cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aristonous z Aiginy
Aristonous bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Aiginsky sochár Aristonous pôsobil zrejme v prvej polovici 5. storočia pred Kr. Podľa gréckeho cestovateľa Pausania bol autorom bronzovej sochy Dia v Olympii: „''Ak pôjde návštevník truchu ďalej, naskytne sa mu pohľad na Diovu sochu obrátenú k východu Slnka. Socha drží orla, v druhej ruke blesk, na hlava má veniec z ľalií. Je to dar obyvateľov Metapontu a dielo aiginskeho Aristonoa; nevieme kto učil tohoto Aristonoa, ani kedy žil.''“
Gironcourt-sur-Vraine
Gironcourt-sur-Vraine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Inzulínové pero
alt=Inzulínové perá|náhľad|Inzulínové perá NovoPen 3 Demi, pripravené na použitie - červené obsahuje rýchlo účinkujúci inzulín a zelené dlho účinkujúci inzulín, aplikovaný spravidla na noc. Inzulínové pero je pomôcka pre podkožnú aplikáciu Inzulínu. Inzulínové pero používa väčšina pacientov s diabetes mellitus, liečených inzulínom. Do inzulínových pier sa vkladajú náplne (cartridge), čo sú sklenené ampulky s inzulínom s objemom 3 mililitre, ktoré obsahujú inzulín v koncentrácii 100 IU/ml (jednotiek na mililiter).
Konštrukcia
Inzulínové pero sa spravidla skladá z tela, na ktorého konci je gombík na nastavenie dávky inzulínu a tlačidlo, ktorým sa aplikuje inzulín. V tele je ďalej držiak náplne inzulínu s náplňou a na opačnom konci vymeniteľná injekčná ihla s krytom ihly a ochranným krytom pera. Výhodou inzulínového pera oproti aplikácii inzulínu injekčnou striekačkou je jednoduchšie nastavenie dávky inzulínu (zvládnuteľné aj pre pacientov s poruchami zraku), jednoduchšia aplikácia inzulínu a jednoduché skladovanie a prenášanie.
Používanie
alt=Aplikácia inzulínu pomocou pera|náhľad|Aplikácia inzulínu pomocou pera Pri používaní inzulínového pera sa podobne ako pri aplikácii inzulínu striekačkou odporúča striedať miesta vpichu (brucho, ramená, stehná). Pri viacnásobnej aplikácii inzulínu do jedného miesta dochádza k lipodystrofii - podkožným hrbolom, z ktorých sa inzulín zle vstrebáva. Za predpokladu dodržiavania základnej hygieny nie je pred injekciou inzulínu nevyhnutná dezinfekcia kože.
Postup pri aplikácii inzulínu perom:
Použitie v liečbe diabetes mellitus
Liečba diabetes mellitus inzulínom väčšinou spočíva v podávaní viacerých dávok inzulínu počas dňa. V tzv. intenzifikovanom režime je podávaná dávka rýchlo (a krátkodobo) účinkujúceho inzulínu pred každým hlavným jedlom a podanie dlho účinkujúceho  inzulínu na pokrytie bazálnej potreby organizmu pred spaním. Je však možné použiť viacero spôsobov individuálne prispôsobených kombinácii podávania inzulínu - "schém". Pacient má spravidla k dispozícii dve inzulínové perá, jedno naplnené rýchlo účinkujúcim inzulínom a druhé dlho účinkujúcim inzulínom. Dobre edukovaný diabetik si môže upravovať množstvo inzulínu v jednotlivých dávkach na základe meraní glykémie glukometerom.
Mélicourt
Mélicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jolana Hroncová
Prof. PhDr. Jolana Hroncová, CSc. (* 11. október 1949, Hriňová) je vysokoškolská pedagogička pôsobiaca na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici. Zastáva post vedúcej Katedry pedagogiky na Pedagogickej fakulte UMB, kde sa venuje problematike sociálnej pedagogiky, sociálnej patológie a jej prevencie, sociológii a filozofii výchovy.
Životopis
Odbor Pedagogika a Filozofia študovala na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1968 – 1973). Po ukončení školy pracovala v Ústave experimentálnej pedagogiky SAV a v roku 1978 nastúpila na Katedru pedagogiky Pedagogickej fakulte UMB v Banskej Bystrici, kde pôsobí dodnes.
Przekłady Literatur Słowiańskich
Przekłady Literatur Słowiańskich (slov.: Preklady slovanských literatúr) je vedecký časopis, ktorý vznikol v roku 2009 v Inštitúte slovanskej filológie Filologickej fakulty Sliezskej univerzity. Venuje sa teoretickým, historicko-literárnym a historicko-kultúrnym problémom umeleckého prekladu v rámci juho- a západoslovanských jazykov.
Daniel Dae Kim
Daniel Dae Kim (* 4. august 1968, Pusan, Kórejská republika) je americký herec a producent kórejského pôvodu. Stvárnil postavu Jina-Soo Kwona v televíznom seriály Nezvestní (2004-2010) a China Ho Kellyho v televíznom seriály Hawaii 5.0 (2010 - 2020).
Detstvo a mladosť
Kim sa narodil v prístavnom meste Pusan, v Južnej Kórei. Keď mal jeden rok, sa s rodičmi presťahoval do Spojených štátov. Vyrastal v New Yorku a v Pensylvánii. V roku 1990 promoval na Haverford College a získal dvojitý bakalársky titul v odbore divadlo a politológia. V roku 1996 získal titul MFA na New York University.
Kariéra
Po ukončení štúdia sa objavil vo vedľajších úlohách, vo viacerých televíznych seriáloch. Viac priestoru získal v televíznom seriály Nezvestní, kde hral v rokoch 2004 až 2010. V seriály hovoril väčšinou po kórejsky. Po skončení seriálu získal jednu z hlavných úloh v televíznom seriály Hawaii 5.0. Seriál získal veľmi pozitívne recenzie od kritikov aj od divákov. Jednu z epizód aj režíroval. Seriál nakoniec opustil v roku 2017, kvôli sporu ohľadom platu.
Súkromný život
Kim je ženatý od roku 1993 s manželkou Miou Kim, s ktorou má dve deti. Často sa zdržuje v Los Angeles a v New York City, kde striedavo žije.
V 19. marca 2020 bol pozitívny na covid-19, pričom 30. marca uviedol, že sa už jeho zdravotný stav zlepšil. Je vášnivým zberateľom hodiniek a často krát niektoré z nich používa aj v televíznych seriáloch či filmoch. Tiež uviedol, že sa mu nepáči ázijsko-americká diskriminácia v Spojených štátoch. Po prekonaní covidu-19 sa postavil proti xenofóbii a rasizmu spojenému s covidom-19 a niekoľko krát zdôraznil, aby ľudia sa zamýšľali a prestali byť rasistický voči ázijským ľuďom.
Vo februári 2021 spoločne s Danielom Wu, ponúkol 25 000 dolárov za informácie vedúce k zatknutiu páchateľov, ktorí boli zodpovední za série útokov na starších ázijsko-amerických občanov v San Francisco Bay Area.
Jana Andrsová
Jana Andrsová (* 8. august 1939, Praha – † 16. február 2023 ) bola česká baletná umelkyňa, pedagogička a herečka.
Patrimonializmus
Patrimonializmus je štýl vládnutia, pri ktorom sa takmer alebo vôbec nerozlišuje medzi súkromnými záujmami vládcu a verejným záujmom, čiže súkromné a erárne je preň jedno a to isté. Vládca, ktorý ovláda všetky zdroje štátu, má možnosť využívať ich podľa vlastnej ľubovôle. Takéto usporiadanie je nedemokratické a autokratické. Ide o extrémnu verziu klientelizmu, čiže vzťahov medzi patrónom a klientom. pri ktorých zdroje smerujú zhora nadol, kým politická podpora zdola nahor.
Termín patrimonializmus zaviedol Max Weber vo svej analýze svojvoľných rozhodnutí kráľov a ich príbuzných, ktorých takmer alebo vôbec nič neobmedzovalo v ich správaní. Weber sa pritom sústredil najmä na začiatky európskeho novoveku od konca 15. storočia po koniec 18. storočia, keď sa ešte takmer všetky záväzné rozhodnutia rodili v prostredí panovníckych rodín, a nie v byrokratických štruktúrach. Všetci vládni úradníci plne záviseli od osobných vzťahov s panovníkmi, ktorí neváhali použiť akékoľvek prostriedky, aby si vynútili poslušnosť. To však malo za následok rast nestability, keďže jediným spôsobom, ako dosiahnuť zmenu, bolo zvrhnutie vládcu.
Laloubère
Laloubère môže byť:
Jana Andrsová
Životopis
S Laternou magikou tiež účinkovala na výstave Expo 67 v Montreali a inde v zahraničí. So súborom spolupracovala do roku 1978, neformálne aj neskôr.
Vydala sa za violoncelistu a hudobného pedagóga Alexandra Večtomova s ktorým mala tri dcéry Veroniku, Andreu a Johanu.
Patrimonializmus
Max Weber za extrémnu formu patrimonializmu označil sultanizmus. Významná aktualizovaná verzia tohto pojmu zahŕňa aj pojem neosultanizmus. Ten charakterizuje dnešné politické systémy, ktoré nie sú monarchie, ale sú im vlastné črty tradičného patrimonializmu. Príklady takýchto systémov nachádzame v niektorých oblastiach Afriky, Južnej Ameriky a Stredného východu.
Smrtonosná pasca 4.0
náhľad|Poškodené policajné auto FBI použité vo filme Smrtonosná pasca 4.0 ( a mimo Severnej Ameriky ako Die Hard 4.0) je americký akčný film z roku 2007 a zároveň štvrtá časť zo série Smrtonosná pasca. Film režíroval Len Wiseman a v hlavnej úlohe vystupoval Bruce Willis ako John McClane. Názov filmu bol adaptovaný z štátneho motta New Hampshire, „Live Free or Die“. Hlavný dej filmu ukazuje Johna McClanea ako bojuje s kybernetickými teroristami, ktorí sa plánujú nabúrať do počítačov FBI. Film má základ v článku z roku 1997 „A Farewell to Arms“ napísaný Johnom Carlinom pre časopis Wired. Film bol v Severnej Amerike vydaný dňa 27. júna 2007.
Potom, ako bol projekt zastavený kvôli útokom z 11. septembra 2001, produkcia nakoniec pokračovala a názov filmu bol niekoľkokrát zmenený. Pre akčné scény bolo použitých množstvo vizuálnych efektov, aj napriek tomu, že Wiseman a Willis vyhlásili, že hľadali hraničnú hodnotu CGI vo filme. V oddelených epizódach počas filmovania boli Willis aj jeho kaskadérsky dvojník (Larry Rippenkroeger) zranení. Na rozdiel od predchádzajúcich troch filmov série, americký rating bol PG-13, namiesto R. Nehodnotená verzia filmu obsahovala nadávky a násilie.
Film získal všeobecne pozitívne recenzie, ziskom 82% pozitívneho ratingu na Rotten Tomatoes a 69/100 na Metacritic. Film mal celkový zárobok 383,4 milióna amerických dolárov. Hudba pre film bola vydaná dňa 2. júla 2007.
Dej
Matta Farella (Justin Long), testera proti hakerským systémom, si niekto najme, aby vyskúšal nový vládny program. Matt sa nevedomky nabúra do siete vnútornej bezpečnosti a umožní tam vstup hakerom. Šéf FBI chce dostať za mreže všetkých hakerov, ktorí by v tom mohli ísť. FBI však zistí že všetkých hakerov, ktorí tiež mali ten systém testovať, zavraždili pomocou počítačov. Polícia za posledným, ktorý ostal nažive (Mattom) posiela Johna McClanea (Bruce Willis), ktorý ho má dopraviť na stanicu, keď dom, v ktorom Matt býva, prepadne komando vrahov. John a Matt utečú a dostanú sa do Washingtonu, kde má dôjsť k prevozu. V tej chvíli skolabuje doprava, televízia, počítače a mobilná sieť. Matt zistí, že ide o najprepracovanejší hakerský útok všetkých čias a a skoro bude nasledovať odstavenie elektriny a plynu. Vydá sa s Johnom do východného uzlu, kde sa dá vypnúť kompletne elektrina. Po výbuchu areálu sa dostávajú za Frederickom „Warlockom“ Kaludisom (Kevin Smith), kde zistia, že všetko má na svedomí Thomas Gabriel (Timothy Olyphant), bývalý vedúci finančného zabezpečenia USA, ktorý je najlepším hakerom všetkých čias a odišiel, keď ho skoro ukameňovali po 11. septembri, kedy našiel diery v systéme. Thomas však unesie Johnovu dcéru Lucy (Mary Elizabeth Winstead) a Matta. John sa dostane do úzkych, keď ho Thomas chytí pod krk a zbraň mu namieri na rameno, ale John povie svoju obvyklú hlášku „Jupikajej, šmejde“ a cez svoje rameno zasiahne Thomasa do srdca, a tým ho zabije, následne Matt zastrelí Thomasovho muža č. 2 (Edoardo Costa), ktorý mieril zbraňou na Lucy.
Predaj
Film Smrtonosná pasca 4.0 počas prvého dňa vydania zarobil 9,1 milióna dolárov v 3172 kinách, čím sa stal najlepším otváracím dňom v sérii filmov Smrtonosná pasca. Počas otváracieho víkendu filmu zarobil 33,3 milióna dolárov (48,3 milióna dolárov vrátane stredy a štvrtka). Film celkovo zarobil v USA 134 miliónov dolárov a 249 miliónov dolárov v zahraničí, pričom celkovo zarobil 383,5 milióna dolárov, čím sa stal dvanástym filmom roka 2007 s najvyšším zárobkom.
Maubourguet
Maubourguet môže byť:
Ossun
Ossun môže byť:
Ménesqueville
Ménesqueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Godoncourt
Godoncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vic-en-Bigorre
Vic-en-Bigorre môže byť:
Tournay
Tournay môže byť:
Trie-sur-Baïse
Trie-sur-Baïse môže byť:
Krkovička
náhľad|Bravčová krkovička s kosťou náhľad|Bravčová krkovička bez kosti náhľad|Poloha bravčovej krkovičky na schematickom znázornení častí bravčového mäsa Krkovička alebo krkovica je výsekový druh bravčového mäsa zo šije a prednej časti chrbta (iný názov: bravčová krkovička/krkovica), resp. v širšom zmysle aj podobné mäso iných jatočných zvierat (napr. hovädzia krkovička).
Bravčová krkovička
Bravčová krkovička sa nachádza na hornej strane chrbta od hlavy po chrbtovú časť a nadväzuje na bravčové karé. Je jednou z najpoužívanejších častí z výsekového mäsa a je charakteristická prerastením, nie však mastným mäsom. Obsahuje vnútrosvalový tuk. V predajniach a mäsiarstvách sa predáva buď s kosťou alebo bez kosti. Je vhodná na prípravu rezňov, steakov alebo na pečenie v celku, grilovanie a údenie.
Pouyastruc
Pouyastruc môže byť:
Clostridium tetani
Clostridium tetani je bežná pôdna baktéria a pôvodca tetanu. Vegetatívne bunky C. tetani sú zvyčajne tyčinkovité a dlhé do 2,5 μm, ale pri vytváraní spór sa zväčšujú a majú tvar tenisovej rakety alebo paličky. Spóry C. tetani sú extrémne odolné a možno ich nájsť na celom svete v pôde alebo v gastrointestinálnom trakte zvierat. Ak sa C. tetani dostane do rany, môže rásť a produkovať silný exotoxín, tetanospazmín, ktorý zasahuje do motorických neurónov a spôsobuje tetanus. Pôsobeniu toxínu možno zabrániť vakcínami proti tetanovému toxoidu, ktoré sa často podávajú deťom na celom svete.
Klinické opisy tetanu spojeného s ranami sa nachádzajú prinajmenšom už v 4. storočí pred Kr. v Hippokratovom diele Aforizmy. Prvé jasné spojenie s pôdou bolo v roku 1884, keď Arthur Nicolaier ukázal, že u zvierat, ktorým boli vstreknuté vzorky pôdy, sa vyvinul tetanus. V roku 1889 C. tetani izoloval z ľudskej obete Kitasato Shibasaburō, ktorý neskôr ukázal, že organizmus môže spôsobiť ochorenie, keď sa vstrekne zvieratám, a že toxín môže byť neutralizovaný špecifickými protilátkami. V roku 1897 Edmond Nocard ukázal, že tetanový antitoxín vyvoláva u ľudí pasívnu imunitu a možno ho použiť na profylaxiu a liečbu. V prvej svetovej vojne bola injekcia antiséra proti tetanu z koní široko používaná ako profylaxia proti tetanu u zranených vojakov, čo viedlo k dramatickému poklesu prípadov tetanu v priebehu vojny. Modernú metódu inaktivácie tetanového toxínu pomocou formaldehydu vyvinul Gaston Ramon v 20. rokoch 20. storočia; to viedlo k vývoju vakcíny proti tetanovému toxoidu P. Descombey v roku 1924, ktorá bola široko používaná na prevenciu tetanu vyvolaného zraneniami počas druhej svetovej vojny.
Pneumatofor
Pneumatofor môže byť:
Golbey
Golbey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rabastens-de-Bigorre
Rabastens-de-Bigorre môže byť:
Ménilles
Ménilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anízová ulica (Bratislava)
Anízová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Križuje sa s 2 ulicami: Majoránová a Rascová ulica.
Manuel Oribe
Manuel Ceferino Oribe y Viana, známy ako Manuel Oribe (* 26. august 1792, Montevideo † 12. november 1857, Montevideo) bol uruguajský politik a vojak. Bol druhým prezidentom Uruguaja, neskôr sa počas občianskej vojny v Uruguaji sám vyhlásil za protiprezidenta a vládol tak súčasne s ústavne zvolenými prezidentmi. Oribe patrí medzi najvýznamnejších predstaviteľov počiatkov Uruguaja a jeho boja za nezávislosť. Stal sa zakladateľom a hlavným predstaviteľom tradičného uruguajského politického subjektu Národná strana, ktorá je do súčasnosti v uruguajskom parlamente.
Životopis
Najväčšiu podporu v novom štáte však získal Rivera, ktorý sa v novembri 1830 stal historicky prvým prezidentom Uruguaja. Po viacerých vnútorných konfliktoch sa Rivera rozhodol vyhlásiť v roku 1835 voľby, ktoré vyhral práve Oribe a stal sa tak druhým prezidentom Uruguaja. Krátko po nástupe do funkcie sa dostal do konfliktu s Riverom, ktorý fakticky vládol vidieku, čomu sa Oribe snažil zabrániť. Začala tak občianska vojna. Oribe založil v tomto období Národnú stranu (Partido Nacional), zvanú tiež Biela strana (Partido Blanco), ktorá bola protikladom k strane Colorado, teda Červenej strane, ktorú viedol Rivera. Kvôli vojenským povinnostiam sa v roku 1838 Oribe funkcie prezidenta vzdal. Podporu v občianskej vojne hľadal opäť v susedných Spojených provinciách La Platy, podobne aj Rivera hľadal podporu v zahraničí, no v Európe. Počas konfliktu bol Rivera zvolený opäť za prezidenta, po skončení jeho mandátu sa však Oribe vyhlásil sám za protiprezidenta a krajina tak mala súčasne dvoch prezidentov. Občiansku vojnu nakoniec vyhrala strana Colorado, no už bez Riveru, ktorý medzi tým skončil v exile. Rozhodujúci vplyv v Uruguaji však v skutočnosti získali cudzie štáty. V ďalších rokoch sa Oribe ešte aktívne podieľal na vnútornej politike, no žiadny oficiálny post už nezastával. Zomrel v Montevideu, kde je aj pochovaný.
František z Paoly
Detstvo a dospievanie
Svätý František z Paoly sa narodil v Kalábrii (južné Taliansko) v mestečku Paola. František bol jediným dieťaťom svojich rodičov, narodil sa im po dlhých modlitbách vo vyššom veku. František sa narodil s vážnou očnou chorobou. Rodičia ho v modlitbe zverili svätému Františkovi z Assisi, po ktorom aj dostal meno, a sľúbili, že ak sa uzdraví, na rok ho pošlú do františkánskeho kláštora. František sa zázračne uzdravil a rok strávil vo františkánskom kláštore.
Pustovníctvo
V mladom veku sa utiahol na pustatinu neďaleko rodného mesta, kde žil v pôste a modlitbe. Postupne sa k nemu pridali ďalší mladí ľudia. Postavili si kostol a kláštor. Dali si meno Pustovníci sv. Františka z Asissi a žili podľa jeho reguly. František žil vo veľkom sebazapieraní, väčšinou len o chlebe a vode. Chodieval bosý, málo spával, nosieval kajúci pás spôsobujúci mu veľké bolesti.
Nadprirodzené schopnosti
František mal moc zázrakov: privolal či utíšil dážď, chodil suchou nohou po mori, zadržal rúcajúce sa balvany, liečil chorých, vzkriesil aj mŕtvych.
Chýry o jeho zázrakoch sa rýchlo šírili. Pápež Pavol II. preto poslal za ním jedného zo svojich prelátov. František, hoci preláta nikdy nevidel, hneď ho spoznal, pobozkal mu ruku a povedal mu, koľko rokov presne je kňazom. Prelát bol natoľko užasnutý svätosťou Františkovho života, že pápežovi doniesol vernú správu o tom, čo videl, a potom vstúpil do Františkovho rádu.
Vznik rádu
Františkovo pustovnícke hnutie bolo v roku 1470 schválené na úrovni diecézy. Františkov Rád Najmenších bratov sv. Františka z Paoly schválil pápež Sixtus IV. v roku 1474.
Odchod do Francúzska
V roku 1483 vo Francúzsku zomieral vo veľkých bolestiach kráľ Ľudovít XI. Dopočul sa o Františkovi a jeho zázračnej moci. Poslal za ním svojho majordóma s bohatými darmi, aby ho doviedol do Francúzska. František dary neprijal a do Francúzska nešiel. Kráľ sa preto obrátil na pápeža, ktorého žiadosti František vyhovel a odišiel do Francúzska.
František žil na kráľovskom dvore v pustovni vo veľkej záhrade alebo v skromnej cele. Snažil sa kráľa priviesť ku kajúcnosti, čo sa mu nakoniec podarilo. Po smrti Ľudovíta XI. sa František chcel vrátiť domov, ale nový kráľ Karol VIII. ho prehovoril, aby zostal. František napokon zostal vo Francúzsku až do svojej smrti. Založil viaceré kláštory, vytvoril aj klauzúrny rád pre ženy a tretí rád pre laikov. Zomrel na Veľký piatok vo veku 91 rokov.
Svätorečenie
František bol blahorečený 7. júla 1513, za svätého bol vyhlásený 1. mája 1519.
Jeho neporušené telo spálili v roku 1562 hugenoti. Zachovalo sa len niekoľko úlomkov kostí.
Ikonografia
Ikonograficky býva znázorňovaný zväčša ako starší mních s kapucňou na hlave a palicou v ruke. Jeho heslom je Charitas (Božia láska) uvádzané aj na obrazoch. František je patrónom Kalábrie, pustovníkov, trpiacich, proti moru, proti manželskej neplodnosti.
Liptovské hrnčiarstvo
náhľad|Liptovská keramika Liptovské hrnčiarstvo predstavuje charakteristicky zdobené výrobky hrnčiarskych remeselníkov, špecifických pre región Liptova. V súčasnosti je doložené archívnym materiálom, muzeálnymi zbierkami a svedectvom pamätníkov, potvrdzujúcich hrnčiarske dielne v Štrbe, Važci, Hybiach, Okoličnom, Smrečanoch, Palúdzke a v Ružomberku. Na prelome 19. a 20. storočia začalo liptovské hrnčiarstvo zanikať. Výroba na hornom Liptove sa udržala len v obci Hybe, kde ešte v tridsiatych rokoch pracovalo niekoľko hrnčiarov vo vlastných dielňach a „vyžihárňach.“
Pod hrnčiarske remeslo spadá aj kachliarstvo a tehliarstvo; tieto schopnosti sa častokrát kombinovali v jednej dielni, kde pôsobilo viacero majstrov, alebo bol väčší dopyt po menovanom tovare.
Charakteristické znaky
Remeselné dielne v Liptovskej kotline boli charakteristické výrobou dokonale remeselne vyhotoveného úžitkového riadu. Hlina z lokálnych zdrojov mala po výpale svetločervenú farbu, ľudovo pomenovanú ako červenica. Estetickú pôsobivosť mu dodávalo používanie striedmej farebnej škály, typický bol žltkavý a hnedý fŕkaný či striekaný dekor a zelenkavá glazúra. Tá bola vyrábaná v rôznych intenzitách svetlosti, podľa množstva pridanej medienky (pripravovali si ju pálením medi) do transparentnej glazúry „gliedy“, dovážanej prevažne z Banskej Štiavnice, Příbrami a neskôr z Prahy. Výzdobu niektorých druhov nádob robili majstri remesla farebnými hlinkami nanášaním dekóru drievkami, štetcami, kravskými „rohmi“ v užšej časti zaopatrenými husím brkom či „grguľou“ alebo „kukačkou“. Vo farebnej úprave povrchu nádob uplatňovali tiež techniku „trasakovania“ a maľovania špongiou. Ornamentálne prvky pozostávali zväčša z bodiek a čiarok, no typické sú aj vzory ako kuracie labky, kohútiky, hadíky, pásiky a hviezdičky. Za zvláštnosť možno považovať dekoratívne venčeky - farebná hlinka sa natrela v širšom páse po obvode nádoby štetcom a potom sa vlnkovite roztierala pritlačeným prstom. Pod tlakom prsta sa biela hlinka rozriedila s podkladovou farbou (engobou) a vznikali neostré prechody medzi farbami.
Výpal keramiky
Hrnčiari svoje výrobky vypaľovali vo veľkých „cúgových“ - kaselských peciach, takzvaných vyžíharňach. Tieto stavby, v ktorých boli pece umiestnené (patrili k nim aj prístrešky na drevo a pod.) sa stavali v odľahlejších častiach sídiel, nie priamo v dedine, kde mali hrnčiari dielne, pretože počas výpalov hrozilo nebezpečenstvo požiaru. Hlinené výrobky sa pálili zväčša na dvakrát - prvý krát dôkladne vysušené nádoby, prípadne zdobené hlinkami (hlinenými farbami nanášanými na polosuchý črep) a druhýkrát sa vypálili aj s nanesenou glazúrou (prifarbovanou alebo transparentnou - podľa osobitého zámeru výrobcu). Riad sa na seba ukladal v tzv. šóroch na pláty (dosky z navysoko vypálenej šamotovej hliny) a nesmel sa dotýkať, aby sa „nespiekol“ dokopy. Na jedno pálenie sa do pece naukladalo približne 500 až 600 kusov výrobkov, podľa ich veľkosti. V peciach sa pálilo mäkkým drevom, ktoré horí dlhým plameňom. Každý výpal si vyžadoval spotrebu približne troch kubíkov dreva.
Kognitívne skreslenie
Kognitívne skreslenie (anglicky cognitive bias) je systematická, opakovaná chyba v myslení, rozhodovaní, odhadoch, spomienkach, zapamätávaní a iných myšlienkových procesoch, pričom závery o iných ľuďoch a situáciách môžu v týchto prípadoch byť vyvodené nelogickým spôsobom. Napríklad konfirmačné skreslenie je tendencia vyhľadávať len tie informácie, ktoré sú v súlade s tým, čomu práve veríme. Pamäťové skreslenia ovplyvňujú, čo a ako ľahko si spomenieme. Príklad: ľudia si pravdepodobnejšie spomenú na udalosti, ktoré vnímajú ako humorné a lepšie si zapamätajú údaje, ktoré sami vytvoria. Spomienky, ktoré sa nám spájajú s dôležitými udalosťami alebo silnými emóciami, sa nám zdajú presnejšie.
Praktický význam
Väčšina našich úsudkov a činov je správna. Naše telá a mysle dokážu úžasné veci. Avšak chyby úsudku, ktorých sa ľudia dopúšťajú, sa za určitých okolností predvídateľne opakujú. Obvykle si dovoľujeme riadiť sa svojimi dojmami a pocitmi. Dôvera, ktorú máme vo svoje intuitívne názory a preferencie, väčšinou býva oprávnená. Ale nie je tomu tak vždy. Nielen že sme iracionálni, sme predvídateľne iracionálni. Často sme o niečom skalopevne presvedčení, aj keď pravdu nemáme. Naša iracionalita sa prejavuje rovnakým spôsobom znova a znova. Bez ohľadu na to, či konáme ako konzumenti, podnikatelia, zákonodarci, pochopenie spôsobov, akými sme predvídateľne iracionálni, nám ukáže cestu ako zlepšiť naše rozhodnutia a tak zlepšiť naše životy.
Zoznam
V nasledujúcej časti je výber zo známych skreslení:
Slovensko na Európskom olympijskom festivale mládeže
Slovensko sa zúčastňuje na Európskom olympijskom festivale mládeže  od leta 1993. Na prvom ročníku letného EYOF v roku 1991 ako aj prvom zimnom EYOF 1993 štartovali slovenskí športovci vo výprave Česko-Slovenska.
História
Na premiérových ročníkoch letného i zimného EYOF, vtedy pod názvom Európske olympijské dni mládeže (EYOD) získali slovenskí mládežníci ešte vo výpravách Česko-Slovenska zhodne po jednej medaile. Na letnej premiére 1991 v Bruseli zlato tenista Martin Hromec, na zimnej 1993 v talianskej Aoste bronz bežec na lyžiach Martin Bajčičák. Prvé zlato v ére samostatnosti získal v roku 1993 atlét Tomáš Halva. Päťkrát získala výprava Slovenska dve zlaté medaily – v Bathe 1995, v Lisabone 1997, v Paríži 2003, v Tampere 2009 a v Utrechte 2013. Doteraz najúspešnejšie vystúpenia, čo sa týka počtu medailí sme zaznamenali na EYOF 2007 v Belehrade, odkiaľ sme priviezli osem cenných kovov (1-4-3) a v roku 2017 z maďarského Győru dokonca desať medailí (1-4-5). Jedinou dvojnásobnou zlatou medailistkou z letného vydania EYOF je tenistka Viktória Kužmová. Medzi našimi medailistami podujatia nájdeme aj známe mená, ktoré sa neskôr zúčastnili olympijských hier ako tenista Dominik Hrbatý, atlét Jozef Repčík či cyklista Matej Jurčo.
Zimné EYOF neboli pre nás tak úspešné ako letné. Historickú prvú zlatú medailu sme získali až v roku 1999, pričinila sa o ňu miešaná biatlonová štafeta na IV. zimných EYOD, ktoré sa konali v Poprade-Tatrách. Podujatia organizovaného Slovenským olympijským výborom v rámci podpory kandidatúry Popradu-Tatier na usporiadanie ZOH 2006 sa zúčastnilo 699 športovcov zo 40 európskych krajín. Prvú individuálnu medailu v ére samostatnosti získala krasokorčuliarka Monika Simančíková v Liberci 2011. Najúspešnejší pre našich mládežníkov bol Zimný EYOF 2019 v Sarajeve. Kým na všetkých doterajších zimných EYOF získali Slováci dohromady šesť medailí (1-0-5), v bosnianskej metropole pridali hneď štyri cenné kovy a s bilanciou 2-2-0 obsadili 7. miesto v hodnotení krajín. Výrazne sa o to pričinila šortrekárka Petra Rusnáková, s dvomi zlatými a jednou striebornou medailou najúspešnejšia účastníčka celého podujatia. Zároveň sa stala aj historicky najúspešnejšou slovenskou športovkyňou na letných aj zimných EYOF. Prvý krát v histórii EYOF sa stalo, že dve naše športovkyne v jednej disciplíne vystúpili na stupne víťazov, v rýchlokorčuľovaní na krátkej dráhe na 500 m trati obsadili prvé dve priečky Petra Rusnáková a Lucia Filipová.
XVI. Letný EYOF 2022 sa mal pôvodne konať v roku 2021, z dôvodu pandémie COVID-19 sa však termín podujatia presunul o rok neskôr. Dejiskom súťaží mali byť Košice, no keďže tie sa vzdali organizácie, usporiadateľským mestom sa stala Banská Bystrica. V dňoch 24. júla až 30. júla 2022 sa konali súťaže v desiatich športových odvetviach za účasti mladých športovcov zo 48 krajín. Okrem Banskej Bystrice boli dejiskami súťaží Zvolen, Detva, Slovenská Ľupča a Badín.
Transit
Transit môže byť:
Rascová ulica (Bratislava)
Rascová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Križuje sa len s Tymiánovou ulicou.
Rada desiatich (Consiglio dei dieci)
náhľad|Na obraze je vidieť exekúciu dóžu na schodoch obrov pred Dóžovským palácom. Rada desiatich je politický orgán, ktorý ako jeden z najvyšších v politickej hierarchii Benátskej republiky zastával funkciu riadenia tajnej polície a taktiež tajných služieb. Svoje funkcie vykonával od roku 1310 až do konca Benátskej republiky v roku 1797.
Uniforma Rady desiatich
Pre úradníkov v rade desiatich boli typické ich červené tógy (róby) a nízke čierne klobúky.
História
Vznik Rady desiatich bol reakciou na povstanie šľachticov v Benátskej republike, ktorí sa po tom ako sa dóža Pietro Gradenigo zaslúžil o uzavretie a rozpustenie Veľkej rady snažili o prevrat a reformu vo vládnych štruktúrach. Toto povstanie v roku 1310 sa im však nepodarilo, najmä kvôli zhodenému mažiaru, ktorý vyvolal v radoch protestujúcich chaos a ich pochod na palác bol neúspešný.
Povstanie sa vtedy podarilo odvrátiť ale vedúce elity Benátok vedeli, že ich systém je až priveľmi ťažkopádny a keby nebolo padnutého mažiaru tak by im trvalo pridlho zmobilizovať armádu na oponovanie protestujúcim. Práve preto sa rozhodlo o vzniku nového orgánu, ktorý by bol schopný reagovať rýchlejšie a mohol by mať v rukách moc aj nad tajnými službami a tajnou políciou. Taký orgán vznikol 10. júla a nazvali ho Consiglio dei dieci.
Funkcie
Na začiatku Rada desiatich slúžila ako kontrolný orgán, chrániaci republiku pred prevratom. Vďaka svojej sieti informátorov a občianskych denunzií, mohla rada predvídať rôzne protesty alebo združenia nepriateľov vlády.
15. storočie
Do 15. storočia im už ich funkcie prinášali moc nad vojenskými silami, financiami a taktiež nad svetským duchovenstvom. Ich najdôležitejšou úlohou bolo stále udržovať poriadok, ale ich záujmy často siahali aj do zahraničia a postupne prebrali kontrolu nad všetkými diplomatickými úlohami republiky.
16. storočie
V 16. storočí mala Rada na starosti obstarávanie obrany svojich získaných území. Mali na starosti stavanie zábran, múrov a brán. Taktiež obstarávali vojakov, ktorí tieto obranné línie strážili. Kvôli ich rozsiahlej sieti informátorov a úzkej spolupráci členov sa z Rady desiatich stala zákulisná inštitúcia, ktorá potajme ovládala všetky úkony Benátskej republiky. Postupne sa z Rady desiatich stala oligarchia Benátok, no ich úkony boli štátne utajované a teda ich z toľkej moci nemohol nikto upodozrievať.
Zonta
Keď začala byť moc rady desiatich hrozbou pre druhé vládne orgány, začali sa ostatný patricijovia báť o svoje miesto vo vysokej politike. Veľká rada sa preto rozhodla zostaviť kontrolnú skupinu 15 patricijov kontrolujúcich to aké rozhodnutia robí Rada.
Menneval
Menneval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Rada desiatich (Consiglio dei dieci)
Zonta
Zonta mala zastaviť nepotizmus a zaujaté rozhodovanie o rozsudkoch vysokých činiteľov.
Štátny inkvizítori
Štátny inkvizítori boli samostatnou inštitúciou, ktorá mala za úlohu ochraňovať štátne tajomstvá. Práve potom ako francúzskemu zástupcovi Benátok unikli informácie, dôležité pri konflikte Benátok s Osmanmi vznikla potreba úrad zastúpený dvomi zástupcami Rady desiatich a jedným z poradcov dóžu. Vo svojich počiatkoch zastupovali funkciu kontrarozviedky a ochraňovali štátne tajomstva, ale neskôr už mali na starosti aj: propagandu, konšpirácie, verejný poriadok a špionáž.
Menneval
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gorhey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grand (Vosges)
Grand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mercey
Mercey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wayde van Niekerk
Wayde van Niekerk (* 15. júl 1992), Kapské Mesto, Južná Afrika) je juhoafrický atlét, ktorý sa venuje behu na 400 m, 200 m a 100 m.
Na MS 2015 získal v behu na 400 metrov zlatú medailu. Na olympijských hrách 2016 však v tejto disciplíne nebol hlavným favoritom, tým bol obhajca olympijského zlata Kirani James. Navyše štartoval z nevýhodnej ôsmej dráhy a nemal prehľad o ostatných bežcoch. Napriek tomu získal suverénnym spôsobom zlatú medailu a časom 43.03 prekonal svetový rekord Michaela Johnsona z roku 1999.
Jeho trénerkou je 74-ročná Ans Bothová.
Uršuľa Kovalyk
Uršuľa Kovalyk (autorský pseudonym) (* 31. december 1969, Košice) je slovenská poetka a spisovateľka.
Život a dielo
Vyštudovala Strednú zdravotnícku školu, ale v zdravotníctve nepracovala. Po roku 1989 vystriedala niekoľko exkluzívnych zamestnaní (ošetrovateľka laboratórnych zvierat, kníhkupkyňa v kníhkupectve Artforum, pracovníčka v Krízovom centre pre obete násilia). Známa v košickom undergrounde. V roku 2004 externe vyštudovala sociálnu prácu na Trnavskej univerzite. V súčasnosti pracuje v občianskom združení s bezdomovcami. Je supervízorkou a principálkou „Divadla bez domova“, v ktorom hrajú ľudia bez domova a telesne postihnutí. Má dve deti a žije v Bratislave.
Rád Najmenších bratov sv. Františka z Paoly
náhľad|Znak paulánov náhľad|Kláštor paulánov v Šamoríne
'''Rád Najmenších bratov sv. Františka z Paoly (lat. Ordo minimorum), hovorovo pauláni alebo najmenší bratia''', je rímskokatolícky rehoľný rád založený svätým Františkom z Paoly a schválený pápežom Sixtom IV. roku 1474. V minulosti patril k žobravým rádom.
Vznik rádu
Pôvodne nemali meno, zo začiatku si hovorili Pustovníci sv. Františka z Asissi, neskôr Kajúci pustovníci brata Františka z Paoly. Z túžby po pokore a snahy byť ešte menší ako menší bratia sv. Františka z Assisi (fratres minores) František zaviedol označenie najmenší bratia (fratres minimi).
Bratstvo získalo v roku 1470 štatút diecéznej kongregácie.
Pápež Sixtus IV. schválil rád najmenších bratov bulou zo 17. mája 1474 s vlastným znakom CHARITAS (Božia láska).
Svätý František z Paoly štyrikrát prepracoval regule rádu, posledná verzia bola schválená v roku 1506 a bol v nej definitívne zakotvený sľub trvalého pôstneho života (pôst od mäsa, vajec, mliečnych výrobkov a alkoholu).
Znaky rádu
Pauláni namiesto obvyklých troch sľubov (sľuby čistoty, chudoby, poslušnosti) skladajú aj štvrtý sľub, ktorý ich zaväzuje k prísnemu pôstu. Nekonzumujú mäso, mlieko, vajcia, či syry, a to ako pokánie za všetkých ľudí, ktorí žijú nestriedmym životom.
Pauláni sa vyznačujú kajúcnym životom a horlivým apoštolátom, ale tiež prísnou telesnou askézou. Príkaz chodiť naboso nie je dodržiavaný za každú cenu, podľa ročného obdobia nosia sandále či topánky.
Do kláštora bolo zakázané vstupovať ženám. Pauláni smeli kláštor opúšťať len v sprievode spoločníka a nesmeli nosiť nič z plátna. Pauláni sa kvôli striktnému dodržiavaniu sľubu chudoby nesmeli peňazí ani dotýkať, k vybavovaniu finančných záležitostí im slúžili obláti.
Kvôli pustovníckemu zameraniu sa paulánske konventy nachádzajú skôr ďalej od miest, či ich centier. Napriek tomu sa pauláni venovali duchovnej správe farností, vedeckej činnosti, výučbe na školách a misiám.
Rozšírenie rádu
V čase smrti svätého Františka z Paoly bol rád najmenších bratov rozšírený v Taliansku, Francúzsku, Nemecku, Španielsku a Čechách.
V bývalom Uhorsku vznikol v 18. storočí jediný kláštor paulánov v Šamoríne, ktorý však z dôvodu zrušenia žobravých rádov Jozefom II. nemal dlhé trvanie.
Merey
Merey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tymianová ulica (Bratislava)
Tymianová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Grandrupt
Grandrupt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grónska kultúra
náhľad|Každoročné preteky psích záprahov, inak známu ako Uummannaq
Grónska kultúra má veľa spoločného s grónskou inuitskou tradíciou, keďže väčšinu obyvateľstva tvoria potomkovia Inuitov. Mnohí ľudia stále lovia ryby na ľade a každoročne sa tu konajú preteky psích záprahov, ktorých sa zúčastňuje každý, kto má tím.
Grónsko sa však teraz stalo tak trochu turistickou atrakciou. Organizuje súťaže na prilákanie turistov, ako sú preteky psov, ľadový rybolov, turistika a preteky v behu na lyžiach.
Tessa Thompsonová
Tessa Thompsonová (* 3. október 1983, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká herečka a speváčka.
Grónska kultúra
Inuiti
Inuiti tvoria 81% (2005) populácie Grónska. Lov je pre ich kultúru ikonický a väčšina Grónčanov stále loví aspoň na čiastočný úväzok, aby si doplnili stravu a zabezpečili kože na oblečenie a kajaky. Lov je pre ich kultúru ikonický a väčšina Grónčanov stále loví aspoň na čiastočný úväzok, aby si doplnili stravu a poskytli kožu na oblečenie a kajaky.
Tessa Thompsonová
Detstvo a mladosť
Thompsonová sa narodila v Los Angeles a vyrastala v Brooklyne v štáte New York. Jej otec je spevák Marc Anthony Thompson, známy tiež aj ako Chocolate Genius. Jej matka má panamský a mexický pôvod a otec má afro-panamský pôvod. Má jednu nevlastnú sestru menom Zsela, ktorá sa venuje spevu.
Grónska kultúra
Región Thule
Severozápadný cíp Grónska je známy ako oblasť Thule. Je veľký približne ako Nemecko, ale žije tu menej ako 1 000 ľudí. V regióne Thule sa nachádzajú najsevernejšie celoročne žijúce komunity na Zemi (Siorapaluk, Moriusaq, Savissivik, Qeqertat a Qaanaaq). Siorapaluk s približne 80 obyvateľmi je vzdialený len 730 námorných míľ (1 360 km) od severného pólu.
Tessa Thompsonová
Detstvo a mladosť
Navštevovala strednú školu v Santa Monice, kde hrala Hermiu v hre Williama Shakespeara, Sen, noci svätojánskej. Študovala antropológiu na Santa Monica College. Počas študovania sa zúčastnila prednášok Lisy Wolpe, z inštitútu Los Angeles Women's Shakespeare Company.
Grónska kultúra
Región Thule
Hoci v súčasnosti väčšina rodín v regióne Thule potrebuje aspoň jedného člena v platenom zamestnaní, aby mohla platiť za elektrinu a iné moderné vymoženosti, lov je stále váženým povolaním. Často sa konzumujú tradičné potraviny, ako sú tulene, mrože, narvaly a karibu. Lovci stále nosia ručne vyrábané odevy z kože ľadového medveďa, anoraky z karibu a kožené topánky, aby sa na zimných loveckých výpravách zahriali. Mnohí z mužov si udržiavajú svetovú úroveň v jazde na kajaku a v hádzaní harpún.
Tessa Thompsonová
Kariéra
Svoju kariéru zahájila v divadle, v roku 2002. Jej prvá rola bola v inscenácii Tempfest, od spoločnosti Los Angeles Women's Shakespeare Company. V rovnakom roku tiež stvárnila Júliu v inscenácii Romeo a Julia: Antebellum New Orleans, 1836. Jej herecký výkon v divadle jej zaistil nomináciu na divadelné ocenenie NAACP.
Grónska kultúra
Kultúrny stav lovu
náhľad| Lovec nesúci sobie mäso. Lov bol vždy dôležitým aspektom grónskej inuitskej kultúry:
Tessa Thompsonová
Kariéra
Po boku herečky Mary Elizabeth Winstead si zahrala v tanečnom filme Make It Happen z roku 2008. O rok neskôr sa objavila v dramatickom filme Mississippi Damned. Za svoj herecký výkon získala ocenenie filmového festivalu - American Black Film Festival, v kategórii najlepšia herečka. V roku 2010 sa objavila v divadelnej adaptácii Tylera Perryho, v inscenácii For Colored Girls. Objavila sa tiež v hororovom televíznom seriály 666 Park Avenue z roku 2013.
Grónska kultúra
Kultúrny stav lovu
Aj dnes je lov dôležitý, ako uviedla grónska samospráva:
Tessa Thompsonová
Kariéra
V roku 2014 sa objavila v životopisnom filme Selma, ktorý je inšpirovaný skutočnou udalosťou. Vo filme stvárnila aktivistku za ľudské práva, Diane Nash. V roku 2015 získala jednu z hlavných postáv filmu Creed. Vo filme sa objavila po boku hercov ako Sylvester Stallone, Phylicia Rashad či Michael B. Jordan. Film sa dočkal aj druhého pokračovania, v roku 2018, kde sa objavila aj Thompsonová.
V apríli 2016 bola obsadená do role Valkýrie, vo filme Thor: Ragnarok, ktorý mal premiéru v novembri 2017. Postavu Valkýrie si zopakovala aj v roku 2019, vo filme Avengers: Endgame.
Grónska kultúra
Kultúrny stav lovu
Lov sobov má v srdciach obyvateľov osobitné postavenie. Odstrel pižmovky poskytuje štyrikrát viac mäsa ako sob, ale "Grónčania by si oveľa radšej dali mäso z karibu alebo soba ako pižmovky alebo vola," hovorí Josephine Nymandová. "Zážitky sú však rovnako dôležité ako mäso," zdôrazňuje Peter Nielsen, vedúci úradu na ministerstve životného prostredia a prírody. "Je to jednoducho najkrajšia časť roka. Výpravy na lov karibu v krásnom jesennom počasí majú veľký spoločenský a fyzický význam pre pohodu ľudí. Má mnoho funkcií."
Tessa Thompsonová
Kariéra
Vo februári 2018 vyšiel film Annhilation, kde si zahrala po boku Natalie Portman a Jennifer Jason Leigh. V roku 2019 prepožičala svoj hlas psíkovi Lady vo filmovej adaptácii Lady a Trump.
Grónska kultúra
Inuitská kultúra
vpravo|náhľad| Rodina [[Inuiti|Inuitov (1917)]] Dlhá história vzájomnej závislosti medzi ľuďmi a sobmi si vyžaduje neustále úsilie o ochranu ich vzťahu a blaha oboch strán. Lov sobov, ktorý je bežný aj v mnohých iných častiach sveta, sa považuje za natoľko dôležitý pre kultúrne dedičstvo niektorých skupín, že sa usilujú  o jeho zápis na zoznam svetového dedičstva UNESCO. vpravo|náhľad|Lov mrožov v roku [[1855.]] Identita Inuitov je úzko spätá s ich geografiou, históriou a postojom k lovu - "pre Inuitov sú ekológia, lov a kultúra synonymá". Ich identita ako lovcov je ohrozená. Tieto útoky sú "... v Arktíde vnímané ako priamy útok na kultúru, identitu, ako aj udržateľné využívanie", a Inuiti na ne reagujú:
Tessa Thompsonová
Kariéra
V roku 2020 stvárnila hlavnú úlohu v romantickej dráme Sylvie's Love. Zahrala si aj v režisérskom debute Rebeccy Hall, s názvom Passing, ktorý bude mať premiéru v roku 2021.
Grónska kultúra
Inuitská kultúra
Preto sa cirkumpolárne národy a ich organizácie aktívne zapájajú do pokusov o ochranu svojho blahobytu, identity, záujmov a kultúry vrátane kultúry lovu. "Kuujjuaqská deklarácia" zaoberala vnímanými útokmi na ich autonómiu a práva a odporučila, aby Inuitská cirkumpolárna rada "vypracovala komplexnú štúdiu o tom, ako najlepšie riešiť globálne sily, ako sú "práva zvierat" a iné deštruktívne hnutia, ktorých cieľom je zničiť udržateľné využívanie živých zdrojov Inuitov, a aby o svojich zisteniach informovala nasledujúce Valné zhromaždenie." Medzinárodný arktický vedecký výbor sa stotožňuje s týmto názorom, a preto je jedným z jeho cieľov skúmať "udržateľné využívanie živých zdrojov, ktoré majú pre obyvateľov Arktídy vysokú hodnotu".
Kontroverzia
Tradičný lov v Grónsku, akokoľvek je cenený, je pod obrovským tlakom. Tlak environmentálnych a ochranárskych skupín viedol grónsku vládu k tomu, aby stanovila obmedzenia lovu väčšiny druhov. V januári 2006 bol pre najcennejšie grónske zvieratá, medveďa bieleho, stanovený limit 150 kusov.
Klimatická kríza
Ďalším tlakom na grónskych lovcov je zmena klímy. Podľa hodnotenia vplyvu arktickej klímy, najväčšej štúdie o vplyve otepľovania v Arktíde, sa zimné teploty nad 63. severnou rovnobežkou za posledných 50 rokov zvýšili v priemere o 2 až 5 stupňov Celzia a mohli by sa zvýšiť o ďalších 10 stupňov. Tento nárast má dramatický vplyv na voľne žijúce živočíchy, životné prostredie a kultúru v Arktíde. V rozhovore pre projekt Arctic I.C.C.E. lovec zo Savissaviku Simon Eliason povedal, že lovci trávia viac času vo fjordoch (namiesto na morskom ľade), pretože je menej morského ľadu, na ktorom môžu loviť tulene, mrože a ľadové medvede. Povedal tiež, že lovci, ktorí v zime chytajú tulene do sietí pod ľadom, musia tieto siete vytiahnuť do niekoľkých hodín po ulovení zvieraťa. Červy a parazity, ktoré lovci nikdy predtým nevideli, rýchlo zamorujú a ničia mŕtvoly, ak sa nechajú dlho vo vode. Eliassen hovorí, že sa domnieva, že parazity sa s teplejšou vodou presunuli na sever.
Referencie
<references group="" responsive="1">
Mesnil-Rousset
Mesnil-Rousset je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grandrupt-de-Bains
Grandrupt-de-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blatúchová ulica (Bratislava)
Blatúchová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Trolejbusová doprava vo Vroclave
Vo Vroclave bola na začiatku 20. storočia krátky čas v prevádzke prvá trolejbusová sieť na území dnešného Poľska.
Prvá, a tiež jediná vroclavská trolejbusová trať (systému Lloyd – Kohler) bola sprevádzkovaná 20. marca 1912 spoločnosťou Gleislose Bahn Brockau GmbH (Bezkoľajová dráha Brochów). Linka bola dlhá 4,4 km a viedla od električkovej vozovne vo Wilczym Kąte do vtedy samostatného mesta Brochów (teraz časť Vroclava). Kvôli technickým problémom ale bola už v roku 1913 zrušená.
Holička (vrch vo Volovských vrchoch)
Holička je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Hýľov, približne západne od Košíc. Je najvyšším vrchom rovnomenného podcelku.
Poloha
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Holička. Leží v Košickom kraji, v okrese Košice-okolie a zasahuje na katastrálne územie obcí Hýľov a Nováčany. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaný Hýľov a Vyšný Klátov, východne leží Nižný Klátov a Bukovec, južne Šemša, Hodkovce a Nováčany, západne Rudník a severozápadne Zlatá Idka.