cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Basketbalová extraliga mužov 2001/02
Účastníci
Na základe účinkovania klubov v európskych súťažiach sa Slovensko v tejto sezóne umiestnilo v európskom rebríčku FIBA, zostavovanom z výsledkov z posledných troch sezón, na 24. mieste so ziskom 2,733 bodov. Viac sa rebríček FIBA po reorganizácii pohárových súťaží nevytváral.
Play-off
Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Peter Kovařík
Plk. JUDr. Ing. Peter Kovařík (* 9. marec 1967, Banská Bystrica) je slovenský policajt, v rokoch 2020 až 2021 prezident Policajného zboru.
Životopis
Peter Kovařík absolvoval Strojnícku fakultu Vysokej školy dopravy a spojov v Žiline a Právnickú fakultu Univerzity Mateja Bela.
Pôsobenie v Policajnom zbore
V Policajnom zbore pôsobil od roku 1991. V polícii pôsobil viac ako 30 rokov. Začal ako vyšetrovateľ Okresného úradu vyšetrovania PZ v Banskej Bystrici, od marca 1993 do augusta 1997 pracoval v rovnakej funkcii na Krajskom úrade vyšetrovania PZ v Banskej Bystrici. Od marca 1997 do septembra 2000 bol riaditeľom odboru vyšetrovania. Od októbra 2000 bol starší vyšetrovateľ špecialista Odbor vyšetrovania obzvlášť závažnej trestnej činnosti Úradu vyšetrovania Bratislava. Od januára 2004 do augusta 2010 bol zástupca riaditeľa a súčasne vedúci oddelenia vyšetrovania Odboru boja proti korupcii Stred Úradu boja proti korupcii Prezídia Policajného zboru.
V rokoch 2010 až 2012 bol riaditeľom Úradu boja proti korupcii. Pri nástupe novej vlády mu však nastávajúci minister vnútra Robert Kaliňák ponúkol miesto v zahraničí. Od januára 2013 až marca 2017 tak bol policajným pridelencom a zároveň prvým tajomníkom na slovenskom veľvyslanectve vo Washingtone, D.C.. Od roku 2017 bol vedúcim protikorupčného odboru Úradu vlády SR. Do tejto funkcie sa dostal za tretej vlády Roberta Fica a zotvral tam aj počas pôsobenia vlády jeho nástupcu, Petra Pellegriniho. Pred vymenovaním pôsobil ako riaditeľ Sekcie prevencie, korupcie a krízového manažmentu Úradu vlády SR a súčasne ako riaditeľ Kancelárie Bezpečnostnej rady na Úrade vlády.
Prezident Policajného zboru
30. júna 2020 Kovaříkov predchodca Milan Lučanský oznámil, že podal žiadosť o uvoľnenie z funkcie k 31. augustu. 31. augusta minister vnútra Roman Mikulec s platnosťou od nasledujúceho dňa dočasne vymenoval Petra Kovaříka.
Podľa prieskumu konaného 17. až 24. februára 2021 Kovaříkovi dôverovalo 34% a nedôverovalo 45% respondentov.
Obvinenie
Prokurátor Juraj Chylo Kovaříka z Krajskej prokuratúry v Bratislave zo zneužitia právomoci verejného činiteľa a z marenia spravodlivosti. Kovařík mal 20. júla 2021 kontaktovať nadriadeného špeciálnej jednotky Riaditeľstvo hraničnej a cudzineckej polície v Sobranciach. Táto jednotka vykonávala zásah proti údajným falošným kajúcnikom v Bratislave v rámci akcie vedenej vyšetrovateľkou Úradu inšpekčnej služby, mjr. Santusovou. Vyšetrovateľka nechcela do akcie zapojiť kukláčov z krajských riaditeľstiev, pretože mala indície o možných únikoch informácií. Kovařík mal podľa prokurátora zisťovať či krajskí kukláči nemajú byť použitý do akcie ÚIS. Cez víkend 17. júla mali kolovať informácie, že sa ÚIS chystá zadržať príslušníkov NAKA pracujúcich na kauze Očistec. Santusová tvrdí, že Kovařík mohol konať pod vplyvom týchto dezinformácií. Kovařík mal okolo ôsmej ráno 20. júla zavolať Riaditeľovi hraničnej a cudzineckej polície a informovať sa o akcii. Neskôr volal znovu a žiadal akciu zastaviť. Jedna osoba však v tom čase už bola zadržaná. Minister Mikulec tvrdí, že Kovařík nezastavil akciu Santusovej ako takú, zastavil len použitie kukláčov Policajného zboru akcia mohla pokračovať ďalej. Podľa svedkov a prokurátora však inšpekcia nemohla bez kukláčov osoby zadržať. Kovařík po polhodine volal tretíkrát a akciu povolil ukončiť. Tvrdil tiež, že Santusová nemala pre použitie kukláčov potrebné povolenie. Prokurátor Chylo tvrdí, že Kovařík nie je priamy nadriadený Santusovej a teda nemal právo zasahovať do jej akcie.
Odstúpenie z funkcie
Kovařík 31. augusta 2021 oznámil, že vo vedení Policajného zboru k 15. septembru 2021 skončí. Kovařík si nevedel predstaviť svoje fungovanie v tejto funkcii po svojom obvinení.
Minister vnútra Roman Mikulec (OĽaNO) po Kovaříkovom rozhodnutí vyhlásil: „Vnímam toto rozhodnutie ako skutočné štátnicke gesto a vážim si Petra Kovaříka aj ako prezidenta Policajného zboru, aj ako človeka. Vážim si jeho rozhodnutie o to viac, že mám zásadné pochybnosti o obvinení, ktoré mu bolo vznesené. Som presvedčený, že toto obvinenie bolo účelové,“ napísal minister v tlačovom vyhlásení.“ Tlak na Kovaříkovo odvolanie však stúpal už predtým. Po kritike opozičných strán Smer a Hlas ho po zatknutí vtedajšieho riaditeľa Slovenskej informačnej služby Vladimíra Pčolinského kritizovala aj strana Sme rodina. Vo funkcii mal byť až do roku 2025. Jeho dočasnou nástupkyňou mala byť prvá viceprezidentka Policajného zboru, gen. Jana Maškarová. Nakoniec bol však za Kovaříkovho dočasného nástupcu 9. septembra 2021 vymenovaný plk. Štefan Hamran.
Dalhem
Dalhem je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Dalhem má približne 6,805 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Dalhem pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Félines-Minervois
Félines-Minervois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
A Streetcar Named Desire (film z roku 1951)
A Streetcar Named Desire je americká dráma z roku 1951 s Vivien Leigh a Marlonom Brandonom v hlavných úlohách. Snímka bola natočená na motívy Pulitzerovou cenou ocenenej a rovnomennej divadelnej hry Tennesseeho Williamsa z roku 1947, ktorá sa po slovensky volá Električka zvaná Túžba. Filmová adaptácia získala z 12 nominácií štyroch Oscarov a jeden Zlatý glóbus.
Dej
New Orleans, železničná stanica. "Povedali mi, že mám nastúpiť do električky zvanej Túžba ," žiada osamelá žena námorníka o správne nasmerovanie. Touto vetou začína jedna z najslávnejších adaptácií románu Tennesseeho Williamsa Električka zvaná Túžba.
Južanská kráska Blanche DuBois prichádza do New Orleansu navštíviť mladšiu sestru Stellu, ktorá si vzala hrubého a jednoduchého Stanleyho Kowalského. Príbytkom manželov je vydesená. Dve miestnosti nemajú medzi sebou dokonca ani stenu, len prostý špinavý záves. Blanche nedokáže pochopiť, ako dievča dobrého vychovania dokázala klesnúť tak nízko. Blanche posadnutá dlhými a horúcimi kúpeľmi odpočíva vo vani, keď sa Stanley snaží vyčmuchať v osobných veciach dokumenty o predaji domu. Je presvedčený, že Blanche svoju sestru obrala o dedičstvo. Stella sa tomu snaží zabrániť, ale na silu statného mladého muža nemá. Okrem toho čakajú dieťa, ale Blanche to ešte neoznámili. Stella si je vedomá nervovej lability a psychickej nevyrovnanosti sestry, preto sa snaží byť jemná a ohľaduplná. Na rozdiel od svojho muža.
V byte u Kowalských sa pravidelne hráva partička pokru. Prichádzajú Stanleyho kamaráti, medzi ktorými je aj Mitch, najslušnejší z nich. Sestry si vyšli na večerné predstavenie, ale vrátili sa skôr, než muži dokončili hru. V silnom podnapitom stave sa prejavuje Stanleyho agresívna povaha. Mitch sa zoznamuje s Blanche a navzájom okúzlia jeden druhého. Nezhovárajú sa dlho, Mitch totiž žije s chorou matkou a musí sa vrátiť. Stelle dôjde trpezlivosť a všetkých vyhodí, aby si mohla odpočinúť. To Stanleyho nahnevá natoľko, že ju zmláti. Stella utečie k susedke Eunice žijúcej nad nimi. Blanche je šokovaná. Chlapci dajú Stanleyho pod studenú sprchu, aby sa prebral a uvedomil si vážnosť svojho konania. Po krátkom otriezvení vybehne pred dom a kričí do noci meno manželky. S plačom a na kolenách ju prosí, aby sa vrátila. Stella podľahne.
Blanche trpí halucináciami, v ktorých sa hudba mieša s hlasmi. Túžiac po láske a objatí sa zbližuje s Mitchom. Idú spolu na tancovačku a tam mu vyrozpráva svoj príbeh. Bola kedysi vydatá, ešte keď bola veľmi mladá. Muž Allen ju miloval a ona jeho. Jedného večera, keď sa pohádali, sa Allen zastrelil. Historka sa veľmi dotkne Mitcha, ktorý je citlivým a gavalierskym partnerom. Chce Blanche pobozkať, ale ona sa bráni.
Stella pripraví sestre narodeninovú oslavu a pozve aj Mitcha. Dievčatá netušia, že nepríde, pretože mu Kowalski prezradil pravdu o Blanche. Ta je Mitchovým chovaním rozrušená. Od Stanleyho dostáva autobusový lístok na návrat do Laurel, kde žila predtým. Tým jej dal prakticky najavo, že má vypadnúť. Stella sa snaží sestru upokojiť, ale ta sa schová v kúpeľni. Na Stellu prídu pôrodné bolesti a tak Kowalskí odchádzajú do nemocnice a Blanche zostáva sama v byte. Nahnevaný Mitch prichádza za ňou. Pohádajú sa a Blanche stále verí, že si ju vezme. To on odmieta, a preto v hysterickom záchvate začne Blanche kričať. Mitch radšej utečie. Opitý Stanley sa po narodení syna vracia domov a nájde Blanche v patetickom kostýme a s bižutériou na hlave, ako kráča po byte a mumlá si čosi pre seba. Začne do nej rýpať a psychicky ju deptať. Blanche sa začína báť a tuší, že Stanley jej chce čosi urobiť. Znásilni ju.
Po návrate z nemocnice sa Stella tvári, akoby sa nič nestalo. Vie, čo Stanley urobil, ale tiež vie, že jej sestra potrebuje odbornú pomoc. Kowalski s kamarátmi hrajú poker, Stella pomáha Blanche pobaliť si veci. Väčšinou ide o staré šaty a lacnú bižutériu. Blanche si vo svojej chorobe rada hrala na aristokratku, ktorá je dokonca mladšia, než jej sestra. Prichádza doktor a Blanche verí, že odchádza s novým bohatým nápadníkom. Keď však zistí, že je oklamaná, dostáva záchvat a nervovo sa zrúti. Hospitalizácia sa už nedá odvrátiť. Hneď po odchode Blanche berie Stella syna a odchádza k susedke s tým, že opúšťa svojho neohrabaného a krutého manžela. Film končí jeho zúfalým nariekaním a vykrikovaním Stellinho mena.
Natáčanie
Producenti filmu sa rozhodli vymeniť divadelnú Blanche v podaní Jessicy Tandy za Vivien Leigh. Predpokládali, že úspech herečky Leigh po veľkofilme Odviate vetrom z roku 1939 by mohol prilákať viac divákov. Marlon Brando bol však na začiatku kariéry, svoje publikum si práve získaval.
Výprava a dekorácie sa vytvorili prevažne v hollywoodských interiéroch, ale niektoré scény sa nakrúcali v New Orleans (napríklad scéna príchodu Blanche, alebo jej čakanie na električku "Desire"). Režisér nechal nainštalovať do bytu Kowalských pohyblivé steny, aby s každou ďalšou scénkou zmenšil izbu. Tým vytvoril dojem väčšej klaustrofóbie a zároveň tým vystupňoval šialenstvo Blanche.
Satisfactory
Satisfactory je sandboxová videohra so skorým prístupom (early access) vytvorená Coffee Stain Studios. Ide o 3D hru v prvej osobe s otvoreným skúmaním planéty a budovaním továrne.
Od marca 2019 je Satisfactory len hra dostupná na operačnom systéme Microsoft Windows, ktorá je v súčasnosti dostupná v obchode Epic Games Store a neexistujú žiadne konkrétne plány na jej rozširovanie do Linuxu, hoci to nebolo vylúčené.
Hranie hry
Hra je o tom, že v blízkej budúcnosti sa človek dostane na planétu s potvrdeným životom, na ktorej sa nachádza kyslík a je v priemernej vzdialenosti od Slnka. Hráč si musí nachádzať suroviny a využiť ich na automatizáciu a vylepšenia základne a vedomostí, s ktorými sa zase odomknú nové predmety na skúmanie. Je to aj o skúmaní okolia a terénu a využívania ho vo svoj prospech.
Kričim
Kričim môže byť:
v Bulharsku:
Bahamské národné futbalové mužstvo
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1967. Bahamy sa nikdy nekvalifikovali na Majstrovstvá sveta vo futbale alebo na Zlatý pohár CONCACAF. V rebríčku FIFA sú Bahamy až v tretej stovke (201. miesto).
Externé zdroje
https://bahamasfa.net/
Ferrals-les-Montagnes
Ferrals-les-Montagnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brens (Ain)
Brens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Brens má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Brens má 1075 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Isokrates z Atén
Isokrates ; * 436 pred Kr. – † 338 pred Kr.) bol grécky rečník a teoretik rétoriky. Isokrates sa narodil v Aténach ako syn bohatého muža menom Theodoros Erchieus. Bohatstvo jeho otca mu umožnilo získať vynikajúce vzdelanie (jeho rodina počas peloponézskej vojny schudobnela ). Bol žiakom Gorgia a stal sa z neho významný starogrécky filozof, politický teoretik, rétor, pedagóg a Platónov priateľ. Nezohrával priamu rolu v politike, ale živil sa písaním súdnych rečí pre iných ako logograf. Okolo roku 392 pred Kr. si v Aténach otvoril školu, kde vyučoval rétoriku. Jeho škola sa preslávila a priťahovala žiakov z celého gréckeho sveta, nechýbali medzi nimi Androtión, Hypereides, Isaios, Eforos, Theopompos a Timotheos. Uvádza sa, že sa v roku 388 pred Kr. (vo veku 98 rokov) vyhladoval v zúfalstve zo straty aténskej slobody po bitke pri Chaironei.
Majstrovstvá sveta v zimnom plávaní 2016
Majstrovstvá sveta v zimnom plávaní 2016 (WSWC) boli 10. Majstrovstvá sveta v zimnom plávaní organizované Medzinárodnou asociáciou zimného plávania, ktoré prebehli 8.-12. marca 2018 v Ťumeni na západnej Sibíri v Rusku. Boli podujatím typu masters, kedy sa súťaží vo vekových kategóriách mužov a žien s intervalom  5 rokov (konkrétne  v kategóriách A až J2) a štartuje sa  na princípe komerčných prihlášok. WSWC 2016 sa zúčastnilo 1275 plavcov a plavkýň, z toho 10 súťažiacich  bolo zo Slovenska.
Základné informácie
Organizátor podujatia: Medzinárodná asociácia zimného plávania  IWSA so sídlom v Jelgave (Lotyšsko).
Miesto konania a počasie: Areál pod Mostom zaľúbených, pričom súťažné priestory  boli vybudované na zamrznutej meandrujúcej a pomaličky  tečúcej rieke Tura. Bazén 25 m bol vyrezaný v ľade, teplota vody bola asi 1-2°C. Zemepisné súradnice miesta konania šampionátu (pre mapy.cz alebo maps.google.com) sú 57.164172291267626 a 65.52207819667552. Denné teploty vzduchu boli v čase konania šampionátu 0 až 8°C, nočné teploty do -10°C, jasno a slnečno.
Organizačné zabezpečenie: centrálnym bodom organizácie a priebehu WSWC bol  Geologický štadión zobrazený na pláne lokality v Galérii, tribúny pre divákov boli na vysokých brehoch rieky Tura, blízko nich sa odohrávali aj ceremoniály odovzdávania medailí. Šatne na prezliekanie boli blízko sáun určeným pre súťažiacich po skončení ich disciplín. Všetci účastníci WSWC 2016 dostali účastnícky diplom a účastnícku pamätnú medailu. Prenosy zo súťaží sa premietali onlline na TV-panely   v areáli a vysielali sa aj  cez internet.
Špecifiká šampionátu
WSWC 2016 sa konal sa v čase  10. výročia vzniku asociácie IWSA (pri tej príležitosti bola zverejnená premiéra filmového  dokumentu  IWSA - 10 rokov ), záštitu nad podujatím prevzala vláda Ťumenskej oblasti (čomu zodpovedalo aj výnimočné dvojhodinové otvorenie šampionátu v budove Ťumenskej štátnej filharmónie sprevádzané  hudobno-tanečným programom za prítomnosti admirality Ruska ( v nadväznosti na plavbu štafety cez Beringovu úžinu z roku 2013  a prísne bezpečnostné opatrenia pri vstupe do priestorov pretekov kontrolované bezpečnostnými rámami). Počas šampionátu WSWC sa uskutočnilo  11. marca 2016 zakladajúce zhromaždenie Federácie zimného plávania Ruska (rus. Федерация зимнего плавания России).
Rozpis plaveckých súťaží a sprievodných aktivít
9. marec (10:30-16:00): prsia 25 m a 50 m, komerčné plavby "tuleňov"  na 25 m bez časového limitu a "mladých tuleňov" (ide len o ponory do studenej vody)
10. marec (9:00-17:30): voľný štýl 25 m, 50 m a 100 m a plavby "ľadových medveďov" na 50 m bez časového limitu
11. marec (11:00 - 15:00): voľný štýl 200 m a súťaž štafiet na 4 x 25 m štýlom prsia, potom 16:00-17:00 technický míting účastníkov súťaží na 450 m (v nasledovný deň)
Vždy po skončení súťaží príslušného dňa sa konali ceremoniály odovzdávania medailí.
Účasť a pravidlá
Účasť: 1275 súťažiacich súťažilo sa na tratiach 25, 50,100, 200 a 450 metrov. Pre plávanie tratí 200 m a 450 m boli nutné vyhlásenia o zdolaní definovaných kvalifikačných tratí vo vode do 5°C (tzv. AFFIDAVIT) v čase pred šampionátom, zdravotné potvrdenia súťažiaich od svojho  lekára a deň pred súťažami  boli povinné aj zdravotné kontroly na mieste.
Hlavné pravidlá : plavci v jednotlivých kategóriách plávali v rozplavbách, z výsledných časov vzniklo konečné poradie. Súťažné plavecké štýly boli  voľný spôsob a  prsia. Súťaží sa od najstaršej kategórie J2 po najmladšiu A. Súťažiaci na 1.-3. mieste získali medaily. Okrem súťaží jednotlivcov sa 11.-12. marca 2016 konali aj súťaže štafiet ma 4 x 25 m štýlom prsia a voľným štýlom. Pre nasledovné WSWC 2020 bola oznámená aj súťaž na 25 m štýlom motýlik.
Výsledky
Výsledky boli zverejnené aj na webovom sídle Federácie zimného plávania Ruska. Suverénne najúspešnejšími boli početní domáci plavci, ďalej uspeli hlavne  plavci z  Veľkej  Británie,  Česka  a Nemecka. Vo vytrvalostnom plávaní na 450 m  mal absolútne najrýchlejší čas (5:25 min.) svetoznámy bulharský  diaľkový plavec Petar Stojčev (kategória 40-44 rokov), v čase do 6 min. doplávali ešte ďalší siedmi   mladší plavci a tiež  Christof Wandratsch (kategória  45-49 r.), a to  s časom 5:58 min. Medzi ženami dominovala  na trati 450 m   sčas 6:07 min. Victoria Mori z Argentíny (kategória 20-29 r.).
Ďalší program šampionátu
Okrem slávnostného otvorenia na Medzinárodný deň žien 8.3.2016 (ktorý je štátnym sviatkom Ruskej federácie a pripadol na pravoslávny  fašiangový týždeň  maslenica, po ktorom nastáva veľkonočný pôst)  sa konali aj ďalšie spoločenské podujatia účastníkov: zábavno-bláznivá   šou v miestom obchodnom centre Goodwin Mall (9.marec),  večerný  výlet do neďalekého  termálneho kúpaliska (sic!) na mieste  Verchnij Bor (10.marec), ohňová šou v centre Ťumeňu (11. marca) a  záverečný gala-večer s bezplatným pohostením a programom sa konal 12. marca v Centrálnom športovom komplexe s tým, že bolo oznámené miesto nasledujúceho WSWC 2020 -  slovinský Bled. A pre tých, čo si naplánovali skorší príchod alebo neskorší odchod z Ťumeňu (6. - 7.3. či 13.3.), sa konali komerčné autobusové zájazdy do okolia Ťumeńa (návšteva tradičnej ruskej dediny s farmou losov - 10 hod., archeologické múzeum - 3 hod., zájazd do historického Toboľska - 13 hod.) a v priebehu šampionátu boli k dispozícii aj ďalšie výlety či prechádzky  so sprievodcami po meste a aj návšteva tradičnej ruskej sauny -  bane (rus. баня). Bezprostredne po skončení šampionátu organizátori rozoslali účastníkom a vystavili na  facebooku súhrnné video o WSWC 2016
Ján XIV.
Ján XIV. môže byť:
Ferrières-les-Verreries
Ferrières-les-Verreries je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gob Squad
Gob Squad môže byť:
Donceel
Donceel je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Donceel má približne 2,939 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Donceel pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Dison
Dison je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Dison má približne 14,857 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Dison pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Ferrières-Poussarou
Ferrières-Poussarou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Engis
Engis je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Engis má približne 5,774 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Engis pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Florensac
Florensac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tang (nápoj)
Tang je instantný nápoj s ovocnou príchuťou, ktorý sa zvyčajne dodáva vo forme prášku. Pôvodne ho vyvinul v roku 1957 výskumník William A. Mitchell v spoločnosti General Foods Corporation a na trh sa uvádzal v práškovej forme od roku 1959.
Brens (Tarn)
Brens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Tang (nápoj)
Značku Tang v súčasnosti vlastní spoločnosť Mondelēz International.
Brens (Tarn)
Poloha
Brens má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Brens má 2155 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Mainstream
Mainstream (z anglických slov main[mejn] = hlavný a stream[stri:m] = prúd) je termín, ktorý sa používa pre označenie prevládajúceho spoločenského konsenzu a výberu v kultúre, v umení a v názore na spoločenské dianie. Často je tento pojem používaný v negatívnom význame. Typickým predstaviteľom mainstreamovej kultúry sú populárne masmédiá.
V populárnej hudbe termín označuje hudbu schopnú zaujať čo najširšiu masu poslucháčov, úspešne sa vyhýbajúc akejkoľvek politickej nekorektnosti a konfliktnosti, tak v textovej ako aj v hudobnej stránke.
Chrám svätých Kozmu a Damiána (Kričim)
Dejiny
Myšlienka na výstavbu chrámu pochádza od igumena Kričimského monastiera svätého Vrača, jeromonacha Pachomija, ktorý mal rozsiahle styky s cirkevnými a osvieteneckými dejateľmi v Plovdive. Proces v roku 1861 inicioval kričimský majster Atanas Stoimenov. Miesto pre výstavbu bolo symbolicky zvolené v priestore starého kresťanského cintorína, kde bolo počas potláčania aprílového povstania v roku 1876 zabitých niekoľko miestnych obyvateľov. Chrám bol postavený v roku 1879.
V súčasnosti je chrám funkčným chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi s pravidelnými liturgiami.
Charakteristika
Autorom pôvodnej budovy bol staviteľský majster Gavrail z dediny Vărbovo. V pôvodnej podobe bol chrám postavený z dreva a blata.
Autorom prestavby na konci 19. storočia bol staviteľský majster Manol z dediny Široka Lăka. V rámci tejto prestavby boli pôvodne steny z hliny a dreva nahradené kamennými.
Ikony
V chráme sa nachádzajú cenné oltárne ikony, ktorých autorom je významný umelec a maliar ikon Atanas Giudženov.
Jozef Ižold
Zo života
Jozef Ižold sa narodil 30. januára 1964 v Rybníku nad Hronom rodičom Vincentovi a Júlii. Jozef bol tretím z piatich detí. Najstarší brat Daniel je tiež kňazom.
V roku 1982 zmaturoval na gymnáziu v Leviciach. Pred začiatkom vojenskej služby a po ukončení základnej vojenskej služby pracoval v SES Tlmače. Neskôr v Štátnom drevárskom výskumnom ústave. V roku 1988 išiel na štúdium špeciálnej pedagogiky na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského.
Rehoľné sľuby zložil 10. augusta 1991 v Konkatedrále Sedembolestnej Panny Márie v Poprade. V roku 2000 začal vyučovať na Rímskokatolíckej Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského, na detašovanom pracovisku v Žiline.
7. januára 2014 bol menovaný za provinciála saleziánov.
Zomrel 20. mája 2020 po dvadsiatichdeviatich rokoch rehoľného a deväťnástich rokoch kňazského života.
Volga (rozlišovacia stránka)
Volga môže byť:
Lake Manitoba
Lake Manitoba je jazero na v kanadskej provincii Manitoba.
Opis
Nadmorská výška jazera je metrov.
Voda priteká hlavne z jazera Lake Winnipegosis (a menšími prítokmi ), ktoré sa nachádza smerom na severozápad, voda odteká hlavne na severovýchod riekou Dauphin River do jazera Lake Winnipeg. Jazero má rozlohu 4 624 km² a maximálnu hĺbku 7 metrov.
Dejiny
V minulosti bolo jazerou súčasťou ľadovcového jazera Lake Agassiz. Európanmi bolo objavené v roku 1738, keď ho objavil francúzsky obchodník La Vérendrye.
Hodina nehy
Hodina nehy je názov kompilácie, ktorú slovenskej pop rockovej skupine Elán v roku 1995 vydalo hudobné vydavateľstvo BMG Ariola.
Lake Manitoba
Využitie
Francúzski obchodníci jazero nazvali Lac des Prairies, názov Manitoba pochádza pravdepodobne od alkonquinského slova Manitou. „manito-bau“ alebo „manito-wapau“ znamenalo „Úžina Ducha“.
Príroda
Mokrade Delta Marsh na južnom brehu sú dôležitou oblasťou pre vodné vtáctvo.
Socialistická strana Ukrajiny
náhľad|Bývalý líder strany Olexandr Moroz v roku 2003 Socialistická strana Ukrajiny je v súčasnosti neparlamentná ukrajinská socialistická strana. Predsedom strany je Serhij Čeredničenko. SSU je členom Socialistickej internacionály.
Faimes
Faimes je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Socialistická strana Ukrajiny
Charakteristika a zapojenie do politického systému
Strana vznikla v roku 1991 po zákaze Komunistickej strany a do roku 1993, kedy došlo k obnoveniu KSU bola najsilnejšou stranou. Postupom času sa strana posunula z ľavicových k stredo-ľavicovým pozíciám. Hlavným bodom programu je sociálna spravodlivosť. V 90. rokoch bola v opozícii voči Leonidovi Kučmovi. Počas Oranžovej revolúcie najprv spolupracovala s „oranžovým táborom“, následne ale uzavrela koalíciu zo Stranou regiónov a KSU. V parlamentných voľbách 2007 sa nedostala do parlamentu, k prekročeniu 3% bariéry jej chýbalo 0,14 %.
Faimes
Obyvateľstvo
Faimes má približne 3,677 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Faimes pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
2S19 Msta-S
2S19 Msta-S je sovietska/ruská samohybná húfnica kalibru, ktorá bola vyvinutá 80. rokoch 20. storočia ako náhrada za húfnice 2S3 Akacija. Húfnica je umiestnená v pancierovanej veži, motor, prevodovka a podvozok pochádza z tanku T-72, niektoré komponenty sú aj z tanku T-80.
Je určená na ničenie delostreleckých a mínometných batérií, tankov a iných obrnených vozidiel, protitankových zbraní, živej sily, systémov protivzdušnej obrany a protiraketovej obrany, veliteľských stanovíšť, ako aj na ničenie poľných opevnení.
Vznik a vývoj
Prvý prototyp tejto húfnice s označením „Objekt 316“ bol vyrobený v roku 1983. V rokoch 1984-1986 prešiel rozsiahlym testovacím cyklom na delostreleckej strelnici Ržev v Leningradskej oblasti. V roku 1989 bola táto samohybná húfnica prijatá do výzbroje Sovietskej armády pod označením 2S19 "Msta-S" (S - "samochodnyj", t.j. samohybný, na rozdiel od vlečného kanónu 2A65 "Msta-B"). Prvýkrát bol verejnosti predstavená na leteckej šou v meste Žukovskij v auguste 1992.
Legenda 3
Legenda 3 je názov kompilácie, ktorú slovenskej pop rockovej skupine Elán v roku 1997 vydalo hudobné vydavateľstvo Musica.
2S19 Msta-S
Vznik a vývoj
Prvá séria týchto samohybných húfnic sa vyrábala v závode Uraltransmaš (Jekaterinburg) a následne ich sériová výroba pokračovala v závode v Sterlitamak (Baškiria). Sériová výroba bola spustená v roku 1988 a pokračovala až do roku 1996. V roku 2009 bola opäť obnovená a trvá dodnes. Od roku 2012 sa vyrába nová verzia húfnice s označením 2S19M2. V rokoch 1988-2013 sa vyrobilo asi 950 kusov 2S19. Od roku 2012 sa vojakom ročne dodáva 30 – 40 kusov nových húfnic vo verzii 2S19M2. Celková výroba samohybných húfnic 2S19 všetkých modifikácií vrátane 8 prototypov predstavuje najmenej 1130 kusov. Z celkového počtu skončilo 130 húfnic v zahraničí.
Konštrukcia
2S19 má konvenčnú konštrukciu s pásovým podvozkom a vežou. Základná konštrukcia podvozku, motor, prevodovka a riadenie pochádzajú z tanku T-72, zatiaľ čo zavesenie a kolesá z tanku T-80. Hrúbka oceľového panciera na korbe a veži je maximálne, čo chráni pred muníciou kalibru.
Podvozok pozostáva z predného páru napínacích kolies, zadného páru hnacích kolies a šiestich párov pojazdových kolies. Pohon 2S19 zabezpečuje dieselový vidlicový dvanásťvalec V-84 s maximálnym výkonom 582 kW. Ten okrem klasickej nafty dokáže spaľovať a letecký petrolej. Húfnica dokáže bez ohľadu na hmotnosť 42,5 t dosiahnuť na ceste rýchlosť až /h. Priechodnosť terénom u 2S19 je podobná ako u bojových tankov. Zariadenie prekonáva svahy so strmosťou do 25°, zvislé steny vysoké do a priekopy široké. Húfnica sa dokáže bez prípravy brodiť do hĺbky a pokiaľ je použitá súprava na brodenie, tak prekoná aj prekážku s hĺbkou.
V prednej časti tela samohybnej húfnice je umiestnená radlica, s pomocou ktorej môže stroj v priebehu niekoľkých minút vykopať priekopu požadovanej hĺbky, ktorá slúži na vybudovanie krytých pozícií.
Okrem hlavného motora je húfnica vybavená aj pomocným agregátom. Ide o plynovú turbínu s výkonom až 16 kW, ktorá napája filtračno-ventilačné zariadenie, komunikačné vybavenie a systém tesnenia záveru húfnice (na zamedzenie kontaminácia bojového priestoru plynom).
Hlavnú výzbroj 2S19 tvorí 152mm húfnica 2A64, ktorá môže strieľať trieštivo-trhavé, aktívno-reaktívne, kontajnerové a špeciálne (jadrové) granáty. Vozidlo môže niesť štandardne 50 ks nenavádzanej munície. Kadencia dosahuje 7 až 8 výstrelov za minútu. Maximálny dostrel je. Kanón má odmer 360​​° a námer sa pohybuje v rozsahu od -4° po +68°. Pomocnú výzbroj predstavuje guľomet NSV kalibru, ktorý dokáže vystreliť až 800 rán za minútu na vzdialenosť.
V ruskej armáde pozostáva každá batéria z 8 samohybných húfnic 2S19, jedného veliteľského a pozorovacieho vozidla veliteľa batérie a vozidla vyššieho dôstojníka batérie.
Varianty
náhľad|vpravo|Variant 2S19M2 2S19 - základný variant vyrábaný od roku 1988, ktorý tvorí chrbticu ruského delostrelectva.
2S19M1 - v ruskej armáde predstavuje modernizáciu skôr vyrobených húfnic 2S19, ale pri exporte ide o novo vyrobené kusy. Hlavným vylepšením je nový, plne integrovaný a automatizovaný systém riadenia paľby ASUNO. Ďalším vylepšením je navádzanie paľby pomocou družicového systému GLONASS. V ruskej armáde boli 2S19M1, vylepšené o systém ASUNO, zavedené od roku 2008. Do roku 2020 mali byť všetky húfnice, zmodernizované na túto úroveň, vybavené aj terminálom družicovej navigácie.
2S19M2 - novo vyrábané húfnice, ktoré sa od predchádzajúcich variantov vizuálne odlišujú zväčšenými krytmi pásov so zúbkovaným okrajom. Táto verzia má tiež nový automatizovaný systém riadenia paľby, zvýšenú rýchlosť streľby na 10 rán za minútu. Disponuje tiež možnosťou využívať digitálne elektronické mapy, čo výrazne urýchľuje orientáciu v náročných fyzických a geografických podmienkach a umožňuje rýchlejšie a efektívnejšie vykonávať palebné misie. Je schopná strieľať vysoko presnú navádzanú muníciu Krasnopol.
Prvá a druhá vojna v Čečensku
Húfnice 2S19 Msta-S Rusko aktívne používalo počas konfliktu v Čečensku (1994-1996) a protiteroristickej operácie na Severnom Kaukaze (1999-2009). Analýza bojového použitia húfnice v týchto konfliktoch ukázala, že zameriavací systém 2S19 je zastaraný a vyžaduje modernizáciu. To viedlo k vývoju modernizovanej verzie 2S19M1 vybavenej automatizovaným elektronickým navádzacím systémom. Následne boli pre 2S19 "Msta-S" vyvinuté aj granáty s laserovým koncovým navedením "Santimetr" a "Krasnopol".
Ruská invázia na Ukrajinu
Pri okupácii Ukrajiny nasadilo Rusko do bojov húfnice 2S19 a 2S19M2. Za prvý rok vojny stratilo Rusko minimálne 131 týchto húfnic.
Fontanès (Hérault)
Fontanès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Barbadoské národné futbalové mužstvo
Barbadoské národné futbalové mužstvo reprezentuje Barbados na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1910. Barbados sa nikdy nekvalifikoval na Majstrovstvá sveta vo futbale alebo na Zlatý pohár CONCACAF.
Bill Hicks
William Melvin "Bill" Hicks (* 16. december 1961, Valdosta, Georgia, USA – † 26. február 1994, Little Rock, Arkansas) bol americký komik, sociálny kritik a hudobník.
Vystupoval hlavne ako stand-up komik a charakteristickou známkou jeho vystúpení bola satira voči zažitým pravdám a dogmám mainstreamovej spoločnosti, politike USA, cirkevným inštitúciám a korporáciám.
Príčinou jeho predčasnej smrti vo veku 32 rokov bola rakovina pankreasu.
Liam Neeson
William John Neeson OBE (* 7. jún 1952; Ballymena, Severné Írsko) je severoírsky herec nominovaný na Oscara, cenu BAFTA a tri Zlaté glóbusy.
Hral v mnohých filmových rolách, a získal rad ocenení. Za rolu O. Schindlera vo filme Schindlerov zoznam bol nominovaný na Oscara, Zlatý glóbus aj cenu BAFTA. Hral aj vo filmoch Excalibur v roku 1981, Rob Roy z roku 1995, Bedári z roku 1998, ďalej stvárnil rolu Qui-Gon Jinna v prvej epizóde Hviezdne vojny z roku 1999. Objavil sa aj vo filmoch Gangy New Yorku, Láska nebeská či Batman začína. Jeho hlas je britským a americkým divákom a poslucháčom známy z rozprávačských rolí či z filmov Letopisy Narnie alebo zo seriálu Simpsonovci.
V roku 1999 sa stal držiteľom Radu britského impéria.
Fexhe-le-Haut-Clocher
Fexhe-le-Haut-Clocher je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Fexhe-le-Haut-Clocher má približne 3 107 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Geer
Geer je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Geer má približne 3 091 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Geer pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Fontès
Fontès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štátna cena Jozefa Miloslava Hurbana
Štátna cena Jozefa Miloslava Hurbana je slovenské ocenenie, určené pre osobnosti „slovenského spoločenského, kultúrneho a ekonomického života“. Udeľuje ho Predseda Národnej rady Slovenskej republiky.
Vznik a právne ukotvenie ceny
Cenu inicioval predseda parlamentu Andrej Danko ako „protiváhu“ štátnych vyznamenaní, ktoré udeľuje prezident republiky. Nepáčili sa mu niektorí ocenení vtedajším prezidentom Andrejom Kiskom.
Parlament cenu schválil v januári 2018. Prezident Kiska však cenu napadol na Ústavnom súde. Kiska namietol, že štátne ceny môže udeliť len hlava štátu. Ten cenu odobril až vo februári 2020. Podľa novely schválenej v júli 2020 môže cena byť udeľovaná aj za humanitárne zásluhy. 17. júla novelu podpísala prezidentka Zuzana Čaputová a platnosť nadobudla k 15. augustu.
Náležitosti ceny
Zákon nestanovuje koľko cien môže byť ročne udelených. K cene sa udeľuje listina o udelení ceny a pamätná medaila. Na lícnej časti zobrazuje J. M. Hurbana, na rubovej nápis Národná rada Slovenskej republiky. Cena zahrňuje aj finančnú odmenu, stanovenú ako 25-násobok priemernej mzdy.
Andrej Danko
Predseda Národnej rady, Andrej Danko ocenil jedného laureáta:
Boris Kollár
Predseda Národnej rady, Boris Kollár 31. augusta 2020 oznámil laureátov ceny pre rok 2020. Cena mala byť odovzdaná 1. septembra 2020 o 19:00.
Laureátmi sa stali: Budaj a Kňažko, podľa Kollára „ukázali odvahu v čase, keď nebolo jasné, ako to celé dopadne“.
Postruheň
náhľad|Kvásková [[foccacia (taliansky posúch) s rozmarínom a soľou]] Postruheň, postruhník, postružník alebo (p)osúch je pečené jedlo zo zvyškov chlebového cesta František Štěpán Kott vo svojom Česko-německom slovníku zvláště grammaticko-fraseologickom (1880) postruhník opisuje ako „koláč, placku z vyškrabaného cesta“.
V stredoveku išlo o zvyšky cesta z dreveného korýtka po upečení chleba, z ktorých sa vytvorila placka.
Ivan Fiačan
JUDr. Ivan Fiačan, PhD. (* 27. máj 1969, Martin) je slovenský advokát a sudca, od 17. apríla 2019 predseda Ústavného súdu Slovenskej republiky.
Životopis
Ivan Fiačan zmaturoval na Gymnáziu Michala Miloslava Hodžu v Liptovskom Mikuláši. V roku 1991 absolvoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského a získal titul Mgr., v rokoch 2001 až 2002 študoval odbor teória štátu a práva na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity a získal titul PhD. V roku 2004 po obhájení rigoróznej skúšky získal titul JUDr.
Právna prax
Od roku 1992 pôsobil ako justičný čakateľ na Okresnom súde v Liptovskom Mikuláši, v rokoch 1995 až 1998 bol sudcom tohto súdu. Od roku 1996 bol jeho podpredsedom.
Od roku 1998 pôsobil v advokácii. Podľa denníka SME Fiačanova právnická kancelária FIAČAN & Partners, s. r. o., sídliaca v Liptovskom Mikuláši, „vystupuje dominantne práve v obchodných, ako aj občianskych sporoch.“ V rokoch 2003 až 2004 bol členom legislatívnej skupiny Slovenskej advokátskej komory pre ústavné právo. V rokoch 2010 až 2017 bol členom predsedníctva Slovenskej advokátskej komory.
Predseda Ústavného súdu Slovenskej republiky
Do funkcie sudcu Ústavného súdu Slovenskej republiky sa uchádzal už v prvej voľbe, ktorá prebehla 12. a 14. februára 2019. Vtedy nebol zvolený ani jeden z kandidátov. 3. apríla 2019 bolo Národnou radou zvolených 6 kandidátov, medzi nimi aj Ivan Fiačan. Do hlasovania ho navrhla Právnická fakulta Univerzity Komenského a Slovenská advokátska komora. Hlasovalo za neho 112 poslancov, teda viac ako ústavná väčšina.
Ivana Fiačana do funkcie predsedu Ústavného súdu Slovenskej republiky vymenoval prezident SR Andrej Kiska 17. apríla 2019. Fiačan je zástancom otvorenosti Ústavného súdu a myslí si, že by jeho sudca mal mal byť schopný svoje rozhodnutie verejne obhájiť.
Stand-up comedy
Stand-up comedy je forma komédie charakteristická živým a sólovým vystúpením komika pred jeho obecenstvom. Hlavným nástrojom komédie je verbálny prejav a obvykle pozostáva z rozprávania vtipov a vtipnej interpretácie najrôznejších tém a udalostí v živote ľudí a spoločnosti. Niekedy slúži ako priestor pre spojenie humoru so sociálnou kritikou. Obvyklým dejiskom vystúpení sú kluby, bary a divadlá, aj keď výber miesta konania nepodlieha z hľadiska definície žánru žiadnym obmedzeniam. Medzi najznámejších predstaviteľov tohto žánru patria George Carlin a Richard Pryor. Na Slovensku medzi najznámejších stand up komikov patria komici zo Silné reči Stand-up Comedy Show ako Jano Gordulič, Simona Salátová, geniálny komik Dano Čistý, Michael Szatmary, Tomáš Hudák, Joe Trendy, Gabo Žifčák a ďalší. Vlastnú a drsnejšiu stand-up show "TEMNÉ KECY" mali aj Ivo "Ladižo" Ladižinský a Jerry "Veľmajster" Szabó.
Stand-up na Slovensku
V roku 2015 sa tento žáner prvýkrát predstavil na festivale Kremnické gagy v Kremnici. Riaditeľ festivalu Ján Fakla pri tom poznamenal: ''„Slovenskí stand-upisti konečne pochopili, že nemôžu zabávať len vulgarizmami a prvoplánovým humorom. Pripravujú sa oveľa lepšie a vybrali sme skupinku tých najzaujímavejších. Je to dnes obľúbený žáner, kedysi ich volali ľudoví rozprávači. Poskytli sme im priestor a uvidíme, ako to zaberie.“''
Grâce-Hollogne
Grâce-Hollogne je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko.
Obyvateľstvo
Grâce-Hollogne má približne 21 820 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Grâce-Hollogne pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Rusko-ukrajinská vojna
Rusko-ukrajinská vojna, tiež ruská ozbrojená agresia proti Ukrajine je prebiehajúci ozbrojený konflikt medzi Ruskou Federáciou (a proruskými separatastami) a Ukrajinou. Konflikt možno rozdeliť na niekoľko etáp:
Stredovek a novovek
Rusko aj Ukrajina sa hlásia k svojmu dedičstvu z Kyjevskej Rusi, štátu, ktorý zjednotil väčšinu východoslovanských a niektorých fínskych kmeňov a prijal byzantské pravoslávie v 9. až 11. storočí. Kyjev, dnešné hlavné mesto modernej Ukrajiny, bolo centrom ranostredovekého štátu a je dodnes považované za Matku Ruských miest. Kyjevska Rus sa rozpadla na rad menších kniežatstiev, ktoré si v 13. storočí napokon podmanili Mongoli. Neskôr bolo územie dnešnej Ukrajiny súčasťou rôznych štátnych celkov, Poľska, Poľsko-Litovského štátu, Osmanskej ríše, Ruska a Habsburskej monarchie.
V 16. až 17. storočí na území Divokých polí na brehoch dolného toku Dnepra vznikali na pomedzí Poľsko-Litovského štátu a územia ovládaného Tatármi osady a pevnosti osobitej vrstvy prevažne pravoslávneho obyvateľstva, tzv. kozákov. Ich úlohou bolo pôvodne brániť južné hranice Poľského štátu proti Tatárom. Kozáci si vytvorili niekoľko pevností (napr. na ostrove Chortycia, neskôr Záporožskú Sič a iné) a striedavo boli v područí Poľska alebo Osmanského sultána. Po povstaní Bohdana Chmeľnyckého sa neskôr pripojili k Rusku. Avšak neskorší ruskí cári ako Peter Veľký a Katarína II. postupne zlikvidovali kozácku autonómiu.
Rozpad Ruskej ríše a obdobie Sovietskeho zväzu
Po rozpade Ruského impéria v rokoch 1917 - 1920 sa stala po vojenskej porážke ukrajinských síl väčšina dnešnej Ukrajiny súčasťou Sovietskeho zväzu. Západná časť dnešnej Ukrajiny zostala po Poľsko-sovietskej vojne súčasťou Poľska. Sovietska Ukrajina bola počas medzivojnového obdobia silne postihnutá Stalinskými represiami a násilnou kolektivizáciou poľnohospodárstva. Neskôr po skončení druhej svetovej vojny boli územia ktoré stratili boľševici vo vojne s Poľskom odňaté a pričlenené k Ukrajinskej sovietskej federatívnej republike, ktorá tvorila integrálnu súčasť ZSSR. Sovietska moc ustanovila hlavným mestom Ukrajiny najprv Charkov, aby znížila význam Kyjeva. Kyjev sa opäť stal hlavným mestom Ukrajinskej zväzovej republiky až po druhej svetovej vojne. Ukrajina mala v Sovietskom zväze významné postavenie, pretože bola po Rusku druhou najľudnatejšou zväzovou republikou, mala dobré podmienky pre poľnohospodárstvo aj rozvoj priemyslu a ťažby nerastných surovín, ktoré sovietsky štát štedro podporoval ale aj potreboval. Sovietsky systém v obmedzenej miere umožňoval Ukrajincom udržiavať niektoré kultúrne tradície ale hlavne dovolil používanie a vyučovanie ukrajinského jazyka. Ukrajinčina bola bežným jazykom hlavne v západnej časti Ukrajiny. Približne od Kyjeva na východ bolo obyvateľstvo prevažne rusky hovoriace alebo dvojjazyčné. Aj mnohí etnickí Ukrajinci používali ruštinu na bežnú komunikáciu.
Nárast nacionalizmu v jednotlivých regiónoch Sovietskeho zväzu nastal v období glasnosti a perestojky zavedenej Michailom Gorbačovom v druhej polovici 80. rokov. Ľudové hnutie za nezávislosť Ukrajiny bolo založené v roku 1989. Po tom, čo Zjazd ľudových poslancov Ruska vydal Deklaráciu o štátnej suverenite Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky, Najvyššia rada Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky urobila podobné vyhlásenie 16. júla 1991. Po snahách niektorých sovietskych konzervatívnych predstaviteľov o ukončenie reformných snáh prebehol 18. - 21. augusta 1991 pokus o vojenský prevrat, tzv. augustový puč. Gorbačov bol krátko zatknutý počas dovolenky na Kryme a následne prakticky stratil moc v krajine. Proti tomuto sa rozhodne postavila väčšina obyvateľstva Sovietskeho zväzu, ako aj významná časť vojsk, ktorého ho mali vykonať. Rozhodujúce boli udalosti v Moskve, kde civilné obyvateľstvo zastavilo vojenské kolóny a pokus o puč zmarilo. Veľké rozčarovanie obyvateľstva z jednania Komunistickej strany však viedlo k reťazovej reakcii. Deklarácia nezávislosti Ukrajiny bola prijatá 24. augusta 1991, iba s jedným hlasom proti. Následné referendum o nezávislosti Ukrajiny v roku 1991 schválilo samostatnosť celoštátnou väčšinou hlasov (92,3 % za samostatnosť), vo všetkých regiónoch Ukrajiny.
Samostatná Ukrajina
Základy postsovietskych vzťahov jednotlivých republík bývalého Sovietskeho zväzu stanovili Bielovežské dohody medzi novým ukrajinským vodcom Leonidom Kravčukom a ruským prezidentom Borisom Jeľcinom spolu s bieloruským vodcom Stanislavom Šuškevičom. Zatiaľ čo sa lídri dohodli na formálnom rozpustení Sovietskeho zväzu, Rusi chceli vytvoriť nové nadnárodné štruktúry, ktoré by ho nahradili. Ukrajinci s takýmto krokom nesúhlasili. To viedlo k vytvoreniu Spoločenstva nezávislých štátov, ale neprinieslo to žiadne právne záväzky.
Súčasťou rozpadu Sovietskeho zväzu bolo nutne aj delenie Sovietskych ozbrojených síl medzi nástupnícke štáty. Na území Ukrajiny po rozpade ZSSR okrem iného zostali dislokované jadrové zbrane 43. raketovej armády. Názory na to, či má Ukrajina disponovať jadrovým arzenálom sa líšili. Medzinárodné spoločenstvo tlačilo Ukrajinu k jadrovému odzbrojeniu. V decembri 1994 bolo podpísané tzv. Budapeštianske memorandum, v ktorom sa Ukrajina zaviazala zlikvidovať svoj jadrový arzenál alebo ho odovzdať Rusku, pričom Rusko (B. Jeľcin), Spojené kráľovstvo (J. Major) a Spojené štáty (B. Clinton) mu zaručili nedotknuteľnosť hraníc v zmysle Záverečného aktu Konferencie o bezpečnosti a spolupráci v Európe (tzv. Záverečný Helsinský akt). V roku 1996 boli z Ukrajiny odvezené posledné jadrové zbrane. Ich posledné nosiče na ukrajinskom území boli Ukrajinou zničené v roku 2001.
V rokoch 1997 a 1999 Ukrajina a Rusko podpísali dohodu o priateľstve, spolupráci a partnerstve (Zmluva o priateľstve, spolupráci a partnerstve medzi Ruskou federáciou a Ukrajinou).
V prezidentských voľbách na Ukrajine v roku 2004 boli hlavnými favoritmi kandidát proruskej Strany regiónov Viktor Janukovyč a prozápadný kandidát opozičnej strany Naša Ukrajina Viktor Juščenko. Juščenko bol niekoľko týždňov pred prvým kolom prezidentských volieb otrávený dioxínom, ktorý mu spôsobil zjazvenie tváre. V prvom kole získal viac hlasov Juščenko. V druhom kole tesne zvíťazil Janukovyč. Proti výsledkom volieb však prepukli rozsiahle protesty, ktoré sa stali známe ako oranžová revolúcia. Voľby neskôr anuloval Ukrajinský najvyšší súd. V opakovaných voľbách tesne vyhral Viktor Juščenko.
Fos (Hérault)
Fos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Rusko-ukrajinská vojna
Samostatná Ukrajina
Zo strany Ruska následne dochádzalo k rôznym formám nátlaku na Ukrajinu. V januári 2006 boli zo strany Ruska prerušené dodávky zemného plynu na Ukrajinu. Podobný scenár sa opakoval 7. januára 2009, keď Gazprom obmedzil tok plynovodom Bratstvo, kvôli podozreniu, že Ukrajina nelegálne odčerpáva plyn určený pre strednú Európu.