cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Messerschmitt Me 262
Bojové nasadenie
thumb|right|Messerschmitt Me 262A na letisku, 1944 Do služby bol Me 262 zaradený až v lete 1944 a v októbri bola založená letka Kommando Nowotny zložená len z Me 262. Velil jej skúsený letec Walter Nowotny. Tieto stroje boli nasadené hlavne proti bombardérom. V súbojoch s piestovými stíhačkami P-51 Mustang a Supermarine Spitfire nevychádzal najlepšie. Bolo to kvôli menšej obratnosti a akcelerácii. Oproti britskej prúdovej stíhačke Gloster Meteor mal Me 262 väčšiu rýchlosť a teoreticky ho prekonával aj vo výzbroji. Me 262 mal štyri kanóny MK 108 kalibru 30 mm a Gloster Meteor mal kanóny British Hispano kalibru 20 mm, lenže kanóny MK 108 mali menšiu kadenciu a dostrel, hodili sa preto skôr na útoky na bombardéry. Gloster Meteor prekonával Me 262 aj v lepšej obratnosti a použití aerodynamických bŕzd. Tieto dva stroje sa vo vzdušnom súboji nikdy nestretli. Kanóny MK 108 boli u neskorších verzií nahradené kanónom BK 5 alebo MK 214 kalibru 50 mm. Do konca vojny Luftwaffe oficiálne prevzalo 1 433 strojov, ale do boja sa dostala menej než polovica. Najväčšia akcia Me 262 bol boj so spojeneckým bombardovacím zväzom, pri ktorom bolo použitých 55 strojov. Útok bol vedený proti strojom americkej 8. leteckej armády. Me 262 zaútočili na 1317 štvormotorových bombardérov B-17 a B-24, ktoré mali sprievod 905 stíhačiek. Me 262 zostrelili najskôr 10 bombardérov, ale Luftwatorffe stratila 27 stíhačiek, 5 pilotov a ďalší 14 boli nezvestní. Len Nowotnyho jednotka však do konca vojny zostrelila 427 lietadiel, z toho viac než 300 spojeneckých štvormotorových bombardérov. Spojenci považovali Schwalbe za potenciálne veľké nebezpečenstvo a na letiská, na ktorých boli umiestnené ich jednotky, podnikali neustále útoky. Väčšina Me 262 stratených pri bojových akciách bola zničená pri pristávaní, kedy bola najzraniteľnejšia.
Varianty
right|thumb|Nočný stíhač Me 262B-1a/U1 v USA right|thumb|Avia S-92
Japonský návrh inšpirovaný správami o Me 262:
Povojnové varianty:
Špecifikácie (Me 262A-1a)
right|350px
Žily očnice
Žily očnice (lat. venae ophthalmicae) je súhrnné označenie pre tieto žily hlavy:
Devízový trh
Devízový trh predstavuje miesto, kde sa stretáva ponuka s dopytom po zahraničných menách, prípadne po peňažných nástrojoch, ktoré sú denominované v zahraničnej mene. Pri tomto procese sa tvorí cena jednotlivých mien, ktorá sa označuje ako menový alebo devízový kurz.
Coroner (skupina)
Coroner bola metalová skupina zo švajčiarskeho mesta Zürich. Skupina začala hrať thrash metal, neskôr začala koketovať s progresívnymi, ale hlavne so silne technickými vplyvmi, pôvodom v džeze a progresívnom rocku (napr. u kapely Rush). Práve týmto novým prístupom popri kapele Mekong Delta ovplyvnili neskôr veľké množstvo hlavne death metalových skupín. Od kapely Mekong Delta sa líšia hlavne vokálmi. Vokalista a basgitarista Ron Broder na všetkých albumoch spieva hlasom typickým pre skorší death metal. Skupina Coroner existovala 10 rokov (1985 – 1995), kedy sa pre nedostatočnému presadeniu na trhu a vzájomné nezhody členov rozpadla. V roku 2005 uvažovali o znovuzjednotení kapely, k čomu ale nakoniec nedošlo. Komerčne sa presadili veľmi málo, a to prevažne len v Európe. Počas svojej existencie nahrali 5 štúdiových albumov (každý má iný žánrový charakter), tri demo nahrávky, niekoľko singlov a dve kompilácie – najväčších hitov a nepublikovaných nahrávok z ranej tvorby skupiny. Zaujímavosťou kapely sú prerobené skladby od Beatles (I Want You (She's So Heavy) a Purple Haze) od Jimi Hendrixa, ktoré vydali ako single, a nachádzajú sa aj na štúdiových albumoch skupiny. Dnes sa o skupine Coroner hovorí ako o legende, ktorá poskytla metalu veľa invenčných hodnotných prvkov.
R.I.P.
Debutový album skupiny Coroner je ovplyvnený skupinami Bathory a Celtic Frost. Vyšiel v roku 1987. Speed a thrash metalová hra gitár a bicích dopĺňajú neoklasické prvky v gitarových sólach. Na albume sa nachádza aj inštrumentálna skladba "Nosferatu" so svojím vlastným introm. Album má celkovo tri intrá, jedno úvodné, tretie je ku skladbe "Totentanz".
Punishment for Decadence
Druhý album skupiny Coroner je progresívnejší, pribúdajú viaceré zmeny nálad a tempa, hudobné nástroje hrajú komplexnejšie motívy. Kapela si začína profilovať svoje vlastné hudobné portfólio. Texty skladieb sa začínajú zaoberať vážnejšími témami ako sú osobné prežívanie emócii a myšlienok, spoločenské a politické problémy. V roku 1988 ku skladbe "Masked Jackal" natočili videoklip.
No More Color
Tretí album je viac technickejší ako predošlý. Bicie hrajú často iné rytmy ako klasické 4/4 metrum, prevažujú hlavne sekavé nepárne rytmy. Gitarové pasáže obsahujú stále zložitejšie apreggia, chromatické celotónové mody, disharmonickejšie akordy a progresívne riffy. Basgitarové techniky sa stále zdokonaľujú. Vokály sú voči predošlým albumom o niečo agresívnejšie. Album vyšiel v roku 1989.
Mental Vortex
Štvrtý album prináša podľa kritikov najvyzretejší hudobný materiál tejto švajčiarskej trojice hudobníkov. Najpodobnejší je predošlému albumu No More Color, technický thrash metalový zvuk ale začína častejšie využívať pomalšie tempové, rytmické sekcie. Experimentálne skladby dopĺňa koververzia od skupiny Beatles. Tento album vyšiel v roku 1991.
Grin
Industriálny, ambientný zvuk a ešte viac avantgardnejší prístup skupiny Coroner na piatom albume zaznamenáva úbytok technickej a progresívnej tvorby. Album sa chcel priblížiť komerčnej scéne thrash metalu. Na albume sa objavujú najdlhšie skladby. Toto bol posledný album skupiny, vyšiel v roku 1993. Po ňom už vyšli len kompilácie.
Michael Janyk
Michael Janyk (* 22. marec 1982, Vancouver, Kanada) je kanadský lyžiar.
NGC 6667
NGC 6667 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 11. septembra 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Zachovanie
Zachovanie je udržanie, zachránenie pred zánikom, spôsobenie, že niečo zostane. Napr. Hegel používal termín 'zachovanie' pri charakterizovaní pohybu absolútnej idey.
Držovice (okres Prostějov)
Držovice sú obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. Ku dňu 1. 1. 2007 tu žilo 1260 obyvateľov.
Zachovanie
Zákony zachovania sú základnými zákonmi fyziky.
Csömend
Csömend je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Má rozlohu 866 ha a žije tu 336 obyvateľov (2007).
Brette-les-Pins
Brette-les-Pins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vitalizmus
Vitalizmus môže byť:
Brette-les-Pins
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Plechý
Plechý  je vrch ležiaci v Južných Čechách v pohorí Šumava, na hranici s Rakúskom a súčasne je najvyšším vrcholom českej aj rakúskej časti Šumavy. Nachádza sa západne od Novej Pece.
Brette-les-Pins
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plechý
Názov
Dnešné pomenovanie tohto vrchu vzniklo z nemeckého názvu, ktorý je z minulosti známy v rôznych podobách (1346 Plechensteyn, 1604 Plecknsstayn, 1710 Pleckhenstein) a znamená „lesklý kameň alebo skala“ (odvodené od slovesa blecken = lesknúť sa, trblietať sa). Motívom k tomutu názvu bola pravdepodobne trblietajúca sa hladina jazera na severovýchodnom svahu hory.
Klimatické podmienky
Snehová pokrývka tu leží pol roka, teplota nedosahuje ani 3 °C v ročnom priemere.
Prístup
Plechý je prístupný z niekoľkých smerov. Prechádza po ňom červeno značený hrebeňový chodník z Nového Údolia do Zadnej Zvonkovej. Na tejto trase ležia ďalšie vrcholy vyššie ako  – Třístoličník, Trojmezná, Smrčina. Ďalšou možnosťou je výstup z Novej Pece po zelenej značke k Plešnému jazeru a odtiaľ žlto značenou tzv. „zážitkovou trasou“ (vedie medzi stojacimi odumretými stromami so vstupom na vlastné nebezpečenstvo) okolo Stifterovho pomníka až na vrchol. Výstup na Plechý sa dá uskutočniť aj z rakúskej strany.
Zaujímavosti
thumb|[[Plešné jazero od Stifterovho pamätníka]]
Zachovávanie
Zachovávanie je udržiavanie, spôsobovanie, aby niečo zostalo, zachraňovanie pre zánikom.
Pedro Álvares Cabral
Pedro Álvares Cabral (* 1467/1468, Belmonte, Portugalsko † asi 1520, Santarém) bol portugalský moreplavec. Je považovaný za objaviteľa Brazílie.
Životopis
Pedro Álvares Cabral pochádzal zo šlachtickej rodiny. Bol tretím synom Fernaa Cabrala. Ovládal niekoľko jazykov a tiež fyziku, geometriu, kartografiu a astronómiu.
thumb|left|Pedro Álvares Cabral - rytina na americkej bankovke
V roku 1500 sa na žiadosť panovníka Manuela I. stal kapitánom druhej organizovanej výpravy do Indie. S trinástimi loďami opustil 9. marca Lisabon a pláva do Atlantického oceánu smerom k africkým brehom. Na lodiach bolo okolo 1 500 mužov. Na jednej lodi velil aj Bartolomeo Diaz.
22. apríla zbadal pevninu a 23. apríla pristál pri brehoch Južnej Ameriky. Cabral si najskôr myslel, že ide o ostrov a preto ho nazval Ilha de Vera Cruz (ostrov pravého kríža) a prehlásil ho za majetok Portugalskej koruny. Neskôr Portugalci zistili, že nejde o ostrov a novú zem pomenovali Terra de Santa Cruz (Zem svätého kríža).
Joey Ramone
Jeffry Hyman, známy ako Joey Ramone (* 19. máj 1951, Queens, NY, USA – † 15. apríl 2001, New York, NY, USA) bol spevák legendárnej punkovej kapely Ramones. V skupine hral pôvodne na bicie, ale keď sa ukázalo, že basgitarista Dee Dee Ramone nestíha zároveň spievať a hrať, prešiel od bicích ku spevu. V roku 2003 bola po Joeym pomenovaná ulica v New Yorku ako Joey Ramone Place.
Pedro Álvares Cabral
Životopis
13. septembra dorazila flotila k indickým brehom v miestach dnešného štátu Kerala. Tu, ale neboli Portugalci vítaní. Arabskí obchodníci v nich videli konkurenciu. Došlo k boju. Portugalci po dva dni ostrelovali prístav a zapálili 15 arabských lodí. V boji prišli o 50 námorníkov. Vládca zo susedného prístavu Cochim ale prijal Portugalcov priateľsky a umožnil im dokonca založiť podnik pre podporu vzájomného obchodu. To bola aj úloha, ktorou portugalský kráľ Cabrala poveril.
16. januára 1501 sa flotila vydala na spiatočnú cestu domov, kde dorazila 23. júna 1501. Z pôvodných trinástich lodí sa ale domov vrátili len štyri.
V roku 1502 bola vyslaná ďalšia výprava do Indie. Tej sa ale Cabral odmietol zúčastniť, pretože by sa musel deliť o velenie s ďalšími veliteľmi. Až do svojej smrti okolo roku 1520 žil na svojich pozemkoch v Santaréme.
Komoča
Komoča je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Gibson Flying V
right|thumb|Gibson Flying V
Gibson Flying V je elektrická gitara vyrábaná firmou Gibson Guitar Corporation s charakteristickým tvarom písmena V. Jej premiéra sa konala v roku 1958, ale v roku 1959 bola kvôli malému záujmu stiahnutá z predaja. Až neskôr boli docenené a znovu vyrábané od roku 1967 až dodnes.
Komoča
Časti obce
V blízkosti obce sa na brehu rieky Váh nachádza chatová oblasť a kemping Oáza.
Gibson Flying V
Gitara má silný a ostrý zvuk, hlavne vďaka dvom humbuckerom. Gitara má mostík Tune-o-matic patentovaný firmou Gibson v roku 1952 a napínač strún Stopbar.
Gitary Flying V používajú skupiny ako Metallica, Acid Drinkers, Nickelback, Judas Priest alebo Scorpions. Model Flying V sa uplatnil aj v žánri blues - hral na ňu Jimi Hendrix a jeden z "kráľov bluesu" - Albert King.
Kittsee
Kittsee (v minulosti aj Kittsee bei Pressburg, ; ; ) je obec v Rakúsku v okrese Neusiedl am See, v bezprostrednej blízkosti bratislavských mestských častí Petržalka a Jarovce.
Žije tu obyvateľov.
Kittsee je známe hlavne vďaka rozsiahlemu počtu odrôd marhúľ. Vhodná klíma a vlastnosti pôdy dávajú tomuto ovociu výnimočnú arómu nielen na pálenie v obci, ale aj na predaj. V obci je rozvinuté aj vinárstvo na, na hlinitej piesočnatej a štrkovej pôde sa darí najmä bielym odrodám viniča.
Historické územie obce Kittsee bolo väčšie než dnes. Po prvej svetovej vojne (začiatkom 20. rokov 20. storočia) bolo územie obce rozdelené medzi Rakúsko (t.j. dnešné Kittsee), Česko-Slovensko (dnešná južná Petržalka) a Maďarsko (dnešné západné Jarovce), pričom spomenutá maďarská časť po druhej svetovej vojne pripadla Česko-Slovensku – pozri o tom aj v článku Kopčany (Bratislava).
Historický vzťah k Bratislave
Obec Köpcsény (nem. Kittsee, slov. Kopčany) pôvodne patrila do Uhorska (resp. od jesene roku 1918 Maďarska), kde tvorila časť severných hraníc Mošonskej stolice (župy). Rakúsko si územie tejto obce nárokovalo (a malo ho mocnosťami schválené) už najneskôr v auguste roku 1919, ale spočiatku ho neobsadilo; naopak Česko-Slovensko, po schválení mocnosťami, obsadilo okrajové časti severovýchodného Kittsee už v auguste 1919 v rámci obsadzovania tzv. bratislavského predmostia (podrobnosti pozri v článku Bratislava-mestská časť Petržalka v kapitole Dejiny). Podľa Saintgermainskej zmluvy, ktorá bola účinná od júla 1920, sa územie obce Köpcsény/Kittsee rozdelilo medzi Rakúsko (západná časť obce a vlastné sídlo), Česko-Slovensko (severná a severovýchodná časť obce) a Maďarsko (malé územie v juhovýchodnej časti obce). V oblasti dnešnej Bratislavy konkrétne nová hranica Kittsee (čo bola vtedy zároveň štátna hranica Rakúska s Česko-Slovenskom a Maďarskom) prebiehala približne tam, kde je dnes diaľnica D2 v Petržalke (čiže trochu severnejšie než dnes), až po bod 1 km západne od sídla Janíkov dvor (Antonienhof), odkiaľ pokračovala približne zvislo na juh. Treba však poznamenať, že až do novembra 1921 Maďarsko protiprávne odmietalo vzdať sa Burgenlandu, takže vyššie spomínaná celá rakúska časť Kittsee de facto do novembra 1921 patrila k Maďarsku.
V roku 1923 boli v inkriminovanej oblasti vykonané hraničné úpravy, ktorými vznikli medzi Česko-Slovenskom, Rakúskom a Maďarskom hranice prebiehajúce už tam, kde prebieha aj súčasná hranica medzi Rakúskom a Slovenskom a súčasná hranica medzi mestskými časťami Bratislava-Petržalka a Bratislava-Jarovce. Podľa tejto novej hranice z roku 1923 sa teda územie historickej uhorskej obce Köpcsény definitívne rozdelilo medzi Rakúsko (západná časť obce a vlastné sídlo), Česko-Slovensko (dnešná juhozápadná a južná Petržalka) a Maďarsko (dnešné západné Jarovce; od roku 1947 súčasť Česko-Slovenska a od roku 1972 aj priamo súčasť Bratislavy). Konkrétne do Česko-Slovenska/Slovenska od roku 1923 patria z územia historickej uhorskej obce Köpcsény tieto územia:
Zdroje k predchádzajúcim dvom odsekom:
Do roku 1850 pod Kittsee/Köpcsény (a teda aj do Mošonskej župy) patril aj majer Flantschendorf, čiže územie dnešných petržalských lokalít Kapitulské pole, Kapitulský dvor a južná časť dnešnej miestnej časti Pečniansky les (územie po Pečnianske rameno). V roku 1850 sa toto územie stalo súčasťou vtedajšej obce Petržalka (a teda aj Bratislavskej župy).
Demografia
Podľa sčítania obyvateľov v roku 2001 v obci žilo 94,7 % Rakúšanov a 5,3 % iných národností. Majoritným rodným jazykom bola nemčina (89,8 %) nasledovaná chorvátskym jazykom (2,2 %), maďarčinou (1,5 %) a srbčinou (1,2 %). Podľa vierovyznania sa väčšina obyvateľov (88,6 %) hlásila k rímskokatolíckemu vierovyznaniu, 3,4 % boli evanjelici a. v., 1,5 % pravoslávni kresťania a 1,4 % obyvateľov sa hlásilo k islamu.
Jurij Iosifovič Vizbor
Jurij Iosifovič Vizbor (* 20. jún 1934, Moskva – † 17. september 1984, tamže) bol ruský filmový herec, novinár, scenárista, básnik, pesničkár. Jeden zo zakladateľov žánra autorskej piesne v bývalom ZSSR, autor takmer 300 piesní.
Kittsee
Starý zámok/Hrad Kopčany (Altes Schloss)
(v súkromnom vlastníctve – nie je prístupný verejnosti)
Pôvodný kopčiansky hrad na vyvýšenine (kopec – odtiaľ pravdepodobne pochádza aj slovenský názov Kopčany) na okraji starého ramena Dunaja pochádza z 12. storočia, trojposchodová štvorkrídlová stavba s pravouhlým dvorom bola pravdepodobne postavená posledným Arpádom ako hraničné opevnenie proti Rakúsku. Z novostavby zámku v 16. a 17. storočí sa zachovali rôzne pozostatky; točité schody s erbom na nádvorí a osemuholníková veža. Za zámkom sa nachádza dobre udržiavaný židovský cintorín.
Nový zámok/Kaštieľ Kopčany (Neues Schloss)
Johann Listy dal v roku 1668 postaviť zámok Neues Schloss zo starého veľkostatku. Renesančná budova bola za kniežaťa Esterházyho (1730 – 1740) prestavaná v barokovom štýle. Zámok neskôr patril rodu Batthyány (Baťáň), ich rodový erb sa nachádza na mreži nad hlavným vstupom, na mreži balkóna a na strope vstupnej haly. V zámku sa konali svadby dcér Jozefa Batthyánya (1836 – 1897) – v roku 1882 sa tu vydávala Antónia za Fridricha Pongrácza, v roku 1886 Ludovika za Teodora Batthyána, v roku 1891 Blanka za Vojtecha Pálffyho z červenokamenskej línie rodu a v roku 1894 Alžbeta za Alexandra Pálffyho (Vojtechovho druhostupňového bratranca). V zámku žil aj Jozefov syn – blahoslavený Ladislav knieža Batthyány-Strattmann (1870 – 1931), lekár, ktorého pomník sa nachádza na ulici oproti hlavnému vchodu do parku. Po získaní obcou v r. 1969 bol zámok od základov zrenovovaný a zatarasené arkády čestného dvora boli sprístupnené. V roku 1973 tu bolo otvorené etnografické múzeum, rozsiahla výstavná zbierka ľudovej kultúry z východnej a južnej Európy. Hlavný vchod do parku so železnými mrežami zdobil pôvodne rakúsko-francúzsky pavilón na parížskej svetovej výstave v roku 1900. Pri juhovýchodnom nároží zámku sa nachádza kamenný oblúk, ktorý má na severnom preklade vytesaný čiastočne deštaurovaný text, ktorý možno prepísať takto: „COMES IOAN ... PETVS IN KOPCZEN S C R ... CONS CAMER // SVB AVSPICIO DEI SANCTI TVTELA PII PRINCIPIS LEOPOLDI AVGVSTI VNGARIAE AERE // NON EXIGVO ET INGENIO LISTIANO HAEC ERECTA FVEREL“.
Modrý kríž (Blaues Kreuz)
Štíhly, hladký stĺp s bohato zdobenou hlavicou a pietou sa nachádza na ceste smerom do Bratislavy. Na podstavci sa nachádzajú erb rodu Batthyány (Baťáň) a rok 1752. Prícestný kríž pripomína dávnu tragédiu, ktorá sa udiala na ceste do Bratislavy. V roku 1948 bol stĺp zrenovovaný.
Stĺp Svätej Trojice (Dreifaltigkeitssäule)
Stĺp Svätej Trojice je morový stĺp na trávniku s postavami sv. Rocha a Sebastiána, pochádzajúci z r. 1727. Na prednej strane sa nachádza reliéf Madony a Sv. Trojice. V rokoch 1998 – 1999 bol stĺp kompletne zrekonštruovaný.
Pohanská veža (Heidenturm/Öder Turm)
Pohanská veža je pozostatkom Kostola svätého Michala zo zaniknutého stredovekého osídlenia Lebern a ako jediná stavba prežila turecké nájazdy v r. 1529.
Katolícky farský Kostol Povýšenia svätého Kríža (Katholische Pfarrkirche Zur Kreuzerhöhung)
V Kittsee sa už pred rokom 1250 nachádzal románsky kostol v strede obce. Starý Kostol sv. Pankráca bol počas tureckých nájazdov (1529) úplne zničený, v r. 1548 znovu postavený. V rokoch 1735 – 1736 sa začala stavba nového kostola na konci obce, ktorý úplne zhorel v r. 1795. Kostol postavený v roku 1808 bol počas 2. svetovej vojny vyhodený do vzduchu, takže v r. 1948 – 1952 musel byť postavený úplne nový kostol. Vysoký, trojloďový kostol s vstavanou západnou vežou bol postavený podľa štýlu baziliky. Na hlavnom oltári sa nachádza baroková drevené súsošie Ukrižovaného z 18. storočia.
Referencie
Tourist Channel – Kittsee
Šimane
Šimane môže byť v Japonsku:
Yes (skupina)
Formácia a začiatky
Ich prvý debutový album, nazvaný Yes, bol vydaný 25. júla 1969. Harmonické vokály dvojice Anderson – Squire, sa okamžite stali poznávacím znamením a obchodnou značkou zvuku skupiny. Roku 1970 kapela vydala svoj druhý album Time and a Word na ktorom je kapela doprevádzaná 30-členným orchestrom. náhľad|190px|left|Spevák Jon Anderson, koncert v Indianapolis, 30. august 1977
Nové ambície kapely
Peter Banks bol čiastočne nespokojný so smerovaním kapely a aj s vyhodením prvého manažéra Yes, Roya Flynna. To vyvrcholilo v jeho odchod a založenie jeho vlastnej prog-rock kapely „Flash“. Steve Howe (pôvodne z kapely Tomorrow) súhlasil s účinkovaním v Yes a teda nahrádza pôvodného gitaristu Banksa.
Nový zvuk kapely a nové kompozície boli zachytené na kritikmi dobre prijatom albume The Yes Album napísanom celou kapelou a neobsahujúcom žiadne covery. Tento počin takisto pomohol vzťahu Eddieho Offorda s kapelou čo neskôr viedlo k dlhoročnej spolupráci a tým aj k vytvoreniu charakteristického zvuku Yes.
Zmeny v zostavách a komerčný úspech
Skupina vydáva album Fragile (v Amerike umiestnený v rebríčku Top Ten), jedno zo svojich najznámejších diel. Štruktúra albumu je rozdelená do diel jednotlivých umelcov, menovite Howeva „Mood For a Day“, Squierova „The Fish“ atď. No nachádzajú sa tu aj dlhšie epické skladby napríklad hit „Roundabout“ alebo záverečná „Heart of the Sunrise“. Na obale albumu sa po prvýkrát objavuje práca umelca Rogera Deana, ktorého diela sa neskôr stali akýmisi symbolmi pre kapelu.
Ďalší album Yes, Close to the Edge z roku 1972 zostáva jedno z najambicióznejších diel kapely. Mnohí kritici považujú toto album za vrchol progresívneho rocku. Kompozícia sa skladá z 3 piesní kombinujúcich v sebe klasickú hudbu, psychadelický rock, pop a jazz. Nahrávka dosiahla v Amerike Top Ten takisto ako jej predchodca. náhľad|Gitarista Steve Howe, koncert v Indianapolis, 30. august 1977
1972 – 1975
Po vydaní Close to the Edge odchádza bubeník Bill Bruford, ktorý sa neskôr pridáva k formácii King Crimson. Ako náhrada za neho prichádza Alan White z Plastic Ono Bandu. Živá nahrávka Yessongs (nahraná medzi novembrom a decembrom 1972) je záznamom turné usporiadaného po prijatí Whita do Yes.
Tales from Topographic Oceans je názov dvojalbumu z roku 1973 na ktorom sa dokopy nachádzajú 4 piesne, každá dlhá cez 20 minút. Kritika prijala toto album zmiešane, no komerčne bolo ohromne úspešné. V Amerike dosiahlo 6. pozíciu v rebríčkoch. Wakeman však nebol s albumom spokojný a do dnešného dňa je k nemu veľmi kritický. Toto bol jeden z faktorov, ktoré ho presvedčili aby kapelu opustil. Urobil tak na konci turné roku 1974.
Patrick Moraz, švajčiarsky hráč na klávesy bol oslovený aby s kapelou nahral ďalší radový album. Ten vyšiel roku 1974 a niesol názov Relayer. Skupina pokračovala v tradícii písania dlhých skladieb z čoho vzišla kompozícia „The Gates of Delirium“ inširovanú Tolstého dielom Vojna a Mier. Celkovo sa na albume nachádzajú 3 piesne. Táto náhravka sa považuje za jednu najtvrdších v histórii kapely.
1976 – 1979
Po prestávke v roku 1976, Yes nahrávajú nový, mnohými fanúšikmi vysoko hodnotený album nazvaný Going for the One. Počas nahrávania bol Moraz nahradený staronovým hráčom Rickom Wakemanom. Skladby na albume sú relatívne krátke až na epickú 15 minútovú stopu „Awaken“, snáď najlepšiu skladbu, akú kedy Yes zložili. Je to éterický vesmírny epos, vrchol tvorby Yes, krehkosť a sila zároveň…. Ďalším diamantom na albume je skladba Chrisa Squirea "Parallels". Skladbe výrazne dominuje organ Ricka Wakemana, ktorý bol originálne nahrávaný v kostole Sv. Martina vo Vevey a bol následne v štúdiu domixovaný k ostatným nástrojom. Je to gigantický našlapaný song v strede s výbornou sólovou pasážou v kombinácii elektrickej gitary Steve Howea a už spomínaneho organu Wakemana! Takisto je to prvý album, ktorý po dlhej dobe neobsahuje dizajn od Rogera Deana ale od firmy Hipgnosis.
Yes v štýle New Wave
Po vydaní sa naplánovalo severoamerické turné, na ktorom sa ukázalo že Horn zvláda spev nového materiálu dobre, no s klasickými Yes skladbami má značné problémy. Po turné sa zvažoval ďalší krok kapely. To viedlo k úsudku, že každý by sa mal vydať vlastnou cestou a Yes by tým pádom zaniklo. V marci 1981 manažment Yes definitívne oznámil že kapela ďalej neexistuje. Boli vydané ešte posledné dva albumy ako symbol ukončenia kariéry skupiny: živý album Yesshows a kompilácia Classic Yes.
80. roky – zostava „Yes West“
náhľad|left|Chris Squire, 2003. Oživenie Yes prichádza roku 1983 keď sa Squire a White skontaktovali s Trevorom Rabinom, juhoafrickým gitaristom, ktorý súhlasil a začal spolupracovať na novom materiáli. Zostavu doplnil originálny klávesák Tony Kaye. Squire pustil niektoré nové nahrávky Andersonovi, ktorý súhlasil s tým, že by naspieval vokály. Pod názvom Yes bolo oficiálne oznámený comeback kapely.
Edaphosaurus
Edaphosaurus bol rod paleozoického bylinožravca, ktorý žil asi pred 303 až 299 miliónmi rokov počas obdobia vrchného karbónu po spodný perm. Jeho fosílne pozozstatky sa našli v Severnej Amerike.
Yes (skupina)
80. roky – zostava „Yes West“
Výsledok prichádza už v roku 1983 – album 90125, ktorý predstavuje úplnú zmenu štýlu z dlhých prog-rockových piesní na kratšie popovejšie kompozície ale s hardrockovou Rabinovou gitarou. Albumu sa predalo vyše 6 miliónov kópií a zostáva komerčne najúspešnejším počinom kapely. Takisto hit „Owner of a Lonely Heart“ sa stal #1 v hlavných, R&B a dokonca aj v disco rebríčkoch. Nasledovalo podporné turné “90125 Tour”, ktoré sa ukázalo ako extrémne úspešné.
Edaphosaurus
Opis
Edaphosaurus bol približne 3 m dlhý s malou hlavou so značným množstvom zubov. Mal pevne stavané nohy na tento typ plazov omnoho vyvinutejšie. Hlavným rysom edaphosaura je jeho kožená plachta podobná ako u dimetrodona, ktorá bola pravdepodobne pestro sfarbená a slúžila mu zrejme na regulovanie telesnej teploty.
NGC 6668
NGC 6668 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 31. júla 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Yes (skupina)
80. roky – zostava „Yes West“
V roku 1986, Yes začalo nahrávanie druhého albumu v zostave White-Squire-Rabin-Anderson-Kaye. Ale spory medzi producentom Hornom a Rabinom pozdržali výrobu a tak až v roku 1987 vychádza nova nahrávka pod názvom Big Generator. Predalo sa jej 2 milióny kusov a obsahuje hity ako “Rhythm of Love” alebo „Shoot High, Aim Low“. Turné 1988 bolo zakončené koncertom v Madison Square Garden v New Yorku.
90. roky
V priebehu 90. rokov sa uskutočnili mnohé projekty. Sformovala sa kapela ABWH (Anderson Bruford Wakeman Howe), ktorá však neskôr spolu s Yes (Squire, White, Kaye, Rabin a aj Anderson) vytvorili album Union. Ďalší projekt mal názov Symphonic Music of Yes, ktorý prezentoval skladby Yes v orchestrálnom podaní. Album Talk vydaný roku 1994 bol nahraný celý digitálne a obsahoval skladby poňaté v klasickom Yes štýle než ako z 90125 éry. Projekt Keys To Ascension boli 3 koncerty v San Luis Obispo z roku 1996. Vystúpenia boli nahraté a vydané ako živý album a aj ako DVD.
Nové album Open Your Eyes kapela vydáva v roku 1997, ktorý bol vydaný vo vydavateľstve Beyond Music. Yes mali v tomto labeli väčšie slovo čo sa týkalo balení, dizajnu a názvov ich budúcich diel. Ku kapele sa neskôr po vydaní pridáva ruský hráč na klávesy Igor Koroshev s ktorým sa nahral nasledujúci album The Ladder. Bol vydaný roku 1999 a obsahujúc Koroshevove neo-klasické klávesy a Whiteovo experimentovanie s World music sa radí medzi fanúšikmi ospevovaný počin pripomínajúci zvuk Yes zo 70. rokov.
Magnification a súčasnosť
Rok 2000 sa nesie pre kapelu v znamení nahrávky Magnification ktorá je zvláštna v tom, že sa na nej nepodielal žiadny klávesák ale kapela požiadala 60 členný orchester na čele so známym producentom Larrym Groupéom, ktorý do piesní doplnil všetok aranžmán. V nasledujúcom období sa podnikli viaceré väčšie projekty ako je napríklad Symphonic Live koncert s orchestrom alebo vystúpenie Live In Montreux 2003. Vydalo sa taktiež mnoho kompilácii ako The Ultimate Yes: 35th Anniversary Collection alebo Essentially Yes.
V súčasnosti kapela pracuje a aktívne koncertuje po dlhej 4-ročnej prestávke od roku 2004 v zostave Chris Squire, Steve Howe, Alan White, Oliver Wakeman, syn Ricka Wakemana a Benoît David, kanadský spevák. Na ich "In the Present Tour" sa predstavili prvýkrát aj na Slovensku a to konkrétne 31. októbra 2009 v Bratislave.
Diskografia
{| border=0 cellspacing=5 cellpadding=5 |
Mark Lewis-Francis
Mark Lewis-Francis (* 4. september 1982, Walsall, Spojené kráľovstvo) je britský atlét venujúci sa prevažne behu na 60 metrov a 100 metrov. Na olympiáde v Aténach získal zlatú medailu v štafete 4x100 metrov spolu s Darrenom Campbellom, Jasonom Gardenerom a Marlonom Devonishom.
Lipová (okres Nové Zámky)
Lipová je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. Obec vznikla roku 1960 zlúčením Ondrochova a Mlynského Seku.
Zemepisná charakteristika
Chotár obce sa rozprestiera vo výške 123 – 130 m n. m., stred obce má výšku 126 m n. m. Obec leží na nízkom vale na oboch brehoch Malej Nitry (predtým Stará Nitra). Odlesnený rovinatý chotár je na nivách a terasách pokrytých sprašou. Má úrodné nivné a lužné pôdy.
Územie obce leží v Podunajskej nížine na styku aluviálnej nivy rieky Nitry, ktorá patrí do celku Podunajskej roviny, a na východnom okraji Nitrianskej pahorkatiny, ktorá je podcelkom Podunajskej pahorkatiny.
Katastrálne územie obce má výmeru 13 630 ha (13 629 633 m2).
Časti obce
Dvor Mumlov, Mlynský Sek, Ondrochov, Šuriansky rad
Dejiny
Prvá písomná správa o obci Ondrochov je listina z roku 1156. Názov je zaznamenaný vo forme Vldruc. Ďalšia listina je z roku 1246. Kaštieľ a hospodársky dvor dala postaviť rodina Ondroyová. V roku 1311 na okolí bojovali vojská Matúša Čáka Trenčianskeho a spustošili osadu Ondrochov. Podobne bola obec zničená aj za husitských vojen. V roku 1550 vtrhli do Ondrochova Turci, zničili kaštieľ, ktorý zostal opustený, následne i zrúcaný. Ďalšie turecké pustošenia boli v rokoch 1660, 1663, 1664. V ďalších obdobiach Ondrochov vystriedal viacerých majiteľov. Okrem pustošenia sužovali obyvateľov aj živelné pohromy (1783 zemetrasenie, povodne na rieke Nitre, cholerová epidémia). Podľa profesií tu bývali kočiši, pastieri dobytka, bíreši a sluhovia z panstva, gazdovia, mlynár, učiteľ, krajčír. V Ondrochove sa varilo pivo a pálila pálenka. V roku 1802 sa začalo i so stavbou mlyna, ktorý mlel obilie na kvalitnú múku a bol známy v širokom okolí. Okrem základných poľnohospodárskych plodín sa tu pestoval v 18. storočí aj chmeľ a robili sa pokusy zaviesť pestovanie ryže a bavlny. V roku 1876 bola daná do prevádzky železničná trať Šurany–Nitra, ktorá mala v chotári obce vybudovanú stanicu a druhú koľaj na nakladanie a prekladanie poľnohospodárskych výrobkov a dreva. Prvá správa o stavbe školy je z roku 1800. Bola to jednotriedka. Do roku 1928 bola škola v Ondrochove cirkevnou a vydržiaval ju gróf Károlyi. Po roku 1928 až do roku 1930 nebola škola udržiavaná a nachádzala sa v zlom stave. 18. marca 1930 pod číslom 1706650/I – 29 zriadilo Ministerstvo školstva a národnej osvety v Bratislave štátnu jednotriednu ľudovú školu. V roku 1931 poverilo ministerstvo učiteľku Agnešu Lendlaiovú vyučovať na ondrochovskej škole ženské ručné práce.
Administratívne a cirkevne patril Ondrochov pod Komjatice. V roku 1881 bola osada Ondrochov pričlenená pod Mlynský Sek, kde zostala až do roku 1945. Od roku 1938–1945 boli obce začlenené do Maďarska. V roku 1945 ustupujúca nemecká armáda vyhodila most pri mlyne a zničené boli aj stavidlá mlyna na rieke Nitre. Mlyn prestal na dlhý čas pracovať. Ondrochov bol oslobodený Sovietskou armádou 28.3.1945. Po roku 1945 až do roku 1960 bol Ondrochov politicko–administratívne samostatnou obcou. V roku 1960 sa obce Ondrochov a Mlynský Sek zlúčili a vytvorili obec pod novým názvom Lipová.
Obyvatelia a domy
Obec Lipová má 1610 obyvateľov, z toho 48,76 % žien a 51,24 % mužov (ŠÚ SR k 31. 12. 2007). Podľa Sčítania obyvateľov, domov a domácností 2001 mala obec 1 592 obyvateľov (47,74 % žien a 52,26 % mužov), z toho bolo ekonomicky aktívnych 746 obyvateľov (43,57 % žien a 56,43 % mužov), pracujúcich 535 (40,19 % žien a 59,81 % mužov) a nezamestnaných  184 (45,11 % žien a 54,89 % mužov).
V obci bolo 527 domov, trvalo obývaných 455 domov.
Etnické a náboženské zloženie
Prevažná väčšina obyvateľov obce Lipová sa hlási k slovenskej národnosti a vyznáva rímskokatolícke náboženstvo.
Etnické zloženie obyvateľstva (údaje ŠÚ SR z roku 2001)
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (údaje ŠÚ SR z roku 2001)
Jakov Fak
Jakov Fak (* 1. august 1987, Rijeka, Juhoslávia, dnes Chorvátsko) je slovinský biatlonista chorvátskeho pôvodu. Jeho najväčší úspech je 3. miesto z Majstrovstiev sveta 2009 z disciplíny vytrvalostných pretekov na 20 km.
Csurgónagymarton
Csurgónagymarton je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Csurgó.
Saint-Médard (Charente-Maritime)
Saint-Médard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Misia (film z roku 1986)
Misia je britský film z roku 1986 o jezuitskej misii v Južnej Amerike. Scenár napísal Robert Bolt, film režíroval Roland Joffé a hlavné roly obsadili Robert De Niro a Jeremy Irons. Film získal Oscara za najlepšiu kameru a Zlatú Palmu. Zvlášť oceňovaná je aj hudba, ktorú k filmu zložil hudobný skladateľ Ennio Morricone.
Saint-Médard (Charente-Maritime)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Misia (film z roku 1986)
Film sa odohráva v Južnej Amerike a jeho pozadím je konflikt medzi Španielskom a Portugalskom o koloniálnu nadvládu nad Južnou Amerikou. Kým na španielskom území majú jezuiti možnosť budovať svoje misie a obracať domorodcov na vieru, na portugalskom území je ich pôsobenie vnímané ako prílišná prekážka pre rozvoj otrockej práce na plantážach.
Valerij Pylypovyč Borzov
Valerij Pylypovyč Borzov,, 🇷🇺 Valerij Filippovič Borzov - Валерий Филиппович Борзов  (* 20. október 1949, Sambir, Ukrajina) je ukrajinský atlét, ktorý získal na Letných olympijských hrách 1972 v Mníchove dve zlaté a jednu striebornú medailu. Ako siedmy atlét získal olympijské bežecké double na trati 100 a 200 metrov.
Od roku 1977 je manželom bývalej sovietskej športovej gymnastky, mnohonásobnej medailistky z OH, MS a ME Ľudmily Turiščevovej (nar. 7. októbra 1952 v Groznom).
Briosne-lès-Sables
Briosne-lès-Sables je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jakov Fak
Rodina
Jeho mama sa volá Jasminka Fak a otec Mario Fak.
Kariéra
Fak začal s behom na lyžiach. Biatlon začal trénovať v roku 2001. Prvú medailu vyhral na Majstrovstvách sveta juniorov v letnom biatlone v septembri 2008 vo francúzskom meste Heute Marienneu. Bola to prvá medaila pre chorvátsky biatlonový zväz, ktorý existuje od roku 2006, po tom, ako sa odčlenil od chorvátskej lyžiarskej federácie.
Počas svojej kariéry sa zúčastnil na piatich Majstrovstvách sveta juniorov. Najlepší výsledok dosiahol v Ruhpoldingu 2008, kde skončil v šprinte na 10 km na desiatom mieste. V súčasnosti trénuje so slovinskými biatlonistami a jeho trénerom je Robert Petrović. Je členom klubu Bjelolasica Mrkopalj.
Majstrovstvá sveta 2009
Na Majstrovstvách sveta 2009 v Phjongčhangu sa 14. februára umiestnil v šprinte mužov na 10 km na 14. mieste. O deň neskôr skončil v stíhacích pretekoch na 25. mieste. 16. februára získal bronzovú medailu vo vytrvalostných pretekoch na 20 km. Bola to prvá medaila pre Chorvátsko z Majstrovstiev sveta v biatlone. Po týchto pretekoch sa vyjadril tréner slovinskej biatlonovej reprezentácie Uroš Velepec, že Jakov Fak je najväčší talent medzi súčasnými biatlonistami. Podľa neho má výbornú streľbu, ale musí sa zlepšiť v lyžiarskej oblasti.
Svetový pohár
Fak debutoval vo Svetovom pohári 8. decembra 2006 na pretekoch v Hochfilzene. Bežal 10 km šprint. Prvé body získal až 8. decembra 2008 za 38. miesto v Östersunde v šprinte na 10 km. Najlepší výsledok do Majstrovstiev sveta v 2009 dosiahol v Hochflizene, kde skončil v pätnásty vo vytrvalostných pretekoch na 20 km.
Zmena občianstva
V júli 2010 bola v slovinských médiach zverejnená správa, že od sezóny 2010/2011 bude pretekať za Slovinsko. Fak už ako reprezentant Chorvátska dlhodobo trénoval so slovinskými biatlonistami. Napriek tomu sa snažil Chorvátsky olympijský výbor spraviť všetko preto, aby Fak stále reprezentoval Chorvátsko. Dňa 24. novembra 2010 dostal Fak oficiálne slovinský pas, čo mu oficiálne umožnilo reprezentovať Slovinsko. Po prvý raz reprezentoval svoju novú krajinu 2. decembra 2010 v individuálnych pretekoch na 20 km v Östersunde v rámci svetového pohára. V pretekoch obsadil 8. miesto.
Paul von Lettow-Vorbeck
Paul Erich von Lettow-Vorbeck (* 20. marec 1870, Saarlouis, Nemecko – † 9. marec 1964, Hamburg) bol nemecký generál. Počas prvej svetovej vojny velil jednotkám Nemeckej cisárskej armády v Nemeckej východnej Afrike.
Preslávil sa ako výborný veliteľ, dlhú dobu odolával početne silnejším vojskám Spojeného kráľovstva a Belgicka, proti ktorým viedol partizánsku vojnu. Po návrate do Nemecka bol oslavovaný ako hrdina a ako jediný nemecký generál, ktorý neutrpel počas prvej svetovej vojny ani jednu porážku.
Basketbal na Letných olympijských hrách 1976
Basketbal na Letných olympijských hrách 1976 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1976. Konal sa v Montreale, v Kanade v dňoch od 18.28. júla 1976, za účasti 12 mužských a 6 ženských tímov. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1936 a toto bolo jeho 9. vydanie, pričom ženský turnaj mal premiéru. Zápasy sa hrali v arénach Centre Étienne Desmarteau a Montreal Forum.
Svoj ôsmy olympijský titul v mužskej kategórii získalo 🇺🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad. U žien sa olympijským majstrom stal.
Skupina B
Pozn: Egypt po jednom zápase odstúpil z turnaja.
Poznámky
V roku 1976 sa ragbyové družstvo 🇳🇿 predstavilo v rámci zápasového turné v Južnej Afrike, v krajine s apartheidovým politickým režimom. Niektoré africké krajiny preto požadovali, aby Nový Zéland bol vylúčený z Medzinárodného olympijského výboru. Keďže tak MOV nespravil, tieto africké krajiny bojkotovali LOH 1976. Niektoré bojkotujúce krajiny ako Egypt, Kamerun, Maroko a Tunisko na hry nastúpili, ale po prvom hracom dni z nich na protest odstúpili.
Erloy
Erloy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Šimane (prefektúra)
right|thumb|Poloha prefektúry v Japonsku
Erloy
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šimane (prefektúra)
Prefektúra má rozlohu a k 1. októbru 2005 mala 742 153 obyvateľov.
Saint-Médard (Charente-Maritime)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Csurgónagymarton
Má rozlohu 1482 ha a žije tu 201 obyvateľov (2007).
Briosne-lès-Sables
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kagošima
Kagošima môže byť v Japonsku:
La Cucaracha
La Cucaracha (doslovný preklad šváb) je tradičná španielska folklórna pieseň (corrido). V Mexiku sa stala populárna počas Mexickej revolúcie v roku 1910.
Existuje veľké množstvo variácií. V jednej revolučnej verzii predstavuje „švába“ mexický prezident Victoriano Huerta, notorický opilec, ktorý bol obviňovaný zo zrady a smrti revolučného prezidenta Francisca I. Maderu.
Medzi interpretov tejto piesne patria napr. Gipsy Kings, Louis Armstrong.
Začiatočník
Začiatočník je ten, kto začína pracovať na niečom. Obyčajne začiatočníkom býva málo skúsený pracovník, začínajúci športovec a pod.
NGC 6669
NGC 6669 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 2. júla 1864.
Darány
Darány je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Barcs.
Má rozlohu 2810 ha a žije tu 970 obyvateľov (2007).
Nástenkár
Nástenkár je osoba majúca na starosti aktualizáciu násteniek.
Vitalizmus (literatúra)
Vitalizmus je umelecký, najmä literárny, smer zo začiatku 20. storočia, ktorý vznikol ako reakcia na ukončenie 1 svetovej vojny. V slovenskej a českej literatúre sa niekedy pokladá za spojovací článok medzi impresionizmom a poetizmom.
Literárny vitalizmus sa po 1. sv. vojne šíril z Francúzska. Prejavil sa aj na Slovensku. Najvýznamnejšími predstaviteľmi na Slovensku boli Ján Smrek a čiastočne Ján Poničan.
Vitalistickí básnici podávajú slnečné, harmonické stránky života, tešia sa z jednoduchých vecí, tešia sa najmä zo všetkého, o čo ľudí okradla (prvá svetová) vojna. Je to poézia životného optimizmu, každého dňa a zachytáva moment v živote človeka.Vyznačuje sa senzualizmom, zmyslovým materializmom, avanturizmom a epikureizmom. Často obchádza akékoľvek problémy.
Bitka pri Pyramídach
thumb|right|Bitka pri Pyramídach, [[Francois-Louis-Joseph Watteau, 1798 – 1799.]] Bitka pri Pyramídach alebo prvá bitka s Mamelukami sa odohrala 20. júla 1798. Napoleon mal k dispozícii približne 10 000 mužov. Väčšina pešiakov, ktorých sústredil do takticky vytvorených štvorcov (carré). Vytvoril päť carré o sile približne 2 000 mužov, pričom tri carré boli mobilné a dve statické.
Proti Francúzom stálo približne 40 000 mameluckých vojakov (prevažne jazdcov). Viedol ich mamelucký emir Murad Bej a jeho brat Ibrahim Bej.
Murad na odporúčanie svojho brata sústredil svojich jazdcov na priamy útok proti francúzskym carré. Budúci prvý konzul pred týmto ťažením dobre študoval spôsob boja mameluckých vojsk. Jeho statické a mobilné carré sa vzájomne doplňovalo pri streľbe a nabíjaní muškiet a pri podpore delostrelectva, ktoré Napoleon umiestnil na neďalekú vyvýšeninu, pôsobila francúzska streľba ako dážď. Mamelucký jazdci prichádzali do tesnej blízkosti carré, kde boli kosení po stovkách. Jazdecké oddiely sa vracali späť do tyla mameluckého vojsk, kde ich k novým útokom formoval a vysielal Ibrahim Bej. Ten ani nespozoroval, že z juhu sa k tylu nepriateľa blíži jazdecká divízia generála Desaixa.
Víťazstvo napoleonských vojsk bolo úplné. Dokonca, tak zdrvujúce, že Napoleon mohol slávnostne vstúpiť do Káhiry a Murad Bej už nikdy nebol schopný postaviť proti Napoleonovi, takú armádu, ktorá by mu mohla konkurovať. Uchýlil sa len k drobným vojenským akciám a napádaniu osamotených francúzskych jednotiek.
Napoleonove straty v tejto bitke boli asi 40 mŕtvych a 300 ranených. Mameluci Murada Beja počítali 20 000 mŕtvych a 10 000 ranených. Niekoľko dní po tomto víťazstve rozstrieľal francúzske republikánske loďstvo admirál Horatio Nelson pri Abukíre.
Zaujímavosť
V tejto bitke vyslovil Napoleon nezabudnuteľnú vetu "Oslov a učencov do stredu" (štvorca vojakov). Síce veta znie neúctivo (voči vedcom), ale snaha o strohé vyjadrenie, nutné počas vedenia bitky viedlo k nezabudnuteľnému vetnému spojeniu, ktoré pretrvá ešte asi dlho. Aj navzdory neúctivosti však táto veta znamenala úctu, a vyjadrenie nenahraditeľnosti, ako oslov, tak aj vedcov. Oslov ako zvierat potrebných pre transport zásob a učencov ako zdroja poznania.
Nevers (obvod)
Nevers je jeden zo štyroch obvodov v departemente Nièvre a regióne Burgundsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 13 kantónov a 83 obcí.
Marián Urban
Marián Urban (* 16. november 1951, Trenčín) je slovenský scenárista, dramaturg, režisér a producent.
Štúdium a začiatky
Vyštudoval filmovú a televíznu dramaturgiu a scenáristiku na Vysokej škole múzických umení v Bratislave v roku 1975. Po škole do roku 1977 pracoval ako scenárista a asistent réžie, potom začal pôsobiť ako dramaturg v Štúdiu krátkych filmov a neskôr pre Krátky film Bratislava, Slovenskú filmovú tvorbu Bratislava, ALEF Štúdio, ALEF Film & Media Group, Filmové Ateliéry Zlín, sentimental film viac ako 150 dokumentárnych a hraných filmov. Ďalšie jeho aktivity je náročné postihnúť jednou profesiou, nachádzal sa v rôznych funkciách ako autor rozhlasových hier, filmových a televíznych scenárov, nakrúcal krátke a dokumentárne filmy, mnohé produkoval, v roku 1987 bol odborným asistentom na VŠMU v odbore dokumentárna tvorba, po roku 2009 prednáša na katedre Produkcie a distribúcie.
Réžia krátkych a dokumentárnych filmov
V roku 1980 nakrútil spolu s Dežom Ursínym film Sanitárovci, ktorý získal Veľkú cenu na 1. Etnofilme Čadca 1980 a Osobitnú cenu poroty na 17. Arsfilme Kroměříž 1980. O dva roky neskôr opäť spolupracoval s Ursínym, tentokrát na filme Gajdoš Antalík. Oba filmy sú v tej dobe príkladom návratu k bezprostrednej neštylizovanej dokumentárnej tvorbe, konkrétne so sociálno-etnografickým zameraním. Druhý z titulov je portrétom ľudového hudobníka, ktorý hovorí o sebe a prostredí, ktoré ho pri tvorbe inšpiruje. Po nich nasledovali ďalšie filmy:
Marián Urban - producent
Jednou z najdôležitejších pozícií Mariána Urbana v slovenskej kinematografii je producentská, ktorá sa vzťahuje na porevolučné obdobie. V rokoch 1989 až 1990 bol predsedom Fóra slovenských filmárov. Je spoluzakladateľom úspešnej súkromnej spoločnosti ALEF, ktorá sa orientuje na vývoj, produkciu a distribúciu audiovizuálnych projektov, a to bez ohľadu na žáner či druh. V roku 1989 sa stáva riaditeľom štúdia ALEF, v roku 1991 programovým riaditeľom a v roku 1992 riaditeľom Slovenskej filmovej tvorby, no z pozície je (po voľbách) v júni toho istého roku odvolaný ministrom Slobodníkom z prvej Mečiarovej vlády, neskôr zastáva pozíciu zakladateľa a producenta súkromnej filmovej spoločnosti ALEF Studio, s.r.o. V roku 1997 zakladá ALEF Film & Media Group. V tomto období súčasne pôsobí aj ako režisér dokumentárnych filmov a scenárista. Vďaka získaniu nových zdrojov finančných prostriedkov (ALEF) bol umožnený vznik mnohých veľkých projektov. V rokoch 1992 až 1993 vznikol 30-dielny dokumentárny cyklus Dejiny Slovenska, ktorý režírovali napríklad Vladimír Kubenko, Štefan Kamenický, Ľubomír Štecko, Igor Dobiš, Ivan Brachtl a ďalší. V roku 1993 film Stanko Mužík, ktorý získal cenu Ingric za najlepší dokumentárny film. Nasledujúci rok Pred nami potopa tiež zopakoval úspech na odovzdávaní ceny Igric. O ešte väčší úspech sa zaslúžil film Dušana Hanáka Papierové hlavy z 1995. Celovečerný dokumentárny film o vzťahu občana a totalitnej moci v našej spoločnosti v období 1945 - 1989. Autentické archívne materiály, výpovede svedkov, autentické reportážne a dokumentárne sekvencie režisér v emotívnej a kontrapuktickej skladbe spája so štylizáciou v hraných sekvenciách. Film podáva emocionálne silné svedectvo o vzťahu jednotlivca a spoločnosti, poznačených politickým režimom. V roku 1998 za rovnakej finančnej pomoci vznikol tiež hraný film Rivers of Babylon, kde sa Urban podieľal tiež ako spoluscenárista.
Ďalšie celovečerné hrané projekty spoločnosti ALEF FILM&MEDIA
V roku 2002 nakrútil Juraj Nvota film Kruté radosti. V roku 2003 vznikol v réžii Onřeja Trojana film Želary. Spolupráca s Jurajom Nvotom pokračovala aj v roku 2007 pri filme Muzika. ALEF vyrobil desiatky filmov premietaných alebo ocenených na viac ako 100 medzinárodných festivaloch a prehliadkach na všetkých kontinentoch ako Lesní chodci, Oko v stene, Čarovný svet animovaného filmu, Babie leto, Cyril a Metod - Apoštoli Slovanov, Štvorec v kruhu alebo Život medzi únikmi a snami, Rukojemník, Johankino tajomstvo. Najúspešnejšie projekty: Papierové hlavy (1996) o.i.: hlavná cena Golden spire - 40.MMF San Francisco; Želary (2003) okrem iných nominácia na cenu Americkej filmovej akadémie "Oscar" za najlepší cudzojazyčný film; Muzika (2007) o.i.: Zvláštne uznanie poroty, IFF Warszaw 2008; 9 národných filmových cien Slovenskej filmovej akadémie Slnko v sieti 2008; Já, Olga Hepnarová (2016), 4 ceny českej filmovej kritiky, 2 České levy, Slnko v sieti za réžiu a viac ako tucet ocenení na festivaloch po celom svete.