cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alex Pereira
Začiatky
V novembri 2018 Pereira oznámil, že po tom čo vyprší jeho kontrakt s Glory v apríli 2019 sa plánuje zamerať na svoju MMA kariéru. Eventuálne ale s Glory podpísal nový kontrakt, ktorý mu špecificky umožňoval zápasiť aj v MMA.
Shrewsbury Town FC
Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne New Meadow s kapacitou 9 875 divákov.
Úspechy
Štvrťfinále - 1979,1982
Semifinále - 1961
Umiestnenie v jednotlivých sezónach
Zdroj:
Legenda: Z - zápasy, V - výhry, R - remízy, P - porážky, VG - strelené góly, OG - obdržané góly, +/- - rozdiel skóre, B - body, červené podfarbenie - zostup, zelené podfarbenie - postup, fialové podfarbenie - reorganizácia, zmena skupiny či súťaže
Alex Pereira
Ultimate Fighting Championship
Krátko po tom čo vypršal jeho druhý kontrakt s Glory, Pereira v septembri 2021 podpísal s UFC. Svoj debut uskutočnil proti Andraesovi Michailidisovi 6. novembra 2021 na UFC 268 - Usman vs. Covington 2. Vyhral prostredníctvom TKO v druhom kole. Zároveň získal ocenenie za Výkon večera.
Pereira čelil Brunovi Silvovi 12. marca 2022 na UFC Fight Night: Santos vs. Ankalaev. Vo všetkých troch kolách dominoval v postoji a vyhral jednohlasné rozhodnutie.
UFC šampión strednej váhy
Pereira čelil Israelovi Adesanyovi 12. novembra 2022 na podujatí UFC 281 - Adesanya vs. Pereira v zápase o titul UFC šampióna strednej váhy. Zápas vyhral prostredníctvom TKO v piatom kole, stávajúc sa tak novým šampiónom. Získal taktiež ocenenie za Výkon večera.
Odveta medzi Pereirom a Adesanyom sa uskutočnila 8. apríla 2023 v hlavnom zápase večera na UFC 287 - Pereira vs. Adesanya 2. Pereira bol knokautovaný v druhom kole.
Presun do poloťažkej váhy
Pereira čelil bývalému UFC šampiónovi poloťažkej váhy Janovi Błachowiczovi 29. júla 2023 na podujatí UFC 291 - Poirier vs. Gaethje 2. Tesný zápas vyhral nejednohlasne na body.
Osobný život
Pereira je rozvedený a má dvoch synov. Jeho mladšia sestra, Aline, je tiež kickboxerka ktorá v súčasnosti zápasí v Glory. Pereira je muslimského vierovyznania, pričom na islam konvertoval v roku 2015.
Brašovská pevnosť
Pevnosť je súbor historických stavieb tvoriacich pevnosť z obdobia stredoveku nachádzajúci sa na pahorku nazývanom Martinsberg, alebo Schlossberg pri historickom centre mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a národnej architektonickej pamiatky. Je jednou z najvýznamnejších pamiatok v Brašove.
Dejiny a charakteristika
Vznik pevnosti sa datuje do roku 1524, kedy bola postavená prvá budova pevnosti, ktorou bola strážna veža v tvare podkovy. Veža bola trojposchodová a vytápaná krbmi na nižších dvoch poschodiach a otvoreným ohniskom na najvyššom poschodí. Pevnosť slúžila ako súčasť vonkajšieho obranného systému mesta.
Neskôr v roku 1429 bola postavená okolo drevené opevnenie so štyrmi drevenými vežami. V tom istom roku, po tom čo bol Brašov obliehaný vojvodom Moldavska, Petru Raresom bola toto opevnenie zbúrané. Toto sa odohralo počas bitiek o uhorský trón medzi králom Ferdinandom I. a Jánosom I..
Po rozšírení vplyvu uhorského krála Ferdinanda I. v Sedmohradsku bolo nariadené rozšírenie mestského opevnenia na tomto mieste a tak boli k hlavnej veži, ktorá ešte nebola zbúraná, pristavané tri menšie delostrelecké veže.
V roku 1611 bola do pevnosti privedená voda.
Celá stavba bola ohradená hradbami do tvaru štvorúholníka, vznikli ďalšie stavby vo vnútri areálu a v rohoch hradieb boli postavené obranné veže. Prístup do areálu pevnosti bol možný len jedným vchodom, kde ku bráne prístup zabezpečoval padací most. pevnosť vznikla v tejto podobe v roku 1553, v roku 1618 bola poničená ohňom a následne v roku 1625 bola renovovaná. V rámci renovácie bola okolo pevnosti vykopaná aj nová priekopa.
V roku 1630 boli pristavané štyri masívne obranné bašty.
V roku 1688 pevnosť poslúžila ako útočisko pre časť obyvateľov Brašova počas útoku habsburského vojska na mesto.
V roku 1773 habsburský cisár Jozef II. nariadil renováciu objektu, ktorá bola vykonaná a od tej doby sa vzhľad pevnosti prakticky nezmenil. Po 9 rokoch od renovácie v roku 1782 bola pevnosť ponúknutá na odkúpenie mestu. Obyvatelia mesta však kúpu odmietli a tak fungovala nejaký čas ako väzenie pre tureckých a francúzskych zajatcov a počas morových epidémií slúźila ako miesto, kde boli umiestnení ľudia u ktorých sa vyskytli symptómy moru. Neskôr fungovala s prestávkami opäť ako väzenie.
V roku 1817 bola pevnosť navštívená cisárovnou Karolínou v roku 1848 bola okupovaná vojskami Józefa Zachariasza Bema a v roku 1894 ju okupovali cárske vojská.
V dnešnej dobe je pevnosť renovoaná a voľne prístupná, nachádza sa tam reštaurácia.
Kaštieľ v Horných Turovciach
náhľad|Kaštieľ - Horné Turovce náhľad|Kaštieľ - Horné Turovce (2020) Kaštieľ v obci Horné Turovce je klasicistická, prízemná budova štvorcového tvaru postavená asi na začiatku 19. storočia. Postavili ju pravdepodobne Nedeczkyovci a cez Emmu Nedeczky sa do kaštieľa (kúrie) dostal Lajos Pongrácz.
Dejiny, geografická poloha a význam
Horné Turovce ležia v blízkosti hlavného sídla bývalej historickej Hontianskej župy, na sever od Šiah v romantickom údolí potoka Krupinica, neďaleko od známej bitky pri Plášťovciach v roku 1552, v nadmorskej výške 143 m. Chotár obce je rôznorodý, obkolesujú ho vrchy, kopce.
O presnom vzniku kaštieľa neexistuje presný záznam, avšak už na historických mapách z rokov 1782 - 1785 je možné rozpoznať zakreslený objekt kaštieľa ako aj objekt kaštieľa Istvána Pongrácza.
Samotné prostredie hontianskej župy bolo kvôli príjemnému klimatu a neveľkej vzdialenosti od Budapešti vyhľadávaným miestom na budovanie šľachtických letohrádkov a usadlostí. Kaštieľ v Horných Turovcich je jedným z troch zachovaných objektov tohto druhu na území obce. V okolitých obciach bývalej hontianskej župy môžeme nájsť množstvo kaštieľov a kúrií budovaných v tomto duchu.
Oproti kaštieľu (kúrii) stál objekt iného kaštieľa s vežou, postavený pravdepodobne na základoch iného objektu, ktoré boli položené už v stredoveku. Objekt bol podpivničený. Kaštieľ patril pravdepodobne Istvánovi Pongráczovi a prostredníctvom jeho dcéry Varburgy sa dostal do vlastníctva Fogarassyovcov, neskôr patril Lakyovcom. Túto pamiatkovú stavbu v roku 1978 bez povolenia zbúrali.
Osobnosti spojené s kaštieľom
Okrem zakladateľov kaštieľa, rodiny Nedeckých, tu žil aj Lajos Pongrácz aj László Pongrácz. Po ňom kúriu obýval Károly Laky. Neskôr bola majetkom Sándora Katonu a potom sa dostala do vlastníctva Hibskyovcov. V súčasnosti (2020) je budova po rekonštrukcii.
Obec Horné Turovce a kaštieľ v diele Mihályho Matunáka z Brezna (1866 - 1932)
So zaujímavou informáciou o pôvode kaštieľa sa dočítame v diele činovníka Mihályho Matunáka z Brezna, ktorý prisudzuje pôvod kaštieľa rodine Forgassyovcov. Poukazuje na to aj dochovaná pohľadnica, ktorá dokumentuje vlastníctvo kaštieľa Plukovníkom honvédov Károlym Lakym.
Ankaios
Ankaios (starogr. Ἀγκαῖος – Ankaios, ) môže byť v gréckej mytológii:
Usclas-du-Bosc
Usclas-du-Bosc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kecskemétsky obvod
Kecskemétsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Kecskemét. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Symetrická diferencia
zjednotenie množín bez ich prieniku.
40px ~\setminus~ 40px ~=~ 40px ]] [[Súbor:Venn 0110 1001.svg|náhľad| Vennov diagram pre 40px ~\triangle~ 40px ~=~ 40px ]]
Symetrická diferencia alebo symetrický rozdiel dvoch množín je v teórii množín množina tých prvkov, ktoré patria práve do jednej z množín. Obsahuje teda všetky prvky z oboch množín, ktoré sa nenachádzajú v ich prieniku.
Symetrická diferencia množín A a B sa značí ako alebo alebo
Napríklad symetrická diferencia množín \{1,2,3\} a \{3,4\} je množina \{1,2,4\}. Symetrická diferencia množín dievčat a študentov je množina všetkých dievčat, ktoré nie sú študentky a všetkých chlapcov študentov.
Vlastnosti
Symetrická diferencia je ekvivalentná so zjednotením oboch rozdielov množín:
a môže byť tiež vyjadrená ako zjednotenie dvoch množín bez ich prieniku:
alebo cez prvky pomocou logickej operácie XOR:
Z definície vyplýva, že symetrická diferencia je vždy (vlastnou alebo nevlastnou) podmnožinou zjednotenia množín:
pričom rovnosť v tejto neostrej inklúzii platí vtedy a len vtedy, ak A a B sú disjunktné množiny.
Prienik je distributívny nad symetrickou diferenciou:
Potenčná množina každej množiny sa teda stáva abelovskou grupou so symetrickou diferenciou ako operáciou a prázdnou množinou ako neutrálnym prvkom, kde neutrálny prvok a každý ďalší prvok grupy je svojím vlastným inverzným prvkom.
Alžbeta Bartošová
Alžbeta Mikolášiková Bartošová (* 17. december 1991, Púchov) je slovenská dabingová a filmová herečka.
Absolvovala Cirkevné konzervatórium v Bratislave. Počas štúdia účinkovala vo viacerých slovenských aj českých muzikáloch napr.: Trik Trejsy, Čajočky. V Divadle Nová scéna účinkovala v muzikáloch František z Assisi, Cigáni idú do neba, v muzikáli Rómeo a Júlia a v muzikálovom mixe Sanitárny deň.
V súčasnosti účinkuje v divadlách:
Vacquières
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malokerešský obvod
Malokerešský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Báčsko-malokumánskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Malý Kereš (Kiskőrös). Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Vailhan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jan Lužný
Prof. Ing. Jan Lužný CSc. (* 4. február 1926, Liptovský Mikuláš – † 29. január 2013, Olomouc) bol český šľachtiteľ rastlín a expert na záhradkárstvo.
V rokoch 1965 až 1992 prednášal na Mendelovej poľnohospodárskej a lesníckej univerzite, dnes Mendelova univerzita v Brně. Napísal viac než 70 článkov o šľachtiteľstve rastlín. Po odchode do dôchodku sa stal amatérskym historikom a publikoval články o miestnej histórii prostejovskej mestskej časti Čechůvky.
Ivan Čarnogurský
Ing. Ivan Čarnogurský (* 27. máj 1933, Bratislava – † 9. november 2022, Bratislava) bol slovenský manažér, riaditeľ podniku Hydrostav Bratislava a politik, spoluzakladateľ Kresťanskodemokratického hnutia, po Nežnej revolúcii poslanec Slovenskej národnej rady a poslanec Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia, brat politika a slovenského expremiéra Jána Čarnogurského.
Životopis
Vyrastal u starej mamy vo Vajnoroch a po vypuknutí druhej svetovej vojny v Malej Frankovej na Zamagurí. Vyštudoval strojárstvo na SVŠT v Bratislave a riadenie na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. V rokoch 19581989 pôsobil ako inžinier na rôznych postoch, postupne na vedúcich pozíciách. V rokoch 19691970 riadil výstavbu letiska v meste Násiríja v Iraku, podieľal sa na projektovaní aj výstavbe vodného diela Gabčíkovo.
Esslingen am Neckar
thumb|Esslingen am Neckar Esslingen am Neckar (do roku 1964 Eßlingen am Neckar) je mesto v nemeckej spolkovej krajine Bádensko-Württembersko. Esslingen, ktorý je zároveň sídlom rovnomenného krajinského okresu, leží na rieke Neckar asi 10 km juhovýchodne od centra Stuttgartu. K 31. decembru 2010 tu žilo 91 869 obyvateľov.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o mieste zvanom Ezelinga pochádza z roku 777, okolo roku 800 to už bolo mestečko. Mestské práva Esslingen získal v roku 1229. V roku 1803 bol začlenený do württemberského vojvodstva potom, čo stratil titul slobodného ríšskeho mesta. V rámci württemberského kráľovstva sa Esslingen stal v roku 1871 súčasťou Nemeckého cisárstva a následne ďalších foriem nemeckého štátu. Na konci druhej svetovej vojny bol obsadený americkými vojskami.
Ivan Čarnogurský
Životopis
Koncom roku 1989 patril medzi zakladateľov Kresťanskodemokratického hnutia (KDH), spoločne so svojim bratom Jánom Čarnogurským. Vo voľbách v roku 1990 sa stal poslancom Slovenskej národnej rady a podpredsedom SNR. Vo voľbách v roku 1992 bol za KDH zvolený do Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia, kde pôsobil od 6. júna 1992 až do zániku Československa 31. decembra 1992.
St. Moritz
Geografia
St. Moritz má rozlohu 28,7 km². Z tejto oblasti 28,2 % slúži na poľnohospodárske účely, zatiaľ čo 19,4 % je zalesnených. Zo zvyšku krajiny 8,3 % je obývaných (budovy a cesty) a zvyšok je neproduktívny (vodné toky, ľadovce a hory). Mesto sa skladá z častí St. Moritz-Dorf, St Moritz-Bad , Suvretta a Champfér.
Ivan Čarnogurský
Životopis
Od 90. rokov pôsobil ako manažér, v rokoch 19901995 bol generálnym riaditeľom podniku Hydrostav Bratislava, za ktorý sa v rokoch 19931994 podieľal na konštrukcii plavebných komôr v Egypte na Níle. V rokoch 19952002 potom pôsobil ako riaditeľ firmy IPEC Projekt, s.r.o. Bratislava a od roku 2002 viedol firmu KORS a. s. Bratislava. Od roku 2003 zasadal v predstavenstve organizácie East-West Economic Club Bavaria a od roku 2004 zasadal v organizácii European Economic Senate, ktorá združuje európskych podnikateľov (od roku 2006 ako jej viceprezident). Od roku 2010 zasadal ako podpredseda v predstavenstve Republikovej únie zamestnávateľov. V roku 2011 sa stal predsedom čínsko-slovenskej spoločnosti European Investment Traskontinental a. s.
Rodina
Bol synom Pavla Čarnogurského, bratom politika Jána Čarnogurského, Pavla Čarnogurského ml., sinologičky Mariny Čarnogurskej a prekladateľky Oľgy Slivkovej.
Zámutovský potok
Zámutovský potok je potok v regióne Horný Zemplín na území obcí Zámutov a Čaklov v okrese Vranov nad Topľou v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Slanské vrchy v geomorfologickom podcelku Šimonka. Je pravostranným prítokom Tople a má dĺžku. Je vodným tokom VI. rádu.
Prameň
Pramení v severnej časti územia obce Zámutov v na juhovýchodnom svahu vrchu Šimonka s  v lesnom extraviláne.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Zámutovský potok na území obcí Zámutov a Čaklov má pôvod v názve obce Zámutov. Motivantom pomenovania názvu obce Zámutov mohla byť poloha z pohľadu pomenovateľa za topografickým objektom vlastníka objektu alebo ináč spájanej osoby s topografickým objektom. V samotnom slovnom základe mut-, mút- sa reflektuje slovný základ mútny, kalný, často zakalený vodným tokom, pri ktorom obec vznikla. Z predĺženej predpony zá-, zo slovného základu, kombináciou s formantom -ovský a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Zámutovský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Giuseppe Parini
Giuseppe Parini (*23. máj 1729 Bosisio al Lago Pusiano dnes Bosisio Parini — † 15. august 1799 Miláno) bol taliansky básnik, ktorý tvoril svoje autorské texty aj v lombardskom jazyku popri taliančine. V mladom veku používal literárny pseudonym Darisbo Elidonio. Tvoril poéziu, prózu a písal literárnu kritiku. Po štúdiu v Miláne sa zamestnal ako profesor na katedre rétoriky a literatúry na škole, ktorú riadili jezuiti.
Život
Básnik Giuseppe Parini bol vysvätený za kňaza v roku 1754. Prijal program osvietenstva a poéziu chápal ako výchovnú silu pre „užitočných“, pričom si často osvojoval rigorózny neoklasicistický štýl. Na mravnú otupenosť aristokracie zaútočil v básni Il Giorno, svojom majstrovskom diele, jedinečnej básni svojho druhu. Satiricky a didakticky písal o tom ako básnik, možno parodujúci vo svojej dobe zneužívanú didaktickú báseň, predstieral, že píše akýsi druh etikety pre „Giovina Signore“ (slov. mladého pána). Je pri tom epicky satirický, keďže dáva satire rozmery básne. Výsledkom je skvelý hovoriaci obraz smiešnej talianskej šľachty osemnásteho storočia, pompéznej a márnomyseľnej, hrdej a márnivej, mäkkej a nečinnej. Tento jeho umelecký počin však zostáva vo zvláštnom paradoxnom svetle toho, ako ho zachraňovala milánska šľachta pred nezamestnanosťou a biedou. Parini pochádzal z rodiny menej majetného negocianta cien hodvábu, ktorý zanechal za sebou chudobnú vdovu - Pariniho matku.
Tvorba
V mladosti sa pohyboval medzi arkádskymi básnikmi, tento literárny štýl však neskôr zanechal. Tiež ho poznali pod pseudonymom Darisbo Elidonio. Jeho debutová básnická zbierka je Alcune poesie di Ripano Eupilino (slov.Niekoľko básní Ripana Eupilina, 1752). . Za vrcholné dielo sa považuje Il Giorno, v ktorom opisuje deň šľachtica ako satirický obraz, čo sa považuje za kritiku tejto spoločenskej triedy. Il Giorno má štyri časti: Il Matino (1763), Il Mezzogiorno (1765), Il Vespro (1801), La Notte (1801). Verše v Il Giorno sú desaťslabičné a nerýmované (blankvers). Najlepšie zvládnutou témou u Pariniho je ľúbostná lyrika.
V neskorších dielach sa zaoberá mravnými, výchovnými a zdravotnými otázkami, napr. L´ Educazione (1764). Po smrti mu vyšla Dialogo sopra la nobilità (Rozprava o šľachte).
Parini napísal aj niekoľko príležitostných básní, kantátu La figlia di Jefte, libreto pre Ascanio in Alba od W. A. Mozarta a niekoľko kratších prozaických textov. Parini písal v lombardčine, v milánskom dialekte, napríklad tieto sonety: In morte del curato Ciocca, Magon dij damm de Milan per i baronad de Franza, In morte di Domenico Balestrieri (1780). V jeho repertoári sa nachádzajú piesne, scherzá, tercíny, voľné verše, sonety.
Vailhauquès
Vailhauquès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ábel Antal Szocska
Ábel Antal Szocska alebo Jeho Preosvietenosť vladyka Ábel (Szocska), 🇺🇦 (* 21. september 1972, Vynohradiv, Sovietsky zväz, dnešná Ukrajina) je súčasným biskupom níreďházskej eparchie.
Životopis
Narodil sa v ukrajinskom meste Vynohradiv. V roku 1995 vstúpil do Rádu svätého Bazila Veľkého, kde prijal meno Ábel. Po skončení štúdií zložil večné sľuby v roku 2001.
V roku 2001 prijal aj kňazskú vysviacku z rúk Szilárda Keresztesa a pôsobil v Budapešti a neskôr v Máriapócsi.
Vyše pol roka potom čo v marci roku 2015 svätý otec František zriadil Níreďházsku eparchiu bol vymenovaný 31. októbra 2015 za jej apoštolského administrátora. Tento post zastával ako kňaz až do roku 2018, kedy bol 7. apríla menovaný ako sídelný eparcha. Chirotóniu prijal 10. mája z rúk metropolitu Kocsisa a spolusvätiteľmi boli Atanáz Orosz a Cyril Vasiľ.
Krupská ulica
Krupská ulica je ulica v Trnave, v mestskej časti Trnava-sever. Križuje sa spolu s 3 ulicami: Ustianska, Krajná a Ľudová.
Bad Cat
Bad Cat je turecký animovaný film z roku 2016, nakrútený podľa rovnomennej komiksovej predlohy od Mehmeta Kurtuluşa a Ayşe Ünal, produkovaný spoločnosťou Anima İstanbul. Scenár filmu napísali Levent Kazak a Bülent Üstün. V hlavných úlohách hrá Uğur Yücel ako Shero a Demet Evgar ako Taco.
Grécka superliga 2023/2024
V lige po minulej sezóne skončili traja tréneri.
V lige sa predstaví štrnásť tímov – dvanásť najlepších tímov z predchádzajúcej sezóny a dva tímy postupujúce zo Super League 2. Panserraikos bude hrať v Super League prvýkrát od sezóny 2010/11. Kifisia si zahrá v Super League prvýkrát vo svojej histórii.
Ulica Jána Hlubíka
Ulica Jána Hlubíka je ulica v Trnave, v mestskej časti Trnava-sever. Križuje sa spolu s 22 ulicami: Levanduľová, Mliečna, Dúhová, Átriová, Hviezdna, Pavla Mudroňa, Dobšinského, Pekná, Schumerova, Mikuláša Koperníka, Zdenky Schelingovej, Slnečná, Ustianska, Pažitná, Krajná, Kopánková, Ľudová, Suchá, Rudolfa Dilonga, Štefana Fidlíka, Štefana Baniča a Francisciho.
Thrasón (sochár)
Thrasón bol grécky sochár v 4. storočí. Thrasón, grécky sochár neznámeho rodiska, tvoril pravdepodobne v 4. storočí pred Kr. Cestovateľ Strabón vo svojom diele Geógrafika uvádza, že videl niekoľko jeho sochárskych diel v Artemidinom chráme v Efeze, medzi nimi napr. sochu Odyseovej manželky Penelopy a jej otrokyne Eurykleie. Zrejme o tom istom umelcovi píše aj rímsky historik Plínius, ktorý zaznamenal, že bol autorom bronzových sôch atlétov, bojovníkov, lovcov a obetníkov. .
Kazimír Sapieha
Ján Pavol Kazimír Sapieha (* marec 1637, alebo 1642) † 13. marec 1720, Grodno) bol vojvoda z Vilniusu, litovský hajtman, súdny pokladník a poľný hajtman. Bol synom Jána Pavla Sapiehu a Anny Barbary Kopecovej. Mal troch bratov: Františka Štefana, Pavla Benedikta, a Leoša Bazila.
Životopis
Od roku 1663 bol súdny pokladník, od 1671 polotský vojvoda, od roku 1676 žemiatsky guvernér.
V roku 1682 sa stal guvernérom Vilniusu, v roku 1683 veľkým hajtmanom Litvy. Napokon v roku 1684 odišiel do opozície voči kráľovi Jánovi III. Sobieskemu.
18. apríla 1694 vilniansky biskup Konštantín Brzotovský na Kazimíra Sapiehu uvalil cirkevnú kliatbu, pretože bol nespokojný s jeho nariadením aby Sapiehova armáda prezimovala v cirkevných objektoch.
Počas občianskej vojny v Litve roku 1700 sa stal Kazimír hlavou rodu Sapiehovcov v snahe udržať si výsadné postavenie vo veľkovojvodstve. Dňa 18. novembra 1700 bol porazený v bitke pod Olkienikmi litovskou šľachtou, ktorú viedol Michal Servác Višňovecký. V roku 1708 Kazimír odovzdal funkciu veľkého hajtmana svojmu synovcovi Jánovi Sapiehovi.
Deti
Podľa sporného a nepodloženého tvrdenia Stanislava Poniatovského, krakovského kastelána, najstarší Stanislav mal byť v skutočnosti nemanželským synom veľkého hajtmana Litvy Jána Kazimiera Sapiehu a Židovky, ktorého si adoptovali manželia František Poniatovský a Helena Nieviarovaská.
Sapiehov litovský oddiel na území dnešného Slovenska
Počas vojenskej výpravy smerujúcej na pomoc obrancom obliehanej Viedne v septembri roku 1683 prikázal litovský hajtman Kazimír Sapieha a veliteľ Ogiňský vypáliť 27 evanjelických oravských dedín. Litovské pomocné oddiely v počte okolo desaťtisíc žoldnierov sa najskôr zhromaždili pri Janove Podlaskom na sever od Bialystoku, ale s presunom sa oneskorili. Na Oravu prišli až v októbri, keď už bolo o bitke pri Viedni rozhodnuté. Uložili si preto nový cieľ: po rozprášení kuruckého povstania v Hornom Uhorsku prispieť Habsburgovcom k úplnej likvidácii Tököliho oddielov. Sapiehove oddiely vypálili ako prvú hlavnú župnú obec Veličná, ktorá bola od roku 1520 sídlom Oravskej stolice. Stoličný zápis týkajúci sa obce (vtedajšia Veľká Ves) z nasledujúceho roku po udalostiach, dňa 15. októbra 1684 uvádza: „W tento rok wssecko mesto do hlawne, w kostol, y weže zhoreli, y zvony se roztopili, který oheň wogsko litwánske schwálne roznjítilo, a wukol mesta podpalowalo, a to sýce z príčiny teg, že nékterý T. Porubszsky gegich regiments – pátera za mostom zastrelil a to pak gisté wogsko zo Žasskowa se wrátilo a na newinném meste pre gedného mrcha čloweka Porubszkyeho ohnem podpáleným a roznjiceným se vymstilo.''“
Externé odkazy
[http://www.fphil.uniba.sk/fileadmin/user_upload/editors/ksd/HinoI-2010-1e.pdf Hospodárske pomery vo Veličnej na základe urbárov zo 17. a prvej polovice 18. storočia. Ľudmila Maslíková.]
Dináre (rozlišovacia stránka)
Dináre (iné názvy: Dinárske hory; staršie názvy: Dinárske pohorie, Dinárske Alpy) môže byť:
Dináre môže byť aj množné číslo slova dinár, pozri dinár
Valflaunès
Valflaunès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valergues
Valergues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 2000
Majstrovstvá Ázie vo futbale 2000 bol 12. ročníkom Majstrovstiev Ázie vo futbale, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou Ázijskej futbalovej konfederácie. (AFC). Turnaj hostil Libanon a hralo sa v dňoch od 12. do 29. októbra 2000. Titul obhajovala.
Kvalifikácia
Na turnaji sa predstavilo 12 tímov. Debutantom bol domáci 🇱🇧.
Finále
Víťazom turnaja sa stalo Japonsko.
Schweinfurt
Schweinfurt je okresné mesto v severozápadnej časti nemeckej spolkovej krajine Bavorsko. Mesto tvorí samostatný mestský okres, zároveň je však centrom krajinského okresu Schweinfurt. Mesto leží asi 27 kilometrov severovýchodne od Würzburgu, na rieke Mohan.
Podľa Kosmovej kroniky českej uniesol v roku 1021 z miestneho kláštora český knieža Břetislav I. svoju budúcu manželku Juditu zo Schweinfurtu za dobrodružných okolností.
V rokoch 1943 – 1945 bolo na mesto vykonaných 15 veľkých náletov britských a amerických bombardérov, ktoré mesto ťažko poškodili. Cieľom bola najmä továreň na guličkové ložiská SKF.
Kantončina
Kantončina (iné názvy: kantonská čínština; ak sa hodnotí ako dialekt/nárečie [príp. skupina dialektov], tak sa označuje aj ako kantonský dialekt alebo kantonské nárečie, ak sa hodnotí ako jazyk, tak sa označuje aj ako kantonský jazyk) môže byť:
Valmascle
Valmascle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sodom
Sodom je thrash metalová skupina pochádzajúca z mesta Gelsenkirchen v Nemecku. Spolu s kapelami Tankard, Kreator a Destruction sú neoficiálne označovaní za „veľkú štvorku“ nemeckého thrash metalu.
Vyhnianska brázda
Vyhnianska brázda je geomorfologickou časťou Hodrušskej hornatiny, podcelku Štiavnických vrchov. Leží v severnej polovici podcelku, západne od Banskej Štiavnice.
Polohopis
Územie sa nachádza v severozápadnej časti Štiavnických vrchov a zaberá depresiu v severnej polovici podcelku Hodrušská hornatina. Predstavuje vnútrohorskú brázdu, ktorú obklopuje len materský podcelok. Juhozápadný okraj vymedzuje údolie Hodrušského potoka s obcou Hodruša-Hámre, severovýchodným smerom v strednej časti leží údolie Vyhnianskeho potoka s obcou Vyhne a na severovýchodnom okraji sa nachádza údolie Teplej s obcami Repište a Sklené Teplice.
Údoliami potokov vedú do sídiel cesty III. triedy, umožňujúce prepojenie s cestou I/65 v údolí Hrona, no zároveň ich spájajúce s Banskou Štiavnicou (napojenie na I/51).
Chránené územia
Táto časť Štiavnických vrchov leží v Chránenej krajinnej oblasti. Osobitne chránené územia sa nachádzajú najmä v okrajových častiach, konkrétne národná prírodná rezervácia Kašivárová v južnej časti, prírodná rezervácia Kamenné more a prírodná pamiatka Vyhniansky travertín v centrálnej časti a Kamenný jarok na severovýchode.
Biela skala (vrch vo Vtáčniku)
Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží na území Trenčianskeho kraja, v okrese Prievidza a zasahuje na katastrálne územie mesta Handlová a obcí Cigeľ a Podhradie. Nachádza sa v hlavnom hrebeni a vedie ním Ponitrianska magistrála.
Opis
Biela skala je na väčšine mapových podkladov pomenovaná starším názvom Biely kameň. Vrch pokrýva zmiešaný les, no severné a východné svahy tvorí strmo sa zvažujúci skalnatý zráz. Veľká časť vrcholu patrí do prírodnej rezervácie Biely kameň, ktorá chráni práve rozpadávajúce sa lávové prúdy. Západné a južné svahy klesajú len mierne. Severným susedom je Tlstý diel, západne leží Jančekova skala a Brána , južným smerom Orlí kameň  a východne Trasľavý vrch. Západná časť hrebeňa patrí do povodia rieky Nitra, kam smeruje Ťapkov potok, Krivý potok i Ciglianka, odvodňujúce túto časť hrebeňa. Východná časť je pramennou oblasťou Handlovky, prítoku Nitry, no i Lutilského potoka v povodí rieky Hron. Najbližšími sídlami sú na západe ležiace Podhradie, severozápadne situovaný Cigeľ a na východe ležiaca Nová Lehota (časť mesta Handlová).
Výhľady
Hrebeň Bielej skaly pokrýva zmiešaný les, ktorý ustupuje na východnom okraji, tvoriacom masívne bralo. Táto časť tak poskytuje zaujímavý výhľad na viaceré vrchy pohoria, no tiež Štiavnické vrchy, Javorie, Poľanu, Kremnické vrchy a Veľkú Fatru. Z vhodných miest s nižšou vegetáciou je viditeľná aj Malá Fatra, Strážovské vrchy a Považský Inovec.
Valros
Valros je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Esperantisto Slovaka
Esperantisto Slovaka (z esp., Slovenský esperantista) je slovenský časopis vychádzajúci od roku 1946 v esperante. Časopis bol založený Ernestom Váňom. Časopis sa zaoberá slovenskými a esperantskými témami, osobnosťami a udalosťami. Jeho podtitulom je "Socia kaj kultura revue de esperantistoj en Slovakio" (sociálna a kultúrna revue esperantistov na Slovensku). Esperantisto Slovaka vychádza štvrťročne.
Časopis bol založený v roku 1946 Arnoštom Váňom. V roku 1951 bolo vydávanie pozastavené, obnovilo sa v rokoch 1957-1958 pod názvom Esperanto en Slovakio (Esperanto na Slovensku). Neskôr sa názov zmenil na Esperanto (1960-1962), Esperanto-Agado (Esperantská činnosť) (1963-1967). Od roku 1968 vychádza pod svojim súčasným názvom Esperantisto Slovaka.
V treťom čísle roku 2012 otvorili redaktori otázku či bude Esperantisto Slovaka od roku 2013 vychádzať len elektronicky.
Valras-Plage
Valras-Plage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vojenská letecká inžinierska akadémia profesora N. J. Žukovského
náhľad|Znak akadémie Vojenská letecká inžinierska akadémia prof. N. J. Žukovského, od roku 2008 Vojenská letecká akadémia prof. N. J. Žukovského a J. A. Gagarina , od konca roku 2009 Vojenské učebno-vedecké stredisko vojenského letectva , je ruská vojenská vysoká škola. Je najväčšou a najstaršou vojenskou vysokou leteckou školou na svete. Na škole študovali všetci sovietski aj ruskí kozmonauti.
Akadémia bola založená 23. novembra 1920. Zaisťuje prípravu odborníkov na technické využitie lietadiel a kozmických lodí a ich motorov, všetky druhy vybavenia lietadiel, prostriedky rádioelektronického boja, výskum prírodných zdrojov zeme leteckými a kozmickými prostriedkami.
Akadémia sídli v Moskve s pobočkami v Monine, Noginsku a Kašire. Skladá sa z fakúlt lietajúcich strojov, leteckej výzbroje, leteckého vybavenia, leteckého rádioelektronického vybavenia, prípravy zahraničných špecialistov a základnej prípravy.
Dejiny
Z iniciatívy profesora Nikolaja Žukovského bola roku 1919 založená Moskovská letecká technická škola. Výuka najprv prebiehala v budove na ulici Voznesenského (ulica Rádio), v máji 1920 dostala budovu bývalej remeselníckej školy v Malej kozlovskej uličke v centre Moskvy, neďaleko od letiska. Dňa 26. septembra 1920 Revolučná vojenská rada Republiky v rozkaze č. 1946 rozhodla o reorganizácii Moskovskej leteckej technickej školy na Inštitút inžinierov Červeného letectva N. J. Žukovského. Stanovy inštitútu Revolučná vojenská rada potvrdila 23. novembra 1920.
Ku dňu 9. septembra 1922 bol inštitút rozšírený v Leteckú akadémiu N. J. Žukovského. V lete 1923 akadémia presídlila do Petrovského paláca.
Dňa 17. apríla 1925 bola akadémia znova premenovaná na vojenskú leteckú akadémiu DRRA prof. N. J. Žukovského. Najprv v akadémii existovali dve fakulty – inžinierska a služby letectva (veliteľská, ktorá existovala do roku 1927 a znovu od roku 1930). V 30. rokoch počet fakúlt vzrástol na šesť.
Do roku 1940 bola akadémia jedinou vojenskou leteckou vysokou školou v Sovietskom zväze. Pripravovali sa v nej ako leteckí velitelia, tak špecialisti schopní slúžiť v armáde aj pracovať v priemysle alebo vedeckých ústavoch. V marci 1940 sa vydelili veliteľská, navigačná a operatívna fakulta s kurzami zdokonaľovania veliteľského zboru v samostatnú Vojenskú akadémiu veliteľského a navigačného personálu letectva Červenej armády (, neskôr Gagarinova vojenská letecká akadémia). Potom na Žukovského akadémii študovali len inžinieri a technici.
So začiatkom vojny do akadémie prichádzali študenti technických vysokých škôl, čo umožnilo skrátiť výuku. Vzniklo učebné centrum pre výuku prechodu na nové typy lietadiel, ktorým prešlo v prvých mesiacoch vojny cez päť tisíc ľudí. Od júla 1941 do júna 1943 bola akadémia evakuovaná do Sverdlovsku.
Od 6. augusta 1946 nosila akadémia nový názov – Vojenská letecká inžinierska akadémia prof. N. J. Žukovského. Akadémia sa rozširovala, vznikli rádiotechnická fakulta, letecký experimentálny oddiel, katedry reaktívne riadenej výzbroje, riadených leteckých rakiet a ďalšie.
Roku 1998 pri rozsiahlej reorganizácii vojenského vzdelania bola akadémia premenovaná na Vojenskú leteckú technickú univerzitu. Petrovský palác, dlhoročné sídlo a symbol akadémie prevzalo mesto Moskva. Roku 2002 sa univerzita vrátila k tradičnému názvu (Žukovského vojenská letecká inžinierska akadémia). Od 1. septembra 2008 bola zlúčená s Gagarinovou vojenskou leteckou akadémiou vo Vojenskú leteckú akadémiu prof. N. J. Žukovského a J. A. Gagarina. V roku 2009 pokračovali reformy, predovšetkým znižovanie stavov učiteľov, toho roku akadémia neprijímala nových poslucháčov.
Koncom roku 2009 bola znovu premenovaná, na Vojenské učebno-vedecké stredisko vojenského letectva.
I stand by ´U´
I stand by 'U' je štúdiový album Roba Grigorova, ktorý vydal v roku 1991 Slovart S 1130011. Album vyšiel na LP a na magnetofónovej kazete.
Nordhausen
thumb|Nordhausen Nordhausen je mesto v nemeckej spolkovej krajine Durínsko. Má asi 44 000 obyvateľov a jeho plocha je 89,32 km².
Dejiny
Najstaršie stopy osídlenia pochádzajú z rokov 650 - 700, kedy v dnešnej miestnej časti Bielen žili Lužickí Srbi.
Matej Bazalica
Život
Vyšľachtil okrem iného i osobitný druh akostnej slivky, vo výraznej veľkosti domáceho slepačieho vajca, ktorú rakúsky pomológ a lekárnik Dr. Georg Liegel (17771861) na jeho počesť pomenoval Bazalicovou slivkou. Popis jeho postupov pri pestovaní ovocia a popis ovocných záhrad, publikoval v tlači v roku 1836 a 1840. Zomrel v Budíne vo veku 61 rokov.
Nordhausen
Dejiny
V rokoch 908 - 912 tu kráľ Henrich I. postavil hrad. Prvá písomná zmienka o Nordhausene je z 13. mája 927 v listine, ktorou ho Henrich I. daroval svojej manželke Matilde. Kráľovná Matilda tu v roku 961 vybudovala vedľa hradu kláštor z ktorého sa neskôr stal súčasný Dom Zum Heiligen Kreuz Nordhausen.
Matej Bazalica
Literatúra
Slovenské ovocinárstvo Ba.1970;Gulyás 2, s.788; ES1, s.162; Tibenský 1, s. 164; Petráš, M: Odborná poľnohospodárska literatúra na Slovensku v období feudalizmu a jej význam pre rozvoj poľnohospodárskej výroby. Nitra 1979 (rkp).
Záhorská ulica (Bratislava)
Záhorská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Záhorská Bystrica. Križuje sa spolu s 3 ulicami: Jána Raka, Trstínska a Záhumenská.
Rostislav Vítek
Rostislav Vítek (* 6. január 1976, Příbram) je český   diaľkový plavec profesionálne aktívny v rokoch 2000-2012. Česko reprezentoval na vrcholových diaľkopalveckých súťažiach, Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu a po skončení profesionálnej kariéry je plaveckým trénerom a súťažne sa venuje zimnému plávaniu.
Vrcholové diaľkoplavecké podujatia
Profesionálnu diaľkoplaveckú kariéru začal na medzinárodnom poli  roku 2000 ako maratónsky plavec  a jeho medzinárodné štarty sú zachytené v databáze projektu Federácie maratónskych plavcov. V roku 2008 sa zúčastnil na letných olympijských hrách 2008 (LOH), kde sa konala prvýkrát v historii diaľkoplavecká súťaž. Trať merala 10 km a Rostislav Vítek sa na LOH kvalifikoval ako jeden z 35 mužov na svete. Skončil na 17. mieste. Profesionálnu kariéru ukončil v roku 2012.
Preplávania prielivu LaManche
Rostislav Vítek preplával úžinu La Manche v smere Anglicko-Francúzsko v roku 2009, a to v čase 7:16 hod. , čo je doteraz český rekord a 6. najllepší čas v histórii. Znova ho preplával v roku 2018 v čase 9:43 hod. v rámci plánu obojsmernej plavby Anglicko-Francúzsko-Anglicko, ale pre nepriazeň počasia bol tento pokus ukončený na francúzskej strane.
Cena Grammy za najlepší melodický rapový výkon
Cena Grammy za najlepší melodický rapový výkon (angl. Grammy Award for Best Melodic Rap Performance – do roku 2017 udeľované ako Najlepšia rapovo-spievaná spolupráca: angl. Best Rap/Sung Collaboration a v rokoch 2018 – 2020 ako Najlepší rapovo-spievaný výkon: angl. Best Rap/Sung Performance) je ocenenie udeľované na slávnostnom odovzdávaní cien Grammy Awards hudobným umelcom za kvalitu piesní, na ktorých spolupracujú reperi a speváci. Vyznamenania vo viacerých kategóriách každoročne udeľuje Národná akadémia umení a vied Spojených štátov s cieľom „oceniť umelecké úspechy, technické znalosti a celkovú excelentnosť v hudobnom priemysle bez ohľadu na predaj albumov alebo pozíciu v hudobných rebríčkoch“.
Názov v definícia tejto kategórie bola zmenená v júni 2020 s okamžitou platnosťou, aby predstavovali rastúci trend hybridných výkonov v oblasti rapového žánru. Podľa Recording Academy „má táto kategória za cieľ oceniť sólové vystúpenia ako i spolupráce obsahujúce prvky rapu a melódie modernej produkcie. Pieseň si vyžaduje silnú a jasnú prítomnosť melódie kombinovanej s rapovou kadenciou a zahŕňa dialekty, texty alebo prvky z iných ako rapových žánrov vrátane R&B, rocku, country, elektroniky a ďalších. Produkcia môže obsahovať tradičné prvky rapu alebo prvky charakteristické pre vyššie uvedené žánre, ktoré nie sú rap.“
Ocenenie je udelené umelcovi (umelcom). Producent, inžinier a skladateľ môžu požiadať o certifikát pre víťazov. alt=|náhľad|275x275bod|[[Eve, víťazka prvého ročníka a tiež dvakrát nominovaná v tejto kategórii]] alt=|náhľad|245x245bod|[[Gwen Stefani, víťazka prvého ročníka a tiež dvakrát nominovaná v tejto kategórii]] alt=|náhľad|188x188bod|[[Jay-Z je 7-násobným víťazom s 11 nomináciami v tejto kategórii]] alt=|náhľad|251x251bod|4-násobný víťaz so 14 nomináciami – [[Kanye West]] alt=|náhľad|254x254bod|5-násobná víťazka s 9 nomináciami – [[Rihanna]]
Ranné správy RTVS
náhľad|Staré logo relácie Ranné správy RTVS je spravodajská relácia RTVS, ktorá sa vysiela od 7. septembra 2015 na televíznych staniciach Jednotka a RTVS 24. Relácia trvá 90 minút a vysiela sa len cez pracovné dni od pondelka do piatka (s výjnimkou sviatkov) od 07:00 do 08:30 hod. Cez Vianoce a Veľkú noc má relácia prestávku. Moderátormi relácie sú od roku 2015 Miroslav Frindt a Martyna Jančeková a od roku 2023 aj Alfonz Šuran.
Česko Slovensko má talent 2018
Česko Slovensko má talent 2018 bola siedma séria televíznej talentovej súťaže. Začala 31. augusta 2018 na TV Prima a 2. septembera 2018 na TV JOJ. Porotcovia v roku 2018 boli Jaro Slávik, Jakub Prachař, Diana Mórová a Marta Jandová, ktorá vystriedala Luciu Bílú. Moderátormi boli David Gránský a Lujza Schrameková. Na prvom mieste skončila Nikoleta Šurinová, na druhom Boki, na treťom mieste Ružena Kováčová.
Kastingy
Kastingy sa konali v týchto mestách:
Poznámky
<references group="pozn."/>
Jüe
Jüe (v pchin-jine: Yue) môže byť:
Africká kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2012
Africká kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2012 bola africká kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, ktorú organizovala Africká volejballová konfederácia (CAVB). Konala sa v Yaoundée, v Kamerune od 17.21. januára 2012, za účasti 5 tímov. 6 tím, Niger, za z turnaja odhlásil.
Vélieux
Vélieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Africká kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2012
Účastníci
Pozn: Niger sa z turnaja odhlásil. 1 Umiestnenie v rebríčku FIVB k 4. 1. 2012.
Vélieux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Africká kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2012
Výsledky
Play-off sa nehralo
Vélieux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nořičí hora
Nořičí hora je zalesnený vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave, približne juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy a veľká časť vrchu je súčasťou prírodnej rezervácie Noříčí.
Lýdia Novotná
Jej hudobné začiatky sa viažu k roku 1999 kedy začala skladať vlastné skladby ovplyvnená Karlom Krylom a Jaromírom Nohavicom. V tom istom roku založila dievčenskú folkovú kapelu Šiesty (Ne)Zmysel, s ktorou v roku 2000 vyhrali prvé miesto v súťaži Senický kľúčik 2000. O rok neskôr zvíťazili aj na festivale Stupavský širák. V tom istom roku vydali debutové CD s názvom Lýdia Potočková a Šiesty (Ne)Zmysel. Roky 2003 až 2015 Lýdia odložila gitaru a hudbu a venovala sa naplno deťom a svojej rodine. V roku 2015 opäť siahla po gitare a začala komponovať nové skladby, tento krát z nich bolo cítiť životnú skúsenosť, nadhľad nad malichernosťou, humor, aj smútok a bolesť. V roku 2017 získala cenu diváka na Ružinovskej lýre za doprovodu orchestra Gustava Broma. V roku 2019 vydáva debutový album Žijem ako cítim, ktorý pokrstil najznámejší slovenský country spevák Allan Mikušek a produkoval Domi Stoff z kapely King Shaolin.
Nořičí hora
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina. Leží na rázsoche, ktorá vybieha severným smerom z Tanečnice, situovanej v hlavnom hrebeni Radhošťského hřbetu. Patrí do katastra obce Trojanovice v okrese Nový Jičín v južnej časti Moravsko-sliezskeho kraja. Vrcholová časť a severné svahy sú súčasťou prírodnej rezervácie a masív patrí do povodia rieky Odra.
Opis
Vrch leží na okraji atraktívnej centrálnej časti pohoria, v blízkosti sedla a rekreačného strediska Pustevny. Nakoľko však na vrchol nevedú značené trasy, je pohyb v chránenom území značne obmedzený. Masívom vedie niekoľko lesných ciest, ktoré prístup umožňujú. Južne leží sedlom oddelený Zmrzlý vrch, ktorým pokračuje hrebeň na Tanečnicu. Západné svahy odvodňujú prítoky Lomnej, východná časť zásobuje vodou Bystrý potok, ktoré patria do povodia rieky Lubiny. Hustý les umožňuje iba veľmi obmedzené výhľady.
Prístup
Vrch je vďaka blízkosti k obci Trojanovice i atraktívnych Pusteven pomerne ľahko dostupný. Značené trasy však vedú len úpätím vrchu a na Pustevny.
Elekráreň Oslavany
thumb|Bývalá elektráreň v [[Oslavany|Oslavanoch]] Elektrárna Oslavany je bývalá tepelná elektráreň v meste Oslavany v okrese Brno-venkov.
Postavená bola pre spaľovanie čierneho uhlia z južnej časti rosicko-oslavanského revíru (predovšetkým z bane Kukla, neskôr z bane Františka a bane Jindřich II ), vyrobená elektrina bola dodávaná do Brna a okolia. Výstavba vykonaná firmou AEG Union prebehla v rokoch 19111913, bolo tu inštalovaných šesť kotlov a dva turboalternátory s celkovým výkonom 6,8 MW. Oficiálne bola prevádzka elektrárne zahájená 1. apríla 1913. Podľa Českej televízie bola v rokoch 1913 až 1930 najmodernejšou elektrárňou južnej Moravy a zaslúžila sa o postupnú elektrifikáciu kraja. Archivár E.ON Ondřej Šretr mieni, že „V té době to byla nová myšlenka, postavit elektrárnu nikoli v místě spotřeby elektřiny, ale v místě zdroje surovin.“
Elektráreň bola v priebehu rokov postupne rozširovaná, boli tu vystavené ďalšie kotle a elektrické soustroje, takž v roku 1929 mala inštalovaný výkon 49,8 MW. Aj v ďalších rokoch dochádzalo k navyšovaniu výkonu a modernizácii starších zariadení, ako posledný bol v roku 1964 do prevádzky uvedený blok s výkonom 50 MW, maximálny inštalovaný výkon elektrárne dosiahol 115 MW. Prevádzka elektrárne bola ukončená 30. mája 1993 v súvislosti s ukončením ťažky uhlia v rosicko-oslavanskej panve.
Areál bol vedený na zozname brownfieldov Juhomoravského kraja. Jeho súčasný majiteľ, firma Palivotrans časť areálu využíva, časť chce využiť na výrobu elektriny biomasou a ďalšiu časť chce prenajať. Budovy 01, 02, 03 a 13 sú prenajaté. Investor však čaká kým štát na vlastné náklady odstráni enviromentálnu záťaž.
Elektrárňa spolu s baňami zvýšili počet obyvateľov Oslavan a tým im pomoholi stať sa mestom.
Na kopci (Bratislava)
Ulica Na kopci je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
DragonFly BSD
DragonFly BSD je open-source UNIX-like operačný systém, ktorý bol vytvorený ako fork operačného systému FreeBSD 4.8. Mathew Dillon (na prelome 80. a 90. rokov vývojár Amiga; v rokoch 19942003 vývojár projektu FreeBSD) začal pracovať na DragonFly BSD v júni 2003 a oznámil to na mailing listoch FreeBSD 16. júla 2003.
Dillon začal vyvíjať DragonFly BSD vo viere, že techniky použité na threading a symetrický multiprocesing v operačnom systéme FreeBSD 5 vedú k slabému výkonu a k problémom s údržbou. Tieto možné problémy sa snažil opraviť priamo vo FreeBSD, pre konflikty s ostatnými vývojármi ohľadom implementácie svojich návrhov mu však bolo odobraté právo meniť zdrojový kód FreeBSD. Napriek týmto sporom, projekty DragonFly BSD a FreeBSD stále spolupracujú zdieľaním opráv chýb, aktualizácií ovládačov a iných vylepšení.
Literárna čínština
Literárna čínština môže byť:
Borsbeek
Borsbeek je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Antverpy.
Obyvateľstvo
Borsbeek má približne 10,125 obyvateľov (2010).
Vendargues
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.