cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slatinská brázda
Polohopis
Osou brázdy je vodný tok Bebravy, ktorá neďaleko severovýchodného okraja pramení. Na tomto území priberá množstvo prítokov, z ktorých najväčší je Trebichavský potok. Vodné toky kopírujú aj cesty, spájajúce sídla. V Slatinskej brázde sa proti toku rieky nachádzajú obce Slatinka nad Bebravou, Slatina nad Bebravou, Šípkov a Čierna Lehota, v údolí Trebichavského potoka aj obec Trebichava.
Turizmus
Kotlina na hornom toku Bebravy je východiskom pre horské túry do okolitých častí Strážovských vrchov. Z obcí vedú značené chodníky:
Nosová hláska
Nosová hláska (iné názvy: nazálna hláska, nosovka, nazála) môže byť:
Príbojová jaskyňa
thumb Príbojová alebo abrázna jaskyňa je pobrežná jaskyňa vytvorená abráznou činnosťou príbojových vĺn. Pri nárazoch vĺn na skalnaté pobrežie dochádza k selektívnej abrázii a vydroleniu časti horniny, s následným vytvorením jaskynných dutín. Takto vzniknuté previsy nad dutinami sa často časom zrútia a vytvárajú strmé pobrežné zrázy.
Cena Grammy za najlepšiu R&B pieseň
Cena Grammy za najlepšiu R&B pieseň (angl. Grammy Award for Best R&B Song) (niekedy známa ako Cena R&B skladateľa) sa udeľuje od roku 1969. V rokoch 1969 až 2000 bola známa ako cena Grammy za najlepšiu Rhythm and Blues pieseň (Best Rhythm and Blues Song). Beyoncé ju získala rekordne štyrikrát, zatiaľ čo Babyface, Stevie Wonder, Bill Withers a Alicia Keys si pripísali po tri výhry.
Záverová spoluhláska
Záverová spoluhláska alebo okluzívna spoluhláska (okluzíva) je spoluhláska, ktorá sa tvorí pomocou tzv. záveru. Záver (oklúzia) vo fonetike označuje úplné zablokovanie cesty vzduchovému prúdu vo vokálnom trakte na určitý čas. Prudkým uvoľnením záveru vzniká akustický efekt explózie, lebo počas záveru sa za prekážkou zväčší tlak vzduchu. Preto sa niekedy používa aj výraz výbuchová spoluhláska alebo explozívna spoluhláska (explozíva). Medzi ne však potom nepatria nosové spoluhlásky, aj keď sú záverové.
Záverové spoluhlásky sa ďalej delia na znelé a neznelé, podľa toho, či počas záveru hlasivky kmitajú alebo nekmitajú.
Patria sem napríklad spoluhlásky [b], [p], [g], [k].
Dolinka pod Váhou
Dolinka pod Váhou, v rôznych prameňoch sa objavujú aj formy Kotlina pod Váhou, Dolinka pod sedlom Váha, je úval Žabej doliny, ohraničený od západu krátkym južným hrebeňom Žabej veže, od severu úsekom hlavného hrebeňa Vysokých Tatier od Žabej veže po Rysy a od východu pokračovaním hlavného hrebeňa Vysokých Tatier po Ťažký štít a jeho vedľajším juhozápadným hrebeňom.
Názov
Je odvodený z polohy pod sedlom Váha. Maďarské a nemecké pomenovanie vzniklo v roku 1878 z návrhu Uhorského karpatského spolku. Mal pripomínať, že Ján Hunfalvy vystúpil v roku 1856 z dolinky na sedlo.
Turistika
– po modrej značke od rázcestia pri Popradskom plese do Mengusovskej doliny ku rázcestiu nad Žabím potokom (35 min, ↓25 min), odtiaľ po červenej značke cez Dolinku pod Váhou (od Popradského plesa 3h, ↓2.15h) ku Chate pod Rysmi.
Tuaregovia
náhľad|Tuaregovia žijúci tradičným spôsobom v Mali. Tuaregovia alebo zriedkavo Tuáregovia (často nesprávne Tuarégovia; fr. Touareg) je etnikum v Afrike, hlavná časť Berberov. Žijú v severovýchodnom Mali (Azawad), severnej Burkine, v západnom Nigeri, južnom Alžírsku a juhozápadnej Líbyi. Typicky sú to kočovní pastieri žijúci na Sahare. V minulosti sa venovali doprave tovaru karavánami.
Ich jazyk nazývame tuaregčina, patrí do berberčiny. Ovládajú však často aj jazyky arabčina, hauština a songhajčina. Ich náboženstvom je islam.
Saint-Girons-d’Aiguevives
Saint-Girons-d’Aiguevives je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Right Here, Right Now (Fatboy Slim)
„Right Here, Right Now“ je skladba britského big beatového hudobníka Fatboya Slima. Bol vydaná ako singel z albumu You’ve Come a Long Way, Baby. Skladba dosiahla 2. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
Základná sláčiková melódia skladby pochádza zo skladby „Ashes, the Rain & I“ od skupiny James Gang. Slová "right here, right now" pochádza z filmu Zvláštne dni, v ktorom tieto slová hovorí Angela Bassett v úseku 1:39:08.
Hudobné video vytvorila dvojica Hammer & Tongs a zobrazuje proces evolúcie skrátený do tri a pol minúty.
Saint-Hilaire-du-Bois (Gironde)
Saint-Hilaire-du-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Hilaire-de-la-Noaille
Saint-Hilaire-de-la-Noaille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenské národné hokejové mužstvo na MS 2023
alt=Slovakia national ice hockey team jerseys 2019 IHWC.png|náhľad|Dresy slovenského národného hokejového mužstva na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2023 Toto je zostava slovenského národného hokejového mužstva, ktoré sa umiestnilo na 9. mieste na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2023. Trénermi boli Craig Ramsay asistentmi boli Peter Frühauf, Ján Pardavý, Andrej Podkonický.
Základná skupina
Tabuľka
Zápasy
60 Wall Street
náhľad|Budova 60 Wall Street
Saint-Gervais (Gironde)
Saint-Gervais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
60 Wall Street
60 Wall Street je mrakodrap nachádzajúci sa v časti Lower Manhattan v New York City. Má 55 poschodí a dosahuje výšku 227 metrov. V budove má riaditeľstvo banka Deutsche Bank. Výstavba prebiehala v rokoch 1987 - 1989. Budova slúžila ako sídlo firma J.P. Morgan & Co. (dnešná JPMorgan Chase). Po dokončení bola najväčšou budovou na Financial District.
V roku 2001 budovu kúpila spoločnosť Deutsche Bank za 600 miliónov dolárov. Budova ponúka 160 000 m2 kancelárskych plôch a patrí tak medzi najväčšie kancelárske budovy vo Financial District. Budovu navrhla firma Kevin Roche, John Dinkeloo & Associates.
Saint-Gervais (Gironde)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Hippolyte (Gironde)
Saint-Hippolyte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Hongkonské národné hokejbalové družstvo mužov
Hongkonské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Hongkong v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Hong Kong Ball Hockey. Jeho najlepším výsledkom je 12. miesto z majstrovstiev sveta v roku 2009.
Saint-Hippolyte (Gironde)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hongkonské národné hokejbalové družstvo mužov
Vrcholné podujatia
Honkonské družstvo sa zúčastnilo piatich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2009. Vždy učínkovalo iba skupinách B divízie a nikdy sa mu nepodarilo postúpiť do vyššej divízie. Najlepšie umiestnenie dosiahlo na svojom prvom turnaji v roku 2009, keď v Plzni obsadilo 12. miesto.
Saint-Hippolyte (Gironde)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hongkonské národné hokejbalové družstvo mužov
Vrcholné podujatia
Na prvých majstrovstvách ázijského kontinentu, ktoré hostil práve Hongkong, sa dostalo do finále, kde prehralo s 🇰🇷 a získalo striebornú medailu.
Touareg
Touareg môže byť:
Vodnopólová extraliga mužov
Vodnopólová extraliga mužov je najvyššia slovenská vodnopólová súťaž mužov, ktorá prebieha nepretržite od roku 1993. Od roku 1998 do 2006 niesla názov I. liga. Organizoval ju Slovenský zväz vodného póla (SZVP), od roku 2017 prebrala kompetencie Slovenská plavecká federácia (SPF). Najúspešnejším klubom je KVP Nováky, ktorý v nej zvíťazil 16-krát.
Ázawád (štát)
]
Ázawád (iné názvy [podrobnosti pozri v článku Azawad ]: Azawad, Azaouâd, Azaouad, Aẓăwad, Azawád), dlhý tvar Ázawádsky nezávislý štát, je medzinárodne neuznaný štát vyhlásený 6. apríla 2012, ktorého územie zodpovedá územiu severného Mali. Vyhlásilo ho Národné hnutie za oslobodenie Ázawádu (MNLA), tvorené najmä Tuaregmi.
Štat na severe susedí s Alžírskom, na východe s Nigerom, na juhu s Burkinou a Mali a na západe s Mauritániou.
Jazyky
Webová stránka štátu je písaná po tuaregsky (písmom (neo)tifinag), po arabsky a po francúzsky.
Dejiny
MNLA využila vojenský puč v Mali, ktorý 22. marca 2012 zosadil prezidenta Amadoua Toumaniho Tourého a malijskú vládu. Vďaka stiahnutiu malijských vojenských jednotiek do centra štátu a vďaka prílivu zbraní zo susednej Líbye MNLA ľahko zabrala sever Mali. 1. apríla obsadila prakticky bez boja najväčšie mesto na severe - Timbuktu. Potom 6. apríla vyhlásila nezávislosť územia pod svojou kontrolou.
Cy Denneny
Cyril Joseph Denneny (* 23. december 1891, Farran's Point, Ontário, Kanada – † 10. september 1970, Ottawa, Ontário, Kanada) bol kanadský profesionálny hokejista. Od roku 1959 je členom hokejovej siene slávy. Jeho otcom bol James Israel Denneny, ktorý bol profesionálnym hráčom lakrosu v 19. storočí, pochádzal z Írska. Jeho mladší brat Corbett Denneny taktiež hral v NHL.
Hráčska kariéra
* Stanley Cup.
Saint-Jean-d’Illac
Saint-Jean-d’Illac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Japonské národné florbalové družstvo mužov
Japonské národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Japonsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Japonskej florbalovej asociácie (JFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1995. V decembri 2018 mu patrilo vo svetového rebríčku IFF 16. miesto.
Jeho najlepším výsledkom je 13. miesto na Majstrovstvách sveta 1998. Okrem toho vybojovalo 3 prvenstvá na majstrovstvách Ázie a Pacifiku.
Výsledky
1 Išlo o otvorené ME
Metropolitná kapitula v Košiciach
Metropolitná kapitula v Košiciach bola pôvodne založená pod názvom Košická katedrálna kapitula súčasne so založením rímskokatolíckej košickej diecézy bulou pápeža Pia VII. In universa gregis Dominici cura z 9. augusta 1804. Po povýšení diecézy na arcidiecézu v roku 1995 došlo k zmene názvu na súčasný.
Kapitula kanonikov
Prepošt:
Kanonici:
BritNed
Dejiny
thumb| {{legend|#F80E34|Existujúce prepojenia}} {{legend|#10BF45|Vo výstavbe}} {{legend|#0E25F8|Navrhnuté}} Mapa jednosmerných prepojení v Európe, ktoré budú súčasťou Európskej super prenosovej sústavy.
Projekt bol zverejnený v máji 2007. Inštalácia prvej sekcia káblového spojenia začala 11. septembra 2009, Celý 260 km kábel bol ukončený v októobri 2010. Prevádzku začal 1. apríla 2011, a podľa údajov z januára 2012, prúd tiekol hlavne z Holandska do Spojeného kráľovstva.
Technický popis
Dvoj pólové 450 kV prepojenie s dĺžkou 260 km pozostáva z dvoch vysokonapäťových jednosmerných káblov, ktoré sú spletené spolu. Kapacita kábla je 1000 MW. Prepojenie má dva striedačové stanice na spojenie prepojenia s britskou a holandskou prenosovou sústavou. Kábel bol vyrobený spoločnosťou ABB a uložený firmou Global Marine Systems. Konzorcium BAM Nuttall/Siemens zodpovedalo za výstavbu a vybavenie striedačých staníc. BritNed bol dostavaný načas a v rámci rozpočtu 600 mil. €.
Prevádzkovatelia
Prevádzkovatelia prenosových sústav Spojeného kráľovstva a Holandska - National Grid plc a TenneT vytvorili spoločný podnik za účelom financovania a prevádzky prepojenia, oddelene od regulovanej činnosti oboch spoločností.
Bateia (Trója)
Bateia alebo Batieia ( - Bateia, Batieia, ) je v gréckej mytológii dcéra prvého trójskeho kráľa Teukra.
Bateia sa vydala za Dardana, ktorý bol synom najvyššieho boha Dia a Elektry. Dardanos sa stal zakladateľom národa Dardanov, založil mesto a krajinu, ktorú nazvali jeho menom. Z ich rodu vzišli všetci vládcovia Tróje, pôvodne nazývanej Ilios alebo Ilium. Posledným vládcom Tróje bol Priamos, ktorý bol svedkom dobytia a zničenie svojho mesta achájskymi vojskami.
Po páde Tróje odviedol Aineias Dardanov a trójskych utečencov ďaleko na západ. Usadili sa v Itálii, kde podľa legendy v roku 1152 pred Kr. založili mesto Alba Longa, mesto z ktorého neskôr pochádzali zakladatelia Ríma, bratia Romulus a Rémus.
Slovensko-maďarská štátna hranica
Slovensko-maďarská štátna hranica je vnútrozemská štátna hranica, ktorá oddeľuje Slovensko a Maďarsko. So svojou dĺžkou 654,8 km je aj z pohľadu Slovenska, aj z pohľadu Maďarska najdlhšou hranicou štátu. Na západe prechádza po rieke Dunaj, nížinatým územím Malej dunajskej kotliny, pokračuje pohoriami Vnútorných Západných Karpát a na východe prechádza Veľkou dunajskou kotlinou. Dnes je možné ju voľne prekročiť, pretože je hranicou vnútri Schengenského priestoru.
Dĺžka a hraničné znaky
Hraničné znaky, ako ich uvádza Ministerstvo vnútra SR:
Hraničné dokumentárne dielo
Územie dnešného Slovenska bolo od stredoveku súčasťou Uhorska. Prvá Československá republika vznikla 28. októbra 1918. V rokoch 1918 – 1919 sa na území Slovenska odohrala Maďarsko-česko-slovenská vojna.
Hraničné dokumentárne dielo slovensko-maďarskej hranice vzniklo v rokoch 1921 – 1925 po Prvej svetovej vojne ako súčasť Trianonskej mierovej zmluvy podpísanej 4. júna 1920. V rovnakom období vzniklo aj hraničné dokumentárne dielo slovensko-rakúskej hranice ako účasť Saintgermainskej mierovej zmluvy podpísanej 10. septembra 1919.
V súčasnosti je hranica určená podľa Zmluvy medzi Československou republikou a Maďarskou ľudovou republikou o úprave režimu na štátnych hraniciach podpísanej 13. októbra 1956 v Prahe.
Hraničné dokumentárne dielo pozostáva z:
Miroslav Lipár
Ing. Miroslav Lipár (* 15. marec 1952, Buková) je slovenský jadrový energetik a vysoký štátny úradník. Bol riaditeľom Jadrovej elektrárne Jaslovské Bohunice, v rokoch 19972002 predsedom Úradu jadrového dozoru Slovenskej republiky, následne bol riaditeľom sekcie prevádzkovej bezpečnosti v Medzinárodnej agentúre pre atómovú energiu.
Životopis
Ihneď po vysokej škole nastúpil do Jadrovej elektrárne Jaslovské Bohunice, kde pracoval v rokoch 19771997 v rôznych pozíciách vrátane zmenového inžiniera na elektrárni V-1 v 80. rokoch 20. st., v rokoch 19961997 ako riaditeľ celej elektrárne. V novembri 1997 bol vymenovaný Vládou SR do funkcie predsedu Úradu jadrového dozoru SR Vo funkcii pôsobil do januára 2002, počas jeho funkčného obdobia došlo k uvedeniu do prevádzky dvoch blokov jadrovej elektrárne Mochovce – EMO 1,2. Vláda SR rozhodla o jeho odvolaní na vlastnú žiadosť k 11. januáru 2002. Od januára 2002 do septembra 2014 pracoval ako vedúci sekcie prevádzkovej bezpečnosti jadrových zariadení Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu vo Viedni. Zameriaval sa na tvorbu a aplikáciu bezpečnostných štandardov MAAE, ako aj na prípravu a výkon medzinárodných partnerských misií OSART, Pre-OSART, PROSPER či SALTO. Ako manažér bol zodpovedný za viac než 170 misií OSART, 26 misií sa zúčastnil ako tímlíder. Od roku 2014 pôsobí ako nezávislý konzultant v oblasti jadrovej bezpečnosti.
Klasický rock
Klasický rock alebo classic rock je rozhlasový formát, ktorý sa vyvinul z albumovo-orientovaného rockového (AOR) formátu na začiatku osemdesiatych rokoch. V Spojených štátoch obsahoval klasicko-rockový formát všeobecne obdobie rokov v rozmedzí od polovice šesťdesiatych rokov do konca osemdesiatych rokov, predovšetkým zamerané na úspešný hard rock popularizovaný v sedemdesiatych rokoch. Rozhlasový formát sa stal čoraz popularnejší s demografiou generácie baby boomerov do konca deväťdesiatych rokov.
Hoci apeloval klasický rock väčšinou na dospelých poslucháčov, hudba spojená s týmto formátom získala viac expozície aj s mladými generáciami poslucháčov s prítomnosťou internetu a digitálneho sťahovania. Niektoré klasicko-rockové stanice taktiež hrali limitované množstvo súčasných vydaní, ktoré sú štýlovo konzistentné so zvukom stanice, alebo dedičstvá, ktoré sú stále aktívne a produkujú novú hudbu.
Koncepčne bol klasický rock analyzovaný akademikmi ako úsilie kritikov, médií a hudobných organizácií, aby svätorečil rockovú hudbu a komodifikoval západnú kultúru šesťdesiatych rokov pre divákov žijúcich v post-baby boomovej ekonomike. Hudba prevažne vybraná pre tento formát bola identifikovaná ako komerčne úspešné skladby bielych mužských skupín z Anglosphere, vyjadrujúcich hodnoty romantizmu, sebaposilňovania a politicky nenáročných ideológií.
História
Klasicko-rockový formát sa vyvinul z rozhlasových staníc AOR, ktoré sa snažili apelovať na staršie publikum zahrnutím známych skladieb z minulosti s aktuálnymi hitmi. V roku 1980 AOR rozhlasová stanica M105 v Clevelande sa začala nazývať "Cleveland's Classic Rock", ktorá hrala mix rockovej hudby od polovice šesťdesiatych rokov po súčasnosť. V roku 1981 sa podobne aj stanica WMET nazývala "Chicago's Classic Rock". V roku 1982 vyvinul rozhlasový konzultant Lee Abrams "nadčasovo-rockový" formát, ktorý kombinoval rovesnícky AOR s rockovými hitmi zo šesťdesiatych a sedemdesiatych rokov.
KRBE, AM stanica v Houstone, bola raná klasicko-rocková rozhlasová stanica. V roku 1983 programový riaditeľ Paul Christy navrhol formát, ktorý hral len skorý albumový rock, zo šesťdesiatych a začiatku sedemdesiatych rokov, bez súčasnej hudby a bez žiadnych titulov popovej alebo dancovej strany Top 40. Ďalšia AM stanica vysielajúca klasický rock, ktorá začala v roku 1983, bola stanica KRQX v Dallas-Fort Worthe. KRQX bola spoluvlastnená albumovo-rockovou stanicou 97.9 KZEW. Manažment videl benefit v FM stanici, ktorá apelovala na mladších rockových fanúšikov a AM stanica apelovala na trochu starších. Hodnotenia oboch staníc môžu byť pridané, aby oslovili inzerentov. Klasický rock sa čoskoro stal široko používaný deskriptor pre formát, a stal sa bežne používaný termín, medzi širokou verejnosťou, pre skoré album rockovej hudby.
V polovici osemdesiatych rokov prišlo rozšírené šírenie formátu na päty úspechu rozhlasovej stanice Jacobsa Media (Fred Jacobs), WCXR, vo Washington, DC a úspechu rozhlasovej stanice Edinborougha Randa (Gary Guthrie), WZLX, v Bostone. Medzi Guthrieom a Jacobsom konvertovalo viac ako 40 veľkých trhových rozhlasových staníc na ich individuálnu značku klasického rocku v najbližších niekoľkých rokoch.
Kim Freemanová z časopisu Billboard predpokladá, že „kým klasicko-rockový pôvod môže byť spätne sledovaný skôr, rok 1986 sa vo všeobecnosti uvádza ako rok jeho narodenia“. Do roku 1986 viedol úspech formátu k oldies hudbe predstavujúcej 60–80% hudby hranej na albumovo-rockových staniciach. Hoci začala ako vyklenok formátu otočená od AOR, do roku 2001 prekonal klasický rock na trhu albumový rock.
Počas polovice osemdesiatych rokov bol klasicko-rockový formát prispôsobený hlavne dospelo-mužským demografickým vekovým kategóriám od 25 do 34 rokov, ktoré zostali najväčším demografickým vývojom v polovici deväťdesiatych rokov. Ako publikum formátu stárlo, jeho demografia išla šikmým smerom k starším vekovým skupinám. Do roku 2006 bola veková skupina od 35 do 44 rokov najväčším publikom vo formáte a do roku 2014 bola demografia 45 až 54-ročných väčšia.
Programovanie
Klasicko-rockové stanice hrajú typické rockové skladby z polovice šesťdesiatych cez osemdesiate roky. Niektoré zo skladieb sa prekrývajú s tými, ktoré sa hrajú na oldies alebo klasických staniciach, ale klasický rock má tendenciu sústrediť sa viac na hard rock, zatiaľ čo oldies a classic hits stanice majú tendenciu uprednostňovať soft rock, pop, soul alebo R&B hudbu. Klasicko-rockové stanice v minulosti váhali pridať rock z deväťdesiatych rokov, ako napríklad alternatívny rock a grunge k ich zoznamom skladieb, čiastočne kvôli drastickému rozdielu v štýle, ale (zrkadliac sa v podobnom trende v klasickej krajine, kde existuje aj podobné rozdelenie v rokoch éry deväťdesiatych rokov) na začiatku roka 2010 malý počet klasicko-rockových staníc začal pridávať hudbu deväťdesiatych rokov. Na rozdiel od AOR rozhlasových staníc, ktoré hrali všetky skladby z albumov, klasický rock hrá omnoho obmedzenejší zoznam skladieb singlov a populárnych skladieb albumov od umelcov a skupín.
Analýza a kritika
Mediálny akademik Roy Shuker povedal, že klasicko-rockoví rozhlasoví programátori do značnej miery hrajú "skúsené a osvedčené" skladby z minulosti založené na ich "uznaní a identifikácii" vysokého poslucháča; identifikoval biele mužské rockové skupiny od The Beatles-Sgt. Pepper éry až do konca sedemdesiatych rokov ako zameranie ich playlistov. Ako Catherine Strongová pozorovala, klasicko-rockové piesne sú spravidla vykonávané bielymi mužskými skupinami buď zo Spojených štátov alebo zo Spojeného kráľovstva, „majú štvornásobný čas, veľmi zriedka presahujú časový limit štyroch minút, boli zložené od samotných hudobníkov, sú spievané v angličtine, hrajú "klasickú" rockovú formáciu (bicie, basa, gitara, klávesové nástroje) a po roku 1964 ich vydali na hlavnú značku“.
Hudobný učeň Jon Stratton sledoval pôvod formátu k vzniku klasicko-rockového kánonu. Tento kánon vznikol čiastočne z hudobnej žurnalistiky a superlatívnych zoznamov rebríčka niektorých albumov a skladieb, ktoré sú následne posilnené v kolektívnej a verejnej pamäti. Robert Christgau povedal, že klasicko-rockový koncept sa premenil čarovným prútikom rockovú hudbu do „mýtu rocku ako umenia-ktoré-drží-skúšku-času“, a veril, že bolo nevyhnutné, že niektorí rockoví umelci boli kanonizovaní kritikmi, hlavnými médiami a hudobnými organizačnými subjektmi ako napríklad Rock and Roll Hall of Fame. Potvrdzovaním tohto hodnotenia v roku 2018, Steven Hyden pripomenul, ako sa vzhľad klasického rocku ako nadčasovej hudby preniesol na rozdiel od „inherentne nihilistického“ popu, ktorý prvýkrát počúval v rádiu ako teenager na začiatku deväťdesiatych rokov. „Zdalo sa, že som tam bol navždy,“ napísal o klasicko-rockovom formáte. „Bol tam dlho predtým, než som sa narodil, a bol som si istý, že bude ešte po tom, čo som odišiel.“
Myslenie, ktoré je základom klasického rocku, považoval Christgau za politicky regresívne. Povedal, že hudba v tomto formáte zanechala ironický cit v prospech intelektuálnej, konvenčnej estetiky zakorenenej v romantizme viktoriánskej éry, zatiaľ čo bagatelizovala radikálnejšie aspekty protikultúry šesťdesiatych rokov ako je politika, rasa, afroamerická hudba a pop v zmysle umenia. „Hoci klasický rock čerpá svoju inšpiráciu a väčšinu svojich hrdinov zo šesťdesiatych rokov, je to, samozrejme, stavba sedemdesiatych rokov“, napísal v roku 1991 pre časopis Details. „Vymysleli ho prepunk/predisco rozhlasoví programátori, ktorí vedeli, že predtým, než by mohli úplne komodifikovať kultúru šesťdesiatych rokov, museli by ju prepracovať – to znamená, že ju selektívne skreslia, až kým to nikto nepokazí ... V oficiálnom rockovom panteóne sú skupiny The Doors a Led Zeppelin veľkými umelcami, zatiaľ čo Chuck Berry a Little Richard sú primitívni predkovia a James Brown a Sly Stone sú niečo iné.“ Čo sa týka vývoja klasického rocku, Christgau poukázal na kompromitovanú sociálno-ekonomickú bezpečnosť a zmenšovanie kolektívneho vedomia novej generácie poslucháčov v sedemdesiatych rokoch, ktorí uspeli v raných rokoch rocku počas baby-boomerovo-ekonomickej prosperity v Spojených štátoch. „Nie je to nič pre klasicko-rockový vrchol, ktorý sa odohral v mystagogickom priemernom eskapizme Doorsov a v búšení hrudníka Led Zepov, ktorý sa týkal megalomanských vznešeností. Rétorické sebaposudzovanie, ktoré nevyžadovalo každodenný život, bolo presne to, čo požadovali časy.“ Shuker pripísal vzostup klasicko-rockového rozhlasu k časti „spotrebiteľskej sile starnutím povojnovej generácie "baby boomov" a výzva tejto skupiny na rozhlasových inzerentov.“ V jeho stanovisku klasický rock tiež produkoval rockovú ideológiu hudby a diskusiu o hudbe, ktorá bola „silne rodová“, oslavuje „mužskú homosociálnu paradigmu hudobníctva“, že „pokračoval v dominancii následného diskurzu, a to nielen okolo rockovej hudby, ale aj všeobecnejšej populárnej hudby.“
Dahlacké ostrovy
Dahlacké ostrovy alebo Dahlak (, دهلكDahlak; amharsky ደሴታት ዳህላክDesetat Dahlak) je súostrovie v juhozápadnej oblasti Červeného mora pri pobreží Eritrey neďaleko mesta Mitsíwa. Skladá sa z dvoch veľkých ostrovov a 124 menších pôvodne koralových ostrovov. Ostrovy sú známe už od staroveku vďaka rybolovu a lovu perál.
Geografia
Dahlacké ostrovy sú skupinou 126 ostrovov v juhozápadnej časti Červeného mora pri pobreží Eritrey. Z toho sú iba štyri ostrovy permanentne osídlené (približne 2 800 obyvateľov). Najväčším a najľudnatejším ostrovom je Dahlak Kabír (Veľký Kabír) s rozlohou 750 km2. Najväčším mestom na ostrove je prístav Nokra. Ďalším väčším ostrovom je Nora s rozlohou 130 km2. Medzi ďalšie ostrovy patria Duladíja, Dissel, Dohul, Harmil, Nokra a ďalšie. Ostrovy majú nížinný reliéf a maximálna výška je približne 50 m n. m. Väčšina súostrovia sa skladá z pôvodne koralových útesov a je porastená mangrovníkmi. Podnebie je suché a horúce, prevláda skôr suchomilná vegetácia. Na ostrovoch je prítomný rôznorodý morský život a morské vtáctvo, čo priťahuje stále viac a viac turistov. Obyvatelia ostrovov hovoria jazykom Dahalik a udržiavajú tradičný spôsob života vrátane chovu kôz, ťáv a lovom perál, rýb alebo korytnačiek. Na ostrovy je možné sa dostať loďou z mesta Mitsíwa a ostrovy sú takisto populárnou destináciou na rybárčenie, jachting, prístrojové potápanie a šnorchlovanie.
História
vľavo|náhľad|Náhrobný kameň z Dahlaku, začiatok [[13. storočie|13. storočia, dnes The British Museum, Londýn]] Najstaršia zmienka o súostroví pod názvom Alalaiou pochádza z grécko-rímskeho peripla Periplus Maris Erythraei (Plavebná príručka pre Eritrejské more), ktorý vznikol pravdepodobne na začiatku 1. storočia. Ostrovy slúžili Aksumskej ríši ako predmostie vpádov na Arabský polostrov, kým ich v približne v roku 702 neobsadili moslimovia. Odvtedy sa stali bránou šírenia islamu do oblastí Afrického rohu. G.W. B. Huntingford identifikoval Dahlacké ostrovy spolu so skupinou ostrovov neďaleko mesta Adulis, ktorá sa nazýva Alalaiou, ktoré boli zdrojom korytnačiny. Podľa Edwarda Ullendorffa boli Dahlacké ostrovy medzi prvými oblasťami v Africkom rohu, ktoré prijali islam ako náboženstvo, čo potvrdzuje niekoľko náhrobných kameňov v kúfskom písme.
Dahlacké ostrovy spolu s pobrežím Červeného mora v druhej polovici 19. storočia získal pod kontrolu egyptský chediv Ismá'íl Paša. V roku 1885 Taliani obsadili mesto Mitsíwa. Neskôr založili taliansku kolóniu v Eritrey, ktorá zahrnovala aj toto súostrovie. V tomto období však na ostrovoch žilo len málo ľudí mimo väzenského tábora na Nokre. V roku 1952 bolo Etiópii prinavrátené územie dnešnej Eritrey spolu s Dahlackými ostrovmi. Etiópia sa spojila so Sovietskym zväzom počas studenej vojny, a po vzostupe Dergu k moci poskytla Dahlacké ostrovy ako prístavisko sovietskemu námorníctvu, začo dostávala vojenskú pomoc. V roku 1990 stratila Etiópia nadvládu nad Dahlackými ostrovmi a severným eritrejským pobrežím a tieto miesta ovládala Eritrejská ľudovo oslobodenecká fronta (EPLF), pričom do roku 1991 stratila Etiópia nadvládu nad celým územím Eritrey. Po medzinárodnom uznaní eritrejskej nezávislosti v roku 1993 sa Dahlacké ostrovy stali súčasťou Eritrey.
Fauna a flóra
Niektorých ostrovy sú porastené mangrovníkmi. Korálové útesy a plytčiny v okolí ostrovov prekypujú morským životom a oblasť je hniezdiskom mnohých morských vtákov boli, preto boli Dahlacké ostrovy vyhlásené za významné vtáčie územie. Možno tu vidieť delfíny, dugongy, žraloky a korytnačky, ako i mnohé druhy bezstavovcov. Časť ostrovov s priľahlými vodami predstavuje morský park Dahlak Marine National Park, ktorý je jeden z dvoch národných parkov Eritrey.
Kopčiansky rýchlostný motookruh
Kopčiansky rýchlostný motookruh (iné názvy: Kopčany Road Race, Kopčany TT; v minulosti ako Záhorácky rýchlostný motookruh) sú preteky cestných motocyklov na 3 120 m dlhej trati v obci Kopčany (okres Skalica) neďaleko českých hraníc na západe Slovenska. Organizátorom tohoto podujatia je domáci Moto Classic Racing Club Kopčany, ktorý po obnovení týchto pretekov v roku 2010 nadviazal na históriu Záhoráckeho rýchlostného motookruhu ktorý mal 26 ročníkov.
Osobnosti
Na trati v Kopčanoch sa za jej históriu od prvých pretekov v roku 1967 objavilo veľa motocyklových hviezd či už z domáceho šampionátu alebo zo zahraničia. K najznámejším víťazom patrili Peter Baláž, Ernest Korčák, František Srna, Kvetoslav Samák, Zbyněk Havrda, František Kročka, Imrich Majoroš, Pavol Dekánek, Bohumil Staša st., Rudolf Mitošinka, Jan Vaněček, Miroslav Kacko, Vladimír Častka, Rudolf Zeller alebo Martin Loicht.
Po obnovení pretekov v Kopčanoch medzi popredných jazdcov patria: Marek Červený, Aleš Nechvátal, Petr Kunz, Petr Bičiště, Richard Sedlák, Daniel Zornweg, Karel Kalina, Michal Savinkov, Jan Vysloužil, Alexandr Vysloužil, Dan Vysloužil, Oldřich Podlipný či domáci jazdci David Hanzalík, Milan Hanzalík ml. a Roman Kurina.
Trať
Asfaltová trať meria 3 120 metrov, jej šírka je 610 m, má 11 zákrut z toho 7 ľavých a 4 pravé. Okruh má rýchlostný charakter a je náročný na brzdenie.
Kategórie
Preteky v Kopčanoch patria v súčasnosti do Majstrovstva a Přeboru Českej republiky na prírodných okruhoch pod hlavičkou Českomoravskej asociácie motocyklového športu (CAMS).
Preteky
Každá trieda má v sobotu 2 merané tréningy po ktorých sa určuje pozícia na štarte. V nedeľu sú na programe samotné preteky. Kategórie sú vyhodnotené zvlášť.
19671979
Historicky prvý ročník pretekov v obci Kopčany sa konal v roku 1967. Boli vypísané kategórie 175cc, 250cc a 350cc. Zvíťazili Dušan Haranta, František Kročka a František Srna. Druhý ročník sa konal v roku 1969 a zvíťazili Kročka (350cc), Srna (250cc) a Bedřich Fendrich (50cc). V roku 1970 sa súťažilo o body do Majstrovstiev Slovenska v troch triedach. V 175cc vyhral Otto Krmíček st. a v dvoch kategóriách zvíťazil František Srna (250cc+350cc). To isté sa mu podarilo aj v 1971, v 175cc zvíťazil Bedřich Fendrich. V roku 1972 boli preteky prvý krát v 4 kategóriách s víťazmi: Krmíček st. (50cc), Kamil Hrušecký (125cc), Peter Baláž (250cc) a Ernest Korčák (350cc). V roku 1973 boli opäť štyri preteky s víťazmi: Kročka (50cc), Korčák (125cc) a 2-krát Peter Baláž (250cc+350cc).
V roku 1974 bola pridaná aj tzv. voľná trieda, takže sa odjazdilo 5 pretekov: 50cc vyhral Marián Kročka, 125cc Ernest Korčák a hetrik si pripísal Peter Baláž. V roku 1975 a po prvýkrát súťažilo o body do Majstrovstiev ČSSR v 250cc a 350cc. Peter Baláž zvíťazil v 4 z 5 pretekov, keď ovládol Slovenské aj Československé majstrovstvá 250cc a 350cc. Víťazstvo v 125cc získal Karol Jirka. V roku 1976 si víťazstvá podelili Kamil Hrušecký (125cc), Stanislav Klátil (250cc) a Miroslav Vašíček (350cc).
V roku 1977 sa vo všetkých 4. triedach bojovalo o body do Majstrovstiev ČSSR. V 50cc zvíťazil Zbyněk Havrda st., v 125cc Peter Baláž, v 250cc Bohumil Staša st. a v 350cc opäť Peter Baláž. V roku 1978 v piatich pretekoch dvakrát zvíťazil Zbyněk Havrda (50cc+125cc), 250cc vyhral Pavol Dekánek, 350cc Rudolf Mitošinka a voľné 350cc Jiří Mrkývka. V roku 1979 sa súťažilo o body do Majstrovstiev ČSSR v kategóriách 50cc a 125cc a do Majstrovstiev SSR v 250cc a 350cc. Najslabšiu kubatúru ovládol Zbyněk Havrda, 125cc Peter Baláž a dvakrát zvíťazil Pavol Dekánek.
19801989
V roku 1980 sa 50cc a 125cc jazdili v rámci Majstrovstiev SSR aj ČSSR, k tomu československé 250cc. Celkovo prebehlo 5 pretekov. Víťazi: M-SSR: 50cc Kvetoslav Samák, 125cc Kamil Hrušecký a M-ČSSR: 50cc Zbyněk Havrda, 125cc Peter Baláž a 250cc Pavol Dekánek.
V roku 1981 sa závodilo v rámci Majstrovstiev SSR v 125cc a Majstrovstiev ČSSR v 50cc, 250cc a 350cc. Víťazi: 50cc Zbyněk Havrda, 125cc Kvetoslav Samák, 250cc Bohumil Staša. Preteky triedy 350cc boli pre silný dážď prerušené červenou vlajkou. Bohužial na zadnej rovinke v rýchlej pravej zákrute havaroval Karel Navrátil a zraneniam po prevoze do nemocnice podľahol. Po tejto tragickej udalosti sa v Kopčanoch už triedy 250cc a 350cc o body do Majstrovstiev ČSSR nepredstavili.
V roku 1982 boli na programe opäť triedy v rámci Majstrovstiev ČSSR (50cc - Jiří Šafránek, 125cc - Peter Baláž) a Majstrovstiev SSR (50cc - Ladislav Šolc, 125cc - Kvetoslav Samák a 250cc - Peter Baláž).
V roku 1983 v rámci Majstrovstiev ČSSR vyhral 50cc Miloš Sedlák a 125cc Peter Baláž; v rámci Majstrovstiev SSR v 125cc Kvetoslav Samák a 250cc Marián Troliga.
V roku 1984 počasie opäť poznamenalo celé preteky, keď sa odjazdila len trieda 80cc ktorú vyhral Jan Vaněček. Ostatné triedy boli pre silnú prietrž mračien zrušené.
V roku 1985 už preteky prebehli kompletne: Majstrovstva ČSSR v 50cc a 125cc, v ktorých zvíťazili Otto Krmíček a Jiří Šafránek. V rámci Majstrovstiev SSR zvíťazili v 125cc - Kvetoslav Samák a 250cc - Rudolf Mitošinka. Po prvýkrát sa predstavila aj trieda 125 MTX, ktorú vyhral Alan Kalina.
V roku 1986 sa konalo 6 pretekov. Trojnásobné víťazstvo si pripísal Kvetoslav Samák (2x 80cc a 125cc), v 125 MTX zvíťazil Eduard Klimek ml., v 250cc Majstrovstiev SR Rudolf Mitošinka a voľnú 250 cc vyhral Imrich Majoroš.
V roku 1987 pribudla ďalšia kategória F-250 1V. Túto triedu opanovali jazdci z Kuby: 1. Cenzano 2. Lazo 3. Rivero; ktorí zvíťazili o celé kolo. Triedu 80cc opäť vyhral dvakrát Samák, 125cc Juraj Burkert, 125 MTX Jiří Stloukal, 250cc Marián Troliga a voľné 250cc Milan Šobáň ml.
V roku 1988 v 80cc opäť víťazí Kvetoslav Samák. F-250 vyhral 1V Michal Placák, 125cc Juraj Burkert, 125 MTX Pavel Nechanický a 250cc Marián Troliga.
V roku 1989 sa hneď dvakrát predstavili F-250 1V. Zvíťazili Michal Placák a Pavel Nechanický. 80cc vyhral Jan Vaněček, 125 MTX František Vařacha a 125cc a 250cc ovládol Imrich Majoroš.
Trsteniarik malý
Trsteniarik malý (iné názvy: trsteniarik menší, trsteniarik pásikavý, trsteniarik pásikový ; lat. Acrocephalus schoenobaenus ) je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Obýva západnú Palearktídu. Na Slovensku je to pravidelný hniezdič, preukázane hniezdi v 42,90 % mapovacích kvadrátov od nížin do Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik malý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, v Európe bola v rokoch 19802013 potvrdená stabilná populácia.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 10 000 - 16 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 ani v roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Kopčiansky rýchlostný motookruh
19901994
V roku 1993 sa kategória 125cc jazdila spolu ako samostatné Majstrovstvá ČR a Majstrovstvá SR, ktoré celkovo vyhral Miroslav Kacko a v rámci SR bol prvý Vladimír Častka. Triedu voľných 250cc vyhral Otto Almási, Prvé predstavenie kategórie Superšport zvládol najlepšie Petr Pinc, triedu Superbike András Mohai.
Trsteniarik malý
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Druh je zaradený do Bonnského dohovoru (Príloha II) a Bernského dohovoru (Príloha II).
Kopčiansky rýchlostný motookruh
19901994
Posledný 26. ročník Záhoráckeho rýchlostného motookruhu v roku 1994 v rámci Majstrovstiev SR bol poznamenaný malým počtom pretekárov a aj keď podal prihlášku o termín, ďalší rok sa už neuskutočnil. Poslednými víťazmi boli: Mito Cup 1. jazda Slavomír Jeníček, 2.jazda Jiří Mrkývka ml., 125cc Vladimír Častka, 250cc Róbert Orosz, Superšport Martin Loicht a Superbike Franz Heller.
Trsteniarik malý
Hlas
Spev trsteniarika malého je svieži a rýchly, strieda drsné a melodické úseky. Napodobňuje aj iné druhy vtákov. Spieva na vrcholkoch stebiel trstiny a krátko aj vzlietne.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 €  (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Metabolit
Metabolit je v biochémii látka vznikajúca v priebehu metabolických procesov. Tento pojem zvyčajne označuje malé molekuly (typicky do 1000 Da ). Metabolity majú rôzne funkcie, vrátane ich úlohy ako zdroje energie, štruktúrnej, signalizačnej či stimulačnej role, niektoré pôsobia ako inhibítory enzýmov alebo majú vlastnú katalytickú aktivitu (zvyčajne v podobe enzýmových kofaktorov), niektoré majú obrannú úlohu alebo sú zodpovedné za interakcie s inými organizmami (napr. pigmenty, odoranty či feromóny).
Delenie
Primárne metabolity sa priamo účastnia bežného rastu, vývoja a reprodukcie organizmu. Patria sem sacharidy, proteíny, lipidy, nukleové kyseliny, hormóny a iné. Príkladom primárneho metabolitu, ktorý sa vyrába priemyselnou mikrobiológiou vo veľkej škále, je etylén. Medzi primárne metabolity patria napríklad fruktóza a glukóza, ktoré sa nachádzajú v niekoľkých metabolických dráhach.
Sekundárne metabolity sa neúčastnia daných procesov priamo, ale zvyčajne majú dôležitú ekologickú funkciu alebo vznikajú pri detoxifikácii organizmu. Sekundárny metabolizmus prebieha zriedkavo, tieto metabolity nie sú nevyhnutné pre rast a nenachádzajú sa vo všetkých druhoch. Obsah sekundárnych metabolitov je závislý na okolitých podmienkach (napr. klíme, množstve svetla či dostupnosti vody). Sekundárne metabolity vznikajú zvyčajne z primárnych metabolitov. Do tejto skupiny patria napríklad antibiotiká a alkaloidy alebo napríklad pigmenty (napr. živice či terpény). Niektoré antiobiotiká vznikajú z primárnych metabolitov ako prekurzorov, napríklad aktinomycín, ktorý vzniká z primárneho metabolitu tryptofánu (aminokyseliny).
Medzi príklady primárnych metabolitov, ktoré sa vyrábajú prostredníctvom priemyselnej mikrobiológie, patria:
Metabolóm a metabolomika
Kompletná sada metabolitov, ktoré vznikajú alebo sa využívajú v bunke v rámci rôznych metabolizmov, sa označuje ako metabolóm. Metabolóm predstavuje veľkú sieť metabolických reakcií, kde výstup jednej enzýmovej chemickej reakcie tvorí vstup pre ďalšie chemické reakcie. Skúmaním metabolómu, chemických procesov, ktorým vznikajú metabolity, a postupmi na analýzu metabolómu sa zaoberá metabolomika.
Metabolity vznikajú z rôznych chemických látok, či už prirodzených pre organizmus alebo farmaceutického pôvodu, a to pomocou prirodzených biochemických rozkladných procesov a pri vylučovaní. Rýchlosť rozkladu látok je dôležitým faktorom, ktorý určuje dĺžku a intenzitu ich pôsobenia. Pochopenie toho, ako sú farmaceutiká metabolizované a aké majú ich metabolity potenciálne vedľajšie účinky je dôležitou súčasťou objavovania liekov.
Stachanovské hnutie
História
Stachanovské hnutie sa začalo počas sovietskej druhej päťročnice v roku 1935 ako nová etapa socialistickej súťaže, ktorá vznikla ako pokračovanie rýchlej industrializácie a násilnej kolektivizácie, ktoré sa uskutočnili sedem rokov predtým. Hnutie bolo pomenované po Alexejovi Grigorievičovi Stachanovi, ktorý 31. augusta 1935 údajne vyťažil 102 ton uhlia za menej ako 6 hodín (14-násobok svojej kvóty). 1. februára 1936 však stachanovci „prekonali“ jeho rekord a toho dňa bolo oznámené, že Nikita Izotov vyťažil 640 ton uhlia za jednu zmenu.
Stachanovské hnutie, podporované a vedené komunistickou stranou, sa čoskoro rozšírilo aj do ďalších priemyselných odvetví Sovietskeho zväzu. Medzi priekopníkov hnutia patrila napríklad Paša Angelina v poľnohospodárskom priemysle.
V dňoch 14. novembra – 17. novembra 1935 sa v Kremli konala 1. stachanovská konferencia, ktorá zdôraznila výnimočnú úlohu stachanovského hnutia pri socialistickej prestavbe národného hospodárstva.
V súlade s rozhodnutiami pléna sovieti zorganizovali širokú sieť priemyselného vzdelávania a vytvorili špeciálne kurzy pre majstrov socialistickej práce. V roku 1936 sa na viacerých priemyselno-technických konferenciách revidovali plánované výrobné kapacity rôznych odvetví a zvyšovali sa ich výkony. V mnohých priemyselných odvetviach tiež zaviedli stachanovské súťaže s cieľom nájsť najlepších pracovníkov a podporiť súťaženie medzi nimi.
Stachanovky sa objavovali zriedkavejšie ako muži, ale štvrtina všetkých členiek odborov bola označená za „prekonateľky noriem“. Prevažnú časť stachanovcov na vidieku tvorili ženy, ktoré pracovali pri dojení, ako ošetrovateľky teliat a poľné robotníčky.
Sovietske orgány tvrdili, že stachanovské hnutie spôsobilo výrazné zvýšenie produktivity práce. Diskusia o návrhu ústavy v 30. rokoch bola využitá ako nový vietor do plachiet hnutia.
Počas druhej svetovej vojny stachanovci používali rôzne metódy na zvýšenie produktivity, napríklad prácu na viacerých obrábacích strojoch naraz a kombinovanie profesií. Stachanovci zorganizovali „hnutie dvoch stovák“ (двухсотники) s plnením 200 % alebo viac kvóty za jednu zmenu).
Odpor a ukončenie
Opozícia voči tomuto hnutiu si vyslúžila označenie „rozvracač“. Nie všetci robotníci boli stachanovcami a požiadavkou na zvýšenie produktivity nadšení. Niektoré skupiny považovali Stachanova za zodpovedného za sťaženie ich života a dokonca sa mu za to vyhrážali.
Počas éry destalinizácie, ktorá sa snažila zrušiť mnohé z toho, čo bolo urobené počas Stalinovho režimu, bolo stachanovské hnutie vyhlásené za stalinský propagandistický manéver. Robotníci mali dostať najlepšie vybavenie a najpriaznivejšie podmienky, aby sa mohli dosiahnuť najlepšie výsledky.
V roku 1988 sovietsky denník Komsomoľskaja Pravda uviedol, že široko propagované osobné úspechy Stachanova boli nafúknuté. Noviny trvali na tom, že Stachanov využíval na pomocné práce množstvo pomocníkov, zatiaľ čo výstupy boli vyčíslené len pre neho. Podľa sovietskych štátnych médií Stachanovov prístup nakoniec viedol k zvýšeniu produktivity práce prostredníctvom lepšej organizácie práce vrátane špecializácie a postupnosti úloh.
Ousmane Dembélé
Ousmane Dembelé (* 15. máj 1997, Vernon, Francúzsko) je francúzsky futbalový útočník a reprezentant, ktorý v súčasnosti pôsobí v španielskom klube FC Barcelona.
Klubová kariéra
S futbalom začal v roku 2004 tíme ALM Évreux, v roku 2009 prestúpil do klubu Évreux FC. Jeho v 13-tich rokoch ho získal klub Stade Rennais.
Stade Rennais FC
Debutoval v drese rezervného tímu Stade Rennais 6. septembra 2014, keď striedal Zana Alléeho. Svoj prvý gól dal 9. novembra 2014 proti Stade Lavallois. V prvej sezóne dosiahol 13 gólov v 18 zápasoch.
Borussia Dortmund
V lete 2016 prestúpil do nemeckého klubu Borussia Dortmund, kde podpísal päťročnú zmluvu. Debutoval v zápase proti Bayernu v ktorom Dortmund prehral 0-2. Svoj prvý gól zaznamenal 20. septembra 2016 v zápase Bundesligy proti VfL Wolfsburgu, ktorý Dortmund vyhral 5-1. Dňa 22. novembra 2016 zaznamenal svoj prvý gól v Lige majstrov, keď nemecký klub porazil Legiu Varšavu 8-4 v skupine. V letnom prestupovom období roku 2017 sa oň zaujímal katalánsky klub FC Barcelona, ktorý prišiel o svojho ofenzívneho hráča Neymara.
FC Barcelona
V auguste 2017 prestúpil za 105 miliónov eur (+ bonusy) do katalánskeho klubu FC Barcelona pôsobiaceho vo španielskej Primera División a stal sa tak druhým najdrahším hráčom histórie po Neymarovi, ktorý v lete odišiel za 222 miliónov eur z Barcelony do Paris Saint-Germain FC. Teraz nosí na drese číslo 11 po Neymarovi. Za Barcelonu debutoval 9. septembra keď v 68. minúte nahradil Gerarda Deulofea v zápase v ktorom Barcelona vyhrala 5-0 nad RCD Espanyol Espanyol na Camp Nou a prihral na gól Suárezovi. Vo svojom prvom štarte v základnej zostave o osem dní neskôr v Getafe CF si zranil Achillovu šľachu a bol odpísaný na štyri mesiace. 9. mája skóroval dvakrát v zápase proti Villarealu v ktorom Barca vyhrala 5-1.
Reprezentačná kariéra
Nastupoval za francúzske mládežnícke reprezentácie U17, U18, U19 a U21.
V A-mužstve Francúzska debutoval 1. septembra 2016 v priateľskom zápase v Bari proti reprezentácii Talianska (výhra 3:1). .
Dňa 17. mája 2018 bol zaradený do 23-členného tímu na majstrovstvá sveta 2018 v Rusku.
Giorgia Meloniová
Giorgia Meloniová (🇮🇹; * 15. január 1977, Rím) je talianska politička a novinárka, od 22. októbra 2022 predsedníčka vlády Talianska. Od roku 2006 bola poslankyňou Poslaneckej snemovne a od roku 2014 vedie politickú stranu Bratia Talianska. Od roku 2020 je predsedníčkou Strany európskych konzervatívcov a reformistov. Po tom, čo jej strana získala v talianskych všeobecných voľbách v roku 2022 najviac hlasov, zložila prísahu ako prvá ženská premiérka.
Život
Giorgia Meloniová sa narodila v Ríme 15. januára 1977. Jej otec pochádzal zo Sardínie a matka zo Sicílie. Jej otec, daňový poradca, bol odsúdený za obchodovanie s drogami a odsúdený na 9 rokov v španielskom väzení v roku 1995. Opustil rodinu, keď mala v roku 1988 jedenásť rokov, presťahovaním sa na Kanárske ostrovy. Vyrastala v okrese Garbatella.
V roku 1996 sa stala líderkou študentského hnutia Azione Studentesca, ktoré spadalo pod národnokonzervatívnu stranu Národná Aliancia. V roku 1998 bola zvolená do provinčného zastupiteľstva provincie Rím a túto funkciu zastávala až do roku 2002. V roku 2004 sa stala prvou ženskou predsedníčkou mládežníckej organizácie Národnej Aliancie Azione Giovani.
V roku 1996 ukončila svoje štúdium na strednej súkromnej škole Colegio Amerigo Vespucci.
V súčasnosti má jednu dcéru a žije so svojím partnerom Andreom Giambrunom, ktorý pracuje ako žurnalista. Podľa jej slov je katolíckeho vierovyznania. Vo svojom prejave na zhromaždení v Ríme v roku 2019 povedala: „Som Giorgia. Som žena, som matka, som Talianka, som kresťanka.“
Ministerka mládeže
odkaz=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/a/ad/Giorgia_Meloni_daticamera_2008.jpg|alt=2006 portrait of Meloni for the Chamber of Deputies|náhľad|213x213bod| Meloni v roku 2006 V talianskych parlamentných voľbách v roku 2006 bola zvolená do Poslaneckej snemovne za Národnú Alianciu, kde sa stala podpredsedníčkou. V tom istom roku začala pracovať aj ako novinárka.
V novembri 2010 v mene ministerstva predstavila balík za 300 miliónov eur s názvom „Právo pre budúcnosť“. Bol zameraný na pomoc mladým ľuďom a obsahoval päť iniciatív vrátane stimulov pre začínajúcich podnikateľov, bonusov v prospech brigádnikov a pôžičiek pre študentov.