cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Felicità (skladba)
Kuriozita
Pieseň Felicità bola prespievaná aj Mariánom Mitašom a Dominikou Kavaschovou v seriáli Oteckovia v 213. epizóde (2019) v 12. minúte.
Mondragon
Mondragon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vodnopólová extraliga mužov 2005/06
Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 2005/06 bol v poradí 14. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). V súťaži účinkovalo 8 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Pôvodne ich však malo byť 9, spolu s tímom Sláviou ATU Košice, ktorý sa odhlásil zo súťaže až po jej vyžrebovaní a tá sa posunula o týždeň neskôr. Družstvo KVP NCHZ Nováky získalo dvanásty titul.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulým sezónam čiastočne zmenil. Súťaž sa skladala z troch častí. V základnej časti odohrali družstvá zápasy systémom každý s každým jedenkrát doma a vonku. Do nadstavbovej časti postúpili iba 4 najlepšie družstvá. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4 turnajov, každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo základnej časti. Umiestnenie v nadstavbovej časti určilo majstra i ostatných medailistov. Zvyšné 4 družstvá po základnej časti odohrali duely o konečné umiestnenie na 4 hrané stretnutia. Posledné 2 družstvá v budúcej sezóne zostúpili do znovuvytvorenej nižšej ligy.
Základná časť
Poznámky:
Myon
Myon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lyžičiar biely
Výskyt a stav na Slovensku
Na Slovensku je možné nájsť aj väčšie skupiny (max 204 vtákov), hniezdi ich tu však do 32 párov.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 0 - 35. Trendy neboli stanovené, nakoľko ide novohniezdiaci a fluktuujúci druh. Ekosozologický status v roku 1995 E - ohrozený druh. V roku 1998 EN:B1 - ohrozený. V roku 2001 EN - ohrozený. V roku 2014 EN D - silne ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC2 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia E - ohrozený druh.
Hniezdenie
Lyžičiar biely hniezdi v kolóniách v nadmorskej výške do 450 m. Do hniezda na strome (napr. dub) samica nakladie zvyčajne 34 (najviac 7) vajec. O mláďatá sa rodičia starajú 68 týždňov, úspešnosť chovu znižuje vysoká hladina vody.
Ochrana
Lyžičiar biely je z globálneho pohľadu najmenej ohrozený druh. Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 5000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Hans Asperger
Johann "Hans" Friedrich Karl Asperger (* 18. február 1906† 21. október 1980) bol rakúsky pediater, medicínsky teoretik a profesor medicíny. Bol objaviteľom tzv. Aspergerovho syndrómu, ale význam tohto objavu bol uznaný až po jeho smrti.
Život
V literatúre sa uvádza, že sa Hans Asperger narodil v roku 1906 v rakúskom Hausbrunne. Ale matrika narodených v Hausbrunne v roku 1906 dieťa zhodného priezviska a mena neuvádza. Niektoré zdroje uvádzajú, že sa narodil vo Viedni alebo „neďaleko Viedne“.
Bol najstarší z troch chlapcov a od detstva mal problémy nájsť si priateľov. Bol považovaný za osamelé, neprístupné dieťa. Bol jazykovo nadaný; obzvlášť sa zaujímal o rakúskeho básnika Franza Grillparzera, ktorého poéziu často recitoval svojim spolužiakom. Rád sa sám citoval a často sa odvolal na seba z perspektívy tretej osoby.
Štúdium medicíny ukončil vo Viedni v roku 1931 a od roku 1932 pracoval na univerzitnej detskej klinike vo Viedni. V roku 1934 prešiel na univerzitnú kliniku Lipskej univerzity, kde sa zaujímal predovšetkým o „psychicky abnormálne“ deti. Svoje prvé vedecké výsledky publikoval v roku 1943. V roku 1944 nastúpil na Viedenskú univerzitu ako šéf katedry pediatrie, o dva roky neskôr sa stal riaditeľom tamojšej detskej kliniky.
Bol profesorom na detskej klinike univerzity v Innsbrucku (1957) a od roku 1964 viedol detskú dedinku SOS v Hinterbrühle.
Krásnohorský (priezvisko)
Krásnohorský je slovenské priezvisko. Je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v Bratislave, najmä v jej mestskej časti Vrakuňa. V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Krásnohorský.
IC 3
IC 3 je kompaktná eliptická galaxia vzdialená približne 228 miliónov svetelných rokov v súhvezdí Ryby. Objavil ju francúzsky astronóm Stéphane Javelle 27. augusta 1892. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Klepec (prírodná pamiatka)
Klepec je prírodná pamiatka v okrese Kolín, ktorá sa nachádza na katastrálnych územiach obcí Přišimasy a Limuzy, juhovýchodne od mesta Úvaly.
Ochrana
Predmetom ochrany je niekoľko bizarných kamenných útvarov v okolí vrcholu rovnomenného kopca (nadmorská výška 358 m n. m.). Prírodná pamiatka pozostáva z dvoch častí. V lokalite Klepec I sa nachádza kamenný objekt Slouha, kde je umiestnená pamätná tabuľa padlým v prvej svetovej vojne z obcí Přišimasy, Horka a Skřivany. V lokalite Klepec II, ktorá sa nachádza asi 400 metrov severoseverovýchodne, sa nachádzajú ďalšie tri veľké kamenné objekty s názvami Stoh slámy, Šplíchalův kočár, Obří záda a niekoľko bezmenných balvanov. Na severnej strane hory sú dva bývalé lomy, kde sa ťažila říčanská žula, ktorá bola použitá okrem iného na stavbu Národného divadla v Prahe. Lomy sú zatopené a v minulosti slúžili aj ako kúpalisko.
Na území pamiatky sa vyskytujú chránené rastliny (bublinatka nebadaná) a živočíchy (muchár sivý, užovka obojková).
Lokalitou vedie náučný chodník, ktorý začína a končí v obci Přišimasy.
Krasnohorský
Krasnohorský je priezvisko, pozri Krasnohorský (priezvisko), napr.:
Krasnohorský (priezvisko)
Krasnohorský je slovenské priezvisko. Je zriedkavé, s najväčším výskytom v Bratislave. V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Krasnohorský.
Monieux
Monieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Forystas z Tanagry
Forystas bol starogrécky víťaz súťaže hlásateľov. Forystas, syn Triaxa z Tanagry, zvíťazil v súťaži hlásateľov na neidentifikovanej „dobrej Diovej súťaži“ (καλὸν ἀγῶνα Διός). Pripomína to nápis (epigram ) na podstavci (pôvodne na ňom stála jeho socha, zhotovená sochárom Kafisiasom ), ktorý v roku 1806 objavil anglický archeológ W. M. Leake v stene kostola Ayios Thomas juhovýchodne od Tanagry. Forystas možno dosiahol víťazstvo na olympiáde v élidskej Pise (Pisa alebo Pisatis bola oblasť v Elide, kde sa nachádzala posvätná pôda Olympie ), ale nedá sa vylúčiť, že zvíťazil na hrách v Eleutherii alebo na hrách Basileia v Lebadeii (panboiótske hry, na pamiatku víťazstva Téb nad Spartou v  bitke pri Leuktre ). Nápis datujú do polovice 3. stor. pred Kr. Kanadský profesor klasickej filológie Nigel Crowther poznamenal, že Forystas, víťaz súťaže hlásateľov, mohol byť tiež športovcom, dokazuje to tým, že ho v epigrame chvália aj za víťazstvá na hrách (ἀγῶνας, na agónoch) dosiahnuté „okrídlenými nohami“ (πτανοῖς ποσὶν - ptanois posin).
Barros Blancos
Barros Blancos je mesto v Uruguaji. Leží v južnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente Canelones. Medzi rokmi 1976 až 2007 nieslo názov Capitán Juan Antonio Artigas. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 31 650 obyvateľov. Je vzdialené približne 20 km severovýchodne od hlavného mesta Montevideo a tvorí tak súčasť metropolitnej oblasti hlavného mesta.
Mesto bolo formálne založené v roku 1951. Do tej doby sa na jeho mieste nachádzali jednoduché vidiecke usadlosti, často bez prístupu k pitnej vode, elektrickej energii, alebo telefónu. Miesto bolo zamerané na poľnohospodárstvo, chov a porážku hospodárskych zvierat. Bolo tu však aj niekoľko tovární. V roku 1925 tu bola otvorená škola. Verejné služby sa stali pre miestnych obyvateľov dostupnými až zhruba 20 rokov po otvorení školy. So začiatkom druhej polovice 20. storočia zažilo mesto veľký nárast obyvateľstva. V roku 1976 bolo mesto premenované na počesť Juana Antonia de Artigasa, vojenského dôstojníka a objaviteľa, ktorý bol zároveň starým otcom uruguajského národného hrdinu Josého Gervasia Artigasa. V roku 2006 bolo formálne vyhlásené za mesto. V roku 2007 bolo premenované na svoj pôvodný názov.
Basketbalista roka
Basketbalista roka je anketa o najlepšieho hráča a hráčku basketbalu. V období Česko-Slovenska ju od roku 1965 vyhlasovala sekcia basketbalu ÚV ČSTV, od roku 1970 potom Basketbalové združenie ČSTV a od roku 1990 občianske združenie Českej a slovenskej basketbalovej federácie. Po zániku Česko-Slovenska anketu vyhlasujú Česká basketbalová federácia a Slovenská basketbalová asociácia.
Česká basketbalová federácia a Asociácia ligových klubov v roku 2001 vyhlásili anketu o najlepšieho českého basketbalistu 20. storočia. Víťazom bol vyhlásený Jiří Zídek st., na druhom a treťom mieste boli Kamil Brabenec a Ivan Mrázek. Najlepšou českou basketbalistkou storočia sa stala Milena Jindrová.
Slovenská basketbalová asociácia vyhlásila anketu o najlepšieho basketbalistu Slovenska 20. storočia, ktorej výsledky boli vyhlásené v decembri 2000, víťazom sa stal Stanislav Kropilák.
Basketbalista roka
Ankety Basketbalista roku od roku 1992
.5: The Gray Chapter
.5: The Gray Chapter je v poradí piatym albumom americkej metalovej skupiny Slipknot. Bol vydaný 21. októbra 2014 pod hlavičkou hudobného vydavateľstva Roadrunner Records.
Oproti viac death metalovejšie pojatému All Hope Is Gone sa .5: The Gray Chapter prikláňa viac k thrash metalu, hoci skladbám taktiež nechýbajú pre kapelu tradične silné prvky alternatívneho metalu.
Tento album je venovaný zosnulému basgitaristovi skupiny Paulovi Grayovi, čo naznačuje aj názov samotného albumu.
Monteux
Monteux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bachelor of Music
Bachelor of Music (skrátene B.M., BM, B.Mus, BMus, Mus.B alebo Mus.Bac; doslovne bakalár hudby) je akademický titul, ktorý vydáva vysoká škola, univerzita alebo konzervatórium po ukončení hudobného študijného programu. V Spojených štátoch je to odborný titul a väčšina práce pozostáva z predpísaných hudobných stupňov a štúdia aplikovanej hudby, ktorá si zvyčajne vyžaduje znalosti nástrojov, hlasu alebo orchestra. V Kanade je B.M. často považovaný za postgraduálne vzdelávanie. Programy zvyčajne trvajú tri až štyri a pol roka.
Titul môže byť udelený za vystupovanie, hudobnú výchovu, kompozíciu, hudobnú teóriu, muzikológiu / hudobnú históriu (muzikologický stupeň vzdelania môže byť skôr Bachelor of Arts (B.A.) než B.M.) hudobné technológie, muzikoterapia, posvätná hudba, zábavný priemysel / hudobný priemysel, zábava, hudobná produkcia alebo jazzové štúdiá. V roku 2010 niektoré univerzity začali ponúkať stupne z Music Composition with Technology, medzi ktoré patria stupne teórie a tradičnej muzikológie a stupne zvukového nahrávania a kompozície založené na digitálnych technológiách.
V Spojenom kráľovstve je Bachelor of Music spravidla trojročný bakalársky titul (alebo štyri roky v Škótsku) a skladá sa zo širokého spektra študijných odborov (zvyčajne medzi vystupovaním, kompozíciou, hudobnou teóriou, muzikológiou / hudobnou históriou), ale na University of Oxford a na University of Cambridge je to jednoročný postgraduálny titul, ktorý možno získať iba vtedy, ak má študent hudobný titul s vyznamenaním z týchto univerzít; študijný program je na filozofickej fakulte a vedie k Bachelor of Arts (a následne k Master of Arts (Oxbridge)).
Skratky
Po mene držiteľa titulu, ako je to na vizitke alebo životopise, je titul skrátený rôznymi spôsobmi, vrátane: B.M., BM, B.Mus, BMus, Mus.B alebo Mus.Bac. Niektorí príjemcovia pridávajú skratku aj pre názov inštitúcie, ktorá titul udelila, napr. „Susan Bhattara, B.Mus. (Oxon)“; Oxon je latinská skratka pre University of Oxford.
San Carlos (Uruguaj)
San Carlos je mesto v Uruguaji. Leží v juhovýchodnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente Maldonado. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 27 471 obyvateľov. Je vzdialené približne 15 km severne od sídla svojho deparmentu mesta Maldonado. Východnú hranicu mesta tvorí menšia rieka Arroyo San Carlos.
Mesto bolo založené v roku 1763 miestokráľom Río de la Plata Pedrom Antoniom de Cevallosom v snahe zabrániť Portugalcom zakladať v oblasti vlastné osady. Za mesto bolo formálne vyhlásené v roku 1929. Je poľnohospodárskym centrom regiónu.
Naisey-les-Granges
Naisey-les-Granges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ciudad del Plata
Ciudad del Plata je mesto v Uruguaji. Leží v južnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente San José. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 31 145 obyvateľov. Je vzdialené približne 30 km západne od centra hlavného mesta Montevideo a tvorí tak súčasť metropolitnej oblasti hlavného mesta. Leží na pobreží Río de la Plata, od Montevidea ho oddeľuje rieka Santa Lucía, ktorá tvorí jeho východnú hranicu.
Mesto bolo formálne založené až v roku 2006. Pôvodný názov oblasti bol Rincón de la Bolsa. Nejednalo sa však o obec s klasickou štruktúrou, ale o skupinu nezávislých usadlostí. K zjednoteniu týchto usadlostí do jednotnej obce došlo z dôvodu rozširovania sa hlavného mesta Montevideo, ktoré leží hneď vedľa. V roku 2006 bolo zákonom vyhlásené formálne za mesto pod svojim súčasným názvom. Bývalé usadlosti a menšie osady sa stali novými štvrťami mesta.
Morières-lès-Avignon
Morières-lès-Avignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol Krista Kráľa (Šarišská Trstená)
Kostol Krista Kráľa v Šarišskej Trstenej je slovenský rímskokatolícky kostol.
Kostol je filiálkou vo Farnosti sv. Alojza Gonzágu v Podhoranoch, ktorá patrí pod dekanát Prešov mesto v Košickej arcidiecéze.
Poloha
Kostol je dominantou malej obce Šarišská Trstená, ktorá je vzdialená 15 km od Krajského a okresného mesta Prešov. Kostol sa nachádza v strede obce na ulici, ktorú miestni obyvatelia volajú aj "valal". Ide o vedľajšiu ulicu severne popri hlavnej ceste 3. triedy č. 3456, ktorá prechádza obcou. Obec však nemá pomenované svoje ulice.
História
Kostol bol postavený z iniciatívy svojho rodáka Mons. Štefana Fogaša, ktorý bol prvým slovenským diplomatom v službách Svätej stolice a od roku pôsobil vo viacerých krajinách Latinskej a Južnej Ameriky, Afriky a Európy. Krajinu opustil po nástupu komunistov (1948). Možnosť vrátiť sa do vlasti prišla až po roku 1968, kedy vďaka uvoľneným opatreniam Alexandra Dubčeka a udalostiam Pražskej jari. V rokoch 1968/69 sa vďaka jeho pričeniu začalo so svojpomocnou výstavbou kostola. Ten bol zasväteného Kristovi Kráľovi podľa želania Mons. Fogaša. Vďaka diplomatickému pasu sa mu podarilo vstúpiť na územie ČSSR v rokoch 1970, 1971, 1972. Ani jedna z návštev neunikla pozornosti Štátnej bezpečnosti. Pri poslednej návšteve bol kostol dokončený a čakalo sa na vysviacku. Tá bola viackrát odmietnutá zo strany Ministerstva kultúry ČSSR a iných normalizačných úradov. K posviacke malo dôjsť v roku 1974 pri príležitosti výročia kňazskej vysviacky Mons. Fogaša. Tá sa nakoniec uskutočnila až pol roka po jeho úmrtí.
Exteriér
Ku kostolu smerujú schody a po roku 2018 je ku kostolu urobený aj bezbariérový prístup. Kostol mal pred rekonštrukciou pozemok, ktorý mal svoje oplotenie. Po rekonštrukcii a odporúčaniach ostal prístup ku kostolu bez oplotenia. Pred kostolom je urobená terénna úprava, vysadené rastliny, kvety a pri vstupe sa nachádza kríž.
Presbytérium
Kostol je klasickým centrálnym kostolom. Chór, na ktorom sa nachádza aj orgán sa nachádza nad vstupom do kostola, opoti oltáru. Kňaz sa nachádza za oltárom pod sochou Krista Kráľa. Bohostánok je na ľavej strane od oltára. Večné svetlo je umiestnené tesne nad bohostánkom.
Socha Ježiša Krista
Kostolu dominuje viac ako dvojmetrová socha Krista Kráľa, ktorá je umiestnená nad predsedníckym miestom. Socha Krista má zámerne zväčšené žehnajúce ruky. Vytvoril ju sochár a reštaurátor z Česka.
Bohoslužby
Kostol je filiálkou vo farnosti Podhorany, v ktorej sa nachádzajú ešte ďalšie dva kostoly (Chmeľovec, Podhorany). Omše sa týždenne pravidelne uskutočňujú vo štvrtok večer a nedeľu striedavo podľa rozpisu správca farnosti. Omša v sobotu ráno sa v obci uskutočňuje striedavo, približne raz za tri týždne.
V prikázaný sviatok, ktorý pripadne na deň pracovného pokoja, alebo štátny sviatok bývajú bohoslužby v týchto časoch: 8:00 (striedavo s Podhoranami a Chmeľovcom), 9:30 (striedavo s Podhoranami a Chmeľovcom), 11:00 (striedavo s Podhoranami a Chmeľovcom)
Správa
Správcom kostola po jeho postavení bola Farnosť Pušovce až do roku 1997. Počas týchto rokov mala nasledujúcich správcov.
Kostol patrí od 1. augusta 1997 pod správu Farnosť sv. Alojza Gonzágu v Podhoranoch, kedy ho spravoval kňaz Ján Maňko († 14. júl 2012). Od roku 2012 farnosť spravuje kňaz Pavol Jenčo.
Žuej I-fu
Žuej I-fu (, pchin-jin: Rui Yi-fu, iné prepisy: Ruey Yih-Fu, Ruey Yih-fu , Rui Yifu , Fou Joue Yi , Jui I-fu ; * 18. máj 1898 – † 7. júl 1991, Tchaj-pej) bol taiwanský etnológ. Významne prispel k rozvoju čínskej a taiwanskej antropológie.
V závere čínskej občianskej vojny emigroval z pevninskej Číny na Taiwan, kde začal pôsobiť na Národnej taiwanskej univerzite. Vo svojej vedecko-výskumnej činnosti sa zameriaval na klasifikáciu etnických skupín osídľujúcich Čínu, na etnografiu menšín a na dejiny nečínskych (nechanských) etník v juhozápadnej Číne.
Budapeštiansky gambit
Budapeštiansky gambit vzniká po ťahoch
Jeho ECO kód je A51-A52. Patrí medzi zatvorené hry. Na najvyššej úrovni sa v súčasnosti nevyskytuje takmer vôbec, pretože podľa najnovšej teórie je otvorenie mierne lepšie pre bieleho. Na nižších úrovniach sa však otvorenie stále teší veľkej obľube. Obzvlášť je toto otvorenie vhodné v rýchlych hrách. Čierny má niekoľko možností ako môže nachytať bieleho. Ak biely nepozná teóriu, partia môže skončiť po niekoľkých ťahoch, ale ak biely toto otvorenie pozná a postupuje správne, mal by sa ubrániť a čierny za obetovaného pešiaka nezíska dostatočnú kompenzáciu, aj keď zväčša nejakú kompenzáciu predsa len získa, väčšinou ide o pozičnú výhodu. Napriek tomu, že sa Budapeštiansky gambit prvý krát vyskytol už v roku 1896, na vrchol sa dostal až v 20. rokoch 20 storočia, kedy zaznamenal nárast popularity, postupom času sa so zlepšujúcou obranou bieleho záujem o toto otvorenie zmierňoval. Po 3. dxe5 čierny môže v ďalšom ťahu vyskúšať tzv. Fajarowiczov variant, ktorý vzniká po ťahu 4. ... Je4 v ktorom sa zameriava na rýchly vývin figúr, ale najbežnejším ťahom je 3. ... Jg4 kde má biely tri hlavné možnosti ako odpovedať. Prvou je tzv. Adlerov variant, ktorý vzniká po 4. Jf3, biely v tomto variante bojuje (a zväčša úspešne) o priestorovú výhodu, najmä o dôležité pole d5. Druhou možnosťou je tzv. Alechinov variant, ktorý vzniká po ťahu 4. e4. V tomto pokračovaní biely taktiež získa priestor a silné pešiakové centrum. Tretia možnosť je tzv. Rubinsteinov variant, ktorý vzniká po ťahu 4. Sf4 po čom väčšinou nasleduje čierneho odpoveď 4. ... Jc6 5. Jf3 Sb4+. Biely má aj niekoľko ďalších odpovedí na výber, ktoré už ale nie sú tak populárne. Jedným z nich je napr. aj ťah 6. Jbd2, pričom získa pomalú pozičnú hru v ktorej má dvojicu strelcov (dvojica strelcov sa považuje v mnohých pozíciach za miernu výhodu) a snaží sa preraziť na dámske krídlo. Čierny má v každom prípade niekoľko prvoplánových hrozieb a väčšinou aj plán hry, pretože sa snaží dobiť obetovaného pešiaka, vytvoriť bielemu dvojpešiaka na c stĺpci a získať protihru v centre. Budapeštiansky gambit obsahuje niekoľko strategických tém. Po 3. dxe5 Jg4 nastáva boj o bieleho pešiaka na poli e5, na ktorého čierny zvyčajne útočí ťahom Jc6 s neskorším postupom Sc5 alebo Sb4+. Biely svojho pešiaka na poli e5 bráni ťahmi Sf4 alebo Jf3 a niekedy Dd5 aj keď tento ťah je potrebné zahrať vo vhodnom okamihu, príliš skoré zapojenie dámy do hry nemusí byť pre bieleho vhodné. Vo variante po 4. Jf3 sa hra môže vyvinúť buď do útoku čierneho na bieleho kráľovskom krídle s podporou veže alebo do útoku bieleho na kráľovskom krídle čierneho. Biely má v tomto strategickom pláne ťah f2 – f4, ale v tomto prípade si biely vytvára slabého pešiaka na poli e3, čo sa stáva predmetom útoku čierneho. V niektorých variantoch sa vyskytuje pohyb pešiakom c4 – c5 a biely získava priestor pre svojho strelca. Na druhej strane čierny má pre svojho strelca diagonálu f8 – b4 čo mu takmer v každej variante umožňuje rýchlo vyvinúť strelca.
Všeobecná štatistika
V databáze webovej stránky ChessGames.com dosahuje Budapestiansky Gambit scóre 28,9% výhier pre čierneho, 44,1% výhier pre bieleho a 27,1% remíz. Percento remíz je obzvlášť nízke v porovnaní s bežnými alternatívami ako sú 2. ... e6 (43,7% remíza) alebo 2. ... g6 (37% remízy). Toto otvorenie dáva väčšiu šancu na výhru pre oboch súperov, aj keď percento čiernych výhier je stále nižšie ako alternatívne 2 ... c5. V hlavnej línií 3. dxe5 Jg4 4. Sf4. Percento čiernych výhier už klesne na 21,1%, čo je menej ako hlavnej línií po 2 ... e6 alebo 2 ... g6. Medzi top 10 najlepšími svetovými hráčmi nebol nikdy Budapeštiansky gambit príliš obľúbený. Výnimkou bol Richard Réti, ktorý ho využil päťkrát v období 1919 – 1926, keď patril medzi desať najlepších hráčov na svete, ale získal len 1,5 bodu. Bol tak jeden z mála hráčov z top 10 najlepších hráčov na svete, ktorý toto otvorenie použil. Savielly Tartakower ho využil štyrikrát v roku 1928, keď bol ôsmym najlepším hráčom na svete, z toho tri krát na jednom turnaji v Bad Kissingen, ale proti svetovej špičke mu to prinieslo len 0,5 bodu. Rudolf Spielmann ho používal trikrát v rokoch 1922 – 1923, keď bol približne na 9. – 12. mieste na svete. Podarilo sa mu zvíťaziť aj proti Euwe (bývalý majster sveta), ale zaznamenal porážkou proti Yatesovi a Sämischovi. Nigel Short hral Budapeštiansky gambit dvakrát v rokoch 1992 – 1993, keď bol na 7. – 11. mieste na svete a získal iba 0,5 bodu proti Karpovovi (bývalý majster sveta) a Ivanchukovi, ktorý patril v tom čase do top 10 najlepších hráčov na svete. Mamedyarov použil tento gambit dvakrát v roku 2004 získal 1,5 bodu vo výhre proti Van Welymu), keď ešte nebol medzi top hráčmi, a šesťkrát v roku 2008, keď bol na 6.–14. mieste na svete. Ďalej získal päť bodov výhrami proti Kramnikovi (bývalý majster sveta), ktorý bol v tej dobe tretím najlepším hráčom na svete a veľmajstrom Tkachievovi a Eljanovovi, ale všetkých šesť hier sa odohralo v rýchlych alebo bleskových hrách.
Nicolas Giffard sumarizuje moderné hodnotenie budapeštianskeho gambit: [36]
(Je to) staré otvorenie, zriedka používané majstrami bez toho, aby upadli do hanby. Zatiaľ čo biely má niekoľko spôsobov, ako získať malú výhodu, táto obrana je strategicky správna. Čierny získa dobrú pešiakovú štruktúru a možnosti útoku na kráľa. Jeho problémy vo všeobecnosti vyplývajú z bieleho tlaku na stĺpec d a nedostatku miesta na manévrovanie jeho častí.
Boris Avrukh píše: Budapešťský gambit je takmer slušné otvorenie. Pochybujem, že existuje vyvrátenie. Aj v tých pokračovaniach, v ktorých sa bielemu podarí udržať si pešiaka, má čierny veľa možností pre hru.
Rozbor prvých partií
náhľad|vľavo|Geza Maroczy v januári roku 1906
Partia Adler – Geza Maroczy
Partia Johannes Esser – Gyula Breyer
Partia Helmer – Josef Emil Krejcik
Partia Akiba Rubinstein – Milan Vidmark
Manéver vežou
Manéver vežou v Budapeštianskom gambite je postup, ktory predstavil IM Dolfi Drimer v roku 1968, v ktorom čierny rozvíja aktívne vežu z poľa a8 po šiestom rade pomocou ťahov a7 – a5 a následne vežou ťahom Va8 – a6 – h6. K tomu môže dôjsť v Adlerovom variante po sérii ťahov: 1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. Jf3 Sc5 5. e3 Jc6 6. Se2 Jgxe5 7. Jxe5 Jxe5 8. a3 a5 9. 0-0 0-0 10. Jc3 Va6. 11. b3 Vh6. Veža sa potom používa na podporu útoku proti bielemu kráľovi. Čierny dokáže rýchlo dostať k okoliu bieleho kráľa niekoľko figúr, najmä vežu na pole h6, dámu na pole h4 a jazdca na pole g4. Presun dámy na pole h4 je uľahčené neprítomnosťou bieleho jazdca na poli f3 (ktorý by inak pokrýval pole h4) a čierneho rytiera na poli f6 (ktorý by blokoval cestu pre čiernu dámu). Ak sa biely pokúsi brániť postupom h2 – h3, môže to umožniť čiernemu obetovať strelca ťahom Sc8 – Sxh3, aby sa otvoril h-stĺpec. Sc5 sa nemusí javiť ako zvlášť užitočný postup pri tomto útoku, ale pri pohľade na e3 je pre bieleho ťažké hrať f4, aby prenasledoval čierneho jazdca. Útok na pole e3 sa môže zintenzívniť. Okrem toho môže byť Sc5 niekedy premiestnený do diagonály b8 – h2 cez Sc5 – a7 – b8, aby na h2 vyvíjal ešte väčší tlak. Môže tiež zostať na diagonále a7 – g1 a vyvíjať tlak na pole f2, ak biely v určitom štádiu zahrá e3 – e4. „Manéver vežou“ bol osviežujúcou inováciou osemdesiatych rokov a dal gambitu nový život. Nepríjemnosti však vyplývajú z oneskorenia d7 – d6. Avšak má to aj nevýhody. Strelec musí dlho čakať, kým sa vyvinie, a akýkoľvek útok na Sc5 môže byť pre čierneho nepríjemný, pretože to znamená buď uzavretie šiestej rady s ... d6 / ... b6, opustenie aktívnej uhlopriečky a7 – g1 alebo blokovanie veže pri nasadení na a7. Toto okrem nebezpečenstva na strane kráľa (jazdec na f5 bude brániť ťahom Vh6 a Dh4) a jednostrannosť čierneho plánu (s ničím, na čo by sa mal odraziť priamy útok) urobili niektoré znovu staré linky, kde je namiesto toho kráľovský vež, ktorá sa vyvinula na h6. Veža na kráľovskom krídle sa potom môže premiestniť na dámske krídlo a bude dobre umiestnená, ak sa stĺpec b otvorí v dôsledku výmeny čierneho strelca Sc5 a jeho skrytia za pešiaka b6.
Výhody ťahu ... Sb4+
Vo väčšine variantov má čierny možnosť hrať na Sb4+, ťah, ktorého vhodnosť závisí od možných odpovedí bieleho. Ak biely zablokuje šach pomocou Jb1 – c3, potom by mal čierny zobrať tohto jazdca iba vtedy, ak je biely nútený dobrať pešiakom, po ktorom bielemu vzniknú izolované zdvojené pešiaky, čo je pozičnou výhodou pre čierneho, ktorá plne kompenzuje stratu strelca za jazdca a dokonca aj obetovaného pešiaka. Čierny môže dúfať, že v koncovke využije práve túto slabinu bieleho, keďže čierneho pešiaková štruktúra bude lepšia. Na druhej strane, ak biely môže dobrať strelca figúrou (napr. dámou), výmena na poli c3 zvyčajne nie je dobrý pre čierneho, pretože čierny nemá dostatočnú kompenzáciu za stratu strelca aj keď išlo o výmenu za jazdca. Ak je biely nútený hrať Jb1 – d2, niekedy je to nepatrný pozičný ústup, pretože pre jazdca je ťažšie dosiahnuť ideálne pole d5. Ak je však čierny neskôr nútený vymeniť Sxd2, je to výhodné pre bieleho, ktorý tak získa dvojicu strelcov. Okrem toho v niektorých situáciách môže čierneho strelec stáť na poli b4 rovnako zle ako bieleho jazdec na poli d2. Nakoniec, ak biely musí hrať Sd2, potom by čierny mal vymeniť strelcov iba vtedy, ak je biely nútený znovu zahrať Jb1, pretože opätovné branie pomocou dámi na poli d1 by stále umožňovalo jazdcovi na poli b1 dostať sa na pole d5 cez Jb1-c3-d5. Napríklad vo Alechinovom variante po 1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. e4 Jxe5 5. f4 Jg6 6.Jf3 je posun 6 ... Sb4 + dobrý, pretože biely nemá žiadnu dobrú odpoveď okrem 7. Jc3. Naozaj, po 7. Jbd2? stráca pešiaka a po 7. Sb2?! príde 7. ... Qe7! čo spôsobuje bielemu problémy: pešiaci na poliach f4 a e4 sú napadnutí a po 8. Sxb4 Dxb4+ príde dvojitý útok proti poliam b2 a f4. Po 7. Jc3 môže čierny odpovedať buď 7. ... Sxc3+ 8. bxc3 alebo 7. ... Df6 a súčasne útočiť na polia c3 a f4.
Prielom pri tlačení ťahom c4–c5
V hlavných variantoch ťah pešiakom c4 – c5 často prináša bielemu pozičnú výhodu. V Rubinsteinovom variante po 3 ... Jg4 4. Sf4 s pokračovaním 4. ... Jc6 5. Jf3 Sb4+ 6. Jbd2 De7 7. a3 a po 7. ... Jgxe5 8. Jxe5 Jxe5 9. e3 Sxd2+ 10. Dxd2 biely dostane strelca a priestorovú výhodu. Aby sa využili tieto potenciálne výhody, najbežnejším plánom je vykonať menšinový útok na dámskom krídle s cieľom postupovať pešiakom c4 – c5 za priaznivých podmienok. Tento tlak môže bielemu priniesť niekoľko výhod: zvyšuje šancu strelcovi dostať sa na dobré polia, vytvára napoly otvorený stĺpec a po výmene c5xd6 vytvára čiernemu izolovaného pešiaka na poli d6. Napríklad na diagrame vľavo po prirodzenom, ale chybnom 10 ... 0-0 ?! biely môže okamžite realizovať svoj strategický cieľ s 11. c5! Potom, ak čierny prijme dočasnú obeť po 11 ... Dxc5 12. Vc1 Dd6 13. Dxd6 cxd6 14. Vd1 biely dostane svojho pešiaka späť a vytvoril slabého pešiaka čiernemu na poli d7, zatiaľ čo ak čierny odmietne pešiaka, má ťažkosti s hrou na dámskom krídle (napríklad po 11. ... d6 môže nasledovať 12. cxd6 Dxd6 13. Dxd6 cxd6 a pešiak na d6 je slabý). Preto sa čierny vo všeobecnosti pokúša brániť postupu c4 – c5 pomocou pohybov ako d7 – d6, b7 – b6 alebo Vf8 – d8. Podobne v prípade Rubinsteinovho variántu, po 3. ... Jg4 4. Sf4 s postupom 4 ... Jc6 5. Jf3 Sb4+ 6. Jc3 a po 6 ... Sxc3+ 7. bxc3 má biely zdvojených pešiakov na poliach c3 a c4, ktoré obmedzujú pohyb jeho strelca. Preto sa dá tlak c4 – c5 použiť na uvoľnenie bielo-poľného strelca na narušenie čierneho pozície.
Na druhej strane, v Adlerovom variante po 3. ... Jg4 4. Jf3 a po 4. ... Sc5 5. e3 Jc6 6. Se2 0-0 7. 0-0 Ve8 8. Jc3 Jgxe5 9. b3 a5 10. Sb2 Jxf3+ 11. Sxf3 Je5 12. Se2 Va6 13. Dd5 De7 14. Je4 Sa7 má biely dobré dôvody vyvíjať tlak ťahom 15. c5. Tento ťah by uzavrel diagonálu strelcovi na poli a7. Pre čierneho by bolo ťažšie rozvinúť strelca na poli c8, pretože ťahy pešiakom ako b7 – b6 alebo d7 – d6 môžu byť zobrané v uvedenom poradí: cxb6 alebo cxd6, čo vytvára čiernemu slabého pešiaka. Vylepšili by sa aj vyhliadky pre bieleho strelca na poli e2.
Postup po 4. ... Sc5 s a2 – a3
Vzniká po ťahoch ''1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. Jf3 Sc5 5. e3 Jc6 6. a3''.
Postup po 4. ... Sc5 bez a2 – a3
Vzniká po ťahoch: ''1.d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. Jf3 Sc5 5. e3 Jc6''.
Vedľajší postup po 4. ... g5
Iný postup, ktorý sa považuje za vedľajšiu variantu vzniká po ťahoch: ''1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. Sf4 g5''.
Postup po 6. Jc3
Ďalší postup vzniká po ťahoch ''1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. Sf4 Jc6 5. Jf3 Sb4+ 6. Jc3''
Bitka o ťah c4-c5
Tento variant vzniká po ťahoch: ''1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. Sf4 Jc6 5. Jf3 Sb4+ 6. Jbd2 De7 7. a3 Jgxe5 8. Jxe5 Jxe5 9. e3 Sxd2+ 10. Dxd2 d6''. Taktiež dáva čiernemu viac času na zorganizovanie obrany na dámskom krídle. kde môže hrať b7 – b6 hneď teraz alebo po 11. ... 0-0.
Postup po 6. Jbd2 De7 7. e3
Vzniká po ťahoch: ''1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 4. Sf4 Jc6 5. Jf3 Sb4+ 6. Jbd2 De7 7. e3''.
V tomto variante sa biely snaží vyhnúť pohybu a2 – a3, aby získal tempo narozdiel od variantu, keď hrá 7. a3. Po štandardnom postupe 7. ... Jgxe5 8. Jxe5 Jxe5 9. Se2 s následným 10. 0-0, kde má čierny poslednú šanu vymeniť svojho strelca na poli b4 za bieleho jazdca na poli d2. Hra bude mať úplne inú štruktúru v závislosti od toho, či sa čierny vzdá dvojice strelcov alebo sa túto výhodu pokúsi udržať.
Čierny sa vzdáva výhody dvojice strelcov
Ak sa čierny rozhodne pre 10. ... Sxd2, riskuje, že stratí tempo kvôli ťahu 7. a3 a že nebude čoskoro schopný čeliť pozičným hrozbám bieleho na dámskom krídle. Biely sa môže vyhnúť tlaku ťahom a2 – a3 a pokračovať v štandardných plánoch ako napr. 7. a3. Pre čierneho však nie je všetko také zlé. Po prvé, na uskutočnenie svojho plánu sa musí biely sústrediť na vývoj (9. Se2, 10. 0-0) predtým, ako obráti svoju pozornosť na dámske krídlo. To znamená, že čierny má viac času na zorganizovanie svojej hry ako vo variante 7. a3, najmä na pokus o blokádu poľa c5. Navyše, keďže biely nevyvíja okamžitý tlak na pozíciu čierneho, čierny nie je nútený rýchlo rošovať a môže udržať svojho kráľa v strede dlhšiu dobu.. Preto Lalic poznamenáva, že „Biely nestrácala čas s a2 – a3, ale v skutočnosti nie je také ľahké zarábať na toto mimoriadne tempo.“ Možnosť pre čierneho je rýchlo rozvinúť svojho bielo-poľného strelca tým, že uprednostní ťhay b7 – b6 a Sc8 – b7 pred ťahom a d7 – d6. Hra Solozhenkin – Stiazhkin (Leningrad 1990) pokračovala s 9. ... b6 10. 0-0 Sxd2 11. Dxd2 Sb7 12. c5 bxc5 13. Da5 d6 14. Sxe5 dxe5 15. Vfc1 a Moskalenko hodnotili túto pozíciu ako lepšiu pre bieleho. Lalic naznačuje, že 13. ... Jg6 je zlepšenie. V hre Gausel – Reite (nórsky tímový šampionát 1991) sa hrálo 9. Se2 b6 10. 0-0 Sxd2 11. Dxd2 Sb7 kde čierny predstavil vysoko originálny plán tým, že sa vyhnul prirodzenému postupu d7 – d6, a namiesto toho zablokoval bieleho ťah c5 tým, že zahral c5 on sám. Hra pokračovala 12. Dc3 f6 13. b4 c5!? a Lalic bol „hlboko ohromený týmto plánom, ktorý skutočne kazí celú zábavu bieleho“. Pešiak na poli c4 nikdy nemôže postupovať ďalej, takže strelec na poli e2 je trvalo obmedzený. Strelec na poli f4 je blokovaný jazdcom na poli c5, ktorý sa nedá ľahko odstrániť. Pešiak na poli d7 nestojí až tak zle, pretože v prípade potreby môže byť chránený pomocou ťahu Sb7 – c6.
Čierny sa nevzdáva výhody dvojice strelcov
Po 9. Se2 0-0 10. 0-0 sa čierny môže niekoľkými spôsobmi vyhnúť okamžitej výmene svojho strelca na poli b4 za bieleho jazdca, ktorý stojí na poli d2. Prvým plánom, vzkrieseným a prepracovaným veľmajstrom Pavlom Blatným, je výmena strelca na poli b4 za strelca na poli f4. To je možné dosiahnuť pomocou 10. ... Jg6 11. Sg3 (po 11. Sxc7? d6 biely stráca figúru) 11. ... Sd6 12. Sxd6 Dxd6. Biely má stále možnosť hrať o výhodu keďže je ďalej s vývinom figúr, môže získať priestorovú výhodu na dámskom krídle a možnosť postaviť svojho jazdca na dobré pole d5. Taylor považuje toto pokračovanie za najlepšiu možnosť pre čierneho a uviedol, že čierny nedal bielemu dvojicu strelcov a oslabil jeho pešiakovú štruktúru a preto by mal byť schopný postupne dorovnať.
Ďalšou možnosťou pre čierneho je udržať strelca na poli b4 tak dlho, ako je to možné, a vymeniť ho za bieleho jazdca iba za priaznivých okolností. V tejto súvislosti bolo vykonaných niekoľko pokusov, s jemnými zmenami, pričom za najlepšie sa považujú nasledujúce ťahy v danom poradí: a7 – a5, b7 – b6 a d7 – d6. Proti ťahu čierneho 10. ... d6 biely môže pokračovať ťahom 11. Jb3 a hrať na dámskom krídle proti exponovanému strelcovi na poli b4, alebo môže zahrať 11. Jb1, aby vymenil jazdca na ideálnom poli d5. Ďalšou myšlienkou je okamžité 10. ... a5, teda mať pole d6 pre strelca, presadiť ťah b2 – b4 a mať v talóne možný posun pešiakom a5 – a4 v prípade, ak sa biely jazdec presunie na pole b3. V hre Mikhalevski – Chabanon (Bad Endbach 1995) si čierny udržal strelca po ťahoch 11. Jb3 a4 12. a3 Sd6 13. Jd4 Sc5 14. Jb5 d6 15. Jc3 Jg6 16. Sg3 f5 a mal dynamickú hru.
Gambity 5. Jbd2 d6 a 6. Jbd2 f6
Po ťahoch 4. ... Sb4+ 5. Jbd2 d6 chce čierny pre svoju dámu otvoriť diagonálu a1 – h8. Po 6. exd6 Df6 biely môže reagovať na útok na jeho strelca na poli f4 niekoľkými spôsobmi, najlepším z nich je ťah 7. Jh3, ktorým vyvinie figúrku a aj pešiaka na poli f2. Pomáha tiež, že strelca na poli f4 stále chráni jazdec na poli d2, takže po 7. ... Dxb2? nehrozí výmena (8. ... Sxd2+ by odpovedal 9. Sxd2) a biely môže odraziť čierneho útok po 8. Vb1 Da3 9. Vb3 Da5 10. dxc7 Jc6 11. a3! Se7 12. e3. Namiesto toho musí čierna hrať energicky ťah 7. ... Jxf2 8. Kxf2 Sxh3 9. g3 Sxf1 10. dxc7!? Jc6 11. Vxf1 a tu Lalic odporúča 11. ... 0-0 12. Kg2 Vfe8. Druhý gambit, 4 ... Jc6 5. Jf3 Sb4+ 6. Jbd2 f6 7. exf6 Dxf6, je oveľa riskantnejší, pretože čierny oslabuje svoje kráľovské krídlo a neotvára diagonálu pre svoje svojho stelca, ktorý spí na poli c8. Čierny sa pokúša využiť skutočnosť, že biely odtiahol svojho čierno-poľneho strelca od dámy, takže pešiak na poli b2 zostal bez ochrany. Správny plán pre bieleho ukázal Gleizerov, ktorý hral 8. e3 Dxb2 9. Se2 d6 10. 0-0 0-0 11. Jb3 Df6 12. c5! na otvorenie diagonály ťahom a2 – g8, ktorá bola oslabená ťahom 6. ... f6. Ťah 11. Jb3 je užitočný nielen na podporu ťahu c4 – c5, ale tiež na výmenu jazdca za čierneho strelca po možnom a2 – a3, kedy vynucuje ústup Sb4 – Sc5. Ako tvrdí Lalic, „Pochybujem, že čierny má uspokojivú odpoveď na hru bieleho v tomto pokračovaní.“
Alechinov variant po 4. e4
náhľad|[[Alexandr Alexandrovič Alechin patril medzi veľmajstrov, ktorí s obľubou hrávali Budapeštiansky gambit]] Po prvých partiách sa začala analýza Budapeštianskeho gambitu s cieľom zlepšiť bieleho obranu. Alexander Alechin analyzoval variantu, ktorá vzniká po ťahoch 1. d4 Nf6 2. c4 e5 3. dxe5 Jg4 kde biely odpovedá 4. e4. Tento ťah preferoval a argumentoval, že biely získa po tomto ťahu útok. Sám tento ťah vo svojich partiách hral. Prvý krát použil toto pokračovanie v partii Alexander Alechin – Ilya Leontievich Rabinovich a partiu následne po 23. ťahu vyhral. Rovnako tento postup použil v partii Alexander Alechin – Jakob Adolf Seitz, partiu vyhral po 20. ťahu. Neskôr toto pokračovanie použil vo svojej partii Alexander Alechin – Karl Gilg, no partiu prehral. Táto prehra však nebola zapríčinená nesprávnosťou ťahu 4. e4 ale miernymi chybami v strednej hre, ktoré súper dokázal využiť a získal do koncovky o pešiaka viac, čo následne dokázal presadiť do výhry. Táto prehra spôsobila zmiešanú povesť pokračovania 4. e4. Štatisticky po ťahu 4. e4 biely vyhral až v 49 % partii, zatiaľ čo čierny vyhral len 28 % partii. Alexander Alechin tvrdil, že ťah 4. e4 je pre bieleho najlepší, pričom biely získa výhodu, no o niekoľko týždňov neskôr sa v Budapešti konal turnaj so zameraním na Budapeštiansky gambit a výsledok turnaja bol 14,5 – 21,5 v prospech čierneho.
Stratégia v Alechinovom variante
V Alechinovom variante sa biely nesnaží brániť svojho pešiaka na poli e5 a udržať si svoju materiálnu výhodu, ale namiesto toho sa sústredí na vybudovanie silného pešiaka. To mu prináša dobré výhliadky na priestorovú výhodu, ktorá môže slúžiť ako základ pre budúci útok na kráľa. Ako však Lalic vysvetľuje, rozšírené centrum má svoje nevýhody. Biely musí investovať cenné tempo do ochrany svojej pešiakovej štruktúry, čo umožňuje čiernemu získať dobré polia pre svoje ľahké figúry s vynikajúcimi vyhliadkami na protiúder proti bielemu centru. Preto v tomto variante čierny nechá bieleho postaviť svoje pešiakové centrum a až neskôr ho napadá. Táto hracia filozofia sa považuje za učenie hypermodernej školy. Strategické témy sú podobné tým, ktoré možno nájsť v iných otvoreniach, ako je napr. útok štyroch pešiakov, aljechinova obrana alebo grünfeldova indická obrana.
Rubinsteinov variant po 4. Sf4
náhľad|Akiba Rubinstein, jeden z prvých analyzátorov Budapeštianskeho gambitu Zatiaľ čo Alexandr Alechin navrhoval ťah 4. e4, Rubinstein prišiel s iným riešením. Navrhoval zahrať 4. Sf4 a ukázal, že biely môže v tomto pokračovaní získať určitú pozičnú výhodu po 4. Sf4 Jc6 5. Jf3 Sb4+ 6. Jbd2. Dodnes je v teórii toto pokračovanie považované za platné, biely naozaj získa dobrú pozíciu. Biely v tomto pokračovaní štatisticky vyhral 50 % partii, zatiaľ čo čierny len 20 % partii. Za atraktívne pokračovanie sa považovala aj možnosť 6. Nc3, pretože štrukturálne slabiny sa v tých časoch nehodnotili ako materiálna výhoda jedného pešiaka. Na konci 20. rokov 20. storočia bol budapeštiansky gambit považovaný za teoreticky pochybný napriek vynálezu veľmi originálneho pokračovania tzv. Fajarowiczovom variante, ktorý vzniká po ťahoch 1. d4 Jf6 2. c4 e5 3. dxe5 Je4 v roku 1928.
Adlerov variant po 4. Jf3
Adlerov variant je pomenovaný po partii Adler – Maróczy, ktorý sa odohral na turnaji v Budapešti v roku 1896. Biely je pripravený vrátiť pešiaka na poli e5, aby rozvinul svoje figúrky na svojich najlepších poliach, t.j. jazdca z poľa b1 na pole d5, jazdca z poľa g1 na pole f3 a strelca z poľa c1 na diagonálu a1-h8.
Čierna môže skúsiť vedľajší postup 4. ... Jc6, ktorým však oneskoruje vývoj svojho čierno-poľného strelca, po diagonále a1 – h8 namiesto uhlopriečky a3 – f8, v závislosti od okolností. Hlavné je, aby po 4. ... Sc5 zaútočil na pešiaka na poli f2, čím vynúti bieleho zahrať 5. e3, avšak týmto ťahom si biely blokuje strelca na poli c1, takže po 5. ... Jc6 biely nebude mať dosť figúr na ochranu svojho pešiaka na poli e5 z dlhodobého hľadiska. Ako uvádza Tseitlin, umiestnenie strelca na poli c5 má mierne výhody.
Na prvý pohľad nemá strelec na poli c5 vyhliadky, pretože mu bráni v pôsobnosti bieleho pešiak na poli e3, a jeho pozícia je neistá vzhľadom na hrozbu jeho výmeny bieleho jazdcom postupom Jc3 – a4 – e4. Vysielanie strelca tu má v skutočnosti hlboký strategický význam. Zadržiava postup e- a f- pešiakov (za predpokladu, že biely strelec pôjde na pole b2), a tým zabezpečuje pole e5 ako budúcu cieľovú stanicu pre jazdca, čo zase obmedzuje činnosť oboch strelcov bieleho. Čo sa týka vymieňajúcej sa hrozby, čierneho strelec môže pohodlne ustúpiť na pole a7 alebo pole f8, alebo dokonca v niektorých prípadoch zostať na poli c5 s podporou pešiaka na poli b6. Ďalšia možnosť ako môže biely odpovedať v 4. ťahu je 4. Jf3. Dôležitým teoretickým rozhodnutím pre bieleho je zvoliť si, či bude hrať a2 – a3. Aj keď tento pohyb chráni pole b4 a ohrozuje postup pešiaka b2 – b4, povzbudzuje čierneho zahrať vežou Va8 – a6 – h6. Ako tvrdí Lalic:
Nie je to tak dávno, čo bolo štandardným krokom 8. a3 so zjavným zámerom pokračovať ťahom b2 – b4. Keď však čierny odpovedal logicky a7 – a5, v turnajovej praxi sa ukázalo, že zahrnutie týchto ťahov je v skutočnosti v prospech čierneho, pretože umožňuje prístup dáme k hre skrze pole a6.
V adlerovom variante hra najčastejšie pokračuje: 4. ... Sc5 5. e3 (Ak by niekto zvažoval ťah 5. Jd4? ako silný, tak ide o chybu, pretože čierny má odpoveď 5. ... d6 6. e3 (Teraz už vynútený ťah.) 6. ... dxe5 7. Jb5 Dxd1+ 8. Kxd1 Jxf2+ a čierny ma výraznú výhodu, pretože po ústupe bieleho kráľa doberie vežu na poli h1.) Jc6 6. Jc3 (Biely môže zahrať aj 6. Dd5 De7 7. Se2 0-0 8. Dd2 (podľa teórie lepšie ako 9. Dd1) 8. ... Sb4 9. Jc3 (Jediná odpoveď, ktorá bielemu ostala, v tomto prípade však plne dostatočná.) 9. ... Jgxe5 10. b3 d6 11. Sb2 a biely má miernu výhodu.) Jgxe5 7. Jxe5 Jxe5 8. f4 (Tento výpad pešiakom vpred nie je chybou, napriek tomu, že sa môže zdať, že biely oslabuje svoju pešiakovú štruktúru. Ďalšia možnosť pre bieleho je zahrať 8. Je4 d6 9. Jxc5 dxc5 10. Dxd8+ Kxd8 a čierny obetovaného pešiaka získal späť no prišiel o možnosť rošády. Rovnako môže biely zvoliť postup 8. a3 s cieľom zahrať v ďalšom ťahu 9. b4 čím by ohrozil čierneho strelca a prinútil ho ustúpiť. Čierny pokračuje ťahom 8. ... a5 a teda znemožňuje bielemu uskutočniť jeho plán. Hra pokračuje: 9. f4 Jg6 10. Df3 s lepšou hrou pre bieleho.) Jg6 9. h4 (Biely môže pokračovať aj ťahom 9. Sd3 0-0 v tejto pozícii má biely lepšiu pozíciu a má na výber niekoľko dobrých ťahov. Za zváženie stojí 10. Dh5 alebo aj jednoduché 10. Sd2, pričom v oboch prípadoch má biely výhodu.) h5 s výhodou pre bieleho. Ak biely pokračuje ťahom 4. Jf3, mal by získať výhodu, no musí hrať presne. V tomto pokračovaní štatisticky biely vyhrá až 45 % partii, zatiaľ čo čierny zvíťazí v 25 % prípadoch partii.
Tlak na pole e4 a na pešiaka na poli e3
V Adlerovom variante po ťahoch 3. ... Jg4 4. Jf3 sa potom, čo biely zahrá f2 – f4, pešiak na poli e3 stane slabým pešiakom na otvorenom stĺpci. Čierny môže potom všeobecne vyvíjať tlak na e-stĺpec, najmä na pešiaka na poli e3 a zvlášť na pole e4. Medzi typické pohyby v tomto pláne patrí manéver Je5 – d7 – f6, po ktorom nasledujú ťažké figúry na e stĺpec, ako napr. veža, ktorá sa presúva manéverom Vf8 – e8 a tiež dáma Dd8 – e7. Sc5 je už v dobrej pozícii, aby tlačil na pešiaka na poli e3. V závislosti od okolností môže byť strelec na poli c8 zapojený do hry premiestnením buď na pole b7 alebo na pole f5, v oboch prípadoch na uplatnenie kontroly nad centrálnym štvorcom na poli e4. Tento plán je životaschopný, iba ak sú splnené určité podmienky. Pole d7 musí byť k dispozícii pre jazdca na poli e5, aby sa neskôr mohol premiestniť na pole f6. Biely by tiež nemal byť schopný ľahko posunúť pešiaka z poľa e3 na pole e4, kde by mal biely dostatočnú obranu s jazdcom na poli c3 a možným strelcom na poli f3. Nakoniec by biely nemal mať čas na rýchly útok na čiernu pozíciu ťahom pešiaka f4 – f5 – f6.
4. a3
Jedna z ďalších možností ako môže biely pokračovať po 4. ťahu je ťah 4. a3. Ide o zdanlivo neaktívny ťah a na prvý pohľad sa môže zdať, že biely sa vzdáva tempa, pretože mohol radšej vyvinúť figúru, napr. jazdca. Z tohto uhla pohľadu je zrejme lepšia predchádzajúca možnosť a síce 4. Jf3 alebo aj možnosť 4. Jd2, ktorú analyzujeme nižšie. Avšak ťah 4. a3 je plnohodnotným ťahom, pretože biely bráni čiernemu postaviť strelca na pole b4 a ohrozovať bieleho kráľa. Ďalšia výčitka môže spočívať v konštatovaní, že biely vôbec nebráni pešiaka na poli e5 a čierny dorovná materiál. Táto námietka je do určitej miery oprávnená, avšak bieleho idea spočíva v pozičnej hre, teda najprv obmedzil súperovho strelca, ktorý nemôže ísť na pole b4 a následne si môže otvoriť g stĺpec, po ktorom môže útočiť svojou vežou na čierneho kráľa. Zároveň má biely na výber niekoľko silných ťahov, ako napr. D d1 – d5 a pod. Čierny odpovedá: 4. ... Jxe5 5. e4 a5 6. Jf3 (Biely môže hrať aj 6. f4 Jc6 7. Se3 Ja6 8. Jf3 Sc5 9. Dd2 d6 10. Jc3 0-0 a biely udržal miernu výhodu. ) 6. ... Jxf3+ 7. gxf3 (Po 7. Dxf3 Se7 8. Sd3 0-0 9. 0-0 Jc6 s vyrovnanou hrou. Biely v tomto pokračovaní nezíska takú výhodu ako vo variante 6. Jf3) 7. ... Sc5 8. Vg1 Dh4 9. Vg3 Jc6 (Po 9. ... Dxh2 by prišlo 10. De2 h5 11. Jf3 Jc6 12. Se3 Jd4 13. Sxd4 Sxd4 14. Jd5 Kf8 15. Vd1 a biely má výhodu.) 10. h3 f5 11. Sg5 Dh5 12. Jc3 s vyrovnanou hrou. Obe strany však musia hrať presne, inak môže súper získať výhodu. Štatisticky v tomto pokračovaní biely vyhral až 53 % partii, zatiaľ čo čierny vyhral len 24 % partii.