cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dobříkov
Dobříkov je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 494 obyvateľov, z toho 251 mužov a 243 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 38,6 roka, ženy 39,9 roka).
Britské impérium
Kanada
V 18. storočí, keď Británia vojensky získala aj francúzsku časť Kanady, bolo zákonom z roku 1791 toto územie rozdelené na Hornú (dnešné Ontario) a Dolnú (frankofónny Québec) Kanadu. Toto ústavné rozdelenie malo zabrániť konfliktom medzi obyvateľstvom. V konečnom dôsledku ale prispelo k tomu, že takto národnostne rozdelená zostala Kanada dodnes a Québec bojuje o samostatnosť.
Kanada bola zjednotená až v roku 1840 na základe tzv. Durhamovej správy, ktorá bola dlho vychvaľovaná ako liek na koloniálne problémy. Okrem zjednotenia totiž priniesla aj systém „zodpovednej vlády“, ktorá dala guvernérovi postavenie zástupcu panovníka a vládu tvorenú volenými zástupcami. Do právomocí britskej vlády patrili len otázky imperiálneho záujmu, zahraničná a obchodná politika, zmeny ústavy a prerozdeľovanie pôdy. Na tú dobu vysoká autonómia sa stala nezvratným procesom a zo strany Britov bola prezentovaná ako odmena pre poslušné a prosperujúce kolónie. Takto vznikli domíniá Kanada, Austrália, Nový Zéland a Kapsko (Juhoafrická republika). Kanada bola prvou, pretože pre Britániu bolo určujúce si ju udržať jednak z ekonomických a jednak z vojensko-strategických dôvodov. Až do konca 19. storočia sa totiž Spojené štáty americké netajili záujmom Kanadu pripojiť, na čo dokonca pamätá aj ich ústava.
USA
Po strate amerických kolónií sa množili názory o začiatku konca Britského impéria. Ale americká ekonomika sa po zbavení imperiálnych obmedzení a vojenských požiadaviek výrazne posilnila a anglo-americký obchod kvitol ako nikdy predtým. Hlavným hospodárskym cieľom Britskej kolonizácie bolo získavať v nových krajinách suroviny na spracovanie v britských továrniach a predaj hotových výrobkov späť v kolóniám. Tento režim sa voči Spojeným štátom nezmenil ani po ich osamostatnení a nakoniec bol iskrou Americkej občianskej vojny, po ktorej sa Amerika začala intenzívnejšie orientovať na ázijský trh.
Austrália
Bez straty amerických kolónií by pravdepodobne nepriplávali anglické vlajky v roku 1788 do Botany Bay (Botanický záliv). Pustá krajina, ktorej sa hovorilo nielen terra incognita, ale aj terror incognita, mala nahradiť americké kolónie nie hospodársky, ale ako trestanecká kolónia. O viac ako sto rokov neskôr sa situácia obrátila. Výstavba väzníc v Británii a prisťahovalectvo spôsobilo, že pre Britov už nebolo výhodné platiť za deportácie do krajiny, kam sa hrnú slobodní ľudia. Austrália sa potom stala dejiskom rôznych pokusov sociálneho inžinierstva, tieto však vláda odmietla financovať a tak bolo obsadzovanie pozemkov väčšinou svojvoľné. Ekonomika bola postavená na chove oviec a zlatej horúčke. Začalo obdobie, kedy ľudia neutekali do zámoria pred chudobou a prenasledovaním, ale za šťastím a úspechom. V tomto období vznikol aj termín „squatter“, ktorým sa označovali farmári, ktorí obsadzovali pôdu patriacu korune a pásli na nej ovce. Kolonisti so sebou priniesli na lodiach aj králiky, ktoré spustošili veľké plochy krajiny, teritórium Queensland muselo byť oplotené a dodnes Austrália s týmito premnoženými hlodavcami bojuje.
Karibik a otroci
Už od samotného počiatku dovozu černochov z Afriky sa Briti obávali „černošskej vzbury“. Po skúsenostiach z Indie sa na už v tom čase oslobodených otrokov v Karibiku pozeralo podozrievavo. Podobne ako kedysi bývalí trestanci v Austrálii boli iracionálne podozrievaní zo všetkých neúspechov a kríz. Keď nakoniec na Jamajke roku 1865 vypuklo povstanie, Briti sa opäť uchýlili k represáliám. Po jeho potlačení bol vytvorený inštitút korunnej kolónie, čo bola vlastne prvá (aj keď krátkodobá) forma priamej autokratickej vlády Londýna v zámorí, ktorá miestnym inštitúciám nepriznávala takmer žiadne práva.
Kapská republika a Afrika
K oficiálnej anexii územia okolo Mysu dobrej nádeje došlo v roku 1815. Briti v Južnej Afrike nenarazili len na odpor Afričanov, ale aj holandských osadníkov. Územie dnešnej Juhoafrickej republiky bolo až do anglicko-holandských vojen pod správou Holandska. Briti toto územie obsadili, pretože to bola v tom čase jediná možná cesta do Indie vzhľadom na to, že pozemnú cestu sťažovali meniace sa vzťahy s Osmanskou ríšou. V južnej Afrike Briti narazili pravdepodobne na najtvrdší odpor v imperiálnej histórii. Aj napriek tomu, že sa mnohí vyslovovali proti nasadzovaniu vo vnútrozemí, začalo impérium viesť takzvané búrske vojny a vojnu proti Zuulom. Najtvrdšie boje sa viedli o oblasti Natal a Transvaal. V roku 1881 sa odohrala bitka pri Majube kde utrpeli Briti zdrvujúcu porážku a termín Majuba sa dlho držal ako symbol neschopnosti imperiálnej armády. Južná Afrika však spočiatku pre impérium nebola hospodársky vôbec výhodná. Mnohé plodiny ako cukor či tabak sa nepodarilo adekvátne zaviesť a kvalita miestneho dreva bola veľmi nízka. Po otvorení Suezu sa čiastočne strácal aj význam obchodnej cesty. Zmenu prinieslo až objavenie diamantov v roku 1869. Diamantová horúčka oživila sen britskej správy o zjednotení Južnej Afriky do jedného federatívneho štátu. Koncom 19. storočia sa už však britské úrady v procese imperiálnej expanzie nerady finančne angažovali. V tomto čase vychádza na povrch pravé imperiálne nadšenie jednotlivcov, ktorí túto úlohu vykonávali namiesto Koruny. Takýmto jednotlivcom bol aj Cecil Rhodes. Rhodes bol obchodník, ktorý sa stal vďaka ťažbe diamantov milionárom. Založil Rhodesovu Britskú juhoafrickú spoločnosť ktorej cieľom bolo vytvoriť súvislé britské územie od Prétorie (hlavné mesto Kapska) až ku Káhire. Do svojej smrti sa mu podarilo obsadiť územia až k dnešnému Kongu. Tak vytvoril Severnú a Južnú Rodéziu. Jeho odhodlanie pokračovať však bolo otupené náhlou smrťou jeho dlhoročného milenca, ktorý mal byť aj dedičom jeho sna. Aj napriek tomu boli britské koloniálne zisky v rokoch 1880 – 1902 impozantné. Pripojené boli Egypt, Sudán, Britské Somálsko, Uganda, Keňa, Zanzibar, Severná a Južná Rodézia, Njasko, Bečuánsko, časť Nigérie, vnútrozemie Zlatého pobrežia a zvyšné nezávislé územia v Južnej Afrike (Transvaal a Oranžský štát).
Národná identita a Impérium
thumb|Britské impérium v roku 1921 Briti do ovládaných krajín neprinášali len hospodárske a administratívne zmeny. Často sa hovorí, že ešte kým Briti vztýčili v hlavnom meste vlajku, postavili železnicu a kriketové ihrisko. Britské nadšenie pre šport vyústilo do exportu tradičných britských hier ako dostihy, kriket, futbal, pólo, box či rugby. Zakrátko začali vznikať hry o imperiálne tituly, až nakoniec v roku 1930 vznikli Hry impéria (variácia Olympijských hier), ktoré sa uskutočňujú dodnes ako Hry spoločenstva. Ale nové hry nie vždy nadchli miestne obyvateľstvo. Takto popísal situáciu v indickej škole jeden súčasník: „Dreváky im lietali vo vzduchu, nočné košele plieskali do tvárí a tí, ktorých kožená lopta udrela do tváre kričali, že sú poškvrnení a museli sa ísť umyť a upokojiť.“
V tomto období začína aj smutná doba imperiálnej propagandy na školách. Nové učebnice bez obalu hovoria o nadradenosti Britov a úcte k impériu, pretože podľa mnohých práve Briti boli predurčení vládnuť svetu. Na týchto učebniciach sa podieľal napríklad aj veľký imperiálny nadšenec, spisovateľ Rudyard Kipling.
V roku 1924 bola usporiadaná výstava Britského Impéria. Pri tejto príležitosti bolo vybudované množstvo pavilónov vrátane štadiónu Wembley, ktorý potom získal futbalový zväz. Pri otváraní prehovoril kráľ nielen k prítomným, ale vďaka britskému rozhlasu (BBC založené v roku 1922) aj k asi miliónu domácností. Od roku 1932 bolo zahájené pravidelné vysielanie pre impérium, ktoré malo po celom svete šíriť vieru britského národa v impérium.
Martin Trochta
Klubový hokej
Je odchovancom klubu MHk 32 Liptovský Mikuláš, v ktorom odohral deväť extraligových sezón, pričom v sezóne 2001/02 sa klubu  MHk 32 Liptovský Mikuláš takmer podarilo vyradiť v prvom kole play-off favorizovaný klub Slovan Bratislava -neskoršieho majstra SR. V sezónach 2007/08 2008/09 hral v klube Dukla Trenčín. V sezóne 2009/10 hral v klube KLH Chomutov, ktorému pomohol vybojovať 1.miesto v českej 1.lige. V baráži o postup do Extraligy však klub neuspel. Pred začiatkom prípravy na novú sezónu sa Trochta podrobil operácii krížového väzu v kolene a do prípravy sa už nezapojil. Počas sezóny 2010/11 vrátil na Slovensko, jeho novým klubom sa stal HKm Zvolen. Sezónu 2011/12 odohral tiež v klube HKm Zvolen. Na konci sezóny 2011/12 sa zranil a v play-off už nehral. Sezónu 2012/13 poznačenú výlukou v NHL odohral v klube HC 07 Detva, ktorý vyradil v štvrťfinále play-off vedúcu Senicu. Vypomáhal aj v extraligovom klube Banská Bystrica. V sezóne 2013/14 pokračoval v klube prvoligovej Detvy a jeden zápas si zahral aj za extraligový HKm Zvolen. Na konci sezóny 2013/14 sa zranil a v play-off už nehral. Pred sezónou 2014/15 prestúpil do materského klubu MHk 32 Liptovský Mikuláš, s ktorým postúpil až do semifinále 1. hokejovej ligy. Počas pôsobenia v klube KLH Chomutov si v Čechách našiel manželku a v sezóne 2015/16 smerovali jeho kroky znova do českého klubu SK Kadaň.
Referencie
http://www.piratichomutov.cz/hrac.asp?ID=Martin-Trochta-865
http://www.piratichomutov.cz/clanek.asp?id=%84Vysledek-je-popravde-prekvapivy-%93-mini-strelec-vecera-Martin-Trochta-2446
http://skkadan.cz/clanek.asp?id=Na-mesicni-vypomoc-prichazi-z-Chomutova-utocnici-Martin-Trochta-a-Zdenek-Taus-1307
http://www.hokejportal.net/?q=clanok/martin-trochta-%E2%80%9Epovedali-sme-si-v-satni-ze-z-trencina-nesmieme-odist-bez-bodu-%E2%80%9C/30915
http://hkmzvolen.tipsportextraliga.sk/multimedia/videa/34-kolo-martin-trochta.html
http://hkmzvolen.tipsportextraliga.sk/multimedia/videa/36-kolo-martin-trochta.html
http://sport.aktuality.sk/c/124085/martin-trochta--uzemnili-nas-rychle-goly/
http://www.osporte.sk/?id_cat=21&news=216037
http://www.hokejportal.net/?q=clanok/17kolo-hokejovej-extraligy-tipuje-martin-trochta-audio/55553
http://skkadan.cz/clanek.asp?id=Martin-Trochta:-Cekam-od-sebe-mnohem-vic!-2564
KMail
náhľad|Čítanie mailov v programe KMail
KMail je emailový klient pre Linux a ďalšie unixové systémy. Je súčasťou balíka aplikácií Kontact. Vďaka tomuto môže plne využívať jeho ostatné komponenty a naopak. Podporuje voliteľné zobrazovanie HTML emailov, možno používať IMAP.
Zaujímavé funkcie
Stojí za pozornosť možnosť jednoduchého nastavenia vlastnej ikonky ku každému emailovému priečinku, príjemnou vlastnosťou je zobrazenie ikonky odosielateľa v hlavičke emailu, ak máte túto ikonku nahranú v adresári KAddressBook. Využitie týchto vlastností je zobrazené na screenshote programu.
Ďalšou zaujímavou funkciou je upozornenie na zabudnutú prílohu. V prípade, že sa v texte e-mailu objaví jedno z definovaných kľúčových slov (attachment, príloha, …) a žiadna príloha nie je priložená, klient zobrazí dialógové okno, ktoré na tento fakt upozorní.
Prochot
Prochot je obec na Slovensku v okrese Žiar nad Hronom.
Polohopis
Obec leží na východných svahoch pohoria Vtáčnik v doline Prochotského potoka.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci (Prehotha) je z roku 1414, ale nález bronzových predmetov z mladšej doby bronzovej poukazuje na staršie osídlenie tejto lokality. Patrila hradnému panstvu Revište a Šášov, od 17. storočia bola obec v správe Banskej komory v Banskej Štiavnici. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a prácou v lese. Počas SNP tu pôsobila partizánska brigáda kpt. Jána Nálepku a pôsobil tu aj partizánsky oddiel Ernst Thälmann, pozostávajúci z občanov nemeckej národnosti.
V obci sa natáčali scény filmu Kosenie Jastrabej lúky.
4550 Royclarke
4550 Royclarke je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil S. J. Bus 24. apríla 1977.
Cotignac
Cotignac môže byť:
Svetová kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016
Svetová kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016 bola svetová kvalifikácia vo volejbale mužov na Letné olympijské hry 2016, ktorú organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konala sa v 2 dejiskách: v Tokiu, v Japonsku a v Mexiko City, Mexiku v dňoch od 28. mája5. júna 2016. Zúčastnilo sa jej 12 tímov, ktoré súťažili o 4 postupové miesta. Keďže íšlo zároveň aj o ázijskú kvalifikáciu na LOH 2016, nezávisle na priamych kvalifikantoch postúpilo aj najlepšie ázijské družstvo. Zápasy sa odohrali v arénach Tokyo Metropolitan Gymnasium a Gimnasio Olímpico Juan de la Barrera.
Kvalifikácia
Umiestnenie v rebríčku FIVB k 6. októbru 2015.
Besse-sur-Issole
Besse-sur-Issole môže byť:
Barjols
[Barjols môže byť:
Ladno
Ladno je časť obce Trnavá Hora v okrese Žiar nad Hronom. Nachádza sa východne od obce, v malebnom prostredí pohoria Kremnické vrchy v nadmorskej výške
Left 4 Dead 2
Hra Left 4 Dead 2 je kooperatívna FPS hra s hororovými prvkami vydaná spoločnosťou Valve Corporation. Hra bola spustená 17. novembra 2009 na platformách Microsoft Windows a Xbox 360 v USA a 20. novembra 2010 v Európe.
Survivors (Preživší)
Žiadna z postav nemá speciálne schopnosti, líšia sa len vzhľadom a hlasom.
V DLC The Sacrifice boly pridané ešte postavy z prvého dielu Left 4 Dead.
Externé odkazy
Oficiálna stránka hry
Lucey (Meurthe-et-Moselle)
Lucey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4730 Xingmingzhou
4730 Xingmingzhou je planétka s priemerom 81 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 7. decembra 1980.
József Kvarda
PhDr. József Kvarda (* 18. január 1949, Čenkovce) je slovenský kulturológ, sociológ a politik maďarskej národnosti, bývalý poslanec Národnej rady SR.
Životopis
V roku 1967 absolvoval SVŠ s vyučovacím jazykom maďarským v Šamoríne, v roku 1978 odbor osvetová práca na Strednej knihovníckej škole a v roku 1983 odbor teória kultúry na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde o rok neskôr získal aj titul doktor filozofie (PhDr.).
V rokoch 19731994 pracoval postupne v Meopte Bratislava; ako vedúci Družstevného klubu Čenkovce; v štátnej správe (Zlaté Klasy); v Agroprogrese SPP Zlaté Klasy; na odbore pre národnosti Úradu vlády SR; ako podpredseda pre školstvo, kultúru, zdravotníctvo a sociálne veci na ONV Dunajská Streda a ako prednosta Obvodného úradu v Šamoríne.
V rokoch 19932010 bol starostom obce Čenkovce a v rokoch 20002003 predsedom spoločenského a vzdelávacieho zväzu Maďarov na Slovensku Csemadok.
Od volebného obdobia 19941998 bol poslancom NR SR, vo volebnom období 20022006 nastúpil ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Lászlóa Miklósa za SMK-MKP. 21. septembra 2005 nastúpil na zaniknutý mandát poslanca Zsolta Komlósyho. Bol členom Zahraničného výboru NR SR.
Aups
Aups môže byť:
Seppois-le-Bas
Seppois-le-Bas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kordillery
thumb|Kordillery thumb|Skalnaté hory Kordillery [kordyljery], zo španielskeho výrazu cordillera označujúceho „pohoria“, v Južnej Amerike nazývané aj Andy, je treťohorné pásmové pohorie na západe Severnej a Južnej Ameriky. Svojou dĺžkou zo severu na juh 15 500 km predstavujú najdlhšie pásmové pohorie na Zemi.
V Severnej Amerike siahajú z Aljašky až k Tehuantepeckej šiji v južnom Mexiku. Delia sa na dve pásma, uzatvárajúce medzi sebou rozľahlé náhorné plošiny a kotliny.
Reťaz pohoria pri tichomorskom pobreží prebieha čiastočne na Aljaške a priľahlých ostrovoch a na pevnine (Prímorské hory, pohorie sv. Eliáša s Mount Loganom, ). K juhu prechádza v Pobrežné pásmo, sprevádzané Kaskádovými pohorím (Mount Rainier, ) a Sierra Nevada (Mount Whitney, ), v Mexiku ako Sierra Madre Occidental.
Východné pásmo dosahuje najväčších výšok na Aljaške (najvyššia hora Severnej Ameriky Denali, ), odkiaľ pokračuje ako Skalnaté hory (Mount Elbert, ) a ďalej v Mexiku ako Sierra Madre Oriental. Z náhorných plošín, uzavretých oboma pásmami Kordillier, je najvyššia Kolumbijská plošina, Veľká panva s Veľkým soľným jazerom a plošiny Koloradská a Mexická. V južnom Mexiku sú horské pásma Kordillier prerušené pruhom sopiek dlhým 1 000 kilometrov (Citlaltépetl, ; Popocatépetl, ). Ďalej k juhu prebiehajú Kordillery svojou západno vetvou stredoamerickými republikami a východnou vetvou cez Veľké a Malé Antily. Len zriedka presahujú
Na juhoamerickej pevnine sa Kordillery nazývajú aj Andy. Tvoria na severe tri pásma: Kordillery Západné, Centrálne a Východné o výške 4 000 až V Ekvádore dosahuje Chimborazo  a Cotopaxi  Tam už majú len dve pásma, uzatvárajúce medzi sebou v Peru a Bolívii náhornú rovinu zvanú puna. Západné Kordillery tu dosahujú Huascaránom a Východné Kordillery Ancohumou 6 550 m. Na hraniciach Čile a Argentíny sa obe pásma spájajú. Tu je tiež najvyššia hora Ameriky Aconcagua. Ďalej k juhu sa Kordillery znižujú na 2 000 až (Patagónske Andy) a cez Ohňovú zem pokračujú do Antarktídy.
Draguignan
Draguignan môže byť:
Fleury-sur-Orne
Fleury-sur-Orne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 4014 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Reminiscencia
Reminiscencia je spomienka. V kultúre je tento výraz spomínaný v užšom zmysle ako mimovoľné vynorenie sa spomienky, ktorá nie je vnímaná ako taká. Napr. umelecké dielo pripomína nejaké dielo staršie, zatiaľ čo umelec sa domnieva, že je to rýdzi plod jeho ducha.
Square de l'Île-de-France
Square de l'Île-de-France je square v Paríži v 4. obvode. Leží na ploche na východnom cípe ostrova Cité neďaleko katedrály Notre-Dame. Quai de l’Archevêché ho oddeľuje od Square Jean-XXIII.
Dejiny
Square bolo vytvorené v roku 1914 pozdĺž nábrežia Quai de l'Archevêché v priestore bývalej márnice, ktorú tu dal postaviť v roku 1868 prefekt barón Haussmann. Budova pripomínajúca malý grécky chrám mala vchod z nábrežia Quai du Marché-Neuf a bola postavená na mieste bývalej promenády nazývanej Terrain. Keď sa márnica zmenila na Ústav súdneho lekárstva, bola pred prvou svetovou vojnou presunutá na Quai de la Rapée do súčasnej budovy.
Moskovský protokol
Protokol z rokovaní delegácií ZSSR a ČSSR v Moskve známy viac ako Moskovský protokol bol dokument podpísaný väčšinou najvyšších predstaviteľov Česko-Slovenska na čele s prezidentom Ludvíkom Svobodom. Dokument podpísali 19 členovia československej delegácie s výnimkou Františka Kriegla. Jednania v Moskve sa konali od 23. do 26. august 1968 a za ČSSR jednali členovia oficiálnej delegácie, neoficiálnej ale aj internovaní funkcionári. Všetci československí účastníci s výnimkou F. Kriegla súhlasili a podpísali tzv. moskovský protokol, v ktorom československá strana podľahla nátlaku Sovietov. Protokol obsahoval pätnásť článkov, ktoré boli tak potupné (napr. vyhlásenie o podriadenosti, namiesto stiahnutia vojsk bola dohodnutá legalizácia dočasného pobytu sovietskych vojsk a pod.) že dohoda obsahovala samostatný článok o utajení priebehu rokovaní aj vzájomných kontaktov po 20. auguste 1968. 27. august 1968 bolo v spoločnom prehlásení bolo oznámené uzavretie rokovaní v Moskve a dosiahnutie dohody, ktorej "cieľom je čo najrýchlejšia normalizácia situácie v ČSSR", čo bolo podmienkou prepustenie internovaných a návratu československej delegácie (aj Kriegla) z Moskvy. 31. augusta bol protokol prijatý aj ústredným výborom Komunistickej strany Československa. Protokolu znamenal ideové popretie pražskej jari, prijatie „bratskej pomoci ZSSR“ a otvorenie cesty k budúcej normalizácii. Protokol anuloval mimoriadny XIV. zjazdu KSČ a vrátil vzájomné vzťahy na úroveň spred leta 1968. Protokol najmä legalizoval pobyt intervenčných vojsk v krajine dovtedy, kým nepominie tzv. hrozba odklonu od socializmu.
Obsah
Protokol obsahuje pätnásť článkov, ktoré sú iba očíslované a nemajú názov. Stručne je možné ich obsah popísať takto:
Okolnosti podpísania dokumentu
Na druhý deň (22. augusta) po vpáde prebehol narýchlo zvolaný 14. zjazd Komunistickej strany Československa. Zjazd, ktorý sa uskutočnil v pražských Vysočanoch, odsúdil vpád spojeneckých vojsk a žiadal ich odchod z krajiny, návrat zatknutých predstaviteľov krajiny a vyjadroval aj neochotu prerušiť reformný proces v KSČ. Zároveň prezident Svoboda nevymenoval do funkcie konzervatívnym krídlom KSČ narýchlo zostavenú kolaborantskú vládu na čele s Aloisom Indrom. Týmito krokmi z politického hľadiska intervencia úplne zlyhala.
23. augusta odletela do Moskvy delegácia česko-slovenských politikov, na čele s prezidentom Svobodom. Ich cieľom bolo dosiahnuť dohodu so sovietskymi predstaviteľmi a najmä stiahnutie okupačných vojsk. Rokovania, ktoré sa uskutočnili pod diktátom Brežnevovského vedenia KSSZ v Moskve od 23. do 26. augusta 1968, boli vedené nátlakovými metódami. Podarilo sa dosiahnuť prísľub stiahnutia vojsk z centier miest a obcí do vyhradených priestorov. Vymenovanie vlády na čele s Indrom sa síce Sovietom nepodarilo dosiahnuť, ale 19 z 20 predstaviteľov ČSSR nakoniec bolo nútených súhlasiť s pobytom intervenčných vojsk dovtedy, kým nepominie hrozba odklonu od socializmu. Jediným z predstaviteľov, ktorý nepristúpil na sovietsky nátlak, bol František Kriegel, predseda Národného frontu.
Moskovský protokol bol začiatkom konca demokratizačného procesu v komunistickej strane a začal obdobie normalizácie, ktorá bola v spoločenskom živote krajiny výrazným krokom späť. Poľská, bulharská a maďarská časť intervenčných vojsk síce do konca roka opustila krajinu, ale 150 000 príslušníkov sovietskej armády zostalo na území Česko-Slovenska až do roku 1991.
Tribus
Tribus môže byť:
Dolní Čermná
Dolní Čermná je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 307 obyvateľov, z toho 644 mužov a 663 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 37,7 roka, ženy 41,4 roka).
Tribus (taxonómia)
Tribus  (iné názvy: skupina, zhluk , zoskupenie ; lat. tribus) je v biológii taxonomická kategória, ktorá je nižšia ako čeľaď alebo podčeľaď a vyššia ako podtribus (=skupinka) alebo rod.
Fayence
Fayence môže byť:
Oddelenie
Oddelenie môže byť:
Michael Nylander
Michael Nylander (* 3. október 1972, Štokholm, Švédsko) je bývalý švédsky hokejový útočník.
Klubový hokej
V roku 1993 ho draftoval klub Hartford Whalers. K jeho najproduktívnejším sezónam patria tie počas pôsobenia v Chicago Blackhawks v rokoch 1999 až 2002. V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu NHL New York Rangers. V 81 zápasoch zaznamenal 23 gólov a 56 asistencií.
Po sezóne 2006-07 podpísal zmluvu s klubom Washington Capitals.
Reprezentácia
Tréner Bengt-Ake Gustafsson ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 92.
Korab (vrch)
Korab je najvyšší vrch pohoria Korab. Leží na albánsko-macedónskej hranici a so svojou výškou je najvyšším vrchom oboch krajín.
Prístup
Výstup na vrchol je možný z macedónskej i albánskej strany. V minulosti sa musela vybavovať zložitá byrokratická procedúra. Dnes tieto nepríjemnosti odpadli a výstup na vrchol treba hlásiť na policajnej stanici štátu, z ktorého vystúpime.
Obľúbený je výstup z macedónskej strany s horským klubom PSD "Korab" – Skopje, ktorý tu každoročne v septembri organizuje medzinárodný výstup na vrchol. Východiskom je obec Pobeda, odkiaľ je to na vrchol vzdušnou čiarou približne západným smerom. Vyznačená trasa medzinárodného výstupu meria vrátane spiatočnej cesty asi.
Z albánskej strany je najvýhodnejším východiskom obec Razimirë, odkiaľ je vrchol vzdušnou čiarou vzdialený tiež približne juhovýchodným smerom.
Victor Hedman
Victor Hedman (* 18. december 1990, Örnsköldsvik, Švédsko) je švédsky hokejový obranca. Je hráčom tímu NHL Tampa Bay Lightning, ktorý ho draftoval z druhého miesta v roku 2009.
Ludres
Ludres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Victor Hedman
Kariéra
Hedman začal hrať vo švédskom juniorskom klube MODO Hockey v ročníku 2006/07. V prvej kompletnej sezóne nazbieral v 34. zápasoch 25 bodov. Po tejto sezóne sa dostal do profesionálneho klubu MODO, keď mal len 16 rokov. V roku 2009 sa zúčastnil majstrovstiev juniorov, kde získal so Švédskom strieborné medaily. Nakoniec v drafte 2009 bol vybratý z druhého miesta za Kanaďanom Johnom Tavaresom. Debut v drese Tampy Bay prežil v prvom zápase ročníka 2009/10 3. októbra 2009 proti Atlante Thrashers. V tomto zápase zaznamenal aj svoj prvý bod, keď prihral na gól svojmu spoluhráčovi Martinovi St. Louisovi. Prvý gól vsietil 5. decembra 2009 brankárovi New York Islanders Dwayneovi Rolosonovi.
Ludres
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Victor Hedman
Reprezentácia
Zúčastnil sa dvoch majstrovstiev sveta juniorov v rokoch 2008 a 2009 a za každým získal striebornú medailu, keď Švédsko dvakrát prehralo s Kanadou. Debut v A tíme reprezentácie odohral proti výberu Nórska keď mal 17 rokov.
Ludres
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4645 Tentaikojo
4645 Tentaikojo je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil Tetsuya Fujii, Kazurō Watanabe 16. septembra 1990.
Nekronomikon
Nekronomikon alebo Necronomicon je fiktívny grimoár, ktorý figuruje v niektorých dielach spisovateľa hororového žánru H. P. Lovecrafta a ním inšpirovaných neskorších autorov. Prvýkrát sa spomína v Lovecraftovej krátkej poviedke The Hound z roku 1922, vydanej v roku 1924, hoci zmienka o údajnom autorovi „šialenom Arabovi“ Abdulovi Alhazredovi sa nachádza už v diele The Nameless City, ktoré vyšlo o rok skôr. Okrem iného by kniha mala obsahovať opis Prastarých, ich príbeh a zmysel uctievania.
Iní autori, napr. August Derleth a Clark Ashton Smith, tiež citujú Nekronomikon. Takéto zmienky napomáhajú Lovecraftovej fikcii, pretože vytvárajú „pozadie pravdepodobnosti zla.“ Veľa čitateľov verilo v jeho autenticitu, o čom hovoril aj dopyt po ňom u kníhkupcov a knihovníkov. Niektorí vtipkári ho vkladali do zoznamov vzácnych kníh, ba dokonca sa dostala jeho evidenčná karta do katalógu knižnice Yaleovej univerzity.
Pôvod
Nie je jasné, ako Lovecraft prišiel na názov „Nekronomikon“. Sám tvrdil, že sa mu objavil vo sne. Niektorí sa domnievajú, že bol ovplyvnený hlavne zbierkou krátkych poviedok od Roberta Williama Chambersa The King in Yellow, v ktorej Chambers v úryvkoch predstavuje tajomnú a znepokojujúcu fiktívnu hru, vydanú údajne v knižnej podobe. Predpokladá sa, že Lovecraft nečítal toto dielo skôr ako v roku 1927. Donald R. Burleson tvrdí, že myšlienka knihy pochádza od Nathaniela Hawthornea. Sám Lovecraf pokladal „splesnivený tajný rukopis“ za jednen z obvyklých predmetov v gotickej literatúre.
Podľa Lovecrafta názov z gréčtiny v preklade znamená „obraz zákona mŕtvych“:, a. Iný možný preklad je „súvisiaci s mŕtvym“.
Lovecrafta sa často pýtali na autenticitu Nekronomikonu. Jeho odpoveďou bolo vždy tvrdenie o vlastnej invencii. V liste Willisovi Conoverovi rozviedol túto odpoveď ďalej: ''„Teraz o ‚hrozných a zakázaných knihách‘ – musím povedať, že väčšina z nich bol čistý výmysel. Nikdy neexistoval žiadny Abdul Alhazred alebo Nekronomikon, tieto mená som si vymyslel. Robert Bloch prišiel na nápad Ludviga Prinna a jeho De Vermis Mysteriis, Book of Eibon je vynálezom Clarka Ashtona Smitha. Robert E. Howard je zodpovený za Friedricha von Junzt a jeho Unaussprechlichen Kulten. … Ako všetky vážne napísané knižky s tmavou, okultnou a nadprirodzenou tematikou, aj tieto neobsahujú mnoho pravdy. Preto je zábavnejšie vytvárať mýtické diela ako Nekronomikon alebo Book of Eibon.“''
Za fiktívnosť knihy hovorí aj meno údajného autora – Abdula Alhazreda, čo nie je gramaticky korektné arabské meno. Meno „Abdul“,, znamená jednoducho „vyznávač“, príp. „služobník“ alebo „otrok“. Ak stojí samostatne, ako v tomto prípade, nedáva zmysel. Rovnako aj meno „Alhazred“, ktoré nie je priezviskom vo význame západných mien, ale odkazom na miesto narodenia jeho nositeľa.
Fiktívna história
V roku 1927 Lovecraft napísal krátku pseudohistóriu Nekronomikonu, ktorá bola publikovaná až v roku 1938 po jeho smrti pod názvom A History of The Necronomicon. Tento text dal ďalším spisovateľom fantastiky bližšiu predstavu o koncepte Nekronomikonu. Podľa neho sa kniha pôvodne nazývala Al Azif, čo je údajne arabské slovo pre „nočný zvuk [vydávaný hmyzom], ktorý bol pokladaný za kvílenie démonov“. Wehrov arabsko-anglický slovník prekladá slovo ’azīf ako „hvízdanie (vetra)“, resp. „zvláštny zvuk alebo hluk“. Text ďalej o Alhazredovi hovorí ako o „pološialenom Arabovi“, ktorý je vyznávačom kultov (lovecraftovských entít) Yog-Sothoth a Cthulhu. Alhazred údajne pochádzal zo Sanáy v Jemene a navštívil ruiny Babylonu, „podzemné tajomstvá“ Memfidy a púštnu oblasť zvanú Prázdnu štvrť na Arabskom polostrove, kde našiel pod troskami strateného Iremu „Bezmenné mesto“. V posledných rokoch svojho života žil v Damasku a tam aj pred náhlou a záhadnou smrťou v roku 738 napísal knihu Al Azif.
Neskôr Lovecraft ešte dodal, že Azif sa „stal známym aj vďaka tomu, že sa potajomky šíril medzi filozofmi svojho obdobia.“ V roku 950 bol preložený do gréčtiny a tento preklad dostal od fiktívneho konštantínopolského učenca Theodora Philata meno Nekronomikon (latiniz. Necronomicon). Ešte pred tým, než bola táto verzia roku 1050 zabavená a spálená na fiktívny príkaz historickej osobnosti patriarchu Michaela I. Kerularia, „dohnala niektorých experimentátorov k hrozným pokusom“. Po tomto zákroku sa o diele „rozprávalo len potajomky“, pokiaľ nebol urobený preklad do latinčiny Olausom Wormiom. Lovecraft kladie vydanie do roku 1228, no historický dánsky učenec Olaus Wormius žil až v období rokov 1588–1624. Oba texty, grécky aj latinský, o ktorých sa zmieňuje história Nekronomikonu, boli zakázané pápežom Gregorom IX. v roku 1232. Latinský text bol aj napriek zákazu opäť vydaný v 15. storočí v Nemecku a v 17. storočí v Španielsku. Grécky text bol vydaný v prvej polovici 16. storočia v Taliansku. Anglický mág John Dee údajne preložil knihu do angličtiny, k čomu Lovecraft dodáva, že táto verzia nebola nikdy vytlačená a zachovali sa len zlomky. Tento fiktívny kontakt legendárneho anglického mága s Nekronomikonom navrhol Lovecraftov priateľ Frank Belknap Long.
Lovecraft aj napriek tomu, že sa arabská verzia Al Azif časom stratila a grécka bola zakázaná a zničená roku 1050, spomína „hmlistý opis tajnej kópie, ktorý sa objavil v tomto storočí v San Franciscu“ a ktorý „neskôr skončil v ohni.“ Ďalej píše, že o gréckej verzii nebolo počuť až kým nebola spálená knižnica jedného Salemčana v roku 1692. Tu si Lovecraft vypomáha nepriamou narážkou na známy historický inkvizičný proces s čarodejnicami zo Salemu. V príbehu The Diary of Alonzo Typer postava Alonza Typera nájde grécku kópiu textu.
Forma a obsah
O Nekronomikone sa zmieňuje niekoľko kratších Lovecrafovych poviedok a novely At the Mountains of Madness a The Case of Charles Dexter Ward, no aj tak je Lovecraft veľmi skúpy na detaily týkajúcich sa jeho formy a obsahu. Raz sa vyjadril, že „ak sa niekto pokúsi napísať Nekronomikon, sklame všetkých tých, čo sa chvejú pri tajomnej zmienke o ňom.“
V diele The Nameless City z roku 1921 sa objavuje rýmované dvojveršie na dvoch miestach príbehu, ktorý rozpráva o Abdulovi Alhazredovi:
Rovnaké dvojveršie sa vyskytuje aj v diele The Call of Cthulhu z roku 1928, ktoré je v ňom zmieňované ako citát z Nekronomikonu. Toto „najviac diskutované“ dvojveršie, ako ho Lovecraft volá v príbehu, je citované aj v dielach iných autorov, napr. The Burrowers Beneath Briana Lumleya.
Nekronomikon by mal byť nepochybne dôležitým textom a jeho význam opisuje Lovecraft v diele The Dunwich Horror z roku 1929. V príbehu postava Wilbura Whateleya navštívi knižnicu Miskatonickej univerzity s úmyslom vyhľadať „neskrátenú“ verziu Nekronomikonu. Chce porovnať určitú magickú formulu, ktorá sa nachádza na 751. strane jeho vlastnej skrátenej a poškodenej verzie Deeovho prekladu.
Forma a rozmery Nekronomikonu nie sú v Lovecraftových dielach jasne uvedené. Okrem bežného vydania s čiernou tlačou je kniha obyčajne opisovaná s väzbou v rôznych druhoch kože a kovovými zámkami. Niekedy je maskovaný iným názvom na väzbe. Napr. v diele The Case of Charles Dexter Ward postava Johna Merrita vyberá z knižnice knihu s názvom „Qanoon-e-Islam“ a so znepokojením zisťuje, že je to v skutočnosti Nekronomikon.
Vo filmovej sérii Evil Dead je podobná kniha opisovaná ako kniha ''„viazaná v ľudskej koži a písaná krvou, ktorá obsahuje čudesné pohrebné rituály a pasáže na vyvolanie démona. Nikdy nebola určená pre svet živých.“'' Veľa komerčne prístupných verzií Nekronomikonu neobsahuje žiadnu z častí, ktoré spomína Lovecraft. Vyčíta sa to aj Nekronomikonu v Simonovej redakcii.
Umiestnenie
Kópie pôvodného Nekronomikonu sú podľa Lovecraftovho diela History of the Necronomicon umiestnené len v piatich inštitúciach na svete:
Posledná inštitúcia vlastní latinský preklad Olausa Wormia, ktorý bol vytlačený v Španielsku v 17. storočí.
Ďalšie kópie, ako píše Lovecraft, vlastnia súkromné osoby. Joseph Curwen vlastní jednu kópiu podľa diela The Case of Charles Dexter Ward z roku 1941. Jedna verzia sa nachádza v Kingsporte podľa diela The Festival z roku 1925. Pôvod inej kópie, ktorú číta rozprávač v diele The Nameless City nie je známy. Ďalšiu verziu číta predstaviteľ v diele The Hound.
Verzie a údajné preklady
Podobne Univerzitná knižnica v nórskom Tromsø má vo svojom katalógu záznam o knihe Nekronomikon, ktorej autorom má byť Petrus de Dacia s rokom vydania 1994. Bohužiaľ exemplár je „neprístupný“.
Hranica medzi skutočnosťou a fikciou sa ešte viac rozostrila, keď bola koncom 70. rokov 20. storočia vydaná verzia, ktorá o sebe tvrdila, že je prekladom „skutočného Nekronomikonu“. Vyšla v redakcii editora s pseudonymom Simon. Dielo má len málo spoločného s pôvodnými fiktívnymi lovecraftovskými mýtmi a je postavené na starej sumerskej mytológii. Dnes sa nazýva Simonov Nekronomikon. Od začiatku 80. rokov je stále v tlači a do roku 2006 sa predalo okolo 800 000 výtlačkov. Napriek obsahu sa marketingová prezentácia knihy zameriava na zdôraznenie prepojenia s Lovecraftovym konceptom a rozpráva o svojej senzačnej magickej sile. Na záložke stojí, že je to „potenciálne najnebezpečnejšia čierna kniha, ktorú Západný svet pozná.“ Dodnes boli publikované tri ďalšie diely: The Necronomicon Spellbook s evokačnými návodmi a zoznamom päťdesiatych Mardukovych mien, Dead Names: The Dark History of the Necronomicon s históriou knihy a newyorskej okultnej scény 70. rokov a The Gates Of The Necronomicon obsahujúci úvod do práce so Simonovym Nekronomikonom.
Ďalšia verzia Nekronomikonu, ktorú redigoval George Hay, vyšla v roku 1978 a obsahuje úvod odborníka na paranormálne javy a spisovateľa Colina Wilsona. David Langford opisuje, ako sa publikácia pripravovala z počítačových analýz objaveného „šifrovaného textu“ Johna Dee. Výsledný „preklad“ bol v skutočnosti napísaný okultistom Robertom Turnerom a okrem včlenených citácií z Lovecraftových diel nesie väčšie množstvo ďalších spoločných prvkov s pôvodnou lovecraftovskou verziou Nekronomikonu ako už spomínaná Simonova verzia. Wilson napísal aj poviedku The Return of the Lloigor, v ktorom sa jeden z rukopisov ukáže ako kópia Nekronomikonu.
Úspech Simonovho Nekronomikonu rozprúdil diskusiu až do tej miery, že v roku 1998 vyšla práca The Necronomicon Files s ďalšími faktami, ktoré mali raz a navždy dokázať, že Nekronomikon je čistá fikcia. Práca rozoberá najznámejšie verzie, medzi ktorými nechýba Simonova a ďalšie menej známe a obskurnejšie verzie. Reprint bol vydaný v roku 2003.
V roku 2004 vydal kanadský okultista Donald Tyson prácu s názvom Necronomicon: The Wanderings of Alhazred. Tysonov Nekronomikon je pravdepodobne bližší Lovecraftovej pôvodnej verzii než všetky ostatné doteraz známe publikované texty. Aj keď Tyson v knihe jasne prezentuje názor, že Nekronomikon je fikcia, nepodarilo sa mu úplne vyhnúť sa určitým sporným momentom, pretože kniha je v podstate literárne spracovaný životopis fiktívneho autora Nekronomikonu Alhazreda.
Historické „Knihy mŕtvych“, ako napr. Egyptská kniha mŕtvych alebo Bardo Thödol, sú niekedy označované ako „skutočné Nekronomikony“. Nemali by sa však zamieňať s Lovecraftovým Nekronomikonom, pretože ich obsah bol určený skôr na čítanie a zapamätanie pre mŕtvych a nie na používanie živými k volaniu mŕtvych. Je možné, že Lovecraft bol inšpirovaný aj týmito knihami.
Astrálny Nekronomikon
Kenneth Grant, britský okultista, žiak Aleistera Crowleyho a hlavný predstaviteľ Tyfónskeho Ordo Templi Orientis tvrdí vo svojej knižke The Magical Revival z roku 1972, že existovalo podvedomé myšlienkové prepojenie medzi Crowleym a Lovencraftom, ktorí sa nachádzali na rovnakej hladine tých istých okultných síl – Crowley pomocou svojej mágie a Lovecraft cez svoje sny, ktoré inšpirovali príbehy a Nekronomikon. Grant tvrdí, že Nekronomikon jestvoval odpradávna ako astrálna kniha zaznamenaná v ákáši a bolo možné sa k nej dostať pomocou magických rituálov alebo snov. Grantové názory si podrobnejšie všíma úvod k Simonovej verzii Nekronomikonu a rovnako aj kanadský okultista Donald Tyson vo svojich prácach, aj keď samotnému Lovecrafotovi, striktnému materialistovi, by sa určite nepozdávali. Grantove názory, tak ako podobné iné, ktoré sa zakladajú na „nadprirodzených“ tvrdeniach a dôkazoch, nie sú empiricky dokázateľné alebo vyvrátiteľné a pridávajú tak ďalší zmätok do problematiky.
Fréjus
Fréjus môže byť:
Arts and Crafts
Arts and Crafts (úplný názov Arts and Crafts Exhibitions Society) je štýl, ktorý sa rozvíjal v rokoch 1880 - 1900. Bol súčasťou reformátorskeho hnutia, ktoré bojovalo proti vtedajšiemu návrhárskemu štýlu, pre ktorý bolo typické nestriedme používanie kriviek. Presadzoval jednoduché návrhy vracajúce sa k remeselnému fortieľu stredovekých majstrov.
Zrod
Hnutie ovplyvnilo rozvoj umeleckých remesiel v Európe a stalo sa jedným z predchodcov secesie. Cestu novému umeniu zrejme otvorilo Anglicko, kde bola založená spoločnosť Arts and Crafts pod vedením Williama Morrisa a Johna Ruskina, ktorý usilovali o obnovu umeleckého remesla. Názov bol na hnutie prenesený podľa názvu výstav Arts and Crafts Exhibitions, usporadúvaných spolkom Art Worker´s Guild, založeným v roku 1888 W. Morrisom.
4830 1988 RG4
4830 1988 RG4 je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil Henri Debehogne 1. septembra 1988.
Arts and Crafts
Činnosť
Tieto idey sa však celkom nepodarilo naplniť, pretože ručne vyrábané predmety boli drahšie ako tie vyrábané strojovo, a tak sa už aj Morris a jeho nasledovníci nakoniec zmierili so strojovou výrobou a vo svojich továrňach ju tiež zaviedli. Morris vlastnil továreň na výrobu tapisérií, ale venoval sa aj knižnému dizajnu, nábytku, sklu, práci z kovu, vitrážam a tapetám.
Architektúra
Z ideí hnutia vychádzala aj architektúra. Významné a novátorské bolo najmä poňatie rodinného domu, vychádzajúceho z tradície starých anglických vidieckych sídel. Dom má byť postavený na účelne založenom pôdoryse (obvykle horizontálne rozvetvenom, s ústrednou halou), bez zbytočných historizujúcich prvkov a s triezvym, ale pocitovo príjemným exteriérom. Významný bol vplyv architektov P. Webba, Ch. F. A. Voyseyho (dom The Orchard v Chorleywoode v Anglicku), ktorý bol zároveň aj hovorcom hnutia a R. N. Shawa. Svojim účelovým poňatím bývania, dôrazom na jednoduchosť a odmietnutím oficiálneho eklektizmu ovplyvnilo Arts and Crafts modernú architektúru, bez ohľadu na to že odmietalo unifikáciu a strojovú veľkovýrobu.
Fasori Evangélikus Gimnázium
Fasori Evangélikus Gimnázium (doslova „Stromoraďové evanjelické gymnázium“) je jedna z najznámejších škôl v Budapešti. Názov dostala podľa stromoradia, pri ktorom sa nachádzala (fasor znamená v maďarčine stromoradie). Bola založená roku 1823, roku 1952 ju zrušili. Vyučovacím jazykom bola nemčina. Jej činnosť bola obnovená roku 1989.
Sálanie
Teleso s nenulovou teplotou vyžaruje elektromagnetické žiarenie podľa Planckovho zákona. Celkové množstvo energie vyžiarenej z jednotky plochy rastie s teplotou povrchu. Od tejto teploty závisí aj spektrum žiarenia, ktoré sa pri jej náraste posúva ku kratším vlnovým dĺžkam. Príkladom je prevažne infračervené žiarenie z povrchu radiátora a viditeľné svetlo vyžarované (spolu s ďalšími typmi elektromagnetického žiarenia) z povrchu Slnka či vláknom žiarovky zahriatym na vysokú teplotu.
Každé teleso okrem vlastného vyžarovania zachytáva fotóny vyžiarené okolitými predmetmi. Výsledná energetická bilancia procesu je daná rozdielom vyžiarenej a prijatej energie. Keďže množstvo vyžarovanej energie rastie s teplotou, výsledkom sálania je prenos energie z teplejších telies na telesá chladnejšie.
Vzťahy
Vyžarovanie telesa na rôznych vlnových dĺžkach je popísané Planckovým zákonom. Z toho sa dá odvodiť celkový výkon vyžarovaný telesom na všetkých frekvenciách. Výsledný vzťah (Stefanov-Boltzmannov zákon) má tvar kde S je povrch telesa, T je povrchová teplota a \sigma je Stefan-Boltzmanova konštanta, ktorá má veľkosť
Ak povrch predmetu odráža rôznu časť dopadajúceho žiarenia na rôznych vlnových dĺžkach, je potrebné skúmať energetickú bilanciu na každej vlnovej dĺžke osobitne. Príkladom môžu byť radiátory natreté bielou farbou, tie odrážajú väčšinu žiarenia viditeľných vlnových dĺžok. To však ešte neznamená, že rovnako dobre odrážajú infračervené žiarenie – to by bolo totiž nežiaduce, keďže by sa tým výrazne znížilo ich sálanie.
Lorgues
Lorgues môže byť:
Ian Thorpe
Ian James Thorpe známy aj pod skráteným menom Ian Thorpe (* 13. október 1982, Sydney, Austrália) je austrálsky plavec, deväťnásobný olympijský medailista, ktorý aktívnu kariéru ukončil v novembri 2006 vo veku 24 rokov. . Návrat ohlásil na olympiádu 2012 v Londýne, ale v austrálskej kvalifikácii na 100 a 200 metrov voľný spôsob neuspel.
Tvar
Tvar môže byť:
Personál
Personál môže byť:
Le Luc
Le Luc môže byť:
Seppois-le-Haut
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Michael Kohlmann
Michael Kohlmann (* 11. január 1974, Hagen, Nemecko) je súčasný nemecký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 5 turnajov ATP vo štvorhre.
Seppois-le-Haut
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roentgen 19'30
„Roentgen 19'30“ je druhý singel brnianskej rockovej skupiny Progres II, jediná nahrávka vydaná pod variantom názvu s rímskou číslicou (inak sa používal názov Progres 2). Singel vyšiel v roku 1978 a tematicky nadväzuje na rockovú operu Dialog s vesmírem.
Obe skladby na singli sú inštrumentálne a obe zložil líder skupiny, bubeník Zdeněk Kluka. Pieseň „Roentgen 19'30“ nepochádza z audiovizuálneho projektu Dialog s vesmírem, nenachádza sa v koncertnej ani v skrátenej štúdiovej verzii. B stranu singla zaberá skladba „V zajetí počítačů“, ktorá je naopak úvodnou inštrumentálnou skladbou Dialogu s vesmírem.
Skladba „Roentgen 19'30“ bola nahratá 21. mája 1978 v štúdiu Československého rozhlasu Brno, druhá skladba pochádza zrejme z toho istého obdobia a nejde teda o verziu vydanú na LP Dialog s vesmírem, ktorá bola natočená až na prelome rokov 1979 a 1980.
Skladba „Roentgen 19'30“ vyšla ako jeden z bonusov na reedícii Dialogu s vesmírem v roku 1999 a v rámci kompilácie Dialog s vesmírem /studio & live/ v roku 2010.
Opportunity
thumb|Porovnanie veľkosti vozidiel misie [[Mars Exploration Rover s ich predchodcom Sojournerom, prvým robotickým vozidlom na Marse]]
Štart sa uskutočnil 7. júla 2003 v čase 03:18:15 UT s nosnou raketou Delta 7925. Po 203-dňovom lete pristávací modul pristál na povrchu Marsu v oblasti Meridiani Planum podobným spôsobom ako jeho predchodca Mars Pathfinder. Pristávací modul po pristátí zaistil otočenie vozidla (roveru) do pracovnej polohy a rover z neho bezpečne zišiel na povrch Marsu. Rover bol vlastne mobilné geologické laboratórium, ktoré sa pohybovalo k vybraným povrchovým útvarom a detailne ich analyzovalo. Jeho pohyb zabezpečoval šesťkolesový podvozok, ktorý bol schopný prekonať aj prekážky väčšie ako priemer kolies.
Opportunity pracovala viac než štrnásť rokov, čím mnohonásobne prevýšila svoju pôvodne plánovanú 90-dňovú životnosť a viac než dvakrát prevýšila dĺžku činnosti svojho dvojčaťa Spirita. Jej funkčnosť ukončila až globálna marťanská prachová búrka v roku 2018.
Opis telesa
thumb|Opportunity vložená vo vnútri pristávacieho modulu Opportunity bola postavená skôr ako jej identické dvojča Spirit. Po štarte mala sonda priemer 2,65 m a výšku 1,58 m. Počas preletu medziplanetárnym priestorom jej teleso pozostávalo z valcovej služobnej časti a pristávacieho modulu v tvare dvojitého kužeľa. Teleso bolo stabilizované rotáciou rýchlosťou 2 otočky za minútu.
Preletová časť
Preletová časť mala prázdnu hmotnosť 183 kg. Na spodnej strane bola vybavená panelom fotovoltaických batérií. Tie dodávali blízko Zeme vyše 600 W elektrickej energie. Ich výkon so vzrastajúcou vzdialenosťou sondy od Slnka postupne klesal. Pri Marse dodávali už len približne 300 W. Solárne panely dobíjali 2 lítiumsulfonylové akumulátorové batérie.
Preletová časť obsahovala aj dva bloky so štyrmi manévrovacími motormi na palivo hydrazín, ktoré boli uložené v dvoch guľatých titánových nádržiach (celkove 52 kg). Orientáciu jej zabezpečoval detektor Slnka a skener hviezd. Na spodnej strane preletovej časti boli umiestnené taktiež dve antény pre spojenie so Zemou - jedna s malým ziskom, jedna so stredným ziskom. Nachádzal sa tu aj radiátor systému tepelnej regulácie.
Solliès-Pont
Solliès-Pont môže byť:
Opportunity
Pristávacia časť
Pristávací modul mal kryt tvorený kužeľovitým tepelným štítom s hmotnosťou 90 kg a zadným kužeľovým krytom s hmotnosťou 198 kg. K nemu bol pripojený padák s priemerom 15 m. Vnútri bola umiestnená vlastná pristávacia časť v tvare pravidelného štvorstenu vážiaca 365 kg. Ku každej zo stien štvorstenu bolo pripojených 6 nafukovacích airbagov s pracovným tlakom 6,9 kPa. Tie slúžili na zmiernenie nárazu pri dopade na povrch planéty. Na trojuholníkovej podstave štvorstenu bolo ukotvené vozidlo. Bočné strany štvorstenu boli výklopné, roztvárané servomotormi, ktoré slúžili aj na prípadné uvedenie modulu do horizontálnej polohy.
Vlastné vozidlo s celkovou hmotnosťou 174 kg má rozmery 1,49×2,29×1,58 m. Je vybavené šesťkolesovým podvozkom so samostatne riadeným predným a zadným párom kolies. Systém so šiestimi výkyvne zavesenými kolesami s priemerom 0,25 m sa samostatnými elektromotormi umožňuje jazdu maximálnou rýchlosťou 50 mm/s. Najvyššia rýchlosť v praxi bola 10 mm/s. Podvozok toleruje sklon až 45° v ktoromkoľvek smere, ale riadiaci počítač povoľuje maximálny sklon 30°.