cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koncovka (píšťala)
náhľad|Koncovka prírodného vzhľadu náhľad|Porovnanie koncovky ladenej v C a šesťdierovej píšťalky ladenej v D Koncovka (ľudové názvy: (liesková/otáčaná) píščelka ) je slovenská „hranová bezdierková pastierska píšťala, na ktorej sa prefukovaním do harmonických tónov, zatváraním a otváraním spodného konca píšťalovej trubice tvorí charakteristický lydický tónový rad“.
Zaraďuje sa medzi drevené dychové nástroje, aj keď principiálne sa dá vyrobiť aj z iných materiálov. Pomerne často sa v domácich podmienkach vyrába napríklad z PVC. Vzhľadom na svoju dĺžku má pomerne úzke vŕtanie a vďaka tomu sa ľahko prefukuje na vyššie alikvótne tóny. S otvoreným koncom je možné prefukovaním zahrať všetky alikvótne tóny až zhruba do siedmeho. Uzatvorením konca sa základný tón posunie o oktávu nižšie (no kvôli úzkemu vŕtaniu sa nedá zahrať), prefukovaním sa potom dajú zahrať len nepárne alikvótne tóny. Kombináciou prefukovania a zatváranie koncového otvoru sa tak dá zahrať celá lydická stupnica.
Koncovky sa podľa požadovaného ladenia vyrábajú rozlične dlhé. Zvyčajný materiál na ich výrobu je drevo liesky obyčajnej.
Použitie
Používa sa predovšetkým v ľudovej hudbe na Slovensku a Morave.
V súčasnosti sa ku koncovke niektorí hudobníci vracajú a tvoria piesne s jej využitím, napríklad vo world music, ethno a folk metale. Na Slovensku je najznámejším takým hudobníkom Žiarislav, ktorý svoju hudbu označuje za „novodrevnú“ a štýl za „Rodo“.
Jan Rychlík
Jan Rychlík (* 26. november 1954, Praha) je český historik, pracovník Ústavu T. G. Masaryka Filozofickej fakulty KU v Prahe.
Neil Broad
Neil Broad (* 20. november 1966, Kapské Mesto, Južná Afrika) je bývalý britský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 7 turnajov ATP vo štvorhre.
Sukarno
Sukarno narodený ako Kusno Sosrodihardjo (* 6. jún 1901, Surabaja, Jáva – † 21. jún 1970, Jakarta, Indonézia) bol politik a prvý prezident Indonézie.
Úrad hlavy štátu zastával v rokoch 1945 – 1966. Zohral dôležitú úlohu v oslobodení indonézskeho národa z holandskej koloniálnej nadvlády. Spolu s Mohammadom Hattom 17. augusta 1945 vyhlásil nezávislosť Indonézie. Indonézania ho často nazývajú Bung Karno (brat, kolega Karno). V marci 1966 bol donútený podpísať rezignáciu (tzv. supersemar, t. j. surat perintah sebelas maret – rozkaz z 11. marca) a odovzdať moc do rúk generála Suharta.
ISO 3166-2:PE
Zoznam kódov
PE-AMA Amazonas (Chachapoyas) PE-ANC Ancash (Huaraz) PE-APU Apurímac (Abancay) PE-ARE Arequipa (Arequipa) PE-AYA Ayacucho (Ayacucho) PE-CAJ Cajamarca (Cajamarca) PE-CAL Callao (Callao) PE-CUS Cuzco (Cuzco) PE-HUC Huánuco (Huánuco) PE-HUV Huancavelica (Huancavelica) PE-ICA Ica (Ica) PE-JUN Junín (Huancayo) PE-LAL La Libertad (Trujillo) PE-LAM Lambayeque (Chiclayo) PE-LIM Lima (Lima, Huacho) PE-LOR Loreto (Iquitos) PE-MDD Madre de Dios (Puerto Maldonado) PE-MOQ Moquegua (Moquegua) PE-PAS Pasco (Cerro de Pasco) PE-PIU Piura (Piura) PE-PUN Puno (Puno) PE-SAM San Martín (Moyobamba) PE-TAC Tacna (Tacna) PE-TUM Tumbes (Tumbes) PE-UCA Ucayali (Pucallpa)
Cena ARCH
Cena ARCH je cenou časopisu ARCH o architektúre a inej kultúre. Ustanovená je od roku 1998 zakladateľom časopisu ARCH Martinom Mašekom a redakčnou radou časopisu ARCH. Udeľuje sa každoročne. Vyhlasovateľom a organizátorom súťaže ceny bolo pôvodne vydavateľstvo MERITUM, v súčasnosti Vydavateľstvo Eurostav.
Cieľ
Cieľom ceny Arch je vyzdvihnutie architektonickej kvality slovenskej tvorby, ktoré výrazne ovplyvňuje a prispieva k domácemu kultúrno-spoločenskému rozvoju a taktiež k zviditeľneniu slovenskej architektúry v zahraničí.
Nominácie
Výber realizovaných architektonických diel sa vzťahuje na diela publikované v časopise ARCH v uplynulom roku. V porovnaní s inými architektonickými súťažami, sa do tejto súťaže nedá prihlásiť. Diela do súťaže nominujú členovia redakčnej rady časopisu Arch. Spomedzi nominovaných prác vyberá víťaza, laureáta ceny, medzinárodná porota, ktorá pozostáva z členov redakčnej rady a zahraničných hostí.
Základné kritériá
Nominácie sú súhrnom požiadaviek na architektonické dielo, ktorými sú (krása, funkčnosť,stavebná a technická úroveň riešenia). Súčasne sa kladie dôraz i na vzťah diela k aktuálnym tendenciám v európskej architektúre, schopnosť reagovať na tieto vplyvy, orientovať sa v nich a nachádzať vlastné autentické riešenia. Na základe týchto požiadaviek Medzinárodná porota špecifikuje základné kritériá pre proces rozhodovania:
Odovzdanie cien
Od roku 2006 je cena Arch zhmotnená v umeleckom artefakte, ktorý bol pre túto príležitosť navrhnutý akademickým sochárom Jozefom Hoborom.
Nositelia ceny ARCH
Dom Kráter, Bratislava Miesto odovzdania ceny : Gotický kostol Klarisiek v Bratislave
Peter Moravčík, Juraj Šujan
Obytný súbor Rozadol, Bratislava
Miesto odovzdania ceny : Design factory v Bratislave
Medzinárodná porota sa pre obytný súbor Rozadol rozhodla pre jeho mnohofunkčnosť. Podľa nej spája rôzne kategórie bývania, obchody, kancelárie i bazén. Mieša tak funkcie mesta, ktoré vytvárajú jeho kultúru.
Rodinný dom v Černošiciach od architektov: KSA. Ján Studený, Martin Vojta, spolupráca Matúš Vallo
Veža - ateliér A-BKPŠ, Bratislava, Martin Kusý ml., Pavol Paňák, spolupráca Mária Kusá, Jana Paňáková, Martin Kusý ml.
Dunajská Inner City Residence, Bratislava, gutgut – Roman Halmi, Peter Jurkovič, Lukáš Kordík, Števo Polakovič
Centrála Phoenix Zeppelin, Banská Bystrica, Branislav Hovorka, Štefan Moravčík, Martin Paulíny
Jozef Urban
Jozef Urban môže byť:
Participácia
Participácia môže byť:
Poľný potok (prítok Potôčika)
Poľný potok je krátky potok na Strednom Pohroní, v južnej časti okresu Zvolen. Je to ľavostranný prítok Potôčika, meria 2 km a je tokom VI. rádu.
Pramení na styku Javoria a Pliešovskej kotliny, na juhozápadnom svahu Petrovej (698,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 505 m n. m., severozápadne od osady Podholienec. Tečie prevažne západným smerom územím medzi obcami Podzámčok a Dobrá Niva, cez lokalitu Panské konce. Na dolnom toku sa stáča na sever, tečie súbežne so železničnou traťou Zvolen – Krupina a juhozápadne od Podzámčoka ústi v nadmorskej výške cca 343 m n. m. do Potôčika. Nepriberá žiadne prítoky.
Nexus 7
Nexus 7 je názov dvoch tabletov od spoločnosti Google:
Alexander Maxwell
Alexander Maxwell môže byť:
Veľký Lopeník
Veľký Lopeník je výrazný vrch v Bielych Karpatoch na hranici Slovenska a Česka, najvyšší bod podcelku Lopenícka hornatina a štvrtý najvyšší bod pohoria (po Veľkej Javorine, Jelenci a Chmeľovej). Masív je zalesnený, miestami s lúkami a pasienkami, vrchol odlesnený s turistickou rozhľadňou.
Na vrchole sa nachádza pamätník a spoločný hrob 22 vojakov Červenej armády, padlých koncom 2. svetovej vojny pri ťažkých bojoch v okolí.
Rozhľadne
Na vrchole stáli v minulosti postupne už tri drevené rozhľadne. Prvú postavili v roku 1944, už v roku 1946 však vyhorela. V ten istý rok preto postavili jej repliku, ktorá napriek drsným klimatickým podmienkam na vrchole vydržala až do roku 1972, kedy sa sama rozpadla.
Súčasná rozhľadňa je vysoká, z dubového dreva s murovanou základňou, postavená podľa návrhu zlínského architekta M.A. Svatopluka Sládečka. Základný kameň bol položený 23.6.2002, stavba začala v septembri 2004, slávnostné otvorenie bolo 16.7.2005. Náklady na výstavbu boli približne 2 milióny Kč.
Na vrchole sa okrem rozhľadne nachádza altánok, odpočívadlo s lavičkami a informačné tabule.
Ronald Coase
Ronald Harry Coase (* 29. december 1910, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 2. september 2013, Chicago, Illinois, USA ) bol britský ekonóm, emeritný profesor University of Chicago a držiteľ Nobelovej ceny. Zaslúžil sa o objav a objasnenie významu transakčných nákladov a vlastníckych práv pre inštitucionálnu štruktúru a fungovanie hospodárstva.
Životopis
Narodil sa vo Willesdene, predmestí Londýna. Jeho otec bol telegrafista na pošte a matka tiež pracovala na pošte až do svadby. Ako dieťa trpel slabosťou v nohách, kvôli čomu musel nosiť špeciálnu ortopedickú pomôcku a navštevovať špeciálnu školu.
Absolvoval London School of Economics (1932) a následne získal doktorát v roku 1951. Do USA emigroval ešte v tom istom roku a začal pôsobiť na univerzite v Buffalo. V roku 1958 prešiel na University of Virginia. Nakoniec sa usadil v Chicagu (1964), kde popri práci na univerzite bol aj redaktorom známeho časopisu Journal of Law and Economics. V roku 1991 dostal Nobelovu cenu.
Prínos
Známym sa stal najmä článkom Povaha firmy (1937), ktorý predstavuje koncepty transakčných cien na vysvetlenie podstaty a obmedzení firiem a "Problém sociálnych cien" (1960), v ktorom prehlasuje, že správne stanovené majetkové práva môžu vyriešiť problémy externalít. Coase je tiež často označovaný ako "otec" reformy v politike prideľovania elektromagnetického spektra. Toto označenie je založené na jeho článku s názvom "Federálne komunikačné komisie" (1959), kde kritizuje licencovanie spektra, čo označuje vlastnícke práva ako účinnejšiu metódu prideľovania spektra užívateľom. Navyše, Coaseove transakčné ceny sú príjazdovou cestou k priamemu vplyvu v moderných organizovaných ekonomikách, ktoré boli oprášené Oliverom E. Williamsonom. Približujúc sa ku svojim 100-tým narodeninám pracoval na knihe, ktorá poukazuje na rast ekonomík v Číne a Vietname.
Je autorom známeho výroku "Pokiaľ údaje dostatočne dlho mučíte, priznajú sa."
Manvieux
Manvieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Palác Ruttkayovcov Vrútockých
right|thumb|Palác Ruttkayovcov Vrútockých thumb|Pohľad do dvora - vľavo slnečné hodiny, ktoré ukazujú predpoludňajší čas a majú svoj popoludňajší náprotivok, slnečné hodiny vnútri protiľahlého krídla. Ide o typický príklad bratislavskej renesančnej architektúry s toskánskymi stĺpmi.
Manvieux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 116 obyvateľov (2009).
Mistelbach (okres)
Mistelbach je okres v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Má rozlohu a žije tu 72 726 obyvateľov (2001). Sídlom okresu je mesto Mistelbach.
Manvieux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vaisigano
náhľad|vľavo|Pohľad na západné pobrežie pri dedine [[Falealupo]] Vaisigano alebo Itu Asau (Okres Asau po samojsky) je politický okres na Samoe. Nachádza sa na severozápade ostrova Savai’i. Jeho administratívnym centrom je obec Asau, ktorá sa nachádza na severovýchode okresu. V roku 2001 tu v okrese žilo 6 643 obyvateľov. V okrese sa nachádza pamiatková rezervácia korytnačiek v dedine Auala a malé dažďové pralesy na západnom cípe pri dedine Falealupo.
Lučice (okres Havlíčkův Brod)
Lučice je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 632 obyvateľov, z toho 331 mužov a 301 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 38,5 roka, ženy 43,6 roka).
Vaisigano
Delí sa na štyri volebné obvody:
Palác Ruttkayovcov Vrútockých
Palác Ruttkayovcov Vrútockých je meštiansky dom na Uršulínskej ulici č. 6 v Bratislave v Starom Meste. Patrí medzi národné kultúrne pamiatky.
Má dvor chránený mrežami, ktorým je možné prejsť do zadného traktu Primaciálneho paláca. Na nádvorí sa nachádza fontána a na nej je originálny fragment Rolandovej fontány, cikajúci chlapci. Dom bol postavený v polovici 17. storočia (1650) v renesančnom štýle.
Stanisław Sosabowski
Generálmajor Stanisław Franciszek Sosabowski (* 8. máj 1892, Stanisławów, Halič, dnešná Ukrajina – † 25. september 1967, Hillingdon, Spojené kráľovstvo) bol poľský generál z 2. svetovej vojny a veliteľ 1. poľskej slobodnej výsadkovej brigády.
Detstvo a mladosť
Narodil sa 8. mája 1892 v meste Stanisławów v rodine železničiara. Študoval na gymnáziu a roku 1910 bol prijatý na štúdium ekonómie na Univerzite v Krakove. Po smrti otca sa však jeho rodina dostala do finančnej tiesne a tak bol nútený zanechať štúdium a vrátiť sa do Stanisławówa. Tam sa stal členom polovojenskej skautskej organizácie a čoskoro sa vypracoval na jej popredné posty v oblasti.
Raná kariéra v armáde
V roku 1913 bol povolaný do rakúsko-uhorskej armády, kde bol v hodnosti desiatnika zaradený do 58. pešieho pluku. Počas prvej svetovej vojny bojoval na východnom fronte proti ruským vojskám v bitkách o Rzeszów, Dukelský priesmyk a Gorlice. Za svoje činy bol odmenený viacerými medailami a bol povýšený na poručíka. V roku 1915 bol v bojoch ťažko zranený a stiahnutý z frontu.
V novembri 1918, po obnovení poľskej samostatnosti sa Sosabowski dobrovoľne prihlásil do novej poľskej armády, avšak jeho zranenia ešte neboli doliečené a vylučovali jeho frontovú službu, preto pracoval v štábe na ministerstve vojny vo Varšave. Počas Poľsko-sovietskej vojny bol Sosabowski povýšený na majora a roku 1922 začal študovať na vyššej vojenskej škole vo Varšave. Po jej skončení pracoval v poľskom generálnom štábe a neskôr od roku 1928 velil 75. pešiemu, neskôr 3. podhalanskému streleckému pluku. Od roku 1930 bol profesorom logistiky na jeho alma mater. V roku 1937 bol povýšený na plukovníka a poverený velením 9. legionárskemu pluku v meste Zamość v juhovýchodnom Poľsku. V januári 1939 sa stal veliteľom prestížneho Varšavského 21. pešieho „pluku detí Varšavy“.
Druhá svetová vojna
V dôsledku mobilizácie v roku 1939 sa táto jednotka stala súčasťou 8. pešej divízie Teodora Furgalského a premiestnila sa z Varšavy do Ciechanówa, kde mala tvoriť zálohu Modlinskej armády. 21. pluk sa od 2. septembra účastnil bojov o Mławu a ako jedinému z divízie sa podarilo prežiť nemecký útok a organizovane sa stiahnuť k Varšave, kde bol v nasledujúcich bojoch pomerne úspešný a spôsobil Nemcom ťažké straty. Následne bola jednotka pod Sosabowského velením poverená obranou Grochówa, ktorú úspešne realizovala až do kapitulácie Varšavy. Počas týchto bojov bol Sosabowski vyznamenaný najvyšším poľským vyznamenaním Virtuti Militari. Po porážke Poľska bol nakrátko vojnovým zajatcom, no z tábora v Żyrardówe utiekol a cez Maďarsko a Rumunsko sa dostal do Francúzska, kde bol odhodlaný ďalej pokračovať v boji proti fašizmu. Poľské vojsko vo Francúzsku však nedostalo potrebnú podporu a väčšina jeho príslušníkov nebola vôbec ozbrojená, bolo pre to nútené ustupovať až na pobrežie Atlantického oceánu, odkiaľ sa aspoň jeho časť dostala do Británie. náhľad|vpravo|Sosabowski (vľavo) a gen. Browning Vo Veľkej Británii sa tiež formovalo Poľské vojsko. Sosabowski prišiel po krátkom čase s nápadom zorganizovať výsadkovú brigádu a v 49 rokoch absolvoval v plnej miere ťažký výsadkársky výcvik. V októbri 1942 bola 1. poľská slobodná výsadková brigáda pripravená k boju. V septembri 1943 ho generál Frederick Browning vyzval aby jednotku doplnil ďalšími poľskými a britskými vojakmi a vytvoril tak divíziu. Sosabowski však odmietol. Napriek tomu bol 15. júna 1944 povýšený na brigádneho generála. Pri vytváraní jednotky však niekedy jednal s tými, ktorí s ním nesúhlasili, veľmi impulzívne a hrubo, čím si medzi ostatnými dôstojníkmi nezískal veľa sympatií. Toto jeho správanie sa mu síce pri vedení bojových akcií či vytváraní brigády mohlo hodiť, no v neskoršom období len zhoršovalo jeho vzťahy s nadriadenými a viedlo k ďalším problémom.
Keď sa v auguste 1944 začalo Varšavské povstanie bola jednotka plne pripravená na výsadok do oblasti aby pomohla ťažko skúšanej Armii Krajowej. To však nebolo možné, pretože západní spojenci nedisponovali lietadlami s dostatočným doletom, ktoré by boli schopné jednotku prepraviť do Varšavy a Sovietsky zväz odmietol použitie svojich letísk pre pristátie britských lietadiel. V poľskom exilovom vojsku vtedy nakrátko zavládla veľká dezilúzia a úpadok morálky. 1. poľská slobodná výsadková brigáda sa však mala čoskoro účastniť iných bojov. Počas bojov vo Varšave bol jeho syn Stanisław ranený a prišiel o zrak.
17. septembra 1944 sa v Holandsku začala operácia Market Garden. Poľská brigáda nasledovala svojich britských a amerických kolegov a 19. septembra bola vysadená menšia časť jednotky spolu so Sosabowským. Zvyšok ju mal kvôli zlému počasiu nasledovať až 21. septembra. Výsadok pri Drieli však nedopadol podľa predstáv veliteľov. Jednotka sa dostala pod paľbu nemeckého protilietadlového delostrelectva a navyše bola v dôsledku chýb R.A.F. vysadená príliš ďaleko od Britov, ktorých mala podporovať a prišla o väčšinu zásob. Sosabowského vojaci podnikli niekoľko pokusov prekročiť Rýn a pomôcť ťažko skúšanej 1. výsadkovej divízii, ale celkovo sa to podarilo iba asi 230 mužom (pri dvoch pokusoch). V neskoršej fáze bitky kryli poľskí výsadkári ústup zvyškov britského výsadku. Sosabowski v ťažkých bojoch stratil asi 40% svojich mužov. Po skončení bojov, ho kvôli nezhodám s britskými nadriadenými, bol poľský generálny štáb nútený na nátlak spojencov odvolať z funkcie. Stal sa akýsi obetný baránok, napriek tomu, že počas bojov neurobil žiadnu chybu a samotná jednotka ukázala veľké odhodlanie a statočnosť.
Povojnové obdobie
Čoskoro po vojne presťahoval svoju manželku a syna z Poľska do Británie. Onedlho na to v septembri 1946 ho poľskí komunisti pozbavili štátneho občianstva a už sa nikdy do svojej vlasti nevrátil. Usadil sa v západnom Londýne a až do svojej smrti 25. september 1967 pracoval ako robotník. V roku 1969 boli jeho telesné pozostatky prevezené do Varšavy, kde bol pochovaný na vojenskom cintoríne.
Externé odkazy
Stručne o Stanisławovi Sosabowskom
Anténa
náhľad|Anténa na príjem TV signálu Anténa je zariadenie na príjem a/alebo vysielanie (najmä rádiových) elektromagnetických vĺn cez prirodzené médiá (vzduch, zem, voda atď.). Je to sústava vodičov, pomocou ktorej sa mení energia elektromagnetického žiarenia na vysokofrekvenčný prúd (prijímacia anténa) alebo naopak (vysielacia anténa).
Antény v rádioastronómii
Antény rádioastronomických prístrojov sa obyčajne konštruujú tak, aby prednostne prijímali (resp. vysielali) žiarenie v určitom smere (smerová anténa); na niektoré ciele sa používajú aj všesmerové antény. Tvar a rozmery antény závisia od používanej vlnovej dĺžky a cieľa použitia. Elementárnym prípadom antény je bodový žiarič so všesmerovou charakteristikou alebo Herzov dipól s dĺžkou l << λ a s vyžarovacou charakteristikou, s toroidálnym tvarom. V rádioastronómii sa často používa polvlnový dipól, žiarič s rozmermi 1/2 pracovnej vlnovej dĺžky. V porovnaní s Herzovým dipólom má 1,64-násobný smerový účinok. Koeficient smerovosti antény polvlnového dipólu G = 1,64. Smerovosť antény sa zvyšuje použitím sústavy polvlnových dipólov. Smerový účinok alebo zisk antény sa dosahuje aj umiestením pasívnych vodičov za dipól (reflektor) a pred dipól (direktor) na anténový systém Yagi. Pri sústavách dipólov sa ako reflektor používa rovinná alebo parabolická vodivá sieť. Najcharakteristickejším rádioastronomickým prístrojom je rádioteleskop, ktorého anténa tvorí dipól s parabolickým reflektorom. Reflektor je fixovaný vo výške a azimute alebo je pohyblivý v jednom alebo obidvoch smeroch na sledovanie zdroja žiarenia na oblohe. Kovový výplet reflektora antény musí mať v porovnaní s pracovnou vlnovou dĺžkou prístroja relatívne malú vzdialenosť uzlov. Vzhľadom na deformácie materiálu sú veľké nároky na presnosť parabolickej plochy reflektora pri použití centimetrových alebo ešte kratších vĺn.
Delenie
Delenie podľa funkcie:
Delenie podľa konštrukcie:
Kvalita antény sa udáva ako tzv. zisk antény.
Velký a Malý Bezděz
Velký a Malý Bezděz boli od roku 1993 prírodnou rezerváciou zahŕňajúcou kopce Malý Bezděz a Velký Bezděz v okrese Česká Lípa. Svahy Malého Bezdězu sú chráneným územím od roku 1949. V roku 2009 bola lokalita vyhlásená národnou prírodnou rezerváciou. Na vrchole Velkého Bezdězu stojí hrad Bezděz.
Popis lokality
Oba znelcové vrcholy, Velký Bezděz (604 m n.m.) so stredovekým kráľovským hradom na svojom vrchole aj Malý Bezděz (577 m n.m) sú výraznou dominantou Českolipska, resp. Máchovho kraja. Pod nimi necelý 1km je neveľká obec Bezděz, do ktorej katastra kopce patria. Na ich svahoch sa vyskytujú sutiny s listnatým porastom duba letného, brezy previsnutej, smreka obyčajného. V severnom svahu Veľkého Bezdězu je pseudokrasová puklinová jaskyňa (nazývaná bežne Ľadovou jaskyňou). Je hlboká 15 metrov a ľad sa v nej v lete úplne alebo čiastočne topí.
Chránená flóra a fauna
Z chránených, vzácnych kvetov sa tu vyskytuje klinček sivý, cesnak tuhý, kavyľ Ivanov, mednička sedmohradská a skalničník výhonkatý. Mimo bežných druhov lesnej zveri (napr. daniel škvrnitý, sokol sťahovavý) tu žije oi. Vzácny fuzáč alpský. vľavo|náhľad|Označenie rezervácie pri ceste na hrad V rokoch 2005 - 2008 bol vykonaný prieskum v Ľadovej jaskyni, pri ktorom bol doložený výskyt bežných aj ohrozených bezstavovcov, najmä chrobákov (napr. Drabčíci). Unikátnym bol nález chrobáka druhu Choleva lederiana, zatiaľ je tak lokalita jediná v jaskyni na území Česka. Je klasifikovaný ako zraniteľný druh. Pri prieskume v júli 2005 bol pod vrstvou lístia nájdený podlahový a trochu aj stenový ľad.
Alexandr Nikolajevič Riadinskij
S vrcholovým hokejom začínal (1995/96) v klube Junosť Minsk. V priebehu ročníka 2000/01 prestúpil do mužstva HC Keramin Minsk, od sezóny 2008/09 hráva opäť za Junosť Minsk.
Velký a Malý Bezděz
Ochrana pamiatky
Malý Bezděz bol chránený od roku 1949. Stalo sa tak výnosom MŠVU č.j. 94.411 / 49 IV / 1 vydaným 3. novembra 1949. Štátna prírodná rezervácia Malý Bezděz bola vyhlásená výnosom MK ČSR č.14.200 / 88 z 29. novembra 1988. Rozloha rezervácie Malého Bezdězu bola 11 ha.
Alexandr Nikolajevič Riadinskij
Zúčastnil sa MS 2003, 2005, 2006 a 2007.
Velký a Malý Bezděz
Ochrana pamiatky
Lokalita s oboma kopcami bola vyhlásená Okresným úradom Česká Lípa za chránené územie - prírodnú rezerváciu 22. decembra 1993 na rozlohe 28,21 ha podľa zákona 114/1992 zb. O ochrane prírody a krajiny.
Teraz je rezervácia v správe Ministerstva životného prostredia prostredníctvom AOPK - Agentúry ochrany prírody a krajiny ČR. Je na území obhospodarovanom štátnym podnikom Lesy ČR.
Eurypylos (syn Télefa)
náhľad|Neoptolemos zabíja Eurypyla, čiernofigúrová amfora cca 510 pred Kr. Eurypylos (Eurypylos) je v gréckej mytológii syn Télefa z Arkádie a jeho manželky Astyochy, sestry trójskeho kráľa Priama.
Velký a Malý Bezděz
Ochrana pamiatky
Vyhláškou Ministerstva životného prostredia č. 259/2009 Zb. zo 6. augusta 2009 bola lokalita vyhlásená Národnou prírodnou rezerváciou.
Eurypylos (syn Télefa)
Eurypylos, syn kráľa Télefa, bol v trójskej vojne posledným spojencom Trójanov. Eurypylos pochádzal z mesta Teuthrania v Mýsii, zo strany otca bol potomkom hrdinu Hérakla a z matkinej bol príbuzným trójskeho kráľa Priama. Podľa Homéra, bol pohľadný muž. Keď Achájci napadli Tróju, jeho otec Télefos vyhlásil neutralitu. Kráľ Priamos však svoju sestru Astyochu podplatil drahými šperkami a Trójanom prišla z Mýsie na pomoc skupina mužov vedených Chromom a Ennomom. Eurypylos, ktorý bol ešte dieťaťom ostal doma. Ale keď dospel, uprosil svojho otca, aby sa aj on mohol vojny zúčastniť. Eurypylos sa ešte pred odchodom oženil a jeho manželka onedlho zistila, že je tehotná a počas jeho neprítomnosti mu porodila syna Gryna.
Velký a Malý Bezděz
Ochrana pamiatky
vpravo|náhľad|250x250bod|Znelcové skalky na Malom Bezdězi
Eurypylos (syn Télefa)
Eurypylos začal bojovať až takmer v poslednej fáze vojny, po smrti hrdinov Hektora a Achillea. Na trójsku pláň so sebou priviedol mýsijské vojenské oddiely. Eurypylus bol odetý v pevnom brnení, mal veľký okrúhly štít s vyobrazením dvanástich hrdinských činov svojho starého otca Hérakla. Eurypylos bojoval statočne, jeho rukou zomrel tesálsky hrdina Machaón, Péneleós z Téb a Nireus syn symského kráľa Charopa. Jeho osud bol však spojený s osudom Tróje. Počas záverečných bojov ho zabil Achilleov syn Neoptolemos.
Lacenas
Lacenas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Velký a Malý Bezděz
Europsky významná lokalita
Lokalita Veľký a Malý Bezděz s rozlohou 73,69 ha je zapísaná do súpisu Europsky významných lokalít pod číslom CZ0514243. Predmetom ochrany je jaskyňa neprístupná verejnosti a fuzáč alpský.
Ladislav Snopek
Ladislav Snopek (* 10. december 1919, Mařatice† 4. október 2010, Bratislava) bol slovenský sochár a medailér.
Velký a Malý Bezděz
Geomorfologické zaradenie vrchov
Velký a Malý Bezděz patria do geomorfologického celku Ralská pahorkatina, podcelku Dokeská pahorkatina, okrsku Bezdězská vrchovina a podokrsku Slatinská pahorkatina, konkrétne do jej Bezdězskej časti. Táto časť zahŕňa práve len Veľký a Malý Bezděz.
Prístup
Velký Bezděz so svojím hradom je prístupný po odbočke z červenej turistickej trasy (Európska diaľková trasa E10), do obce na úpätí vedie tiež zelená a modrá trasa a cyklotrasy 0060 a 3045. Obec je napojená na cestnú sieť, blízko vedie frekventovaná cesta z Českej Lípy na Mladú Boleslav. V obci je tiež železničná stanica Bezděz na trati 080 z Českej Lípy do Bakova nad Jizerou.
Ladislav Snopek
Dielo
náhľad|Bronzová plastika národného umelca [[Martin Benka|Martina Benku.]] Najznámejšia pamätníková tvorba:
Lacenas
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jestice
Jestice sú obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Kláštor svätého Martina (Laon)
thumb|Kláštor svätého Martina Kláštor svätého Martina je bývalý premonštrátsky kláštor v Laone vo francúzskej Pikardii.
V roku 1124 ho založil miestny biskup Bartolomej z Juru a Norbert z Xantenu, osadený bol konventom z Prémontré. Spoločne s opátstvami v Cuissy a Floreffe patrí medzi staršie rádové domy.
Konvent bol rozpustený za francúzskej revolúcie. Kostol sv. Martina slúži ako farský kostol. Po revolúcii tu boli umiestnené dva stredoveké náhrobky - rytier a opátka z cisterciánskeho kláštora, ktorou je pravdepodobne Johana Flanderská, vdova po Enguerrandovi IV. z Coucy.
ISO 3166-2:TW
Kódy ISO 3166-2 pre Taiwan identifikujú 16 krajov a 7 miest. Prvá časť (TW) je medzinárodný kód pre Taiwan, druhá časť pozostáva z troch písmen identifikujúcich kraj alebo mesto.
Zoznam kódov
TW-CHA Čang-chua TW-CYI mesto Ťia-i TW-CYQ Ťia-i TW-HSQ Sin-ču TW-HSZ mesto Sin-ču TW-HUA Chua-lien TW-ILA I-lan TW-KEE mesto Ťi-lung TW-KHH mesto Kao-Siung TW-KHQ Kao-Siung TW-MIA Miao-li TW-NAN Nan-tou TW-PEN Pcheng-chu TW-PIF Pching-tung TW-TAO Tchao-jüan TW-TNN mesto Tchaj-nan TW-TNQ Tchaj-nan TW-TPE mesto Tchaj-pej TW-TPQ Tchaj-pej TW-TTT Tchaj-tung TW-TXG mesto Tchaj-čung TW-TXQ Tchaj-čung TW-YUN Lin-jing
Morgan Scott Peck
Morgan Scott Peck (* 22. máj 1936, New York, New York, USA – † 25. september 2005, Warren, Connecticut, USA) bol americký psychiater a spisovateľ. Najviac ho preslávila jeho prvá kniha The Road Less Traveled (Nevyšliapanou cestou), ktorej sa vo viac než 20 jazykoch predalo cez 10 miliónov kusov.
Badínsky prales
Badínsky prales alebo Kulisovo je národná prírodná rezervácia v katastrálnom území obce Badín v Banskobystrickom kraji na strednom Slovensku. Rozloha samotnej rezervácie je, ochranné pásmo má rozlohu ².
Morgan Scott Peck
Životopis
Vyštudoval Harvard University, štúdiá ukončil v roku 1958. O päť rokov neskôr absolvoval lekársku fakultu. Ako psychiater najprv slúžil u americkej armády, neskôr si zriadil vlastnú psychiatrickú ordináciu. V roku 1984 sa pričinil o založenie neziskovej vzdelávacej Nadácia na podporu komunity.
Badínsky prales
Prales je situovaný v Kremnických vrchoch, v oblasti Slovenské stredohorie a tiahne sa v okolí Badínskeho potoka, asi ZSZ smerom od obce. Nadmorská výška územia je v rozmedzí 620 až s  rozlohou, pričom výmera pralesa v najprísnejšom stupni ochrany je , s ochranným pásmom. Prevažujú expozície severné, severozápadné a severovýchodné. Pôvodne bola táto národná prírodná rezervácia vyhlásená v roku 1913, takže patrí medzi najstaršie chránené lokality na Slovensku. Ochranné pásmo bolo niekoľkokrát rozšírené. Badínsky prales je v Generele nadregionálneho ÚSES SR centrom nadregionálneho biocentra Laurín, a tiež súčasťou jadrového územia NECONET.
Morgan Scott Peck
Životopis
V roku 1980 vstúpil do Americkej episkopálnej cirkvi, neskôr sa stal vyznávačom hnutie new age a budil pozornosť svojím nekonvenčným prístupom k viere.
Badínsky prales
Geomorfológia a geológia
Geologické podložie sa skladá najmä z vulkanitov Kremnických vrchov, z tufov a aglomerátov pyroxenických andenzitov, v strede západnej časti je možné nájsť tufity, a kompaktný andezit tvorí ostrovček v strednej časti. V severozápadnej časti sú tufitické siltovce a pieskovce. V juhozápadnej časti pralesa vystupujú na povrch zvyšky lávového prúdu, ktorý sa prejavuje ako skalné steny, stĺpy a previsy. Na strmších svahoch možno vidieť blokoviská a suťoviská. V okolí Badínskeho potoka sa nachádzajú sedimentárne horniny riečneho pôvodu.
Morgan Scott Peck
Dielo
Vo svojich knihách Scott Peck kombinoval skúsenosti z psychiatrickej profesie s duchovnými aspektmi života.
ISO 3166-2:VU
Kódy ISO 3166-2 pre Vanuatu identifikujú 6 provincií. Prvá časť (VU) je medzinárodný kód pre Vanuatu, druhá časť pozostáva z troch písmen identifikujúcich provinciu.
Badínsky prales
Pedológia
Kambizeme prevládajú nad andozemami. Pozdĺž vodného toku sa nachádzajú fluvizeme. Na území rezervácie sa vyskytujú typické hnedé pôdy, stredne hlboké až hlboké, slabohumózne až humózne, so značným podielom humusu ; rankrové stredne hlboké hnedé pôdy, ktoré sú silne skeletnaté; a paternia oglejená. Fyziologická hĺbka hnedej slabohumóznej, stredne hlbokej pôdy, je obmedzená na približne, preto koreňový systém nepreniká až do tufitových vrstiev, čo zrejme v minulosti zapríčinilo vyvrátenie niektorých drevín pralesa.
ISO 3166-2:VU
Zoznam kódov
VU-MAP Malampa (Lakatoro) VU-PAM Pénama (Longana) VU-SAM Sanma (Luganville) VU-SEE Shéfa (Port Vila) VU-TAE Taféa (Isangel) VU-TOB Torba (Sola)
Badínsky prales
Pedológia
Pôdy boli tvorené na báze andezitu, veľmi bohaté na živiny, podobne ako v bukových pralesoch východných Karpát. Tieto pôdy upravujú plochý tvar koreňa buku. Vysoká rozdielnosť priebehu nekromasy v rámci vývojového cyklu je daná významným nárastom jedle, a tiež  vyvrátením vitálnych bukov na základe ich plytkého zakorenenia a klimatických zmien, najmä náhleho nárazového vetra. Pôdy sú náchylné na eróziu mierne až stredne.
Hydrológia
Územím preteká Badínsky potok s dvoma prítokmi, táto časť patrí do povodia Hrona. Nad pralesom sa nachádza aj Badínsky vodopád, ktorý je často navštevovaný turistami. náhľad|Badínsky potok náhľad|Pohľad na údolie Badínskeho potoka
Klimatické pomery
Badínsky prales sa nachádza v chladnej klimatickej oblasti. Na základe klimaticko-geografického členenia je táto oblasť zaraďovaná do klimaticko-geografického typu s horskou klímou, typická je malá teplotná inverzia a vlhké až veľmi vlhké podnebie. Priemerná ročná teplota je približne 5,5 až 6,0 °C, priemerný úhrn ročných zrážok 850 až. Dĺžka vegetačného obdobia je 120 – 140 dní a doba trvania snehovej pokrývky 140 – 150 dní v roku.
Vegetácia
Podľa fytocenologického členenia patrí toto územie do oblasti západokarpatskej flóry (Carpaticum occidentale) do obvodu predkarpatskej flóry (Praecarpaticum). Nachádza sa tu až 16 lesných typov. Vegetácia má charakter pôvodného zmiešaného lesa, ale nájdeme tu aj bohato zastúpené druhy podhorského a horského stupňa.
V ochrannom pásme na lesných biotopoch bolo zistených 140 druhov cievnatých rastlín, z toho 34 drevín a 106 bylín. Z bylín dominujú mesačnica trváca (Lunaria rediviva), bažanka trváca (Mercurialis perennis), pakost smradľavý (Geranium robertianum), lipkavec marinkový (Galium odoratum), hluchavník žltý (Galeobdolon luteum), ostružina srstnatá (Rubus hirtus), ostružina malinová (Rubus idaeus), zubačka cibuľkonosná (Dentaria bulbifera), papraď samčia (Dryopteris filix–mas), papradka samičia (Athyrium filix–femina), samorastlík klasnatý (Actaea spicata), kyslička obyčajná (Oxalis acetosella), vranovec štvorlistý (Paris quadrifolia), srnovník purpurový (Prenanthes purpurea), šalvia lepkavá (Salvia glutinosa), žindava európska (Sanicula europaea), starček vajcovitolistý (Senecio ovatus), pŕhľava dvojdomá (Urtica dioica), fialka lesná (Viola reichenbachiana), šalátovka múrová (Mycelis muralis). Z bylín sú ďalej zastupené hviezdica hájna (Stellaria nemorum), deväťsil biely (Petasites albus), kopytník európsky (Asarum europaeum), iskerník chlpatý (Ranunculus lanuginosus), iskerník plazivý (Ranunculus repens), veronika horská (Veronica montana), papraď ostnatá (Dryopteris carthusiana), kokorík praslenatý (Polygonatum verticillatum), čarovník obyčajný (Circaea lutetiana), pľúcnik tmavý (Pulmonaria obscura), slezinovka striedavolistá (Chrysosplenium alternifolium), krkoška chlpatá (Chaerophyllum hirsutum), ostrica oddialená (Carex remota), ostrica lesná (Carex sylvatica), lipnica hájna (Poa nemoralis) kostrava obrovská (Festuca gigantea), praslička roľná (Equisetum arvense), konopáč obyčajný (Eupatorium cannabinum), túžobník brestový (Filipendula ulmaria), konopnica úhľadná (Galeopsis speciosa), štiavec tupolistý (Rumex obtusifolius), záružlie močiarne (Caltha palustris), vŕbovka horská (Epilobium montanum), mäta dlholistá (Mentha longifolia) a iné.
Lesy
Národná prírodná rezervácia Badínsky prales je v zmysle platného lesného hospodárskeho plánu so stavom k 1. januáru 1999 situovaná v lesnom hospodárskom celku Badín a lesnom užívateľskom celku Lesy Badín. V ochrannom pásme prevažujú hospodárske lesy – 78,8 %, na zvyšných 21,2 % pripadajú lesy osobitného určenia (pôvodné ochranné pásmo).
Okolo 70% Badínskeho pralesa patrí do lesa typu skupiny kvetnatá, alebo typická bučina (Fagetum typicum). Dominujúcou drevinou je buk lesný (Fagus sylvatica 58%), jedľa biela (Abies alba 21 %), smrek obyčajný (Picea abies 10%) (gloncak). Vysoké zastúpenie majú aj javor horský (Acer pseudoplatanus), jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), lipa malolistá (Tilia cordata), lipa veľkolistá (Tilia platyphyllos) a brest horský (Ulmus glabra). Na kalamitných plochách rastú aj vŕba rakytová (Salix caprea), topoľ osikový (Populus tremula) a jarabina vtáčia (Sorbus aucuparia)
Na východnej strane prežívajú porasty ktorých vek sa odhaduje na viac ako 75 rokov. Prevládajú tu dvojetážové, dokonca trojetážové porasty.
Huby
Huby žijúce na rozkladajúcich sa kmeňoch stromov sú nenahraditeľné organizmy v lesnom ekosystéme, pretože zabezpečujú premenu mŕtvej drevnej hmoty na také látky, ktoré potom môžu slúžiť ako zdroj energie pre ďalšie organizmy. Huby vyskytujúce sa len v pralesoch, pretože k svojmu životu potrebujú veľa odumretého dreva, a teda aj v Badínskom pralese, sú v podobných podmienkach amylopórovka aljašská (Amyloporia sitchensis), tvarožník laponský (Amylocystis laponica) a ohňovec Pouzarov (Phellinus pouzarii). V Badínskom pralese sa zatiaľ našla len posledná.
Živočíchy
Bohaté zastúpenie má samozrejme hmyz, chrobáky ako bystruška zlatá (Carabus auronitens), bystruška potočná (Carabus variolosus) krasoň jedľový (Eurythyrea austriaca), fúzač alpský (Rosalia alpina). V pralese sa nachádza veľké množstvo mŕtveho dreva, na ktoré sú viazané saproxylické chrobáky, najčastejšie sú to červotoč (Ptilinus ectinicornis), ďalej Xyleborus dispar, Hylecoetus dermestoides  a drevokaz (Xyloterus domesticus). Medzi najčastejšie vyskytujúce sa obojživelníky patria mlok karpatský (Triturus montandoni), mlok horský (Triturus alpestris), salamandra škvrnitá (Salamandra salamandra), ale tiež rosnička zelená (Hyla arborea), ropucha bradavičnatá (Bufo bufo), ropucha zelená (Bufo viridis) a kunka žltobruchá (Bombina variegata). Z plazov sú rozšírené najmä jašterica živorodá (Lacerta vivipara), jašterica múrová (Lacerta muralis), jašterica zelená (Lacerta viridis), užovka hladká (Coronella austriaca) a vretenica severná (Vipera berus).
Prales poskytuje veľmi dobré príležitosti pre hniezdenie vtákov ako ďateľ bielochrbtý (Dendrocopos leucotos) a muchárik červenohrdlý (Ficedula parva). Pomerne hojne zastúpené sú napr. tetrov hlucháň (Tetrao urogallus), výr skalný (Bubo bubo), kuvik vrabčí (Glaucidium passerinum), dudok chochlatý (Upupa epops), jariabok hôrny (Bonasa bonasia), a iné.
Cicavce majú tiež pomerne bohaté zastúpenie, napríklad piskor vrchovský (Sorex alpinus), myšovka horská (Sicista betulina), rys ostrovid (Lynx lynx), netopier Bechsteinov (Myotis bechsteinii), netopier obyčajný (Myotis myotis), medveď hnedý (Ursus arctos), vlk dravý (Canis lupus).
Ochrana prírody
náhľad|Papraď samčia náhľad|Mladý ihličnan Badínsky prales je vďaka svojmu prírodnému bohatstvu navrhnutý do NATURY 2000, čiže do sústavy chránených území členských krajín Európskej únie, a teda je územím európskeho významu, s cieľom ochrany ohrozených a vzácnych rastlinných a živočíšnych druhov a ich biotopov. Hlavným dôvodom na zaradenie do zoznamu NATURA 2000 je prítomnosť biotopov, ktoré sú predmetom ochrany: a druhov, ktoré sú predmetom ochrany:
Na základe stupňa ochrany prírody je územie rezervácie rozdelené na zónu A a zónu B:
V rámci navrhovaných opatrení je dôležitým aj usmerňovanie návštevnosti územia. Samovoľný vstup do pralesa je zakázaný, možný je len pre odborné exkurzie so sprievodcom z Lesov SR, Štátnej ochrany prírody SR, Lesníckej fakulty Technickej univerzity vo Zvolene, alebo iných vedecko-výskumných inštitúcií. Pohyb mimo náučného chodníka v 5. stupni ochrany sa považuje za priestupok, ktorý môže byť pokutovaný.
Správcom územia je CHKO Poľana.
Badínsky prales je jedným z kandidátov na zápis na zoznam Svetového prírodného dedičstva UNESCO.
Vaudeville (Meurthe-et-Moselle)
Vaudeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Posadas
Posadas je hlavné mesto provincie Misiones v Argentíne. Leží na východnom brehu rieky Paraná oproti paraguajského mesta Encarnación. Je vzdialené asi 1 300 kilometrov od hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a 300 kilometrov od mesta Corrientes. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 275 028 obyvateľov. Celá metropolitná oblasť Posadas má v súčasnosti 353 100 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1615.
Posadas je regionálnym centrom vlády, kultúry a hospodárstva. Významný podiel na hospodárstve mesta má výroba nábytku, potravinársky, textilný a tabakový priemysel. Dôležité miesto má aj miestny riečny prístav, ktorý je využívaný nie len na ekonomické účely, ale i na rekreačné využitie.
Ennomos
Ennomos (Ennomos) môže byť v gréckej mytológii:
Ennomos môže byť aj:
Kláštor svätého Mikuláša (Angers)
náhľad|Kláštor svätého Mikuláša Kláštor svätého Mikuláša je benediktínsky kláštor v Angers založený v decembri 1020. Fundátorom bol gróf Fulko Nerra, ktorý tak dodržal svoj sľub daný v búrke pri ceste do Jeruzalema. Prvotný konvent bol povolaný z kláštora Marmoutier a v roku 1033 bol vystriedaný mníchmi zo Saint-Aubin. 10. februára 1096 kostol vysvätil pápež Urban II..
Opátstvo rozkvitalo, dostávalo štedré donácie, malo početné prepošstvo a v roku 1672 sa pripojilo ku kongregácii sv. Maura. Ku zrušeniu došlo počas Veľkej francúzskej revolúcie a kláštorné budovy vrátane kostola boli predané a čiastočne zničené.
Malčín
Malčín je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 201 obyvateľov, z toho 107 mužov a 94 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,4 roka (muži 40,2 roka, ženy 44,9 roka).
Nexus 7 (2012)
Google Nexus 7 je prvý tablet, ktorý nechala firma Google vyrobiť. Tento 7" tablet bol predstavený v júni 2012 na Google I/O. Tablet oslavuje úspech po celom svete najmä vďaka skvelému pomeru cena/výkon. Google sa o svoje zariadenie náležite stará a tak rodina NEXUS dostáva vždy systémové aktualizácie ako prvá. Aktuálny operačný systém je Android 5.0.2 Lollipop. Je možné si vybrať z variantu s 3G a bez. 3G je však k dispozícii iba v 32 GB variante.
Konfigurácia
Na prednej strane má tablet 7 "dotykový IPS LCD displej s HD rozlíšením. Boky sú plastové, pôsobiace chrómovo. Chrbát je tiež plastový, pokrytý Soft Touch (mäkčeným plastom). Na pravej hornej hrane je zapínacie tlačidlo a dvojkolíska hlasitosti. V hornej časti je web kamera s rozlíšením 1,3 Mpx. Na dolnom boku je microUSB konektor pre nabíjanie a pripojenie k PC a 3,5 mm jack. Zvuk je zaznamenávaný stereo mikrofónom a na chrbte je hlasný reproduktor.
Konektivita a hardvér
thumb|Chrbát Nexusu 7 thumb|Nexus 7 s Androidom 4.3
Budúcnosť Nexusu 7
24. 7. 2013 bol na konferencii Googlu predstavený druhý Nexus 7. Vzbudil minimálne rovnakú pozornosť ako originálny Nexus 7 a to najmä vďaka opäť dobre prepracovanému hardvéru. Dá sa povedať, že výkon vzrástol na dvojnásobok (presnejšie 1,8x). Kompletné informácie pozri v článku Nexus 7 (2013).
Seizmológia
thumb|right|200px|Distribúcia [[Zemetrasenie|zemetrasení na Zemi za roky 1973-2004.]] Seizmológia (z gr. seismos - zemetrasenie + logos - veda, náuka) je veda (súčasť geofyziky), zaoberajúca sa štúdiom zemetraseniami a s nimi spojenými javmi, ako aj výskumom štruktúry Zeme. V užšom zmysle je seizmológia veda, ktorá sa zaoberá len prírodnými zemetraseniami. Podáva základné informácie o o štruktúrnom zložení Zeme.
Prvý vážny záujem o štúdium príčin zemetrasení nasledoval po veľkom zemetrasení v Lisabone v roku 1755. Neskorší rozvoj seizmológie nastal až začiatkom 20. storočia, keď Richard Oldham zo spomaľovania seizmických vĺn na veľké vzdialenosti objavil jadro Zeme (1906) a Andrija Mohorovičić v roku 1909 objavil fázový prechod (zmenu rýchlostí seizmických vĺn) v štruktúre Zeme.
Výskum fyziky zemetrasení sa zameriava na vznik zemetrasení, skúma procesy prebiehajúce na zlomoch a povahu pohybov vrchnej časti zemskej kôry. Taktiež rieši otázky predpovedania zemetrasení, určuje seizmické ohrozenie určitej oblasti, prípadne štátu.
Výskum štruktúry Zeme sa rozdeľuje na výskum makroštruktúry (štruktúry celého zemského telesa) - pomocou analýzy šírenia sa seizmických vĺn generovaných zemetraseniami, ako aj výskumom mikroštruktúry (vyhľadávanie ložísk ropy a iných, ekonomicky zaujímavých surovín) za pomoci štúdia umelo generovaných seizmických vĺn. Seizmológia slúži aj na monitorovanie jadrových skúšok.
Seizmické vlny
Pri zemetrasení, ale aj iných tektonických pohyboch vznikajú vlny, ktoré sa šíria cez horninové prostredie a poskytujú informácie o stavbe Zeme. Tieto vlny sa delia na: Na meranie intenzity seizmických vĺn sa používajú seizmometre.
Ná základe výskumu seizmických vĺn je Zem rozdelená na 8 zón:
Zóny B a C tvoria tzv. vrchný plášť a zóna D predstavuje spodný plášť Zeme, o ňom sa na základe pozorovania seizmických vĺn usudzuje, že je tuhý. Pri prechode zo zemskej kôry (tvorenej horninami granitoidného a bazaltového zloženia) do plášťa, ktorý tvoria horniny výrazne ultrabázické rýchlosti seizmických vĺn nespojite rastú. V podkôrovej zóne sa nachádza vrstva menších rýchlostí, čo súvisí s priblížením sa teploty v tejto oblasti teplotám tavenia hornín. Horniny sa správajú plasticky. V zóne C rýchlosť prudko rastie v dôsledku fázových prechodov minerálov do hustejších a pevnejších modifikácií. V homogénnej vrstve D rastú rýchlosti len v dôsledku stlačenia hornín zapríčineného tlakom nadložných vrstiev. Na hranici s jadrom je oblasť neveľkých konštantných rýchlostí, ktorá pravdepodobne súvisí s nerovnorodosťou zóny D". Pokles rýchlostí P-vĺn pri prechode zo zemského plášťa do jadra je spojený s tým, že jadro je tekuté a je zložené z hustej látky.
Iné projekty
.
Vědeckotechnický park Univerzity Palackého v Olomouci
Vědeckotechnický park Univerzity Palackého je vedeckotechnický park v Olomouci v Česku. Bol založený v roku 2000 pod názvom Centrum pre inováciu a transfer technológií UP. Jeho účelom je využiť výskumný potenciál univerzity vo firmách, a zaistiť prenos technológií medzi univerzitou a komerčnou sférou.
Charakteristika
Podnikateľský inkubátor pomáha začínajúcim firmám. Vznikol s podporou štrukturálnych fondov Európskej únie, Krajského úradu Olomouckého kraja a štatutárneho mesta Olomouc, prevádzku parku spolufinancuje Univerzita Palackého.
Prvé priestory parku boli vytvorené samotnou univerzitou za finančnej pomoci vlády Českej republiky prostredníctvom grantovej podpory Ministerstva priemyslu a obchodu ČR a Ministerstva pre miestny rozvoj ČR, a prostriedkov pilotného projektu programu PHARE. Park bol následne rozšírený o Podnikateľský inkubátor. Tento projekt bol financovaný z prostriedkov Phare za finančnej účasti mesta Olomouc a Univerzity Palackého. Dokončenie vnútorných priestorov a prevádzka bola financovaná z prostriedkov Operačného programu Priemysel a inovácie a spolufinancovaný Krajským úradom Olomouckého kraja a Univerzitou Palackého v Olomouci.
Externé odkazy
Oficiálna stránka ,
Tibor Šagát
Prof. MUDr. Tibor Šagát, CSc. (* 17. december 1942, Čierny Balog) je slovenský lekár a politik. V roku 1994, a potom v rokoch 1998 až 2000 bol ministrom zdravotníctva.
Život
Tibor Šagát absolvoval v roku 1966 Fakultu detského lekárstva Karlovej univerzity v Prahe. V tom istom roku nastúpil do Nemocnice s poliklinikou v Brezne ako sekundárny lekár na detskom oddelení. V období 19671969 pracoval na Obvodnom zdravotnom stredisku v Polomke ako obvodný detský lekár. Medzi rokmi 19691971 na Klinike anesteziológie a resuscitácie Nemocnice s poliklinikou akademika Ladislava Dérera v Bratislave ako sekundárny lekár.
V období rokov 19711987 pôsobil ako odborný asistent na Katedre pediatrie Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie lekárov a farmaceutov.
V roku 1980 obhájil kandidátsku dizertačnú prácu a získal titul CSc. a v 1985 bol vymenovaný za docenta v odbore pediatria.
Tibor Šagát je ženatý s PhDr. Andreou Šagátovou, PhD. (Katedra ošetrovateľstva, FOaZOŠ SZU) a má dve deti.
Politická činnosť
Vo zvyšku volebného obdobia do septembra 2002 zostal poslancom NR SR.
Dielo
Tibor Šagát je autor viacerých učebníc o pediatrii. V roku 2007 vydal s kolektívom autorov aktualizovanú a doplnenú učebnicu Pediatria.
Mistelbach an der Zaya
Mistelbach an der Zaya je okresné mesto v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko a sídlo okresu Mistelbach.
Žije tu 11 053 obyvateľov (31. 3. 2009). Jeho nadmorská výška je
Panamerické majstrovstvá v softbale mužov 2012
Panamerické majstrovstvá v softbale mužov 2012 boli v poradí 8. panamerické majstrovstvá v softbale mužov, ktoré organizuje Panamerická softbalová konfederácia (CONPASA). Konali sa v Medellíne, v Kolumbii od 16.22. septembra 2012, za účasti 10 tímov. Pôvodne malo tento panamerický šampionát organizovať mexické Hermosillo. Rozhodnutie o mieste dejisku turnaja padlo na kongrese CONPASA v Buenos Aires 4. februára 2012. Kolumbia bola organizátorom panamerického šampionátu druhýkrát, keď prvý turnaj hostila v roku 1985. Svoj tretí titul získali softbalové družstvo Kanady.
Tieto panamerické majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na budúcoročné Majstrovstvá sveta 2013, ktoré sa uskutočnili na Novom Zélande. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších tímov.
ISO 3166-2:UM
Zoznam kódov
UM-67 Johnston Atoll UM-71 Midway Islands UM-76 Navassa Island UM-79 Wake Island UM-81 Baker Island UM-84 Howland Island UM-86 Jarvis Island UM-89 Kingman Reef UM-95 Palmyra Atoll