cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kanaán (biblické územie)
Charakteristika
Aristokracia a stredná trieda pobrežného Kanaánu ovládali výhodný medzinárodný obchod. Tieto blahobytné pobrežné mestá nepotrebovali veľa pracovných síl; peniaze zarábali v zahraničí a všetok potrebný tovar dovážali. Stratili kontakt s roľníckou vrstvou, ktorú v podstate nepotrebovali. Vznikli tak dve odlišné vrstvy kanaánskej spoločnosti: obyvatelia miest, ako bol Byblos a Tyros, a vidiecka spodina. Obyvatelia miest sa lepšie vyznali vo vede, filozofii a teológii. Tešili sa svojej kultúre a tradíciám, kým ostatní sa mohli pýšiť iba spleťou svojich starých mýtov. Zreorganizovali však svoje mýty do podoby náboženského dedičstva monoteizmu. Obyvatelia kanaánskych miest na čele s Melchisedekom v Jeruzaleme a Chíramom v Tyre uctievali Slnko a Venušu, rozumeli astronómii a praktizovali tajné korunovačné rituály, kým vidiecka spodina vyznávala menej zložité roľnícke náboženstvo, kde boh a jeho syn zomieral na konci každej sezóny, aby sa na jar opäť narodil.
Polydamas
Polydamas (Polydamas) môže byť:
Stian Thoresen
Stian Tomt Thoresen (* 18. november 1976 Jessheim, Nórsko), známy aj ako Shagrath je nórsky hudobník, v súčasnosti pôsobiaci ako vokalista black metalovej skupiny Dimmu Borgir.
Thoresen je spolu so Svenom Kopperudom a Kennethom Åkessonom zakladajúcim členom Dimmu Borgir. V raných dobách hral v skupine na gitaru (občas aj na klávesy, bicie a basgitaru, čo sa dá počuť na albume For All Tid), neskôr prešiel na spev.
Taktiež účinkoval v kapelách Fimbulwinter (ako gitarista) a Ragnarok (ako hráč na klávesy). V súčasnosti pôsobí okrem Dimmu Borgir aj ako gitarista v zoskupení Chrome Division a Ov Hell.
Touché Amoré
Touché Amoré je americká post-hardcoreová kapela, ktorá vznikla v roku 2007. Kapela sa skladá z hlavného speváka Jeremy Bolma, gitaristov Claytona Stevensa a Nicka Steinhardta, basgitaristu Tylera Kirbyho a bubeníka Elliota Babina.
Doposiaľ skupina vydala tri štúdiové albumy a niekoľko EP. V roku 2009 vydala svoj debut ...To the Beat of a Dead Horse. V roku 2011 nasledoval album Parting the Sea Between Brightness and Me. Ich najnovší album Is Survived By bol vydaný 24. septembra 2013.
Diskografia
Štúdiové albumy
EP
Videoklipy
Sandoy
thumb|Poloha ostrova Sandoy Sandoy (dán.: Sandø) je Faerský ostrov. Má rozlohu a žije na ňom 1 407 obyvateľov.
Geografia
left|thumb|Mesto Sandur na ostrove Sandoy Sandoy leží medzi ostrovmi Skúvoy a Hestur. Na ostrove je 19 vrchov, z toho najvyšší Tindur s výškou 479 metrov. Do kraja Sandoy patria tiež ostrovy Skúvoy a Stóra Dímun.
Sídla
1,5 % rozlohy ostrova tvorí voda. Veľký podiel má jazero Sandsvatn, ktoré má rozlohu a je tretie najväčšie na Faerských ostrovoch. Ďalšími jazerami sú Stóravatn, Lítlavatn a Gróthúsvatn.
Doprava
Z ostrova do hlavného mesta Tórshavn je možno sa dostať dvoma spôsobmi. Prvá možnosť je trajekt, druhá možnosť je tunel Sandoyartunnilin postavený roku 2004, ktorý vedie z mesta Skupon na ostrov Hestur a ďalej na ostrov Streymoy do osady Gamlarætt.
Šport
V najväčšom meste na ostrove sa nachádza futbalový klub B71 Sandur, ktorý sa v roku 2007 dostal do prvej Faerskej ligy potom čo vyhral v roku 2006 druhú Faerskú ligu.
Svojšice (okres Příbram)
Svojšice je obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 105 obyvateľov, z toho 50 mužov a 55 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 41,7 roka, ženy 36,7 roka).
Dance-punk
Dance-punk (tiež známy ako disco-punk alebo punk-funk) je hudobný žáner, ktorý sa objavil v neskorých 70-tych rokoch, a je úzko spojený z post-punk a no wave hnutím.
Predchodcovia
Mnoho skupín v post-punkovej ére prijalo rytmickejšie tempo, spojené z tancom. Tieto skupiny boli ovplyvnené diskom, funkom, a ďalšími tanečnými žánrami populárnymi v tej dobe a aj práce umelcov ako David Bowie, Brian Eno, Iggy Pop a niektoré nahrávky nemeckých skupín podobné krautrocku. Vplyv 80-tych rokov mali skupiny Public Image Ltd., Gang of Four, New Order, Killing Joke, The Cure, a Siouxsie and the Banshees. Dance-punk v New Yorku hrali skupiny ako Material, The B-52's, James Chance and the Contortions, Cristina Monet, ESG a Liquid Liquid. Nemecká punk speváčka Nina Hagen mala undergroundový tanečný hit „New York New York“, ktorý spájal punkový (a operový) spev s disko beatmi. Proto-dance-punkové scény sa tiež vyvinuli v Nemecko (Neue Deutsche Welle), Francúzsku (Coldwave) a v Brazílii. Skorí predchodcovia dance-punku sa významne prekrývali so žánrami ako synthpop, electropop, new wave, art punk, a niektoré tiež gothic rock.
Ensiferum (album)
Ensiferum je debutový štúdiový album rovnomennej folk metalovej hudobnej skupiny.
Marianka
Marianka (, tiež Marienthal; ; ) je obec na Slovensku v okrese Malacky. Marianka je známe pútnické miesto, najstaršie na území bývalého Uhorska. Nachádza sa na úpätí Malých Karpát, v južnej časti Záhoria, severne od hlavného mesta Bratislavy. V obci je rímskokatolícka bazilika Narodenia Panny Márie z roku 1377 a kaplnky sv. Anny z roku 1691, Panny Márie z roku 1721, Svätej studne z roku 1696, sv. Floriána z roku 1700 a Kalvária z roku 1936. Obec má viac ako 2100 obyvateľov.
Legenda
''Historici rádu pavlínov, ktorý toto miesto spravoval zapísali ústne tradovanú legendu o pustovníkovi, ktorý žil v tomto údolí a z hruškového dreva si vytesal sošku Panny Márie (podľa paulína Ľudovíta Kummera to bolo v roku 1030). Počas nepokojov, ktoré nastali v Uhorsku po smrti kráľa Štefana, pustovník musel zo svojho miesta utiecť. Sošku skryl do bútľavého stromu. Našla sa o niekoľko desaťročí neskôr. Spôsob ako sa soška našla je tiež zahalený tajomstvom. Najznámejšie tradovaná legenda hovorí, že v údolí žil zbojník, ktorému sa narodili ťažko postihnuté deti. Keď to nešťastný otec videl, sľúbil že napraví svoj život a dal sa na pokánie. Vo sne sa mu vraj zjavila Matka Božia a ukázala mu miesto, kde má kopať v zemi, nájsť tam sošku a pod ňou prameň. Ak vo vode prameňa vykúpe deti, budú zdravé. Tak sa aj stalo a bývalý zbojník zasvätil po tejto udalosti svoj život Božej službe.''
Základná škola
Základná škola v Marianke sídli na Námestí 4. apríla 16 v centre dediny. Škola má k dispozícii len prvý stupeň vyučovania, čiže od 1. do 4. ročníka základnej školy. Škola je zameraná na vyučovanie anglického jazyka už od prvého ročníka a využívajú metódu CLIL, čiže implementovanie anglického jazyka do všeobecno-vzdelávacích predmetov. Okrem Anglického jazyka sa v rámci výučbového procesu škola venuje rozvoju ďalších nemenej dôležitých oblastí, ako napríklad: Športu, Informatike, Prírode, Čitateľskej gramotnosti a mnohým ďalším.
Záhorie (vojenský obvod)
Záhorie je vojenský obvod na Slovensku v okrese Malacky.
Vojenský obvod Záhorie bol zriadený v roku 1950 na pozemkoch Vojenské lesné podniky, ktoré boli založené v r. 1918 kúpou pozemkov od grófa Pálfyho pre výcvikové potreby Ministerstva obrany. Po podpísaní Zmluvy o ochrannom vzťahu medzi Nemeckou ríšou a Slovenským štátom v roku 1939 ovládlo toto územie Nacistické Nemecko ako súčasť tzv. ochranného pásmo (nem. Schutzzone), na ktorom boli zriadené vojenské výcvikové priestory Malé Karpaty (Truppenübungsplatz Kleine Karpathen). V súčasnosti sú tu tri vojenské výcvikové priestory (VVP): VVP Záhorie, VVP Kuchyňa a VVP Turecký Vrch.
Dňom 1. júla 2012 vstúpila do platnosti novela zákona č. 281/1997 Z. z. o vojenských obvodoch, ktorá okrem iného umožňuje vstup širokej verejnosti na územie vojenských obvodov bez nutnosti mať povolenie ministerstva obrany. Na území vojenského obvodu alebo na jeho časti môže byť v závislosti na využívaní tohto územia zložkami podieľajúcimi sa na zabezpečovaní úloh obrany a bezpečnosti štátu vyhlásený dočasný alebo trvalý zákaz vstupu.
Prudhomat
Prudhomat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Gustáv II. Adolf
'''Gustáv II. Adolf''' (* 19. december 1594, Štokholm, Švédsko – † 16. november 1632, Lützen, Nemecko) bol švédsky kráľ, ktorý vládol v rokoch 1617 až 1632. Jeho reformy zmenili švédsku armádu zo sedliackej domobrany na efektívny vojnový stroj, pravdepodobne najlepší v Európe.
Prudhomat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gustáv II. Adolf
Vláda
V čase jeho vlády sa Švédsko stalo vyvinutou svetovou hospodárskou a politickou veľmocou. Začalo si robiť nárok na ovládnutie oblastí protestantskej Európy (Škandinávia, severné Nemecko a severné časti Poľska, okupované 1612-1629 švédskou armádou). Tým sa cítila ohrozená tzv. Katolícka liga, teda predovšetkým južné Nemecko, Čechy a Morava, tak ako aj samotné Rakúsko. Tento mocenský rozpor medzi katolicizmom a protestantizmom smeroval k vojnovému stretu. Katalyzátorom konfliktu bolo navyše spojenectvo Anglicka s protestantmi a Francúzska s katolíkmi, aj keď tieto dve mocnosti zostali v čase tridsaťročnej vojny viac či menej pasívnymi subjektmi.
Prudhomat
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gustáv II. Adolf
Vláda
Do tridsaťročnej vojny vstúpil totálne až v roku 1630, ale už pred tým, v rokoch 1625 - 1630 boli dislokované švédske vojská na územie Poľska, odkiaľ ohrozovali severočeské a moravské oblasti, ktoré boli katolícke. Pre nedostatok vlastnej cisárskej armády vyslali Habsburgovci do týchto ohrozených oblastí dve britské katolícke pluky Roberta Gordona a Waltera Deverouxa.
Padol v Lützene, asi 15 km od Lipska, v bitke proti Katolíckej lige vedenej Albrechtom z Valdštejna.
Potomkovia
25. novembra 1620 sa oženil s Máriou Eleonórou Brandenburskou. Z manželstva sa narodili dve dcéry:
Bol tiež otcom nemanželského syna Gustava (* 1616† 1653), grófa z Wasaborgu.
Jeho mladícku láskou bola Ebba Magnusdotter Brahe, ktorej sa vzdal z politických dôvodov.
Fritz Walter
Fritz Walter (* 31. október 1920, Kaiserslautern – † 17. jún 2002, Enkenbach-Alsenborn) bol nemecký futbalista, majster sveta z roku 1954. Za 🇩🇪 odohral 61 zápasov, v ktorých strelil 31 gólov. Zúčastnil sa dvoch majstrovstiev sveta, 1954, kde získal titul majstra sveta a o štyri roky neskôr, 1958, kedy skončil nemecký tím na štvrtom mieste.
Zomrel 17. júna 2002, štyri dni pred štvrťfinálovým zápasom Nemecka proti USA na Majstrovstvách sveta 2002. Pred zápasom si aktéri stretnutia uctili jeho pamiatku.
Zoznam chránených území v okrese Vsetín
Toto je zoznam chránených území v okrese Vsetín aktuálny k 10. októbru 2019, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Vsetín.
NGC 55
NGC 55 je galaxia v súhvezdí Sochár, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 7. júla 1826. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,8. Je k nám natočená svojou najužšou stranou a podľa odhadov je vzdialená 7,5 až 10 miliónov svetelných rokov. Jej skutočný priemer sa odhaduje na približne 70 000 svetelných rokov. Dá sa pozorovať ďalekohľadom s priemerom objektívu minimálne 6 cm, nie však v našich zemepisných šírkach, pretože u nás vystupuje príliš nízko nad obzor.
František Cinger
PhDr. František Cinger (* 18. marec 1956, Praha) je český literárny historik a publicista. Vyštudoval odbor čeština-dejepis na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity.
Fiefs
Fiefs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Theodore Gordon
Theodore Jay Gordon je americký futurológ a prognostik.
Bebrava (potok)
Bebrava je potok na území okresu Krupina, je to pravostranný prítok Krupinice s dĺžkou 12 km.
Theodore Gordon
Profil
Pôsobil v RAND Corporation. Je zakladateľ The Futures Group v Glastonbury v štáte Connecticut v USA. Je spoluautorom metódy Delphi - Delphi Method. Je vedúcim výskumníkom AC/UNU Millennium Project. Je spoluautor každoročne vydávanej správy State of the Future.
Bebrava (potok)
Prameň
Pramení v Štiavnických vrchoch na východnom svahu Bukoviny (645,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 542 m n. m.
Theodore Gordon
Knihy
Gordon, Theodore J.: The Future. St. Martin´s Press, New York 1965
Bebrava (potok)
Opis toku
Tečie juhovýchodným smerom cez Štiavnické vrchy, podcelok Skalka a Krupinskú planinu, podcelok Bzovícka pahorkatina. Do Krupinice ústi južne od mesta Krupina v nadmorskej výške okolo 250 m n. m. Preteká okrajom Žibritova a Krupiny, na hornom toku napája malú vodnú nádrž, na dolnom toku vodnú nádrž Krupina.
Stóra Dímun
thumb|Poloha ostrova Stóra Dímun Stóra Dímun je malý Faerský ostrov. Má rozlohu a 8 obyvateľov.
Geografia
left|thumb|Ostrov Stóra Dímun na známke Nachádza sa na juhu Faerských ostrovov, medzi ostrovmi Skúvoy na severe a Lítla Dímun na juhu. Na ostrove sú tri vrchy, z toho najvyšší Høgoyggj meria. Na západnom pobreží sú až vysoké skaly. Na ostrove je pár fariem, kde sa chytajú alky.
Jedinou možnosťou ako sa dostať na ostrov je helikoptéra.
thumb|Ostrov Stóra Dímun
Šošovková galaxia
thumb|Šošovkovitá galaxia [[NGC 5866 sa nachádza v súhvezdí Draka ]] thumb|Prachový prstenec v blízkosti jadra galaxie [[NGC 1553 ]] Šošovková galaxia alebo (staršie) šošovkovitá galaxia je prechodný typ galaxie medzi eliptickou galaxiou a špirálovitou galaxiou v Hubblovej schéme. Má tvar šošovky s vypuklým jadrom a tenším diskom, ale v jej disku chýbajú náznaky špirálovej štruktúry. Šošovkové galaxie patria medzi diskové galaxie (podobne ako špirálové galaxie), ktoré už využili alebo stratili väčšinu zo svojej medzihviezdnej hmoty, tým pádom majú veľmi malý počet novovznikajúcich hviezd. Pozostávajú väčšinou zo starých hviezd (podobne ako eliptické galaxie). Prach sa vo väčšine šošovkových galaxií nachádza v blízkosti jadra a sleduje svetelnú stopu galaktického jadra. Ak sú natočené diskom kolmo k pozorovateľovi, niekedy je ich ťažké rozoznať od eliptických galaxií.
Morfologické variácie
Aj napriek tomu, že šošovkové galaxie nemajú toľko rôznych podôb ako špirálovité galaxie, môžu byť rozdelené do niekoľkých podtried podľa vzhľadu. Niektoré tieto variácie sú popísané nižšie.
Vnútorné prstence a podtypy s vykrojením S
Niektoré šošovkové galaxie obsahujú vnútorné prstence (S0 (r)) a S-vykrojenie (S0 (s)), niektoré majú dočasné označenie (S0 (rs)). Nakoľko tieto označenia boli zavedené pre špirálovité galaxie, hľadanie objektov, ktoré reprezentujú niektoré z týchto tried, je veľmi obtiažne.
Erdenedzú
thumb|Zlatá stupa Erdenedzú bol prvý budhistický kláštor v Mongolsku založený chánom Abatajom.
Puy-l’Évêque
Puy-l’Évêque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Žiarovka
náhľad|Žiarovka
Puy-l’Évêque
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Žiarovka
[[Súbor:Incandescent light bulb.svg|náhľad|Rez žiarovkou
Puy-l’Évêque
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žiarovka
1. Sklenená banka
2. Náplň: zriedený inertný plyn
3. Volfrámové vlákno
5. Prívodný drôt 2
6. Nosný drôt
7. Sklenená nosná konštrukcia
8. Spoj prívodu a závitu
9. Závit do objímky
10. Izolácia
11. Spodný kontakt do objímky]]
Žiarovka je druh elektrického svetelného zdroja, v ktorom sa svetlo vytvára rozžeravením odporovej špirály vo vákuu, alebo inertnom plyne pomocou elektrického prúdu. Výrazom žiarovka sa v súčasnosti označujú aj iné zdroje svetla (LED, žiarivka...) umiestnené v puzdre, svojím tvarom pripomínajúce klasickú žiarovku, slúžiace na rovnaký účel, s rovnakou napájacou päticou.
Prvé pokusy o zostrojenie žiarovky sa datujú do roku 1854, keď prvý odporový zdroj svetla vytvoril nemecký hodinár Henrich Göbel. Elektrickú žiarovku (v dnešnom ponímaní) vynašli nezávisle od seba Joseph Swan z Newcastle vo Veľkej Británii v roku 1878 a Thomas Alva Edison v USA v roku 1879. Funguje na princípe odporového zahrievania vodiča elektrickým prúdom, ktorý ním preteká. Pri vysokej teplote vlákno žiarovky žiari ako absolútne čierne teleso v infračervenom, ultrafialovom a viditeľnom spektre. Sklenená banka žiarovky je však pre ultrafialové žiarenie nepriepustná.
Pôvodné Edisonove žiarovky mali uhlíkové vlákno, dnes sa zvyčajne využíva volfrámová zliatina, ktorá lepšie odoláva vysokým teplotám. Volfrámové vlákno je stočené do špirály (špirála je dlhá približne 2cm, po roztiahnutí má vlákno takmer meter). Prechodom elektrického prúdu sa rozžeraví na 2 500 °C, keď wolfrám emituje biele svetlo. Aby vlákno nezhorelo, je umiestnené v sklenej banke, z ktorej je vyčerpaný vzduch. Podtlak by však spôsobil nebezpečnú implóziu pri náhodnom rozbití banky, preto býva vákuum nahradené inertným plynom pod nízkym tlakom napr argón. Žiarovky sa plnia aj halogénovými plynmi (pozri halogénová žiarovka).
Žiarovka spotrebuje len malú časť príkonu na svetlo. Až 92 % energie vyžiari v iných spektrách a ako teplo.
Štandardné žiarovky sa vyrábajú v hodnotách príkonu 25, 40, 60, 75, 100 a 150 wattov (W). Svetelný tok klasickej žiarovky je pre 25W žiarovku 230 lm, pre 100W 1300 lm. Merný výkon žiarovky vyjadrujúci jej účinnosť (pomer svetelného toku a príkonu) je pre 25 W žiarovku 9,2 lm/W, pre 100 W je 13 lm/W. Silnejšie žiarovky majú teda vyššiu účinnosť.
Priemerná životnosť žiaroviek je približne 1 000 hodín. Sklená banka má dve základné úpravyčíru a matnú. Prvá poskytuje ostré, druhá rozptýlené svetlo. Žiarovky sa vyrábajú aj na dekoratívne účelyv rôznych farbách a tvaroch. Na elektrickú sieť sa pripájajú pomocou normalizovanej pätice - napr. kovového závitu E 27 alebo E 14.
Dnes sa žiarovky nahrádzajú (z dôvodu dlhšej životnosti a lepšej energetickej účinnosti) výbojkami alebo žiarivkami. V poslednom období sa začínajú presadzovať luminiscenčné diódy.
Zo žiarovky sa neskôr vyvinula elektrónka, ktorá bola základom elektronických prístrojov až do vynálezu tranzistora.
Višňová (okres Příbram)
Višňová je obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 628 obyvateľov, z toho 308 mužov a 320 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 39,7 roka, ženy 39,7 roka).
Dedinka sa dostala do povedomia v roku 1975, kedy tu bol natočený 11 dielny seriál Chalupáři.
Reštrukturalizácia (konkurzné právo)
Reštrukturalizácia je (na Slovensku od roku 2006) zákonom riadené ozdravenie podniku, s cieľom uspokojiť veriteľov vo väčšom rozsahu ako pri konkurze. Reštrukturalizácia je alternatívou k likvidačnému konkurzu. Na Slovensku sa reštrukturalizácia riadi Zákonom 7/2005 Z.z. o konkurze a reštrukturalizácii. Do roku 2005 sa na Slovensku namiesto reštrukturalizácie používal inštitút nazývaný vyrovnanie, ktorý bol prevzatý z rakúsko-nemeckého práva, ale neosvedčil sa.
Právne predpisy upravujúce konkurzné právo po celom svete umožňujú predísť krízovej situácii podnikateľov alebo aspoň minimalizovať jej nepriaznivé dôsledky tým, že sa snažia vytvoriť právne inštitúty, za pomoci ktorých môže dlžník predísť likvidačnému konkurzu. Podstatou takýchto postupov je zabezpečenie právnej ochrany dlžníka pred jeho veriteľmi a to najmä zabránenie výkonu exekúcií a zabránenie výkonu zabezpečovacích práv. Poskytnutím právnej ochrany dlžníkovi sa vytvorí priestor pre sanačné konanie, ktorým sa má dosiahnuť ekonomická záchrana dlžníka. Sanačné konanie, ktoré sa na Slovensku označuje ako reštrukturalizačné konanie, umožňuje dlžníkovi počas jej priebehu pokračovať v podnikateľskej činnosti a to pod dohľadom súdu, reštrukturalizačného správcu a samozrejme veriteľov.
Reštrukturalizácia má zákonom prísne stanovený postup a určené procesné lehoty, to všetko tak, aby nemohlo prísť k neúmernému predlžovaniu celého konania. Podmienkou reštrukturalizácie je uspokojenie pohľadávok veriteľov dlžníka v reštrukturalizácii vo väčšom rozsahu ako by boli uspokojené v prípade likvidačného konkurzu, ďalej aby bola zachovaná podstatná časť prevádzky podniku, dlžníkovi musí hroziť úpadok, alebo sa už v úpadku nachádza a dlžník musí byť podnikateľským subjektom.
Reuven Rivlin
Reuven Rivlin (* 9. september 1939, Jeruzalem) je izraelský právnik, politik, bývalý poslanec Knesetu za stranu Likud, od 24. júla 2014 do 7. júla 2021 prezident Izraela.
V rokoch 2003 až 2006 a potom opäť v rokoch 2009 až 2013 zastával pozíciu predsedu Knesetu. Predtým pôsobil štyri roky v prvej vláde Ariela Šarona vo funkcii ministra komunikácií. V roku 2007 neúspešne kandidoval v prezidentských voľbách proti Šimonovi Peresovi a v nasledujúcich prezidentských voľbách bol zvolený do funkcie izraelského prezidenta. Úradu sa ujal zložením sľubu 24. júla 2014.
Saratovská ulica (Bratislava)
Saratovská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka. Tvorí hlavnú ulicu tejto mestskej časti, vedie po nej električková trať.
Pôvod názvu
Pomenovaná je podľa ruského mesta Saratov. Pred rokom 1974 sa volala Benkova ulica podľa slovenského maliara Martina Benku, ulica bola premenovaná z dôvodu vzniku duplicity názvu po pripojení Dúbravky k Bratislave. Od roku 1975 (30. výročie Májového povstania) do polovice 80. rokov 20. storočia sa územie pozdĺž južnej Saratovskej ulice (medzi ulicami Drobného a Janka Alexyho) nazývalo Námestie Májového povstania českého ľudu; toto námestie bolo v polovici 80. rokov zrušené a jeho názov bol použitý na novovytvorené námestie na konci dnešnej Markovej ulice v Petržalke.
Rastatt
Rastatt môže byť:
Barbora Bobuľová
Život
Narodila sa v Martine. Je absolventkou Vysokej školy múzických umení v Bratislave. V roku 1986 debutovala na televíznej obrazovke vo filmovej inscenácii Poľovačka na otca režiséra Romana Poláka. O dva roky neskôr sa predstavila vo filme Vlakári, ktorý režíroval Juraj Lihosit. V roku 1993 účinkovala v psychologickej dráme Tanec lásky a smrti v réžii Martina Kákoša. V nasledujúcom roku hrala v televíznej adaptácii poviedky Čierny mních spisovateľa Antona Pavloviča Čechova.
V roku 1995 sa presťahovala do Talianska. O rok neskôr sa objavila v prvom talianskom filme Infiltrato, ktorý režíroval Claudio Sestieri. V roku 1997 účinkovala v talianskej filmovej dráme Il principe di Homburg. Film bol uvedený v súťažnej sekcii filmového festivalu v Cannes. V roku 2001 hrala vo filme Láska a vojna na motívy knižnej predlohy britského spisovateľa Erica Newbyho.
V roku 2005 sa predstavila v hlavnej úlohe filmu Cuore sacro, za ktorú dostala cenu Davida di Donatella a ocenenie Zlatá stuha od Národného zväzu talianskych filmových novinárov. Nasledovala dráma Anche libero va bene. V roku 2008 sa objavila v životopisnom filme Coco Chanel. O dva roky neskôr účinkovala v komédii La bellezza del somaro. V roku 2011 si zahrala v dvoch častiach drámy Come un delfino.
Na filmovom festivale Art Film Fest, ktorý sa uskutočnil od 21. do 26. júna 2013 v Trenčianskych Tepliciach a Trenčíne, dostala ocenenie Hercova misia a cenu Modrého anjela za najlepší ženský herecký výkon vo filme Diváčka. náhľad|Hercova misia, mosadzná plaketa na Moste slávy, Trenčianske Teplice
Ereutofóbia
Ereutofóbia je chorobný strach zo začervenania sa. Príznak niektorých neuróz a psychopatií.
Pápsky okres
thumb|Okres Pápa
Pápsky okres je okres v Maďarsku v župe Vesprém. Jeho správnym centrom je mesto Pápa.
Sídla
V okrese je jedno mesto (Pápa) a 48 obcí.
Muzeálny vzťah
Muzeálny vzťah predstavuje určitý postoj človeka, ktorý ho podnecuje k tomu aby poznával, vyberal predmety zo sveta prírody a tvorby človeka, ktoré preňho a pre spoločnosť znamenajú zvláštnu hodnotu. Táto hodnota je kultúrnou hodnotou a musí byť tak dôležitá, že jej nositeľov ako zástupcov komplexnej reality možno vybrať, uchovávať, skúmať a určitým spôsobom prezentovať. Zbieranie, predpoklad každej muzeálnej činnosti, pochádza z primárnej prirodzenej túžby človeka. Muzeálny vzťah spočíva v jeho základných motiváciách na sekundárnych potrebách, teda sociálnych alebo kultúrnych nárokoch a želaniach, od splnenia ktorých závisí spokojnosť jednotlivca. Tento vzťah sa neviaže na určité epochy, pretože je v základe výrazom existenčnej všeobecne ľudskej túžba: oživovať spomienku.
Akko
Akko je mesto v oblasti Západnej Galiley v Severnom dištrikte v Izraeli. Na konci roku 2003 malo 45 600 obyvateľov, z toho 76 % Židov, 22 % arabských moslimov a 2 % arabských kresťanov. V meste žije aj malý počet Drúzov.
Geografia
Leží v nadmorskej výške 10 metrov na severnom hrote haifského zálivu. Ide o prístavné mesto, ktoré je vzdialené 13 kilometrov severne od Haify. Obcou prechádza pobrežná železničná trať. Nachádza sa tu železničná stanica Akko.
Dejiny
Akko slúžilo ako obchodné centrum už od čias osídlenia územia Feničanmi. V dobách novozákonných bolo známe ako Ptolemaios. Počas križiackych výprav bolo mesto niekoľkokrát dobyté a opäť oslobodené. Bolo posledným križiackym mestom v Svätej zemi. Počas Napoleonovho blízkovýchodného ťaženia v roku 1799 bolo napadnuté, ale francúzskej armáde odolalo.
Zvyšky podzemného križiackeho opevnenia z 13. storočia vrátane rozsiahlej krypty johanitov, ktorí vojensky obsadili mesto medzi rokmi 1191 až 1291, sa zachovali dodnes a sú turisticky sprístupnené.
Mesto je známe tiež tým, že tu bol dva roky väznený Bahá’u’lláh a kde podľa veriacich zjavil ústrednú knihu náboženstva Bahá’í – Kitáb-i-Aqdas.
Roku 2001 bolo staré mesto Akko zaradené organizáciou UNESCO medzi svetové historické pamiatky.
Demografia
Podľa údajov z roku 2009 tvorili úplnú väčšinu obyvateľov Židia – cca 30 300 osôb (vrátane štatistickej kategórie "ostatní", ktorá zahrnuje nearabských obyvateľov židovského pôvodu ale bez formálnej príslušnosti k židovskému náboženstvu, cca 32 700 osôb). 13 600 osôb patrilo medzi izraelských Arabov. Izraelskí Arabi tak tvoria cca tretinu celkovej populácie. V pôvodnom historickom jadre mesta vo vymedzení z čias mandátnej Palestíny tvoria Arabi až 70 %. Len 15 % súčasného arabského obyvateľstva však je potomkami rodín, ktoré tu žily pred rokom 1948. Zvyšok sem presídlil z iných dedín a miest v Izraeli. Spolužitie Židov a Arabov v tomto zmiešanom meste bolo poznamenané etnickými nepokojmi, ktoré vypukli 8. októbra 2008 a eskalovali do päťdenných násilností potom, čo arabský obyvateľ vošiel autom počas sviatku Jom Kipur (kedy v Izraeli ustáva všetka cestná premávka) do prevážne židovskej štvrti Akka.
Ide o stredne veľkú obec mestského typu s dlhodobo stagnujúcou populáciou. K 31. decembru 2010 tu žilo 46 600 ľudí.
Ravensburg
Ravensburg môže byť:
Juraj Piroska
Juraj Piroska niekde uvádzaný aj ako Juraj Piroška (* 27. február 1987, Bratislava) je slovenský futbalový útočník. V súčasnosti je kapitánom druholigovej FC Petržalky. Je bývalým reprezentantom Slovenska do 21 rokov.
Kariéra
Je odchovancom Slovana Bratislava, v ktorom pôsobil až do 17. rokov. Potom dostal spolu s Marekom Hamšíkom ponuku do Brescie, no rozhodol sa pôsobiť v nemeckom SC Freiburg. Po ročnom pôsobení v doraste nemeckého Freiburgu prestúpil do Trenčína, kde sa priveľmi nepresadil. Po ročnom zranení chrbtice nasledoval prestup do Artmedie Petržalka, kde sa uchytil. V zimnom prestupovom období sezóny 2008/09 bol na skúške v klube 1. FC Kolín, ale neprestúpil doň. Nakoniec, vo februári 2009, na poslednú možnú chvíľu prestúpil do Sparty Praha. Zmluvu podpísal na štyri roky, nakoniec v roku 2011 odišiel na Tehelné Pole.
Kofola
Kofola je sýtený nealkoholický nápoj vyrábaný na Slovensku a v Česku. Na týchto dvoch trhoch je hlavným konkurentom nápojov Coca-Cola a Pepsi.
Dejiny
Kofola vznikla začiatkom 60. rokov 20. storočia v česko-slovenskom farmaceutickom závode Galena počas výskumu zameraného na nájdenie potenciálneho využitia pre nadbytočný kofeín, produkovaný pri pražení kávy. Výsledkom bol tmavý sladkokyslý sirup Kofo, ten sa stal základnou zložkou nového nealkoholického nápoja Kofola, ktorý bol uvedený na trh v roku 1962.
Počas 60. a 70. rokov sa Kofola v socialistickom Česko-Slovensku stala nesmierne obľúbenou, pretože nahradila nedostupné západné kolové nápoje, ako Coca-Cola alebo Pepsi Cola. Po páde komunistického režimu v roku 1989 musela Kofola zápasiť s mnohými zahraničnými značkami, ktoré vstúpili na novootvorený atraktívny trh. Vďaka vtedajšej neexistencii ochrannej známky a verejne dostupnej receptúre bola značka „kofola“ vnímaná skôr ako všeobecné pomenovanie druhu nápoja a nie ako názov konkrétneho produktu. Veľa firiem produkovalo svoje vlastné „kofoly“, hoci tie nemali s pôvodnou nič spoločného. Na Slovensku sa tešila obľube najmä „kofola“ vyrábaná pivovarom Stein, a. s. V tej dobe bolo viacero pokusov rôznych výrobcov o vytvorenie silnej značky Kofola, ani jeden však nebol úspešný. Po období úpadku a súdnych sporov o ochrannú známku sa stala firma Santa nápoje (teraz spoločnosť Aetos), sídliaca v meste Krnov v Česku, ktorú v roku 1993 kúpila grécka rodina Samarasovcov, jediným výrobcom a distributérom Kofoly v Česku a na Slovensku.
V roku 2002 postavila spoločnosť novú továreň v Rajeckej Lesnej na Slovensku, aby tak uspokojila dopyt na slovenskom trhu. V roku 2003 sa firma premenovala na Kofola, a. s. Okrem Kofoly vyrába aj iné nealkoholické nápoje (Top Topic, Jupí, Jupík, RC Cola, Rajec), ktoré vyváža do Poľska, Maďarska, Slovinska a Chorvátska. V roku 2018 mala materská firma sedem výrobných závodov v Česku, Poľsku, na Slovensku, v Slovinsku a Chorvátsku (pozri Kofola ČeskoSlovensko).
Od roku 1998 sa Kofola dodáva aj v 0,5 a 2-litrových PET fľašiach (na doplnenie k 0,33-litrovým skleneným fľašiam). 0,25-litrové plechovky boli predstavené v roku 2003, 1-litrové PET-fľaše v decembri 2004 a v roku 2012 aj PET-fľaše s objemom 1,5 litra. V mnohých baroch a reštauráciách je veľmi populárne aj čapovanie Kofoly z 50-litrových sudov.
V roku 2002 spustil výrobca mediálnu kampaň, zacielenú na mladé a moderné publikum, ktorá je založená na slogane ''„Když ji miluješ, není co řešit. / Keď ju miluješ, nie je čo riešiť.“'' Do roku 2000 zobrazovalo logo Kofoly kávové zrno. To terajšie pripomína kávový list.
Pri príležitosti 50. výročia Kofoly, v roku 2010, bola spustená mediálna kampaň v retro štýle so sloganom „Láska nie je žiadna veda, Kofola to vie už 50 rokov.“ Kofola zároveň zmenila tvar 0,5 litrových a 1 litrových fliaš.
Predaj
Kofola SA Capital Group tvorí niekoľko dcérskych spoločností, ktoré pôsobia v Česku, Slovensku, Rusku a Poľsku. Kofola SA je dcérska spoločnosť založená v Poľsku, zaoberajúca sa odvetvím nealkoholických nápojov. Táto spoločnosť je výrobcom a distribútorom sýtených a nesýtených nápojov, minerálnych vôd, džúsov, ovocných nápojov, detských nápojov a energetických nápojov. Produktové portfólio spoločnosti sa skladá z niekoľkých značiek, vrátane kolových nápojov pod značkou Hoop Cola, minerálnych vôd Artic Classic a Woda Grodziska, sirupy Paola, Jarmark Polski, Jupi, Jupík a medzi ostatnými tiež ľadové čaje ako Pickwick Ice Tea a Happy Frutti.
V  roku 2013 Kofola Group, aj napriek vysokým cenám komodít a slabšiemu dopytu  zvýšila ročný obrat z 1 013 mil. PLN na 1 016 mil. PLN. Spoločnosti sa tiež podarilo zvýšiť prevádzkový zisk (EBIT) o 1,6%, okrem toho zvýšila svoj podiel na trhu v rôznych segmentoch a tým znížila úroveň zadlženia. Kofola SA tiež oznamuje, že v roku 2014 zameria svoju činnosť okrem výberových reštaurácií aj na rastúci trh so zdravými nápojmi.
Kofole SA Group bol udelený titul „Perla poľského hospodárstva“ v kategórii Veľké perly 11. ročníka  organizovaného redakciou ekonomického magazínu Polish Market v spolupráci s Ekonomickým ústavom Poľskej akadémie vied.
Prísady
Sirup Kofo, hlavná prísada Kofoly, pozostáva zo 14 prírodných prísad (akými sú výťažky z jabĺk, čerešní a ríbezlí, alebo z bylinnej arómy), cukru a / alebo kukuričného sirupu s vysokým obsahom fruktózy (2014) a karamelu. V porovnaní s Pepsi alebo Coca-colou obsahuje o 30 % menej cukru, o trochu viac Kofeínu (15 mg/100ml, Coca-Cola 9,6 mg/100ml) a neobsahuje kyselinu fosforečnú.
Koktejly s Kofolou
Najznámejším miešaným nápojom je Kofola s rumom (tiež Kofrum, Rumko, Rusko, Letecká limonáda, Študentská limonáda, Kuba v Libni, Fidel, Alofok s rumíčkom, Waryš, Čeko Libre (Chequia Libre) alebo Rebel) obsahujúci ako hlavné zložky Kofolu a rum (tuzemák), prípadne citrónovú šťavu.
"Divokejšími kombináciami" sú Bambus s motorom (kofola s červeným vínom plus veľký fernet), Plutonium (tiež Jumbo, Hypermičuda - rum:červené víno:kofola - 1:2:2), Kladivo (tiež Ropucha v bahne, Ropák, Medveď, Medveď so zubami - veľký rum s malým pivom a kofolou), Turbo Diesel (kofola s tmavým pivom a rum) alebo Harryho koktejl (kofola so zelenou, rumom a pivom).
Kosovská oslobodzovacia armáda
Kosovská oslobodzovacia armáda bola ozbrojená organizácia kosovských Albáncov, zúčastňujúcich sa vojny v Kosove. Jej cieľom bola nezávislosť Kosova od Srbska. Má na svedomí radu genocíd a vojnových zločinov, okrem iného predaj orgánov[5] vojnových zajatcov .[6] V roku 1999 bola organizácia transformovaná na Kosovský ochranný zbor. Mnohí členovia UÇK prešli výcvikovými tábormi Al-Káidy.[7] Na územiach samotného Kosova údajne podľa niektorých zdrojov existuje rada výcvikových táborov a pôsobí v ňom rada skrytých rekrutačných sietí pre Islamský štát a ďalšie islamské teroristické organizácie. V roku 1999 bola organizácia transformovaná na Kosovský ochranný zbor.
Situácia do roku 1995
Korene UÇK ležia v kruhoch radikálne zameraných emigrantov po roku 1981, ktorí predovšetkým vo Švajčiarsku a Nemecku vytvorili vplyvnú diaspóru. Po zrušení kosovskej autonómie v roku 1990 sa tieto kruhy radikalizovali. Časť umierenejších predstaviteľov sa pridala k politickej platforme Ibrahima Rugovu, tvrdé jadro však odmietalo uznať stranu legalizovanú Srbmi a začalo pripravovať ozbrojený odboj. V roku 1993 došlo v Drenici k stretnutiu emigrantských špičiek kosovských Albáncov s radikálmi v Kosove a bola dohodnutá príprava partizánskej vojny. Uzavretie Daytonskej mierovej zmluvy v decembri 1995, v ktorej bolo Kosovo potvrdené ako neoddeliteľná súčasť Srbska, znamenal pre kosovsko-albánskych radikálov šok. Došlo k sformovaniu elity tzv. Domáceho krídla, ktorej predstaviteľom sa stal Hashim Thaci.
Vznik UÇK
21. apríla 1996 zastrelil v Prištine Srb Zlatko Janković albánskeho študenta Armenda Daciho za pokus o krádež automobilu. 22. apríla boli v kaviarni v Dečani maskovanými mužmi zastrelení traja Srbi, v ten istý deň došlo k dvom útokom na srbských policajtov, z ktorých jeden bol zabitý a dvaja ťažko ranení. K zodpovednosti za tieto akcie sa prihlásila faxom do tej doby neznáma organizácia UÇK. Podľa niektorých zdrojov vytvorila UÇK malá skupina kosovsko - albánských emigrantov vo Švajčiarsku, podľa iných vznikla v Macedónsku, kde po prvýkrát zaútočila už roku 1993. V roku 1995 túto organizáciu tvorili dva prúdy: ultranacionalisti a maoisti. K prvým patrili príslušníci rodinných klanov zviazaných s tradíciou Skanderbegovej divízie SS, druhá marxistická skupina bola predtým podporovaná stalinistickým režimom v Tirane. Postupne začalo dochádzať k ozbrojeným atentátom na srbské policajné stanice, vozne, predstaviteľov srbskej komunity aj Albáncov spolupracujúcich s oficiálnymi srbskými miestami a ďalším teroristickým aktom. V tejto dobe pôsobili v Kosove ešte ďalšie albánskej teroristické skupiny, ktoré boli založené už skôr na klanovej alebo občinovej báze a ktoré sa neskôr s UÇK spojili.
Financovanie UÇK
Už od vzniku UÇK dochádzalo k jej prepájaniu s medzinárodnými zločineckými aktivitami albánskej emigrácie vo Švajčiarsku, Taliansku, Nemecku a ďalších krajinách. Keď došlo po rozpade bývalej Juhoslávie k odklonu tzv. Balkánske cesty pre pašovanie drog zo Stredného východu z doterajšej "severnej trasy" na "juhozápadnej trasu" vedúcu z Turecka cez Macedónsko, južné Srbsko, Kosovo a Albánsko, kosovsko-albánske gangy získali postupne kontrolu nad týmto obchodom. Koncom 90. rokov ovládali Albánci odhadom už 80% európskeho obchodu s heroínom, ktorý z 90% prechádzal cez Kosovo. Okrem obchodu s drogami sa zločinecké kosovsko - albánskej podsvetie zaoberalo a stále zaoberá aj obchodom so zbraňami, kradnutými autami a s organizovaním prostitúcie po celej Európe. Štruktúra kosovsko-albánskej mafie bola a je hierarchicky rodová a klanová s tuhou vnútornou disciplínou. Na podobnom princípe sa organizovala takisto UÇK, ktorej prepojenie s kriminálnou mafiou je zdokumentované. V tomto prepojení sa prelínajú záležitosti politické, v ktorej sú záujmy o samostatnosť Kosova, so záujmami ekonomickými, v ktorých ide o upevnenie moci a kontroly nad výnosnými z ilegálnych obchodov.
Občianska vojna v Kosove 1997 - 1999
thumb|Členovia UÇK V roku 1997 došlo k niekoľkým incidentom, pri ktorých UÇK definitívne vystúpila z ilegality a začala viesť vojnu proti srbským policajným silám. Len v období od 11. do 14. septembra 1997 sa prihlásila k prepadnutiu dvanástich policajných staníc. 20. novembra zavraždila albánskeho poslanca juhoslovanského parlamentu. Jednotky UÇK boli cvičené najmä v susednom Albánsku, niektorí jej príslušníci prechádzali výcvikom v zahraničí v táboroch Al-Káidy. Policajné jednotky nedokázali na tento tlak UÇK účinne odpovedať, avšak belehradské orgány stále váhali s nasadením vojenských síl. Keď však 23. marca 1998 označil veľvyslanec USA pre Balkán Robert Gebard na tlačovej konferencii v Prištine UÇK ako "nepochybne teroristickú organizáciu," prezident Slobodan Miloševič toto vyhlásenie pochopil ako prejav súhlasu USA s elimináciou UÇK a začal proti tejto organizácii vojenskú akciu. V priebehu občianskej vojny dochádzalo k obojstrannému teroru na civilnom obyvateľstve aj k obojstrannému vyháňaniu ľudí z domovov. 24. júna 1998 došlo k tajnej schôdzke zástupcov USA a UÇK v Juniku, čím začala americko-kosovská aproximácia. V septembri došlo k telefonickému rozhovoru Madeleine Albrightovej s veliteľom UÇK Hashima Thaçim, v ktorom americká ministerka zahraničia sľúbila referendum o nezávislosti, ak UÇK dovolí rozmiestniť vojská NATO v Kosove. V tom istom mesiaci zasadala Bezpečnostná rada OSN aj vedenie NATO, ktoré 13. októbra dalo Miloševičovi ultimátum, aby stiahol svoje vojská z Kosova. To bolo zo strany Belehradu splnené, avšak po vyprataní Kosova obsadila väčšinu jeho územia UÇK, ktorá začala terorizovať nealbánske obyvateľstvo. Po eskalácii teroru UÇK začala v januári 1999 srbská armáda ďalšiu ofenzívu. Po fiasku pre Srbov neprijateľnej Rambouilletskej zmluvy, podľa ktorej sa Kosovo malo postupne osamostatniť, začalo v marci 1999 bombardovanie Kosova aj Srbska letectvom štátov NATO.
Premena UÇK
Aj cez americkú podporu bombardovania Kosova a dodávkach zbraní sa UÇK nepodarilo poraziť juhoslovanskú armádu. Kosovo bolo jednotkami UÇK a NATO obsadené až začiatkom júna 1999 po uzavretí mierových dohôd. Ani po tomto období však nenastal v Kosove mier. UÇK pokračovala v terore voči nealbánskému obyvateľstvu a opierala sa pritom o podporu propagandy, ktorá jednostranne a skreslene informovala (príp. neinformovala) o situácii v Kosove. Veliteľom UÇK sa v máji 1999 stal Agim Ceku, ktorý sa etnických čistiek Srbov zúčastnil už skôr v radoch chorvátskej armády. V roku 1999 nastal v Kosove veľký rozmach už tak zavedeného kriminálneho "podnikania" (obchodovanie s drogami, zbraňami a bielym mäsom), na ktorom sa zúčastnili a stále zúčastňujú predstavitelia UÇK napojení na kosovsko-albánske mafiánske štruktúry v celej Európe. V roku 1999 bola organizácia UÇK premenovaná na Kosovský ochranný zbor (Trupat Mbrojtëse të Kosovës - TKM) a stala sa rozhodujúcim činiteľom v Kosove. Postupne ovládla všetky dôležité posty a odsunula prezidenta Rugova do pozície reprezentatívnej figúry. Ochrana bezpečnosti a mieru v Kosove jednotkami NATO a následne KFOR, sa ukázala byť nedostatočná. TKM organizovala a často za účasti davu, akcie proti nealbánskému obyvateľstvu, ničenie majetku a kultúrnych pamiatok. Dnešné TKM si cez svoju teroristickú a kriminálnu minulosť i súčasnosť získava pomerne solídne politické postavenie voči USA i voči väčšine štátov EÚ.
Slobodník
Slobodník je druhá najnižšia hodnosť v rámci Ozbrojených síl SR.
Puybrun
Puybrun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erich z Auxerre
Erich alebo Henrich z Auxerre (* 841 – † 876) bol francúzsky filozof, predstaviteľ školy v Auxerre, žiak Jána Scota Eriugenu, znalec starovekých klasikov.
Čistá (okres Rakovník)
Čistá je obec v Česku v okrese Rakovník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 899 obyvateľov, z toho 462 mužov a 437 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 40,0 roka, ženy 43,8 roka).
Wielki Staw Polski
Wielki Staw Polski alebo Wielki Staw je ľadovcové jazero v Tatrách v Poľsku. Nachádza sa v nadmorskej výške 1 665 m v Doline Pięciu Stawów Polskich na úbočí Miedziane. Jazero má rozlohu 34,1 ha a je teda druhé najväčšie a najdlhšie (998 m) v Tatrách. Dosahuje maximálnu hĺbku 79,3 m, a je najhlbšie v Tatrách a tretie najhlbšie v Poľsku, (najhlbšie je Hańcza). Objem vody je 13 miliónov m³, čo je najviac zo všetkých tatranských jazier.
Dno Wielkiego Stawu bolo vyhĺbené v pleistocéne na sútoku ľadovca, ktorý tiekol z kotla pod Szpiglasowym Wierchom, s ľadovcom z Dolinki pod Kołem a Dolinki Pustej. Brehy jazera sú strmé, bližšie k stredu jazera prechádzajú do ploského tvaru (14,4% povrchu dna je v hĺbke, ktorá prekračuje 70 m). Priemerný sklon brehov plesa pod hladinou je 19°50′. Dno je pokryté kameňmi a štrkom a vrstvou tmavého kalu. Od severovýchodu ho uzatvára skalný prah vytvorený z čelnej morény prerušený z neho vytekajúcim potokom. Wielki Staw je napájaný tromi stálymi potokmi: potokom z kotla Szpiglasowych Stawków, potokom z Czarnego Stawu a potokom odvodňujúcim Dolinku Pustu a Dolinku pod Kołem. Pleso zásobujú aj podzemné prítoky (napríklad z Małeho a Przedneho Stawu). Odtekajúce vody vytvárajú potok Roztoka, na ktorom vytvárajú vodopád Siklawa.
Marcus Vitruvius Pollio
thumb|Ilustrácia Vitruvia z roku 1684 (vpravo) ako prezentuje svoje dielo De Architectura [[Augustus|Augustovi.]] Marcus Vitruvius Pollio (* 80/70 pred Kr. – † po 15 pred Kr.) bol starorímsky technik, architekt a autor diela De architectura (O architektúre), v ktorom sa dochovali cenné vedomosti o rímskom staviteľstve a technických objavoch.
Ženská štvorhra na Bell Challenge 2009
Ženská štvorhra na Bell Challenge 2009 sa hrala ako súčasť Bell Challenge 2009 od 14. septembra do 20. septembra. Víťazkami sa stali Američanka Vania Kingová a Češka Barbora Záhlavová Strýcová, ktoré vo finále porazili švédsko-francúzsky pár Sofia Arvidssonová, Séverine Bremondová 6-1 6-3.
Chotkův palác
thumb|Chotkov palác Chotkův palác alebo měšťanský dům U zlatého pelikána je empírový palác v Prahe na Malej Strane. Je chránený ako kultúrna pamiatka a jeho adresa je Hellichova 1.
Marcus Vitruvius Pollio
Vitruviov praenomen Marcus nie je doložený a ide iba o predpokladané meno. Tak isto ani jeho cognomen Pollio nie je istý. Objavuje sa síce pod týmto menom vo výťahu Cetia Faventina (Vitruvius Polio aliique auctores), ale tento úsek sa dá čítať dvojako: ako “Vitruvius Pollio a iní” alebo “Vitruvius, (Asinius) Pollio a iní”.
Chotkův palác
Dejiny
Empírový palác vznikol po roku 1804 prestavbou dvoch barokových domov. V roku 1890 a 2002 bol poškodený povodňami. V novembri 2000 tu bolo otvorené Informačné a kultúrne centrum Veľvyslanectva Japonska v Česku. Sídlia tu aj veľvyslanectvá Nórska a Fínska.
Marcus Vitruvius Pollio
Život
Podľa vlastných slov sa Vitruvius narodil ako slobodný občan a slúžil vo vojsku Julia Caesara v Hispánii, Galii, Akvitánii a Ponte. V Caesarovom vojsku zastával presnú pozíciu veliteľa technickej jednotky zodpovednej za konštrukciu a údržbu obliehacích strojov – balíst, škorpiónov a ďalších metacích zariadení. Je pravdepodobné, že sa Pollio zúčastnil tak dôležitých vojenských operácii ako obliehania Massilie (49 pred Kr.), bitky pri Alesii a Gregovii a obliehania Avarica v Galii (52 pred Kr.).
Fiennes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Marcus Vitruvius Pollio
Život
O Vitruviovej civilnej kariére je len niekoľko málo zmienok pochádzajúcich z jeho pera. Hoci sa podieľal veľmi pravdepodobne na navrhovaní a konštrukcii viacerých stavieb, sám spomína iba jednu – verejnú budovu (basilica) v meste Fanum (dnes Fano) dokončenú roku 19 pred Kr. Po tejto stavbe dnes nezostáva ani stopa, aj keď je možné, že, v súlade s kresťanským zvykom, bola premenená na cirkevnú budovu a teraz tvorí súčasť katedrály v tomto meste.
Fiennes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marcus Vitruvius Pollio
De architectura
De architectura je dielo významné nielen ako súbor staviteľských poznatkov, ale i ako práca, ktorá o architektúre a staviteľstve pojednáva z filozofického a estetického hľadiska. Podobne ako Cicero v spise De oratore (O rečníkovi) požaduje od rečníka dokonalé a všestranné vzdelania, i Vitruvius žiada, aby staviteľ mal znalosti plynúce zo všetkých oborov (Cicero bol pre Vitruvia literárnou predlohou). De architectura sa pridržiava aristotelovského teleologického pohľadu na podstatu staviteľstva. Všetky stavby by mali vychádzať z prírody a jej bezmedznej účelovosti. Tri vývojové stupne gréckej architektúry – známe ako dórsky, iónsky a korintský sloh – sa podľa Vitruvia pridržiavajú Aristotelovho modelu.
Vrcholom staviteľského umenia prírody, ktoré sa pokúša architekt pochopiť, je konštrukcia samotného ľudského tela. Vitruvius je tvorcom konceptu označovaného ako homo vitruvius (vitruviánsky muž), teda človeka, ktorého proporcie sú vpísané do kružnice a štvorca, dvoch základných geometrických tvarov. Podobu takéhoto ideálneho človeka nakreslil humanista Leonardo da Vinci.
Znovuobjavenie
Tak ako ostatné diela o rímskej architektúre, o existencii ktorých máme doklady, až do renesancie bola aj Vitruviova De architectura považovaná za stratenú. Roku 1414 ju objavil florentský humanista Poggio Bracciolini. Práca antického architekta poslúžila Leonovi Battistovi Albertimu ako hlavný zdroj pre jeho spis De re aedificatoria (1450). Prvé kritické vydanie Vitruvia sa objavilo roku 1486 a bolo dielom Fra Giovanniho Sulpitia. Skoro nato nasledoval preklad do taliančiny (1521), francúzštiny (1547), angličtiny, nemčiny (1543) a španielčiny. Roku 1511 vytvoril pravdepodobne Fra Giovanni Giocondo drevoryty, ktoré nahradili stratené pôvodné ilustrácie.
Objav Vitruviovho spisu poskytol humanistickým staviteľom možnosť pochopiť a následne aplikovať princípy starovekej architektúry. Výsledky ich snaženia sa ukazujú v staviteľstve renesancie, baroka aj neoklasicizmu.
Sümegský okres
thumb|Poloha
Sümegský okres je okres v Maďarsku v župe Veszprém. Jeho správnym centrom je mesto Sümeg.
Sídla
V okrese je jedno mesto (Sümeg) a 20 obcí.
Záhorská Ves
náhľad|279x279bod|Západ slnka pri rieke Morava Záhorská Ves je obec na Slovensku v okrese Malacky. Je to najzápadnejšia obec na Slovensku, ktorá susedí s Rakúskom a obcami Vysoká pri Morave a Suchohrad. Nachádza sa v Záhorskej nížine, západný okraj tvorí údolná niva rieky Moravy. V obci premáva kompa cez rieku Moravu, ktorá spája obec s dolnorakúskou obcou Angern an der March.
Pamiatky
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Michala Archanjela z roku 1940 a kaplnky sv. Rocha z roku 1900 a Svätej rodiny z roku 1896. Nachádza sa tu tiež Pomník padlých z prvej a druhej svetovej vojny a Pomník povodne.
Zoznam slovenských článkov/D
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 429 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.