cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bazilika svätého Pavla za hradbami
Stavebné dejiny
Kostolík nad apoštolovým hrobom však nevydržal dlho. Ešte pred koncom štvrtého storočia ho nahradila nová stavba. Cisári Valentinianus II., Theodosius I. a Arcadius ho dali zbúrať a na jeho mieste postavili veľkú päťloďovú stĺpovú baziliku. Stavbu začal roku 386 Theodosius I. Podľa nápisu na triumfálnom oblúku bola vysvätená roku 390 pápežom Siriciom a dokončená roku 395 za cisára Honoria. Kresťanský básnik Prudentius, ktorý baziliku videl práve v tom čase, popisuje jej nádheru v niekoľkých expresívnych vetách; hovorí o drevených, zlátených stropoch, o mramorových stĺpoch, kolonádach, oddeľujúcich lode baziliky či o mozaikovej výzdobe s rastlinnými motívmi. V čase svojho zrodu bola dokonca väčšia než stará svätopeterská bazilika. Keďže bola tiež zasvätená svätým Taurinovi a Herculanovi, mučeníkom z Ostie, hovorilo sa jej v piatom storočí Basilica trium Dominorum (Bazilika troch pánov).
Prvá významná obnova stavby prebehla za pápeža Leva I. Veľkého (440 – 461); pravdepodobne išlo o opravy po požiari alebo zemetrasení. Popri stavebných prácach dôležitým prínosom pápežskej prestavby bola najmä realizácia interiérovej výzdoby. Až do požiaru v 19. storočí sa zachoval rozsiahly mozaikový cyklus: triumfálny oblúk zdobil výjav adorácie apokalyptických starcov so symbolmi štyroch evanjelistov, po stranách hlavnej lode vznikol typologický cyklus s výjavmi zo Starého a Nového zákona. Za Leva I. vznikol aj slávny cyklus medailónov s pápežskými portrétmi – od sv. Petra až po Inocenta I.
left|thumb|250px|Ruiny baziliky po ničivom požiari 15.7.1823V tom čase boli v blízkosti baziliky dva kláštory: sv. Arista pre mužov a sv. Štefana pre ženy. Omše slúžil zvláštny zbor duchovných zriadený pápežom Simpliciom. Keď kláštory a duchovenstvo baziliky dospeli počas času k úpadku, pápež Gregor II. kláštory obnovil a baziliku zveril do ich opatery.
Keďže bazilika leží mimo aureliánskych hradieb, nevyhla sa poškodeniu počas saracénskych vpádov v 9. storočí. Pápež Ján VIII. preto potom baziliku, kláštor a príbytky vidiečanov opevnil a vytvoril tak mesto zvané Giovannipoli, ktoré existovalo až do roku 1348, kedy ho celkom zničilo zemetrasenie. Hradby okolo kostola s vežou boli dokončené roku 883. Pevnosť obrany prešla skúškou v rokoch 1083 – 1084, kedy hradby odolali niekoľkým útokom cisára Henricha IV.
Roku 1115 baziliku zasiahol požiar a pápež Inocent II. pred hrozbou zrútenia strechy dal v transepte postaviť podpornú stenu a stĺpy, čím sa transept rozdelil do dvoch bočných lodí. O storočie neskôr vznikol rajský dvor kláštora s ambitom (postavený medzi rokmi 1205 – 1241).
Ďalšia pohroma postihla baziliku v roku 1349, kedy zemetrasenie zničilo zvonicu a časť portika. Škody nechal opraviť pápež Klement VI. thumb|Severný, tzv. Gregoriánsky portál vznikol počas prestavby v pol. 19. storočia thumb|Ambit kláštora je charakteristický dvojitými rôznotvarovanými stĺpmiVýznamné opravy začali za pápeža Bonifáca IX. potom, čo umožnil, aby boli na opravy využité všetky dary, ktoré kostol získal. Pápež Martin V. v diele pokračoval a práce ešte nabrali rýchlejšie tempo pod vedením rektora baziliky Gabriele Condulmera, neskoršieho pápeža Eugena IV.
V roku 1653 navrhol Francesco Borromini projekt celkovej rekonštrukcie kostola. Pre nedostatok peňazí bola za pápeža Klementa X. iba vymenená strecha.
Na konci svätého roku 1700 oblasť zaplavil Tiber a baziliku nebolo možné navštevovať. Jej funkciu pre jubilejný rok prevzala bazilika Panny Márie v Trastevere.
Pápež Lev XII. (1823 – 1829) rozhodol, že namiesto vybudovania kostola v modernejšom slohu obnoví baziliku v jej pôvodnej podobe. Na jej znovuvybudovanie prispelo viacero krajín, napr. egyptský vicekráľ venoval alabastrové stĺpy, ruský cár Mikuláš I. drahocenné malachity a lazurity na svätostánok. Architektom obnovy bol poverený Giuseppe Valadier, ale jeho plán radikálnych zmien bol po viacerých výtkach zamietnutý a v novembri 1825 bol z funkcie odvolaný. Prvým architektom, ktorý tak práce na stavbe novej baziliky riadil, bol Pasquale Belli. Práce sa začali po organizovaní zbierok roku 1826. Veľkú pozornosť obnove chrámu venovali aj nasledujúci pápeži – Pius VIII. (1829 – 1830) a Gregor XVI. (1831 – 1846), zvolený práve v čase, kedy boli postavené prvé z osemdesiatich stĺpov v lodi. V roku 1833 Pasquale Belli zomrel a novým hlavným architektom sa stal Luigi Poletti.
Hlavný oltár bol znovu vysvätený pápežom Gregorom XVI. 5. októbra 1840. Celá bazilika bola vysvätená až o ďalších štrnásť rokov neskôr, 10. decembra 1854 pápežom Piom IX. O tri roky sa začalo s obnovou vnútornej výzdoby; vtedy vznikla dnešná séria pápežských portrétov. Kolonáda s portikom je však omnoho mladšieho dáta – dokončená bola až v roku 1928 podľa plánov Guglielma Calderiniho. Táto časť výstavby zavŕšila obnovu baziliky trvajúcu viac ako jedno storočie a ktorá, snažiac sa čo najviac pripodobniť pôvodnej stavbe, prinavrátila bazilike jej niekdajšiu krásu.
Prehliadka baziliky
Dnešná Bazilika svätého Pavla za hradbami je päťloďová stavba s priečnym transeptom, polkruhovou apsidou a predstavanou zvonicou.
Exteriér
left|thumb|Mozaiky na priečelí bazilikyK východnej fasáde baziliky je pristavaná päťpodlažná, šesťdesiatpäť metrov vysoká zvonica. Stojí na mieste pôvodnej zvonice, ktorú tu vybudovali v priebehu 11. – 12. storočia. Po tom, čo ju v roku 1349 zničilo zemetrasenie, nariadil pápež Klement VI. (1342 – 1352) postaviť novú. Táto stavba ako jedna z mála súčastí baziliky nepodľahla úplnej skaze počas požiaru v roku 1823; medzi rokmi 1840 – 1860 bola však prestavaná podľa plánov Luigiho Polettiho. Pri jej projektovaní vychádzal z plánov renesančného architekta Leona Battistu Albertiho, ktorý v prvej polovici 15. stotočia, v duchu zásad humanizmu vytvoril architektonickú predlohu tzv. ideálnej stavby. Tá sa stala vzorom pre celý rad budov. Zvonica pri Bazilike svätého Pavla je horizontálne členená rímsami na päť podlaží, pričom vrchné tri majú, podľa Albertiho predlohy, rôzne pôdorysy – zdola nahor je to štvorec, osemuholník a kruh.
right|thumb|250px|Západné ohraničenie átria baziliky tvoria tri rady korintských stĺpovVstup do baziliky je zabezpečený zo západnej strany (hlavným portálom) a severnej, cez tzv. Gregoriánsky portál. Ten vznikol počas prestavby v prvej polovici 19. storočia na príkaz pápeža Gregora XVI. Korintské stĺpy, ktoré ho podopierajú, boli prevzaté z pôvodnej baziliky.
Ľudovít Janovec
Ľudovít Janovec (* 10. apríl 1856, Banská Bystrica – † ?) bol slovenský spisovateľ a redaktor.
Bazilika svätého Pavla za hradbami
Exteriér
Pred hlavným portálom sa rozprestiera rozľahlé átrium lemované kolonádou stopäťdesiatich stĺpov, tiež v korintskom slohu. Stĺporadie na západnej strane átria má tri rady stĺpov a na vnútornej strane v lunetách obsahuje maľby s kristologickým námetom. Severná a južná strana átria má dva rady stĺpov; na vnútornej strane sú maľované medailóny s rôznymi kresťanskými symbolmi.
V centre exoticky pôsobiaceho priestoru stojí kolosálna socha apoštola Pavla z carrarského mramoru – dielo Giuseppeho Obiciho z 19. storočia. Vpravo v rohu átria stojí socha evanjelistu Lukáša.
Ľudovít Janovec
Životopis
Navštevoval ľud. školu v Banskej Bystrici, do 1874 štud. na slov. patronátnom gymnáziu v Kláštore pod Znievom, od 1874 v Oradei a v Ostrihome, právo na univerzite v Budapešti. Ministerský úradník, neskôr redaktor v Budapešti. Počas štúdií v Esztergome člen slov. študentského spolku Budič, neskôr sa odnárodnil, útočil na slov. nár. hnutie. Spoluautor a zostavovateľ literárneho zborníka šovinisticky agitujúceho na podporu vojnového úsilia Rakúsko-Uhorska v 1. svet. vojne.
Bazilika svätého Pavla za hradbami
Exteriér
Priestor vzhľadovo pripomína pôvodné átrium, ktoré tu existovalo aj pred požiarom v roku 1823. Od pôvodného sa líši najmä svojou veľkosťou – zaberá štvorec s hranou dlhou sedemdesiat metrov. Jeho autorom je architekt Guglielmo Calderini, ktorý sa nechal inšpirovať pôvodným návrhom Luigiho Polettiho. thumb|Hlavná brána. Reliéfy (ľavé krídlo zhora nadol): Štylizovaný erb baziliky, Ukrižovanie sv. Petra, „Quo Vadis, Domine?“, Kristus dáva kľúče Petrovi, Založenie Pápežského štátu, Petrov krst v katakombách; pravé krídlo zhora nadol: Štylizovaný erb Ríma, Sťatie sv. Pavla, Obrátenie vojaka, Obrátenie sv. Pavla, Pavol káže v Ríme, Pavla vítajú veriaciPri pohľade na hlavné priečelie návštevníka zaujme mozaiková výzdoba nad kolonádou. Mozaiky vznikli medzi rokmi 1854 – 1874 na základe návrhov Nicolu Consoniho a Filippa Agricolu. Predlohou im boli mozaiky pochádzajúce z 10. storočia. Sú horizontálne rozdelené do troch registrov; najvrchnejšia (v tympanóne) zachytáva žehnajúceho Krista medzi svätými Petrom a Pavlom. Nižšie sa nachádza mozaika s motívom Božieho Baránka sediaceho na vyvýšenom rajskom kopci, spod ktorého vyvierajú štyri rieky symbolizujúce štyroch evanjelistov, a dvanástimi jahňatami prichádzajúcimi napiť sa z potokov, symbolizujúcimi dvanástich Kristových apoštolov. Scéna sa odohráva na pozadí otvorenej krajiny s mestami Betlehem a Jeruzalem – miestami Ježišovho narodenia a smrti. Priestor medzi oknami v najspodnejšej časti vypĺňajú štyria starozákonní proroci – Izaiáš, Daniel, Jeremiáš a Ezechiel. Do chrámu sa vstupuje cez predsieň dvoma bránami (treťou, úplne vpravo, je Svätá brána, ktorá sa otvára iba pri príležitosti tzv. jubilejného roku).
Na mieste terajšej hlavnej brány existoval do požiaru v roku 1823 portál z obdobia okolo roku 1070, obsahujúci scény zo Starého a Nového zákona. Pre pápeža Gregora VII. ho v Konštantinopole vytvoril Stauchurius z Chiosu. Dnešná bronzová hlavná brána, vytvorená v rokoch 1929 – 1931 Antoniom Marainim, je vysoká 4,5 metra a široká 3,35 metra. Obe krídla brány obsahujú reliéfne výjavy zo života a martýria svätých Petra (ľavá časť) a Pavla (pravá časť). Pri ich zatvorení je na bráne zreteľný strieborný kríž štylizovaný viničom, na ktorého vodorovnom ramene sú mená štyroch evanjelistov; zvislé rameno obsahuje medailóny dvanástich apoštolov.
Brána je rámovaná skulptúrami anjelov a v nikách umiestnenými sochami svätých Petra a Pavla – diela Gregoria Zappalu.
Interiér
Napriek svojim monumentálnym rozmerom (bazilika je druhou najväčšou sakrálnou stavbou v Ríme) je interiérové vybavenie veľmi skromné. Návštevníka ohromia kolosálne priestory, no zarazí ho absencia bohatšej interiérovej výzdoby. left|thumb|Pohľad do interiéru. Hlavnú loď uzatvára víťazný oblúk s mozaikou z 5. stor. Ako takmer celá bazilika aj vzhľad jej interiéru je výsledkom rekonštručných prác začatých v tridsiatych rokoch 19. storočia. Po požiari v roku 1823 bolo v hlavnej lodi postavených osemdesiat masívnych žulových stĺpov a zničený krov bol nahradený kazetovým, bohato zlateným štukovým stropom doplneným kolekciou pápežských erbov.
Interiér presvetľuje rad postranných okien. Medziokenné priestory vypĺňajú fresky vytvorené v rokoch 1857 – 1860, ktoré znázorňujú scény z misionárskych ciest apoštola Pavla. Pod freskami prebieha okolo celého vnútorného priestoru vlys vytvorený mozaikovou technikou. Jeho už dvestošesťdesiatpäť medailónov zobrazuje portréty všetkých pápežov. Vlys nahrádza maľovanú galériu pápežských portrétov, ktorá tu existovala od antiky až do 19. storočia a padla za obeť katastrofálnemu požiaru. thumb|Hlavný oltár v bazilike. Baldachýn je dielom [[Arnolfo di Cambio|Arnolfa di Cambio z roku 1285]] Významnou historickou pamiatkou interiérovej výzdoby baziliky je mozaika na triumfálnom oblúku, ktorá sa z väčšej časti dochovala z pôvodnej stavby. Pochádza z 5. storočia po Kr. a podľa nápisu na oblúku vznikla za pontifikátu Leva I. na náklady cisárovnej Gally Placidie. Mozaika reprodukuje udalosti popísaná v Jánovej Apokalypse. Ku Kristovi v slnečnej gloriole prichádza z oboch strán dvadsaťštyri staršinov, nad ktorými sa vznášajú symboly štyroch evanjelistov. Napravo a naľavo od oblúka sú vyobrazení sv. Peter a sv. Pavol, ktorý ukazuje dole, pravdepodobne k svojmu hrobu.
V transepte, na mieste križovania sa s hlavnou loďou stojí monumentálny pápežský oltár z roku 1600, vytvorený na objednávku pápeža Klementa VIII. Oltár postavený nad svätcovým hrobom v gotickom štýle tvoria štyri porfýrové stĺpy nesúce cibórium, dielo Arnolfa di Cambio z roku 1285, zachované z pôvodnej baziliky.
Z dielne benátskych umelcov, z prvej tretiny 13. storočia, pochádza mozaika v apside vytvorená podľa byzantskej predlohy, ktorá akoby zázrakom unikla skazonosnému požiaru. V jej centre je žehnajúci Kristus obklopený postavami svätých Lukáša, Pavla, Petra a Ondreja. V spodnej časti defilujú postavy apoštolov. Pri Kristovej pravej nohe nachádzame portrét pápeža Honoria III., objednávateľa mozaiky.
Kaplnky
thumb|Interiér kaplnky sv. Benedikta so svätcovou sochou right|thumb|Oltárny obraz Obrátenie svätého Pavla (Vincenzo Camuccini, 1834) Napriek svojim monumentálnym rozmerom bazilika obsahuje iba štyri kaplnky, do ktorých sa vstupuje z transeptu. Úplne naľavo je to kaplnka sv. Štefana, nasleduje kaplnka Najsvätejšej Sviatosti, kaplnka sv. Vavrinca a úplne vpravo kaplnka sv. Benedikta.
Kaplnka svätého Štefana je zasvätená prvému kresťanskému mučeníkovi. Na oltári sa nachádza svätcova socha od Rinalda Rinaldiho. Obraz Kameňovanie svätého Štefana je od Francesca Podestiho.
Kaplnka Najsvätejšej Sviatosti je spojená s osobou švédskej mystičky sv. Brigity. Nachádza sa tu drevený kríž, pri ktorom sa údajne Brigita modlila; na ľavej strane stojí jej socha od Stefana Maderna. V kaplnke je pochovaný maliar Pietro Cavallini.
Pôvodná kaplnka svätého Vavrinca bola navrhnutá architektom Carlom Madernom v roku 1629. Autorom výzdoby bol maliar Giovanni Lanfranco.
Autorom kaplnky svätého Benedikta je Luigi Poletti. Vzhľadovo kaplnka pripomína antický chrám so svätcovou sochou umiestnenou uprostred pod oblúkovým výklenkom. Sv. Benedikt drží v pravej ruke biskupskú berlu, symbol svojej moci, v ľavej roztvorený zvitok. Štuková pozlátená klenba spočíva na mramorových dórskych stĺpoch (pochádzajú z archelogických vykopávok z Vejí) s korintskými hlavicami.
Bočné oltáre
V hlavnej lodi sa nachádzajú dva bočné oltáre – vpravo oltár Nanebovzatia Panny Márie s oltárnym obrazom, ktorý je mozaikovou kópiou rovnomenného obrazu namaľovaného Raffaelovým žiakom Giuliom Romanom (originál obrazu z roku 1492 sa dnes nachádza v Pinakotéke Vatikánskych múzeí) a vľavo oltár Obrátenia svätého Pavla s oltárnym obrazom s výjavom Obrátenia od Vincenza Camucciniho z roku 1834.
Krížová chodba
Južne od transeptu leží jedna z najkrajších stredovekých krížových chodieb, charakteristická dvojitými rôznotvarovanými stĺpmi. Stĺpy majú hladké alebo kanelované drieky, niektoré sú vykladané zlatými a farebnými mozaikami, rovnako zdobený je architráv a vnútorný obvod ambitu. Vidieť sú aj zlomky zničenej baziliky a antické sarkofágy, jeden zo scénami z Apollonovho mýtu. Ambit vznikol medzi rokmi 1205 – 1241.
Vykopávky hrobu svätého Pavla
left|thumb|Sochu sv. Pavla v átriu baziliky vytvoril [[Giuseppe Obici]] V súvislosti s touto prestavbou zmieňuje kronika benediktínskeho opátstva pripojeného ku kláštoru nález veľkého mramorového sarkofágu s dvomi doskami na vrchu, na ktorých bol nápis „Paulo Apostolo Mart(yri)“ (Pavlovi apoštolovi a mučeníkovi). Toto však, na rozdiel od ďalších sarkofágov vtedy nájdených, nebolo v dokumentácii vykopávok zmienené.
6. decembra 2006 vatikánski archeológovia oznámili, že pod oltárom našli sarkofág obsahujúci telesné pozostatky apoštola. Tlačová konferencia 11. decembra 2006 poskytla ďalšie detaily o vykopávkach, ktoré trvali od roku 2002 do 22. septembra 2006, a boli začaté potom, keď počas jubilejného roku 2000 prejavovali pútnici do baziliky sklamanie, že nie je možné apoštolov hrob navštíviť alebo sa ho dotknúť. Rozhodnutie o tom, či bude preskúmaný vnútrajšok sarkofágu, či obsahuje ľudské ostatky, ešte nepadlo. Sarkofág ešte ani nebol vytiahnutý zo svojho miesta, preto je zatiaľ vidieť len jedna z jeho kratších strán.
Bezprostredne na západ od sarkofágu bola odkrytá zatočená rada tehál naznačujúca obrys apsidy konštantinovskej baziliky. Ukazuje, že pôvodná bazilika mala vstup na východe, ako bazilika sv. Petra vo Vatikáne. Východne od väčšej baziliky z roku 386, ktorá pôvodnú stavbu nahradila, viedla Via Ostiense (cesta do Ostie), preto nová bazilika diametrálne zmenila orientáciu a bola rozšírená smerom na západu, k rieke Tibere.
Zaujímavosť
Traduje sa, že zničenie baziliky pri požiari v júli 1823 zámerne zatajili vtedajšiemu pápežovi Piovi VII., v tom čase veľmi starému a chorému, v obave, aby sa jeho stav ešte viac nezhoršil. O mesiac nato Pius VII. zomrel.
Po každej voľbe nového pápeža Rímskokatolíckej cirkvi sa vytvorí nový medailón. Nasvietený je jedine portrét aktuálneho pápeža.
Renault 20
Renault 20 a Renault 30 boli automobily vyššej strednej triedy vyrábané francúzskou firmou Renault v rokoch 1975 až 1984. Konštrukčne a až na predné svetlomety aj vzhľadovo sú tieto automobily veľmi podobné.
Renault 20 bol vyrábaný aj v Rumunsku automobilkou Dacia pod názvom Dacia 2000.
Renault 30 bol prvý automobil značky Renault, ktorý má viac než 4 valce, bol to jeden z prvých šesťvalcov (spoločne s Peugeotom 604 a Volvom 264). Maximálna rýchlosť bola 185 km/h
NGC 4531
NGC 4531 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Ján Janovjak
Ján Janovjak (* 27. jún 1893, Oravské Veselé – † 24. marec 1977, Bratislava) bol pedagóg.
Životopis
V roku 1918 absolvoval rokuk. seminár v Banskej Bystrici, latinčinu a gréčtinu na Filoz. fak. UK. Učiteľ na Ústave hluchonemých v Kremnici, stred. prof na gymnáziu v Prešove, od roku 1945 riaditeľ gymnázia v Bratislave. Autor učebníc latinčiny pre gymnáziá, prekladateľ Komenského spisov z latinčiny do slovenčiny.
Kolárovo
Kolárovo (v minulosti Guta,, ) je mesto na Slovensku ležiace v Komárňanskom okrese Nitrianskeho kraja, pri sútoku Váhu a Malého Dunaja. V roku 2004 malo Kolárovo 10 756 obyvateľov, je teda jedným z najväčších miest na Žitnom ostrove. Mesto je tiež známe bývalou výrobou mopedov Babetta v podniku ZVL Kolárovo.
Polohopis
Kolárovo sa nachádza v Strednej Európe, na Podunajskej nížine vo výške 107 nad morom. Centrum mesta sa nachádza na súradniciach 47°55′01″východnej dĺžky 17°59′44″severnej šírky. Je vo vzdialenosti od okresného mesta Komárno.
Dejiny
Podľa archeologických nálezov okolie dnešného Kolárova bolo obývané už v 8.-5. storočí pred našim letopočtom, počas halštatskej kultúry. Starobylé dokumenty svedčia o tom, že miesto osídlenia sa počas stáročí viackrát menilo.
Prvá písomná zmienka z roku 1268 menuje osadu, ktorá ležala pri ľavom brehu Váhu, pri rieke Nitra, ako Kis Gúta; tá počas svojej existencie nekoľkokrát zmenila názov (Stará Gúta, Veľká Gúta, Malá Gúta). Obec v tomto čase bola v rukách ostrihomského arcibiskupa.
V chotári obce stál v minulosti Žabí hrad (Békavár), podľa niektorých prameňov sa nazýval aj Békevár (Hrad mieru), ktorý dala postaviť kráľovná Mária z Anjou v roku 1349. Obec sa od roku 1551 vyvíjala ako opevnené trhové mestečko s jarmočným právom.
Časti mesta
Kolárovo sa delí na šesť častí:
Ulice
Zoznam ulíc v Kolárove: Králka, Veľký Ostrov, Pačérok, Veľká Gúta, Bratislavská, Dlhá, Horná, Horný rad, Jánošíkova, Jesenské nábrežie, Jókaiho, Krátka, Lipová, Malinová, Poľovnícka, Rad Puruk, Sládkovičova, Malodunajská, Ľ. Podjavorinskej, Částa, Agátová, Hlboká, Hlavná, Kostolné nám., Poľná, Práce, Studená strana, Vrbová, Harcsova, Mlynská, Mostová, Obrancov mieru, Partizánska, Petőfiho rad, Pražské nám., Remeselnícka, Štúrova, Víťazstva, Budovateľská, I. Madácha, Kossúthova, V. Palkovicha, Os. Reviczkého, Rábska, Slovenská, Sv. Anny, Športová, Staničná, Trávnická, Železničný rad, Částa, Kráľka, Bočná, Brnenské nám., Nová, Školská, Tržná, Bernoláka, Krajná, Gy. Klapku, Lesná, Mierová, Októbrové nám., Podhájska, Ružová, Rybárska, M. R. Štefánika, Slávikova, Česká, Dolná, Kollárova, Komárňanská, Krížna, Kvetná, L. Novomeského, Orechová, Radnótiho, Šafárikova, Slobody, Záhradnícka, Banícka, Os. D. Pištu, Dunajská, Hviezdoslavova, Jilemnického, Mládežnícka, Novozámocká, Považská, Roľnícka, Rovná, Švermova, Slnková, Topoľová, Trnavská, Východná.Pražské námestie
Obyvateľstvo (Sčítanie obyvateľov, 2001)
Kolárovo v roku 2001 malo 10 823 obyvateľov, z toho 5 372 mužov a 5 451 žien.
Omša (hudba)
Omša je vokálno inštrumentálna forma zhudobňujúca omšové modlitby pôvodne spievané ľudom.
Omša ako hudobné dielo
Časti:
Osobitou formou omše je posmrtná omša, rekviem. Nazýva sa podľa prvých slov introitu: „Requiem aeternam dona eis Domine“ – „Odpočinutie večné daj im Pane“. Časti Gloria a Credo sa v nej vynechávajú a nahrádza ich spev „Dies irae, dies illa“.
Proprium missae
Hudobne najzaujímavejšími spevmi propria sú:
Pomoranské vojvodstvo (1999)
Pomoranské vojvodstvo (od slova Pomoransko) alebo Pomorské vojvodstvo (od slova Pomorie) alebo Prímorské vojvodstvo (od slova Prímorie),, je jedno zo 16 poľských vojvodstiev. Vzniklo v roku 1999 na území starších vojvodstiev, Gdanského, Slupského a časti Elblonského a Bydgoszczského. Vojvodstvo leží na severe Poľska. V rámci Poľska susedí s Kujavsko-pomoranským, Varmsko-mazurským, Veľkopoľským a Západopomoranským vojvodstvom.
Rybniště
Rybniště (nemecky Teichstatt) je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 690 obyvateľov, z toho 351 mužov a 339 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 40,7 roka, ženy 41,3 roka).
Asi km od obce stojí vrch Žulovec, kde boli v minulosti v odkryvoch pieskovcov nájdené odtlačky fosílnych morských húb a listov rastlín.
Le Blanc-Mesnil
Le Blanc-Mesnil je francúzske mesto v severovýchodnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Seine-Saint-Denis, regióne Île-de-France.
Poloha
Susedné obce: Bonneuil-en-France, Gonesse, Aulnay-sous-Bois, Dugny, Le Bourget, Bondy a Drancy.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Palmas (Tocantins)
Palmas je mesto a obec v štáte Tocantins. Je hlavným mestom tohto štátu a je umiestnené v jeho geografickom strede.
Priemerná nadmorská výška je 230 m (755 ft). Je položené medzi vrchmi a riekou Tocantins. Mesto viditeľne investuje do záhrad, námestí, záhonov a parkov. Priemerná ročná teplota je medzi 24°C (75°F) až 28°C (82°F) počas obdobia dažďov (október-marec) a 28°C (82°F) až 35°C (95°F) počas obdobia sucha (máj-september). Veternosť je mierna. Palmas bolo založené v roku 1990, s cieľom byť hlavným mestom najnovšieho brazílskeho štátu Tocantins, ktorý bol ustanovený na základe ustanovenia novej brazílskej ústavy z roku 1988. Mesto má dobre rozvinutý cestný systém, a jeho plánovanie je podobné hlavnému mestu štátu Brazília. Má symetrický park v centre mesta.
Infraštruktúra
V roku 2002 bola ukončená vodná elektráreň Lajeado a tým mestom získalo množstvo riečnych pláží a tiež 8 kilometrový most Ponte da Amizade Presidente Fernando Henrique Cardoso, ktorý v dĺžke 8 kilometrov prechádza nad priehradou a spája Palmas s hlavnou cestou BR-153. Letisko Palmas spája mesto s mnohým mestami v krajine. Mesto je tiež sídlom Federal University of Tocantins.
2478 Tokai
2478 Tokai je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil japonský astronóm Tošimasa Furuta 4. mája 1981.
Lisse-en-Champagne
Lisse-en-Champagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Étienne-sous-Barbuise
Saint-Étienne-sous-Barbuise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 134 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
302 Clarissa
302 Clarissa je planétka v hlavnom páse planétok.
NGC 4532
NGC 4532 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Oltárna sviatosť
Oltárna sviatosť (staršie Sviatosť oltárna), iné názvy: Najsvätejšia oltárna sviatosť, Najsvätejšia sviatosť, Prevelebná oltárna sviatosť (predtým aj: Prevelebná sviatosť oltárna), Sviatostný Spasiteľ) je názov sviatosti eucharistie u Rímskokatolíckej cirkvi. Vyvinula sa z eucharistie raných kresťanov - pozri eucharistia (rané kresťanstvo).
Eucharistia je v katolicizme sviatosť (a to hlavná zo sviatostí bohoslužby), pretože (najmä) prijatím eucharistie v prijímaní (communio) sa prijímajúcemu udeľuje a potvrdzuje Božia milosť. Podľa katolíckeho chápania možno oltárnu sviatosť prijať aj mimo omše.
V protestantizme existuje Večera Pánova, ktorá má však inú teologickú podstatu ako rímskokatolícka eucharistia.
Mužská dvojhra na Heineken Open 1977
Mužská dvojhra na Heineken Open 1977 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1977 od 10. do 16. januára 1977. Titul získal Ind Vijay Amritraj, ktorý vo finále porazil Američana Wilkisona 7-6 5-7 6-1 6-2.
Deadpool
Deadpool (alter ego: Wade Wilson) je vymyslený antihrdina objavujúci sa v Amerických komiksových knihách od nakladateľstva Marvel Comics. Bol vytvorený spisovateľom Fabianom Niciezaom a umelcom a spisovateľom Robom Liefeldom. Deadpool sa prvýkrát objavil v čísle The New Mutants #98 (február 1991). Deadpool bol predstavený ako darebák ktorý je znetvorený a psychicky labilný kanadský žoldnier. Jeho nadľudskou schopnosťou je zrýchlené hojenie rán.
Postavu Deadpoola stvárnil vo filme X-Men Origins: Wolverine Ryan Reynolds a svoju rolu si zopakoval vo filmoch Deadpool (2016) a Deadpool 2 (2018).
Moldoveanu
Moldoveanu alebo je najvyšší vrch Rumunska. Jeho vrchol je v nadmorskej výške 2 544 m n. m. a je tak 16. najvyšší vrch Karpát. Moldoveanu leží zhruba uprostred horského pásma, ktoré tvorí pohorie Fagaraš.
Prístup
Najčastejšie využívaná cesta na vrchol Moldoveanu vedie cez vrch Vistea Mare (2 527 m n. m.), po ceste vedúcej z Podragu, Sambata, alebo údolím Vistea.
NGC 4533
NGC 4533 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil Wilhelm Tempel v roku 1877.
Germ
Germ je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ferobór
Ferobór je ferozliatina obsahujúca 12–20 % bóru, max. 3 % kremíka, max. 2 % hliníka, max. 1 % uhlíka.
Weighted RED
WRED („weighted random early detection“) je CISCO implementácia techniky RED spolu s pridaním použitia DSCP, aby bolo možné s vyššou pravdepodobnosťou odstraňovať z radu pakety s nižšou prioritou. Tento spôsob znižuje pravdepodobnosť vyhodenia paketu s vysokou prioritou. Ani táto metóda však nemôže sto percentne zaručiť nevyhodenia paketu s vysokou prioritou napr. hlasovú komunikáciu. Pakety, ktoré nepatria do IP komunikácie majú prioritu rovnú nule, a preto sú veľmi často z radu vyhadzované.
2479 Sodankylä
2479 Sodankylä je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil fínsky astronóm Yrjö Väisälä 6. februára 1942. Je pomenovaná po fínskej obci Sodankylä.
Náhodnosť
Náhodnosť je nepredvídateľnosť kombinácie z nekonečného množstva podmienok, za ktorých pôsobí daná príčina, čo spôsobuje, že vznik javu nie je nevyhnutný, ale náhodný. V indeterminize náhodnosť je bezpríčinnosť, bezzákonitosť, indeterminovanosť.
Jozef Janovský
Jozef Janovský (* 1730, Brehy – † 30. november 1794, Tekovská Breznica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a pedagóg.
Životopis
Pôsobil ako rímskokatolícky kňaz, neskôr kanonik banskobystrickej kapituly, prefekt banskobystrických biskupských majetkov (1778). Praktické vedomosti o hospodárstve spísal v dvoch zväzkoch a venoval ich banskobystrickému biskupovi → Františkovi Berchtoldovi (1789). Tlačou vyšla jeho kázeň.
303 Josephina
303 Josephina je planétka v hlavnom páse planétok.
Srbská Kamenice
Srbská Kamenice je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 232 obyvateľov, z toho 117 mužov a 115 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,6 roka (muži 42,1 roka, ženy 45,2 roka).
Zoznam operačných systémov
Toto je zoznam operačných systémov.
Operačné systémy osobných počítačov Apple
Apple / Apple Computer s „Classic“, Mac OS 9.2, pre staršie programy ďalšie
AmigaOS
Operačný systém počítačov Amiga, založených na procesore Motorola 68k.
Android OS
Android je operačný systém pre mobilné telefóny ako aj pre smartphóny a tablety. Je vytvorený firmou Open Handset Alliance vedenú spoločnosťou Google.
Jalapeño
náhľad|Plátky jalapeño náhľad|Pálivosť 2500 až 10 000 SHU Jalapeño [vyslov:chalapeňo] je typ čili papričky. Ide o skupinu kultivarov z druhu paprika ročná (Capsicum annuum), často ponímanú aj formálne ako taxón, a to buď ako Skupina (Capsicum annuum var. annuum Skupina Jalapeño) alebo zriedkavo ako varieta (Capsicum annuum var. jalapeño).
Zoznam operačných systémov
CP/M
Historický diskovo (presnejšie disketovo) orientovaný OS pre počítače postavené na procesore Z80, ktorý bol inšpiráciou pre mnohé iné operačné systémy, najmä DOS. Pre Microcomputers ho vytvoril Gary Kildall v 1976.
Jalapeño
Táto paprička je pôvodom z Mexika. Svoje meno má podľa hlavného mesta mexického štátu Veracruz Jalapa (španielsky), ale pôvod slova je z aztéckeho Xalapa (jazyk nahuatl). Ide pravdepodobne o najpopulárnejšiu papričku na americkom kontinente. Jalapeños sú malé až stredne veľké  chilli papričky známe svojou pálivosťou. Ich pálivosť dosahuje 2500 až 6000 Scovilleho jednotiek pálivosti (SHU). V porovnaní s ostatnými čili papričkami sú teda jalapeños mierne pálivé až pálivé.
Zrením papričky červenajú. Papričiek jalapeños je vyšľachtených veľmi mnoho variánt, napríklad: Tipico, Meco a Merita, ktoré sú veľmi populárne v mexickej kuchyni. Vyúdená a vysušená paprička jalapeño je známa ako chipotle, ktorú často nájdeme v omáčke adobo. Na chipotle sa spracúva približne 20 % celkovej produkcie jalapeños. Zelené a zľahka zaúdené jalapeño sa v rezoch tiež nakladajú do slanokyslého pikantného nálevu a konzervujú. Pálivosťou sa dajú prirovnať k maďarským "čerešniam", preto sú veľmu obľúbené ako príloha ku steakom, alebo pouličným jedlám, podobne ako v našich končinách baranie rohy, feferóny alebo alma paprika.
Zoznam operačných systémov
Symbian OS
Používaný v mobilných telefónoch značky Nokia a Sony-Ericsson (UIQ verzie využívajúce dotykový display telefónu). V nedávnej dobe najrozšírenejší a konkuroval Microsoft Windows Mobile Edition. Avšak Microsoft s uvedením Windows Phone 7 (neskôr Windows Phone 8) prakticky odsúdil Symbian OS k zániku a spoločnosť Nokia, prevzala Windows Phone ako výhradný operačný systém pre svoje telefóny. Malo to katastrofálny dopad nielen na Nokiu samotnú, ale aj na Symbian OS, ktorý tak stratil veľkého obchodného partnera a aj pod tlakom Androidu ustúpil do zabudnutia. V roku 2013 Microsoft kúpil spoločnosť Nokia.
Staré Křečany
Staré Křečany sú obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 260 obyvateľov, z toho 650 mužov a 610 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 39,7 roka, ženy 41,3 roka).
Livry-Louvercy
Livry-Louvercy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cambridge
Cambridge môže byť názov pre:
Saint-Flavy
Saint-Flavy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 267 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4535
NGC 4535 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,8.
Tadeáš Wala
Tadeáš Wala (* 27. január 1932, Prostřední Suchá) je slovenský letecký konštruktér a pilot českého pôvodu. Reprezentant ČSSR v bezmotorovom lietaní. Navrhol niekoľko bezmotorových aj motorových lietadiel, z ktorých je asi najznámejší WT-9 Dynamic, vyrábaný firmou Aerospool v Prievidzi. Niektoré zdroje uvádzajú, že skutočným autorom Dynamicu je Marián Barus, pričom Wala len rozvinul jeho nápad.
Ocenenia
2008 - Krištáľové krídlo za celoživotné dielo za zviditeľňovanie Slovenska v mediálne málo propagovaných oblastiach leteckého konštruktérstva
NGC 4534
NGC 4534 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. mája 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Růžena Svobodová
Růžena Svobodová, rodená Růžena Čápová (* 10. júl 1868, Mikulovice † 1. január 1920, Praha) bola česká spisovateľka.
Život
Narodila sa v Mikuloviciach pri Znojme, kde bol otec správcom kláštorného panstva. Čoskoro sa rodina presťahovala do Prahy a ona vyrastala v premonštrátskom kláštore na Strahove, kde otec získal veľký služobný byt. S matkou tu prežívala náboženské obrady, úctu k svätcom a k svätým; otec v nej zase prebúdzal záujem o literatúru. Jeho predčasná smrť, keď mala Růžena, najstaršia z jeho štyroch detí, ešte len dvanásť rokov, premenila celú situáciu rodiny. Doma zavládla autoritatívna matka, byt bol z veľkej časti prenajímaný. Růžena vychodila Vyššiu dievčenskú školu, navštevovala na Smíchove kláštorné penzióny Sacré Coeur, aby sa zdokonalila vo francúzštine. Stala sa domácou učiteľkou.
V roku 1890 sa vydala za básnika F. X. Svobodu v nádeji, že získa spoločenskú nezávislosť. Mala svoj salón, ktorý navštevoval Antonín Sova, Vilém Mrštík, František Václav Krejčí, F. X. Šalda, herečka Hana Kvapilová, z literárno činných žien Božena Benešová a neskôr aj Marie Pujmanová. Zblíženie so Šaldom sa rokom 1893 premenilo na milostný vzťah (Výbor z ich korešpondencie spolu s J. Mourkovou vydal J. Loužil a J. Wagner s názvom Tíživá samota, 1969).
V priebehu prvej svetovej vojny pôsobila v národnom svojpomocnom združení České srdce ako vedúca Detského odboru. Humanitárna práca tohto združenia spočívala v organizovaní pobytu pražských detí na vidieku, kde dostali stravu, zatiaľ čo v hlavnom meste vplyvom vojnových rokov neúmerne trpeli.
Varmsko-mazurské vojvodstvo
right|thumb|Poloha
Růžena Svobodová
Dielo
náhľad|Růžena Čápová a F. X. Svoboda pred svadbou, leto 1890 Jej dielo je ovplyvnené impresionizmom. Hlavným hrdinom jej kníh býva žena alebo dieťa. Konanie žien sa v jej dielach stáva prototypom životného postoja, u detí sleduje ich vývoj a pohľad na svet.
Celou svojou osobnou a generačnou skúsenosťou bola Růžena Svobodová vybavená na to, aby nad pravdu „vonkajšiu“ stavala „vnútornú“ pravdu duše, aby sa zúčastnila protirealistického hnutia a s generáciou rokov deväťdesiatych hľadala novú slohovosť. V poviedkach a v románoch o ženách stvorila osobitý typ subjektivizovanej a lyrizovanej prózy. Na rozdiel od mnohých „ženských“ spisovateliek medzi svojimi súčasníkmi, ktoré o ženskej emancipácii beletristicky referovali (Božena Viková-Kunětická a ďalšie), Svobodová dala prahnúcej a mučiacej sa duši modernej ženy slohový výraz.
Varmsko-mazurské vojvodstvo
Varmsko-mazurské vojvodstvo je jedno zo 16 poľských vojvodstiev. Vzniklo v roku 1999 na území starších vojvodstiev Elblonského, Olštýnského a časti Suvalského. Leží na severovýchode Poľska, predovšetkým jeho južná a východná hranica takmer presne kopíruje východnú a južnú hranicu poľskej časti bývalého Východného Pruska, s ktorým je jeho územie z veľkej časti totožné. V rámci Poľska susedí s Podleským, Mazovským, Kujavsko-pomoranským a Pomoranským vojvodstvom a s Kaliningradskou oblasťou Ruska.
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 2002
Kvalifikácia pozostávala z 2 kvalifikačných kôl. Z jedinej skupiny 1. kola postúpili 2 družstvá do druhého kola. To pozostávalo z 2 skupín, z ktorých 2 družstvá v každej skupine a najlepšie družstvo z tretích miest sa kvalifikovali na MS.
Podskupina B
🇱🇰 Kolombo
Skupina C
🇹🇭 Bangkok
Skupina D
🇨🇳 Macao
Germs-sur-l’Oussouet
Germs-sur-l’Oussouet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Targówek
left|50px right|thumb|Poloha
Targówek je mestský obvod vo Varšave v severnej časti mesta. Tvorí ho obytná a priemyselná časť. Asi 30 percent rozlohy tvoria mestské parky, napríklad Lasek Bródnowski, Park Bródnowski a Park Wiecha vo východnej časti mesta. V rokoch 1994 až 2002 to bola samostatná obec.
Susedí s obvodom Praga Północ na západe, Białołęka na severe, Rembertów, Ząbki a Marki na východe a Praga Południe na juhu. Má rozlohu 24,37 km² a žije tu 124 316 obyvateľov (2003).
Albedo
thumb|Percento difúzne odrazeného slnečného svetla vo vzťahu k rôznym povrchom na Zemi Albedo je miera odrazivosti telesa alebo jeho povrchu. Je to dôležitý pojem v klimatológii a astronómii, pričom presná definícia sa líši podľa odboru.
Albedo v klimatológii/meteorológii/astronómii
Je to spôsobilosť daného druhu zemského povrchu (prípadne iného vesmírneho telesa) odrážať žiarenie Slnka a oblohy. Je to desatinné číslo, obvykle vyjadrované percentuálne od 0 do 100 percent. Pomer závisí na frekvencii žiarenia; ak nie je špecifikovaná, berie sa do úvahy priemer v rámci viditeľného svetla. Závisí tiež od uhla dopadu žiarenia; ak nie je špecifikovaný, predpokladá sa pravý uhol. Napríklad albedo čerstvého snehu dosahuje až 98 percent. To znamená, že až 98 percent svetelných lúčov sa odrazí a iba 2 percentá sú pohltené. Povrch oceánov má albedo nízke, len 5 percent; až 95 percent žiarenia voda pohltí.
V astronómii sa albedo ráta ako pomer množstva odrazeného žiarenia k množstvu dopadajúceho žiarenia. Celkové množstvo svetla odrazené od telesa do všetkých smerov, delené množstvom svetla, ktoré na teleso dopadá, je tzv. sférické alebo Bondovo albedo. (Ak ide o rovinnú, nie o sférickú plochu, tento pomer sa označuje ako Lambertovo albedo.) Sférické albedo je bezrozmerná veličina A s hodnotami v intervale 0 ≤ A ≤ 1. Pomer množstva svetla, ktoré k pozorovateľovi prichádza od telesa pri nulovom fázovom uhle v opozícii, ku množstvu svetla, ktoré by k pozorovateľovi prichádzalo od kruhového disku s dokonale matným povrchom rovnakého priemeru ako teleso, umiestené kolmo smerom k Slnku v tom istom bode ako teleso, je geometrické albedo. Geometrické albedo je bezrozmerná veličina, ktorá môže byť menšia i väčšia ako 1; nevyjadruje celkovú odrazivú schopnosť telesa, iba časť odrazeného svetla, ktoré sa pozoruje na Zemi, ak je teleso v opozícii. Väčšinu telies slnečnej sústavy možno zo Zeme pozorovať len pri malých fázových uhloch (napr. Mars pri menej ako 42°, Jupiter do 11°, Saturn do 6°), celkové albedo týchto telies sa určuje zo vzťahu A = p (α).q, kde p (α) je geometrické albedo pre daný fázový uhol a q je fázový faktor závisiaci od druhu povrchu telesa.
V jadrovom reaktore je to veličina charakterizujúca odrážavosť danej látky pre neutróny.
Lynn Margulisová
V roku 1966 zverejnila teoretickú prácu nazvanú On the Origin of Mitosing Cells v ktorej predložila teóriu, že niektoré organely v eukaryotických bunkách, ako sú mitochondrie alebo plastidy, môžu byť symbiotického pôvodu: pôvodne to boli samostatné baktérie, ktoré eukaryotné bunky počas evolučného času asimilovali. Štúdiu však, ako sama spomínala, odmietlo cca pätnásť odborných vedeckých periodik. Nakoniec bola táto štúdia prijatá a dnes sa považuje za jeden z hlavných míľnikov vo vývoji endosymbiotickej teórie.
Ursynów
left|50px right|thumb|Poloha
Ursynów je najjužnejší mestský obvod vo Varšave. S rozlohou 44,6 km² je to tretí najväčší obvod, zaberá plochu 8,6 percent rozlohy mesta. Žije tu 137 000 obyvateľov a je to jeden z najrýchlejšie rastúcich obvodov Varšavy. Takmer 25 percent obyvateľstva má menej ako 18 rokov.
V oblasti Ursynowa sa nachádza najväčšia prírodná rezervácia na území Varšavy, Las Kabacki.
Andrej Koša
Andrej Koša (iný zápis priezviska: Kossa; * 2. február 1800, Jazernica† 17. február 1887, Martin) bol slovenský zeman, krajčír a richtár Turčianskeho Svätého Martina (dnes Martin). Bol členom Matice slovenskej a významným účastníkom Memorandového zhromaždenia.
Život
Narodil sa v roku 1800 v Jazernici, do rodiny mlynára Pavla Košu a Zuzany rod. Pivkovej. 26. septembra 1824 sa zosobášil s Annou Rolkovou, dcérou martinského mešťana Juraja Rolku. V roku 1826 Košu prijali medzi mešťanov Turčianskeho Svätého Martina a do miestneho cechu krajčírov, ktorého bol v rokoch 18401854 cechmajstrom. 6. a 7. júna 1861 otvoril a spočiatku viedol Memorandové zhromaždenie, následne sa prihlásil za riadneho člena Matice slovenskej. Zomrel 17. februára 1887 v Turčianskom Svätom Martine.
Polyandria
Polyandria môže byť:
Trinidad Moruga Scorpion
thumb|Zrelé papričky Trinidad Moruga Scorpion pripravené na žatvu thumb|Pálivosť medzi 1 200 000 až 2 000 000 SHU Trinidad Moruga Scorpion je kultivar druhu paprika čínska (Capsicum chinense) pochádzajúci z oblasti Moruga na ostrove Trinidad (štát Trinidad a Tobago).
13. februára 2012 ju Chile Pepper Institute na Novomexickej štátnej univerzite v Las Cruces vyhlásil za najpálivejšiu čili papričku na svete s pálivosťou vyše 1 200 000 jednotiek Scovilleho stupnice (SHU), pričom jednotlivé plody môžu dosahovať aj vyše 2 milióny jednotiek pálivosti. Avšak Guinnessova kniha rekordov papričku Trinidad Moruga Scorpion v úlohe najpálivejšej chilli papričky na svete nepotvrdila.
Predchádzajúcim šampiónom v pálivosti bola indicko-bangladéšska paprička Bhut Jolokia, súčasným držiteľom rekordu je juhokarolínska paprička Carolina Reaper.
Vlastnosti
Odborník na čili papričky a riaditeľ Chile Pepper Institute na Novomexickej štátnej univerzite v Las Cruces Paul Bosland povedal: "Uhryznete si a sprvu to nevyzerá nijako zle, ale potom to zrazu príde a tá sila je stále väčšia a väčšia a väčšia, takže je to veľmi nepríjemné."
Ak ponecháme bokom pálivosť, má paprička Trinidad Moruga Scorpion ľahkú ovocnatú príchuť, ktorá dáva sladko pálivú kombináciu. Paprička sa dá takmer všade na svete pestovať zo semienok. Ak nie je rastlina vystavená mrazu, je to trvalka, ktorá rastie celoročne a ktorej rast sa v chladnom zimnom období spomaľuje.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2004
Európska zóna
Belgicko postúpilo do baráže.
Ázijská zóna
V sérii na 2 víťazstvá zvíťazil Čínsky Tchaj-pej, ktorý mal priamo v dejisku MS 2004 pred samotným finálovým turnajom odohrať zápas s Belgickom ako víťazom európskej zóny kvalifikácie o posledné miesto na turnaji.
Miestnosť
Miestnosť je stenami ohraničený uzavretý priestor v nejakej budove, napr. izba, sieň, pivnica, pracovňa.
Whistler (Britská Kolumbia)
Whistler je mesto a súčasť lyžiarskeho strediska Whistler Blackcomb v kanadskej provincii Britská Kolumbia. Má 9 248 obyvateľov. Mesto a lyžiarske stredisko navštívi ročne 2 milióny návštevníkov. Whistler sa nachádza pri diaľnici Highway 99, približne 44 kilometrov na sever od mesta Squamish.
Mesto Whistler vyhralo niekoľko designérskych ocenení za svoju architektúru a bolo označené viacerými lyžiarskymi časopismi ako jedna z najlepších oblastí pre lyžovačku v Severnej Amerike za posledných 15 rokov.
Dejiny mesta
vľavo|náhľad|Pohľad na Whistler z hory Whistler Mountain Údolie Whistler Valley bolo tradičnou obchodnou cestou Indiánov z kmeňa Squamish už dávno pred príchodom Európanov. Prvý prieskum, ktorý uskutočnila britská Royal Navy sa datuje do obdobia 60. rokov 19. storočia. Pomenovali túto oblasť ako London Mountain, no neoficiálne sa začala nazývať Whistler, kvôli hvízdaniu miestneho druhu svišťa. Koncom 19. storočia bola skrz údolie presekaná cesta, ktorá spojila Lillooet skrz Pemberton s fjordom Burrard Inlet skrz priesmyk zo Squamishu ku rieke Seymour. Cesta bola dokončená v roku 1877, no kvôli jej náročnému terénu bola len raz využitá pre účel, pre ktorý bola postavená – ako cesta pre hnanie dobytka. Okolie Whistleru začalo priťahovať lovcov kožušín a prospektorov (ako napríklad Johna Millara a Henryho Horstmana), ktorí na počiatku 20. storočia v oblasti založili malé tábory. S príchodom Myrtle a Alexa Philipovcov, ktorí v roku 1914 kúpili 4 hektáre pôdy pri jazere Alta Lake a postavili chatu Rainbow Lodge, sa oblasť v okolí Whistleru stala známejšou. Philipovci sa presťahovali z amerického štátu Maine do Vancouveru v roku 1910 a počuli zvesti o prírodnej kráse tejto oblasti od Johna Millara. Po prieskumnej ceste sa sem rozhodli presťahovať.
vľavo|náhľad|180px|Zamrznuté jazero Green Lake pri meste Whistler Dokončenie výstavby železnice Pacific Great Eastern Railway (ako sa pred rokom 1972 nazývala BC Rail) v tom istom roku skrátilo cestovnú dobu z vtedajších troch dní a ponúklo jednoduchší prístup do oblasti z Vancouveru. Rainbow Lodge získala reputáciu najpopulárnejšej dovolenkovej destinácie na západ od Skalnatých vrchov. Chata slúžila hlavne v lete, kedy člnkovanie, rybolov a turistika patrili medzi najčastejšie dovolenkové aktivity. Čoskoro boli postavené ďalšie chaty a to nielen pri jazere Alta Lake, ale aj pri ďalších jazerách v údolí. Turistika nebola jedinou činnosťou, ktorá zaznamenala prudký rozvoj, v údolí sa tiež výrazne zvýšila ťažba dreva a počas prvej polovice 20. storočia bola väčšina nižších svahov okolitých hôr bez pôvodného lesného porastu. V hornej časti údolia, na okolí jazera Green Lake boli štyri píly. Prebiehali tu aj pokusy o hľadanie zlata a chytanie zvierat do pascí, no z týchto aktivít nevyplynul žiaden veľký zisk.
Až do konca 60. rokov bola táto tichá oblasť bez základnej infraštruktúry, nebola tu žiadna kanalizácia, voda, či elektrina a žiadna cesta zo Squamishu, či Vancouveru. V roku 1962 preskúmali túto oblasť štyria obchodníci z Vancouveru, ktorí mali záujem o vybudovanie lyžiarskeho strediska a športovísk pre zimnú olympiádu v roku 1968. Bola založená spoločnosť Garibaldi Lift Company, ktorej akcie sa predali na burze a v roku 1966 sa lyžiarske stredisko na Whistler Mountain otvorilo verejnosti.