cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam geografických článkov/S
sl
Sladkovodné jazero · Slagelse · Slamet · Slaná · Slaná voda (prameň) · Slančík (okres Košice-okolie) · Slanec (okres Košice-okolie) · Slanica · Slanická Osada · Slanický ostrov · Slaništský kanál · Slankamenské Vinohrady · Slanská Huta · Slanské Nové Mesto · Slanské vrchy · Slaný · Slaská · Slatina (okres Levice) · Slatina (rieka) · Slatina (Rumunsko) · Slatina nad Bebravou · Slatina pod Lieskovcom · Slatinka nad Bebravou · Slatinská kotlina · Slatinské kúpele · Slatinské Lazy · Slatiňany · Slatvina · Slavec · Slavičín · Slavkov u Brna · Slavkovce · Slavkovský les · Slavkovský potok (prítok Popradu) · Slavnica · Slavonice · Slavonski Brod · Slavoška · Slavošovce · Slavónsko · Sládkovičova ulica (Bojnice) · Sládkovičova ulica (Hlohovec) · Sládkovičova ulica (Trenčín) · Sládkovičovo · Slepá mapa · Slepčany · Sliač · Sliačska ulica (Bratislava) · Sliačska ulica (Košice) · Sliepkovce · Sliezske Beskydy · Sliezske kniežatstvo · Sliezske vojvodstvo · Sligo (mesto v Írsku) · Sliven (mesto) · Sliven (oblasť) · Slivník · Slivno · Slizké · Sljeme · Slnečná ulica (Trnava) · Slnečné jazerá · Slnečné skaly · Slnečné údolie (Pezinok) · Slobodné ríšske mesto · Slobozia · Slopná · Slopy · Slough · Slovak · Slovak Metal Army · Slovanská Európa · Slovany · Slovenj Gradec · Slovenska Bistrica · Slovenská Ľupča · Slovenská Nová Ves · Slovenská republika (1939 – 1945) · Slovenská republika rád · Slovenská Ves · Slovenská Volová · Slovenská živnostenská komora · Slovenske Konjice · Slovenské Ďarmoty · Slovenské Kľačany · Slovenské Krivé · Slovenské liečebné kúpele Piešťany · Slovenské lodenice Komárno · Slovenské lučobné závody · Slovenské Nové Mesto · Slovenské Pravno · Slovensko · Slovensko-maďarská štátna hranica · Slovensko-moravské Karpaty · Slovensko-rakúska štátna hranica · Slovenský Grob · Slovenský Komlóš · Slovenský kras · Slovenský raj · Sloviansk · Slovinky · Slovinsko · Slum · Slušovice
sĺ
Sĺňava · Sĺňava (chránený areál)
sľ
Sľažany
sm
Smečno · Smederevo · Smědá · Smilno · Smiřice · Smiths Falls · Smižany · Smolenice · Smolenická vrchovina · Smolenický zámok · Smolensk · Smolinské · Smolnícka Huta · Smolník (okres Gelnica) · Smoľan (mesto) · Smoľan (oblasť) · Smradľavé jazero · Smrdáky · Smrečany · Smrečianka · Smrečník (vrch) · Smreková ulica (Žilina) · Smrekovica (prírodná rezervácia) · Smržovka · Smyrna (Delaware)
sn
Snake Range (Nevada) · Snakov · Snegovoj · Snežnica · Snežnyj · Snina · Snina (okres) · Sninské rybníky
so
Soběslav · Sobia zlatá horúčka · Soblahov · Soboš · Sobotište · Sobotka · Sobral · Sobrance · Sobrance (okres) · Sociálna geografia · Socompa · Socovce · Soči · Sodankylä · Sodäre (vulkanické pole) · Sodné jazero · Sofia · Sofijská oblasť · Sofijská ulica · Sofugan · Socháňova ulica (Liptovský Mikuláš) · Soche · Sochumi · Soignies · Sokol (slovenský časopis, 1860 – 1861) · Sokolce · Sokolče · Sokolie skaly (Považský Inovec) · Sokolov · Sokolovce · Sokoľ · Sokoľany · Sokotra · Solčany · Solčianky · Soledar · Soledarská mestská hromada · Sollipulli · Solnice · Sološnica · Solothurn (mesto) · Solovecké ostrovy · Solt · Soltáníje · Soltvadkert · Solún · Solúnske kráľovstvo · Soľany · Soľnička (okres Trebišov) · Soľník · Somálsko · Sombor · Somero · Somerset (grófstvo) · Somme (departement) · Somotor · Sondrio · Sondrio (provincia) · Sonnhofen · Sopečná činnosť · Sopečné pohorie · Sopka · Sopkovce · Sopky Kamčatky · Soputan · Soriano (department) · Sorikmarapi · Sorocaba · Sotará · Soufrière (Guadeloupe) · Soufrière Hills · Soul · South East England · South Granville Rise (Vancouver) · South Island (Keňa) · South Padre Island · South West England · South Yorkshire · Southampton (mesto) · Sovietsk · Sovietsky zväz · Sozopol
sö
Söding · Södingberg · Söchau · Sölden · Sölk
sø
Sørlandet
sp
Spa · Sparti · Spádnica · Spálené Poříčí · Spätné geokódovanie · Spearfish · Speyer · Spielfeld · Spinalonga (ostrov) · Spiš (región) · Spiš Aréna · Spišská Belá · Spišská Kapitula · Spišská Magura · Spišská Nová Ves · Spišská Nová Ves (okres) · Spišská Stará Ves · Spišská Teplica · Spišská župa (Uhorsko) · Spišské Bystré · Spišské Hanušovce · Spišské Podhradie · Spišské Tomášovce · Spišské Vlachy · Spišsko-gemerský kras · Spišsko-šarišské medzihorie · Spišský hrad · Spišský Hrhov · Spišský Hrušov · Spišský Jeruzalem · Spišský Štiavnik · Spišský Štvrtok · Spišský záloh · Spital am Semmering · Spittal an der Drau (okres) · Split · Splitska · Sploštenie · Spojená škola svätého Františka Assiského v Malackách · Spojené arabské emiráty · Spojené kráľovstvo · Spojené provincie La Platy · Spojené štáty · Spokane (Washington) · Spokojnyj · Spoločenstvo aglomerácie · Spoločenstvo miest · Spoločenstvo obcí · Spoločná nomenklatúra územných jednotiek pre štatistické účely · Spolok priateľov Spiša · Správa slovenských jaskýň · Spréva · Springfield (Illinois) · Springfield (Massachusetts) · Springfield (Ohio) · Springfield (Virgínia)
sr
Srbsko · Srbsko a Čierna Hora · Sredec · Sredneje Kujto · Sremska Mitrovica · Sriem (historické územie) · Srí Lanka
su
Suárez (rieka) · Subdukcia · Subotica · Subpolárne pásmo · Subprovincia (geomorfológia) · Subsidencia · Suceava · Suceava (župa) · Sucy-en-Brie (mesto) · Sučany · Sudán · Sudince · Suðuroy · Suez (mesto) · Suezský prieplav · Suffolk (grófstvo) · Sugar Land · Suchá (prítok Ipľa) · Suchá Hora · Suchá nad Parnou · Suchá ulica (Trnava) · Sucháň · Suchdol nad Lužnicí · Suché · Suché Brezovo · Suché doly · Suchohrad · Suchý (geomorfologická časť) · Suidžó · Sukaria · Sukov · Sulawesi · Sulechów · Sulín · Sulztal an der Weinstraße · Sumaco · Sumartin · Sumatra · Sumbing (Jáva) · Sumbing (Sumatra) · Sumioši-ike · Sumisudžima · Summit OSN pre klimatickú akciu 2019 · Sumy · Sundarban · Sundoro · Sundský prieliv · Sundsvall · Sungurlare · Sunset Beach · Suoh · Suomussalmi · Supetar · Suresnes · Surinam · Surrey (Anglicko) · Surrey (Britská Kolumbia) · Surtsey · Susedná krajina · Susedstvo · Sussex (Anglicko) · Susteren · Suswa · Sušany · Sušica (rieka) · Sušice · Sutivan · Suverénne základňové územia Akrotiri a Dekeleia · Suwanose-džima · Suwarrow · Suzdaľ
sú
Súbor pamiatok k osobnosti Andreja Hlinku · Súčanská kotlina · Súdovce · Súkromná škola umeleckého priemyslu (Kremnica) · Súlovce · Súľov-Hradná · Súľovská kotlina · Súľovské vrchy · Súmestie · Súostrovie · Súr (Libanon) · Súsa · Sústava (geomorfológia) · Súš (Stará Turá) · Sútok · Sútor
sü
Südoststeiermark · Sümeg · Süphan Dağı
sv
Svah · Svalbard · Svaľava · Svaneti · Svarín (osada) · Svartifoss · Svätá Helena (ostrov v Atlantiku) · Svätá Helena (zámorské územie) · Svätá Lucia · Svätá Mária (okres Trebišov) · Svätá zem · Svätojurské hradisko · Svätojurský Rámus · Svätokrížske vojvodstvo · Svätopluk Fiol · Svätoplukovo · Svätuš · Svätuše · Svätý Anton (obec) · Svätý Bartolomej (ostrov) · Svätý Eustach · Svätý Jur · Svätý Krištof a Nevis · Svätý Kríž (okres Liptovský Mikuláš) · Svätý Martin (ostrov) · Svätý Ondrej (mesto) · Svätý Peter (okres Komárno) · Svätý Tomáš (ostrov) · Svätý Tomáš (sopka) · Svätý Tomáš a Princov ostrov · Svätý Vincent a Grenadíny · Svederník · Sveg · Sverepec · Sveržov · Svesa · Sveta Anastasija · Svetadiel · Sveti Ivan · Sveti Jure · Sveti Kirik · Sveti Lovreč · Sveti Nikole · Sveti Petăr · Sveti Petar u Šumi · Sveti Rok (Lovinac) · Sveti Toma · Sveti Vlas · Svetlice · Svetová strana · Svetové mesto · Svetový čas · Svetový geodetický systém 1984 · Svetový oceán · Světlá nad Sázavou · Svidnička · Svidník · Svidník (okres) · Svidovská dolina · Svilengrad · Svinica (okres Košice-okolie) · Svinica (prítok Bebravy) · Svinice · Svinka · Svinná · Svištov · Svit (mesto) · Svitava (prítok Svratky) · Svitavy · Svínoy · Svoboda nad Úpou · Svorad (plošina) · Svoradova jaskyňa · Svratka (okres Žďár nad Sázavou) · Svratka (rieka) · Svrbice · Svrčinovec
sw
Swansea · Swords
sy
Syagriova ríša · Sydney · Sydney (Nové Škótsko) · Sychrov (prírodná rezervácia) · Symbolický cintorín pri Popradskom plese · Symi · Synagóga v Bytči · Synoptická mapa · Syracuse (New York) · Syrdarja · Syros · Syrta
sý
Sýria
sz
Szabadszállás · Százhalombatta · Szeghalom · Szekszárd · Szelim-barlang · Szendrő · Szentes · Szentgotthárd · Szentlőrinc · Szerencs · Szécsény · Szigethalom · Szigetszentmiklós · Szigetvár · Szikszó · Szob · Szolnok · Szombathely
Rádio Frontinus
Rádio Frontinus je súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysiela od 23. novembra 1993 zo Žiliny.
Dlhé roky lokálne rádio sa presadzuje i v regióne Kysúc a Turca. Signál je možné prijímať v okolí Žiliny na frekvencii 104,6 MHz, Čadce na 96,1 MHz a Martina na 96,2 MHz.
Pôvodné štúdio sa nachádzalo v budove Vúral-u (Výskumný ústav valivých ložísk), na ktorého streche bola aj vysielacia anténa. Pokrytie zasahovalo územie mesta a najbližšie okolie. Neskôr sa rádio presťahovalo na Dolné Rudiny 3 a v roku 1995 presunulo i vysielač na kótu Straník, čím sa rozšírilo pokrytie na celú Žilinskú kotlinu. Neskôr pribudli 2 ďalšie vysielače, čím sa Frontinus zmenil z lokálneho na regionálne médium.
Rádio vysielalo naživo politickú reláciu „Debata na telefón“, do ktorej boli pozývaní politici, zástupcovia politických strán, NRSR či samosprávy, ktorým mohli poslucháči položiť otázku.
Rada pre vysielanie a retransmisiu vo februári 2004 uložila rádiu sankciu – upozornenie na porušenie zákona za porušenie zákona, ktorý zakazuje vysielanie politickej reklamy. V apríli 2017 dostalo pokutu 15-tisíc eur za debatu s Mazurekom z Kotlebovej ĽSNS.
Počúvanosť
Rádio Frontinus je s počúvanosťou 0,4% šestnástou najpočúvanejšou rozhlasovou stanicou na Slovensku a treťou najpočúvanejšou regionálnou stanicou podľa prieskumu Market & Media & Lifestyle spoločnosti Median SK (2+3Q/2015).
Jasmin Wöhrová
Jasmin Wöhrová (* 21. august 1980, Tübingen, Nemecko) je súčasná nemecká profesionálna tenistka.
Čerňachovská kultúra
Čerňachovská kultúra je archeologická kultúra, rozšírená od 2. do 5. storočia na širokom území východnej Európy, konkrétne na území dnešnej Ukrajiny, Rumunska, Moldavska, časti Bieloruska a Poľska. Čerňachovská kultúra bola pravdepodobne polyetnická, vznikla zmiešaním viacerých národov, ku ktorým patrili Góti, Geto-Dákovia, Sarmati, Anti, Skýti, Germáni a Slovania.
Meno dostala podľa dediny Čerňachiv, ktorá sa dnes nachádza na Ukrajine v Kyjevskej oblasti.
Za príčinu úpadku a konca čerňachovskej kultúry sa pokladá vpád Hunov na jej územie začiatkom 5. storočia.
Opel
Adam Opel AG (Opel) je nemecký výrobca automobilov, ktorý v roku 1862 založil Adam Opel. Opel vyrába automobily od roku 1899 a akciovou spoločnosťou (Aktiengesellschaft) je od roku 1929. Spoločnosť sídli v Rüsselsheime v Hesensku v Nemecku. Jej modely sú preznačované a predávané v iných krajinách a iných kontinentoch, ako Vauxhall v Spojenom kráľovstve, Holden v Ázii a Austrálii a, predtým, Saturn v USA a Kanade.
Dejiny
Dejiny dnes už medzinárodne známej automobilky začali v roku 1862, kedy sa Adam Opel, predtým výrobca kolies, rozhodol zahájiť výrobu vozidiel. V roku 1899 získal továreň, v ktorej všetko začalo. Veľkou mierou pomáhali i synovia Adama Opela. V továrni, ktorú získali od jedného Francúza nevydržali veľmi dlho a už v roku 1902 rozbehli výrobu automobilov v Darracq (Francúzsko).
V roku 1929 sa spojili so spoločnosťou General Motors Corporation (GM). K tomuto rozhodnutiu dospeli bratia Opelovci potom, čo sa automobilka po 1. svetovej vojne dostala do menšej krízy. Pohroma bola prekonaná a Opel sa mohol rozvíjať.
V roku 2009 sa materská spoločnosť americký General Motors dostal na pokraj bankrotu a preto sa Nemecká vláda dohodla na prevzatie Opla s konzorciom kanadsko-rakúskeho výrobcu autodielov Magna International, ruskej banky Sberbank a ruského výrobca nákladných áut GAZ. Nakoniec však automobilka predaná nebola a zostala majetkom koncernu General Motors.
V roku 2017 automobilku Opel a Vauxhall odkúpil koncern PSA Peugeot Citroen a banka BNP Paribas. PSA sa tak stalo druhým najvačším predajcom automobilov v Európe. Koncern GM zároveň získal možnosť nákupu 4,9% akcií koncernu PSA.
OPC modely
Opel vyrába vysokovýkonné varianty svojich automobilov pomocou dcérskej spoločnosti OPC GmbH.
Ecquevilly
Ecquevilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wannehain
Wannehain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Constantius Chlorus
Constantius Chlorus (iné zápisy: Konstantius I. Chlorus, zriedkavo Konštancius Chlorus; vlastným menom Gaius Flavius Valerius Constantius; * 31. marec 250 – † 25. júl 306) bol v rokoch 305306 rímsky cisár.
Zoznam architektonických článkov/W
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 59 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
wa
Walibi Holland · Walt Disney Concert Hall · Walter Burley Griffin · Walter Gropius · Walton Bridge · Wandsworth Bridge · Warsaw Financial Center · Warsaw Trade Tower · Warwick Castle · Waterloo (Londýn) · Waterloo (stanica metra) · Waterloo (železničná stanica) · Waterloo International (železničná stanica) · Waverly Hills Sanatorium
we
Wearmouth Bridge · Web umenia · Wells Fargo Center (Philadelphia) · Welthauptstadt Germania · Wembley Park (stanica metra) · Wembley Stadium · Wernerov dom · West Ham (stanica metra) · West Hampstead (stanica metra) · Westend Gate · Westend Tower · Westendstraße 1 · Westminster (stanica metra) · Westminster Bridge · Westwerk · Wexner Center for the Arts
wh
Whitehall · Whitechapel (stanica metra)
wi
Wiener Rathaus · Wiener Stadthalle · Wilhelm Holzbauer · Wilkinson Eyre Architects · Willesden Green (stanica metra) · William Etheridge · William Kent (dizajnér) · William Le Baron Jenney · William Morris · William Talman · Williamsburg Bridge · Wilsonovo nábrežie · Windsor Castle · Winchesterská katedrála · Winterova ulica · Winy Maas · Wirts House · Wissenschaftszentrum Berlin für Sozialforschung
wo
Wolf D. Prix · Wolfsschanze · Wood Green (stanica metra) · Woolworth Building · World Trade Center (1973 – 2001) · World Trade Center Ljubljana
wu
Wu-kche-sung Arena · WUWA
wü
Würzburská rezidencia
Pyramída v Abyde
Pyramída v Abyde alebo Pyramída Ahmoseho I. alebo Pyramída kráľovnej Tetišeri stojí južne od pozostatkov významného staroegyptského mesta Abdžu (🇬🇷) neďaleko dnešnej dediny Arába el-Masfúna v Egypte.
Čchen Sie-sia
Čchen Sie-sia alebo Sie-sia Čchenová (čín.  - slov. prepis: Čchen Sie-sia; * 1. august 1983, Pchan-jü) je čínska vzpieračka, ktorá súťaží v kategórií do 48 kg. Na LOH 2008 získala zlatú medailu výkonom 212 kg (95 kg + 117 kg) a táto medaila bola prvou čínskou na tomto podujatí.
Pyramída v Abyde
Poslednú známu kráľovskú pyramídu v Egypte  postavil zakladateľ 18. dynastie faraón Ahmose I. (okolo 1640–1532 pred Kr.) ako kenotaf v kultovom meste boha Usira, v pomyselnej blízkosti jeho symbolickej hrobky, podobne ako niekoľko ďalších panovníkov. Jeho skutočná hrobka sa pravdepodobne nachádza v priestore tébskeho pohrebiska Dra Abú el-Naga.
Pyramída
Rozloha pyramídy (okolo 2000 m²) je porovnateľná s malými pyramídami Starej a Strednej ríše. Na konštrukciu jadra bol použitý voľne ukladaný kameň a piesok. Obklad bol strhnutý dávno, zachovali sa len jeho dva rady na východnej stene. Pyramída nemá podzemné priestory a spolu s jej chrámom je súčasťou väčšieho, osovo orientovaného architektonického súboru.
Pyramídový komplex
thumb|245px|Situácia okolo Ahmoseho pyramídy. 1 – pyramída; 2 – úroveň základne; 3 – pozostatok stavebnej rampy; 4 – zádušný chrám faraóna; 5 – zádušný chrám jeho manželky. Architektonická kompozícia kenotafu spočíva na axiálnom usporiadaní objektov, ktoré spolu vytvárajú symbolickú hrobku panovníka, a pripomínajú mýtus o smrti a znovuzrodení boha Usira. Komplex začína na severe cestou z nílskeho údolia, zádušnými chrámami a vlastnou pyramídou. Po 510 metroch na juh bola v osi umiestnená svätyňa, venovaná kráľovnej Tetišeri, manželke Senachtenreho Taa, matke Sekenenreho Taa a starej matke Kamoseho a Ahmoseho I. Po ďalších 550 metrov sa pri osi nachádza vstup do symbolickej podzemnej Usirovej hrobky. Nakoniec po 200 metroch, pod skalnatým bralom, spočívajú pozostatky terasového chrámu.
Podobne ako rozloha pyramídy je významná aj rozloha pyramídového chrámu (pravdepodobne 26004200 m²), ktorého ruiny ležia severne od pyramídy. Súčasťou jeho dispozície boli tri priestory, z ktorých stredný pravdepodobne kedysi slúžil ako vnútorné nádvorie. Do chrámu sa smerom od rieky vchádzalo vstupom s dvomi stromami po bokoch. Na protiľahlej strane bola asi kolonáda. Našli sa aj stopy po štyroch kruhových sýpkach. Nedávny výskum odhalil fragmenty vnútornej výzdoby, ktorej časť pravdepodobne rozpráva o faraónovej výprave proti Hyksósom. Na mieste sa našli fragmenty reliéfov s ďalšími motívmi, ktoré predstavujú vzácny zdroj informácii o období panovania Ahmoseho I. a jeho syna Amenhotepa I. Pri južnom nároží pyramídy sa nachádzal menší zádušný chrám jeho sestry a manželky Ahmose Nefertari.
Svätyňa kráľovnej Tetišeri bola stavba z nepálených tehál, ktorá sa podobala svojim tvarom mastabe. Chodbou sa vstupovalo do jej stredu. Na zadnej strane bola umiestnená známa stéla s venovaním Ahmoseho svojej starej matke. Podľa textu, ktorý sa na nej nachádza, pri pyramíde bolo vytvorené jazero so sadmi.
Podzemná hrobka sa konceptom podobá hrobke Senusreta III., vybudovanej neďaleko. V porovnaní s ňou však Ahmoseho javí znaky väčšieho chvatu a nie je tak kvalitne remeselne urobená. Vstup do nej je vo forme bežnej osobnej hrobky. Na začiatku je priama, mierne zostupujúca chodba nízka len okolo jedného metra, po určitej vzdialenosti sa začne kľukatiť, zatáča sa najskôr doprava, potom doľava, až vstupuje do siene s deviatimi pravouhlými stĺpmi po každej strane. Z nej chodba pokračuje ďalej. Nakoniec sa stočí opäť doprava a skončí rozšíreným priestorom, tzv. grottou.
Konečným prvkom je terasový chrám na úpätí brala. V týchto miestach sa našli pochované kultové predmety, od votívnej keramiky až po riečne bárky. Chrám pokračoval schodmi k malej komore s vápencovým pódiom, možno základňou pre kráľovu sochu. Z tohto miesta mala dokonalý výhľad na celý komplex.
Výskum
Komplexu sa v rokoch 1899–1902 venovali Arthur Mace a Charles T. Currelly, našli pozostatky pyramídy a sústredili sa prevažne na jej zádušný chrám. Mace pri vykopávkach vyhĺbil tunel až pod pyramídu v snahe nájsť jej podzemné priestory. Currelly pokračoval až do roku 1904. Od roku 1993 komplex skúma Stephen P. Harvey, ktorého tím okrem iného odkryl pozostatky ďalších stavieb v tesnom okolí.
Zlatá louka
Zlatá louka je prírodná rezervácia, ktorá sa nachádza na katastrálnom území obcí Podmoklany a Nový Studenec v okrese Havlíčkův Brod v nadmorskej výške 470 - 490 metrov.
Ochrana
Rezervácia se skladá zo slatinísk, vlhkých lúk a lužných jelšín. Hĺbka slatiny je miestami až 2,5 metra. Slatinisko napájajú mierne zásadité minerálne podzemné pramene s obsahom vápnika.
Lúka sa udržuje kosením a likvidáciou náletov.
Geológia
Geologické podložie tvoria kriedové sedimenty.
Pavol Rusko
náhľad|Pavol Rusko s [[Pavol Minárik (novinár)|Pavlom Minárikom na firemnej oslave TV Markíza]]
PhDr. Pavol Rusko (* 20. august 1963, Liptovský Hrádok) je bývalý slovenský politik, ktorý zastával funkcie predsedu politickej strany Aliancia nového občana (ANO), poslanca NR SR, podpredsedu vlády a ministra hospodárstva Slovenska. Predtým generálny riaditeľ a spolumajiteľ Televízie Markíza.
Kauza Gamatex - Zachráňte Markízu
Podľa knihy Roberta Čulena získala v roku 1998 spoločnosť Gamatex pohľadávku voči Pavlovi Ruskovi vo výške 80 miliónov korún (2 655 512 eura), čím jej spolumajiteľ Marián Kočner získal rozhodujúci vplyv v Slovenskej televíznej spoločnosti (STS), ktorá spolu s americkou spoločnosťou CME prevádzkovala televíziu. "„Mne kedysi prišiel Jano Slota povedať – chcú ti zobrať Markízu. Tri dni predtým, ako sa to stalo. Neveril som mu. A o tri dni ma vyhodil Čongy aj s celou bandou kočnerovcov“, hovoril Rusko o politickom pozadí."Do parlamentných volieb chýbal už len mesiac, keď utorok 18. augusta 1998 medzi deviatou a desiatou hodinou dopoludnia do areálu televízie v Záhorskej Bystrici prišiel Marián Kočner, ako zástupca spoločnosti Gamatex a preukázal sa súdnym rozhodnutím, podľa ktorého je jeho firma už štyri dni 51-percentným podielnikom v Markíze. Do budovy prišiel so svojou ochrankou, ktorá ju začala obsadzovať. Kým sa im podarilo obsadiť vysielacie štúdio, stihli sa v ňom zatvoriť Stanislav Pavlík a Anna Ghannamová a tí v živom vysielaní oznámili, že demokracia, sloboda a Markíza sú v ohrození, pretože ju obsadila mafia.
Na Ruskovu stranu sa vtedy postavili niektorí opoziční politici a časť verejnosti. Demonštrácia pred televíziou sa zmenila na veľký 48-hodinový happening. Okrem iných 16. septembra 1998 tu rečnili Mikuláš Dzurinda aj Róbert Fico. Na "Zachráňte Markízu" prišli stovky, možno tisíce ľudí (bojovať za Markízu, slobodu slova a demokraciu). Voľby 25. a 26. septembra 1998 síce vyhralo HZDS ale vládu zostavoval Dzurinda (SDKÚ). Markíza bola zachránená pre verejnosť, ktorej bol tento obchodný spor prezentovaný ako spor politický.
Spor o vlastníctvo obchodných podielov pokračoval až do začiatku roku 2000 dokedy si Rusko udržal funkciu generálneho riaditeľa. V roku 2000 Kočner predal Gamatex spoločnosti Slovenskej televíznej spoločnosti (STS), ktorá spolu s americkou spoločnosťou CME prevádzkovala televíziu. Ruska vystriedal vo funkcii riaditeľa Vladimír Repčík od 1. apríla 2000 a Rusko sa stal predsedom rady majiteľov STS.
Kauza "Zmenky TV Markíza" (2000)
Rusko v roku 2018 tvrdil, že spor s Gamatexom urovnal tým, že v roku 2000 podpísal zmenky (dlžobné úpisy). Podľa neho: „Podpis zmeniek nepoškodil Markízu, umožnil jej 17 rokov vysielať.“ Po 17 rokoch Kočner žiada 69 miliónov eur od Markízy. Suma zodpovedá štyrom zmenkám, ktoré mal údajne vydať v júni 2000 Pavol Rusko ako súkromná osoba. Garantované mali byť spoločnosťou Markíza, za ktorú sa podpísal Rusko ako jej výkonný riaditeľ a akcionár. Dve zmenky nadobudli splatnosť v júni 2015 a ďalšie dve boli vydané ako bianko zmenky. Doplnená do nich bola suma a splatnosť – máj 2016.
V apríli 2018 vyhral Kočner súd s Pavlom Ruskom a TV Markíza, v ktorom si uplatňoval prvú zmenku za vyše osem miliónov eur. Rozhodol o tom petržalský okresný súd. Zároveň musia zaplatiť 6-percentný úrok odo dňa splatnosti zmenky. Vyplatenie zmenky si Kočner na súde vymáhal žalobou od 12. júna 2015. Verdikt súdu nie je zatiaľ právoplatný. Pavol Rusko a spoločnosť Markíza Slovakia majú podľa súdu Kočnerovej spoločnosti Správa a inkaso zmeniek vyplatiť 8 298 479 eur „spolu a nerozdielne“ avšak právny zástupca Markízy Tomáš Kamenec predpokladá, že Markíza podá odvolanie.
V rovnakom čase však polícia začala skúmať, či tu nešlo o podvod formou falšovania cenných papierov. Rusko mohol klamať súd a Markízu, keď tvrdil, že zmenky vystavil Kočnerovi ešte v roku 2000 ako zástupca Markízy alebo oklamal svojich spoločníkov (Ján Kováčik a Peter Fiľo, ktorým Rusko predal časť svojich podielov), keď sa pri odchode z televízie nechal vyplatiť – no nepriznal, že firmu zaťažil ručením za stovky miliónov korún o čom nevedela ani americká CME, ktorá Ruska nakoniec vyplatila.
Ešte pred sporom o druhú zmenku vo výške viac ako 26 miliónov eur podala televízia Markíza v máji 2018 trestné oznámenie na Kočnera a Ruska za údajné falšovanie cenných papierov a marenie spravodlivosti. Televízia bola presvedčená, že existujú závažné dôvody domnievať sa, že Kočner a Rusko sa dopustili spáchania trestného činu falšovania, pozmeňovania a neoprávnenej výroby peňazí a cenných papierov a trestného činu marenia spravodlivosti. 6. júna 2018 Národná kriminálna agentúra (NAKA) - jednotka finančnej polície oznámila, že Kočner a Rusko sú podozriví z falšovania zmeniek a polícia už začala trestné stíhanie. 20. júna 2018 na príkaz prokurátora Úradu špeciálnej prokuratúry Jána Šantu zadržala Mariana Kočnera a 21. júna 2018 Pavla Ruska. Obaja sú obvinení z falšovania zmeniek. Rusko (s Kočnerom) boli 27. februára 2020 odsúdení za zmenky TV Markíza na trest 19 rokov väzenia v tretej nápravnovýchovnej skupine. Odvolali sa na Najvyšší súd. Rusko bol 16. decembra 2020 zadržaný políciou, aby nemohol ujsť v prípade, že Najvyšší súd potvrdí rozsudok Špecializovaného trestného súdu. Zadržaniu predchádzal údajný útok na Ruska, ktorý sa mal stať deň pred pojednávaním. Rozhodnutie Najvyššieho súdu bolo presunuté na pojednávanie na 12. a 13. januára 2021. 12. januára 2021 Najvyšší súd potvrdil Špecializovaného trestného súdu. Za falšovanie zmeniek boli Rusko a Kočner odsúdení na 19 rokov odňatia slobody. Výkon trestu začal po rozsudku a o prepustenie môže Rusko požiadať po vyše 14 rokov.
Kauza Zmenky (2003)
Po vypuknutí kauzy Zmenky, týkajúcej sa nejasností okolo zmeniek na sumu približne 100 miliónov korún, ktorú si Rusko požičal už ako minister v roku 2003 od podnikateľa Ľubomíra Blaška, podnikajúceho v jeho rezorte, bol Rusko odvolaný z funkcie ministra hospodárstva. Následne jeho strana ANO prestala byť členom vládnej koalície. Dôsledkom bola parlamentná kríza v septembri 2005, keď parlament viac ako týždeň nebol uznášaniaschopný.
Kauza zároveň spôsobila rozkol v strane. Proti Ruskovi sa postavili ministri za ANO, aj väčšina poslaneckého klubu ANO. Delegáti mimoriadneho kongresu ANO v Žiline ich (piatich podpredsedov a poslancov) následne zo strany vylúčili.
V novembri 2005 Rusko zverejnil záznam skrytej kamery, na ktorom nahral svoju schôdzou so svojou straníckou kolegyňou, poslankyňou Národnej rady Ivetou Henzélyovou bez jej vedomia. To sa stalo v slovenskej politike vôbec po prvý raz. Poslankyňa na zázname hovorí o návrhoch (niekto sa ju snažil kúpiť), ktoré dostala za odchod z ANO, pritom predtým tvrdila, že nikdy nič také nepovedala. Ruskova nahrávka mala aj politické dôsledky. Vtedy opozičný Smer žiadal, aby o kupovaní poslancov rokoval parlament na mimoriadnej schôdzi.
Kauza Maják nádeje
Krízové centrum pre týrané ženy a deti Maják nádeje založili v roku 2002 mestská časť Staré Mesto a Nadácia Markíza (angažovala sa hlavne členka správnej rady nadácie Eva Černá) ako neziskovú organizáciu. Budovu v Bratislave na Karpatskej ulici jej poskytla mestská časť Staré Mesto za vtedajších sto korún (3,30 eura) s podmienkou, že neziskovka nemôže budovu predať. Rusko sa stal šéfom neziskovky v máji 2015 a už o pol roka sa o predaj budovy pokúsil.
Konaním Ruska podľa vedenia mestskej časti a jej právneho zástupcu vznikol dlh vo výške 600 000 eur a v júli 2016 bol vydaný príkaz na exekúciu majetku. Maják nádeje stratil akreditáciu v roku 2017 a o jeho budovu sa zaujíma podnikateľ Kočner. Okresný súd Bratislava I 26. októbra 2017 exekúciu zastavil. Budova na Karpatskej ulici teda zostáva majetkom hl. mesta v správe Starého Mesta.
Pozadie českého muzikálu preverovali aj slovenskí policajti už v roku 2016. Na konto eseročky Maggie, v minulosti spriaznenej s Ruskom cez jeho švagrinú a speváčku Magdu Vyletelovú, totiž odchádzali desaťtisícové sumy z účtu azylového domu pre týrané ženy Maják nádeje. V roku 2016 policajti nakoniec trestné oznámenie odmietli ako neopodstatnené. Uverili totiž Ruskovi, ktorý povedal, že Maják nádeje si cez firmu Maggie za 36-tisíc eur rezervoval lístky na prvé predstavenia muzikálu Rómeo a Júlia, ktoré neskôr s províziou púšťal do bežného predaja. Rusko polícii predložil aj výpisy, ktoré mali dokazovať vrátenie časti peňazí späť na účet.
Stíhanie v kauze Maják nádeje bolo dokonca dvakrát zastavené. Okrem muzikálu sa viedlo aj trestné stíhanie pre porušenie povinností pri správe cudzieho majetku. To sa týkalo zámeru predať jeho budovu. Prokurátorka však neskôr dala vyšetrovateľovi pokyn opäť konať a vec došetriť.
Ocenenia
Pavol Rusko je od roku 2002 držiteľom ceny Európsky krištáľový glóbus, udeľovanej Európskym hospodárskym inštitútom (EWI), za priekopnícke aktivity v oblasti hospodárstva, obchodu, kultúry a politiky. Po Rudolfovi Schusterovi, ktorý cenu získal v roku 1999, je Rusko druhou ocenenou osobnosťou zo Slovenska. Informoval o tom Tlačový a informačný odbor ANO.
Kritika
Časť kritikov obviňovala Pavla Ruska z toho, že:
Émancé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Optimát
Optimát alebo zriedkavo bonus (množné číslo boni) bol príslušník konzervatívnej politickej frakcie šľachticov a senátorov v období rímskej republiky.
Príslušníkmi tejto vrstvy boli predovšetkým členovia senátorských rodín a ďalších bohatých rodín, ktorých majetok tvorila predovšetkým pôda. Preto v politických a hospodárskych bojoch v 2. a 1. storočí pred Kr. bojovali proti (pre)rozdeľovaniu pôdy medzi chudobnejších a nemajetných občanov Ríma (bratia Gracchovci, M. Livius Drusus).
Jedným z najvýznamnejších predstaviteľov optimátov bol Lucius Cornelius Sulla, ktorý v roku 83 pred Kr. nastolil osobnú diktatúru a tvrdo bojoval proti populárom, ktorých predstavoval konzul Gaius Marius.
Wargnies-le-Grand
Wargnies-le-Grand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stříbrné Hory (Horní Město)
Stříbrné Hory (do roku 1949 Najfunk, ) je malá dedina, časť obce Horní Město v okrese Bruntál. Nachádza sa asi 2,5 km na severovýchod od Horního Města.
Stříbrné Hory je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe 5,72 km2.
História
Stříbrné Hory je stará banícka osada. Názov jedného pahorku Silber-Berg, tzn. Strieborná Hora, ukazuje, že sa tu ťažilo striebro. Obec bola založená 1542 práve pri týchto baniach. Kaplnka bola postavená až v rokoch 1769 až 1773.
Pri Stříbrných Horách bývala osada Ferdinandov. Osadu založil roku 1755 gróf Ferdinand Harrach pre svojich kolonistov z Krušných hôr. Pracovali v janovickej manufaktúre a v lese. Bolo tu asi 12 domov, krčma a kaplnka. V roku 1965 bola osada zrušená a názov zmizol zo zoznamu obcí.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov Stříbrných Hor (vrátane Ferdinandova) podľa sčítania alebo iných úradných záznamov : Vo obci je evidovaných 45 adries. Pri sčítaní ľudu roku 2001 tu bolo napočítaných 39 domov, z toho 25 trvalo obývaných.
Épône
Épône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Richard Garriott de Cayeux
Richard Garriott de Cayeux (narodený ako Richard Allen Garriott * 4. júla 1961, Cambridge, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je americký autor a producent počítačových hier. Podieľal sa na vývoji hier série Ultima, Lineage a Tabula Rasa. Roku 2008 sa v 15. návštevnej expedícii vydal na týždeň do vesmíru na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ako „Vesmírny turista“.
Podnikateľ a filantrop
Richard Garriott sa narodil v Cambridge v Anglicku, vyrastal v Nassau Bay v Texase. Jeho otec, Owen Garriott, bol v rokoch 1965 – 1986 astronautom NASA, ktorý dvakrát vzlietol na obežnú dráhu Zeme (v misiách Skylab 3 a STS-9). Richard sa už na strednej škole zaujímal o programovanie a počítačové hry, zrejme preto aj štúdium na University of Texas nedokončil. Prvú svoju hru – Akalabeth: World of Doom – vytvoril v roku 1980. Začiatkom 80. rokov bol autorom hier série Ultima (Ultima I, Ultima II, Ultima III…). Roku 1983 založil s otcom a bratom Robertom vlastnú firmu zaoberajúcu sa vývojom hier, ktorú nazvali Origin Systems. Roku 1992 ju Garriottovci predali spoločnosti Electronic Arts, ostali však v nej do roku 2000, kedy na zrušenie ďalšieho vývoja reagovali odchodom a založením nového podniku Destination Games, ktorý sa vzápätí stal súčasťou juhokórejskej NCsoft.
V roku 2011 sa oženil a zmenil si rodné meno na Richard Garriott de Cayeux. Jeho žena Laetitia mu prvé dieťa, dcéru Kinga Shuilong Garriott de Cayeux, porodila 30. júna 2012 a druhé dieťa, syn Ronin Phi Garriott de Cayeux, sa narodil 28. júla 2014.
Kozmonaut
Koncom septembra 2007 oznámila spoločnosť Space Adventures, že Richard Garriott obsadí miesto vesmírneho turistu v Sojuze TMA-13 štartujúcom v októbri 2008 k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), do kozmu mal letieť ako člen 15. návštevnej expedície na ISS. Garriott prešiel výcvikom v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku, cesta ho stála 30 miliónov dolárov.
Fabian Cancellara
Fabian Cancellara (* 18. marec 1981, Bern, Švajčiarsko) je švajčiarsky profesionálny cyklista, špecialista na časovky a jednoetapové preteky. Profesionálne preteká už od roku 2001. Začínal v tíme Mapei a momentálne pôsobí v tíme Radioshack Nissan.
Olympijské hry
Fabian je olympijský víťaz z letných olympijských hier 2008 v časovke a tretí z pretekov s hromadným štartom.
Začiatky
Od roku 2014 je členom tímu Trek Factory Racing.
Úspechy
Už ako junior sa stal majstrom sveta v časovke (1998, 1999). V roku 2000 sa stal vicemajstrom sveta 23 ročných v časovke. Fabian už vyhral viacero časoviek na Tour de France no vyhral už aj preteky s hromadným štartom.
Vyhral aj Paris-Roubaix, Milan-Sanremo, Ronde van Vlaanderen, Monte Paschi Eroica a E3 Prijs Vlaanderen. Fabian si veľmi cenní výhru na domácich pretekoch Tour de Suisse v roku 2009, ktorý sa považuje za 4. najťažšie preteky na svete.
Majstrovstvá sveta
Prvý veľký úspech zaznamenal v roku 2005 kde skončil tretí v časovke. Zlato získal celkom 4-krát a to v rokoch 2006, 2007, 2009 a 2010.
Kalené sklo
Kalené bezpečnostné sklo sa používa predovšetkým tam, kde sú kladené nároky na bezpečnosť. Ide predovšetkým o presklené výplne dverí, sklenené dvere, sprchové kúty, kuchynské zásteny, bočné sklá automobilov. U prostriedkov hromadnej dopravy (autobusy, vlaky, električky) slúžia okná z tvrdeného skla ako únikové východy.
Ženské ohanbie
Ženské ohanbie (iné názvy: ženské pudendum, vulva, staršie nepresne lono; lat. pudendum femininum) je súhrnné označenie pre ženské vonkajšie primárne pohlavné orgány.
Vrch ohanbia (mons pubis, mons veneris), hovorovo Venušin pahorok, je kožná vyvýšenina, nadvihnutá vrstvou tukového tkaniva, umiestnená pred sponou lonových kostí. Smerom dozadu prechádza do veľkých pyskov ohanbia (labia majora pudendi). Vrch ohanbia a veľké pysky ohanbia sú kryté chlpmi pubického ochlpenia (pubes), ktoré u dospelých žien končí ostrou hranicou nad lonovou sponou, ale distálne môže zasahovať až na stehná.
Veľké pysky ohanbia sú kožné valy, podkladom ktorých je prevažne tukové tkanivo. Medzi sebou uzatvárajú štrbinu ohanbia (rima pudendi). Vzadu prechádzajú plynule do hrádze (perinaeum).
Wargnies-le-Petit
Wargnies-le-Petit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Ženské ohanbie
Malé pysky ohanbia (labia minora pudendi) sú pomerne tenké kožné valy, ktorých silne pigmentovaná koža má charakter sliznice. Podkladom malých pyskov je väzivo, ktoré neobsahuje tukové bunky. Sú uložené v štrbine ohanbia a väčšinou sú ukryté medzi veľkými pyskami. V ich veľkosti a tvare je značná variabilita, najmä v dôsledku etnicity osoby. Smerom dopredu smerujú k draždcu a vytvárajú predkožku (preputium clitoridis) a uzdičku (frenulum clitoridis). Smerom dozadu prechádzajú do veľkých pyskov ohanbia.
Wargnies-le-Petit
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pucher (priezvisko)
Pucher je priezvisko. Na Slovensku je najrozšírenejšie (s výrazným odstupom) v meste Svätý Jur, potom v Bratislave a Prešove.
Post coitum
Post coitum je český film.
Film o hľadaní lásky za každú cenu.
Náš kraj
Náš kraj môže byť:
NÁŠ KRAJ môže byť:
Thomas Morgenstern
Thomas Morgenstern (* 30. október 1986, Spittal an der Drau, Rakúsko) je rakúsky skokan na lyžiach. V pretekoch Svetového pohára debutoval v sezóne 2002/03 na turné štyroch mostíkov. Päť dni po skončení turné vyhral v Liberci svoje prvé preteky Svetového pohára.
Post-apokalyptický žáner
Post-apokalyptický žáner je podžánrom sci-fi žánru, ktorého dej je situovaný do prostredia po apokalypse alebo katastrofe, v ktorom hlavné postavy sa pokúšajú prežiť. Apokalypsa, ktorá spustošila svet, je väčšinou spôsobená jadrovou vojnou, pandémiou, prírodnou katastrofou, mimozemským útokom, súdnym dňom, pádom meteoritu, ale aj vzburou umelej inteligencie alebo pôsobením vesmírnych síl.
Autor často opisuje spoločnosť v post-apokalyptickom svete ako skupinu ľudí, ktorí sú okolnosťami donútení porušovať základné morálne zásady, humánnosť, súcit atď. Dej sa odohráva v nie príliš vzdialenej budúcnosti, buďto počas katastrofy, ihneď po katastrofe, alebo dlhší čas po katastrofe (kde spoločnosť funguje na nižšej technologickej úrovni ako pred apokalypsou). Atmosféra býva prevažne tajomná, deprimujúca, tragická a strašidelná. Diela využívajú prvky naturalizmu a hororu. Apokalyptické myšlienky boli opisované už v Biblii, ale najviac diel v post-apokalyptickom žánri začalo vznikať po druhej svetovej vojne, kedy sa začala ľuďom dostávať do povedomia hrozba jadrovej vojny.
Prvé post-apokalyptické diela
Apokalypsa ako taká sa objavuje už napríklad v Biblii, napríklad v Zjavení Jána, Apokalypse (27. knihe Nového zákona) alebo v príbehu o Noemovej arche.
Za prvé post-apokalyptické dielo sa považuje román Posledný muž od Mary Shelleyovej z roku 1826. Tento tragický román, ktorý opisuje osudy kruhu blízkych priateľov, sa odohráva vo svete, v ktorom mor neúprosne ničí ľudstvo.
Kamerálne účtovníctvo
Kamerálne účtovníctvo (iné názvy: sústava kamerálneho účtovníctva, kameralistické účtovníctvo, sústava kameralistického účtovníctva, kameralistika) je rozpočtové účtovníctvo (účtovníctvo verejnej správy), pri ktorom sa zachytávajú (len) príjmy a výdavky v rubrikách v tzv. knihe rubrík a okrem toho sa vedie peňažný denník. V knihe rubrík sa zachytávajú oddelene skutočné a očakávané príjmy na jednej strane a skutočné a očakávané výdavky na druhej strane. Nároky na príjmy a výdavky sa označujú ako platby. Každá rubrika obsahuje náležitosť a platbu.
Post-apokalyptický žáner
Prvé post-apokalyptické diela
Medzi prvé post-apokalyptické diela patria aj After London (Richard Jefferies), alebo krátky román Stroj času od Herberta G. Wellsa z roku 1985, ktorý sa dočkal aj filmovej podoby. Stroj času opisuje príbeh muža, ktorý cestuje časom a navštívi aj vzdialenú budúcnosť, kde je ľudský druh utláčaný iným evolučne vyšším druhom.
Asklepiova palica
náhľad|Aeskulapova palica Asklepiova palica (iné názvy: Asklépiova palica, Aeskulapova palica, Eskulapova palica, eskulap, aeskulap, eskulapka) je znak lekárov a farmaceutov. Symbol má svoj počiatok už v starovekom Grécku a bol súčasťou mytológie. Pomenovanie pochádza od Asklepia, boha lekárstva, syna boha Apolóna, ktorý liečil všetky choroby a dokázal oživovať mŕtvych. Aeskulapova palica ovinutá hadom je znamením životnej sily a zdravia. Tento znak možno uvidieť na všetkých lekárskych objektoch. Podľa iných teórií však nie je okolo palice ovinutý had, ale vlasovec medinský, parazitický červ žijúci v ľudskej koži a pri liečbe je namotávaný na kúsok dreva.
Post-apokalyptický žáner
Literatúra
Medzi najznámejšie tituly jednoznačne patrí kniha The Day of the Triffids od Johna Wyndhama z roku 1951, preložená do viac ako štyridsiatich jazykov a označovaná za najpredávanejší post-apokalyptický román storočia. Autor opisuje ľudstvo oslepené po neznámom pôsobení vesmírnych telies, v ktorom sa len pár jedincov zhodou okolností na tento úkaz nepozerá a vďaka tomu ich zrak ostáva nepoškodený. Dôležitým faktorom je prítomnosť jedovatých rastlín, tzv. trifidov, ktoré sú schopné sa pomaly pohybovať a jedovými výhonkami zabíjať živé tvory. Kniha sa dočkala aj filmovej podoby, a to ako z americkej produkcie v podobe dvojdielneho filmu, tak aj v podobe šesťdielneho seriálu z produkcie Veľkej Británie. Kniha má aj pokračovanie pod názvom Noc trifidov, ktorého autorom však nie je Wyndham ale Simon Clark, ktoré bolo vydané roku 2001. Kniha však zďaleka nebola taká úspešná ako prvý diel.
Medzi ďalšie známe diela v tomto žánri patria: Veľká časť z týchto kníh bola sfilmovaná.
Kamerálne účtovníctvo
Kamerálne účtovníctvo vymyslel Mathias Puechberg, riaditeľ rakúskej dvornej účtovnej komory za cisárovnej Márie Terézie, ktorý ho opísal v knihe vydanej v roku 1762 vo Viedni. Kamerálne účtovníctvo bolo potom zavedené v rakúskej štátnej správe a neskôr aj v podobných správach v Česku a v Uhorsku. Zavedené bolo aj v Nemecku, Švajčiarsku a inde. V Česko-Slovensku bolo zrušené v roku 1946, inde (najmä v Rakúsku) sa používa naďalej.
Asklepiova palica
Dejiny symbolu
náhľad|"Hviezda života", medzinárodný znak [[Zdravotnícka záchranná služba|zdravotníckej záchrannej služby]] Tento symbol, jeho pôvod a význam sa vyskytujú vo viacerých kultúrach a dobách vzniku.
Post-apokalyptický žáner
Film a televízia
Medzi prvé audiovizuálne diela, ktoré boli natočené v post-apokalyptickom žánri, patrí dráma The War Game s prvkami dokumentárnej tvorby, ktorú natočil Peter Watkins už v roku 1965 pre seriál BBC The Wednesday Play. Tento film sa však v tomto roku do televízie nedostal, nakoľko bol vedením BBC označený za príliš hrôzostrašný. Oficiálneho vysielania sa dočkal až v 31. júla 1985.
Kamerálne účtovníctvo
Existujú dva druhy rozšírenia kamerálneho účtovníctva: Jedno v tom smere, že sa dá použiť aj pre podniky (oddeľuje procesy meniace majetok a procesy meniace zisk a periodizuje príjmy a výdavky) a jedno v tom smere, že zahŕňa aj nákladové účtovníctvo.
Asklepiova palica
Grécka teória
Základná je starogrécka povesť o Asklepiovi, ktorý bol žiakom Chiróna. Asklepios bol známy tým, že dokázal liečiť každú chorobu a hlavne privádzal mŕtvych späť k životu. Tým však rozhneval Apolóna a Dia, pretože porušoval božský poriadok na Zemi a Zeus ho zrazil bleskom do Tartaru. Bol však neskôr prepustený a v trójskej vojne ošetroval zranených a zachránil Filokteta po uhryznutí hadom.
Teória červa
Podľa tejto teórie je námetom k symbolu vlasovec medinský (lat. Dracunculus medinensis), ktorý parazituje pod kožou človeka, najčastejšie na nohe alebo ruke, kde vytvorí svrbivý vred. Pri pokuse ochladiť vred vo vode tento praská a vzniknutým otvorom kladie parazit svoje vajíčka do vody, čím zaistí novú populáciu. V tejto chvíli možno vyčnievajúci koniec červa zachytiť a opatrne ho namotávať na kus drievka.
Post-apokalyptický žáner
Film a televízia
Ďalším významným filmovým dielom je La jetée z roku 1962, film poskladaný z fotiek doplnený o rozprávača, ktorý opisuje dej z tretej osoby. V roku 1995 Terry Gilliam natočil 12 opíc s Bruceom Willisom v hlavnej roli, ktorý sa inšpiroval práve Markerovim La jetée.
Asklepiova palica
Biblická teória
Táto verzia hovorí, že keď Izraelitov na púšti napadli jedovaté hady, Boh dal Mojžišovi pokyn zhotoviť bronzového hada a zavesiť ho na kôl. Kto bol uhryznutý hadom a pozrel sa na hada bronzového, bol uzdravený.
Reprezentácia v počítači
Aeskulapova palica je obsiahnutá v znakovej sade Unicode ako symbol U+2695 (⚕).
Post-apokalyptický žáner
Film a televízia
Obrovský úspech dosiahol film Planéta opíc z roku 1968 natočený Franklinom J. Schaffnerom. Toto dielo sa dočkalo mnohých pokračovaní a prerobení, ktoré však nie sú kritikmi príliš uznávané.
Medzi ďalšie známe filmy sa zaraďujú 28 dní potom (Danny Boyle, 2002 – ide o film s tématikou zombie), Kráľovstvo ohňa (Rob Bowman, 2002), trojdielna austrálska filmová séria Šialený Max s Melom Gibsonom v hlavnej úlohe, Vodný svet z roku 1995 a Poštár z roku 1997 (oba filmy produkované Kevinom Costnerom), trojdielna séria Matrix súrodencov Wachowských, štvrtý diel Terminátora, Ja legenda (Francis Lawrence, 2007), Cesta (John Hilcoat, 2009) alebo Kniha prežitia (Albert & Allen Hughes, 2010).
Zombie filmy
Medzi súčasné populárne subžánre patria filmy o zombie. Väčšinou ide o ľudí nakazeným nejakým druhom vírusu, ktorý z nich robí chodiace mŕtvoly, ktoré sa ďalej pokúšajú chorobu rozširovať medzi nenakazených jedincov. Vznik filmov tohto typu odštartoval Romerov Úsvit mrtvých z roku 1978. Nasledovali filmy ako 28 dní potom, remake pôvodného filmu Úsvit mrtvých natočený v roku 2004, Ja legenda alebo Svetová vojna Z s Bradom Pittom. V súčasnosti (2014) sa vysiela americký TV seriál The Walking Dead.
Veľký úspech žánru zombie filmov dokazujú aj paródie natočené na toto téma (Zombieland, Súmrak mŕtvych).
Počítačové hry
Prvá počítačová hra v post-apokalyptickom prostredí vyšla už v roku 1988 s titulom Wasteland, vytvorená štúdiom Interplay a publikovaná firmou Electronic Arts. Za otca hry sa považuje Brian Fargo. Nakoľko Interplay nedostal súhlas od Electronic Arts vytvoriť pokračovanie, rozhodli sa pre nový titul – Fallout, skryté pokračovanie hry Wasteland. Dej sa odohráva v budúcnosti po jadrovej vojne. Spoločnosť funguje na troskách civilizácie, na výmennom obchode, kde namiesto peňazí sa dá platiť zátkami z fliaš. Tvorcovia sa inšpirovali v mnohých detailoch filmom Šialený Max II. Fanúšikmi najobdivovanejšou post-apokalyptickou hrou je druhé pokračovanie Fallout 2, ktorý vznikol ešte pod vedením Briana Farga. Po zániku štúdia Interplay pokračuje v tvorbe ďalších dielov štúdio Bethesda. Fallout 3 patrí takisto medzi najúspešnejšie post-apokalyptické herné tituly. Brian Fargo pracuje v súčasnosti na hre Wasteland 2, ktorá vyjde pravdepodobne v auguste 2014.
Medzi ďalšie úspešné herné tituly patrí:
Papaflessas
Papaflessas (gr. Παπαφλέσσας, vlastným menom Grigorios Dikaios (Γρηγόριος Δικαίος, * 1788, Poliani, Grécko - † 20. máj 1825, Maniaki) bol grécky pop a generál v Gréckej vojne za nezávislosť.
Životopis
Narodil sa na Peloponéze v meste Poliani v kraji Mesinia, jeho otec bol Dimitrios Flessas a patril do známej rodiny Flessas, matka bola Konstantina Andronaiou z Dimitsany.