cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ondrej Šulaj
Tvorba
Je autorom, či spoluautorom dvoch kníh. Tá prvá s názvom 5 scenárov je výberom nielen z Šulajovej spolupráce s Martinom Šulíkom a v roku 2012 vyšla i ďalšia s názvom Hry, ktorá je výberom šiestich doposiaľ nepublikovaných dramatizácií prozaických textov vzniknutých v rozmedzí rokov 1975 - 2010. Vďaka tomuto titulu sa autor začleňuje aj do kontextu slovenskej drámy a kvôli častým divadelným spracovaniam sa okrem tých filmových dejín zapisuje aj do tých divadelných.
V súčasnosti nakrúca svoj režijný debut v hranom filme s názvom Agáva, ktorý napísal na motívy prvej časti románu Agáty jemu už známeho autora Ladislava Balleka.
Charakteristický štýl písania
Ondrej Šulaj sa netají tým, že rád spolupracuje na svojich scenároch s režisérom, teda v tandeme (podobne ako Martin Šulík) pričom práve zo stretu názorov a myšlienok dvoch autorov sa rodí ich finálna podoba. Ohľadne kompromisov pri takomto štýle písania sa vyjadruje takto: ''„Scenárista je tu na to, aby robil kompromisy, samozrejme, dobré kompromisy. To je najdôležitejšie na filme, pretože keby bol scenárista samoľúbo tvrdohlavý a presadzoval by svoje veci bez ohľadu na to, či to druhá strana cíti alebo nie, viedlo by to do slepej uličky. Spolupráca na scenári je pre mňa dôležitá preto, aby som mal pocit, že všetko, čo vymyslím a objavím, cíti režisér rovnakým spôsobom ako ja. Potom scenár funguje ako spoločná téma.“'' Scenár dopisuje bežne aj počas realizácie a priamo na pľaci domýšľa detaily na základe konkrétnych okolností, často sedí i v strižni a prerába dialógy alebo navrhuje zmenu v radení situácií. Priťahuje ho veľmi silný, často konfliktný hrdina, ktorý v sebe nesie dramatický náboj. Všetko sa krúti okolo neho a je prítomný skoro v každom obraze a v každej situácii. Týmto spôsobom buduje zase všetky postavy a príbehy, ktoré písal sám.
Pre film Muzika zase spracovával námet z knihy Petra Pišťanka a preto riešil určitý prevod z literatúry do filmovej podoby. Na špecifikum adaptácie ale podľa neho nie je žiadny overený a zaručený návod ako preniesť literatúru na filmové plátno. Ku každej látke pristupuje intuitívne (s neopísateľným „šiestym scenáristickým zmyslom“), dôležité je pre neho to, čo sa skrýva medzi riadkami, načúva hlasu autora a pri písaní postupne zabúda na predlohu, prestáva myslieť na čitateľa a začína myslieť práve na budúceho diváka.
Ján Milochovský
Ján Milochovský (Milochovinus) (* Žilina - † 25. január 1684, Brezno) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.
Martanovič
Martanovič je priezvisko, pozri Martanovič (priezvisko), napr.:
Ján Milochovský
Životopis
Študoval teológiu vo Wittenbergu (1650-1652). Rektor školy v Nitrianskom Pravne, kazateľ, kňaz v Blesovciach, Radvani a v Brezne. Počas náboženského prenasledovania musel opustiť vlasť (1673), žil v exile v Poľsku. Osud vyhnanca opísal v latinskej próze Škola utrpenia a vyslobodenia, dielo ostalo v rukopise dnes už nezvestné. Jeho práca Ornamentum magistatus politici (Ozdoba vrchnosti svetské, 1678), ktorá má filozoficko-meditatívny charakter. Súčasťou tohto diela sú prvé preklady Vergília a Ovídia do slovenčiny (resp. vtedajšej podoby literárneho jazyka).
Effincourt
Effincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bark
náhľad|Náčrt trojsťažňového barku náhľad|Alexander von Humboldt Bark bol posledný typ veľkej obchodnej plachetnice. Mal 3 až 4 sťažne. Vznikol na prelome 19. a 20. storočia, keď klipery už prehrávali hospodársku vojnu s parníkmi. Aby mohli súťažiť s parníkmi, museli mať barky väčšiu nosnosť a priestornosť ako klipery.
Po druhej svetovej vojne, ktorú prežilo 10 obchodných plachetníc, len dve z nich ešte raz obnovili medzi sebou posledné regaty. Boli to Pamir a Passat, hneď ich aj ukončili, tým raz a navždy uzavreli bohatú a slávnu históriu svetovej obchodnej námornej dopravy plachetnicami.
Vieroslava
Vieroslava je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 30. marca. Má slovanský pôvod a jeho pôvodný význam je oslavujúca vieru, slávna vierou.
Saw III
Saw 3 alebo Saw III, Hra o prežitie 3 je kanadsko-americký hororový film z roku 2006. Jeho režisérom je Darenna Lynn Bousmana, a je to druhé pokračovanie úspešného hororu Saw: Hra o prežitie (2004).
Obraz (optika)
Obraz v optike je obraz vytvorený zobrazením predmetu optickou sústavou.
Umelecký obraz
Umelecký obraz je forma estetického významového útvaru.
973 Aralia
973 Aralia je planétka s priemerom 54 km, ktorú objavil K. Reinmuth 18. marca 1922.
Zita
Zita je ženské krstné meno. Pôvod má v perzskom zita, čiže „dievča“ alebo v talianskej domáckej podobe mena Felicita alebo v talianskom nárečovom zita, cita, tiež s významom „dievča“. Meniny na Slovensku má 2. apríla.
Nositeľky mena
Kresťanský ochranca: Svätá Zita je patrónka kuchárov
Stebnícka Magura (národná prírodná rezervácia)
Stebnícka Magura je národná prírodná rezervácia vyhlásená na ochranu prirodzených, až pralesovitých lesných porastov buka, jedle a javora. Nachádza sa na severných svahoch vrchu Stebnícka Magura v pohorí Busov, podcelku Nízkych Beskýd. V nadmorskej výške 650900 metrov, vo vlhkej pramennej oblasti Stebnického potoka sa tu na strmých svahoch nachádzajú vzácne rastlinné spoločenstvá.
Prirodzené, miestami až pralesovité lesné porasty Magury sú veľmi zachovalé a v rámci Nízkych Beskýd predstavujú fytocenologicky a floristicky jedinečnú ukážku prirodzených a pôvodných spoločenstiev vyšších polôh. Nachádzajú sa tu sutinové bukové javoriny, javorové bučiny a v dolnej časti rezervácie jedľové bučiny. V drevinovom zložení prevládajú druhy buk lesný (Fagus sylvatica), jedľa biela (Abies alba), javor horský (Acer pseudoplatanus) a jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), ktoré tu dosahujú výšku nad 25 metrov.
Z krovín sú tu zastúpené baza čierna (Sambucus nigra), baza červená (Sambucus racemosa), kalina obyčajná (Viburnum opulus), egreš obyčajný (Grossularia uva-crispa).
Územie sa vyznačuje zastúpením východokarpatských prvkov flóry. Z botanického hľadiska sú najzaujímavejšie porasty východokarpatského druhu skopólie kranskej (Scopolia carniolica). Pre územie rezervácie je charakteristické veľké zastúpenie rôznych druhov papradín. Častý je papraďovec laločnatý (Polystichum aculeatum), paprad' samčia (Dryopteris filix-mas), papradka samičia (Athyrium filix-femina), papraď ostnatá (Dryopteris spinulosa). Vzácnejší je výskyt papraďovca Braunovho (Polystichum braunii). V jari tu hromadne kvitnú chochlačka dutá (Corydalis cava), snežienka jarná (Galanthus nivalia), krivec žltý (Gagea lutea) a pľúcnik lekársky (Pulmonaria officinalis subsp. officinalis).
Mašan
Mašan je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
3197 Weissman
3197 Weissman je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 1. januára 1981.
Mašan
Nachádza sa v katastrálnom území obce Virt v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1988 na rozlohe 2,1607 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Chránené územie je vyhlásené na ochranu zvyškov pieskomilnej vegetácie a živočíšstva Podunajskej roviny. Jedná sa o stepné biocenózy na vápnitých viatych pieskoch, význačných pre Podunajsko.''
Salles-sur-l’Hers
Salles-sur-l’Hers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 594 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veselá (okres Semily)
Veselá je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 224 obyvateľov, z toho 110 mužov a 114 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 41,5 roka, ženy 42,7 roka).
Mali Kutyšča
Mali Kutyšča je dedina (село) na Ukrajine v Kalynivskom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 659 obyvateľov.
Argos (mesto na Peloponéze)
Argos (gr. Άργος – Argos, tal. Argo) je mesto v Grécku na Peloponézskom polostrove, v kraji Argolida, v blízkosti prístavu Nafplio. Je to jedno z najstarších miest Grécka. Žije tu približne 25 000 obyvateľov.
Mytológia
Prvým kráľom Argu bol podľa mytológie Inachos, syn Okeana a Týthie. Inachos mal do Argu prísť z Egyptu s mnohými vyhnancami, ktorí tu založili mesto. Podľa inej povesti bol Argos založený rovnomenným hrdinom Argom, synom boha Dia a Niobé. Z Argu pochádzali mnohí grécki mýtickí hrdinovia, napríklad Helena Trójska, Herakles, Perseus a macedónska kráľovská dynastia.
Meno
Meno Argos je pravdepodobne predgrécke, pelasgické. Predgréckeho pôvodu je aj meno mestskej pevnosti Larissa. Rovnakého pôvodu je aj meno celej oblasti, Argolida.
Dejiny
Starovek V blízkosti mesta bolo objavené aj neolitické sídlisko. Neskôr ostalo miesto opustené a nové osídlenie vzniká okolo roku 2000 pred Kr. a pokračuje do roku 1600 pred Kr. V tejto dobe tu sídlili predgrécki Pelasgovia. Mesto s menom Argos bolo založené pravdepodobne počas mykénskej doby, po roku 1600 pred Kr., kedy sem prišlo grécke obyvateľstvo, ale nestál tu významný palác, ako v susedných Mykénach či Tirynte. Z mykénskej doby nemáme dostatočne zachované nálezy. Argos však spomína Homér ako významné mykénske centrum. Argos mohol v skutočnosti byť jedna z pevností neďalekých Mykén, nakoľko aj v neskoršom období bola využívaná miestna pevnosť Larissa. Po páde mykénskej civilizácie sa tu usadzujú Dóri, ktorí sa premiešali s pôvodným obyvateľstvom. V 8. stor. pred Kr. začína Argos opäť naberať na dôležitosti a tak sa dostáva do sporov so Spartou. V roku 699 pred Kr. Argos porazil Spartu a ovládol veľkú časť severného Peloponézu. V 6. stor. začína slabnúť vplyv Argu, z ktorého sa vymanili Korint a Sikyón, dokonca boli Argejčania porazení Sparťanmi a Argos vystupoval ako spojenec Atén. Počas Grécko-perzských vojen bol podpísaný mier so Spartou a Argos sa zúčastnil v protiperzských vojnách. V rokoch 474 – 470 pôsobil v Argu ostrakizovaný aténsky politik Temistokles, ktorý prispel k šíreniu nových antispartských myšlienok a tiež demokratizácie dovtedy aristokraciou ovládaného Argu. Vznik istého stupňa demokracie ešte viac podnietil spojenie sa s Aténami, počas vlády Perikla. V celej prvej Peloponézskej vojne bol Argos v spojení s Aténami. V druhej vojne však v meste zvíťazila prospartská strana a tak sa Argos spojil so Spartou proti Aténam, neskôr však bola prospartská vláda zvrhnutá, zatknutá Aténčanmi a spojenectvo sa obnovilo až do úplnej porážky Atén Sparťanmi. Sila Argu bola definitívne zlomená. V 3. stor. už Argos stratil svoju politickú moc, pochádzala však odtiaľto známa básnička Telesilla. V 2. stor. pred Kr. Argos opätovne ovládli Sparťania, neskôr sa oslobodil a stal sa členom Achájskeho spolku, ktorý v roku 146 pred Kr. ovládli Rimania. Počas rímskej vlády zažíva Argos nový veľký rozmach, po nepokojných predošlých storočiach. Známy filhelén. cisár Hadrián tu postavil divadlo, Serapidin chrám, kúpele (jedny z najväčších najzachovanejších rímskych kúpelov v Grécku), odeón a akvadukt. V meste sa postupne začína šíriť kresťanstvo. V roku 267 Argos vyplienili Góti, v roku 395 Ostrogóti. V tomto roku sa Grécko stalo súčasťou Východorímskej (Byzantskej) ríše. V 4. a 5. stor. boli zrenovované všetky mestské stavby, ako odeón a divadlo, ktoré boli v minulosti zničené počas spomínaných vpádov barbarov. Postavila sa aj nová stoa a mnoho kresťanských bazilík. Veľká kresťanská bazilika stála na mestskej akropole Larissa. Táto bazilika patrila medzi najstaršie baziliky na Peloponéze. Biskup z Argosu mal významné postavenie.
Byzantská a benátska doba thumb|Pevnosť Larissa V roku 552 po Kr. bol Argos zničený veľkým zemetrasením. Následne sa na Peloponéze usadzujú Slovania, ktorí Argos kompletne zničili. V roku 805 Byzantskí Gréci porazili gréckych Slovanov a tak sa aj Argos prinavrátil pod byzantskú správu. Bolo obnovené argejské biskupstvo. V 9. stor. tu ako biskup pôsobil istý Sv. Peter z Konštantinopolu, ktorý pomohol znovuvybudovať mesto a vystaval v meste mnoho škôl. Medzi 10 – 12. stor. bol už Argos znovu významným mestom a obchodným strediskom. V roku 1204 dobyli križiaci Byzantskú ríšu, ovládli aj Argolidu. V roku 1388 ovládli Argolidu Benátčania. Počas tejto doby sídlil v Argu benátsky miestodržiteľ a katolícky biskup. V meste žili okrem Grékov aj Taliani a Francúzi. V tejto dobe sa vo veľkej časti Argolidy, aj v blízkosti mesta Argos usadili Arvaniti (Albánci), ktorí tu žijú dodnes. V samotnom meste však ostali Gréci. V roku 1463 dobyli od Benátčanov Argos Osmanskí Turci, mesto sa stalo súčasťou Osmanskej ríše.
Turecká nadvláda Po dobytí Argu Turkami sa veľká časť miestneho obyvateľstva vysťahovala do Konštantinopolu. Benátky dobyli Argos ešte raz, no nakoniec ho v roku 1479 definitívne odovzdali Turkom. Benátčania ovládali mesto naposledy v období od roku 1688 do roku 1715, no následne ho definitívne ovládli Turci. V 18. stor. mesto úplne upadlo, stalo sa z neho len malé provinčné osmanské mesto, hoci miestni Gréci stále udržiavali obchodné kontakty. Argos sa zapojil do Gréckej vojny za nezávislosť od Turkov 23. Marca 1821, na čele miestneho povstania stál Stamatelos Antonopulos, významným objektom bojov Grékov a Turkov sa stala pevnosť Larissa.
V Grécku thumb|Radnica Po vzniku Grécka v roku 1830 začína opätovný rozmach Argu. Za rozmachom mesta stál hlavne prvý grécky premiér Ioannis Kappodistrias, ktorý v meste postavil nové domy, radnicu, kasáreň a základnú školu. Koncom 19. a začiatkom 20. stor. sa z Argu stalo jedno z najvýznamnejších a najbohatších miest Grécka. Bohatí podnikatelia tu vystavali veľkolepé neoklasicistické domy, ako tzv. Megaro Konstantopulu (Konstantopulosova budova), či nová mestská neoklasicistická agora. Po oslobodení severného Grécka sa z Argu stalo pokojné menšie mesto, ktorým je aj dnes.
Malá Fatra
Malá Fatra je jadrové pohorie na severe Slovenska v Žilinskom kraji. Je súčasťou krajinného celku Fatransko-tatranskej oblasti, ktorá je súčasťou Vnútorných Západných Karpát. Po Vysokých, Nízkych Tatrách a Oravských Beskydách je štvrtým najvyšším pohorím s bohatou a pomerne zachovalou západokarpatskou prírodou. Významnú časť pohoria v krivánskej časti Malej Fatry zaberá Národný park Malá Fatra.
Členenie Malej Fatry
náhľad|[[Geomorfologické členenie Slovenska – Malá Fatra zvýraznená sivou farbou]] Malá Fatra patrí do Fatransko-tatranskej oblasti Západných Karpát. Pôdorys pohoria Malá Fatra predstavuje nepravidelnú elipsu (poetickejšie „krídla motýľa“) s celkovou vzdušnou dĺžkou a najväčšou šírkou. Charakteristickým znakom je hlavný hrebeň, ktorý sa kľukatí a vytvára rázsochy oddeľujúce hlboké doliny. Geomorfologický charakter pohoria sa dotváral hlavne v postglaciálnej ére.
Vymedzenie
Severozápadný okraj pohoria lemuje Žilinská kotlina, severným smerom pokračuje horská krajina Kysuckou vrchovinou a východne sa rozkladá Oravská vrchovina. Nasleduje hlboké údolie Oravy a Váhu s Kraľovianskym meandrom, ktorý oddeľuje Malú Fatru od Veľkej. Následne sa krajina otvára do rozsiahlej Turčianskej kotliny, ktorá pohorie vymedzuje východným smerom, južná časť potom susedí s pohorím Žiar. V najjužnejšej časti krátkym úsekom susedí Hornonitrianska kotlina a posledným susediacim celkom sú na západe ležiace Strážovské vrchy.
Geologická stavba
Malá Fatra je súčasťou vrásovo-príkrovovej stavby fatransko-tatranského pásma jadrových pohorí Západných Karpát. Jej kryštalinické jadro tatrika je tvorené hlbinnými vyvrelinami mladšieho paleozoika (karbónu) granodioritmi a tonalitmi. Tie boli po svojom umiestnení a utuhnutí rýchlo vyzdvihnuté, takže už v perme a spodnom triase na nich sedimentovali pieskovce a kremence.
Na granitoidnom jadre Malej Fatry leží sedimentárny obal (jednotka Malej Fatry). Je dobre vyvinutá hlavne v severnej časti pohoria. Buduje oblasť západne od Párnice, oblasť Veľkého a Malého Kriváňa a zasahuje až do Strečna. Za samostatný celok bola v minulosti považovaná kozolská jednotka (niektorými zaraďovaná do infratatrika). Novšie výskumy preukázali, že je normálnou obalovou sekvenciou tatrika, s horninami permu a nazvyčajným vývojom karpatského keupra, v podloží dvoch šupín fatrika. Nad sedimentárnym obalom ležia príkrovy z vápencov a dolomitov krížňanského a chočského príkrovu. Sedimentárny sled zliechovskej jednotky krížňanského príkrovu siaha až do strednej kriedy a má v tejto oblasti svoje typové oblasti. V málo odolných horninách vznikol členitý reliéf s charakteristickými bralami, tiesňavami a skalnými vežami (napríklad komplex Rozsutcov, Boboty, Sokolie, Vrátna dolina, Tiesňavy). Výraznými krajinotvornými prvkami sú bralné partie, z krasových foriem sú zastúpené škrapy, závrty, priepasti, kaňony, jaskyne, krasové pramene.
Vrcholy Malej Fatry
náhľad|[[Veľký Rozsutec, pohľad spod Poludňového grúňa]] náhľad|[[Stoh (Malá Fatra)|Stoh]]
Vrcholy Malej Fatry sú sústredené predovšetkým na hlavnom hrebeni Krivánskej a Lúčanskej Malej Fatry. Menšia časť nižších vrcholov je na kratších bočných hrebeňoch (Sokolie, Boboty...).
Jaskyne Malej Fatry
V Malej Fatre sa nachádza viacero jaskýň. Všetky sú verejnosti neprístupné. Najdlhšia je Jaskyňa nad vyvieračkou, ktorá je dlhá a je z časti zaplavená. V súčasnosti je zdrojom pitnej vody pre obec Terchová. Zaujímavá je aj Belská vyvieračka, ktorá zásobuje pitnou vodou obec Belá a okolie. Priemerná výdatnosť tohto prameňa je 200 litrov za sekundu. Pokusom s farbou bol v tejto vyvieračke dokázaný podzemný hydrologický systém s najväčším výškovým rozpätím na Slovensku (od cca 1 600 do ).
Vodstvo
náhľad|[[Šútovský vodopád.]] Celé územie Malej Fatry patrí do povodia Váhu. Toky majú charakter bystrín, horských riek a potokov s prudkým spádom. Hlboký potok vytvoril pôsobivé útvary a vodopády v Jánošíkových dierach.
Západný okraj pohoria lemujú rieky Varínka a Rajčianka, z východu obteká pohorie rieka Váh, ktorá delí Malú Fatru na dve časti a vytvára Prírodnú pamiatku Domašínsky meander. Zo severu tečie rieka Orava, ktorá ústi do Váhu pri obci Kraľovany. Za sútokom týchto riek Váh vytvára pôsobivý a chránený Kraľoviansky meander. Ďalej pozdĺž toku Váhu je umiestnená umelá priehrada Krpeľany s umelým kanálom, ktorá využíva silu toku na výrobu elektrickej energie. V dedinke Rieka (časť Šútova) a Nezbudská Lúčka, sa nachádzajú zatopené kameňolomy.
V okolí pohoria sa nachádza niekoľko minerálnych prameňov napr. pri obci Nezbudská Lúčka, Poluvsie, Žaškov, Kamenná Poruba, Rajecká Lesná a hlavne v kúpeľnom meste Rajecké Teplice. Priamo v pohorí v Slovianskej doline je prameň s názvom Smradľavá voda.
Vodopády
V oblastiach vápenatých hornín vznikli vodopády. Najväčší a najkrajší je Šútovský vodopád. Ďalšie sa nachádzajú v doline Stohového potoka, v oblasti Jánošíkových dier a nad osadou Biela (vodopád Padacia na východ od Malého Rozsutca).
Fauna a flóra Malej Fatry
náhľad|[[Orol skalný]] náhľad|[[Fuzáč alpský]] náhľad|[[Poniklec prostredný]] náhľad|[[Buk lesný|Bukový les a turistická trasa na vrchu Ostrá skala]]
Pohorie je husto zalesnené iba s výnimkou hrebeňov. V prirodzenej postupnosti sú zachovalé všetky lesné vegetačné stupne, od bukovo dubového, smrekového, jedľového až po kosodrevinový. Stupne dopĺňajú skalné spoločenstvá, vysokohorské lúky (hole), mokrade a prameniská. Na území Malej Fatry bolo zistených 26 typov biotopov, 6 druhov rastlín a 29 druhov živočíchov európskeho významu.
Fauna
Fauna Malej Fatry je veľmi pestrá. Niektoré druhy patria medzi ohrozené a na Slovensku raritné.
Flóra
Geologické podložie, členitý reliéf a veľké rozpätie nadmorských výšok podmienili pestrosť rastlinstva. Z fytogeografického členenia patrí do oblasti západokarpatskej flóry. Asi 83 % územia zaberajú lesy, prevažne zmiešané s prevahou listnatých drevín, najmä buk lesný. Charakteristický znak tohto pohoria je jeho subalpínsky stupeň, hlavne v Krivánskej časti, kde typické hole boli vytvorené ľudskou činnosťou počas valašskej kolonizácie v 16. a 17. storočí v spolupráci s pôsobením prírodných faktorov. Na území Malej Fatry bolo doteraz zistených viac ako 900 druhov vyšších rastlín. Z toho je 22 druhov západokarpatských endemitov, 14 karpatských endemitov, 15 karpatských subendemitov a 4 vlastné endemity Malej Fatry, alchemilka Sojákova, alchemilka panenská, očianka stopkatá a jarabina Margittaiho. Svahy vrcholov v pásme kosodreviny sú porastené kríkmi čučoriedky obyčajnej, napriek tomu, že sa nachádza v národnom parku jej častý nelegálny zber je viditeľný na ustupujúcom výskyte. Rastie tu aj 169 rastlín, ktoré sú ohrozené (67 kriticky).
Na vápencoch a dolomitoch možno nájsť viaceré zákonom chránené druhy, ako je poniklec prostredný, astra alpínska, horec Clusiov, dryádka osemlupienková, stračonôžka tatranská, žltohlav európsky (Trollius europaeus) a ďalšie.
Na území rastú aj mäsožravé rastliny najčastejšie tučnica obyčajná (Pinguicula vulgaris), tučnica alpínska (Pinguicula alpina) a z rosičiek rosička okrúhlolistá (Drosera rotundifolia) a zriedkavo aj rosička anglická (Drosera anglica).
Pralesy
Na území pohoria bolo identifikovaných 8 pralesných lokalít: Skalnatá, Slačiny, Kľak, Stoh, Šramková, Šútovská dolina, Stratenec a Chleb s celkovou výmerou 570 ha.
Zaujímavosti
V Malej Fatre je viacero prírodných zaujímavostí. Zo všetkých treba spomenúť napríklad Kryštálovú jaskyňu v Malom Rozsutci, Mojžišove pramene, Domašínsky meander, Lipnerovu rizňu a Jánošíkove diery.
Malofatranské naj:
Neďaleko Chaty Vrátna sa nachádza symbolický cintorín z roku 1998, ktorý je venovaný obetiam nešťastí v horách. Je na ňom nápis „Mŕtvym na pamiatku, živým pre výstrahu.“
Turistický ruch
V roku 1859, ako prví, propagovali turistiku významný geológ Dionýz Štúr a trenčiansky lekár Dr. Karol Brančík. Uverejňovali v tlači články o svojich výstupoch. Od roku 1880 začal Uhorský karpatský spolok organizovať výlety a v roku 1895 bol značkovaný hlavný hrebeň.
Oblasť Malej Fatry je obľúbenou letnou aj zimnou turistickou lokalitou. Najznámejšou turistickou oblasťou je Vrátna dolina. Z ďalších známych stredísk predovšetkým zimnej turistiky treba spomenúť tieto: Lučivná, Valčianska dolina, Rajecká Lesná, Fačkovské sedlo, Martinské hole, Pod Jedľovinou a iné. Okolie ponúka aj možnosti pre cykloturistiku a hustú sieť cyklistických trás. V obciach Nižné Kamence, Varín, Rajecké Teplice sa nachádza Autokemping. V obci Strečno funguje tradícia plavby plťou po Váhu, atrakciou je rozhľadňa s výhľadom na 4 hrady. V Štefanovej sa nachádza náučný chodník Náučný chodník Štefanová, jeho trasa je totožná so žltou turistickou trasou Nové Diery – Podžiar – Štefanová. V Terchovej sa nachádza relaxačno informačné centrum s možnosťou kúpania.
Viacero turistických zaujímavostí ponúkajú aj mestá Žilina, Martin, kúpeľné mesto Rajecké Teplice a obec Terchová, ktorá je centrom kultúry a turistického ruchu.
Hrebeňovka Malej Fatry
náhľad|Hrebeň Krivánskej Malej Fatry pohľad z lúk nad Lutišami Snáď najatraktívnejším turistickým zážitkom v Malej Fatre je prechod vrcholového hrebeňa. Táto niekoľkodenná túra patrí svojim charakterom, v ktorom sa striedajú lúčne (hôľne), skalné, kosodrevinové či lesné partie k najkrajším hrebeňovkám na Slovensku.
Hrebeň Lúčanskej Malej Fatry
Hrebeň Lúčanskej Malej Fatry sa zvykne prechádzať z Fačkovského sedla. Prvým vrcholom je Reváň, cez ktorý sa pokračuje na charakteristický skalnatý Kľak , ktorý je výborným vyhliadkovým bodom. Pod ním sa nachádza Kľacký vodopád. Hrebeň pokračuje cez Ostrú skalu, Vrícke sedlo na skalnatý vrchol Skalky. Odtiaľ popod kótu Janková mierne do Sedla pod Úplazom, ktoré je križovatkou turistických trás. Nad sedlom je vrchol Úplaz a pod ním obľúbené bivakovacie Sedlo pod Hnilickou Kýčerou  s prameňom pitnej vody a križovatkou značkovaných turistických trás.
Hrebeň Krivánskej časti Malej Fatry
Hlavný hrebeň Krivánskej Malej Fatry sa začína v obci Nezbudská Lúčka pri Váhu a pokračuje po červenej turistickej značke okolo zrúcanín Starhradu cez bukový a zmiešaný les smerom k chate pod Suchým a následne na vrchol Suchý. Odtiaľ hrebeň pokračuje cez skalnaté chodníky a hustý porast kosodreviny na sedlo Vráta, Stratenec , potom cez sedlo Priehyb hôľným terénom na Malý Kriváň , druhý najvyšší vrchol Malej Fatry. Sedlom Bublen a vrcholom Pekelníka  je Malý Kriváň oddelený od najvyššieho vrcholu horstva, ktorým je Veľký Kriváň. Pri Snilovskom sedle s hornou stanicou lanovky je zvýšený počet turistov. Hrebeň sa ďalej tiahne na Chleb, Hromové , Steny, Poludňový grúň do Stohového sedla. Odtiaľ pokračuje na výrazný vrchol Stohu a cez sedlo Medziholie  na najvýraznejší vrchol – Veľký Rozsutec. Hrebeň klesá do sedla Medzirozsutce, odkiaľ červená turistická značka hrebeňa veľmi strmo klesá do obce Zázrivá.
Lyžiarske strediská
Oblasť Malej Fatry patrí k obľúbeným lyžiarskym destináciám.
Najznámejšia je v tomto smere Vrátna dolina. Nachádzajú sa v nej strediská Paseky so štvorsedačkovou lanovkou, Poludňový grúň, oblasť Kriváňa s modernou kabínkovou lanovkou na Snilovské sedlo, svah Oštiepková mulda – možnosť lyžovania do neskorej jari, Príslop a iné.
Aj ďalšie malofatranské oblasti sú zaujímavé a viaceré sa postupne stávajú dôležitými centrami miestneho turistického ruchu. Patria k nim napríklad tieto: Lučivná, Havrania, Valča (Snowland Valčianska dolina), Rajecká Lesná, Fačkovské sedlo, Martinské hole, a Pod Jedľovinou.
Malofatranské turistické chaty a horské hotely
náhľad|[[Chata na Grúni, v pozadí v oblakoch zahalený Veľký Rozsutec.]] V Malej Fatre je možnosť ubytovania a stravovania vo viacerých horských chatách a hoteloch. V okolitých obciach je veľké množstvo privátov. Viaceré horské chaty boli počas druhej svetovej vojny vypálené. V roku 1985 vyhorela populárna chata pod Rozsutcom (v sedle Medziholie) a už nikdy nebola obnovená.
Hrady
náhľad|[[Starhrad]]
V oblasti Malej Fatry a jej blízkom okolí sa nachádza viacero hradov, zámkov a kaštieľov, z ktorých sú niektoré zrúcaniny a niektoré sú premenené na múzeá. Priamo v Malej Fatre sa nachádza iba Strečniansky hrad, Starhrad a Kuneradský zámok. Strečnianske hrady boli postavené aby strážili dôležitú trasu cez Strečniansky priesmyk. Ďalšie hrady v okolí sú: Oravský hrad, Lietavský hrad, Budatínsky hrad a Znievsky hrad.
Obyvateľstvo
Obyvateľstvo tvoria takmer výlučne Slováci. Najväčšou osadou, ktorá sa nachádza priamo v pohorí je Štefanová vo Vrátnej doline. Ďalšie osady sú Frankovci, Biela (Zázrivá), Jánošíkovo a iné. Hory sú obývanie riedko, hlavne na samotách. V 15. až 16. storočí obývali severnú časť pastierske rodiny Valachov. Ich potomkovia sú dnes už asimilovaní s väčšinovým obyvateľstvom. Pre dediny Terchová a Zázrivá sú typické početné lazy, ktoré sú roztrúsené po ich katastrálnom území. V Terchovej sa nachádza až 68 osád.
Folklór
Relatívna odľahlosť regiónu umožnila vytvoriť niektoré špecifické druhy obliekania, tanca a hudby. Zachovalé sú aj prvky ľudovej architektúry, napríklad pastierske obydlia.
V oblasti Malej Fatry je viacero rázovitých obcí, ktoré sú známe svojim jedinečným folklórom. Najznámejšou dedinou v tomto smere je Terchová, v ktorej sa každoročne koná veľký medzinárodný folklórny festival Jánošíkove dni. Festival sa uskutočňuje aj priamo vo Vrátnej doline, napr. Konský vozový sprievod z Terchovej do Vrátnej. V obci Terchová sa nachádza aj expozícia Považského múzea – Jánošík a Terchová. Obec Zázrivá je známa výrobou syrových korbáčikov a ľudovými tradíciami. Osobitnú zmienku si zaslúžia veľké drevené vyrezávané pohyblivé betlehemy – Slovenský betlehem v obci Rajecká Lesná a betlehem v kostole sv. Cyrila a Metoda v Terchovej. Neďaleko Martina sa nachádza Múzeum slovenskej dediny. V obci Trnové pri Žiline sa nachádza najzápadnejší drevený kostolík na Slovensku Kostol svätého Juraja.
Chránené územia v Malej Fatre
náhľad|Malá Fatra, [[Dolné diery, časť Jánošíkových dier.]]
Krivánska Malá Fatra má zákonnú ochranu od roku 1967 ako Chránená krajinná oblasť Malá Fatra a v roku 1988 bol na tomto území vyhlásený Národný park Malá Fatra. Hranice Národného parku sú takmer totožné s územím európskeho významu Natura 2000. Najcennejšie plochy územia sú chránené ako národné prírodné rezervácie a prírodné rezervácie s 5. stupňom ochrany. Pre ochranu vtáctva sa na území Malej Fatry vytvorilo Chránené vtáčie územie Malá Fatra, ktoré je štvrté najväčšie CHVÚ na Slovensku. Celkovo sa v Malej Fatre nachádza 16 národných prírodných rezervácií, 9 prírodných rezervácií, 5 prírodných pamiatok a 2 chránené areály.
Negatívne vplyvy
náhľad|Povrchový lom na vrchole Polom, ktorý zásobuje vápencom blízku vápenku v obci Varín. Malá Fatra patrí medzi často navštevované turistické lokality. S tým súvisia aj negatívne vplyvy na prostredie. Práve rekreačné aktivity a výstavba s nimi súvisiacich stavieb najviac zaťažujú životné prostredie v okolí. Záťažou je aj nelegálny zber a to najmä čučoriedok a húb. V Lúčanskej Fatre sa v častiach vrchov Polom a Dubníky nachádzajú veľké povrchové lomy, kde prebieha ťažba vápenca. V pohorí sa nachádzajú aj ďalšie menšie povrchové lomy alebo riečne ložiská štrku. Na územie pôsobí aj výstavba diaľnice D1 v úseku Dubná Skala – Turany, ktorá cez pohorie prechádza tunelom Višňové. Ľudským zásahom bolo ohrozené aj Šujské rašelinisko.
Meraním povrchových vôd bol zistený obsah síranov (od 13,9 mg l(-1) Biela do 43,6 mg l(-1) Istebnianka). Výsledky naznačujú vplyv diaľkového prenosu znečistenia z Poľska a Česka a z lokálneho priemyslu (Kovohuty Istebné).
Invázne rastliny
Ekologicky stabilné územia sú voči šíreniu inváznych rastlín odolnejšie. Lokálne sa tieto rastliny šíria v okolí lesných ciest a chodníkov. Pozdĺž lesnej cesty na chatu pod Kľačianskou Magurou, rastie zlatobyľ kanadská (Solidago canadensis); v doline Mnišia je to netýkavka malokvetá (Impatiens parviflora); hviezdnik ročný (Stenactis annua) sa nachádza v závere doliny Hoskora. Ďalším spôsobom šírenia je ľudskou výsadbou, napr. v okolí chatovej osady Jarolím sa šíri telekia ozdobná (Telekia speciosa), agát biely (Robinia pseudoacacia) aj boľševník obrovský (Heracleum mantegazzianum). Záhradníckou činnosťou sa rozširuje aj sumach pálkový (Rhus typhina) Kŕmením lesnej zveri sa v lokalite PR Paráč rozšírila ambrózia palinolistá (Ambrosia artemisiifolia). Pohánkovec japonský (Fallopia japonica) spôsobuje problémy v osade Štefanová v ústí Sučianskej doliny. Pri chate pod Suchým bol vysadený náprstník červený (Digitalis purpurea), ktorý sa lesnou cestou šíri v okolí. O likvidáciu inváznych rastlín sa stará Správa Národného parku Malá Fatra, vlastníci pozemkov aj dobrovoľníci.
Doprava
Strečniansky priesmyk je frekventovaná dopravná tepna, ktorá spája dve najväčšie mestá severozápadného Slovenska, Žilinu a Martin. Prechádza ním európska cesta 50 v trase cesty I/18 a Železničná trať Žilina – Košice, ktorá je v tomto úseku vedená čiastočne tunelmi. O niečo južnejšie sa naprieč masívom buduje tunel Višňové ako súčasť diaľnice D1.
Martan (priezvisko)
Martan je české priezvisko. Najčastejšie je v mestách Praha, Vimperk a Strakonice. Na Slovensku je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v meste Liptovský Hrádok a obci Pribylina (okres Liptovský Mikuláš).
Známi nositelia
Pozri v článku Martan.
3198 Wallonia
3198 Wallonia je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil F. Dossin 30. decembra 1981.
Martin Hellman
Martin Edward Hellman (* 2. október 1945, New York, USA) je americký informatik pracujúci predovšetkým v oblasti kryptológie a informačnej bezpečnosti. Spoločne s Whitfieldom Diffiem a Ralphom Merkleom sa považuje za objaviteľa asymetrického šifrovania. Spoločne s Diffiem je tiež autorom tzv. Diffieho-Hellmanovho protokolu, ktorý využíva asymetrické šifrovanie na prenos symetrického šifrovacieho kľúča cez nezabezpečený kanál. V súčasnosti sa tiež zaoberá jadrovými hrozbami.
Ocenenia
(zoznam nie je úplný)
Novopytagoreizmus
Novopytagoreizmus je smer antickej filozofie počnúc 1. storočím, ktorý obnovil a pod vplyvom orientálneho náboženstva modifikoval pytagoreizmus, ktorý spájal s prvkami rôznych gréckych filozofém. Jeho špekulácie sa nesú v teozofickom a teurgickom duchu. Novopytagoreizmus pripisoval hodnotu mystike čísel.
Novopytagoreizmus do seba pojal okrem prvkov pytagoreizmu aj prvky platonizmu (vznikol v dosť blízkom spojení so stredným platonizmom) aristotelizmu, stoicizmu, orientálneho a gréckeho náboženstva.
Pytagoreizmus, ktorému boli bližšie stoické predpoklady, uznával rozum za základ všetkého sucna, ale ho nevylučoval zo skutočnosti materiálneho sveta a - hlásajúc materializujúci monizmus - považoval svet za harmonické rozvinutie imanentného usporadujúceho prvku.
V hľadaní šťastia sa tento smer pokúša premeniť na akési mysticko-racionalizované náboženstvo. Požiadavka striedmosti, pokánia a morálnej prípravy na príchod vykupiteľa, ktorý novopytagorejci predpovedali, mala silný vplyv na vtedajšieho ideovo dezorientovaného človeka.
Človek, podľa novopytagoreizmu, má odhaľovať modely vysvetlenia princípov stavby sveta a každej v ňom jestvujúcej veci v rozume demiurga, ktorý vládne nad vznikom a zánikom bytia. Týmto odhaľovaním človek spolupracuje s demiurgom a pomáha mu normovať vonkajší svet.
Vedecké myslenie
Vedecké myslenie je najdokonalejšia forma rozumového myslenia, ktorej výsledky sú objektívne oznámiteľné, pretože toto myslenie sa deje podľa zistiteľných a všeobecne platných pravidiel. V dôsledku toho je toto myslenie overiteľné a jeho vlastnosti umožňujú spoluprácu na poznávacom procese v priestore a čase.
Saint-Jean-Lasseille
Saint-Jean-Lasseille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Enfonvelle
Enfonvelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Telefón
Telefón (z gréckeho tele = vzdialený a fon = hlas) je telekomunikačné zariadenie, ktoré prenáša hovor prostredníctvom elektrických signálov. Existujú ale aj telefóny založené na neelektrických princípoch.
Dejiny
náhľad|Telefón z roku 1896 ([[Švédsko)]] Zvyčajne sa vynález telefónu prisudzuje vynálezcovi menom Alexander Graham Bell. Jeho prvý telefón bol zostrojený v Bostone (USA) v roku 1876. Podľa novších údajov vynašiel telefón taliansky vynálezca Antonio Meucci už v roku 1849. Jeho prvenstvo v júni 2002 potvrdil napríklad Kongres Spojených štátov (Rezolúcia 269). Podľa ďalších zdrojov vynašiel telefón aj Philip Reis v roku 1860, ale jeho vynález pracoval na princípe dotyku veľmi jemného kontaktu. Vysielač (mikrofón) bol vyrobený z pivného vedra a tvarom pripomínal ľudské ucho. Prijímač (reproduktor) bol vyrobený zo šijacej ihlice a krabice od cigár. Preto telefón mohol skutočne prenášať ľudský hlas, ale veľmi skreslene a muselo sa do neho hovoriť správnou hlasitosťou, aby kontakt pracoval správne.
O právo prvenstva na jednotlivé časti vynálezu sa viedlo veľa súdnych sporov. Najmä spoločnosť Bell Telephone sa snažila chrániť svoje patenty. Výsledkom boli ale viac-menej ďalšie nejasnosti. Vec komplikuje aj to, že vynálezcovia predvádzali svoje objavy novinárom a priemyselníkom, namiesto publikácie vo vedeckých časopisoch.
Treba poznamenať, že súčasný telefón nemá jedného vynálezcu, ale je to výsledok postupného vylepšovania a vynálezov množstva ľudí.
Telefón na inom ako elektrickom princípe
Ak budeme za telefón považovať každé zariadenie schopné preniesť hlas na veľkú vzdialenosť, sú dejiny telefónu oveľa staršie. Prvé telefóny potom boli čisto mechanickým zariadením. Najobvyklejším bol trúbkový telefón. Prvý známy opis je z roku 968, podľa neho čínsky vynálezca Kung-Foo-Whing využil rúry na hovor na diaľku. Trúbkové telefóny sa dočkali veľkého rozšírenia v lodnej doprave, kde umožnili relatívne spoľahlivé zvukové spojenie oddelených častí lode.
Ďalším, ale viac-menej krátkodobým typom telefónu, je lankový telefón. Je tvorený dvoma membránami, spojenými napnutým lanom, niťou alebo strunou. Chvenie jednej membrány sa strunou prenáša na druhú membránu. Tento telefón si môžete vyrobiť z dvoch plastových téglikov, keď ich dná prepojíte niekoľkometrovou niťou.
Antonio Meucci
V súčasnosti sa za vynálezcu telefónu považuje Antonio Meucci. Jeho telefón bol prvýkrát predvedený v New Yorku v roku 1860 a správa o ňom bola publikovaná v miestnej taliansky písanej tlači. V princípe išlo o elektromagnetický mikrofón/slúchadlo. Zvuk rozkmital membránu s permanentným magnetom v cievke, ktorá previedla pohyb na elektrický prúd. Ten potom bol prenesený drôtom do rovnakého zariadenia, ktoré ho premenilo naspäť na zvuk. Výhodou tohto systému bola vysoká vernosť prenášaného zvuku, nevýhodou naopak nízka hlasitosť a malý dosah..
Telefonovanie
Ak sa účastník rozhodne niekomu zavolať, musí najskôr prostredníctvom voľby účastníckeho čísla nadiktovať uzlu siete, ku ktorému je pripojený účastníckym vedením, svoju požiadavku. Uzol voľbu analyzuje a pokúsi sa vytvoriť spoj k volanému účastníkovi. Ak nájde voľnú cestu, u volaného účastníka začne zvoniť telefón. Ak je volaný účastník doma a prihlási sa, hovor môže začať. Ak uzol voľnú cestu nenájde, alebo ak je volaný účastník obsadený, volajúci počuje v telefóne obsadzovací tón a musí voľbu opakovať.
Ako hovoríme, vznikajú akustické vlny, ktoré, sa v telefóne menia na elektrické signály. Tieto sa prenášajú po vybudovanom telefónnom kanáli k volanému účastníkovi a po ceste sú v dôsledku rôznych rušivých vplyvov viac alebo menej skresľované. Preto sa signál, prichádzajúci k volanému účastníkovi, líši od signálu, ktorý generuje volajúci. Elektrický signál sa spätne premení na akustické vlny, ktoré ľudské ucho vníma ako reč. Technický systém, zabezpečujúci telefónnu službu je skonštruovaný tak, aby umožňoval prenos čo najväčšieho počtu volaní aj za cenu mierneho zhoršenia kvality hovoru.
Systém zaručuje telefonujúcim uspokojivú zrozumiteľnosť, ale v žiadnom prípade nie kvalitu komunikácie tvárou v tvár. To sa prejaví napríklad tým, že hlas známeho človeka nám cez telefón znie ináč, ako pri priamom rozhovore – chýba mu zafarbenie, charakteristické pre každého jednotlivca. Vzhľadom na to, že príjemcom správ je pri telefonovaní človek, dokáže si ich napriek menšiemu či väčšiemu skresleniu vo väčšine prípadov správne vyhodnotiť. Rovnako sa človek dokáže na základe jeho predchádzajúcich skúseností vyrovnať i s rôznymi neštandardnými situáciami, akými sú, napríklad „hluché vedenie“, chybná voľba a podobne.
Teória komunikácie
Telefón je podľa Marshalla McLuhana chladné médium, nízkodefiničné, pretože ucho dostáva len skromné množstvo informácií.
Ženská štvorhra na Warsaw Open 2009
Ženská štvohra na Warsaw Open 2009 sa hrala ako súčasť Warsaw Open 2009 od 18. do 23. mája 2009. Titul získali Američanky Raquel Kopsová-Jonesová a Bethanie Matteková-Sandsová, ktoré vo finále porazili čínsky pár Jen C’, Čeng Ťie 6-1 6-1. Pre R. Kopsová-Jonesovú to bol tretí a pre B. Sandsovú siedmy titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Miroslava
Miroslava je ženské krstné meno. Je slovanského pôvodu a znamená „sláviaca mier“. Meniny na Slovensku má 5. apríla.
Novoscholastika
Novoscholastika alebo novoscholasticizmus alebo neoscholasticizmus môže byť:
974 Lioba
974 Lioba je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil K. Reinmuth 18. marca 1922.
Stará řeka (prírodná pamiatka)
Stará řeka je prírodná pamiatka ev. č. 2222 neďaleko obce Horní Bludovice v okrese Karviná. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je mŕtve rameno rieky Lučiny s výskytom ohrozených druhov živočíchov, najmä obojživelníkov a plazov.
Miroslava
Mužský variant je Miroslav.
Saw IV
Saw 4 alebo Saw IV je kanadsko-americký hororový film z roku 2007. Jeho režisérom je Darenna Lynn Bousmana, a je to tretie pokračovanie úspešného hororu Saw: Hra o prežitie (2004).
Vykresľuje príbeh veliteľa zásahovej jednotky Rigga.
Ivo Prorok
Ivo Prorok (* 28. december 1969) je bývalý český hokejový útočník.
Štatistiky
(štatistické údaje v článku sú z 4. augusta 2007)
Reprezentácia
Český reprezentačný tréner Alois Hadamczik ho nominoval na svetový šampionát 2006 v lotyšskej Rige, čo pre neho vo veku 36 rokov znamenalo prekvapivý debut na svetovom šampionáte. Kvôli nezhodám s trénerom (ohľadne jeho času na ľade) však odohral len niekoľko zápasov.
Útok na manželku
V januári 2006 fyzicky napadol manželku, ktorá musela vyhľadať lekárske ošetrenie, za čo mu hrozil trest odňatia slobody až na tri roky, trestné stíhanie však bolo zastavené.
Záhoří (okres Semily)
Záhoří (okres Semily) je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 510 obyvateľov, z toho 257 mužov a 253 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 39,9 roka, ženy 40,7 roka).
Martáň (priezvisko)
Martáň je slovenské priezvisko. Je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v obci Oravský Biely Potok (okres Tvrdošín). V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Martáň.
Morituri te salutant
„Morituri te salutant“ je pieseň Karla Kryla prvý raz vydaná na albume Bratříčku, zavírej vrátka (1969) ako siedma pieseň v poradí a posledná skladba strany A. Neskôr ju prespievali aj ďalší interpreti.
Pieseň vznikla v roku 1967 počas pobytu Karla Kryla v Novom Jičíne. V novembri 1968 bola nasadená do rozhlasovej hitparády Čtrnáct na houpačce manželov Černých. Podobne ako predchádzajúce Krylove piesne, aj táto hneď vypadla (skončila na 12. mieste). Úspech zaznamenala až nasledujúca „Bratříčku, zavírej vrátka“.
Na jednom z prvých autografov Kryl pieseň uviedol tradovaným posledným výrokom Johna Keatsa: „Cítím, ako nado mnou rastú kvety.“
Stirlingova aproximácia
thumb|right|270px|Rýchlosť [[konvergencia|konvergencie (n ln n − n) ku (ln n!) pri rastúcom n: pri veľkom n je aproximácia veľmi presná]] Stirlingova approximácia, tiež nazývaná ako Stirlingova formula je približný vzťah na výpočet veľkých faktoriálov. Je pomenovaná po Jamesovi Stirlingovi, škótskom matematikovi.
Mostová (prírodná rezervácia)
Mostová je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Morituri te salutant
Daniela, spomenutá v texte piesne, je údajne Daniela Včeličková-Kučerová, dcéra spisovateľa Gézu Včeličku.
Stirlingova aproximácia
Zjednodušená (a menej presná aproximácia), znie takto:
Táto aproximácia sa tiež nazýva po Stirlingovi. Presnejšie vyjadrenie Stirlingovej approximácie vyzerá takto:
Morituri te salutant
Piesňou „Morituri te salutant“ Karel Kryl otvoril svoj blok na Prehľade nezávislej česko-slovenskej kultúry vo Vroclave na začiatku novembra 1989. Šlo o jeho prvý koncert pre česko-slovenské publikum od jeho emigrácie (ako aj prvý koncert v Poľsku). Zahajoval tak aj prvé koncerty po návrate do Česko-Slovenska, Koncert pro všechny slušný lidi a pravdepodobne aj koncert v Lucerne 21. januára 1990, ako zaznamenáva album Live! (2006).
Mostová (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Veľké Kosihy v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2000 na rozlohe 15,129 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Stirlingova aproximácia
Odvodenie
Nasledujúce odvodenie platí len pre zjednodušenú aproximáciu, ktorá je však väčšinou postačujúca. Namiesto toho, aby sme aproximovali n!, vyjadríme prirodzený logaritmus tohoto faktoriálu:
Mostová (prírodná rezervácia)
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená z dôvodu zabezpečenia ochrany slaniska s prítomnosťou vzácnych halofytných druhov rastlín.
Morituri te salutant
Hodnotenie
Podľa Vojtěcha Klimta, predsedu Klubu Karla Kryla, patrí „Morituri te salutant“ k tomu najlepšiemu, čo kedy Kryl napísal.
Stirlingova aproximácia
Odvodenie
Pravú stranu si musíme predstaviť ako určitý integrál zjednodušený podľa lichobežníkového pravidla. Ak by sme x-ovú os rozdelili po jednotkových intervaloch, tak ide vlastne o výpočet integrálu podľa lichobežníkového pravidla.
Táto aproximácia je zaťažená chybou, ktorá sa dá odhadnúť na základe určitých pravidiel a jej započítanie vedie k presnejšej Stirlingovej formule.
Táto aproximácia je veľmi dôležitá v štatistike, keďže vo výrazoch na výpočet pravdepodobnosti často figurujú faktoriály. V štatistickej termodynamike sa vďaka nej dajú zo základných princípov odvodiť niektoré ďalšie vzorce.
Stredný Kalimantan
Stredný Kalimantan je jedna z provincií Indonézie. Rozkladá sa v centrálnej a južnej časti Kalimantanu, indonézskej časti ostrova Borneo.
Hlavným mestom je Palangkaraya v južnej časti provincie. Veľkú časť obyvateľstva provincie tvoria Dajákovia, pôvodní obyvatelia oblasti. Hustota zaľudnenia je pomerne nízka (okolo 13 obyvateľov na km²).
Väčšinu plochy Stredného Kalimantanu zaberajú nížiny, hornatá je predovšetkým severná oblasť pri hraniciach. Najdlhšou riekou je Barito.
Susednými provinciami sú Západný Kalimantan na západe, Východný Kalimantan na severovýchode a Južný Kalimantan na juhovýchode.
Michal Minka
Michal Minka (* 2. február 1919, Pitelová – † 20. apríl 1945, Poręba) bol slovenský dôstojník a letec.
Životopis
V roku 1939 maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Od roku 1941 dôstojník-letec z povolania, 1944 veliteľ roty leteckej školy v Banskej Bystrici. Po začatí SNP sa so svojou rotou leteckého dorastu zúčastnil bojov pri Telgárte, neskôr v rámci 4. taktickej skupiny 1.čs. armády bojoval pri Handlovej, Kremnici, Turčeku a Skalke. 12. októbra 1944 bol odvelený do ZSSR ako šturman 1.čs. zmiešanej leteckej divízie. Zúčastnil sa bojov o Ostravu. Tragicky zahynul dňa 20. apríla 1945, keď pri štarte svojho lietadla Lavočkin La-5FN na letisku Poreba narazil v dôsledku silného bočného vetra do zaparkovaného stroja Il-2m3. Jeho telo pochovali v obci Brzeźce. In memoriam povýšený na kpt.
3199 Nefertiti
3199 Nefertiti je planétka s priemerom 14 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker, E. M. Shoemaker 13. septembra 1982.
Bandundu (mesto)
Bandundu, známe v minulosti ako Banningville alebo Banningstad, je mesto v Konžskej demokratickej republike a hlavné mesto provincie Bandundu.
Zoznam členov Hokejovej siene slávy
Externé odkazy
oficiálna stránka Hokejovej siene slávy
Saw V
Saw 5 alebo Saw V je kanadsko-americký hororový film z roku 2008. Jeho režisérom je David Hackl, a je to štvrté pokračovanie úspešného hororu Saw: Hra o prežitie (2004).
Obrazotvornosť
Obrazotvornosť je schopnosť predstavovať si veci a deje v myšlienkach. Je to tiež predstavivosť, imaginácia, fantázia.
Externé odkazy
Základnou tendenciou obrazotvornosti je pretváranie predstáv. Počiatočnou formou obrazotvornosti sú obrazy, idey, ktoré vznikajú bez osobitného zámeru. V takomto prípade hovoríme o neúmyselnej obrazotvornosti.
Dan Aykroyd
Daniel Edward Aykroyd známy tiež ako Dan Aykroyd (* 1. júl 1952, Ottawa, Ontário, Kanada) je kanadský herec. Preslávil sa vďaka filmom ako Krotitelia duchov, Výmena, The Blues Brothers, a iné.
Downtown (Vancouver)
thumb|Poloha Downtownu Downtown je vancouverská mestská časť. Nachádza sa v spodnej časti severného výbežku polostrova Burrard. Je to centrum obchodu, kultúry, finančných inštitúcií, samosprávy a zábavy vo Vancouveri a v celom regionálnom okrese Metro Vancouver a oblasti Lower Mainland.