ich nezahŕňajú):
Podľa 8. vydania Bergey's Manual of Determinative Bacteriology (1974) (Delenie na 19 častí plus cyanobaktérie)
ríša prokaryoty (Procaryotae):
Poznámky:
Toto delenie baktérií na 19 skupín ("častí") je založené na rôznych charakteristikách ako Gramovo farbenie, tvar bunky, usporiadanie buniek do kolónií, požiadaviek na kyslík, pohyblivosti, či výživových a metabolických vlastnostiach.
V úvode tejto knihy je uvedené alternatívne základné delenie (chápané ako akýsi návrh do budúcnosti), a to takéto: ríša prokaryoty (Procaryotae):
Zdroje tejto kapitoly:
Podľa 1. vydania Bergey's Manual of Systematic Bacteriology (1984-1989) (Delenie na 33 sekcií)
ríša Procaryotae (prokaryoty):
Základ tohto systému tvorí delenie na 33 sekcií; týchto 33 sekcií vlastne predstavuje len rozpracovanejšiu verziu vyššie spomínaných 19 "častí" z 8. vydania Bergey's Manual of Determinative Bacteriology. Tieto sekcie sa buď delia priamo na rody alebo sa delia na čeľade (a tie na rody) alebo sa delia na rady (a tie na čeľade a tie na rody) alebo sa delia na skupiny (a tie na spomínané rody resp. čeľade resp. rady). Toto delenie je založené na podobných (teda nie fylogenetických) princípoch ako vyššie uvedené delenie z 8. vydania Bergey's Manual of Determinative Bacteriology.
Rozdiel medzi (33) "sekciami" tohto systému a (19 resp. 20) "časťami" vyššie uvedeného systému podľa 8. vydania Bergey's Manual of Determinative Bacteriology spočíva (popri niektorých štylistických úpravách názvov) v tom, že:
Zdroje tejto kapitoly:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Klížska Nemá
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Klížska Nemá v okrese Komárno.
Baktérie
Podľa 9. vydania Bergey's Manual of Determinative Bacteriology (1994) (Delenie na 35 skupín)
V tomto vydaní je vlastne použitý modifikovaný systém z vyššie uvedeného 1. vydania Bergey's Manual of Systematic Bacteriology. Formálne oddelenia sú tu nahradené nasledujúcimi skôr neformálnymi "kategóriami": Tieto kategórie sa nedelia na triedy, ale sa priamo delia na 35 "skupín" (veľmi podobných sekciám z 1. vydania Bergey's Manual of Systematic Bacteriology), ktoré sa buď delia priamo na rody alebo sa ďalej delia na "podskupiny" a tie na rody, pričom niektoré z týchto podskupín sú zároveň rady alebo čeľade.
Rozdiel medzi (35) "skupinami" tohto systému a (33) "sekciami" vyššie uvedeného systému podľa 1. vydania Bergey's Manual of Systematic Bacteriology spočíva v tom, že:
Zdroje tejto kapitoly:
Varianty odvodené z delení podľa Bergey's Manual z konca 20. storočia
V literatúre existujú rôzne varianty vyššie uvedených delení z 1. vydania Bergey's Manual of Systematic Bacteriology (1984-1989) alebo z 9. vydania Bergey's Manual of Determinative Bacteriology (1994).