cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Havária raketoplánu Columbia
Osud trosiek
Medzi troskami sa našli aj pozostatky členov posádky. Prvé pozostatky obetí tragédie boli objavené v Hemphille na východe Texasu. Kvôli veľkému poškodeniu sa však nedali identifikovať. Ako prvé sa podarilo identifikovať pozostatky Ilana Ramona. Našli sa v noci z 5. na 6. februára spolu s troskami väčšej časti spodného dielu obytnej paluby raketoplánu. V rovnakej oblasti bola nájdená aj špica raketoplánu a časť riadiaceho panelu. 12. februára NASA oznámila, že sa podarilo identifikovať všetkých členov posádky. Zhromažďovaním pozostatkov členov posádky bol poverený astronaut Jerry Lynn Ross.
Siedmi astronauti však v konečnom dôsledku neboli jedinými obeťami havárie. 27. marca sa vo východnom Texase do lesa zrútila helikoptéra Bell 407 patriaca U. S. Forest Service, hľadajúca trosky raketoplánu. Dve osoby zahynuli (pilot Jules F. Mier a špecialista Charles Krenek) a ďalšie tri boli zranené.
Celkový počet nájdených trosiek bol vyše 84 000, čo predstavuje zhruba 38 % hmotnosti Columbie bez pohonných hmôt.
Vyšetrovacia komisia
left|thumb|Dvojica záberov urobených pozemnými kamerami počas štartu. Na záberoch bol nájdený nezvyčajne veľký úlomok penovej izolácie nádrže ET, ktorý narazil do krídla orbitera. Na druhý deň po katastrofe bola zostavená vyšetrovacia komisia CAIB (Columbia Accident Investigation Board), známa tiež ako Gehramova komisia. Na jej čele stál admirál námorníctva Harold Gehram. Jej členovia boli S. Turcotte (veliaci dôstojník U. S. Naval Safety Center), gen. mjr. J. L. Barry (riaditeľ odboru plánovania a programov, Headquarters Air Force Materiel Command), gen. mjr. K. W. Hess (vedúci odboru bezpečnosti USAF), dr. J. M. Hallock (vedúci odboru bezpečnosti leteckej dopravy pri Ministerstve dopravy), S. B. Wallace (riaditeľ odboru vyšetrovania leteckých nehôd Federal Aviation Administration), brig. gen. D. Deal (veliteľ 21. kozmického krídla), S. Hubbard (riaditeľ Ames Research Center), B. O'Connor (bývalý astronaut), T. M. Bradley, hlavný inžinier NASA. Neskôr bola ako ďalší člen komisie menovaná Sheila E. Windallová, zaoberajúca sa problematikou letu v extrémnych výškach. 5. marca sa na žiadosť predsedu CAIB komisia rozšírila o ďalších troch členov. Boli to dr. Douglas Osheroff, laureát Nobelovej ceny za fyziku v roku 1996 a profesor na Stanford University, dr. Sally Kristen Ridová, bývalá astronautka a riaditeľka California Space Institute a dr. John Logsdon, riaditeľ Space Policy Institute. Prvé verejné zasadanie komisie sa uskutočnilo 6. marca.
Vyšetrovacia komisia sa sústredila na dva kľúčové zdroje informácií: Údaje v počítačoch riadiaceho strediska a skúmanie zhromaždených trosiek. Komisia študovala tiež záznam rádiolokačných sledovaní, záznamy telemetrie a záznamy hovorov s posádkou. Vďaka detailnému štúdiu rádiolokačných sledovaní napríklad komisia zistila, že 17. januára sa od raketoplánu oddelil objekt s rozmermi približne 0,3-krát 0,3 metra. Jeho možný vplyv na haváriu sa však nepodarilo dokázať, mohlo ísť napríklad len o kus ľadu z odpadovej vody vypustenej z raketoplánu.
Teórie o príčine havárie
Medzi hlavné možné príčiny havárie patrili:
Už v raných štádiách vyšetrovania všetko nasvedčovalo tomu, že raketoplán mal pri vstupe do atmosféry poškodenú tepelnú ochranu ľavého krídla. Technici NASA, ktorí podrobne skúmali všetky údaje získané v priebehu zostupu raketoplánu po prvýkrát upozornili na to, že pátranie na troskách by sa malo zúžiť na hľadanie miesta poškodenia na nábežnej hrane krídla. Vďaka ďalším údajom sa expertom podarilo presne lokalizovať miesto poškodenia – bol ním pravdepodobne panel RCC č. 8.
Príčiny poškodenia mohli byť rôzne. Náraz kúska izolačnej peny alebo kusu ľadu NASA spočiatku odmietala. Hoci pri štarte v čase T+81 sekúnd sledovacie kamery zaznamenali úlomok izolačnej peny oddeľujúci sa od nádrže ET a narážajúci do krídla, ale podľa vtedajšieho názoru odborníkov táto udalosť nemala mať na bezpečnosť letu väčší vplyv. „Proste nedáva zmysel, že by táto udalosť bola hlavnou príčinou,“ povedal na tlačovej konferencii niekoľko dní po tragédii riaditeľ programu raketoplánov Ron Dittermore. Úvahy o vodou nasiaknutom a zľadovatenom kuse peny sa ukázali byť neopodstatnené – izolačná pena je totiž nenasiakavá. Samotná izolačná pena podľa názoru odborníkov jednoducho nemohla spôsobiť dostatočne veľké poškodenie na to, aby sa končilo deštrukciou celého raketoplánu. Navyše už pri predchádzajúcich letoch dochádzalo k poškodeniu tepelného štítu izolačnou penou alebo ľadom. Išlo o lety STS-7, STS-32, STS-50, STS-112 a najväčšie poškodenie bolo zaznamenané pri lete STS-87. Pri lete STS-87 mali doštičky celkove 380 poškodení, niektoré kusy boli poškodené až z troch štvrtín, a napriek tomu sa raketoplánu podarilo bezpečne pristáť. Z tohto dôvodu sa dlho uvažovalo aj o tom, že poškodený nebol panel RCC, ale doštičky HRSI za ním. Medzi ďalšie teórie patrilo poškodenie tepelného štítu až vo vesmíre. Poškodenie mohol spôsobiť kus ľadu vypustený ako odpadová voda, alebo mikrometeoroid. right|thumb|Diera v paneli RCC na modeli nábežnej hrany krídla, ktorá vznikla počas testovania v [[Southwest Research Institute]] Vo výskumnom stredisku Southwest Research Institute, San Antonio sa realizovali pokusy s vystreľovaním vzorku penovej izolácie ET na panel RCC. Veľké plynové delo poháňané stlačeným dusíkom vystreľovalo oproti modelu nábežnej hrany kusy izolačnej peny. Pokusy dokázali, že najpravdepodobnejšou príčinou havárie bol skutočne náraz izolačnej peny. Za najpresvedčivejší dôkaz sa považoval pokus uskutočnený 7. júla. Kus izolačnej peny vystrelený proti panelom na nábežnej hrane krídla rýchlosťou /s pod uhlom 22° vytvoril v paneli dieru s priemerom približne 0,4 metra. Potvrdil to aj S. Hubbard, člen vyšetrovacej komisie CAIB.
Amatérske pozorovania
Vyšetrovaniu a rekonštrukcii zániku raketoplánu pomáhala skutočnosť, že veľká časť návratovej dráhy raketoplánu viedla ponad pevninu, južnú časť USA. Väčšina dráh vracajúcich sa raketoplánov viedla nad obývanými územiami z oveľa menšej časti. Fáza zostupu, v ktorej raketoplán obklopuje plazma, je pritom vizuálne veľmi príťažlivá pre pozorovateľov a je viditeľná aj za denného svetla. Na západnom pobreží navyše v čase, keď nadeň mala Columbia nalietať, mala panovať ešte tma. Preto sa na pozorovanie Columbie pripravovalo veľa amatérskych astronómov najmä z Kalifornie a juhozápadných štátov. Podrobné informácie o vyhľadávaní Columbie na oblohe poskytli Brian Webb, ktorý vydával elektronické spravodajstvo Launch Alert, a Rick Baldridge, ktorý zase rozposlal e-maily amatérskym astronómom a pozorovateľom satelitov. Vďaka tomu Columbiu počas pristávania a havárie sledovalo, fotilo či kamerovalo množstvo ľudí. Niektoré ich fotoaparáty a kamery NASA po nehode odkúpila, aby mohla preskúmať, či pozorované efekty rozpadu raketoplánu neboli spôsobené chybami na nich. Jedno z dôležitých pozorovaní poskytol aj skúsený pozorovateľ návratov raketoplánov, Rick Baldridge, ktorý pred pristátím rozposlal spomínané maily aj ďalším pozorovateľom.
Časová os havárie
Prvý detailný scenár havárie, ktorí vypracovali pracovníci NASA, zverejnila CAIB 6. mája. Definitívny scenár udalostí bol komisiou zverejnený 8. júla 2003. Vyšetrovacia komisia sa sústredila na dva kľúčové zdroje informácií: Údaje v počítačoch riadiaceho strediska a skúmanie zhromaždených trosiek. Krátko po havárii bolo riadiace stredisko v Houstone uzavreté a všetky údaje v počítačoch zachránené. Z týchto údajov a tiež z výpovedí očitých svedkov, fotografického a filmového materiálu boli zrekonštruované posledné okamihy Columbie:
14:51 – raketoplán preletel nad pobrežím Kalifornie. Očití svedkovia pozorovali, že za strojom ostávajú drobné rozžeravené úlomky – pravdepodobne odtrhávajúce sa doštičky tepelnej ochrany. Prvá anomália bola spozorovaná už o 14:48:39. Vtedy snímač vnútri ľavého krídla za panelom RCC detegoval nečakane vysoké mechanické namáhanie krídla.
14:52:17 – mierny nárast teploty zaregistrovali snímače v hydraulickom systéme bŕzd v ľavom podvozku. Columbia sa nachádzala vo výške 71 040 metrov a letela rýchlosťou Ma = 23,58
14:52:49 – úplne prestal pracovať tepelný snímač v strede spodnej strany ľavého vnútorného elevónu po tom, ako nameralo maximálnu teplotu 232 °C. Raketoplán bol vo výške a mal rýchlosť Ma = 23,25
14:52:56 – nečakaný pokles teploty na ľavom vnútornom elevóne
14:53:09 – prudko rastie teplota na ľavom module OMS
14:53:10 – nárast teploty udávajú dva snímače podvozku, sú stratené všetky údaje zo snímača teploty hydrauliky ľavého vonkajšieho elevónu. O sekundu neskôr prestáva dodávať informácie aj tepelný snímač v spodnej vetve hydraulického systému.
14:53:26 – raketoplán prelietava nad kalifornským mestom Gualara severne od San Francisca vo výške 69 480 metrov rýchlosťou Ma = 23. Krátko predtým začalo plánované riadenie uhla nábehu.
14:53:30 – 14:53:33 – Výpadok telemetrie, ktorý však môže znamenať len bežný výpadok pôsobením plazmy. Po obnovení spojenia už snímač nevysielal spätnej vetve hydraulického systému. Raketoplán je v pravotočivej zatáčke a pohybuje sa rýchlosťou /s.
14:53:34 – začala klesať teplota v spätnej vetve hydraulického systému ovládania ľavého vnútorného elevónu. O dve sekundy neskôr tento snímač prestal vysielať.
14:53:44 – na amatérskom videozázname je zaznamenaný prvý úlomok oddeľujúci sa od raketoplánu
14:53:46 – nárast teploty v hydraulickom brzdovom okruhu ľavého podvozku. Stroj bol výške 69 060 metrov a pohyboval sa rýchlosťou Ma = 22,86.
14:53:54 – 14:53:58, 14:54:00 – ďalšie záznamy o úlomkoch tepelného štítu oddeľujúcich sa od raketoplánu
14:54:10 – začala rásť aj teplota hydraulického brzdového okruhu ľavého podvozku
14:54:22 – na ľavej strane strednej časti trupu nad krídlom začína teplota narastať rýchlosťou 4,2 °C za minútu. Normál je 0,5 °C za minútu. Columbia je vo výške a má rýchlosť Ma = 22,52.
14:54:26 – podľa plánu dochádza k prepnutiu komunikačných antén.
14:54:34 – náhle a krátkodobé zjasnenie raketoplánu. Pravdepodobne došlo k vzplanutiu niektorého konštrukčného prvku na ľavom krídle raketoplánu. Columbia je vo výške a letí rýchlosťou Ma = 22,43. Nastáva ľahká odchýlka od priameho smeru letu. Autopilot dáva pokyn na dva zážihy stabilizačných motorov OMS, aby túto odchýlku napravil.
14:54 – snímače sledujúce teplotu medzi hliníkovým trupom raketoplánu a vrstvou doštičiek jeho tepelnej ochrany zaznamenávajú o tridsať stupňov vyššiu teplotu oproti normálu. V tomto okamihu tepelný štít stroja už nie je celistvý. Okrem plazmy k deštrukcii prispieva horenie samotného raketoplánu
14:55:04 – 14:55:30 – Odlet ďalších štyroch úlomkov, stúpa teplota spätného ventilu brzdového hydraulického systému
14:55:23 – ďalší snímač teploty hydrauliky (tentoraz spätný ventil hydrauliky prednej brzdovej čeľuste ľavého kolesa hlavného podvozku) registruje nárast teploty rýchlosťou 5 °C za minútu. Raketoplán má výšku 66 850 metrov a rýchlosť Ma = 21,69
14:55:33 až 14:55:35 UT – výpadok telemetrie, vzápätí je spozorovaný ďalší úlomok
14:55:41 – ďalší nárast teploty na ľavej strane trupu nad krídlom z 0 °C/min na 1,4 °C/min.
14:55:49 – raketoplán vylietava zo zemského tieňa
14:56:22 – zvyšuje sa rýchlosť rastu teploty hydrauliky ľavého brzdného okruhu
14:56:24 – strata informácií zo stredu spodnej strany ľavého krídla
14:56:53 – ďalšie zvýšenie rýchlosti rastu teploty v hydraulike vysúvania ľavého podvozku z 0,9 na 7,5 °C za minútu. Raketoplán letí vo výške 65 650 metrov rýchlosťou Ma = 20,80
14:57 – v dôsledku aerodynamických síl sa raketoplán začína pomaly otáčať doľava. Autopilot zatiaľ túto odchýlku bez problémov kompenzuje
14:57:06 – raketoplán v ľavotočivej zatáčke
14:57:19 – tlakový snímač vo vonkajšej pneumatike ľavého podvozku vykazuje anomálie
14:57:35 – raketoplán sa vďaka zvýšenému aerodynamickému namáhaniu opäť stáča doľava, stáčanie zatiaľ kompenzujú elevóny
14:57:43 – zlyhal tepelný snímač v strede horného povrchu ľavého krídla
14:57:54 – začína rásť teplota spätného ventilu hydrauliky zadnej brzdovej čeľuste ľavého kolesa ľavého podvozku. Columbia je teraz vo výške a pohybuje sa rýchlosťou Ma = 19,55
14:58:03 (+-30 sekúnd) – ďalšia kompenzácia narastajúcej aerodynamickej nestability
14:58:16 – zvýšila sa rýchlosť nárastu teploty hydrauliky brzdového okruhu D z 0,5 na 6,5 °C za minútu
14:58:32 – začína postupný pokles tlaku v oboch pneumatikách ľavého podvozku, začína klesať teplota ľavého kolesa ľavého podvozku
14:58:38 až 14:58:40 – prestávajú pracovať snímače pneumatík ľavého podvozku right|thumb|Záber z videa, ktorý urobila posádka počas pristávania. Video zachytáva pilotnú palubu (kokpit) raketoplánu. 14:58:39 – monitor v pilotnej kabíne raketoplánu zobrazuje informácie o odchýlkach v tlakových snímačoch v ľavom podvozku. V tomto okamihu sa asi posádka prvýkrát dozvedela, že niečo nie je v poriadku. Predchádzajúce problémy totiž počítače nehlásili a chvenie a vibrácie, ktoré boli spôsobené postupnou deštrukciou krídla, sa takmer nelíšili od chvenia a vibrácií sprevádzajúcich každé pristávanie.
14:58:40 – náhle prestal pracovať snímač merania tlaku pravej pneumatiky ľavého podvozku. Raketoplán má výšku 62 210 metrov a rýchlosť Ma = 19,13
14:58:41 – zaregistrovaný prudký nárast tlaku o 24 kPa a vzápätí pokles v pravej pneumatike ľavého podvozku. Je možné, že došlo k prasknutiu pneumatiky
14:58:48 – 14:58:54 – Tlak v pravej pneumatike ľavého podvozku začína klesať a prestávajú pracovať ďalšie snímače teploty a tlaku v obidvoch pneumatikách ľavého podvozku
14:59:00 – dokončenie snímku Columbie ďalekohľadom Starfire Optical Range, Kirtland AFB.
14:59:06 – jeden z troch spínačov indikuje vysunutie ľavého podvozku. S najväčšou pravdepodobnosťou išlo o poškodenie spínača a nie o skutočné vysunutie podvozku. Raketoplán letí vo výške 61 300 metrov rýchlosťou Ma = 18,76
14:59:28 – bolo nadviazané posledné hlasové spojenie s raketoplánom
14:59:31 – zážih dvoch manévrovacích motorov RCS na pravej strane raketoplánu a následne vychýlenie oboch elevónov, to všetko s cieľom kompenzovať narastajúci aerodynamický odpor v oblasti ľavého krídla. Raketoplán má výšku 60 230 metrov a rýchlosť Ma = 18,16. Riadiaci systém raketoplánu začína dostávať zmätené údaje
14:59:32 – prijatý posledný úplný blok telemetrických údajov, ktoré uvádzajú najvyššiu nameranú teplotu v brzdovom okruhu ľavého podvozku a to 77,9 °C. Prerušenie dátového spojenia nastalo na súradniciach 32.9° s.š., 99.0° Vzápätí došlo na palube Columbie k elektronickému skratu.
14:59:33 – chybné hlásenie z hydraulického systému, poplašná signalizácia primárneho riadiaceho systému a všeobecný poplach
14:59:36 až 14:59:37 – pokus autopilota o kompenzáciu narastajúceho aerodynamického odporu
14:59:31 – posledné správy o vychýlení elevónov, podľa ktorých bol pravý elevón vyklopený 1,15° nad rovinu krídla a ľavý až 8,11°
14:59:46,347 – začína 25 sekúnd, počas ktorých neboli z raketoplánu prijaté vôbec žiadne údaje
Rozpad raketoplánu
Hoci od 14:59:46,347 bolo trvalé telemetrické spojenie Columbie s riadiacim strediskom prerušené, na základe záznamu videokamier, dátového záznamníka OEX a ďalších analýz sa podarilo zrekonštruovať udalosti prebiehajúce v tejto dobe. Samotné prerušenie spojenia však v riadiacom stredisku nevyvolalo rozruch, pretože počas tejto fázy letu nastávajú aj pri bežnom priebehu pristávania krátke prerušenia spojenia, kedy komunikačná anténa umiestnená na zadnej často raketoplánu nemieri presne na spojovaciu družicu. left|250px|thumb|Snímka pristávajúceho raketoplánu Columbia (zospodu) urobený zo základne [[Kirtland AFB. Ľavé krídlo vykazuje jasné stopy poškodenia a za ním sa tiahne plameň]]
V čase 14:59:33 nastalo spustenie hlavného poplachu. O 4 sekundy neskôr nastal okamih považovaný za najskorší možný okamih straty kontroly nad raketoplánom. Stroj začal prudko rotovať, čo spustilo na palube rotačný alarm (ROLL REF alarm). V čase 14:59:52 pravdepodobne došlo k poškodeniu ľavého modulu OMS a úniku jeho pohonných hmôt. V čase medzi 15:00:01 až 15:00:03 nastala náhodná alebo úmyselná aktivácia jedného z dvoch ručných ovládačov orientácie raketoplánu. O 15:00:03 prišlo krátke obnovenie telemetrie, ktoré je však neúplné. Podľa neho boli hlavné systémy (počítače, palivové články, čerpadla APU,...) funkčné a trup bol zrejme nedotknutý. Palivové batérie, navigačný systém, autopilot a počítače doteraz pracovali. V hydraulickom systéme bol však nulový tlak a krídlo bolo ťažko poškodené alebo úplne zničené, ľavý modul OMS tiež pravdepodobne podliehal deštrukcii.
V čase 15:00:05 sa pilot Columbie (McCool) pokúsil reštartovať čerpadlá APU 2 a 3. V čase 15:00:11 sa vo videozázname našla zmena farby stopy raketoplánu, čo pravdepodobne súviselo s preborením nádrže motoru OMS. O sedem sekúnd neskôr (15:00:18) sa predná časť raketoplánu vrátane kabíny pre posádku oddelila od strednej časti. Nakoľko batérie predstavujúce jediný zdroj elektrickej energie sa nachádzali v strednej časti, predná časť zostala bez prísunu elektrickej energie. Táto udalosť znamenala tiež náhlu zmenu aerodynamických charakteristík kabíny. Predpokladá sa, že preťaženie pôsobiace na posádku náhle kleslo z 3,5 G na 1 G. Podľa areodynamických modelov a analýz záznamov z videí bola rotácia prednej časti spočiatku pomerne malá, ale jej rýchlosť sa počas pádu prudko zvyšovala. O 15:00:25 bolo po prvýkrát možné zo Zeme vizuálne pozorovať, že raketoplán sa rozpadol na viacero častí.
Kabína posádky
Podľa správy Columbia Crew Survival Investigation Report, ktorá bola zverejnená 30. decembra 2008, zostal raketoplán celistvý až do 15:00:18 a do tohto okamihu bola teda posádka s najväčšou pravdepodobnosťou nažive. Či bola posádka od okamihu deštrukcie stroja až po okamih deštrukcie kabíny pri vedomí alebo nie, zostávalo až do vydania správy len v štádiu dohadov. Stratu vedomia a následnú predpokladanú zástavu dýchania astronautov spôsobila až náhla strata hermetickosti kabíny pre posádku v čase 15:00:18. Skafandre, ktoré mali astronauti na sebe, ich pred takouto obrovskou zmenou tlaku nedokázali ochrániť. Predná časť Columbie sa vzápätí (v čase 15:00:53) rozpadla dôsledkom aerodynamických síl, preťaženia a tepelného namáhania.
Smútočný obrad za účasti rodinných príslušníkov, zástupcov vedenia NASA a pozvaných hosti sa konal 2. februára v Houstone. Ako prvý bol pochovaný Ilan Ramon. Jeho telesné pozostatky boli 10. februára 2003 prevezené do Tel Avivu, vlastný smútočný obrat sa konal o deň neskôr. Veliteľ Rick Husband bol pochovaný v rodnom meste Amarillo, William McCool v meste Annapolis a pozostatky Kalpany Chawlovej boli prevezené do jej rodnej Indie. Ostatní traja členovia posádky, David Brown, Michael Anderson a Laurel Clarková sú pochovaní na Arlingtonskom národnom cintoríne (Washington (D.C.)).
Záver vyšetrovacej komisie
Prvý diel plného znenia správy vyšetrovacej komisie zverejnila komisia 26. septembra 2003. CAIB dospela k záveru, že príčinou nešťastia bola poškodená tepelná izolácia na nábežnej hrane ľavého krídla. K tomuto poškodeniu došlo ešte pri štarte. Spôsobil ho veľký kus penovej izolácie, ktorý odpadol z nádrže ET (External Tank, doslova externá nádrž – hlavná palivová nádrž, ktorá sa od orbitera po štarte oddeľuje). Po spresnení mali jeho rozmery byť približne 600 x 380-krát. Spolu s ním sa uvoľnili ďalšie dva menšie úlomky. Veľký kus izolácie dopadol na nábežnú hranu krídla rýchlosťou 185 až /s, kde poškodil panely RCC (Reinforced Carbon-Carbon, doslova vystužený uhlík-uhlík – materiál tvoriaci tepelne najviac namáhanú tepelnú ochranu raketoplánu). Miesto dopadu bolo naozaj nešťastné – keby tento kus dopadol na iné miesto, pravdepodobne by sa aj napriek poškodeniu podarilo Columbii bezpečne pristáť. Na nábežnej hrane krídla je však teplota plazmy najvyššia a celistvosť panelov RCC je pre bezpečné pristátie nevyhnutná. K poškodeniu došlo medzi panelmi 5 až 9, najpravdepodobnejšie boli poškodené panely 8 a 9. Vzniknutou trhlinou sa plazma dostala do krídla, kde pravdepodobne najprv prepálila rebro nábežnej hrany. Plazma postupne prepaľovala prepážky tvoriace vnútornú konštrukciu krídla a zároveň zväčšovala trhlinu. Zároveň aerodynamické sily strhávali zo stroja ďalšie doštičky a úlomky. Tento proces pozorovalo niekoľko svedkov. O 12:58:56 boli prerušené telemetrické údaje o teplote a tlaku pneumatík ľavého podvozku, čo môže súvisieť s explóziou pneumatík pod vplyvom vysokej teploty. Nakoniec došlo k odtrhnutiu krídla. Vtedy sa raketoplán prudko otočil, v dôsledku čoho vypadlo spojenie (komunikačná anténa prestala smerovať na spojovaciu družicu). V nasledujúcich sekundách došlo k deštrukcii celého raketoplánu. right|thumb|210px|pamätná plaketa na Marse thumb|Pomník Columbie na [[Arlingtonský národný cintorín|Arlingtonskom národnom cintoríne]] Vyšetrovacia komisia v záverečnej správe vydala celkove 29 odporúčaní pre vyššiu bezpečnosť letu. Za hlavnú príčinu, ktorá viedla k havárii, považuje CAIB dlhodobý nedostatok internej komunikácie v rámci organizácie a prehliadanie zdanlivo drobných odchýlok od požadovaných technických a bezpečnostných parametrov misie. 27. júna vydala CAIB predbežné odporúčanie, podľa ktorého má NASA vyvinúť pred obnovením letov raketoplánov k ISS prostriedky inšpekcie a opravy tepelnej ochrany vrátane panelov RCC. Pred obnovením letov za iným účelom musia byť navyše vyvinuté inšpekčné a opravárenské postupy úplne nezávislé od ISS, pokrývajúce čo najširšie spektrum scenárov poškodenia. NASA zareagovala rýchlo, už 8. septembra 2003 zverejnila prvý plán uskutočňovania opatrení podľa odporúčania.
Ďalšie lety boli pozastavené na viac ako 2 roky. Raketoplány aj pozemské zariadenia a personál prešli celým radom úprav, testov a zdokonalení. Predovšetkým bola obmedzená možnosť odpadávania častíc z ET pri štarte, bol zdokonalený systém optického snímania štartu, a zlepšila sa schopnosť orbitera znášať nárazy od úlomkov. Program návratu raketoplánov do vesmíru bol nazvaný Return to Flight. Bezpečnosť posádok raketoplánu malo zlepšiť aj to, že až do ukončenia letov mali všetky stroje lietať len k ISS, kde by astronauti mohli v prípade poškodenia počkať do príletu záchrannej expedície. Neskôr vedenie NASA zmenilo rozhodnutie a povolilo jedinú výnimku, ktorou sa stala servisná misia STS-125 k Hubblovmu vesmírnemu ďalekohľadu. Počas tejto misie však bol na druhej štartovacej rampe pripravený raketoplán Endeavour, ktorý by v prípade závažného problému mohol uskutočniť záchrannú misiu.
Možnosti záchrany posádky
Komisia tiež zhodnotila štúdiu NASA o prípadných možnostiach záchrany posádky Columbie v prípade, že by sa o poškodení vedelo. Možnosti núdzovej opravy nábežnej hrany vo vesmíre alebo vyslanie záchrannej misie raketoplánu Atlantis v prípade letu STS-107 neboli realizovateľné. Práve tak neboli uskutočniteľné ani varianty vyslania ruskej vesmírnej lode alebo núdzový prechod astronautov na Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Štart raketoplánu alebo ruskej vesmírnej lode nebol uskutočniteľný pre príliš dlhé trvanie predštartovných príprav, nijakú možnosť prechodu posádky z jednej vesmírnej lode do druhej a tiež preto, že posádka záchrannej lode by nemala dosť času nacvičiť si priebeh záchrannej akcie. Spojenie sa s ISS bolo nerealizovateľné preto, lebo Columbia obiehala po dráhe s podstatne iným sklonom a výškou a na vyrovnanie svojej dráhy so stanicou nemala dostatok času ani paliva. Columbia nemala ani spojovací tunel s ISS. Na možnosť opravy poškodenej tepelnej ochrany vo vesmíre zase Columbia nebola vôbec vybavená. Inými slovami, posádku Columbie nebolo možné zachrániť. Napriek rôznym špekuláciám, ktoré sa objavili, ani posádka, ani nikto z riadiaceho strediska však netušil o poškodení a blížiacej sa katastrofe.
Pamätné gestá
Menami členov posádky Columbie pomenovalo Laboratórium prúdového pohonu sedem asteroidov, ktoré objavila astronómka Eleanora F. Helinová na observatóriu Palomar. Sedem planétok, 51823 Rickhusband, 51824 Mikeanderson, 51825 Davidbrown, 51826 Kalpanachawla, 51827 Laurelclark, 51828 Ilanramon a 51829 Williemccool, obieha medzi Marsom a Jupiterom a v čase objavu sa nachádzali blízko seba. Na pamiatku posádky Columbie bola tiež do pristávacieho modulu robota Spirit na Marse, umiestnená pamätná plaketa a ich menami boli pomenované tiež jednotlivé vrchy marťanského pohoria Columbia Hills, v blízkosti ktorých rover pristál. Na Zemi existuje 5260 metrov vysoká hora, ktorá bola premenovaná na Columbia Point. Tento vrchol sa nachádza v Denvere v Colorade. Letisko v meste Amarillo (rodnom meste Ricka Husbanda) s pôvodným názvom Amarillo International Airport bolo premenované na Rick Husband Amarillo International Airport. Po astronautovi Michaelovi Andersonovi bol pomenovaný park v Cantone v štáte Missisippi, po Kalpane Chawlovej ulica v predmestí New Yorku, v ktorej je veľa indických obchodov. Prvá indická meteorologická družica vypustená v roku 2002 bola pomenovaná Kalpana I.
Zombie Nation
Zombie Nation je nemecký techno/electro hudobný projekt mníchovského DJa a producenta Floriana Senftera.
Prvé pätskladbové EP vydal na jar roku 1999 cez International DeeJay Gigolo Records. Remixová skladba „Kernkraft 400“ z jeho debutového albumu dosiahla vysoké pozície v rebríčkoch po celom svete, vrátane 2. miesta v rebríčku UK Singles Chart.
Oberdorf am Hochegg
Oberdorf am Hochegg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Sabráta
Sabráta je mesto v severozápadnej Líbyi, ktoré sa rozkladá na pobreží Stredozemného mora asi 70 km na západ od hlavného mesta Tripolisu. Žije tu asi 100 tisíc ľudí. V roku 1982 bolo tunajšie archeologické nálezisko z obdobia antiky zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Oberdorf am Hochegg
Žije tu 728 obyvateľov (31. 12. 2010).
Sabráta
Staroveké mesto
Staroveká Sabráta prosperovala vďaka námornému obchodu so zvieratami a slonovinou z afrického vnútrozemia. Najvýraznejšou antickou pamiatkou je divadlo, ktorého výstavba sa začala na konci 2. storočia. Po zhruba 200 rokoch ho však zničilo zemetrasenie. Súčasnú podobu získalo vďaka rekonštrukcii, ktorú v 20. rokoch 20. storočia vykonali talianski archeológovia.
Celkový úpadok mesta nastal v 4. storočí.
Othis
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nysa (rozlišovacia stránka)
Nysa alebo Nyssa (Nysa, Nyssa, ) môže byť: Nysa alebo Nyssa môže byť aj:
Oberhaag
Oberhaag je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Leibnitz.
Žije tu 2 266 obyvateľov (31. 12. 2010).
Peter Svätojánsky
Peter Svätojánsky (*12. januára 1977, Poprad) je reprezentant Slovenska v skialpinizme. V súčasnosti býva pod Vysokými Tatrami v Dolnom Smokovci. Je ženatý a má titul bakalár zo Žilinskej univerzity, Stavebná fakulta.
Najväčšie úspechy
V sezóne 2008 dosiahol Peter víťazstvo v druhej etape na pretekoch Pierra Menta a v celkovom poradí skončil so svojím tímovým kolegom (Patrick Blanc, Francúzsko) na treťom mieste. Na Majstrovstvách sveta v tej istej sezóne obsadil 11. a 5. miesto v súťažiach jednotlivcov. Ďalej sa stal víťazom Stredoeurópskeho pohára 2008 v skialpinizme.
Je mnohonásobným Majstrom Slovenska a víťazom Slovenského Pohára v skialpinizme, či už v pretekoch dvojíc alebo jednotlivcov.
Medzi jeho ďalšie najväčšie medzinárodné skialpinistické úspechy patria - 3. miesto z Majstrovstiev sveta dvojíc 2002, 3. miesto z Majstrovstiev Európy dvojíc 2001, 4. miesto z Pierra Menta Tivoly 2001 a 2.miesto z Nočného Maratónu v Saalbachu 2000.
V roku 2000 skončil na 3. mieste v celkovom poradí Európskeho pohára. V roku 2004 bol na 6. mieste celkového svetového poradia World Rankings a v roku 2005 sa stal víťazom celkového poradia Stredoeurópskeho pohára.
Koníčky a záujmy
Popri skialpinizme sa Peter venuje najmä horskej a cestnej cyklistike, horským behom, turistike, plávaniu a medzi jeho najobľúbenejšie patrí surfovanie, ktorému sa venuje najmä počas každoročnej dovolenky v Chorvátsku.
Vysoké, Západné a Nízke Tatry patria sú jeho najobľúbenejšie miesta na tréning a oddych.
Oberaich
Oberaich bola do 31. decembra 2014 samostatná trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Bruck-Mürzzuschlag. 1. januára 2015 bola trhová obec Oberaicht spojená s mestom Bruck an der Mur. Spojenné mesto má názov Bruck an der Mur.
Obec mala rozlohu a 1. januára 2014 v nej žilo 3 189 obyvateľov.
Paštčina
Paštčina alebo afgančina alebo staršie paštó je novoiránsky jazyk, ktorým sa hovorí najmä v Afganistane a v Pakistane, pomenej v Iráne a Kašmíre. Lexika je značne ovplyvnená susednou daríjčinou. Je to jazyk Paštunov, nazývaných aj Afganci.
V Afganistane sa spisovný jazyk zakladá na kandahárskom dialekte, v Pakistane na péšávarskom dialekte. V Afganistane je paštčina úradný jazyk (od roku 1936 druhý úradný jazyk, od roku 1964 prvý úradný jazyk), v Pakistane nie je úradným jazykom.
Majstrovstvá sveta v netballe 1983
Majstrovstvá sveta v netballe 1983 boli v poradí 6. majstrovstvá sveta v netballe žien, ktoré organizuje Medzinárodná netballová federácia (INF). Konali od 11. – 24. júna 1983 v Singapure, v časti Kent Ridge, za účasti 14 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Hongkongu a Malajzie. Singapur bol prvou ázijskou krajinou, ktorá organizovala svetový šampionát. Zápasy sa hrali na vonkajších ihriskách univerzity National University of Singapore. Piatykrát (štvrtýkrát v rade) získala titul 🇦🇺, ktorá sa vo finálovej skupine umiestnila pred 🇳🇿 a 🇹🇹.
Ozoir-la-Ferrière
Ozoir-la-Ferrière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oberkurzheim
Žije tu obyvateľov.
Jakub Karmiol
Jakub Karmiol (Karniol) (* Slovensko) bol kníhtlačiar židovského pôvodu.
Životopis
Majiteľ tlačiarne na Hornej ulici v Banskej Bystrici (1916-1941).
Ferdinand Karvaš
náhľad|Pamätný kameň "Stolperstein" Ferdinanda Karvaša Ferdinand Karvaš (Kohn), tiež Karvas (* 2. jún 1892, Banská Bystrica – † 9. január 1945, Nemecká) bol lekár.
Životopis
Narodil sa ako Ferdinand Kohn avšak v roku 1910 si zmenil meno na Karvaš. Pôsobil ako praktický lekár na Hornej ulici v Banskej Bystrici. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Po potlačení SNP bol s manželkou v Banskej Bystrici nemeckými bezpečnostnými orgánmi zaistený (18. decembra 1944), väznený, popravený v Nemeckej (9. januára 1945).
Bouteilles-Saint-Sébastien
Bouteilles-Saint-Sébastien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hondeghem
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hondschoote
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Formula 1 v roku 2016
Sezóna formuly 1 v roku 2016 bol 67. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 57. ročníkom pohára konštruktérov. Sezóna začala 20. marca Veľkou cenou Austrálie a skončila 27. novembra Veľkou cenou Abú Zabí. Súťažilo v nej 11 tímov a 22 jazdcov. Majstrom sveta sa stal Nico Rosberg, čím prerušil sériu Lewisa Hamiltona, ktorý získal dva tituly v rade.
Kalendár
300px|náhľad|vpravo|Krajiny hosťujúce Veľké ceny v sezóne 2016.
Anarcho-punk
Prvou anarcho-punkovou skupinou bola britská skupina Crass, ktorá vo svojich textoch propagovala ideu Do it yourself.
Hudobný štýl a estetika
Všeobecne možno povedať, že anarcho-punkové skupiny hrajú rýchle piesne, ktoré sa menej sústreďujú na hudobný prednes, ako priemerná punk rocková skupina.
14. návštevná expedícia (ISS)
14. návštevná expedícia (skrátene EP-14; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava I So-jon, kozmonautky juhokórejskej vesmírnej agentúry KARI, na stanici. Po týždennom pobyte na ISS a splnení plánovaného programu sa Kórejčanka vrátila na Zem.
Hlavná
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Prípravy
Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz. Po prerušení letov raketoplánov v dôsledku havárie bola veľkosť základných posádok stanice znížená na dvoch kozmonautov, ktorých dopravu zabezpečovali Sojuzy. Tretie miesto v lodiach obsadzovali členovia návštevných posádok, po týždni sa vracajúci na Zem starým Sojuzom.
Miesto v Sojuze TMA-12 štartujúceho v apríli 2008 obsadila I So-jon, kozmonautka juhokórejskej vesmírnej agentúry KARI. Prvýkrát dostala Južná Kórea ponuku na kozmický let v Sojuze v roku 1991, vtedy ešte na kozmickú stanicu Mir. Zo sovietskeho návrhu nakoniec nič nebolo. Po mnohých rokoch roku 2004 vlády Ruska a Kórejskej republiky začali rozhovory a 21. augusta 2004 podpísali dohodu o lete juhokórejského kozmonauta v Sojuze na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Vesmírne agentúry oboch krajín (Rosmosmos a KARI) upresnili termín letu na apríl 2007 a 7. decembra 2006 podpísali zmluvu o podmienkach letu. O niekoľko dní neskôr, 25. decembra, KARI oznámila výsledky výberu budúcich kozmonautov - kandidátmi na let sa stali mladá špecialistka na biotechnológie I So-jon a výskumník venujúci sa otázkam umelej inteligencie Ko San. V marci 2007 obaja zahájili prípravu v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) v Hviezdnom mestečku. V septembri toho istého roku juhokórejská strana oznámila, že do vesmíru poletí Ko San a I So-jon bude náhradníčka. V marci 2008 si kandidáti pod tlakom z ruskej strany vymenili miesta.
Let
Sergej Volkov a Oleg Kononenko z Expedície 17 spolu s I So-jon odštartovali 8. apríla 2008 o 11:17 UTC z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-12; po dvoch dňoch samostatného letu sa 10. apríla o 12:57 UTC spojili so stanicou.
thumb|left|Ko San a I So-jon sa zoznamujú s americkým segmentom [[Medzinárodná vesmírna stanica|ISS v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone. 14. januára 2008]] Po spojení sa kozmonauti privítali s posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a začali plánovanú činnosť.
I So-jon sa venovala pätnástim experimentom pripravených juhokórejskými vedcami. Boli to biologické experimenty - skúmanie klíčivosti semien jedenástich druhov rastlín, starnutie mušky drozofily obyčajnej (Drosophila melanogaster), sledovanie svojho zdravotného stavu, hodnotenie zmien kvality kórejských potravín v podmienkach kozmického letu. Ďalej sledovala blesky experimentálnym teleskopom, fotografovala zemský povrch, sledovala metabolizmus rastlinných, živočíšnych i ľudských bunkových kultúr.
K technologickým experimentom patrila syntéza kryštálov zeolitov, syntéza organokovových poréznych materiálov, meranie úrovne hluku na stanici a stanovenie jeho charakteristík a zdrojov, testovanie pamäťových čipov, testovanie váh (vážiacich v rozsahu 50-200 gramov) v mikrogravitácii. Pre vzdelávacie účely kórejská kozmonautka zhotovila foto a videodokumentáciu letu, tiež predviedla vplyv mikrogravitácie na správanie predmetov.
Experimenty zabrali kórejské kozmonautke 53 hodín a 15 minút; 6 hodinami a 40 minútami práce pomohli aj ruskí kozmonauti; vyžiadali si dodávku 49,47 kg vybavenia na stanicu a návrat na Zem 8,13 kg materiálu s výsledkami. Po týždennom pobyte na ISS sa 19. apríla 2008 o 5:06 UTC I So-jon a vracajúca sa posádka Expedície 16 v Sojuze TMA-11 odpútali od stanice a v ten istý deň o 8:30 UTC pristáli v severnom Kazachstane, 278 km východne od Akťubinsku, 428 km ďaleko od plánovaného miesta pristátia. Kórejčanka bola po návrate do Soulu dva týždne hospitalizovaná, mala v dôsledku tvrdého pristátia posunutú medzistavcovú platničku.
Oberrettenbach
Oberrettenbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Weiz.
Žije tu 473 obyvateľov (1. 1. 2007).
Jozef Prokeš
RNDr. Jozef Prokeš, CSc. (* 12. jún 1950, Nitra) je slovenský politik.
V roku 1973 absolvoval štúdium teoretickej fyziky na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Bol jednou z ústredných postáv čulého národného pohybu začiatkom deväťdesiatych rokov a stál pri vzniku samostatnej Slovenskej republiky v roku 1993.
Do politiky vstúpil v roku 1989 počas generálneho štrajku. V roku 1990 sa stal poslancom Slovenskej národnej rady s osobným cieľom presadiť samostatnosť Slovenska. V parlamente pôsobil do roku 2002. V rokoch 1991-1992 bol predsedom Slovenskej národnej strany. Od júna 1992 do novembra 1993 bol podpredsedom SNR. Od 10. novembra 1993 do 15. marca 1994 bol podpredsedom vlády Slovenskej republiky. Pamätná je fotografia, na ktorej nesie Ústavu SR pri jej slávnostnom podpise. Menej známy je fakt, že to bol práve on kto viedol schôdzu SNR pri hlasovaní o Ústave a to tak aby 1. September bol štátny sviatok a ostal v pamäti Slovákov.
V rokoch 1998-2002 bol primátorom Nitry. Za primátora svojho rodného mesta kandidoval tiež v roku 2006, kedy skončil na druhom mieste s 5 367 hlasmi.
Ultravox
Ultravox je britská new wave hudobná skupina, ktorá sa v 80. rokoch 20. storočia preslávila sériou Top 10 hitov.
Táto kapela mala dvoch lídrov, ktorí v nej nikdy v jednej ére spolu neúčinkovali. Medzi rokmi 1974 až 1979 bol ich frotmanom John Foxx. Potom ako sa Foxx rozhodol pre sólovú kariéru sa po prestávke s ostávajúcimi troma členmi spojil Midge Ure, ktorý bol ich sólovým spevákom, gitaristom a lídrom. Pod Ureho vedením mala kapela komerčne úspešné obdobie, ktoré končilo niekedy v polovici 80. rokov. V roku 1987 sa pre sólovú prácu rozhodol Ure. Nová zostava Ultravox vznikla v roku 1992 pod vedením hráča na klávesové nástroje a husle, Billy Currieho. Táto zostava už ale nebola veľmi komerčne úspešná.
Skupina Ultravox v roku 2008 vytvorila ďalšiu úspešnú zostavu v zložení: Currie, Chris Cross (basová gitara), Warren Cann (bicie) a Ure. Táto formácia urobila v rokoch 2009 a 2010 niekoľko spoločných vystúpení, po ktorých v máji roku 2012 vydala album Brilliant. V tomto zložení to bol prvý projekt od roku 1984, kedy vydali Lament. V novembri roku 2013 sa Ultravox predstavili ako špeciálni hostia na štyroch vystúpeniach kapely Simple Minds.
Bouzic
Bouzic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Niort
Názov mesta pochádza z rímsko-keltského pomenovania „Noviortum”, ktoré je zložené z dvoch slov „novio” = nový alebo deväť a „rito” = brod. V preklade značí nový alebo deviaty brod na rieke Sèvre niortaise.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dejiny
Miesto na ktorom stojí Niort bolo obývané od neolitu.
V predkresťanskej dobe bol len obcou situovanou v uzle zátoky rieky Sèvre tam, kde sa teraz nachádza štvrť Bessac. Podľa vykopávok tu prebiehala dôležitá obchodná aktivita. Podľa tých istých nálezov je zrejmé, že v 1. storočí bolo miesto z neznámych dôvodov opustené.
V 2. storočí príchod Akvitáncov bol zadržaný Vizigótmi a inými nerománskymi kmeňmi (Sarmatmi a Angličanmi).
V 5. storočí tu Frankovia zvíťazili nad Vizigótmi, hoci Rímska ríša padla. Možno predpokladať, že Frankovia obsadili alebo znovu založili mesto alebo sa infiltrovali do existujúcej obývanej obce. Posledný variant dokazuje nález merovejského pohrebiska. Frankovia umiestnili svoje mesto na kopcoch Notre-Dame a Saint-André z dôvodu bezpečnosti. Odtiaľ kontrolovali kraj a hlavne dôležitý brod cez rieku už bez rímskej nadvlády schopnej stavať stabilné cesty.
Na začiatku 6. storočia sa našli prvé zmienky o existencii dvoch obcí na dvoch kopcoch. V roku 940 Normani dobyli hrad v týchto obciach. V stredoveku Niort patril do grófstva Poitiers.
Niort bol venom Eleanor Akvitánskej a prešiel jej manželstvom pod vládu francúzskych kráľov, po jej druhom vydaji sa stal majetkom anglických kráľov. V roku 1230 Eleanor Akvitánska udelila Niortu colné právo. Jej manžel Henrich II. a potom jej syn Richard Levie srdce posilnili opevnenie citadely a hradieb v dĺžke 2800 metrov. Dodnes sa zachoval mohutný dvojitý donjon na námestí Saint-Jean.
V 1244 sa mesto vrátilo pod francúzsku korunu.
V období Storočnej vojny v roku 1346 mesto vzdorovalo útoku grófa z Derby. V roku 1360 podľa zmluvy z Brétigny prešlo pod anglickú vládu.
V 1372 získal naspäť mesto Bertrand de Guesclin.
V 1440, počas povstania šľachty proti reformám armády dauphina Karola VII. (budúci Ľudovít XI.) nazývaného aj Praguerie, sa stal Niort dôležitým sídlom a boli mu udelené mnohé mestské práva.
V 14. storočí sa Niort pozdvihol medzi významné obchodné centrá, hlavne vďaka súkenníkom a námornému obchodu do Španielska a Anglicka a vyhĺbeniu prístavu.
V roku 1557 sa mesto stalo protestantským. Počas 16. a 17. storočia bolo miestom bojov medzi katolíkmi a protestantmi.
Kým sa Kanada nevymanila z nadvlády Francúzska, bolo mesto dôležitým medzinárodným obchodným prístavom. Sto rokov pred Francúzskou revolúciou malo mesto obchodné aktivity v rámci atlantického pobrežia.
Criss Angel
Životopis
Narodil sa a vyrastal v East Meadow, na Long Islande a v New Yorku. V mladosti miloval hudbu a už vtedy sa zaujímal o mágiu. Jeho rodičia John a Dimitra Sarantakos sú gréckeho pôvodu. Jeho mama pochádza z mesta Mystras v Grécku. Má dvoch bratov Costa a JD, a okrem toho aj dve mačky Minx a Hammie. Jeho otec, ktorý zomrel na rakovinu žalúdka, ho veľmi podporoval.
Niort
Dejiny
V roku 1807 Napoleon I. vydal dekrét, ktorý nariaďoval okrem iného vysušenie močiara v kraji Poitou. Nocoval tu v hostinci „U zlatej guli“ 2. júla 1815 tesne predtým ako opustil navždy Francúzsko a odišiel do exilu na Svätú Helenu. Napoleon I. sa zaslúžil o prosperitu Niortu podporovaním kožiarskeho priemyslu. Kožiarsky a garbiarsky priemysel postupne zanikal až do začiatku 20. storočia.
V roku 1944 bombardovalo letectvo USA štvrť pri stanici. Cieľom však bola továreň na výbušniny.
Criss Angel
Životopis
Criss Angel sa už v šiestich rokoch zaujímal o mágiu, odkedy mu jeho teta Stella ukázala kartový trik. Dvaja z jeho veľkých idolov sú Harry Houdini a Aldo Richiardi. Jeho prvý učiteľ bol Lan Wagner.
Niort
Dejiny
Medzi 1964 a 1972 sa spojili s Niortom štyri obce: Souché, Sainte-Pezenne, Saint-Florent a Saint-Linguaire.
Criss Angel
Životopis
Angel hral so svojím priateľom Klaytonom Scottom (Celldweller, Argyle Park), ktorý Album k šou Mindfreak produkuje a podporuje výber hudby pre vysielanie, v Electronik/Crossover-Band AngelDust. V roku 2002 sa oženil s JoAnn Winkhard, ktorá v roku 2007 požiadala o rozvod.
Jeho show MindFreak bola veľmi úspešná nie len po celej Amerike, ale aj v ostatných krajinách. Preslávil sa kúskami, ako prechod cez okno, levitácia nad Luxorom, únik pred býkom, levitácia z budovy na budovu, prehltnutá minca z krku pod kožu, ktorú si potom vyrezal z ruky von nožíkom. Criss Angel získal 3-krát vyznamenanie kúzelník roka.
Niort
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Oberstorcha
Oberstorcha je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.
Žije tu 626 obyvateľov (31. 12. 2010).
Bougainville (ostrov)
thumb|Bougainville a susedné ostrovy thumb|Poloha ostrova v rámci Papuy-Novej Guiney. náhľad|Vlajka separatistického Bougainvillu. Bougainville je ostrov v Tichom oceáne, patriaci Papuy-Novej Guinei. Geograficky je súčasťou súostrovia Šalamúnove ostrovy. Jeho rozloha je 8 800 km². Ostrov je pomenovaný podľa francúzskeho objaviteľa Louisa Antoina de Bougainville.
Bougainville, priľahlý ostrov Buka a niekoľko ďalších menších ostrovčekov tvoria v rámci Papuy-Novej Guiney autonómne územie Bougainville. Podľa sčítania v roku 2000 malo celé územie 175 160 obyvateľov.
Bougainville ako sporné územie
Na konci 19. storočia, keď si ostrovy Oceánie delili medzi sebou európske veľmoci, zabralo severné Šalamúnove ostrovy Nemecké cisárstvo a začlenilo ich do Nemeckej Novej Guiney (roku 1900 prešli ostrovy Choiseul a Santa Isabel podľa britsko-nemeckej zmluvy pod správu Spojeného kráľovstva, od roku 1914 Severovýchodná Nová Guinea (vrátane ostrova Bougainville) pod správu Austrálie). Keď Papua-Nová Guinea vyhlásila v roku 1975 nezávislosť, obyvatelia Bougainville to neprijali a pod vedením BRA (Bougainvillská revolučná armáda) založili 1. septembra 1975 separatistickú Republiku Severných Šalamúnových ostrovov, tzv. republiku Meekamui. V nasledujúcom roku novoguinejské jednotky povstanie potlačili a ostrov získal širokú autonómiu v rámci Papuy-Novej Guiney. Po zrušení autonómie v roku 1989 vypukli ďalšie nepokoje a 17. mája 1990 vznikla nezávislá Republika Bougainville s prezidentom Theodorom Miriongom, ktorú však okrem Šalamúnových ostrovov neuznal žiadny štát.