cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viliam II. (Anglicko)
Viliam II. (* cca 1056 – † 2. august 1100, New Forest, Anglicko), tretí syn Viliama I. Dobyvateľa a Matildy Flámskej bol kráľ Anglicka v rokoch 1087 až 1100 a tiež vládol Normandii a mal vplyv v Škótsku, menej bol úspešný v kontrole nad územím Walesu. Je často známy ako Viliam Ryšavý.
Mladosť
Presný dátum narodenia nie je známy, ale asi sa narodil medzi rokmi 1056 až 1060. Bol tretí zo štyroch synov a jeho vychovávateľom bol Lanfrank z Pavie. Zdalo sa, že bude dôležitým šľachticom, a to až do smrti v poradí druhého Viliamovho syna Richarda. Viliam, otcov obľúbenec, nastúpil na anglický trón po otcovej smrti. Vzťahy medzi ním a bratmi Róbertom a Henrichom ale neboli nikdy idylické.
Anglicko a Francúzsko
Rozdelenie panstva Viliama Dobyvateľa na dve časti vyvolalo problém u šľachticov vlastniacich pôdu po oboch stranách Lamanšského prielivu. Viliam a jeho brat Róbert, ktorý zdedil Normandiu, boli súperi, a tak sa šľachtici nemohli zavďačiť obom a jedinou možnosťou pre nich bolo zjednotenie Anglicka a Normandie pod jedného vládcu. Táto snaha vyústila roku 1088 do vzbury proti Viliamovi na podporu Róberta. Túto akciu viedol vplyvný biskup Odo z Bayeux, nevlastný brat Viliama Dobyvateľa. Róbert ale nestačil doraziť do Anglicka, aby podporil svojich spojencov a Viliamovi sa podarilo zaistiť pomocou striebra a sľubu lepšej vlády priazeň anglickej šľachty. Viliam tak porazil vzbúrencov a stabilizoval svoju vládu. Roku 1091 sa vylodil v Normandii, porazil Róbertovo vojsko a prinútil ho odstúpiť mu časť svojich pozemkov.
Viliam sa tak stal najmocnejším panovníkom Európy. Anglicko-normandské kráľovské inštitúcie dosiahli účinnosť, ktorá v tej dobe v Európe nemala obdobu. Osobný vplyv kráľa bol tak prostredníctvom efektívnej a vernej štátnej štruktúry uplatňovaný v celom kráľovstve.
Vojna a vzbura
Viliam zdedil po svojom otcovi súpis nehnuteľností uvedený v pozemkovej knihe, ktorá nemala svojim rozsahom v tej dobe v Európe obdobu. Jej pôvodným hlavným účelom bolo zaistiť výber daní a dokazovala rozsah kontroly Anglicka panovníkom. I keď nebol tak schopným diplomatom ako otec, dokázal hájiť svoj záujmy silou. Roku 1095 sa Róbert de Mowbray, gróf z Northumbrie, odmietol zúčastniť rokovania Curia Regis, ktoré sa konalo trikrát za rok, a kde kráľ oznamoval vplyvným šľachticom svoje politické zámery pre budúce obdobie. Viliam sa v čele vojska vydal do Northumbrie, kde Róberta porazil, bol mu zhabaný majetok a bol uväznený.
Uspel i v zahraničnej politike. Roku 1091 odrazil inváziu kráľa Malcolma III. Škótskeho a prinútil ho k sľubu vernosti. Roku 1092 nechal vybudovať hrad v Carlisle, aby mohol kontrolovať Cumbriu, ktorá bola predtým ovládaná Škótmi. Malcolm ale druhý raz napadol Anglicko a vydrancoval Northumbriu. V bitke pri Alnwicku 13. novembra 1093 padol Malcolm do normanskej pasce a on i jeho syn Eduard boli zabití a Malcolmov brat Donald sa stal jeho nástupcom. Viliam podporoval Malcolmovho syna Duncana, ktorý sa na tróne udržal len krátku dobu. Po ňom nastúpil iný Malcolmov syn Edgar, ktorý roku 1094 obsadil Lothian a roku 1097 odstránil s Viliamovou pomocou Donalda. Edgar uznal Viliamove právo na Lothian.
Roku 1096 sa Viliamov brat Róbert pripojil k prvej krížovej výprave. Na túto cestu potreboval financie a tak založil u Viliama Normanské vojvodstvo za 10 000 mariek, čo odpovedalo asi štvrtine Viliamovych ročných príjmov. Viliam získal tieto prostriedky zavedením zvláštnej vysokej a nenávidenej dane v celom Anglicku. Viliam potom vládol v Normandii v dobe Róbertovej neprítomnosti ako jeho regent. Róbert sa vrátil až v septembri 1100 mesiac po Viliamovej smrti. Ako regent sa Viliam zúčastnil výpravy vo Francúzsku v rokoch 1097 až 1099. Oslobodil Maine, ale neuspel v oslobodení Francúzmi kontrolovanej oblasti Vexin.
Smrť v New Forest
Podľa súdobých kroník Viliamova smrť nebola vražda. Walter a Viliam lovili spolu, keď Walter vystrelil šíp, ktorý miesto jeleňa zasiahol Viliama. Walter sa mu snažil pomôcť, ale už nemohol nič robiť. Pretože sa bál, že bude obvinený z vraždy, poľakal sa a utiekol.
I keď bol Viliam schopným vládcom, bol zároveň i bezcitným panovníkom. Zdá sa, že medzi svojimi poddanými a šľachtou nebol obľúbený a podľa anglosaskej kroniky bol nenávidený takmer všetkými ľuďmi. Je ale možné, že tento názor, ktorého autori pochádzali z cirkevných kruhov, je ovplyvnený dlhodobými Viliamovými spormi s cirkvou. Podľa normandskej tradície Viliam pohŕdal Anglickom a jeho kultúrou. Viliamova vláda bola poznamenaná jeho bojovnou povahou.
Bompas (Ariège)
Bompas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 202 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európska investičná banka
Európska investičná banka (EIB) bola zriadená v roku 1958 na základe Rímskej zmluvy. Jej úlohou je požičiavať peniaze na projekty európskeho záujmu (ako železničné a cestné spojenia, letiská, alebo programy na ochranu životného prostredia), najmä v menej bohatých regiónoch, kandidátskych krajinách a rozvojovom svete. Malým podnikom poskytuje aj úvery na investície. 1. januára 2012 sa prezidentom EIB stal Werner Hoyer z Nemecka vystriedajúc tak Philippa Maystadta z Belgicka, ktorý tento post zastával predchádzajúcich 12 rokov.
Činnosť EIB
EIB je nezisková organizácia a nezískava žiadne peniaze zo sporiteľských, alebo bežných účtov. Nevyužíva ani prostriedky z rozpočtu EÚ. EIB je namiesto toho financovaná z výpožičiek na finančných trhoch a akcionármi banky - členskými štátmi EÚ. Tieto spoločne upisujú jej kapitál, pričom vklad každého štátu odráža jeho ekonomickú váhu v Únii. Krytie členskými štátmi poskytuje EIB najvyšší možný úverový rating (AAA) na peňažných trhoch, kde preto môže získať veľmi veľké sumy kapitálu za veľmi dobrých podmienok oproti iným trhovým subjektom. To zasa umožňuje, aby banka investovala do projektov verejného záujmu, ktoré by inak nezískali peniaze - alebo by si museli požičať omnoho drahšie.
Projekty, do ktorých banka investuje, sa starostlivo vyberajú podľa týchto kritérií:
EIB podporuje aj udržateľný rozvoj v štátoch stredomorskej, karibskej a tichomorskej oblasti, ako aj projekty v Latinskej Amerike a Ázii. EIB je väčšinovým akcionárom Európskeho investičného fondu, s ktorým tvorí skupinu EIB.
Organizácia práce EIB
EIB je nezávislá inštitúcia. Robí vlastné rozhodnutia o prijímaných a poskytovaných úveroch výlučne na základe výhodnosti každého projektu a príležitostí dostupných na finančných trhoch. Každý rok predkladá správu o všetkých svojich činnostiach. EIB spolupracuje s inštitúciami EÚ. Jej zástupcovia sa napríklad môžu zúčastňovať vo výboroch Európskeho parlamentu a prezident EIB sa môže zúčastňovať na zasadaniach Rady. Rozhodnutia banky prijímajú tieto orgány:
Carl Rogers
Carl Ransom Rogers (* 8. január 1902, Oak Park, Illinois, USA – † 4. február 1987, San Diego, Kalifornia) bol americký psychológ, predstaviteľ humanistickej psychológie (60. roky 20. stor.), zakladateľ takzvanej nedirektívnej psychoterapie a na človeka zameraného prístupu (person centered approach).
Život
Sám sa opisuje ako stredné dieťa z veľkej rodiny, silne konzervatívne protestantskej. Študoval na univerzite vo Wisconsine agrikultúrne vedy. Ďalej študoval na Union Theological Seminary v New Yorku, kde bol vystavený liberálnemu filozofickému pohľadu na náboženstvo. Po tejto skúsenosti opustil kresťanstvo, s túžbou pomáhať ľudstvu bez toho aby bol podriadený nejakému systému viery či pohľadu. Prestúpil na Teacher College na Columbijskej Univerzite, kde bol silne ovplyvnený Johnom Deweyom a kde aj získal titul PhD. v roku 1928. Rogers bol vystavený mnohým psychologickým teóriám, ktoré spracoval a vytvoril svoju vlastnú pozíciu. Známa je napríklad terapeutická technika nazývaná „nepriama“ alebo „zameraná na klienta“. Pracoval na Oddelení štúdia detí – poradňa pre delikventné deti a zverencov sociálnych oddelení v štáte New York. Stal sa profesorom psychológie a psychiatrie na Wisconsinskej univerzite.
Názory
Navrhol novú teóriu osobnosti, ktorej ústredným pojmom je „ja“ (self) - zdôrazňuje jednotu a jedinečnosť každého človeka. Navrhol nový prístup k poradenstvu – „terapiu zameranú na klienta“ alebo „na osobu". Jeho nedirektívna psychoterapia zameraná na klienta podporuje vcítenie, prijímanie pacienta „takého, aký je“ - nazval túto teóriu „prístup, ktorého centrom je človek“.
Pri zisťovaní, ako osobnosť funguje, sa nespoliehal na diagnostické nástroje, ale dával prednosť získavaniu informácií priamo od klientov. Zdôrazňoval, že všetko, čo vie o osobnosti, sa naučil od svojich klientov. Ústrednú hypotézu tohto prístupu vyjadril takto: jednotlivci majú v sebe obrovský zdroj seba - porozumenia a zmeny svojho seba - poňatia, zdroj základných postojov a sebou riadeného správania. Na tieto zdroje možno naraziť, ak sa zabezpečia tri podmienky atmosféry podporujúcej osobnostný rast. Tieto podmienky platia na vzťah medzi terapeutom a klientom, rodičom a dieťaťom, nadriadeným a podriadeným…:
Rogers definuje, ako táto atmosféra vyvoláva zmenu: Keď sú ľudia akceptovaní a cenení, majú sklon zaujať starostlivejší postoj aj voči sebe. Keď ľudí empaticky počúva niekto iný, umožňuje im to presnejšie počúvať tok ich vnútorného prežívania. Keď človek viac počúva a váži si svoje ja (self), jeho self sa viac zhoduje s tým, čo prežíva. To umožňuje človeku, aby sám lepšie a účinnejšie podporoval svoj vlastný rast. Má väčšiu slobodu byť ozajstným, celým človekom.
Kráľovstvo oboch Sicílií
Základom kráľovstva bolo územie medzi Neapolom a Capuou (spolu s grófstvom Aversa), ktoré získali v 1. polovici 11. storočia Normani od pápeža ako léno za ich pomoc proti Byzantskej ríši a Arabom. V roku 1059 získal ich vodca Robert Guiscard od pápeža Mikuláša II. lénom Apúliu, Kalábriu, Benevento a Salerno, ako aj ostrov Sicíliu. V roku 1130 získal vojvoda Roger II. od pápeža titul kráľa Apúlie, Kalábrie a Sicílie, postupne sa jeho kráľovstvo začalo nazývať Kráľovstvom oboch Sicílií (podľa gréckeho názvu pre juh Talianska Sikélia).
V roku 1282 sa kráľovstvo rozpadlo na Neapolské kráľovstvo, v ktorom vládli Anjouovci, a na Sicílske kráľovstvo, ktoré získali králi z Aragónska. V dôsledku ďalšieho historického vývoja však boli obe kráľovstvá často spojené personálnou úniou (vládol im teda jeden panovník). V rokoch 1505 - 1713 to boli španielski králi, v rokoch 1735 - 1799 sa obe kráľovstvá stali sekundogenitúrou španielskych Bourbonovcov (vládol im teda druhorodený syn panujúceho kráľa). V roku 1799 bol kráľ Ferdinand IV. Bourbonský (ako neapolský kráľ) zbavený trónu povstaním republikánsko-jakobínskych síl, ktoré na niekoľko mesiacov (január - jún 1799) vytvorili Parthenopskú republiku. Po druhej detronizácii Ferdinanda IV. Napoleonom Bonapartom začiatkom roku 1806 zveril neapolský trón Napoleon svojmu bratovi Jozefovi Bonapartovi (kráľom bol v rokoch 1806 - 1808). V rokoch 1808 - 1815 bol neapolským kráľom generál francúzskej armády Joachim Murat. V decembri roku 1816 Ferdinand IV. obnovil Kráľovstvo oboch Sicílií a vládol v ňom ako Ferdinand I. až do svojej smrti v roku 1825. Obnovené Kráľovstvo dvoch Sicílií existovalo v rokoch 1816 – 1861. V roku 1861 sa stalo súčasťou zjednoteného Talianskeho kráľovstva.
Platobný styk
Platobný styk sú všetky platby, ktoré sa uskutočnia medzi ekonomickými subjektami bez ohľadu na dôvod platenia.
Členenie platobného styku:
Tünel
náhľad|Súprava v hornej stanici Beyoğlu (2013) Tünel, oficiálne linka F2 Karaköy – Beyoğlu je krátka linka metra v Istanbule, v Turecku. Ide o historickú podzemnú lanovú dráhu pohybujúcu sa na gumených kolesách. Má iba dve stanice a dlhá je celkom. Tunel je druhým najstarším systémom podzemnej dráhy na svete po londýnskom metre (1863) a zároveň najstaršou stále fungujúcou podzemnou lanovou dráhou v kontinentálnej Európe.
Opis
Tünel pozostáva z murovaného tunelu dlhého,  širokého a  vysokého. Na každom konci má jednu stanicu, pričom horná je o vyššie položená ako tá spodná. Sklon tunela sa mení podľa vzdialenosti od spodnej stanice od 2 do 15 percent. Pôvodne bol postavený ako dvojkoľajný, po zmodernizovaní má jednu koľaj s Abtovou výhybňou uprostred, kde sa vozne míňajú.
V roku 2007 bola uvedená do prevádzky ďalšia generácia vozidiel s maximálnou kapacitou 170 cestujúcich. Cestovná rýchlosť je. Jazda medzi stanicami trvá minútu a pol, na vlak sa čaká dve minúty.
Aj dnes je Tünel využívaný, nie však toľko ako predtým; pohodlnejšie je teraz cestovanie autobusmi alebo moderným metrom. Linku využíva približne 5,4 milióna cestujúcich ročne.
Dejiny
Dráhu vyprojektoval francúzsky inžinier Henri Gavand v roku 1867; o dva roky neskôr, 6. novembra 1869 dostal povolenie od samotného Sultána Abdula Azíza. Po zabezpečení financovania stavby sa začalo 30. júna 1871 kopať; o tri roky, 5. mája 1874 boli stavebné práce ukončené.
Tunel bol slávnostne otvorený pre verejnosť 18. januára 1875 na zabezpečenie lepšieho spojenia medzi istanbulskými štvrťami Pera a Galata, ktoré sa nachádzajú na sever od Zlatého rohu. Mnoho ľudí predtým pracovalo práve vo štvrti Galata a žilo na kopci v Pera. So svojím prevýšením okolo im skrátil namáhavú chôdzu. Stanice Galata a Pera boli premenované a v súčasnosti dolná stanica nesie názov Karaköy a horná Beyoğlu.
Linka bola v roku 1971 elektrifikovaná a zároveň boli nahradené drevené dvojvozové súpravy za nové vozidlá kovovej konštrukcie premávajúce na gumených kolesách po betónovom povrchu.
Breathe (Pink Floyd)
Autorstvo a kompozícia
Autormi skladby sú David Gilmour, Richard Wright (hudba) a Roger Waters (text). Skladba je pomalšia, Gilmour hrá na elektrickú gitaru a na slide gitaru. Na pôvodnom albume skladba oddeluje koniec predchádzajúcej skladby „Speak to Me“. Odvtedy, čo táto bola spojená so skladbou „Breathe“, sú súčasťou väčšiny CD vydaní albumu The Dark Side of the Moon.
Parný rušeň
thumb|Parný rušeň JŽ 28.006 (ex kkStB 80) v žst. [[Divača, Slovinsko, 10. október 2008 ]] thumb|Parný rušeň Škoda 498.104 z Bratislavy v Dolnom Rakúsku, September [[1997 ]]
Konštrukcia
Zoznam častí, ktoré možno obvykle nájsť na parnej lokomotíve.
left|600px|Schéma parnej lokomotívy
Wattov parný stroj
Dobový nákres Wattovho parného stroja|thumb|right V čase, keď James Watt vylepšil atmosférický parný stroj Thomasa Newcomena natoľko, že sa ním dalo poháňať koleso, ním boli poháňané iba stroje v továrňach. Dôvodom bola veľká hmotnosť a rozmery vtedajších parných strojov znemožňujúce ich jednoduchý transport najmä vo funkčnom stave, čo načas znemožňovalo využitie v doprave.
Konštrukcii parného rušňa predchádzali pokusy s parnými vozmi. Prvé vozidlo poháňané parou určený na ťahanie kanóna zostrojil v roku 1769 Francúz Nicolas Cugnot. Aj keď bolo vozidlo pri prvej jazde zničené, ďalšie parné vozidlá vznikali v Anglicku.
Zdokonaľovanie konštrukcie parného stroja viedlo k znižovaniu hmotnosti a zvyšovaniu účinnosti. Následkom toho si v roku 1784 nechal Watt patentovať princíp pohonu parného rušňa. V tom istom roku jeho zamestnanec Richard Mudroch vytvoril model „samo-poháňaného“ parného vozidla.
Prvé rušne
thumb|left|Replika prvého koľajového rušňa na svete – lokomotívy Richarda Trevithicka z roku [[1803. Horizontálny jednovalcový parný stroj je namontovaný vnútri kotla. Nie sú dôkazy, že by táto lokomotíva niekedy fungovala.]] Parný rušeň (vtedy nazývaný parovoz) sa na koľajniciach objavil v rokoch 1803–1804. Vynašiel ho majiteľ bane v južnom Walese Richard Trevithick, ktorý mal bohaté, ale neúspešné skúsenosti so stavbou parovozov na cesty, ktoré však pri vtedajšej kvalite ciest nemohli obstáť. Trevithick si stanovil cieľ, aby rušeň utiahol náklad hmotnosti 10 ton, jeho parovoz (označenie locomotive sa vžilo až o 25 rokov neskôr) však 21. februára 1804 utiahol o 18 ton uhlia viac a po ich vyložení dokázal rýchlosťou 8 km/h odviezť 70 užasnutých cestujúcich. Vďaka tomuto výkonu začal byť používaný v bani, avšak po 5 mesiacoch služby bol nahradený späť koňmi, pretože sa pod ním lámali biedne liatinové koľajnice. Po tomto výkone vyrobil Trevithick ešte ďalšie rušne pomenované na počesť tomuto experimentu. Jeden z nich jazdil v miestnej uhoľnej bani v Tyneside, kde ho uvidel George Stephenson.
thumb|right|Rušeň Puffing Billy z roku 1813 s usporiadaním pojazdu B Prvý komerčne úspešný rušeň postavil Matthew Murray. Tento rušeň nepoužíval adhézny systém (pohon po koľajach iba pomocou adhézie – trením kolies), bola to v skutočnosti zubačka. Rušeň sa nazýval The Salamanca. Bol vytvorený pre úzkorozchodnú Midletonnskú železnicu v roku 1812. Salmanca bola nasledovaná rušňami Puffing Billy a Wylam Dilly konštruktéra Wiliama Hedleyho – prvými úspešnými rušňami poháňanými adhéznym systémom a zároveň najstaršími preživšími rušňami.
thumb|right|Lokomotíva Rocket Georga Stephensona v Science Museum v Londýne
Rocket
V roku 1814 George Stephenson, inšpirovaný pôvodnými rušňami Trevithicka a Hedleyho, presvedčil majiteľa Killingworthskej bane, kde pracoval, aby mu dovolil vybudovať parný rušeň. Postavil Blüchera, jeden z prvých úspešných pätkovaných adhéznych rušňov. Stephenson hral dôležitú rolu pri všeobecnom prijatí parných rušňov. Jeho návrhy výrazne zlepšovali rušne jeho predchodcov. V roku 1825 postavil rušeň Locomotion No. 1, ktorý dal rušňom meno, pre Železnicu Stockton–Darlington (The Stockton and Darlington Railway, S&DR), ktorá sa stala prvou verejnou parnou železnicou.
V roku 1827 postavil Timothy Hackworth rušeň Royal George, prvú lokomotívu s troma poháňanými nápravami (usporiadanie 0-6-0). Pridanie ďalšej nápravy umožňovalo použitie ťažšieho, väčšieho a tým aj výkonnejšieho kotla, čo sa pozitívne podpísalo na výkone lokomotívy. Ďalšou Hackworthovou lokomotívou bola Sans Pareil postavená pre Rainhillské skúšky. Bola to súťaž, pri ktorých sa vedenie Železnice Liverpool–Manchester (Liverpool and Manchester Railway, L&MR) rozhodovalo, ktorý rušeň použije ako hlavné zariadenie na novobudovanej železnici.
Rainhillské skúšky vyhral 8. septembra 1829 Stephensonov rušeň Rocket postavený toho istého roku 1829. Tento úspech viedol Stephensona ku vytvoreniu firmy, ktorá sa stala hlavným budovateľom rušňov pre Veľkú Britániu, USA a väčšinu Európy.
Na rušni Rocket uplatnil Stephenson princípy využívané počas celej ďalšej existencie parných rušňov. Sú to konštrukčné prvky ako pozdĺžny rúrkový kotol vzadu so skriňovým kúreniskom obklopeným vodou, dva parné valce priamo poháňajúcich súkolie či použitie výfuku z valcov pre zvýšenie ťahu komína. Vertikálne inštalované valce prvých lokomotív sú nahradené šikmými, čím sa znížilo poškodzovanie koľajníc.
Americké rušne
Zo začiatku boli americké železnice odkázané na lokomotívy z britského dovozu, prvé rušne vyrobené v USA pochádzajú z roku 1830. Boli to Tom Thumb (2–2–0 resp 1A) konštruktéra Petera Coopera a Best Friend of Charleston (0–4–0 resp B) vyrobený železiarňami West Point Foundry. Napriek ranej konštrukcii (jednoduchý pojazd, vertikálny kotol) a relatívnemu neúspechu oboch (Tom Thumb sa počas demonštračných pretekov s vozom ťahaným koňom pokazil a Best Friend of Charleston v roku 1831 dokonca vybuchol) položili základ americkej konštrukcii rušňov.
Rušne dovážané z Británii neboli stavané na americké kľukaté trate s ľahkými zvrškami, ktoré ničili a často sa vykoľajovali. Na jeseň 1831 John Jervis usúdil, že lokomotívy vyrobené v Británii či konštruované v Amerike podľa britského vzoru majú krátky rázvor a fixný podvozok, čím sa nehodia do amerických podmienok. Pri návrhu lokomotívy Experiment preto umiestnil poháňacie kolesá až za kúrenisko a dopredu namontoval otočný podvozok so štyrmi behúňmi, vďaka ktorému lokomotívy ľahšie prechádzali ostrými zákrutami. Vzniklo tak usporiadanie 4–2–0 (2'A) pomenované po svojom autorovi, ktoré dominovalo americkým lokomotívam v rokoch 1835–1842.
Crampton
thumb|Le Continent, „cramptonka“ pre trať [[Paríž–Štrasburg, bola v službe 67 rokov (1852–1919).]] Cramptonove lokomotívy sú typom parnej lokomotívy z polovice 19. storočia. Vyznačujú sa nízko uloženým kotlom a usporiadaním pojazdu 4–2–0 (2A), prípadne 6–2–0 (3A), pričom hnacie dvojkolie má veľký priemer a je montované za kúreniskom.
Spodný obrys kotla je u týchto lokomotív len cca 80 cm nad koľajnicami, čo zvyšuje stabilitu pri vysokých rýchlostiach. Vďaka tomu dokázali – hoci boli stavané na štandardný rozchod – konkurovať širokorozchodným lokomotívam, ktoré preferoval napríklad britský konštruktér Isambard Kingdom Brunel. Vďaka veľkému polomeru hnacích kolies (až 2,5 m) bola – v porovnaní s lokomotívou s menšími hnacími kolesami pri rovnakej rýchlosti – nižšia rýchlosť pohybu piestov. Rýchlosť pohybu kmitajúcich častí parného stroja, spolu s vibráciami, ktoré sú tejto rýchlosti úmerné, sú limitujúcim faktorom pre rýchlosť lokomotívy.
Tieto dva konštrukčné prvky umožňovali „cramptonkám“ dosahovať na tú dobu vysoké rýchlosti – 126 km/h v roku 1848 a dokonca 144 km/h 20. júna 1890, pričom rekord bol dosiahnutý pri ťahaní vlaku s hmotnosťou 159,5 t. Pre porovnanie, Rocket pri Rainhillských skúškach v roku 1829 dosiahla maximálnu rýchlosť 56 km/h počas voľnej jazdy bez vagónov.
Bolo vyrobených približne 320 kusov lokomotív tejto konštrukcie a niektoré slúžili až 75 rokov. Používali sa najmä na vozbu ľahkých rýchlikov na rovinatých tratiach, pretože jediné hnacie dvojkolie a jeho umiestnenie neposkytovali vysokú adhéznu hmotnosť. I tak sa tieto lokomotívy v krajinách, kde premávali, stali synonymom rýchlikovej dopravy – vo francúzštine fráza „pendre le Crampton“ (doslova zavesiť Crampton) znamená chytiť vlak.
Konštrukčné vylepšenia
Počas celého 19. storočia boli parné rušne kontinuálne vylepšované. Zvyšovanie nárokov železničnej dopravy vyžadovalo čoraz výkonnejšie lokomotívy, či lokomotívy prispôsobené miestnym podmienkam.
Príprava pary
Prvé rušne (stephensonova Locomotion, murrayova Salamanca) používali jednoduché kotly tvorené valcovou nádržou na vodu, ktorou viedol dymový kanál od kúreniska na jednej strane do komína na druhej strane. Výhodou týchto kotlov bolo, že kládli dymu malý odpor, takže pre ich prevádzku stačil ťah vyššieho komína. Tento návrh však neposkytoval dostatočnú výhrevnú plochu, takže bolo spaľovanie uhlia málo efektívne a jeho spotreba vysoká. Lepšie výsledky sa dosahovali zahnutím dymového kanála na konci kotla do tvaru písmena U, takže prechádzal kotlom dvakrát a komín bol umiestnený na rovnakej strane kotla ako kúrenisko. Tento návrh používali lokomotívy Puffing Billy, Wylam Dilly, Royal George a dokonca i úplne prvé lokomotívy z Pen-y-darren a Coalbrookdale Richarda Trevithicka.
Nepostačujúce parametre raných kotlov viedli k ďalšiemu zvyšovaniu výhrevnej plochy nahradením dymového kanála mnohými rúrkami – žiarovými a dymovými rúrkami. Takýto kotol prvýkrát nachádzame na Stephensonovej lokomotíve Rocket. Rúrkový kotol však už kládol prechádzajúcim plynom vysoký odpor a žiadny rozumne vysoký komín nebol schopný dodávať potrebný ťah. Stephenson preto použil dyšnu', dýzu inštalovanú v komíne, cez ktorú sa vyfukuje para z valcov. Prúd pary strháva splodiny horenia a vytvára tak umelý ťah ekvivalentný ťahu komína vysokého niekoľko stoviek metrov. Primitívne dyšny inštaloval do svojich lokomotív už Trevithick a boli používané a zdokonaľované počas celej éry parných lokomotív.
Zvýšenie výkonu lokomotívy bolo tiež možné cestou zvyšovania tlaku pary a zväčšovanie priemeru valcov. V 70. rokoch 19. storočia boli stavané lokomotívy s kotlovým tlakom až 12 MPa a výhrevnou plochou 125 m². Vylepšovanie dyšny v komíne zvyšovalo jeho ťah a tým aj množstvo nasávaného vzduchu.
Hospodárnosť lokomotívy zlepšilo i zefektívnenie odparovania vody v kotli vhodne zvoleným klenutím kúreniska či inštaláciou varníka do kúreniska v polovici 20. storočia. Varník (termosifón) je dutina plutvovitého tvaru zvyšujúca výhrevnú plochu kotla i o niekoľko metrov štvorcových.
Zvýšenie účinnosti malo tiež predhrievanie napájacej vody až skoro na 100 °C (výfukový napájač Metcalf).
Parný stroj
left|thumb|[[Parný stroj inštalovaný na lokomotíve, vpravo valec (dolu) s posúvačovou komorou (hore), vľavo ojnica (spája piestnu tyč so zadným kolesom), spriahlo (vedené vodorovne za ojnicou; spája predné a zadné koleso) a Walschaertov rozvod (nad ojnicou).]] Pohyb pary v parnom stroji (plnenie a výfuk z valcov) riadi rozvod. Prvé parné stroje boli plnotlaké, para bola privádzaná do valca počas celého jeho pohybu s negatívnym dopadom na účinnosť parného stroja.
V roku 1842 zdokonalili inžinieri William Howe a William Williams, zamestnanci G. Stephensona, rozvod tak, že umožňoval jednoduchšiu zmenu smeru jazdy, a tiež riadenie prívodu pary do valca počas jeho pohybu, čo viedlo k efektívnejšej expanzii pary – spotreba pary sa znížila pri zachovaní výkonu. Vznikol tak parný stroj s expanziou. Rozvod patentoval ich zamestnávateľ, a preto je dnes známy ako Stephensonov rozvod.
Účinnosť stroja sa ďalej zyvšovala zväčšovaním prieduchov na celom vedení pary medzi regulátorom a výfukom, vylepšovaním dyšny (patent dvojnásobnej dyšny Kylchap) a postupným nahradzovaním posúvačových rozvodov ventilovými.
Členené rušne
Kvôli jednoduchšiemu priechodu oblúkmi vznikli koncom 19. storočia členené rušne s viacerými vzájomne otočnými skupinami poháňacích náprav. Medzi staršie návrhy patria koncepcia francúza Jeana Jacquesa Meyera z roku 1861 a návrh škótskeho inžiniera Roberta F. Fairlieho z roku 1864. Koncepcia Meyer má dve skupiny otočných hnacích náprav umiestnených pod lokomotívou. Fairlie sa od nej odlišuje deleným kotlom (s rušňovodičovou kabínou uprostred). Od tejto koncepcie je odvodená koncepcia Single Fairlie s jedným kotlom, jednou poháňanou a jednou nepoháňanou skupinou náprav.
Usporiadanie Mallet
Anatole Mallet spojil združený parný stroj s členeným návrhom rušňov a vytvoril tak koncepciou Mallet patentovanú v roku 1884. Rušne Mallet majú vzadu pevnú skupinu hnacích náprav s dvoma vysokotlakovými valcami a vpredu otočnú skupinu hnacích náprav s dvoma nízkotlakovými valcami. Prvá lokomotíva tohto usporiadania bola postavená v roku 1887 v Belgicku. Dôvodom pre toto usporiadanie bolo i zníženie strát pary, kvôli ktorým bola na otočnú časť pojazdu umiestnená nízkotlaková časť parného stroja. Usporiadanie sa rozšírilo najmä v USA.
Usporiadanie Garratt
Usporiadanie Garratt je pomenované podľa austrálčana Herberta Williama Garratta, ktorý ho patentoval v roku 1907.
Toto usporiadanie sa vyznačuje dvoma samostatnými pojazdami s parnými strojmi, medzi ktorými je na otočných čapoch umiestnený rám s kotlom a kabínou. Táto konštrukcia umožňuje stavbu veľmi výkonných lokomotív s dostatočnými zásobami vody a paliva, ktoré sú umiestnené priamo na oboch pojazdoch.
Ďalšie vylepšenia
Použitie spojníc viedlo k jednoduchému zvýšeniu počtu poháňaných náprav a tým k nárastu adhézie. right|thumb|Rušeň Union Pacific Big Boy
Vrchol a ústup
V dobe svojho najväčšieho rozvoja, ktorý nastal okolo polovice 20. storočia, jazdilo po svete takmer štvrť milióna parných rušňov, ktoré zabezpečovali približne 90 % železničnej dopravy.
Vrchol v konštrukcii parných lokomotív možno vidieť v najrýchlejšej lokomotíve sveta – rušni Mallard, ktorý 3. júla 1938 dosiahol rýchlosť 202 km/h a vytvoril rekord parnej trakcie, ktorý dodnes nebol prekonaný. Ďalším rekordérom bol Big Boy, najdlhší skonštruovaný parný rušeň (dĺžka 40,4 m). Tento „veľký chlapec“ s hmotnosťou 548,2 t dosahoval výkon 4 700 kW.
Napriek početným vylepšeniam nebol parný rušeň schopný v druhej polovici 20. storočia obstáť v konkurencii ostatných druhov rušňov a to najmä pre:
Súčasnosť
Koncom 20. storočia zmizli parné rušne prakticky zo všetkých tratí. Jedinou krajinou s významnejším podielom prevádzkovaných parných rušňov je dnes Čína (6 500 aktívnych rušňov v roku 1996). V ostatných častiach sveta sú využívané len sporadicky v miestach výskytu lacného uhlia (napr. Južná Afrika) či len pre turistické účely.
Slovensko: súčasnosť
thumb|Úzkorozchodný parný rušeň U34.901 [[HLÚŽ, máj 2006 ]] thumb|Úzkorozchodný parný rušeň Schmoschewer v [[Hronec (okres Brezno)|Hronci, Čiernohronská železnica, 2005 ]] Na Slovensku je za výraznej podpory nadšencov stále prevádzkyschopných viac parných rušňov štandardného i úzkeho rozchodu, udržovaných v depách Košice, Poprad, Vrútky, Zvolen, Prievidza a Bratislava. Je možné ich vidieť v prevádzke napríklad na akciách usporadúvaných v máji v Košiciach a v júni v Bratislave.
Historické parné železnice v prevádzke na Slovensku
Vychylovka]], Kysuce)
Eurykles
Eurykles alebo Euryklés (Eurykles, iný prepis: Euryklés) môže byť:
Anna Ondrejková
Anna Ondrejková (* 28. apríl 1954, Liptovský Mikuláš) je slovenská poetka.
„ Bojím sa že keď zomriem, tak sa ma Boh neopýta na to, ako som poctivo urovnávala knihy v regáloch, s akou ochotou a nadšením som obsluhovala čitateľov, ale na to, čo som urobila s talentami, ktoré mi zveril. Napísala som všetko? Zatancovala? Zahrala? Nakreslila? A bojím sa, že budem zatratená, pretože nemám dosť času a hlavne mi nezostane takmer žiadna energia, aby som to všetko urobila.“
Životopis
Pochádza z robotníckej rodiny a vzdelanie získavala v Bobrovci, Liptovskom Mikuláši a v Martine, kde absolvovala nadstavbové štúdium v odbore knihovníctvo. Od získania maturity na nadstavbovom štúdiu pracuje v knižnici v Liptovskom Mikuláši. Žije v neďalekom Bobrovci. Okrem literatúry sa venuje aj divadlu ako herečka, dramaturgička a autorka textov (Malá morská panna na motívy H. CH. Andersena pre Bábkové divadlo na Rázcestí, Hra pre troch podľa posledných zápiskov M. Durasovej). Okrem literatúry a divadla sa zaujíma aj o výtvarné umenie – je autorkou ilustrácií, koláží a grafiky.
Tvorba
Prvé verše začala publikovať v roku 1972 v časopise Nové slovo, ale svojou poetickou výbavou, vrúcnosťou a intenzitou výpovede i svetonázorom toto zoskupenie rýchlo prekonala. Knižne debutovala v roku 1975 zbierkou básní Kým trvá pieseň. Odvtedy formuluje svoj vnútorný svet, ktorý sa neodtŕha od vonkajšej reality, ale citlivo a často bolestivo naň reaguje. Hlavnými motívmi jej tvorby sú láska (väčšinou nenaplnená a túžiaca), samota a jej prekonávanie, zlo a tragika sveta. Sporadické historické či literárne motívy (Tristan a Izolda) pretavuje do vlastného, neopakovateľného tvaru. V Anne Ondrejkovej má slovenská poézia silnú ženskú osobnosť, ktorá trvá na hĺbke poézie i života.
Vladimir Viktorovič Lesevič
Vladimir Viktorovič Lesevič (* 27. marec 1837, Denisovka, Rusko - † 26. november 1905, Kyjev, Ukrajina) bol ruský filozof, predstaviteľ pozitivizmu. Filozofia podľa Leseviča napomáha tvorbu uceleného chápania sveta tým, že zjednocuje pojmy vytvorené špeciálnymi vedami, čiže pozitívnym poznaním.
Midtown Manhattan
náhľad|Nočný Midtown Manhattan z lietadla letiaceho nad [[Hudson River]] náhľad|Midtown Manhattan z Empire Stare Building
Nachádza sa tu mnoho častí vrátane Hell’s Kitchen a Chelsea vo West Side, a Murray Hill, Kips Bay, Turtle Bay a Gramercy v East Side. Niekedy sa rozdeľuje na Midtown East a Midtown West a často aj Midtown South.
Stoja tu svetoznáme komerčné budovy ako Rockefeller Center, Radio City Music Hall a Empire State Building.
Petrovec (mesto)
Významné objekty
Je v ňom situované slovenské gymnázium Jána Kollára, (založené roku 1919 ako prvé gymnázium s vyučovacím jazykom slovenským mimo územia Slovenska a najväčšie gymnázium mimo Slovenska kde sa vyučuje po slovensky) a vysunuté oddelenie somborskej Učiteľskej fakulty. Ale nachádza sa tu aj budova Matice slovenskej v Srbsku a Galéria Zuzky Medvedovej, prvej slovenskej akademickej maliarky vo Vojvodine.
Populácia mesta
Etnické zloženie z roku 1910:
Rum
Rum je druh alkoholického nápoja, ktorý sa vyrába z cukrovej trstiny. Poznáme biely rum a tmavý rum. Obsah alkoholu v nápoji sa pohybuje od 37,5 do 81 %.
Na Slovensku sa tradične predával alkoholický nápoj, ktorý bol označovaný ako Tuzemský rum, vyrába sa však umelo, dochutením zriedeného liehu (vyrábaného zo zemiakov, obilia alebo repnej melasy) s rumovou esenciou. Toto označenie však nevyhovuje predpisom EU (kde sa názvom rum môže označovať len trstinový rum), takže sa tento produkt môže predávať len pod inými názvami napr. pod označením Tuzemský um, R - tuzemský, R - 40 atď.
Rumy
thumb|Rum Appleton Estate Extra 🇵🇦 (Panama) thumb|Rumy Ron Zapaca thumb|Sailor Jerrys rum
Zoznam fotografov
Toto je zoznam významných svetových fotografov.
Skratky:
A
Hutchinson-Gilford Progeria (art, fash, po
Burda
Burda môže byť:
Bank of America Plaza
Bank of America Plaza môže byť:
Veronika Bodnáriková
Veronika Bodnáriková (* 1. marec 1958 Pohorelá) je speváčka ľudových piesní.
Jej matka Mária Vojtková
Životopis
V roku 1973-1976 chodila na Stredné odborné učilište obchodné v Banskej Bystrici a v roku 1985-1988 študovala PSS-prevádzku spoločného stravovania v Banskej Bystrici. Pracovala v hoteli Lux v Banskej Bystrici ako prevádzkárka, od roku 1996 pracuje na Konzervatóriu J.L. Bellu v Banskej Bystrici ako vrátnička. Od piatich rokov navštevovala folklórny súbor Mladosť v Pohorelej. Po príchode do Banskej Bystrici 22 rokov pôsobila vo folklórnom súbore Urpín. Spievala s ľudovou hudbou Ondreja Mrázika, ktorá spolupracovala s Rozhlasovým štúdiom v Banskej Bystrici, s Brnianskym orchestrom ľudových nástrojov a s Orchestrom ľudových nástrojov Bratislava. Pod hlavičkou Slovkoncertu účinkovala v dychovej hudbe Banskobystrická dvanástka.
Spolupracovala s posádkovou hudbou a jej zložkou Bystrická kapela. V súčasnosti príležitostne spolupracuje s ľudovou hudbou Borievka a účinkuje v malej skupine pod názvom Salašníci.
Providence Bruins
Providence Bruins je americký profesionálny hokejový klub AHL a farmou Boston Bruins. Sídli v meste Providence v americkom štáte Rhode Island.
Zvonice v Belgicku a Francúzsku
Zvonice v Belgicku a Francúzsku je súbor 56 belgických a francúzskych zvoníc zapísaný v roku 1999 pre svoju mimoriadnu architektonickú i historickú hodnotu na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Zvonice sú často súčasťou rôznych stavieb, katedrál a pod., ale nemalú časť tvoria samostatne stojace zvonice.
Zoznam
thumb|Katedrála Panny Márie, Antverpy
Francúzsko
thumb|Rue
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2010 – Mužský turnaj
Turnaj v ľadovom hokeji na Zimných olympijských hrách 2010 bol usporiadaný vo Vancouveri. Mužská časť turnaja sa uskutočnila od 16. do 28. februára 2010.
Priamo na turnaj postúpilo na základe hodnotenia Svetového rebríčka Medzinárodnej hokejovej federácie (IIHF) osem najúspešnejších mužstiev. Boli to Švédsko, Slovensko, Česko, Fínsko, USA, Rusko, Švajčiarsko a Bielorusko. Deviate miesto bolo určené pre hosťujúcu krajinu - Kanadu. O zvyšné tri miesta hralo 24 krajín v kvalifikácii, cez ktorú postúpili 🇳🇴, 🇱🇻 a 🇩🇪.
Skupina A
Všetky časy sú miestne (UTC-8).
Skupina C
Všetky časy sú miestne (UTC-8).
Tabuľka po skupinovej fáze
Všetkých 12 tímov zo všetkých troch skupín je zoradený podľa piatich kritérií. Podľa tejto tabuľky sú tímy neskôr rozdelené do play-off. Prvé 4 tímy (nazvané D1, D2, D3 a D4) sú nasadené priamo do štvrťfinále. Zvyšné tímy budú bojovať o štvrťfinále.
Kritériá:
Kvalifikačné kolo
Osem tímov, ktoré sa umiestnili v tabuľke na 5. až 12. mieste, bojuje o ďalšie 4 postupové miesta. Hrá sa systémom D5-D12(E1), D6-D11(E2), D7-D10(E3), D8-D9(E4).
Všetky časy sú miestne (UTC-8).
Štvrťfinále
Všetky časy sú miestne (UTC-8).
Semifinále
Všetky časy sú miestne (UTC-8).
Zápas o 3. miesto
Všetky časy sú miestne (UTC-8).
Finále
Všetky časy sú miestne (UTC-8).
Kanadské bodovanie
Hetrik Hráči, ktorí skórovali aspoň trikrát v jednom zápase (dali tri góly za zápas).
Najlepší brankári
V tabuľke sú len brankári, ktorí odchytali aspoň 40 % z celkového odohraného času ich tímu.
Shut-out
Týn nad Bečvou (prírodná pamiatka)
Týn nad Bečvou je prírodná pamiatka ev. č. 5719 neďaleko rovnomennej obce Týn nad Bečvou v okrese Přerov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany v lokalite je kotúľka štíhla (Anisus vorticulus). Jedná se o jednu z dvoch lokalít výskytu na strednej Morave a jednu z desiatich v Česku.
Prírodná pamiatka Týn nad Bečvou sa prekrýva s európsky významnou lokalitou CZ0713391 Týn nad Bečvou.
Bonac-Irazein
Bonac-Irazein je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 136 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jaroslav Holík
Jaroslav Holík môže byť:
Zoznam chránených území v okrese Domažlice
Toto je zoznam chránených území v okrese Domažlice aktuálny k februáru roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Domažlice.
Castétis
Castétis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Mike Nichols
Mike Nichols, rodným menom Michael Igor Peschkowsky (* 6. november 1931, Berlín, Nemecko – † 19. november 2014, New York, New York, USA) bol americký filmový a divadelný režisér, herec a filmový producent.
Castétis
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mike Nichols
Svoju kariéru začal v 50. rokoch 20. storočia s improvizačnou kabaretnou skupinou Compass Players, kde tvoril komediálnu dvojicu s Elaine May]. V roku 1968 získal Oscara za najlepšiu réžiu za film Absolvent. Jeho ďalšími najznámejšími filmami sú Kto sa bojí Virginie Woolfovej?, Hlava 22, Telesné vzťahy, Silkwoodová (kamera Miroslav Ondříček), Podnikavé dievča, Vtáčia klietka, Na dotyk, Súkromná vojna pána Wilsona (jeho posledný film) a televízne minisérie Anjeli v Amerike.
Castétis
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mike Nichols
Patril len k niekoľkým ľuďom, ktorí získali Emmy, Grammy, Oscara a Cenu Tony. Jeho filmy získali 42 nominácií na Oscara a sedemkrát vyhrali.
Castétis
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4069
NGC 4069 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. apríla 1785.
Zoznam kozmonautických článkov/Ť
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
NGC 4069
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,2.
Zoznam kozmonautických článkov/Ť
ťi
Ťing Chaj-pcheng · Ťiou-čchüan
Les Moitiers-d’Allonne
Les Moitiers-d’Allonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Vini
thumb|[[lori modrochocholatý (Vini australis) ]] Vini, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Les Moitiers-d’Allonne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
SNCF TGV POS
TGV POS je členom rodiny vysokorýchlostných vlakov TGV používaným najmä na LGV Est. POS znamená Paris - Ostfrankreich - Süddeutschland (nemecky: Paríž - východné Francúzsko - južné Nemecko).
Súpravy TGV POS sú číslované ako séria 4400.
Svetový rýchlostný rekord
súprava TGV POS č. 4402 vytvorila nový svetový rýchlostný rekord (pre vlaky na konvenčnej železničnej trati) 3. apríla 2007. Súprava dosiahla rýchlosť 574,8 km/h (357,2 mph). Najvyššiu rýchlosť súprava dosiahla pri kilometri 193 na LGV Est medzi Meuse a  stanicou TGV Champagne-Ardenne. Už predtým však počas rýchlostných skúšok prekonala dovtedajší rekord, neoficiálnym rýchlostným rekordom 554,3 km/h (344,42 mph) 13. februára 2007.
Nikolaj Michajlovič Romanov
Veľkoknieža Nikolaj Michajlovič Romanov (Николай Михайлович Романов) (* 26. apríl, 1859, Cárske Selo, Rusko – † 28. január, 1919, Petrohrad, Rusko) bol generál ruskej cárskej armády, historik doby Romanovovcov a amatérsky entomológ – lepidopterológ. Bol významný vzdelanec, ale predovšetkým demokrat–humanista a mecenáš mnohých významných ruských entomológov.
Život
Narodil sa roku 1859 v Cárskom Sele. Bol člen starej ruskej cárskej rodiny Romanovovcov (pochádzal z nej i posledný ruský cár Mikuláš II., ktorého s celou rodinou popravili počas Veľkej októbrovej socialistickej revolúcie). Bol starším synom námestníka kaukazského gubernátora, Michajla Nikolajeviča Romanova (*1832) a Olgy Cecily Fedorovny von Baden (* 1839). Bol aj vnukom ruského cára Nikolaja I. a bratrancom posledného ruského cára Nikolaja II. Dostal vojenské vzdelanie. Roku 1878 bol zaradený do dôstojníckeho stavu. V rokoch 1877 – 1878 sa zúčastnil i rusko-tureckej vojny. Dosiahol hodnosť generála.
Počas nepokojných rokov, ktoré nasledovali po Veľkej októbrovej socialistickej revolúcii neemigroval do zahraničia, ale ostal pôsobiť v Petrohrade. V marci 1918 ho odoslali do vyhnanstva do Vologdy na Sibíri, avšak 14. júla ho zatkli spoločne s bratom Jurajom Michajlovičom a uväznili v miestnom väzení, 21. júla ich previezli do Petrohradu do väzenia Čeky. Dňa 28. januára ráno ho v Petropavlovskej pevnosti zastrelili.
História
Ako historik prispel k štúdiu dejín Ruska počas vlády cára Alexandra I. Jeho diela, uverejnené v ruštine a francúzštine zahrnujú diplomatické dokumenty Alexandra I. a Napoleona, životopis cárovho blízkeho priateľa Pavla Stroganova a biografické štúdie Alexandra I. a jeho manželky Alžbety Alexejevny.
Lepidopterológia
Zoskupil okolo seba elitu vtedajšej ruskej entomologickej komunity a bol mecenášom viacerých lepidopterológov, ako boli Sergej Nikolajevič Alphéraky, Nikolaj Grigorijevič Erschoff, Hugo Fiodorovič Christoph, Grigorij Efimovič Grum-Grshimailo. Spolupracoval i so zahraničnými lepidopterológmi, ako napr. s Karlom Fixsenom, Pietrom Corneliusom Tobiasom Snellenom (1832 – 1911), Dr. Ottom Staudingerom (1830 – 1900). Bol zakladateľom a vydavateľom viacdielnej série Mémoires sur les Lépidoptères (Spomienky o motýľoch), ktorá vychádzala v Petrohrade v období rokov 1884 až 1897 a celkove mala 9. vydaní. V prvom dieli, ktorý vyšiel v roku 1884 publikoval svoju prvú prácu o motýľoch Kaukazu, ktorými sa zaoberal už od svojho detstva a z tohto obdobia je známy i jeho popis nového kaukazského poddruhu vidlochvosta Papilio alexanor ssp. orientalis.
Dňa 5. decembra 1898 sa stal čestným členom Petrohradskej akadémie vied, bol predsedom Cárskej ruskej historickej spoločnosti (Императорского Русского Исторического Общества).
Jeho menom bolo na jeho počesť pomenovaných viacero druhov hmyzu, napr.: Melitaea romanovi Grum–Grshimailo 1891, Tomares romanovi a pod.
Kýl (trpasličia galaxia)
Trpasličia galaxia Kýl je trpasličia galaxia v súhvezdí Kýl.
João Pereira
João Pereira, známy pod prezývkou Jamba (* 10. júl 1977, Benguela), je angolský futbalista hrajúci na poste obrancu. Meria 182 cm, váži 78 kg. Pravidelne hrá za Angolu, za ktorú hral aj na Majstrovstvách sveta 2006 v Nemecku.
Prezývka Jamba v jazyku umbundu, ktorým sa hovorí v južnej Angole, znamená slon.
Matej Bodó
Matej Bodó (Bodo) (* 1690 Rimavská Baňa) bol právnik, náboženský spisovateľ, odborný spisovateľ.
Jeho otec Ondrej Bodó, jeho manželka Rebeka rod. Grossmanová.
NGC 4070
NGC 4070 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Jiří Pospíšil (cyklista)
Jiří Pospíšil (* 26. február 1973, Bakov nad Jizerou) je bývalý česko-slovenský a český reprezentant v cestnej cyklistike a cyklokrose, majster Európy v kategórii do 22 rokov z roku 1995.
Bank of America Plaza (Atlanta)
right|thumb|Bank of America Plaza
Bank of America Plaza je mrakodrap v Atlante pomenovaný podľa najväčšieho nájomníka, Bank of America. Má výšku 311,8 m a 55 poschodí, je to 24. najvyššia budova na svete. Je to najvyššia budova v USA mimo New Yorku a Chicaga a najvyššia budova v hlavnom meste štátu USA. Dokončená bola v roku 1992. Bol to posledný americký mrakodrap, ktorý bol medzi desiatimi najvyššími budovami na svete (ostatné boli z Ázie). Bola postavená podľa návrhu architekta Kevina Rochea.
Frčkov
Frčkov ( je druhý najvyšší vrch Veľkej Fatry. Leží v centrálnej časti pohoria, v podcelku Hôľna Fatra.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Leží v hlavnom hrebeni; severným okrajom susedí s Ostredkom a južný prechádza do masívu Krížnej. Hrebeňom vedie hranica okresov Martin a Ružomberok a stretávajú sa tu katastrálne územia obcí Blatnica a Liptovské Revúce. Západné svahy Frčkova klesajú do Dedošovej doliny, východné sa zvažujú do Suchej doliny.
Výhľady
Hôľnatý Frčkov v centrálnej, najatraktívnejšej časti pohoria, patrí k obľúbeným vyhliadkovým vrchom. Severný a južný smer je čiastočne zakrytý mohutnými susednými vrchmi, no vďaka značnej nadmorskej výške poskytuje výhľad na mnohé okolité pohoria. Mimo veľkofatranských vrcholov vidieť Malú Fatru, časť Vysokých i Nízkych Tatier, no tiež Poľanu, Vtáčnik či Lysú horu na Morave.
Prístup
Vrcholom vedie iba Veľkofatranská magistrála, preto prístup naň z dolín je možný iba cez susedné vrcholy.
Vodnár (trpasličia galaxia)
Trpasličia galaxia Vodnár je trpasličia nepravidelná galaxia v súhvezdí Vodnár.
Johann Nepomuk Cosmas Michael Denis
Spolupracoval s ďalším rakúskym entomológom a kňazom Ignazom Schiffermüllerom.
Jeho zbierka motýľov sa po jeho smrti nachádzala v Kaiserlichen Hof–Naturalienkabinett (dnes Naturhistorisches Museum) vo Viedni, kde bola v roku 1848 spoločne so Schiffermüllerovou zbierkou zničená.
Kraniológia
Kraniológia (gr.) je špeciálna časť antropológie, náuka o lebkách, o typoch lebiek.
Veľké Ozorovce
Veľké Ozorovce sú obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Polohopis
Obec sa nachádza v západnej časti Východoslovenskej pahorkatiny, v podcelku Podslanská pahorkatina. Západným okrajom obce preteká potok Kašín, centrom obce pretká miestny potok, ústiaci do vodnej nádrže Veľké Ozorovce, vybudovanej na riečke Číža.