cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francesco Mancini
Životopis
Narodil sa v Neapole. Hudobne sa začal vzdelávať už v ranom veku a ako šestnásťročného ho prijali na konzervatórium Conservatorio di Maria della Pietà dei Turchini, kde študoval hru na orgán u Francesca Provenzaleho. Šesť rokov sa živil ako organista. V roku 1704 sa stal hlavným organistom kráľovskej kaplnky. Jeho kariéra operného skladateľa sa rozvíjala zo začiatku pomaly. Jeho prvou známou operou je „Il nodo sciolto“ (1692). Ďalšia opera „Ariovisto“ bola uvedená s veľkým úspechom až v roku 1702. Od úspešnej premiéry opery „Ariovisto“ bol celkom zamestnaný uvádzaním svojich ďalších opier, takže trocha zanedbal iné ambície. Keď v roku 1703 Alessandro Scarlatti uvoľnil miesto maestra di capella na konzervatóriu, bol vymenovaný za jeho zástupcu, ale Scarlatti sa o rok vrátil a Mancini sa stal znova druhým v poradí. V čase rakúsko-španielskej vojny o nástupníctvo (1707) sa pokúsil získať vedúcu pozíciu aj pomocou politických intríg. Skomponoval a uviedol slávnostné Te Deum na počesť rakúskeho víťazstva a zdalo sa, že dosiahne svoj cieľ. Po roku sa však Scarlatti vrátil z Ríma a opäť sa ujal svojej funkcie. Manciniho vymenovali za riaditeľa konzervatória (teda stupienok pod funkciou maestra) a dostal prísľub, že hneď ako sa miesto maestra uvoľní bude vymenovaný on. Musel však čakať až na Scarlattiho smrť v roku 1725. Z vysneného miesta sa netešil príliš dlho. V roku 1735 utrpel záchvat mŕtvice, ktorý ho čiastočne paralyzoval a o dva roky neskôr zomrel.
Dielo
Francesco Mancini bol posledný veľký barokový skladateľ, aj keď jeho dielo je dnes trocha nedocenené. Vo svojej dobe bol druhým najslávnejším skladateľom po Alessandrovi Scarlatim. Jeho hudba reprezentuje prechodné obdobie medzi barokovou a klasickou érou. Mancini bol hlavne operný skladateľ, ktorý slúžil potrebám nenásytného neapolského trhu. Skomponoval cez tridsať javiskových diel, 12 oratórií, viac než 200 svetských kantát a mnoho sakrálnej vokálnej hudby.
Inštrumentálne dielo Francesca Manciniho nie je príliš rozsiahle. Pravdepodobne najznámejšími sú jeho čembalové sonáty, koncerty pre dychové nástroje a zvlášť celý rad flautových sonát, ktoré sú stále považované za dôležitú súčasť barokového repertoáru pre tento nástroj.
Sümeg
Sümeg je mesto v Maďarsku vo Vesprémskej župe v okrese Sümeg.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Mouřínov
Mouřínov je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 459 obyvateľov, z toho 226 mužov a 233 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 39,9 roka, ženy 43,1 roka).
Absolútne a relatívne
Absolútne a relatívne sú charakteristiká veci alebo javu, ktoré sa v mnohých (najmä  dialektických) filozofiách chápu ako vzájomne (dialekticky) späté. Často sa napríklad uvažuje o absolútnej pravde a relatívnej pravde. Absolútne je to, čo je od iného úplne nezávislé, s iným nezmiešané, iným nepodmienené a neobmedzené. Absolútne existuje samo osebe a voči inému nanajvýš ako príčina. Relatívne je naopak to, čo je dané iba v istom vzťahu, čo nemôže stáť samo osebe.
Villegats (Charente)
Villegats je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ankaratra
Ankaratra je vulkanický masív, nachádzajúci sa v centrálnom Madagaskare, asi juhozápadne od hlavného mesta Antananarivo. Vulkanická aktivita pohoria sa začala už v miocéne a trvala až do štvrtohôr. Rané zloženie láv bolo prevažne trachytické, neskoršia fáza priniesla viac bázické horniny - bazalty a bazanity.
Zsolt Nagy
Zsolt Nagy môže byť:
Vojenský újezd Březina
Vojenský újezd Březina je vojenský obvod na severe okresu Vyškov v Juhomoravskom kraji v Česku.
Waiting for the Sun
Waiting for the Sun je tretí album kapely The Doors vydaný v roku 1968.
Zoznam skladieb
Autormi všetkých piesní je Jim Morrison, Robby Krieger, Ray Manzarek a John Densmore.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1972
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1972 boli v poradí 13. majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v mestách Burgas a Varna, v Bulharsku od 6.16. októbra 1972, za účasti 12 tímov. Bulharsko bolo organizátorom európskeho šampionátu žien druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1960. Svoj jedenásty titul získal, ktorý vyhral finálovú skupinu pred domácim 🇧🇬 a.
Notácia (hudba)
Notácia (iné názvy: notový zápis; najmä pre jednotlivé symboly notové písmo, notopis; ľudovo noty) je systém záznamu skladieb pomocou grafických symbolov (nôt) a slov (prípadne ich skratiek), ktorý umožňuje jednoznačnú interpretáciu hudobného diela.
Súčasná notácia má svoj pôvod v zápise náboženských piesní (gregoriánskych chorálov) gréckej ortodoxnej cirkvi v 8. storočí (tvz. neum systém). Západný systém notácie sa začal vyvíjať v 11. storočí zavedením c a f kľúčov a ustálil sa v 17. storočí.
Spôsob notácie
Základom notácie sú
Príklad notácie
Ako príklad notácie poslúži niekoľko začiatočných taktov valčíka „Na krásnom modrom Dunaji“ od Johanna Straussa: thumb|right|400px|Začiatok valčíka „Na krásnom modrom Dunaji“
Čítanie notácie
thumb|right|350px|Príklad nôt pre klavír ([[Johann Sebastian Bach)]]
V princípe sa noty čítajú zľava doprava po riadkoch. Pre klávesové nástroje sa ale čítajú naraz dva riadky. Horný riadok je pre pravú ruku a píše sa v husľovom kľúči. Dolný riadok je pre ľavú ruku a píše sa v basovom kľúči.
Iná možnosť je, že noty nie sú len pre jediný hudobný nástroj (alebo len pre samotného speváka). Príklad môžu predstavovať noty pre spev s doprovodom. V takom prípade je horný riadok pre speváka, jeden alebo dva spodné riadky (v závislosti od typu hudobného nástroja) sú pre sprevádzajúci hudobný nástroj. Hudobná notácia určená pre viacero nástrojov sa nazýva partitúra.
Extraliga vo futsale 2003/04
Extraliga vo futsale 2003/04 bol 11. ročník slovenskej extraligy vo futsale, najvyššej futsalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje združenie Slovenský futsal. V súťaži účinkovalo 14 družstiev, teda o 4 viac ako v minulej sezóne. Jej víťazom sa stalo družstvo 1. SC Incar Nitra a kvalifikovalo sa tak do futsalového pohára UEFA.
Traja mušketieri
thumb|220px|right|Aramis, Athos, d'Artagnan a Porthos, ilustrácia [[Maurice Leloira.]]
L’Haÿ-les-Roses (obvod)
L’Haÿ-les-Roses je obvod v departemente Val-de-Marne a regióne Île-de-France vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 9 kantónov a 10 obcí.
Traja mušketieri
Traja mušketieri (po francúzsky: Les trois mousquetaires) je najznámejší román francúzskeho spisovateľa Alexandra Dumasa staršieho. V širšom zmysle sa týmto označením myslí celá Dumasova románová trilógia opisujúca životné osudy gaskonského šľachtica d'Artagnana a jeho priateľov, troch mušketierov Athosa, Porthosa a Aramisa, od roku 1625 do d'Artagnanovej smrti roku 1673. Táto trilógia sa skladá z týchto románov:
Všetky tri romány napísal Alexandre Dumas starší, rovnako ako väčšinu svojich najznámejších diel, v spolupráci s profesorom histórie Augustom Maquetom. Ako podklad im poslúžili fiktívne d'Artagnanove pamäte Les Mémoires de Monsieur d'Artagnan, capitaine lieutenant de la première compagnie des Mousquetaires du Roi (1700, Pamäte grófa d'Artagnana, kapitána-lieutenanta prvej stotiny kráľovských mušketierov) francúzskeho spisovateľa Gatiena de Courtilz de Sandrasa (1644–1712).
Robert Sean Leonard
Bol trikrát nominovaný na ocenenie Tony Awards (v rokoch 1993, 2001 a 2003), v roku 2001 získal toto ocenenie za najlepšieho herca v divadelnej hre za rolu A. E. Housemana v hre Invention of Love.
Momentálne hrá Dr. Jamesa Wilsona, šéfa oddelenia onkológie, v nemocničnej dráme Dr. House.
Extraliga vo futsale 2003/04
Štrukturálna reorganizácia súťaže
V roku 2003 sa futsal a sálový futbal na Slovensku združili do jediného športu, ktorý mal riadiť Slovenský futbalový zväz. Keďže sa malo hrať podľa pravidiel FIFA, sálový futbal týmto na Slovensku zanikol. V prvej sezóne 2003/04 spoločnej súťaže nastúpilo 7 najlepších tímov z oboch najvyšších slovenských líg, Extraligy vo futsale a Saller extraligy v sálovom futbale.
Pozn: Družstvo Perpetuum Bratislava sa do sezóny neprihlásilo, preto ho nahradilo 8. družstvo zo súťaže sálového futbalu.
Výsledky
Pozn: Družstvu RCS Košice po skončení súťaže odrátali 3 body.
Ferenc Nagy
Ferenc Nagy môže byť:
Noisy-le-Grand
Noisy-le-Grand je francúzske mesto v departemente Seine-Saint-Denis a regióne Île-de-France. Jeho obyvatelia sa nazývajú Noisénovia (v origináli Noiséens). Ich počet je 63 106 2008.
Geografia
Na severe mesta tečie rieka Marne.
Dejiny
Noisy-le-Grand bolo sídlom kráľovskej rodiny Merovejcov (rod, ktorý vládol asi od 5. do 8. storočia). Podľa legendy kráľ Chlodovik I. (vládol v rokoch 481 až 511) je pochovaný v Noisy le Grand a Karolovci vystavali nad týmto miestom malú kaplnku.
V roku 1060 dedina podala pomocnú ruku mníchom ze Saint-Martin-des-Champs odkazom kráľa Henricha I. Mnísi ovládli dedinu do roku 1789. Ich pozemky boli predané za revolúcie.
Do začiatku 20. storočia to bola poľnohospodárska dedina. S príchodom električiek v roku 1901 sa stala mestom. Prostredníctvom dopravy začali robotníci cestovať do Paríža. Parížania pre zmenu začali využívať túto novinku na výlety a prechádzky po vidieku počas nedieľ.
V rokoch 1930 vzniklo veľa rozparcelovaných pozemkov, ktoré zmenili dedinu na perifériu mesta.
5. novembra 2005, počas občianskych nepokojov vo francúzskych štvrtiach, bola telocvičňa v Butte-verte dejisko incidentu nadväzujúceho na iný z roku 1993.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Denali
Denali alebo staršie Mount McKinley na Aljaške je s výškou 6 190 metrov (20 310 stôp) najvyšším vrcholom v Severnej Amerike. Je tiež centrom Národného parku Denali.
Pozoruhodné rysy
Táto hora je tiež typická svojím extrémne chladným počasím. Teplomer, ktorý je umiestnený vo výške okolo nameral najnižšiu teplotu -73,3 °C (-100 °F). Lezcom taktiež hrozí neobvykle vysoké riziko takzvanej akútnej horskej choroby, a to nielen kvôli vysokej nadmorskej výške, ale aj vysokej zemepisnej šírke. Hora rovnako vysoká ako Denali ležiaca na rovníku by mala na svojom vrchole obsah kyslíku vo vzduchu asi 47% z obsahu na úrovni mora, ale kvôli jeho zemepisnej šírke je tlak a tým aj obsah kyslíku na vrchole Denali ešte nižší.
Bordeaux-6
Bordeaux-6 je francúzsky kantón v obvode Bordeaux v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho časť mesta Bordeaux.
František Hrušovský
Prof. PhDr. František Hrušovský (* 17. september 1903, Dolné Lovčice-Lovčice – † 9. september 1956, Cleveland) bol slovenský historik, prvý syntetik slovenských dejín, verejný činiteľ, významný predstaviteľ slovenského exilu.
Študoval na univerzitách v Prahe, Krakove a na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Počas štúdií sa aktívne zapájal do študentského života na katolíckom internáte Svoradov. Od roku 1931 vyučoval na gymnáziu v Kláštore pod Znievom, neskôr pracoval v Matici slovenskej ako redaktor historických zborníkov. V roku 1944 sa stal univerzitným profesorom. V rokoch 1938 - 1945 bol členom Slovenského snemu. V marci 1945 utiekol pred spojeneckými vojskami do emigrácie. Pôsobil v Taliansku a od roku 1947 v USA najskôr ako inštruktor na benediktínskej škole a od roku 1952 ako riaditeľ Slovenského ústavu v Clevelande.
Němčany
Němčany sú obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 726 obyvateľov, z toho 350 mužov a 376 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,4 roka, ženy 42,0 roka).
Art deco
right|thumb|Chrysler Building right|thumb|Radnica v Buffale right|thumb|Terakota right|thumb|Chrysler Airflow sedan, 1934 right|thumb|Nash Ambassador Slipstream sedan, 1942
Marianna Nagyová
Marianna Nagyová môže byť:
Alpha
Alpha môže byť:
Art deco
Dejiny
Po skončení medzinárodnej výstavy v roku 1900 niekoľko francúzskych umelcov vytvorilo verejný kolektív, tzv. La Société des artistes décorateurs. Zakladateľmi boli Hector Guimard, Eugène Grasset, Raoul Lachenal, Paul Follot, Maurice Dufrene a Emile Decour. Títo umelci ovplyvnili všetky zásady Art deca. Cieľom spoločnosti bolo ukázať hlavnú pozíciu francúzskeho dekoratívneho umenia a medzinárodný vývin. Samozrejme v roku 1925 organizovali v Paríži Exposition Internationale des Arts Décoratifs et Industriels Modernes ( Medzinárodná výstava moderného priemyselného a dekoratívneho umenia), ktorá uvádzala francúzske umenie a obchodné záujmy. Na výstave sa zišli diela z 34 krajín a množstvo individuálnych dizajnérov. Konala sa na viacerých miestach súčasne (napr. Grand Palais, Petit Palais, Cours la Reine,...). Vďaka tejto expozícii sa Art Deco dostalo do povedomia širšej verejnosti. A tiež dokázala, že Francúzsko stojí na vrchole umenia, kultúry, a určuje najnovšie módne trendy, tak ako pred 1. svetovou vojnou. Výstava obsahovala všetko od tradičného štýlu po šokujúcu avantgardu. Ruský umelec Vadim Meller získal zlatú medailu za svoj výtvarný dizajn.
Východiskový bod sa volal Moderný sloh. Pojem Art deco pochádza francúzskeho výrazu pre úžitkové umenie /arts décoratifs/, ktorý bol súčasťou názvu pôvodnej výstavy v roku 1925: Exposition Internationale des Arts Décoratifs et Industriels Modernes. Najviac spopularizovaný bol tento pojem v roku 1968, a to knihou Bevisa Hilliera Art Deco of the 20s and 30s. V lete 1969 dostal Hillier nápad zorganizovať výstavu Art deco v Minneapolis Institute of Arts. Trvala od júla do septembra 1971. Po nej záujem o Art deco vyvrcholil Hillierovou knižnou publikáciou, ktorá zaznamenávala výstavu, The World of Art Deco z roku 1971.
Zdroje a hodnoty
Zodpovedajúc týmto vplyvom sa Art deco vyznačuje používaním materiálov ako hliník, nehrdzavejúca oceľ, glazúra, vkladané drevo, žraločia koža (šagrén) a koža zebry. Typické pre tento štýl sú smelé použitie stupňovitých foriem, spálený umelecký motív. Niektoré z týchto motívov boli prítomné všade, napr. spálený umelecký motív bol použitý v takých súvislostiach ako dámska obuv, mriežka chladiča, poslucháreň Radio City Music Hall a na vrchole budovy Chrysler Building.
Art deco patrilo k lukratívnym štýlom. Jeho bohatstvo je pripisované reakcii na povinnú prísnosť predpísanú 1. svetovou vojnou. Bohatý, slávnostný charakter sa prispôsobil „modernému“ kontextu, vrátane Golden Gate Bridge, interiéru filmového kina (prvým príkladom je Paramount Theater v Oaklande v Kalifornii) a oceánske parníky, ako napr. Île de France, Queen Mary a Normandie. Okolo roku 1930 Art deco sa odrážalo hlavne v Amerických vlakových staniciach, poukazovalo na modernosť a efektívnosť vlakov. Prvá vlaková stanica v štýle Art deco v Spojených štátoch bola Union Station v Omahe v Nebraske. Predvedenie aerodynamických vlakov prebiehalo súčasne ako konštrukcia Art deco staníc.
Súčasne sa vyvíjal aj tzv. Streamline moderne alebo jednoducho Streamline. Bol tesne za Art deco. Streamline bol ovplyvnený modernými aerodynamickými návrhmi vyplývajúcimi z urýchľovania technológií v letectve, balistike a v iných oblastiach vyžadujúcich si vysokú rýchlosť. Príťažlivé tvary vyplývajúce z vedecky aplikovaných aerodynamických zásad boli nadšene prijaté vnútri Art deca. Tieto tvary sa používali aj v iných užitočných predmetoch každodenného života, ako napr. automobily. Hoci náčrt Chrysler Airflow z roku 1933 bol komerčne neúspešný, umožnilo to uviesť do vedenia iné, viac konzervatívne navrhnuté, falošne – aerodynamické dopravné prostriedky. Tieto aerodynamické formy začali byť používané pre svetské i statické objekty ako strúhadlá a chladničky.
Typické črty
Art deco naväzuje na skorý neoklasizmus, s prvkami exotických motívov, štylizovaných zvierat, lístia, obnažených ženských figúr, slnečných lúčov. Vyskytujú sa tu prvky usporiadané do geometrických foriem. Luxus, dramatickosť, elegancia. Najpoužívanejšie materiály boli nehrdzavejúca oceľ a hliník. Art deco ovplyvnilo nielen francúzske umenie, ale preniklo aj za Atlantický oceán. Typickým príkladom architektúry v USA je Rockefeller Center, Chrysler Building alebo tiež Empire State Building. Avšak najväčším dielom Art deco bola stavba Buffalo City Hall.
Dekoratívne umenie
Počas obdobia dekoratívneho umenia, je ľahšie rozlíšiť architektúru a sochárstvo ako iné formy Art deca. Je to hlavne pre ich skúsenosť s najväčšou popularitou, s dlhovekosťou, takou ako lakovanie, práca so sklom a priemyselný dizajn. K populárnym sochárom zahrňujeme Rene Paul Chambellan, Marshall Fredericks, C. Paul Jennewein a Joseph Kiselewski, Lee Lawrie, Paul Manship. Architekti tohto obdobia sú Albert Anis, Ernest Cormier, Banister Flight Fletcher, Bruce Goff, Charles Holden, Raymond Hood, Ely Jacques Kahn, Edwin Lutyens, William van Alen, Wirt C. Rowland, Giles Gilbert Scott, Joseph Sunlight, Ralph Walker, Thomas Wallis a Owen Williams.
Iné formy dekoratívneho umenia boli úplne zamerané na eleganciu, dynamický dizajn a živé farby, vyjadrovali praktickú modernosť. Veľa populárnych interiérových dizajnérov z tohto obdobia bolo zároveň aj nábytkovými dizajnérmi. Umelci ako Santiago Martinez Delgado, Tamara de Lempicka, Eileen Gray, Jules Leleu a Émile-Jacques Ruhlmann patrili do tejto kategórie.
Úpadok
Potom ako vzrástla produkcia výrobkov Art deco, záujem o ne klesol. Ich umelecká hodnota postupne klesala. Z pohľadu zákazníka sa stali tieto predmety gýčovými. Nakoniec bol tento štýl upravený prísnosťami z 2. svetovej vojny. V koloniálnych krajinách, takých ako India a Filipíny sa to stálo bránou pre modernizmus, ktorý sa používal do roku 1960. Pred zničením v 2. svetovej vojne, Manila ukázala veľa Art deco budov. Divadlá a administratívne budovy sa stratili vo vojne. Záujem o tento štýl prišiel zase v roku 1980 s grafickým dizajnom, kde jeho združenie s hrôzostrašným filmom a kúzlo viedlo k použitiu v inzerátoch pre šperky a módu. Najväčšiu zbierku architektúry Art deco má Južná pláž v Miami Beach na Floride, zvyšok je v Severnej Amerike, ale aj v Tulse v Oklahome. Napríklad na Nový Zéland má tiež centrum mesta v tomto štýle. Prestavané bolo po zničujúcom zemetrasení a skoro nezmenené potom.
Zodpovedajúce bohatej rôznosti zdrojov niektoré z najlepších existujúcich príkladov z Art deco umenia a architektúry boli nájdené v Kube, špeciálne v Havane. Hneď ako v roku 1950 automobily zo Spojených štátov boli uchovávané a zreštaurované, aj historický úrad v Havane obnovil tieto budovy. Bacardi Building to pocítila najlepšie, hoci štýl bol nájdený vo všetkých oblastiach Havany a Kuby. Štýl je vyjadrený v architektúre sídiel, firiem, hotelov a v mnohých druhoch dekoratívneho umenia, nábytku a kuchynských riadov v týchto verejných budovách, ako aj v súkromných domoch.
Súčasné použitie
Aj keď v roku 1940 Art deco prestalo byť populárne, znovu sa objavilo na ďalšie desaťročia. Jeho návrhy sa často objavili v modernej architektúre, zábave a v médiách „classic retro“. V médiách sú také príklady očividné v Batmanovi: The Animated Series z roku 1960, kde tvorcovia použili štýl Art deco. Vytvorili Art deco alternatívny štýl, často označovaný ako Dark deco. Filmy ako Sky Captain a The World of Tomorrow, Dick Tracy a King Kong majú takisto viacero Art deco základov. V Marilyn Mansonovom The Golden Age of Grotesque, demonštroval štýl Art deco zmiešaný s jeho Gothic trademark. Na Long Beach v Kalifornii veľká časť súčasného rozvoja bola uvedená v Art decu ako postmoderný štýl. Podobne aj v Downtown Disney v Anaheime v Kalifornii tvorí Art deco určitú sekciu. Radera Ranch v Kalifornii má obchodné centrum v tomto štýle. Taktiež aj nový vývoj v Santa Ana v Kalifornii smeruje k opakovaným a doplňujúcim historickým Art deco štruktúram, ktoré sa tam už nachádzajú. Tento štýl sa uplatnil aj v grafickom dizajne, v rôznych videohrách, napr. BioShock s the Fallout series. Používali špičkové technické nastavenia a retro – futuristické cítenie. Hrôzostrašný film – druh dobrodružnej hry Grim Fandango väčšinou zaberá miesto vo vyslovovanom Art deco prostredí. Stategická hra Sim City 4 mý tiež podobný vplyv.
Jednoznačný štýl Art deco má Šanghaj. V dnešnej dobe sa niektorí obyvatelia Šanghaja pokúšajú chrániť túto architektúru.
Eva Glesková-Lehocká
Eva Glesková-Lehocká, rodená Lehocká (* 26. júl 1943, Zvolen) je bývalá česko-slovenská atlétka - šprintérka, účastníčka troch letných olympiád v rokoch 1964, 1968 a 1972. Bola svetovou rekordérkou, spoludržiteľkou svetových rekordov: Jedným z jej trénerov bol jej (neskorší) manžel Pavol Glesk. Pod jeho vedením sa Eva Lehocká prebojovala do svetovej šprintérskej špičky. V roku 1978 sa rozviedli.
Tibor Nagy
Tibor Nagy môže byť:
Diviačia priepasť
Bola vytvorená tektonickými poruchami vo vápencoch silického príkrovu. Je tvorená sústavu komínovitých a deviatich dómovitých priestorov. Má bohatú a rozmanitú sintrovú výzdobu a viditeľný vývojový sled. Patrí medzi najkrajšie a najpozoruhodnejšie. Na dne priepasti na nachádzajú podzemné jazierka. Jaskyňa je významné zimovisko netopierov, preto sa v priepasti nachádzajú hrubé vrstvy guána. V roku 1966 bol v priepasti objavený troglobiontný šťúrik Neobísium (Blothrus) slovacum, ktorý je jediným jaskynným šťúrikom na území Západných Karpát.
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2010
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2010 sa uskutočnil v General Motors Place (Rogers Arena), domácom štadióne hokejového klubu NHL Vancouver Canucks a v univerzitnej hokejovej aréne UBC Winter Sports Centre. Ženská aj mužská časť prebiehala paralelne. Kvôli olympijskému turnaju sa prerušila aj NHL, čiže na turnaji hrali najväčšie hviezdy tejto ligy.
Hokejové zápasy sa odohrali na klziskách, ktoré mali štandardné rozmery klzísk NHL (61 x 26 metrov), namiesto rozmerov medzinárodných klzísk (61 x 30 metrov). Táto zmena ušetrila približne 10 miliónov C$ na stavebných úpravách a umožnila ďalším 35 000 divákom zhliadnuť hokejové zápasy o olympijské medaily.
Pupočníková krv
Pupočníková krv je časť krvi novorodenca, ktorá ostáva v placente a pupočníku po jeho prestrihnutí. Pokým nie je pupočník prestrihnutý, táto krv je súčasťou neonatálnej cirkulácie. V niektorých pôrodníckych postupoch, ako aj pri pôrodoch do vody, je možné fyziologicky oddialiť prerušenie pupočníka a tak umožniť až do jeho dotepania pulzovanie pupočníkovej krvi do novorodenca (približne od 5 do 20 minút po pôrode dieťaťa). Význam takéhoto postupu pre zdravie dieťaťa sa však klinicky neoveroval. Ale aj keď nie je pupočník umelo prerušený, nastane v ňom fyziologické prerušenie prúdenia krvi v dôsledku stuhnutia gélovej substancie vnútri pupočníka (Whartonov gél).
Význam a využitie
Pupočníková krv sa dostala do pozornosti vedcov a lekárov v 70. rokoch, keď bolo zistené, že obsahuje významné množstvo krvotvorných kmeňových buniek, o ktorých sa dovtedy predpokladalo, že sa nachádzajú iba v kostnej dreni. Krvotvorné kmeňové bunky vytvárajú množiace sa skupiny progenitorových (nezrelých) krvných buniek, ktoré po svojom namnožení diferencujú na zrelé krvné bunky – červené krvinky, biele krvinky a krvné doštičky. Tento jav sa nazýva hematopoéza alebo krvotvorba. Pri mnohých ochoreniach je krvotvorba narušená alebo úplne zlyháva. Vtedy je indikovaná tzv. transplantácia krvotvorných buniek.
Okrem krvotvorných kmeňových buniek sa v pupočníkovej krvi nachádzajú aj mezenchýmové kmeňové bunky a dokonca aj embryonálnym bunkám podobné kmeňové bunky. Tieto bunky majú schopnosť produkovať prekurzorové bunky pre akékoľvek tkanivo v organizme. Tomuto javu sa hovorí pluripotencia. Z odborného hľadiska vykazujú kmeňové bunky z pupočníkovej krvi v porovnaní s kostnou dreňou väčší migračný potenciál, väčšiu kapacitu pre sebaobnovu a dlhodobú kultiváciu. Z praktického hľadiska je výhodou pupočníkovej krvi jej ľahká dostupnosť, odber bez rizika, možnosť zamrazenia (kryokonzervácia) a dlhodobého uskladnenia.
Záujem o použitie pupočníkovej krvi ako ďalšieho zdroja krvotvorných kmeňových buniek na transplantáciu vzrástol po jej prvom úspešnom použití v roku 1988 na liečbu Fanconiho anémie. Vo svete sa doteraz vykonalo už viac ako 35 000 transplantácií pupočníkovej krvi a tento počet každoročne narastá. V Japonsku a USA sa dnes pre detských pacientov používa častejšie pupočníková krv ako kostná dreň. Pupočníková krv sa používa pri liečbe viac ako 70 ochorení.
Odber pupočníkovej krvi
Odber pupočníkovej krvi sa vykonáva s cieľom perspektívne využiť na transplantáciu pre potenciálneho pacienta. V súčasnosti môže byť pupočníková krv odoberaná a použitá na tri účely. Prvým je snaha pomôcť staršiemu chorému súrodencovi, ktorý trpí na ochorenie liečiteľné transplantáciou krvotvorných buniek. Takéto odbery sa nazývajú aj indikované alebo priame darcovstvo. V prípade vlastných súrodencov je až 25% pravdepodobnosť, že budú HLA-kompatibilní a tým pádom bude pupočníková krv vhodná na transplantáciu. Takejto transplantácii hovoríme súrodenecká alogénna transplantácia krvotvorných buniek. Druhý účel odberu pupočníkovej krvi je jej darovanie do verejnej banky. Darcovstvo pupočníkovej krvi je dobrovoľné a bezplatné. Matka – darkyňa musí spĺňať legislatívne a medicínske kritéria pre darcovstvo. Darovaná pupočníková krv je prostredníctvom medzinárodnej databázy BMDW určená pre akéhokoľvek pacienta na svete na tzv. nepríbuzenskú alogénnu transplantáciu krvotvorných buniek. Tretím účelom odberu je uskladnenie pupočníkovej krvi pre potenciálne vlastné použitie dieťaťom na tzv. autológnu transplantáciu krvotvorných buniek.
Banky pupočníkovej krvi
Spracovaním a dlhodobým skladovaním pupočníkovej krvi sa zaoberajú tzv. banky pupočníkovej krvi, ktoré môžu byť privátnymi, neziskovými alebo verejnými zdravotníckymi organizáciami. Privátne banky pupočníkovej krvi väčšinou zabezpečujú tzv. rodinný banking, čiže zamrazenie a uskladnenie pupočníkovej krvi výlučne pre dieťa, ktorému bola odobratá alebo pre jeho súrodencov. Táto služba je platená rodičmi. Verejné banky (registre) pupočníkovej krvi zabezpečujú spracovanie a uskladnenie pupočníkovej krvi od dobrovoľných darkýň. Túto krv poskytujú prostredníctvom medzinárodných databáz pacientom kdekoľvek vo svete na tzv. nepríbuzenské alogénne transplantácie krvotvorných buniek. Existujú aj zmiešané banky, ktoré kombinujú oba prístupy – ponúkajú službu privátneho uskladnenia pupočníkovej krvi výlučne pre vlastnú potrebu dieťaťa a zároveň poskytujú verejno-prospešnú službu a spravujú tzv. verejný register pupočníkovej krvi.
Na Slovensku odber, spracovanie a uskladnenie pupočníkovej krvi podlieha ustanoveniam zákona č. 140/1998 Z.z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, ktorý definuje prípravky obsahujúce kmeňové krvotvorné bunky z pupočníkovej krvi, kostnej drene a periférnej krvi ako transfúzne lieky. Na úpravu zákona č. 140/1998 Z.z. nadväzuje vyhláška č. 333/2005 Z.z. o požiadavkách na správnu prax prípravy transfúznych liekov. Všetky zdravotnícke zariadenia pripravujúce transfúzne lieky obsahujúce krvotvorné kmeňové bunky podliehajú dozoru a certifikácii zo strany príslušných štátnych inštitúcií.
Peter Weiß
Peter Weiß môže byť:
Pohár AHF v pozemnom hokeji
Pohár AHF v pozemnom hokeji je druhé najvyššie ázijské podujatie národných tímov v pozemnom hokeji, ktoré riadi Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Slúži ako kvalifikácia na majstrovstvá Ázie. Obyčajne sa zvyknú kvalifikovať 2 družstvá. Turnaj sa nezvykne organizovať pravidelne, z dôvodu nie vždy dostatočného počtu účastníkov. Jeho história siaha do roku 1997, kedy sa v Hongkongu konalo prvé podujatie mužov, a v Singapure prvé podujatie žien.
V roku 2008 sa mal na Srí Lanke uskutočniť Pohár AHF žien. Bol však zrušený z bezpečnostného rizika po sérii bômb v Kolombo. Ázijských majstrovstiev žien 2009 sa zúčastnili preto všetky družstvá, ktoré o ne prejavili záujem.
Petrovy skály
Petrovy skály sú prírodná pamiatka ev. č. 5930, ktorá sa nachádza juhovýchodne od obce Chvalatice v okrese Znojmo na brehu Vranovskej priehrady. Oblasť spravuje AOPK Brno.
Ochrana
Predmetom ochrany sú nízke xerofilné kroviny a rastlinné spoločenstvá a vzácne druhy rastlín a živočíchov.
Tapolca
Tapolca (slov. Topoľca) je mesto v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Tapolca.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Villejésus
Villejésus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bordeaux-7
Bordeaux-7 je francúzsky kantón v obvode Bordeaux v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho časť mesta Bordeaux.
Dnester
Dnester je rieka  dlhá. Pramení v Karpatoch na Ukrajine blízko poľských hraníc. Miestami tvorí hranicu medzi Ukrajinou a Moldavskom, východný breh pozdĺž moldavských hraníc sa nazýva Podnestersko. Rieka sa vlieva do Čierneho mora.
Weiss
Weiss môže byť:
Formikárium
Formikárium je špecificky upravená nádoba, v ktorej sa chovajú mravce. Existuje viac druhov formikárií – sadrové, plastové akrylové, poprípade z inej hmoty, v ktorej sa dajú manuálne urobiť cestičky v miestnosti pre mravce. Potom sa formikárium zakryje priehľadným materiálom, a tak je možné sledovať život mravcov. Predávajú sa aj formikáriá plnené špeciálnym priehľadným gélom, v ktorom si mravce môžu chodbičky budovať sami, to však vôbec nie je vhodne pre chov mravcov. Taktiež sa častokrát predávajú bez kráľovnej, avšak každý mravčí druh potrebuje kráľovnú. Preto aktivita robotníc časom pomaly klesá až klesne na nulu. Ak by ste chceli chovať mravce, veľmi účinné sú ytongové tvárnice, do ktorých môžete napríklad skrutkovačom vyryť cestičky s komôrkami. Vytvárajú sa rôzne tvary, veľkosťou by sa mali upravovať pre každý druh, či rod osobitne, ak sú mravce menšie, komôrky by mali byť tomu prispôsobené. Potom zasypte všetky komôrky pieskom (ale pozor, jedna musí byť nezasypaná, tam väčšinou zotrváva kráľovná) a prikryte sklom. Nezabudnite urobiť dva východy, do ktorých napojíte hadičky – jeden môže viesť do sklenenej nádoby (nejaké akvárium, plastová nádoba a pod.), ktorá bude na dne pokrytá zeminou (väčšinou sa používajú jemné štrky bledých farieb, aby bolo možné jednoducho pozorovať mravce) a v tejto nádobe bude takzvané kŕmidlo (môžete použiť mištičku na arašidy alebo viečko od zaváracieho pohára). Druhú hadičku môžete upchať a až bude kolónia väčšia, tak môžete pridať ďalšie formikárium a napojiť tam práve túto hadičku. Tiež nesmiete opomenúť správnu vlhkosť – tú je naozaj ľahké udržiavať. Urobte zospodu tvárnice oblúkovitou hlbokú ryhu tak, aby sa vám tam vošla nejaká miska, dajte tam misku a nalejte do nej vodu tak, aby bol kus tvárnice ponorený do vody a máte hotové krásne ytongové formikárium. Každý druh vyžaduje špecifickú teplotu a vlhkosť, na toto by mal chovateľ vždy dbať.
John Paul Densmore
John Paul Densmore (* 1. december 1944, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americký hudobník. Preslávil sa ako hrač na bicie nástroje v skupine The Doors v rokoch 1965 – 1973.
Životopis
Od desiatich chodil na lekcie hrania na piano. Na strednej škole v dvanástich dostal bicie a začal hrať v stredoškolskom orchestri. Neskôr sa preorientoval na jazz. Často menil školy (chodil na Santa Monica, Los Angeles i San Fernando, Valley State). Jazz hral tri roky a jeho prvými skupinami boli Terry Driscoll And The Twiglighters a Psychodelic Rangers. Do skupiny The Doors nastúpil po odchode dvoch bratov Raya Manzareka. Okrem bicích skladal texty a aranžoval skladby spolu so skupinou. Jeho najvýraznejším prínosom do sveta rockovej hudby, je využitie bossanovy-beatu v skladbe Break On Through (To the Other Side). Po smrti Jima Morrisona hral s ostatnými členmi The Doors až do rozpadu. Spolu s Robbym Kriegerom založili neskôr skupinu The Butts Band, ktorá bola orientovaná na reggae. Po rozpade Butts Bandu sa Densmore dlhší čas hudbe nevenoval. Stal sa filmárom a spisovateľom. Do hudby sa krátkodobo vrátil pri comebackoch The Doors. Prvý bol v roku 1978, keď nahrali zhudobnenú poéziu Jima Morrisona (album An American Prayer). S The Doors vystupoval už iba v roku 1993 (pri uvedení do Rock'n'rollovej siene slávy) a v roku 2001 (vystúpenie vo VH1 Storytellers).
V roku 2006 vyhral súdny spor s pozostalými žijúcimi členmi The Doors, klávesistom Rayom Manzarekom a gitaristom Robbym Kriegerom. Podľa Densmora ich projekt obnovenia skupiny nemal používať názov The Doors a všetky ich zárobky museli zaradiť do majetku tejto rockovej skupiny. Súd vyhral a skupina, ktorú tvorí Ray Manzarek, Robby Krieger a ich priatelia, používa názov Riders On The Storm. John začal spolupracovať s Reza Darkashanim, kde sa preorientoval z rockovej do indicko-ázijskej, experimentálnej hudby. Neskôr založil svoj vlastný projekt Tribal Jazz, kde hrá indiánsko-jazzovú hudbu.
Nogent-sur-Marne (obvod)
Nogent-sur-Marne je obvod v departemente Val-de-Marne a regióne Île-de-France vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 15 kantónov a 14 obcí.
Majstrovstvá sveta v póle
náhľad|Majstrovstvá sveta v póle[[Majstrovstvá sveta v póle mužov 2011|Argentína 2011]] Majstrovstvá sveta v póle je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v jazdeckom póle, ktoré riadi Medzinárodná federácia póla (FIP). Jeho história sa datuje do roku 1987, kedy sa v Argentíne konal prvý turnaj majstrovstiev sveta. Podujatie prebieha s 3- až 4-ročnou periodicitou. Organizuje sa zatiaľ iba v mužskej kategórii, ale FIP do budúcnosti plánuje takéto podujatie aj v ženskej kategórii.
La Guiche (obec)
La Guiche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
George Raymond Richard Martin
George Raymond Richard Martin (* 20. september 1948, Bayonne, USA), skrátene George R. R. Martin je americký scenárista a spisovateľ fantasy, sci-fi a hororovej literatúry. Je autorom populárnej fantasy románovej ságy A Song of Ice and Fire (doslovne Pieseň ľadu a ohňa). Je držiteľom viacerých spisovateľských ocenení, cien Hugo a Nebula, ceny Brama Stokera či World Fantasy Award.
Kamenec pod Vtáčnikom
Kamenec pod Vtáčnikom je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha
Obec sa nachádza na úpätí pohoria Vtáčnik. Západným okrajom nadväzuje na Zemianske Kostoľany, približne 5 km severne sú Nováky a 9 km juhozápadne mesto Partizánske. Cez Kamenec pretekajú Lazný a Vidlicový potok, ktoré sa vlievajú do rieky Nitra.
Dejiny
Hoci súčasná obec vznikla až v roku 1955 zlúčením Dolného a Horného Kamenca, história osídlenia tohto územia siaha až do Halštatskej doby (800 – 400 pred Kr.). Z tejto doby sa našli prvé stopy človeka, ktorý podľa nálezov zostal prítomný v tejto lokalite až do stredoveku.
Miláno
Miláno (po taliansky Milano, v milánskom nárečí Milàn) je druhé najväčšie mesto a hlavné ekonomické centrum Talianska. Je to hlavné mesto provincie Miláno. Nachádza sa na severe Talianska v oblasti Lombardsko.
Kamenec pod Vtáčnikom
Dejiny
Prvá písomná zmienka o osade siaha do roku 1355, kedy sa spomína Horný Kamenec, v chotári ktorého neskôr vznikol i Dolný Kamenec, spomínaný v roku 1518. Obe obce, hoci boli majetkom rovnakého panstva, sa až do spojenia v polovici 20. storočia vyvíjali takmer nezávisle.
Miláno
Na základe skutočnosti, že v meste majú sídlo viaceré banky a aj talianska burza, je Miláno ekonomické centrum Talianska. Miláno patrí k najbohatším mestám v Európskej únii. V Miláne možno vidieť aj umelecké pamiatky, ako sú napríklad Castello Sforzesco, Poslednú večeru od Leonarda da Vinci, Galériu Viktora Emanuela II., svetovo preslávené operné divadlo La Scala alebo sa iba prechádzať medzi obchodmi v módnej štvrti, kde majú svoje butiky preslávení návrhári. Sídli tu veľa módnych firiem, známa je hlavne ulica via Montenapoleone.
Kamenec pod Vtáčnikom
Súčasnosť
V obci sa nachádza goticko-renesančný kostol v Hornom Kamenci, pochádzajúci z polovice 16. storočia.
Miláno
Samotné mesto (Comune di Milano) má 1 366 037 obyvateľov (30.11.2017), počet obyvateľov Veľkého Milána (La Grande Milano), celej konurbácie je približne 7 400 000 obyvateľov.
Kamenec pod Vtáčnikom
Súčasnosť
Pôsobí tu futbalový klub TJ Tatran Kamenec.
Miláno
Susedné obce
Arese, Assago, Baranzate, Corsico, Peschiera Borromeo, Rho, Sesto San Giovanni, Cormano, Cologno Monzese, Bresso, Novate Milanese, Vimodrone, Pero, Segrate, Settimo Milanese, Cusago, Cesano Boscone, Trezzano sul Naviglio, San Donato Milanese, Buccinasco, Rozzano, Opera
Geografia a podnebie
Miláno sa nachádza na severnej časti Apeninského polostrova, v západnej časti oblasti Lombardsko. Mesto leží v nížine, na sever od mesta sa nachádzajú Alpy, hranica so Švajčiarskom a mesto Lugano. Mestom pretekajú len malé rieky (Olona na západe, Lambro na východe a Seveso). V meste je aj systém prepojených kanálov  – Naviglio.
Miláno má kontinentálne podnebie, ktoré je odlišné od podnebia v strednej a južnej časti Talianska, pre ktorú je typické stredomorské podnebie. Zima v Miláne je obvykle vlhká a chladná a leto horúce a daždivé. Priemerné teploty sú -2/+4 °C v januári a +17/+29 °C v júli. Sneženie bývalo typické medzi decembrom a februárom až do ročne. V súčasnosti je to skôr ale neobvyklý jav. Vlhkosť býva pomerne vysoká počas celého roka, priemerné ročné zrážky sú okolo. Môže sa tu vyskytnúť hmla, ale redukcia ryžových polí a znižovanie znečistenia vzduchu v okolí mesta spôsobujú menší výskyt hmlistého počasia.
Itasy
Itasy je vulkanické pole v centrálnom Madagaskare, pozostávajúce z viacerých troskových kužeľov, lávových dómov a maarov. Oblasť je vulkanicky aktívna od pliocénu, posledné erupcie boli datované na holocén (6050 rokov pre našim letopočtom). Prvotné erupcie produkovali skôr bazanitické lávy, neskoršia činnosť produkovala skôr trachyty. V rámci poľa Itasy sa stále vyskytujú termálne pramene.
Miláno
Dejiny
V Miláne vzniklo Mussoliniho fašistické hnutie, tu však bol Mussolini aj potupne popravený.
Kultúra a zaujímavosti
thumb|[[Castello Sforzesco (Miláno)|Hrad Sforzesco]] thumb|Bazilika Sv. Lorenza V Miláne je viacero pamiatok a turistických atrakcií.
Vzdelanie
thumb|Štátna univerzita V Miláne sídli veľký počet univerzít a iných inštitúcií vyššieho vzdelania.
Životný štýl
Obyvatelia Milána sú označovaní ako Milanesi (neformálne Meneghini, alebo Ambrosiani). Miláno je pomerne bohaté na parky, v centre mesta sa nachádzajú Parco Sempione, za pevnosťou Castello Sforzesco, Giardini Pubblici Indro Montanelli, v blízkosti ktorých sa nachádza Prírodovedné múzeum a Giardini della Guastalla, či nový park Biblioteca degli Alberi v rekvalifikovanej časti Porta Nuova.
Ako väčšina talianskych miest má Miláno typickú kuchyňu. Preslávená je "Cotoletta alla Milanese" (špeciálne teľacie kotlety), "Casoela", "Polenta", "Pizzoccheri", "Ossobuco" a "Risotto alla Milanese". Jedlami podávanými počas sviatkov sú "Chiacchiere", podávané počas karnevalu, "Tortelli fritti" počas Veľkej noci a vianočný koláč "Panettone". V opátstve Chiaravalle na dnešnom milánskom predmestí vznikol syr "Grana Padano" a neďaleká dedinka Gorgonzola dala meno ďalšiemu syru s modrou plesňou.
Ekonomika
thumb|Via Turati Miláno patrí k väčším finančným centrám vo svete. Sídli tu Borsa Italiana, hlavná talianska burza. V meste sa nachádza avantgardná priemyselná štvrť, viaceré banky a slávne firmy.
Fiera Milano je veľký výstavný a obchodný komplex v Miláne. Miláno je svetové stredisko módy a designu. Mesto patrí k najbohatším mestám v Európskej únii. Slávne firmy sídliace v Miláne:
Letecká doprava
Mesto má veľké medzinárodné letisko Malpensa (MXP), nachádza sa neďaleko priemyselných mestečiek Busto Arsizio a Gallarate a je spojené s centrom mesta prostredníctvom "Malpensa Express"  – železničným spojením (zo stanice Cadorna). Malpensa bolo navrhnuté slávnym architektom Ettorem Sottsassom. Miláno má tiež letisko Linate (LIN), spojené s centrom autobusovou linkou 73 (zo S. Babila). Tretie letisko je Orio al Serio (BGY), neďaleko mesta Bergamo. To spájajú s centrom viaceré pravidelné súkromné autobusové linky. Ďalšie letiská v regióne sú vo Vergiate, Venegono, Bresso, Voghera a Montichiari.
Mestská hromadná doprava
Miláno má štyri linky metra: M1 – červená, M2 – zelená, M3 – žltá a M5 - fialová. Celý systém metra Milan Metro M prepája vyše. Miláno má jeden z najväčších električkových systémov na svete (zhruba koľajníc a 20 liniek). Ďalej tu premáva 93 autobusových liniek, ktoré dopĺňajú štyri trolejbusové.
Miestna dopravná autorita – spoločnosť ATM, ktorá poskytuje hromadnú dopravu pre mesto Miláno prepravila vyše 600 miliónov obyvateľov v roku 2003.
Železničná doprava
Miláno je druhým najväčším železničným centrom Talianska a päť hlavných staníc v Miláne patrí k najrušnejším. Vôbec prvá železnica začala premávať v roku 1840.
K najväčším staniciam patria:
Šport
V Miláne pôsobia dva významné svetové futbalové kluby, AC Miláno a FC Internazionale Miláno. Svoje domáce zápasy hrajú obe kluby na štadióne San Siro, ktorý má kapacitu 85 700 divákov. Zápas medzi týmito dvoma klubmi sa označuje ako Derby della Madonnina, či milánske derby.
Miláno hostilo Majstrovstvá sveta vo futbale v rokoch 1934 a 1990 a Majstrovstvá Európy v roku 1980.
Slávny okruh v Monze, celým názvom Autodromo Nazionale Monza je lokalizovaný blízko mesta. Od roku 1950 sa na ňom pravidelne konajú preteky Formuly 1.
Miláno bolo spoločne s Lombardskom kandidátom na usporiadanie Letných Olympijských hier v roku 2020.
Miláno spoločne s Cortina d'Ampezzo sú organizátormi Zimných olympijských hier roku 2026.
Lazio
Lazio (po slovensky nepresne aj Latium) je administratívny región v strednom Taliansku. Leží medzi regiónmi Toskánsko, Umbria, Abruzze, Molise, Kampánia a medzi Tyrrhenským morom.
Hlavným mestom je Rím, s ktorým je nerozlučne spojený aj Vatikán, ako sídlo pápeža a centrum kresťanstva. V Ríme žije vyše 50 % obyvateľov Lazia.
Hospodárstvo
Lazio je, s výnimkou priemyselného Ríma, poľnohospodárska oblasť, najmä na juhovýchod a východ od Ríma (pšenica, kukurica, olivy, vinič, ovocné stromy, zelenina).
Dejiny a pamiatky
Meno je odvodené od starorímskej provincie Latium, jadra Rímskej ríše. Po celom kraji možno dodnes nájsť stopy dávnych národov a kultúr, žili tu Etruskovia, Latinovia, Hernikovia a Volskovia, vojenské výpravy sem priviedli Vizigótov, Kartágincov, Vandalov, Ostrogótov, Byzantíncov aj Longobardov.
Možno tu naraziť na nespočetný rad pamiatok. Z etruských si zaslúži pozornosť pohrebisko v Cerveteri a Tarquinii, ďalej Véio, Vulci, Bolsena a iné, typické rímske pamiatky je možné nájsť v Palestrine, Tivoli, Cori, v Ostii, Anziu, Formiu.
Orsediké
Orsediké alebo Orsedika je v gréckej mytológii dcéra cyperského kráľa Kinyra a jeho manželky Metharmy. Podľa antického autora Apollodora z Atén, bola Orsediké dcéra cyperského kráľa Kinyra a mala dve sestry, Laogoru a Braisiu a bratov Oxypora a Adónida. Podľa inej verzie bol Adónis plodom incestného vzťahu Kinyra a jeho dcéry Myrrhy.
Nemochovice
Nemochovice je obec v Česku v okrese Vyškov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 270 obyvateľov, z toho 135 mužov a 135 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 40,2 roka, ženy 43,9 roka).
Podtatranská kotlina
Podtatranská kotlina je geomorfologický celok na severe Slovenska, je súčasťou provincie Západné Karpaty, subprovincie Vnútorné Západné Karpaty a Fatransko-tatranskej oblasti.
Patrí medzi vysoko položené kotliny Slovenska. Geologicky je súčasťou podtatranskej skupiny, paleogénnej panvy, ktorá vznikla v Centrálnych Západných Karpatoch pri subdukcii podložia flyšového pásma.
Polohopis
Hraničí s nasledujúcimi geomorfologickými celkami: Na severe sú to Chočské vrchy, Tatry a Spišská Magura, na východe Levočské vrchy, na juhovýchode Hornádska kotlina, na juhu Kozie chrbty a Nízke Tatry a na západe Veľká Fatra.
Podtatranská kotlina sa delí na 3 podcelky, ktoré zahŕňajú 13 častí:
Hranica medzi Liptovskou a Popradskou kotlinou je zároveň rozvodnicou medzi (Bielym) Váhom a Popradom.
Najvyšším bodom je vrch Rakytovec (1 325,4 m n. m.) v Tatranskom podhorí.
Bordeaux-8
Bordeaux-8 je francúzsky kantón v obvode Bordeaux v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho časť mesta Bordeaux.
Master of Ceremonies
Master of Ceremonies alebo skrátene MC je v hudbe hip-hop, rap, reggae či v príbuzných žánroch raper, ktorý zabáva publikum svojou improvizáciou často na témy navrhované publikom. MC musí byť schopný ihneď skladať rýmy. V rapovom slangu sa to nazýva freestyle. Ako povedal Kool G Rap: "master of ceremonies, z ktorého pochádza skratka MC, znamená udržiavať párty nažive".
Prví MC sa objavili začiatkom 70. rokov v USA pri vzniku rapu.
Absolútno (gramatika)
Absolútno v gramatike je niečo, čo chápeme bez akéhokoľvek vzťahu alebo doplnku.
Sad Janka Kráľa
náhľad|Stromy v sade náhľad|Socha Janka Kráľa
Sad Janka Kráľa (zač. 18. stor. – pol. 19. stor., Bruck(en)-Au(g)e(r)l – „(medzi)mostový lužný les(ík)“; pol. 19. stor. nem. in der Au – „v lužnom lese“; cca 1867 – cca 1921 – „lužný/nivský park“, ; cca 1921 – 1932 Petržalské sady; 1932 – 1945 Tyršove sady) v Bratislave je najstarší verejný park v strednej Európe a jeden z najstarších stredoeurópskych parkov vôbec. Nachádza sa v Bratislavskej Petržalke medzi Starým mostom a Novým mostom. Má rozlohu.
Dejiny
Mohutné vzácne stromy a etážové kroviny dopĺňa drobná architektúra. Typickým prvkom sú oddelené malé priestory kruhovitého tvaru ozdobené prvkami zverokruhu. Tento prvok vytvára dôverné prostredie ponúkajúce sa k oddychu a k rozhovorom. Kruhy sú doplnené aj výsadbou letničiek.
V roku 2006 prebehla výrazná revitalizácia parku, pričom bolo ostránených vyše 200 chorých drevín, ktoré ohrozovali zdravie návštevníkov parku a rovnaký počet drevín bol vysadený. Pribudli aj druhy, ktoré dovtedy neboli zastúpené.
Charakter
Najvýraznejším architektonickým prvkom v Sade Janka Kráľa je jedinečný záhradný altánok, ktorý bol pôvodne vežou františkánskeho kostola. Veža je obľúbeným miestom stretávania, obchodným centrom a zároveň aj špecifickým orientačným bodom. V srdci sadu sa nachádza socha Janka Kráľa od akademického sochára Františka Gibalu. Socha je stredobodom križovatky cestičiek, ktoré pretínajú celý park. Celkovú atmosféru dopĺňajú rozsiahle záhony letničiek.
Park púta aj svojou druhovou diverzitou. O výsadbu cudzokrajných drevín sa pravdepodobne zaslúžil bratislavský lekár a botanik dr. Štefan Lumnitzer. V súčasnej dobe tu rastú exotické druhy ako ginko dvojlaločné, maklura oranžová, metasekvoja čínska a pod. Najväčšími unikátmi sú platany javorolisté, ktoré svojím vekom cca 200 rokov a rozmermi obvodov kmeňa vyše 500 –  dotvárajú typickú kulisu veľkým trávnatým priestranstvám. Biologickú kostru parku tvoria aj pôvodné druhy ako javor a rôzne druhy topoľov. Tieto dreviny tu dosahujú rozmery, ktoré sú pre ich biologický druh veľmi zriedkavé. Stromovú etáž dopĺňajú kroviny. Najväčšie zastúpenie má stálozelený tis (taxus baccata) a vavrínovec lekársky. Sad Janka Kráľa sa svojím druhovým zastúpením stal cenným objektom z dendrologicko-vedeckého hľadiska.