cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fiedlerova kontingenčná teória
V roku 1979 Fiedler a Chemers a Mahar predložili zjednodušenú verziu modelu pod názvom Leader-Match-Concept. V tomto modeli bol počet situácií zredukovaný z 8 na 3 a zjednodušili sa metódy merania. V roku 1987 naopak Fiedler a Garcia pôvodnú Kontingenčnú teóriu skomplikovali tzv. Teóriou kognitívnych zdrojov, ktorá k miere orientovanosti manažéra na vzťahy a trom situačným faktorom pridáva ďalšie faktory, ktoré určujú výkon podriadených, a to najmä inteligencia manažéra a inteligencia podriadených.
Majstrovstvá sveta vo futbale 1962
Majstrovstvá sveta vo futbale 1962 boli siedme majstrovstvá sveta v dejinách futbalu. Finálový turnaj sa odohral medzi 30. májom a 17. júnom roku 1962 v Čile. Turnaja sa zúčastnilo 16 mužstiev.
Víťazom turnaja sa stala 🇧🇷, ktorá vo finále zdolala 3-1.
Štadióny
Hralo sa na štyroch štadiónoch v štyroch mestách:
Ivdeľ
Ivdeľ môže byť:
Vůznice (národná prírodná rezervácia)
Vůznice je česká národná prírodná rezervácia s ev. č. 851. Nachádza sa medzi obcami Běleč, Nižbor a Sýkořice, na rozhraní okresov Beroun, Kladno a Rakovník. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR, správa CHKO Křivoklátsko.
Predmetom ochrany sú lesné spoločenstvá v stredných Čechách, v dĺžke niekoľkých kilometrov pozdĺž stredného a dolného toku potoka Vůznice.
Fenomenológia
Hegelova Fenomenológia ducha opisuje javové formy ducha tak, ako sa nevyhnutne realizujú v skúsenosti vedomia.
Výrazom fenomenológia alebo fenomenologická filozofia sa označuje aj smer alebo hnutie súčasnej filozofie, ktoré inicioval Edmund Husserl: požaduje od filozofie vedeckú presnosť s cieľom, aby sa stala základom pre ostatné vedy a ich špecifické postupy. Treba sa vrátiť späť k veciam samotným, aby sme pochopili ich podstaty v zmysle eidetickej redukcie. Epoché komplementárne uchopuje transcendentálne ja. Husserlovým cieľom pritom nebolo vytvoriť systém, ale metódu (pozri: fenomenologická metóda) a opísať, čo možno vidieť, ak sa riadime touto metódou. Týmto mala fenomenológia značný vplyv a rozptýlila sa do rôznych filozofických učení, čo odporuje vlastne pôvodným Husserlovým zámerom.
Historický rámec fenomenológie
náhľad|[[Edmund Husserl (1859 – 1938)]] Fenomenológia je jeden z najdôležitejších, najvplyvnejších a najširších prúdov vo filozofii 20. storočia. Patrí sem nielen ústredná postava Edmunda Husserla (1859 – 1938), ale aj celý rad ďalších myšlienkových smerov. Všetky tieto smery však spája jednak nedôvera voči konštrukciám špekulatívneho idealizmu a novokantovstva, a jednak nedôvera voči náhlemu využívaniu špeciálnych vedeckých metód na riešenie a rozvažovanie filozofických problémov. Prvé fenomenologické analýzy a skúmania fenomenologickej metódy boli vydané už na začiatku storočia v roku 1900 (prvý zväzok Husserlových „Logických skúmaní“), pričom program fenomenologického hnutia bol podpísaný v roku 1913 a hlásal návrat k pôvodným prameňom názorov a z nich čerpajúcemu nahliadnutiu podstaty predmetu filozofického problému.
Predovšetkým je nutné povedať, že Husserl vnímal stratu "absolútneho" ako skutočnú krízu, a to nielen vo filozofických vedách, ale aj v civilizácii ako takej. Skepticizmus, odmietanie racionality metafyziky, nástup iracionalistických filozofických prúdov, rekonštrukcia idealizmu a novokantovstva, Nietzscheho relativizmus a Diltheyov historizmus boli stelesnením tejto krízy. Znamenalo to v konečnom dôsledku odmietanie filozofie a jej základov vedcami a empiristami. A práve fenomenológia si vytýčila za cieľ vrátiť filozofii jej vedecký status a európske myslenie dostať späť na cestu racionality. Husserl utvrdil novoveký obrat k subjektivite s cieľom dospieť k objektívnej pravde. Takto sa fenomenológia stala podrobným skúmaním základných štruktúr vedomia (subjektivita) s dôrazom na odvodenie nevyhnutných a univerzálnych právd našej skúsenosti (objektivita).
Edmund Husserl
Husserlovo dielo sa od počiatku zameriavalo na prekonanie protikladu medzi objektivizmom a subjektivizmom. V základe invencie jeho fenomenologickej metódy stojí odmietnutie psychologizmu v logike, teda stanoviska, že zákonitosti ľudskej psychiky sú tie, ktoré ohraničujú a určujú zákony myslenia a platnosť logických viet. Husserl tvrdí, že logické pravdy a vety sú svojrázne a platia objektívne - nezávisle od zákonitostí ľudskej psychiky. Sú to tzv. ideálne a nutné pravdy. Pochopenie nezávislosti logických viet ako nutných právd otvorilo Husserlovi cestu k postulovaniu "čistej" psychológie. Ide o tematizáciu svojbytnosti aktov myslenia a vnímania, ktoré sa tu pojmovo oddeľujú od svojich objektov, na ktoré sú tieto akty zamerané, či na ktoré sa intencionálne vzťahujú. Tieto akty myslenia a vnímania nazerané v úplnej "čistote" Husserl nazýva zrením podstaty - ide o nazeranie oslobodené od všetkých konkrétnych aspektov a obsahov z okolitého sveta, teda ide o nazeranie podstaty fenoménu vo vedomí ako takom. Filozof fenomenológ môže pristúpiť k nazreniu čistej podstaty (eidos) po tzv. fenomenologickej redukcii. Tá spočíva v zrieknutí sa všetkých špeciálnych intencionálnych obsahov, v ich vyzátvorkovaní (epoché), teda pomyseľnom odstránení zo svojho zreteľa. Fenomenológ sa tak uchýli k zreniu len samotnej podstaty fenoménu, čím môže pochopiť pestrosť množstva intencionálnych obsahov, ktorých je ľudské vedomie schopné. Napr. ten istý objekt môžeme vnímať ako kus dreva, nábytok, umelecké dielo, úžitkový predmet, emocionálne hodnotný predmet a podobne. Fenomenologickou redukciou stratíme zo zreteľa všetky tieto špeciálne intencionálne obsahy a uzrieme len podstatu fenoménu ako takého. Tým sa fenomenológii otvorila cesta k vnímaniu bezprostredne daného, podstatného, všeobecného.
Pôvodne Husserl nazeranie podstát ohraničil len na vedecky relevantné fenomény, čím nadviazal na scientizmus svojej doby a jej úsilie zvedečtiť filozofiu. A teda vylúčil skúmanie metafyzických tvrdení, pretože metafyziku dôkladne odmietal. Neskôr sa pod vplyvom komplikovaných historických udalostí prvej polovice 20. storočia presvedčil, že je možné aplikovať fenomenologickú redukciu aj na fenomény z oblasti tzv. prirodzeného sveta, teda na oblasť zjavných a evidentných faktov, ktoré tvoria poznanie ľudstva, pričom nemusia pochádzať len z okruhu prírodnej vedy. Fenomenológia tak začala analyzovať podstatu aj významných spoločenských javov a celkovo rozšírila pôsobnosť na najrozličnejšie spoločenské problémy a špecifické filozofické témy.
Názor na fenomenológiu podľa analytickej filozofie
Fenomenológia je neakceptovateľná, pretože husserlovskému ponoru do subjektu, hoci aj transcendentálneho, chýba intersubjektivita; s racionálnou filozofiou možno začať až tam, kde začína intersubjektivita, a tým miestom je jazyk. Náš jazyk je médiom, cez ktoré nám je daný náš svet a ktoré je pritom na rozdiel od transcendentálneho ega fenomenológie intersubjektívne fizované a prístupné.
Názor na fenomenológiu podľa G. W. F. Hegela
Fenomenológia je filozofická veda o vedomí ako druhej vývojovej forme subjektívneho ducha; fenomenológia systematicky nasleduje po antropológii a predchádza psychológiu.
Sandillon
Sandillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Simon (Aisne)
Saint-Simon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Dejiny
Miesto kde leží obec Saint-Simon bolo ešte v 11. storočí pusté. Bolo súčasťou územia Avesne, obce dnes závislej od Saint-Simon.
Eudes I. gróf de Vermandois postavil na tomto teréne zámok, okolo ktorého sa usadilo niekoľko osád, ktoré neskôr vytvorili aktuálnu obec.
Obec patrila panstvu Rouvroy, zmenenému na vojvodstvo-pairstvo v 1635 nariadením Ľudovíta XIII., v prospech jeho favorita Claude de Rouvroy, otca slávneho memoralistu Louisa de Rouvroy, vojvodu de Saint-Simon.
Obec bola celkom zničená počas Prvej svetovej vojny.
Poloha
Saint-Simon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Vůznice
Vůznice môže byť:
Los Angeles County
Etnické zloženie obyvateľstva
Obyvatelia Hispánskeho pôvodu, bez ohľadu na rasu, tvoria 47,3 % populácie.
Karosa B 932
Karosa B 932 je model mestského autobusu, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1997 až 2002. Ide o nástupcu typu Karosa B 732.
Konštrukcia
Autobus B 932 je konštrukčne i dizajnovo zhodný s modelom B 931; oba typy boli vyrábané súbežne. Ide o dvojnápravový autobus s polosamonosnou karosériou panelovej konštrukcie a motorom umiestneným za zadnou nápravou. Tá pochádza od firmy PPS Detva, zatiaľ čo prednú s nezávisle zavesenými kolesami vyrobil podnik LIAZ. Jedinou zmenou oproti typu B 931 je použitie mechanickej prevodovky, vďaka nej môžu býť autobusy B 932 používané i na prímestských linkách. Zadné i predné čelo je na rozdiel od vozidiel rady 700 zaoblené, je vytvorené z kostry zo zváraných profilov a sklolaminátového panelu. Sedačky v interiéri sú plastové a potiahnuté látkou. Pre cestujúcich sú určené troje dvojkrídlové výklopné dvere v pravom boku karosérie (tie predné sú užšie než dvoje ostatné). Za strednými dvermi sa nachádza priestor pre kočík.
Výroba a prevádzka
Prímestské a mestské autobusy B 932 začali byť v Karose vyrábané roku 1997, teda približne rok po začatí produkcie mestských vozidiel B 931. V roku 1999 bola uvedená na trh modifikovaná verzia B 932 E a výroba pôvodnej varianty bola ukončená. Posledné autobusy verzie B 932 E opustili brány Karosy v roku 2002.
Typ B 932 je rozšírený po celom Česku i Slovensku predovšetkým u dopravcov prevádzkujúcich MHD. Spolu s autobusmi B 931 tak B 932 úspešne nahradili, alebo doplnili staršie typy B 731 a B 732. V prevádzke je vo veľkých počtoch doteraz.
Púchov (okres)
Obce okresu Púchov
Okolie Púchova je bohaté na minerálne pramene, nájdete tu viacero kúpalísk s minerálnou vodou. Príjemne pokojné prostredie lesov a lúk je priam ideálne na prechádzku, a keď budete mať šťastie, stretnete i lesnú zver. Beluša je s takmer 6000 obyvateľmi jednou z najľudnatejších a najväčších obcí na Slovensku. Zaujímavosťou je 70 slovanských mohýl, ktoré sa našli v jej chotári. Minulosť občanom pripomínajú i trojpriestorové domy so sedavou strechou a neskororománsko-gotický kostolík sv. Anny z 13. storočia.
Pár kilometrov od obce leží rekreačné stredisko Belušské Slatiny, ktoré ponúka viaceré ubytovacie možnosti vybudované už po prvej svetovej vojne. Strážovské vrchy sú vyhľadávané medzi milovníkmi prechádzok v prírode a turistami. Po náročnom výlete sa môžete uvoľniť v bazéne alebo miestnych kúpeľoch, ktoré vznikli vďaka trom teplým zemito-sírnatým liečivým prameňom. Tieto sú vhodné pri liečbe reumatických a kožných ochorení. Okrem turistov sem prichádzajú deti do školy v prírode a konajú sa tu i firemné akcie.
Dohňany sú jednou z najrozvinutejších obcí v okrese. V poslednom období tu bola postavená základná škola, Penzión pri Lipe ponúkajúci pohodlné ubytovanie a reštauráciu, Pamätná izba obce a to i vďaka eurofondom. V Pamätnej izbe obce sídli knižnica a je zároveň i informačným strediskom tejto oblasti. Nájdete tu brožúrky, mapy, darčekové predmety a DVD o okrese. Dohňany sú známe i pre športové akcie, hlavne zamerané na horskú cyklistiku. Koná sa tu i výstava koní. Viac na www.dohnany.sk
Dolné Kočkovce sú samostatnou dedinkou v tesnej blízkosti Púchova. V minulosti sa tu nachádzal soľný sklad, čo dokazuje i názov časti obce „Pod Skladom“. Vďaka tomuto bola obec dôležitým centrom obchodu so soľou, ale i keramikou a hrnčiarstvom. Dnes je v obci dominantný nový kostol dostavaný v roku 2001. Zvonia v ňom zvony Peter a Pavol, Jozef a Martin. Obyvatelia sa stále venujú včelárstvu a Lipa malolistá tu má významné postavenie.
Obec Horovce patrí k najstarším v širokom okolí. Spomína sa už v roku 1259 pod názvom Villa Gourc. Je pravdepodobné, že vznik obce sa viaže k tzv. zemianskej kolonizácii v 13. storočí, do obdobia po vpáde Tatarov. Pomenovania pre obec, ktoré sa v priebehu histórie objavili, boli Villa Gourc, Villa Gown, Villa Gowor, Villa Goor, Horowcz, Horowecz, Horocz, Horowce. Okrem moderného Domu smútku sa v obci nachádzajú i stavby, ktoré majú veľkú historickú, prípadne i náboženskú, alebo kultúrnu hodnotu – Kostol Najsvätejšej Trojice, kaplnka, kaštieľ, krypta. Kostol Najsvätejšej trojice je katolíckym chrámom. Dátum jeho vzniku je nie je známy. Pôvodne renesančný, reštauráciou prešiel v roku 1627. Kaštieľ pochádza z roku 1594 (i keď základ siaha až do roku 1312). Nad hlavným vchodom je renesančná doska s erbami a letopočtom vzťahujúcim sa na stavbu. Okolo kaštieľa je rozsiahly anglický park. Viac na www.horovce.sk
Obec Lazy pod Makytou je dlhá celých 14 km. Preto je i rozdelená do menších častí ako Horná a Dolná Dubková či Rieka. Obec vznikla v období valašskej kolonizácie, vplyv ktorej možno ešte i dnes vidieť na krojoch a tradíciách. V súčasnosti obyvatelia obce dochádzajú do práce do Púchova či na Moravu, alebo sú zamestnaní v miestnych firmách ako VS-MONT či DAVO (spracovanie dreva). Pre starších obyvateľov alebo turistov sú zaujímavejšie v tesnej blízkosti stojaci evanjelický a katolícky kostol. Oblasť je obľúbená i medzi chatármi, pretože v lete je ideálna na agroturistiku a v zime na lyžovanie. V najvyššie položenej časti Čertov sa nachádza lyžiarske stredisko a vedú odtiaľ viaceré turistické chodníky.
Lednica, kedysi slobodné kráľovské mesto, sa prvýkrát spomína v spojení s Lednickým hradom. Do dnešných dní ho pripomína zrúcanina, keďže bol zničený v roku 1710. Dostanete sa sem autobusom z Púchova alebo Dubnice nad Váhom. Treba vystúpiť na zastávke pri kostole, za námestím odbočiť vľavo. O chvíľu zatáčame znovu vľavo pri viacjazyčnej informačnej tabuli o hrade. Odtiaľ je už jasné ako sa k hradu dá dostať. Za pozornosť či cieľ výletu stoja i Lednické skaly, domov mnohých rastlinných a živočíšnych druhov. Miestne okolie je ideálne na agroturistiku, pretože je tu na výber niekoľko turistických chodníkov. Lyžiarsky vlek Gazdová a trate na bežky vám zase môžu spríjemniť zimné prázdniny. Lednica si zachováva i tradičné Fašiangové slávnosti, Tri krále, Veľká noc, či Dožinkové a Hradné slávnosti spojené s vystúpením miestnej folklórnej skupiny a jarmokom. Zaujímavý je i Lednický kostol, na tomto mieste stojí dnes už ako tretí v poradí. Viac na http://www.lednica.sk/
História i súčasnosť Lednických Rovní je úzko spätá so sklárskym priemyslom. Okrem toho, že tu sídli nadnárodná firma Rona a.s., v obci sa nachádza i múzeum sklárskych výrobkov. Nachádza sa tu jeden z prvých strojov na zdobenie skla, mnoho starodávnych sklenených výrobkov a informácie o histórii sklárstva na Slovensku. Dominantou obce je renesančný kaštieľ spolu s nádherným parkom. Park postavený v anglickom štýle zaujme svojou faunou – hlavne 6-ramenná lipa je výnimočná. Málokto vie, že práve v tomto parku bol natočený prvý hraný film na Slovensku od Eduarda Schreibera s názvom „Únos“. I preto bol do kultúrneho kalendára obce zaradený filmový festival Eduarda Schreibera. Okrem iných podujatí sa môžete zúčastniť i púte ku Kaplnke Sv. Anny. Viac o Lednických Rovniach na http://www.lednickerovne.sk/ Lúky sú katolíckou obcou, čo prezrádza i rímskokatolícky Kostol sv. Bartolomeja postavený v 15. storočí. Na tomto mieste predtým stál románsky kostol z roku 1228. V roku 2007 oslávila 70. výročie železničná stanica Lúky pod Makytou. Pri tejto príležitosti bola vydaná i informačná brožúrka, ktorú nájdete pri fotografiách. Pre obyvateľov ale i návštevníkov je dôležité miestne zdravotné stredisko, väčší obchod s potravinami, domácimi potrebami a benzínová čerpacia stanica. Na obecnom úrade sa nachádza i internetová kaviareň. Viac na: Lúky alebo http://www.obecluky.sk
Lysá pod Makytou pozostáva z množstva kopaníc, preto je i jej rozloha väčšia ako u okolitých obcí. Zvon na miestnom kostole bol uliaty v Kremnici a je zdobený kolopisom. Veľký amfiteáter slúži ako miesto konania folklórnych slávností, často s celoslovenskou účasťou, hodov a jarmokov. Pre aktívnejších bol vybudovaný športový areál, tenisové kurty, v zime sú v prevádzke vleky (Dešná – možnosť ubytovania) a udržiavaná trať pre bežkárov. V minulosti bola Lysá významná vďaka hraničnému priechodu smerom na Česko.
Najznámejšie miesto v obci Mestečko je nepochybne bývalý kameňolom, medzi domácimi známy ako „Mestecká skala“. Toto miesto je ideálne na krátky výlet, či nedeľnú prechádzku. Je ju vidno i z hlavnej cesty a vedie ku nej viacero chodníčkov z rôznych strán. Okrem toho sa tu konajú i majstrovstvá Slovenska, či Európy v cyklotriale.
S obcou Mojtín sa spája známy „cisársky večný vojak“ Jozef Škultéty Gábriš, ktorý údajne bojoval celé desaťročia za habsburských panovníkov. Záujemcovia o históriu a kultúru ocenia rímskokatolícky Kostol sv. Cyrila a Metoda zdobený oltárnymi obrazmi z dielne J. B. Klemensa.
Kúpele Nimnica sa nachádzajú len pár kilometrov od Púchova smerom na Považskú Bystricu. Okrem liečebných pobytov si môžete prísť zaplávať do bazéna s teplotou vody 3335 °C. V ponuke je i Soľná jaskyňa, ako terapia proti stresu a celkovej únave ale i pri liečbe chorôb dýchacích ciest. Postarajú sa o vás vyškolení zdravotníci a k dispozícii je i diétna jedáleň. V blízkosti je vodná priehrada, rekreačná oblasťou s možnosťou plavby výletnou loďou po priehrade a vodných športov. Možno tu sledovať rôzne druhy rýb a vodných nákov.
Púchov má zhruba 19000 obyvateľov a je to jediné mesto v okolí. Okrem škôl a úradov sa tu nachádzajú i viaceré športové areály, futbalový a hokejový štadión, plaváreň s kúpaliskom, tenisové kurty, fitnes centrá. Takzvané „odhánky“, alebo i rybníky v Ihrištiach ponúkajú možnosť rybolovu, či korčuľovania v zime. Župný dom, dnes sídlo Múzea Púchovskej kultúry, je budova postavená v koncom 18. storočia a preto sama patrí k historickým pamiatkam. Oproti je i nová budova, na najvyššom poschodí sa nachádza knižnica. Len kúsok za Župným domom je mestský park s novými lavičkami a preliezkami pre deti. Medzi kultúrne akcie, ktoré sa v Púchove pravidelne konajú, patrí Mestský bál (január), Detský karneval na ľade (február), Divadelný Púchov, Rallye Matador, Pálenie Moreny, Májové slávnosti, Hasičská súťaž, Folklórny Púchov, Púchovský a Mikulášsky jarmok. V Púchove nájdete i informačné centrum na Námestí Slobody.
Streženice, ako už z názvu obce vyplýva, boli v minulosti dôležité pre strážnu vežu nachádzajúcu sa medzi a chrániacu hrady v Považskom Podhradí, Lednici a Súľove. V obci sa nachádzajú dva kyslé minerálne pramene, verejne dostupné. Dobrovoľný hasičský zbor ako i spevácka skupina Štepnická skala patria k reprezentantom tejto obce.
Obci Visolaje dominuje fara a katolícky kostol postavený už v roku 1332, neskôr zrenovovaný v barokovom štýle. História je spätá s grófom Csákym, ktorý tu vlastnil ovocný sad a v obci dal postaviť sochu sv. Jána Nepomuckého. Minulosť tiež pripomína prícestný hostinec a mlyn používaný i na výrobu energie. Vydrná leží v lone prírody, vedie sem len úzka cesta, ako odbočka z hlavnej cesty smerom do Česka a preto je obec chránená pred hustou premávkou. Vydrná ma bezpochyby veľký potenciál v rámci cestovného ruchu, najmä na pešiu turistiku spojenú s hubárčením, cykloturistiku, rybárčenie, poľovníctvo, či zimné športy.
Záriečie, obec preslávená najmä cyklotrialom, keďže z miestneho klubu pochádza viacero jazdcov svetovej úrovne. Každoročne miestny klub CK Záriečie usporadúva majstrovstvá Slovenska, konali sa tu i majstrovstvá sveta. Viac informácii o klube a cyklotriale vôbec nájdete na www.getbike.sk. Obec sa môže pochváliť i novým amfiteátrom, postaveným vďaka peniazom z EU. Tradície sú zachovávané vďaka Zárieckému folklórnemu súboru Záriečanka. Zaslúžili sa okrem iného o program na fašiangových oslavách s karnevalom a májovú vatru. Na MDD bol zorganizovaný zaujímavý program s disciplínami pre deti i rodičov. Na tento rok je ešte plánovaná prehliadka detských folklórnych súborov, Deň Záriečanov, Celoslovenské stretnutie evanjelickej mládeže, hasičská súťaž, hody, futbalový turnaj a majstrovstvá obce v sánkovaní. V Záriečí nájdete i evanjelický kostol, kde sa schádzajú veriaci z celej doliny, i prekrásnu zvonicu. Kúsok od nej je umiestnená i socha Milana Rastislava Štefánika. Mnoho detí z okolitých dedín dochádza do zárieckej ZŠ. Za zmienku ešte stojí novootvorená miestnosť s internetom na obecnom úrade a knižnica.
Kaštieľ v Topoľčiankach
Kaštieľ v Topoľčiankach je zachovalý klasicistický kaštieľ, vytvárajúci južné krídlo historického objektu staršieho zámku. Nachádza sa v Topoľčiankach a obklopuje ho rozsiahly anglický park. Dnes slúži ako múzeum so zachovalým dobovým interiérom, zámockou knižnicou, obsahujúcou viac ako 14 000 zväzkov a zbierkami keramiky a porcelánu. V roku 1970 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
História
Kaštieľ stojí na mieste gotického vodného hradu a neskoršej renesančnej pevnosti, ktorá bola výrazne prestavaná v 16. a 17. storočí. Vznikla tak 4-krídlová stavba s arkádovým nádvorím, chránená opevnením a baštami, poskytujúcim ochranu pred vtedajším tureckým ohrozením. Začiatkom 19. storočia (1818 – 25) dal gróf Ján Keglevich zbúrať južné krídlo, ktoré nahradila reprezentačná, klasicistická budova s rizalitmi a mohutnou kupolou. Nový, klasicistický kaštieľ poskytoval honosné priestory – tanečnú sálu, jedáleň, knižnicu i schodište poprepájané salónmi, ktoré vhodne doplnili zámocký areál.
Moderný a udržiavaný zámok sa stal v roku 1890 letným sídlom Habsburgovcov, no po vzniku ČSR aj prezidenta republiky. Tunajšie prostredie si veľmi obľúbil a často navštevoval najmä Tomáš Garrigue Masaryk.
V klasicistickom krídle je dnes múzeum historického nábytku a bytových doplnkov, vrátane kobercov, vyšívaných orientálnych závesov, obrazov, keramiky, hodín a zbraní. Všetky exponáty tu pri svojom odchode v októbri 1918 zanechali poslední majitelia – arcivojvoda Jozef August Habsburg s manželkou Augustou, vnučkou cisára Františka Jozefa I. V päťdesiatych rokoch boli exponáty premiestnené do salónov podľa rovnakého slohu a historického obdobia, čím vznikli čisto renesančné, barokové, rokokové, klasicistické a biedermeierovské expozície. Súčasťou areálu kaštieľa je aj rozsiahly park v anglickom štýle, v ktorom sa zachoval aj klasicistický skleník. V parku sa nachádzajú aj dve sochy (socha diviaka a socha jeleňa), ktorých autorom bol uznávaný sochár Alojz Štróbl.
Súčasťou komplexu je aj jazdiareň s presláveným chovom koní v národnom žrebčíne, založenom v roku 1921.
Ariane 5
Základná charakteristika
Nosná raketa Ariane 5 sa konštrukčne veľmi podobá americkej rakete Titan 3. Hmotnosť celej rakety je takmer 700 ton. Nosnosť na geostacionárnu dráhu je 6 200 kg pri štarte s jednou družicou a alebo 5 700 kg pri štarte s viacerými družicami naraz.
Centrálny stupeň
Centrálny (prvý stupeň) nosnej rakety Ariane 5 sa označuje ako H-155 a poháňa ho kryogénny motor Vulcain Mk. 1 s ťahom 1 440 kN. Počas svojej činnosti motor spotrebuje približne 150 ton pohonnej zmesi, ktorú tvorí kvapalný kyslík a kvapalný vodík.
Pomocné štartovacie bloky
Spoločne s centrálnym stupňom pracujú pri štarte aj dva mohutné urýchľovacie motory P-230 na pevné pohonné látky. Každý z týchto motorov vyvinie ťah 5,4 MN a za 130 sekúnd svojho chodu spotrebuje 240 ton HTPB.
Druhý stupeň
Druhý stupeň L-9 slúži na konečné navedenie užitočného zaťaženia na požadovanú obežnú dráhu okolo Zeme. Pohonnú jednotku tvorí motor Aestus s ťahom 27 kN. Ako pohonná zmes sa využíva monometylhydrazín a oxid dusičitý.
AR-501
Prvý testovací let Ariane-5 zo dňa 4. júna 1996 bol neúspešný a skončil niekoľko desiatok sekúnd po štarte explóziou vo výške 3500 metrov a to vrátane družíc Cluster za 500 miliónov dolárov.
AR-502
Druhý testovací let bol úspešnejší. Raketa odštartovala vo štvrtok 30. októbra 1997 o 14:34 SEČ z kozmodrómu Kourou vo Francúzskej Guyane. Na obežnú dráhu sa tak dostali dve nefunkčné makety a malý experimentálny vedecký satelit. Raketa však vypla o 7 sekúnd skôr a dosiahla výšku iba 27 000 km namiesto plánovaných 35 000 km.
Komerčné využitie
Raketa Ariane 5 s označením AR-503 absolvovala prvý úspešný komerčný let 10. decembra 1999, na obežnú dráhu vyniesla družicu XMM.
Maťovské Vojkovce
Maťovské Vojkovce sú obec na Slovensku v okrese Michalovce.
Zrkadlovka
thumb|300px|Bočný rez optickou sústavou jednookej zrkadlovky: Svetlo prechádza objektívom (1) a odráža sa od zrkadla (2) na matnicu (5). Spojná šošovka (6) ho koncentruje do päťbokého hranolu (7) (niekedy sa používá aj sústava zrkadiel), odkiaľ prechádza ďalej do hľadáčika (8). Pri expozícii sa zrkadlo zdvihne a otvorí sa uzávierka (3), ktorá svetlo premietne na film alebo senzor (4) presne rovnaký obraz ako predtým do hľadáčika. thumb|Jednooké zrkadlovky Praktica a Canon EOS 10D thumb|Pentacon Six z [[Nemecká demokratická republika|NDR bola v Česko-Slovensku jediná dostupná zrkadlovka na stredný formát (zvitkový film bez perforácie o šírke 6 cm.)]]
Libeř
Libeř je obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 213 obyvateľov, z toho 594 mužov a 619 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,1 roka (muži 35,9 roka, ženy 36,3 roka).
Zrkadlovka
Zrkadlovka je fotoaparát používajúci na zobrazenie scény v hľadáčiku zrkadlo (na rozdiel od aparátov, ktoré majú pre hľadáčik zvláštny priezor, prípadne scénu zobrazujú elektronicky). Dnes sa takmer všetky filmové zrkadlovky nahradili digitálnymi zrkadlovkami.
Jednooká zrkadlovka
V dnešnej dobe sa pod zrkadlovkou spravidla rozumie jednooká zrkadlovka (v angličtine SLR – Single-lens reflex), ktorá má sklopné zrkadlo, a jeden objektív sa tak používa rovnako pre expozíciu ako aj pre hľadáčik, v ktorom je vždy vidieť skutočný obraz. To umožňuje použitie výmenných objektívov, filtrov a predsádok, bez narušenia schopnosti presného náhľadu výslednej fotografie.
Jednooká zrkadlovka taktiež rieši problém paralaxy, spôsobený pri iných konštrukcií rozdielnym postavením hľadáčika a objektívu. Pri bežnom fotografovaní je síce rozdiel zanedbateľný, ale v makrofotografii, kde niekoľkocentimetrový posun znamená úplne inú snímku, je to veľkou výhodou.
Digitálne zrkadlovky majú oproti „bežným“ digitálnym fotoaparátom dve nevýhody, vyplývajúce z ich konštrukcie:
Dvojoká zrkadlovka
thumb|120px|left|Dvojoká zrkadlovka
Dvojoké zrkadlovky (TLR – Twin Lens Reflex) na rozdiel od jednookých majú objektívy dva, pričom horný slúži k zobrazeniu v hľadáčiku a dolný k expozícii. Usporiadanie sa používalo v minulosti a bolo vytlačené klasickými hľadáčikovými fotoaparátmi, s ktorými zdieľajú mnohé problémy.
V Československu sa dvojoké zrkadlovky vyrábali pod značkou Flexaret a tešili sa veľkej obľube.
Nepravá zrkadlovka
Ako nepravé zrkadlovky (SLR-like, niekedy aj označované ako EVF zrkadlovky alebo elektronické zrkadlovky) sa označujú digitálne fotoaparáty, ktoré na hľadáčik zobrazujú reálny obraz z objektívu, avšak nie optickou, ale elektronickou cestou. Nemajú zrkadlo, a teda nie sú zrkadlovkami v pravom zmysle slova. Označenie je pôvodne marketingové – malo naznačiť, že zmienené digitálne fotoaparáty poskytujú rovnakú kvalitu obrazu a komfort používánia ako zrkadlovky.
Árah (Vávu)
Árah je neobývaný ostrov na atole Vávu na Maldivách.
Bénifontaine
Bénifontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Hauts-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Červený zoznam IUCN
Stupeň ohrozenia je určovaný niekoľkými kategóriami a podkategóriami, od kategórií vyhynutých (či vymretých), cez stredné stupne ohrozenia, až po kategóriu označujúcu také druhy, ktoré nie sú vôbec ohrozené. Tieto kategórie sú určené celosvetovo ohrozeným druhom, u ktorých sa jedná o ohrozenie regionálne.
Bénifontaine
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Santeau
Santeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Bénifontaine
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Santeau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2011
náhľad|Poloha mesta v rámci štátu São Paulo
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2011 boli v poradí 11. Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien, ktoré organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konali sa v São Bernardo do Campo, v brazílskom štáte São Paulo od 28. júna2. júla 2011, za účasti 8 tímov. Brazília hostila Panamerický šampionát žien siedmykrát, predtým to bolo v rokoch 1986, 1991, 1997, 2000, 2003 a 2005, z toho tretíkrát práve v São Bernardo do Campo. Jediným nováčikom turnaja bola 🇻🇪. Všetky zápasy sa hrali v aréne Ginásio Poliesportivo Adib Moyses Dib. Víťazom sa stala siedmykrát domáca 🇧🇷, ktorá vo finále vysoko porazila 🇦🇷. Bronzová 🇨🇺 pri svojom druhom štarte vybojovala druhú medailu.
Tieto panamerické majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2011, ktoré sa konali v Brazílii. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Saint-Pierremont (Aisne)
Saint-Pierremont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Saint-Pierremont má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Plameniak krátkozobý
Latinský názov na počesť Harryho Jamesa Berkeleya zaviedol Philip Sclater.
Saint-Pierremont (Aisne)
Obyvateľstvo
Saint-Pierremont má 60 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Plameniak krátkozobý
Dorastá do dĺžky 9092cm. Operenie má svetlo ružové, na chrbte a okolo krku čiastočne červené, letky sú tmavé. Okolo inak žltých očí má neoperenú červenú kožu. Končatiny má tehlovo červené a zobák jasne žltý s čiernym koncom. Mláďatá sú krátko po vyliahnutí sivé, alebo biele a rovnako ako dospelé sa sfarbia až vo veku 3 alebo 4 rokov.
Vyskytuje sa na slaných i sladkovodných jazerách vo vyššie položených oblastiach Ánd na území Peru, Čile, Bolívie a Argentíny. Až do roku 1956 bol pritom považovaný za vyhynutého, v súčasnej dobe, konkrétne od roku 2008, je v Červenom zozname IUCN zaradený do kategórie takmer ohrozených druhov, a to z dôvodu, že bol u jeho globálnej populácie v posledných troch generáciách zaznamenaný viditeľný pokles spôsobený predovšetkým stratou prirodzeného biotopu.
Živí sa planktónom, ktorý rovnako ako ostatné druhy plameniakov filtruje z vody pomocou svojho zvláštne adaptovaného zobáka.
Pohlavne dospieva až vo veku 6 rokov a je monogamný. Hniezdi pritom nepravidelne, často i ob rok. V každej znáške je len 1 oválne vajce, ktoré samica kladie do kužeľovitého hniezda z blata. Na jeho 2631 dennej inkubácii sa potom podieľajú striedavo obaja rodičia.
Ekvádor na Letných olympijských hrách 2008
Ekvádor na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu v Číne reprezentovalo 25 športovcov v 9 športoch.
Housov-Evansov model cesta-cieľ
Housov-Evansov model cesta-cieľ alebo teória cesta-cieľ (z rokov 1970, 1971) je teória štýlu vedenia.
Tvrdí, že nadriadený môže ovplyvniť výkon, uspokojenie a motiváciu podriadených: efektivita takéhoto ovplyvňovania nadriadeným však závisí aj od situačných faktorov.
Preto Model cesta-cieľ rozlišuje 4 štýly vedenia, ktorých vhodnosť závisí od situácie. Podľa Housa vedúci môže používať viac ako 1 štýl vedenia (napríklad podľa Fiedlera je vždy len jeden dominantný štýl).
Situačné faktory sú:
Árah (Rá)
Árah je neobývaný ostrov na atole Rá na Maldivách.
Vroomov-Yettonov model rozhodovania
Vychádza z toho, že efektivitu (a teda úspešnosť štýlu vedenia) zvyšuje akceptácia rozhodnutia nadriadeného podriadeným, a že túto akceptáciu rozhodnutia zas zvyšuje participácia podriadených.
Model zohľadňuje štýl vedenia nadriadeného aj situačné faktory. Na rozdiel od Fiedlera sa tu štýl vedenia chápe ako miera participácie podriadených pri rozhodovaní nadriadeného; situačné faktory sú založené na parametroch ako dôležitosť kvality rozhodnuta, akceptácia rozhodnutia podriadenými či dostupnosť informácií a na rozdiel od Fiedlera ich je 8 a nie 3, pričom každý faktor môže nadobudnúť dve hodnoty (áno, nie).
6 štýlov vedenia je:
7 situačných faktorov je:
Model umožňuje pre danú situáciu (teda kombináciu situačných faktorov A-H) nájsť vhodné štýly vedenia (AI, AII, CI, CII, G). Robí to (vo väčšine verzií modelu) formou rozhodovacieho stromu, v ktorom jednu situáciu reprezentuje jedna vetva stromu, situačné faktory uzly stromu a výsledné štýly vedenia výsledky jednotlivých vetiev stromu. V strome sa postupne odpoveďami áno/nie na jednotlivé situačné faktory odhora dole dopracujeme k zoznamu vhodných štýlov vedenia. Model nie je (napríklad na rozdiel od Fiedlerovho modelu) založený na pozorovaniach (nie je induktívny) ale k výsledkom sa dopracuje racionálnou logikou/plauzibilnými úvahami, prípadne výsledkami teórie vedenia (je teda deduktívny).
Model má viacero verzií, v niektorých je štýlov vedenia o niečo viac, niektoré rozlišujú skupinové a individuálne problémy (teda či je len jeden podriadený alebo ich je viac), v niektorých verziách je situačných faktorov 10 a podobne. V niektorých (jednoduchých) verziách je výsledkom rozhodovacieho stromu (každej vetvy) spravidla viacero štýlov vedenia, v iných verziách je vždy výsledkom len jeden štýl vedenia – to sa vo väčšine verzií dosiahne tak, že sa vždy z možných výsledkov zvolí štýl s najmenšími nákladmi (teda AI je lepší ako AII je lepší ako CI je lepší ako CII je lepší ako G). Výhodou modelu je, že je vzhľadom na svoju podobu dobre overiteľný empirickými štúdiami a tieto empirické štúdie väčšinou aj podporujú jeho správnosť.
Kristus Spasiteľ
Kristus Spasiteľ alebo Kristus Vykuputiteľ môže byť:
Stigma
Stigma (z gr. στίγμα bodnutie, bod, vypálená značka) môže byť:
Abú Mus’ab az-Zarkáwí
Život
Pochádzal z Jordánska a patril k sunitskej odnoži islamu. V mladosti sa zúčastnil na strane mudžahedínov vojny v Afganistane.
V 90. rokoch vytvoril organizáciu al-Tawhid wal-Džihád (doslova Organizácia monoteizmu a džihádu), ktorú viedol až do svej smrti v roku 2006. Zarkáwí bol zodpovedný za viaceré audio a videonahrávky, na ktorých dochádzalo k násiliu v Iraku. Bol zodpovedný za viaceré krvavé samovražedné útoky a popravy rukojemníkov. Bol odporcom prítomnosti Spojených štátov amerických a vojenských síl Západu v islamských krajinách a bol tiež odporcom existencie Izraelu. Koncom roku 2004 sa pridal k teroristickej skupina Al-Káida a spojil sa s Usámom bin Ládinom. Jeho teroristická skupina al-Tawhid wal-Džhád sa tak stala známa ako Tanzim Kaidat al-Džhád fi Bilad al-Rafidayn, alebo jednoducho ako Al Káida v Iraku (AQI).
USA ponúkali za informácie vedúce k jeho dolapeniu 25 miliónov dolárov.
Po Zarkáwího smrti al-Káida v Iraku výrazne zintenzívnila svoje bojové aktivity. Do konca roku 2007 však násilné a bezohľadné jednanie al-Káidy v Iraku viedlo k strate popularity a podpory medzi obyvateľstvom a celkovej izolácii skupiny. Veľké množstvo sunitských bojovníkov, ktorí predtým podporovali al-Káidu začalo spolupracovať s americkými a irackými silami. To v nasledujúcom období malo za následok vytlačnie al-Káidy z najviac obývaných oblastí.
Poštová ulica (Žilina)
Poštová je ulica v Žiline.
V oblúku Obchodnej ulice na sídlisku Vlčince IV bola postavená veľká budova Slovenských telekomunikácii. V budove bola umiestená okrem Pošty 08 aj tranzitná telefónna ústredňa pre severozápadné Slovensko. Po privatizácii je teraz v budove T-com. Okolo tejto budovy v tvare písmena „L“ prechádza krátka Poštová ulica, ktorej začiatok aj koniec je pripojený na Obchodnú ulicu. Na jej druhej strane je postavený Kostol Sedembolestnej Panny Márie v ktorom sa nachádza aj Rímskokatolícky farský úrad Žilina-Vlčince. Pred kostolom je postavené nové Námestie Jána Pavla II., ktoré susedí s Poštovou ulicou. Na námestí je busta pápeža Jána Pavla II., ktorú vytvoril akademický sochár Ladislav Berák.
Lichoceves
Lichoceves je obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 358 obyvateľov, z toho 184 mužov a 174 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,3 roka (muži 34,0 roka, ženy 36,8 roka).
Frasnes-lez-Anvaing
Frasnes-lez-Anvaing je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 11 214 obyvateľov (2010).
Ivdeľ (mesto)
Ivdeľ (rus. Ивдель) je mesto vo Sverdlovskej oblasti v Rusku. Leží na rieke Ivdeľ (prítok Obu), 535 km severne od Jekaterinburgu. Počet obyvateľov je 19 324 (2002). V roku 1989 19 014.
História
Na mieste dnešného mesta bola v roku 1589 vybudovaná prvá ruská drevená pevnosť východne od pohoria Ural s názvom Lozvinskij gorodok (rus. Лозьвинский городок), pri ktorej vznikla zlatokopecká osada Nikito-Ivdeľ (rus. Никито-Ивдель), neskôr len Ivdeľ (1831). V roku 1937 tu vybudovali gulag Ivdeľlag. Štatút mesta získal v roku 1943.
Mamma Mia!
Mamma Mia. Mamma Mia! (propagovaný ako Mamma Mia od Bennyho Anderssona a Björna Ulvaeusa!) je jukeboxový muzikál, ktorý napísala britská dramatička Catherine Johnson na základe piesní nahraných švédskou skupinou ABBA a zložený Benny Anderssonom a Björnom Ulvaeusom, členmi skupiny. Názov muzikálu je prevzatý z top hitu skupiny z roku 1975 „Mamma Mia“. Ulvaeus a Andersson, ktorí zložili pôvodnú hudbu pre skupinu ABBA, sa podieľali na vývoji šou od začiatku. Na produkcii sa finančne podieľala speváčka Anni-Frid Lyngstad, ktorá nechýbala ani na mnohých premiérach po celom svete.
Muzikál obsahuje také hity ako „Super Trouper“, „Lay All Your Love on Me“, „Dancing Queen“, „Knowing Me, Knowing You“, „Take a Chance on Me“, „Thank You for the Music“, „ Peniaze, peniaze, peniaze“, „Víťaz berie všetko“, „Voulez-Vous“, „SOS“ a „Mamma Mia“. Viac ako 65 miliónov ľudí videlo šou, ktorá od svojho debutu v roku 1999 celosvetovo zarobila 4 miliardy dolárov.[1] V roku 2008 vyšla filmová adaptácia s Meryl Streep, Colin Firth, Pierce Brosnan, Amanda Seyfried, Christine Baranski, Stellan Skarsgård a Julie Walters.
Od roku 2020 má šou produkciu v londýnskom West Ende, kde je šiestou najdlhšie vysielanou šou v histórii West Endu[2], ako aj rôzne zahraničné produkcie. Jeho Broadwayská inkarnácia sa po 14 rokoch uzavrela 12. septembra 2015, čím sa stala deviatou najdlhšie vysielanou šou v histórii Broadway.
Pozdišovce
Pozdišovce sú obec na Slovensku v okrese Michalovce.
Vodné toky
Riečka Duša pretekajúca východnou časťou chotára (celková dĺžka od prameňa po sútok s riekou Laborec je vyše ). Potok Lipovec pretekajúci stredom obce, vlieva sa do riečky Duša.
Vodné plochy
Vodná nádrž – rybník. Vznikla prehradením potoka Lipovec v jeho hornej časti.
Dejiny
Pozdišovský chrbát so svojimi úbočiami, pozvoľna vystupujúcimi nad rovinu, kedysi pokrytú lužnými lesmi, lákal ľudí k trvalému osídleniu už v dávnom praveku. Na jeho juhovýchodných svahoch postupne vytvorili obec Pozdišovce. Jej dnešný chotár s rozlohou pôdy hraničí s chotármi obcí Krásnovce, Šamudovce, Laškovce, Trhovište, Moravany, Rakovec nad Ondavou, Suché a predmestiami Topoľany a Močarany so súčasným okresným sídlom, iba šesť kilometrov východne rozloženým mestom Michalovce.
Doteraz najstaršími stopami po pobyte človeka v chotári Pozdišoviec sú črepy bližšie neurčených neolitických kultúr (5. až záver 4. tisícročia pred naším letopočtom). V období eneolitu – neskorej doby kamennej (záver 4. tisícročia až 2. tisícročie pred Kr.) obýval aj naše končiny ľud východoslovenských mohýl. Človek tu žil aj v dobe bronzovej (1900 – 700 pred Kr.). Dôkazy o pobyte človeka z doby železnej zatiaľ nie sú, možno ho však predpokladať na základe pomerne hustého osídlenia v okolí. V dobe rímskej (1. až 4. storočie n. l.) sa stalo územie Slovenska sprostredkovateľom hodnôt medzi susedmi z juhu, severu i východu. Nie je známe presne, kedy sa na území Pozdišoviec usadili prví Slovania. Ich prítomnosť v danom období však bezpečne dokladajú výsledky povrchových prieskumov.
O starobylom slovanskom pôvode obce svedčí aj toponomastický rozbor názvu Pozdišovce. Miestne mená s príponami -ovce, -ice, -any sa zhodujú s rozsahom najstaršieho slovanského osídlenia Slovenska. Patria ku skupine pomenovaní ľudských sídel utvorených týmito príponami z vlastného osobného mena kmeňového náčelníka, hlavy rodu alebo otca rodiny. V našom prípade z osobného mena Pozdiš (podobne ako Pozdiech, Pozderad), s významom – dedina Pozdišo-vých ludí.
Po začlenení Slovenska do uhorského štátu sa stalo územie stredného Zemplína súčasťou kráľovských majetkov hradných panstiev hradov Zemplín. Prvým majiteľom Pozdišoviec, ktorého meno sa zachovalo, bol Peter, syn Rajnolda, ktorý zomrel bez potomka. Jeho dediny Pozdišovce a Drahňov kráľ Karol Róbert preto daroval Michalovi z rodu Akošovcov. Darovacia listina vydaná pri tejto príležitosti v roku 1315 je najstarším známym písomným dokladom o obci, zároveň však dokladajúcim, že obec existovala už dávno predtým. Kráľ potvrdil svoju donáciu ešte listinou z roku 1322, z ktorej vyplýva, že Michal mu svoju oddanosť preukázal viackrát. Pravdepodobne sám Michal, alebo jeho potomkovia, dali postaviť v Pozdišovciach hrad. Písomne je doložený roku 1365. Podoba hradu ani presná lokalita už nie sú známe. Podľa tradície na jeho zvyškoch stojí dnešný kaštieľ. Po smrti bezdetného Ladislava kráľ Žigmund odmietol nároky vzdialenejšieho príbuzenstva a hrad s panstvom v roku 1403 za vojenské zásluhy rozdelil zemanom.
V roku 1640 získal tunajšie panstvo Peter Sirmai (Szirmay), ktorý tu do roku 1648 s pomocou župy postavil najkrajší kaštieľ svojej rodiny. V testamente ho preto určil za rodinné sídlo, čo rodina dodržiavala až do dvadsiatych rokov 20. storočia. V 19. storočí tu okrem sirmaiovského kaštieľa, ktorý vlastnila Izabela Sirmaiová, vdova po Henrikovi Neuendorfovi, stál ešte kaštieľ Weinbergovcov.
Sociálna štruktúra a pomery obyvateľstva sa v podstate veľmi nemenili ani v 19. storočí až do zrušenia poddanstva. Štatistiky zaznamenali mierny demografický rast, narušený až epidémiou cholery v roku 1831. Po východoslovenskom roľníckom povstaní, ktoré obec priamo nezasiahlo, sa tu konal jeden zo štatariálnych súdov.
Z výdobytkov revolučných rokov 1848/1849 privítali Pozdišovčania predovšetkým zrušenie poddanstva. Postupne získavali pôdu do svojho vlastníctva. V obci vybudovali liehovar, pracovali tri mlyny, z ktorých jeden stojí dodnes. Začiatkom 20. storočia poskytla obyvateľom skromné pracovné príležitosti aj píla. Z pôvodného sirmaiovského veľkostatku sa do 20. storočia vytvorilo niekoľko menších hospodárstiev. Po vzniku ČSR sa poslední predstavitelia rodiny z Pozdišoviec odsťahovali do Maďarska a zvyšok majetku spravovali prostredníctvom správcov.
Náboženské zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011 údaje: Sčítanie obyvateľov v roku 1910
Kultúra
Pozdišovce sú známe hlavne kvôli pozdišovskej keramike. V centre obce bol v roku 1996 postavený Pamätník národným dejateľom Karolovi S. B. Seredajovi, Jonášovi Záborskému a Júliusovi Barčovi-Ivanovi.
Hudba
V obci pôsobí skupina "Harčare", ktorá prezentuje pozdišovské hrnčiarske tradície piesňami. Vystupuje na rôznych folklórnych slávnostiach po celom Slovensku.V obci od roku 2007 posobí aj detský folklórny súbor "Harčarik".V roku (2011) vznikla aj ženská spevácka skupina "Harčarki"
Šport
V súčasnosti OcŠK organizuje dva turnaje s dlhodobou tradíciou, ktoré sú najstaršími futbalovými turnajmi na Zemplíne.
Saran
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nepriamy dôkaz (logika)
Nepriamy dôkaz je v logike dôkaz pomocou schémy usudzovania modus tollens, teda  dôkaz podľa vzorca: ak platí "z A vyplýva B" a súčasne vieme, že platí opak B, tak platí opak A. Príklad: Ak platí "ak mám peniaze, tak si kúpim auto" a auto si nekúpim, tak nemám peniaze.
Inými slovami je to konečná postupnosť správnych krokov, z ktorých každý vyplýva z predchádzajúcich, pričom prvým krokom je negácia záveru tvrdenia a výsledkom posledného kroku je negácia predpokladu alebo iného platného tvrdenia.
Špecifická forma nepriameho dôkazu, spravidla považovaná za zvláštnu formu dôkazu, je dôkaz sporom.
Čiže na to, aby sme dokázali, že platí, stačí dokázať, že platí.
Spisy
Spisy môžu byť:
Piccadilly
Je súčasťou dopravnej tepny západnej časti Londýna označovanej ako A4. Na juh od jej východnej časti sa rozkladá štvrť St. James's, zatiaľ čo na západnej strane hraničí s Green Parkom. Na sever od Piccadilly sa nachádza Mayfair.
História
Piccadilly je jednou z hlavných mestských tried. Prvýkrát spomína v roku 1626 ako Piccadilly Hall, nazvaná podľa domu patriacemu krajčírovi Robertovi Bakerovi. Baker predával rôzne druhy límcov a golierov, ktoré sa označovali názvom „piccadill“. V roku 1692 bola ulica známa ako Portugal Street, nazvaná na poctu maželky kráľa Karola II., Kataríny z Braganza. Od roku 1743 sa však opäť začal používať pomenovanie Piccadilly.
Po obnove monarchie v roku 1660 sa v oblasti Piccadilly a na sever od nej začala rozvíjať stavebná aktivita a z obvodu sa začala stávať módna štvrť. Počas 17. storočia tu bolo postavených mnoho významných pánskych sídel Clarendon House, Burlington House, Albany, Apsley House, Bath House a Cambridge House. V 20. rokoch 20. storočia však bola väčšina týchto domov zbúraná alebo ich využívali rôzne inštitúcie.
Opis ulice
Na ulici sa nachádaza obchod spoločnosti Fortnum & Mason, Kráľovská akadémia umení, Hotel Ritz alebo kníhkupectvo Hatchards. Jeden z významných predajcov módneho oblečenia minulosti, spoločnsť Simpsons, tu prevádzkovala svoj obchod od 30. rokov 20. storočia až do roku 1999. V súčasnosti v tejto budove sídli kníhkupectvo spoločnosti Waterstone's.
V súčasnosti sa na ulici nachádzajú luxusné hotely, luxusné byty a kancelárie. Napriek tomu, že tu majú mnohé obchodné spoločnosti svoje predajne, Piccadilly nebola nikdy obchodnou triedou. Zároveň je Piccadilly najdlhšou a najpriamejšou ulicou v Londýne, čo z nej činí významnú dopravnú tepnu.
Ekvatoriálne pásmo
náhľad|vpravo|Pohľad na klimatické oblasti Zeme, ekvatoriálne pásmo tmavo zelenou avšak nerozlíšené od oblastí postihovaných monzúnmi. Ekvatoriálne pásmo je bioklimatické pásmo Zeme, ktoré sa nachádza pozdĺž rovníka približne v oblasti medzi obratníkmi, no niekedy sa v dôsledku klimatických činiteľov z týchto oblastí odchyľuje na sever či juh. Zodpovedá vlhkému tropickému pásmu (tzv. pásmo dažďových rovníkových lesov). Typickými predstaviteľmi sú oblasti povodia Amazonky a Konga.