cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Claude François
Životopis
Spevácky začínal ako hotelový spevák na francúzskej riviére, jeho kariéra však odštartovala najmä po presťahovaní do Paríža. Tu uvádzal do francúzskeho kultúrneho okruhu rad vplyvov anglosaskej hudby (twist, rock), čo mu v 60. rokoch prinieslo mimoriadnu popularitu najmä medzi mládežou, ktorej sa páčil aj jeho dynamický pohyb po javisku. Niekedy bol nazývaný tiež francúzskym Elvisom Presleym. Preslávil sa predovšetkým coververziami amerických hitov.
V 70. rokoch plynulo prešiel od rokenrolu k nastupujúcemu disko štýlu. V tejto ére si získal takisto kredit usporadúvaním charitatívnych koncertov. V roku 1975 tesne unikol smrti pri bombovom útoku teroristickej organizácie IRA v Londýne, rok potom čelil pokusu o vraždu, keď na neho vystrelil neznámy muž pri vystupovaní z auta. Aj tentoraz však vyviazol. Napriek tomu onedlho, v roku 1978, zomrel za zvláštnych okolností: pri kúpeli vo vani sa pokúšal opraviť pokazené svietidlo na stene a zabil ho elektrický prúd.
Bahna (prírodná pamiatka)
Bahna je prírodná pamiatka ev. č. 1628 neďaleko obce Dědová v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Claude François
Životopis
Smrť populárneho umelca v 39 rokoch Francúzsko silno zasiahla a vzbudila vlnu záujmu o jeho dielo. Aj preto v roku 2005 skončil v ankete Najväčší Francúz na 36. mieste.
Bahna (prírodná pamiatka)
Ochrana
Predmetom ochrany sú prírodné spoločenstvá prechodových rašelinísk, nevápnitých machových slatinísk, vysokých ostríc, vlhkých pichliačových lúk a túžobníkových lád, bezkolencových lúk a psicových trávnikov s chránenými a ohrozenými druhmi rastlín a živočíchov.
Karl Dönitz
Karl Dönitz (* 16. september 1891, Berlín, Nemecké cisárstvo – † 24. december 1980, Aumühle, Nemecko) bol najvyšší veliteľ vojnového námorníctva nacistického Nemecka. Počas druhej svetovej vojny od 1. januára 1943 velil ako veľkoadmirál nemeckému vojnovému námorníctvu, teda Kriegsmarine. Po Hitlerovej smrti sa stal na 23 dní hlavou nemeckého štátu. Na Norimberskom procese ho odsúdili za vojnové zločiny a zločiny proti ľudskosti.
Životopis
Karl Dönitz sa narodil v miestnej časti Grünau v Berlíne. Jeho otec bol inžinier, matka ženou v domácnosti. Okrem Karla sa starala aj o staršieho syna Friedricha. V roku 1910 vstúpil ako námorný kadet do vtedajšieho nemeckého cisárskeho námorníctva Kaiserliche Marine. Na začiatku prvej svetovej vojny slúžil na lodi SMS Breslau v Stredozemnom mori ako dôstojník, a neskôr na tejto lodi bojoval v Čiernom mori. Neskôr požiadal o prevelenie k ponorkovému vojsku. Slúžil ako dôstojník na ponorke U-39 a od februára 1918 ako veliteľ ponorky UC-25. 5. septembra 1918 sa stal veliteľom ponorky UC-68, ktorá operovala v Stredomorí. 4. októbra 1918 túto ponorku potopili britské vojská a Dönitz sa dostal do zajatia. V zajatí bol až do júla 1919, do Nemecka sa vrátil v roku 1920. Po vojne zostal slúžiť v oklieštenom námorníctve weimarskej republiky. Od januára 1921 mal hodnosť poručíka (Kapitänleutnant). 1. septembra 1933 Karl Dönitz dosiahol hodnosť fregatný kapitán, čo približne zodpovedá našej hodnosti podplukovníka a v roku 1934 a bol poverený vedením krížnika Emden, lode na ktorej sa na svoju službu pripravovali ašpiranti na dôstojnícku hodnosť v nemeckom námorníctve. 1. októbra 1935, Karl Dönitz bol povýšený na námorného kapitána, teraz už v novom nemeckom vojenskom námorníctve Kriegsmarine. Bol poverený velením 1. flotily ponoriek Weddigen. Pred začiatkom druhej svetovej vojny 28. januára 1935 bol Dönitz povýšený do hodnosti komodora a následne poverený vedením ponorkového vojska (Führer der Unterseeboote). 1. októbra 1939 dosiahol hodnosť kontradmirála pričom naďalej velil ponorkovému loďstvu (Befehlshaber der Unterseeboote). Na viceadmirála bol povýšený 1. septembra 1940 a na admirála 14. marca 1942. 31. januára 1943 Karl Dönitz nahradil s preskočením hodnosti generálny admirál (Generaladmiral) vo funkcii veliteľa vojnového námorníctva veľkoadmirála Ericha Raedera. Karl Dönitz presvedčil Hitlera aby nepremyslenými akciami nezničil aj zvyšok svojho hladinového loďstva. Po tom čo 30. apríla 1945 Hitler spáchal samovraždu a vo svojej poslednej vôli vylúčil Göringa a Himmlera z nacistickej strany, určil za svojho nástupcu (jednak ako hlavy štátu, ako aj vrchného veliteľa vojsk) veľkoadmirála Dönitza. Ten sa už však nestal Führerom dožívajúcej Tretej ríše, ale ríšskym prezidentom (Reichspräsident). 1. mája 1945 Karl Dönitz, po Goebbelsovej samovražde vyzval vojvodu von Krosigka aby sa pokúsili vytvoriť novú vládu. Počas tohto obdobia sa Dönitz pokúšal zaistiť čo najväčšiu lojalitu rozpadajúcich sa pozemných síl, aby sa hromadne vzdávali do rúk západných Spojencov a nie do rúk sovietskych síl. Jeho vládu však Spojenci prakticky ignorovali a v priebehu niekoľkých dní po vojne zatkli. Na Norimberskom procese bol odsúdený na 10 rokov. Po prepustení napísal a vydal svoj životopis. Následne až do svojej smrti žil v nemeckej obci Aumühle blízko Hamburgu.
Norimberský proces
Na Norimberskom procese bol Karl Dönitz odsúdený na 10 rokov väzenia v spandauskej väznici, za sprisahanie s cieľom páchať zločiny proti mieru, za porušovanie ľudských práv, plánovanie a vedenie agresívnej vojny, vojnových zločinov a zločinov proti ľudskosti. Ďalším dôvodom jeho odsúdenia bolo pravdepodobne aj to, že bol poslednou hlavou Tretej ríše. Bolo mu vyčítané aj vedenie neobmedzenej ponorkovej vojny a vydanie známeho rozkazu číslo 154 (Rozkaz Laconia). V rozkaze Laconia zakázal poskytovanie akejkoľvek pomoci posádkam potopených lodí. Bolo to po takzvanom incidente Laconia, keď 13. septembra 1942 ponorka U-156 najprv potopila osobnú loď RMS Laconia, ale po tom, čo jej posádka zistila, že loď bola plná talianskych vojnových zajatcov, pokúsila sa poskytnúť pomoc stroskotancom, pri čom však bola napadnutá americkým lietadlom. Chester Nimitz prehlásil, že neobmedzenú ponorkovú vojnu viedli Spojené štáty americké v Tichom oceáne od prvého dňa, keď vstúpili do vojny. Karl Dönitz bol v bode obžaloby vedenia neobmedzenej ponorkovej vojny oslobodený.
Concepción (department, Corrientes)
Department Concepción leží v centre provincie Corrientes na severovýchode Argentíny a je jedným z 25 departmentov provincie.
Na severe hraničí s departmentmi Saladas, Mburucuyá a General Paz, na východe s departmentmi San Miguel a Ituzaingó, na juhu s departmentom Mercedes a na západe s departmentom San Roque.
Hlavné mesto departmentu má rovnaký názov Concepción.
NGC 2773
NGC 2773 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. marca 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Julia Görgesová
Julia Görgesová, (* 2. november 1988, Bad Oldesloe, Nemecko) je súčasná nemecká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA v dvojhre a 3 turnaje vo štvorhre.
Andrej Ferko
Andrej Ferko môže byť:
Tŕňovitý výbežok
thumb|300px|Hrudný stavec; tŕňový výbežok odstupuje dozadu a smeruje nadol. Tŕňovitý výbežok (stavca) alebo tŕňový výbežok (stavca) (latinsky processus spinosus (vertebrarum)) je jeden z výbežkov, ktoré odstupujú z oblúka stavca. Slúži na pripojenie väzov, šliach a svalov na stavec a umožňuje tak jeho stabilizáciu a pohyb.
Processus spinosus je nepárový, vybiehajúci zo stredu oblúka stavca dozadu, presne v mediálnej rovine. Možno ho nahmatať pod kožou. Spolu s priečnymi výbežkami je miestom svalových úponov - ťahom svalov za ne sa stavce vzájomne skláňajú a otáčajú.
Zdroj
Wirbel (Anatomie)
Ferrières-en-Gâtinais (obec)
Ferrières-en-Gâtinais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cinque Terre
Cinque Terre je skalnatá pobrežná oblasť na talianskej riviére. Nachádza sa v Ligúrii na severozápade Talianska a zahŕňa celkovo päť dedín, ktoré sa vyznačujú terasovito na tesno postavenými domami staršieho i novšieho dátumu.
Od roku 1997 je Cinque terre súčasťou svetového dedičstva UNESCO. V roku 1999 to bol na ploche vyhlásený národný park (Parco Nazionale delle Cinque Terre).
Bezkosticovce
Bezkosticovce (iné názvy: zubaté veľryby, veľryby zubaté, delfínoblížne; ) sú podrad veľrýb. Na rozdiel od kosticovcov nemajú kostice, ale normálne zuby. Bezkosticovce sú aktívni lovci, živia sa rybami, chobotnicami a niektoré aj morskými cicavcami.
Anatómia
Bezkosticovce majú jednu nozdru na temene hlavy (zatiaľ čo kosticovce majú dve). Okrem vorvaňovité sú menšie ako kosticovce. Zuby sa medzi druhmi značne odlišujú. Môže ich byť veľa, ako u niektorých delfínov, ktorí majú v tlame viac ako 100 zubov. Ďalšie extrémy pozorujeme u narvalovitých s ich dlhým klom a u takmer bezzubých vorvaňovcovitých so zvlaštnymi zubami iba u samcov. Nie všetky druhy používajú svoje zuby na jedenie. Napríklad vorvaňovité používajú svoje zuby na predvádzanie sa a na agresívne útoky.
Hlas
Hlasové prejavy sú u bezkosticovcov veľmi dôležité. Sú schopné vydávať rôzne zvuky určené na komunikáciu, ale dokážu využiť aj ultrazvuk na echolokáciu.
Systematika
Bezkosticovce:
Saint-Étienne-le-Laus
Saint-Étienne-le-Laus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Saint-Étienne-le-Laus má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Étienne-le-Laus má 299 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Radhošť (národná prírodná rezervácia)
Radhošť je národná prírodná rezervácia ev. č. 354 neďaleko obce Trojanovice v okrese Nový Jičín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy.
Ochrana
Predmetom ochrany sú vrcholové porasty na severných svahoch Radhošťa a významné rastlinné druhy.
Rezervácia sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Beskydy a s vtáčím územím s rovnakým názvom.
50000 Quaoar
50000 Quaoar (symbol: ) je transneptúnsky objekt obiehajúci okolo Slnka v Kuiperovom páse. Bol objavený 4. júna 2002 astronómami Chadom Trujillom a Michaelom Brownom na fotografiách urobených na observatóriu Mount Palomar. Pomenovaný bol po božstve spájanom v mytológii indiánskeho kmeňa Tongva so stvorením sveta.
Teleso je kandidátom na zaradenie medzi tzv. trpasličie planéty. Podľa Trujillovho a Brownovho merania má priemer 1 260 ±, ale novšie merania naznačujú, že je možno až o menší. Okolo Slnka obieha po kruhovej, voči rovine ekliptiky len mierne naklonenej dráhe vo vzdialenosti asi 6 miliárd km. Jeho obežná doba je 287 rokov. Teleso je tvorené zmesou kamenia a vodného ľadu s malou prímesou metánu a etánu.
Objav
Transneptúnske teleso Quaoar objavili americkí astronómovia Chad Trujillo a Michael Brown 4. júna 2002 v Kalifornskom technologickom inštitúte na fotografiách urobených teleskopom Samuela Oschina na observatóriu Mount Palomar a svoj objav oznámili 7. októbra 2002 na stretnutí Americkej astronomickej spoločnosti. Teleso s hviezdnou veľkosťou 18,5 vyfotografovali v súhvezdí Hadonosa. Najstaršia predobjavová snímka, urobená tiež Palomarským observatóriom, však pochádza už z 25. mája 1954.
Tento objav je do istej miery výsledkom pretekov o nájdenie nového objektu v slnečnej sústave veľkosti Pluta. V roku 2000 mu predchádzal objav telesa Varuna a po ňom nasledoval rad ďalších významných objavov, až sa nakoniec v októbri 2003 podarilo urobiť snímky telesa väčšieho než Pluto, trpasličej planéty Eris.
Pomenovanie
Teleso, ktoré najprv dostalo predbežné označenie 2002 LM60, bolo pomenované v súlade s pravidlami Medzinárodnej astronomickej únie, ktoré stanovujú, že transneptúnske telesá majú niesť mená božstiev spájaných s mýty o stvorení. „Quaoar“ je meno boha stvoriteľa pochádzajúceho z mytológie indiánskeho kmeňa Tongva, ktorý sídlil v okolí dnešného Los Angeles, kde bolo teleso objavené.
Vzhľadom na svoj význam a veľkosť dostal Quaoar okrúhle katalógové číslo 50000.
Veľkosť
Quaoar bol prvým transneptúnskym telesom, ktoré bolo zmerané, vďaka fotografiám Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu (HST), priamo. Vzhľadom na svoju veľkú vzdialenosť od Zeme sa pohybuje na hranici rozlíšenia HST (40 uhlových mikrosekúnd), takže jeho obraz bol „rozmazaný“ na niekoľkých pixeloch. Novou metódou starostlivého porovnávania tohto obrazu s obrazmi hviezd na pozadí (tzv. bodová rozptylová funkcia) boli Brown a Trujillo schopní odhadnúť veľkosť disku, ktorý by na snímkach dával podobný rozostrený obraz. Túto metódu neskôr tiež uplatnili pri meraní veľkosti Eridy.
Ich odhady však príliš nesúvisia s infračervenými meraniami, získanými v roku 2007 pomocou Spitzerovho vesmírneho ďalekohľadu, ktoré ukazujú, že Quaoar má omnoho väčšiu odrazivosť povrchu (0,19), a tým pádom omnoho menší polomer (844,4+206,7-189,6 km).
V roku 2011 Quaoar zakryl hviezdu o veľkosti 16 magnitúd, čím následne bol jeho priemer stanovený na 1 110 km s toleranciou ± 5 km. Nové merania z Herschelovho vesmírneho observatória z roku 2013 sa tiež približujú tejto hodnote, na základe nich je priemer planétky stanovený na 1 074 ± 38 km, čo dokazuje reálnosť údaju získaného pri pozorovaní zákrytu hviezdy.
Bryndza
Výroba
Najprv sa zasyrí sladké ovčie mlieko. Táto surovina sa nechá zaschnúť na salaši, čím vznikne hrudkový ovčí syr. Ten sa prenesie do bryndziarne, kde sa triedi a umýva vodou a potom sa nechá vyzrieť pri 20 stupňoch Celzia v syrárskych vaniach. Potom sa z tohto syra odstráni kôra, vytlačí sa z neho prebytočná tekutina (srvátka) a rozdrví sa. Drvenina sa posolí a rozotrie na valcoch, čím vznikne bryndza.
50000 Quaoar
Obežná dráha
left|thumb|Obežné dráhy Quaoaru, Pluta a Neptúnu – pohľad rovnobežný s rovinou [[ekliptika|ekliptiky]] right|thumb|Obežné dráhy Quaoaru (modrá), Pluta (červená) a Neptúnu (šedá) – pohľad kolmý na rovinu ekliptiky Quaoar obieha vo vzdialenosti asi 6 miliárd kilometrov od Slnka a jeho obežná doba je 287 rokov.
Bryndza
Výroba
Liptovská bryndza sa balí do typických drevených polosudov (geletiek).
50000 Quaoar
Obežná dráha
Obežná dráha má takmer kruhový tvar a voči rovine ekliptiky je len mierne naklonená (~8°), čo je typické pre tzv. klasické objekty Kuiperovho pásu, známe tiež ako kubewaná, ale výnimočné medzi objektmi Kuiperovho pásu tjto veľkosti. Obežné dráhy Varuny, 2003 EL61 i 2005 FY9 sú omnoho excentrickejšie a majú oveľa väčší sklon.
Na obrázku vpravo možno porovnať takmer kruhovú dráhu Quaoaru s veľmi excentrickou dráhou Pluta. Kružnice zobrazujú pozície týchto dvoch telies z apríla 2006, ich relatívne veľkosti, perihélia (q), aféliá (Q) a čas prechodov týmito bodmi.
Bryndza
Druhy
Podľa Potravinového kódexu SR musí výrobok označovaný ako bryndza obsahovať minimálne 50 % ovčieho syra v sušine.
50000 Quaoar
Obežná dráha
Na rozdiel od Pluta, ktoré je v rezonancii 2:3 s planétou Neptún, Quaoar nie je kvôli svojej vzdialenosti (43 AU od Slnka) a takmer kruhovej dráhe pri svojom obehu Neptúnom nijako významne rušený. Pohľad na ich obežné dráhy rovnobežný s rovinou ekliptiky ukazuje ich sklon. Afélium Pluta je za (a pod) obežnou dráhou Quaoaru, takže v niektorých obdobiach sa dostáva k Slunku bližšie a v iných je od neho zase ďalej než Quaoar.
V roku 2008 je Quaoar iba 13,9 AU. od Pluta, čo je na pomery v Kuiperovom páse veľmi blízko a činí ho najbližším veľkým telesom systému Pluto-Cháron.
Bryndza
Druhy
V poslednom čase sa do výrobkov pod označením bryndza pridáva značné množstvo kravského syra a namiesto tradičnej bryndzovej chute je oveľa viac cítiť tvarohovú chuť a konzistenciu. Bryndzová chuť tak takmer úplne zaniká. Druhým fenoménom, súvisiacim so skladovaním, je pachuť droždia, ktorá je zväčša v povrchových vrstvách. Skutočný biologický vek bryndze je ťažké určiť aj kvôli zrušeniu povinnosti výrobcov uvádzať dátum výroby.
50000 Quaoar
Fyzikálna charakteristika
Astronómovia sa domnievajú, že Quaoar sa skladá, podobne ako iné objekty Kuiperovho pásu, zo zmesi kamenia a ľadu. Veľmi nízka miera odrazivosti jeho povrchu (odhadovaná na 0,1, čo je ale stále viac, než má Varuna – 0,04) však naznačuje, že z povrchových vrstiev sa ľad stratil. Povrch je červenkastý, čo znamená, že v pásme červeného a takmer infračerveného žiarenia je odrazivejší než v modrom. To isté platí napríklad aj o telesách Varuna a Ixion. Väčšie objekty Kuiperovho pásu často bývajú oveľa jasnejšie, pretože sú viac pokryté ľadom. náhľad|Fotografia z Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu použitá na meranie rozmeru Quaoaru V roku 2004 vedci na svoje prekvapenie na Quaoaru našli známky kryštalického ľadu, čo naznačuje, že teploty tu niekedy v priebehu posledných 10 miliónov rokov vystúpili na určitý čas najmenej na −160 °C (110 K).. Súčasne sa objavili špekulácie, čo zapríčinilo zahriatie Quaoaru z jeho prirodzenej teploty −220 °C (55 K). Niektorí vedci prišli s názorom, že vzostup teploty mohlo spôsobiť bombardovanie meteoritmi, ale najčastejšie diskutovaná teória špekuluje, že by sa na telese mohol vyskytovať kryovulkanizmus, poháňaný rozpadom rádioaktívnych prvkov v jadre Quaoaru. Od tej doby (roku 2006) bol kryštalický vodný ľad nájdený taktiež na telese (2003) EL61, vo väčšom množstve, čo je asi dôvod, prečo má toto teleso takú vysokú odrazivosť (0,7).
Bryndza
Dejiny
Na Slovensku sa začala po domácky vyrábať po príchode Valachov (t. j. asi od 15. stor.). V 18. storočí vo viacerých mestách vznikli bryndziarske manufaktúry (1787 v Detve založená Jánom Vagačom). V súčasnosti najznámejšia a stále funkčná bryndziareň vo Zvolenskej Slatine bola ako druhá na Slovensku založená Petrom Molecom v roku 1797. V 19. storočí bola veľmi vyhľadávaná aj breznianska bryndza, známa aj pod pomenovaním brezniansky syr a ktorá mala veľa napodobovateľov nielen v okolí Brezna.
50000 Quaoar
Fyzikálna charakteristika
Presnejšie pozorovania Quaoaru v pásme blízkom infračervenému žiareniu z roku 2007 naznačujú prítomnosť malého množstva (5 %) metánu a etánu v pevnom skupenstve. Metán je vzhľadom na svoj bod varu 112 K pri priemerných teplotách, aké panujú na povrchu Quaoaru, v pevnom skupenstve nestály, na rozdiel od vodného ľadu alebo etánu (s bodom varu 185 K). Vypracované modely aj uskutočnené pozorovania ukazujú, že iba niekoľko väčších telies, ako Pluto, Eris nebo (2005) FY9 si môže udržať nestále druhy ľadu, zatiaľ čo prevažná väčšina transneptúnskych telies ich stratila. Quaoar so svojim malým množstvom metánu zrejme v tomto ohľade patrí niekde medzi tieto dve kategórie.
Bryndza
Dejiny
Zvolenský bryndziar Teodor Wallo upravil výrobný postup bryndze tak, že namiesto soli po dlhých pokusoch pridal do bryndze špeciálne pripravený soľný roztok a po zomletí syra s týmto roztokom dostal mäkkú mazľavú bryndzu. Teda bryndzu ako ju poznáme dnes.
50000 Quaoar
Satelit
22. februára 2007 bol v obežníku Medzinárodnej astronomickej únie č. 8812 ohlásený objav Quaoarova satelitu.. Obežná dráha satelitu nie je známa. Satelit bol nájdený 0,35 uhlových sekúnd od Quaoaru, rozdiel hviezdnych veľkostí oboch telies bol 5,6. Tento satelit, ktorý dostal označenie Weywot, obieha okolo planétky vo vzdialenosti približne 14 500 km a má priemer 80 ± 10 km.
Bryndza
Dejiny
Je historicky doložené, že aj v 19. storočí staroturanskí obchodníci, ktorých v lokálnom západoslovenskom nárečí volali Brinzáré, či Burendáré, okrem obchodu s ovčími črevami na typické Wursty, obchodovali s bryndzou z Liptovskej, Oravskej, Turčianskej, Gemerskej, či Zvolenskej stolice na syrovom trhu na Dominikánskom námestí vo Viedni. Tam sa zrejme udomácnil i názov dovozovej pochúťky na známy Liptauer, ako bryndzovú lahôdku pochádzajúcu z Liptova.
Bryndza dnes spolu s parenicou patrí medzi tradičné slovenské syrárske výrobky a má štatút chráneného výrobku. Je základným prvkom v typicky slovenskom jedle, v bryndzových haluškách, taktiež v tradičnej polievke demikát. Bryndza sa často konzumuje aj ako nátierka – šmirkas, čo pochádza z nemčiny Schmierkäse (roztierateľný syr).
Kniha Henochova
Kniha Henochova alebo Kniha Enochova môže byť:
Psí Serpentis
Psí Serpentis (ψ Ser/ψ Serpentis) je hviezdny systém v súhvezdí Had vzdialený od Slnka 47.9 ly.
Uetersen
Uetersen je nemecké mesto v kraji Pinneberg v spolkovej krajine Šlezvicko-Holštajnsko. Má 17 865 obyvateľov. Patrí medzi najhustejšie obývané miesta v tejto spolkovej krajine. Od roku 1999 má kvôli vysokej sobášnosti mesto titul "sobášne mesto". V ročnom priemere sa na miestnej matrike uskutoční viac ako 300 sobášov ročne. V meste Uetersen je jeden z najznámejších a s rozlohou najväčší ružový park severného Nemecka.
NGC 2774
NGC 2774 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Henoch
Henoch alebo Enoch (alebo z hebrejčiny Chanoch) môže byť:
Enoch môže byť:
Henoch je názov časopisu, pozri Henoch (časopis)
NGC 2775
NGC 2775 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. decembra 1783.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
Vinohrady (Praha)
Vinohrady sú od roku 1922 mestská štvrť a katastrálne územie Prahy, východne od Nového Města.
Ilz
Ilz môže byť:
Archeologické rozhledy
náhľad|Archeologické rozhledy Archeologické rozhledy je české odborné periodikum so zameraním na archeológiu.
Dejiny
Časopis vychádza od roku 1949, vydavateľom bola Československá akadémia vied v Nakladatelství ČSAV (neskôr Academia), od roku 1991 Archeologický ústav ČSAV / AV ČR Praha. Založený bol ako fórum pre široké spektrum archeologickej problematiky – prezentáciu nových archeologických nálezov, teoretické štúdie, drobné správy z terénu, recenzie, personálie a iné.
Bermudské národné hokejbalové družstvo mužov
Bermudské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Bermudy v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Bermuda Ball Hockey Association (BBHA). Jeho najväčším úspechom je 5. miesto z majstrovstiev sveta v roku 2001 a trojnásobné víťazstvo na karibskom pohári.
Majstrovstvá sveta
Bermudské družstvo sa zúčastnilo deviatich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2001. Najvyššie skončilo hneď pri svoje prvej účasti v roku 2001, keď zvládlo zápas o 5. miesto s 🇩🇪. Od roku 2005 sa zúčastňuje B divízie turnaja MS, ale na šampionáte v roku 2009 dokázalo vyhrať v preliminačnom kole nad vtedajším účastníkom A divízie🇬🇧 a neskôr obsadilo konečné 8. miesto. Na turnaji v Bratislave v roku 2011 vyhralo jednu zo skupín B divízie turnaja, ale v semifinále podľahlo 🇵🇰 a vyššie ako na 3. miesto v B divízii nedosiahlo. Na turnaji v kanadskom St. John’s v roku 2013, vyhralo B divíziu bez jedinej prehry a zabezpečilo si postup do A divízie na MS 2015.
Nové Město (Praha)
right|thumb|Radnica
Nové Město je mestská štvrť a katastrálne územie Prahy na pravom brehu Vltavy s rozlohou. Pred vytvorením Kráľovského hlavného mesta Prahy to bolo mesto s názvom Nové město pražské.
Časť severne od hranice vedúcej po Jiráskovom moste a uliciach Myslíkovej, Lazarskej a Žitnej patrí do obvodu a mestskej časti Praha 1, časť severne od tejto hranice do obvodu Praha 2 a malá časť do obvodu Praha 8.
Zoznam vládcov Slovenska
Toto je zoznam vládcov Slovenska od roku 1 po Kr.
Kotíni (severné Slovensko, cca. 100 pred Kr. - cca. 179 po Kr.)
''Vládcovia neznámi. Pozri Kotíni''
Osovia (časť južného a asi aj stredného Slovenska, cca. 1. stor. pred Kr. - 2. stor. po Kr.)
''Vládcovia neznámi. Pozri Osovia''
Kvádi (Svébi) (západné Slovensko, cca. 1/20 po Kr. - 470/473)
== Skírska ríša (podľa niektorých názorov juhozápadné Slovensko, cca. 454 - 469) ==
Útvary neslovanských etník zasahujúce okrajovo na územie Slovenska od 1. do 8. storočia
Zdroje tejto kapitoly:
Hronský
Hronský je priezvisko:
Zoznam vládcov Slovenska
Dákovia (väčšina Slovenska, neskôr len východ Slovenska, cca. 100 pred Kr. - 15 po Kr./125 po Kr.)
=== Anarti (východný okraj východného Slovenska, cca. 1. stor. pred Kr. - 2. stor. po Kr.)===
Prví Slovania (cca. (?) 5. stor. - 623)
''Vládcovia neznámi, presné dejiny neznáme. Pozri Slovania''
658 - koniec 8. stor.
Vládcovia neznámi, presné dejiny neznáme.
Súčasť Uhorska (10. stor. - 1918 [okrem 1001-1018/1029], z toho integrálna súčasť 1108/1110-1918) a tým aj Habsburskej monarchie (1526-1918)
''Poznámka: Od 10. do 12. storočia bola len asi 1/3 Slovenska (južné Slovensko) pod nadvládou Maďarov (neskôr Uhorska), na zvyšnom území vládlo veľa slovenských regionálnych vládcov, ktorých mená nie sú známe.''
Zoznam historických výročí v kozmonautike
Toto je zhustený zoznam historických výročí v kozmonautike.
Suré
Suré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
164 pred Kr.
Udalosti
Prvé zo štyroch víťazstiev Leónida z Rhodu na olympijských hrách v behu na jedno stadion, behu na dve stadiá a behu ťažkoodencov.
Rezek
Rezek môže byť:
Fleury-les-Aubrais (mesto)
Fleury-les-Aubrais je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Utopenec (prírodná pamiatka)
Utopenec je prírodná pamiatka ev. č. 1705 neďaleko obce Studnice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana
Predmetom ochrany je niva Vortovského potoka od hrádze rybníka Utopenec k Hamerskej priehrade - rašelinové lúky so vzácnou kvetenou v meandrujúcom koryte potoka.
Miroslav Horňák
Miroslav Horňák (* 18. marec 1931, Skalica – † 4. jún 1994, Bratislava) bol slovenský filmový scenárista, dramaturg a režisér. Bol významnou postavou obdobia rozkvetu slovenskej dokumentaristiky v rokoch 1955 až 1960. V sedemdesiatych rokoch však jeho tvorba podľahla normalizačnému tlaku a podieľal sa na réžii hraných titulov poplatných ideológii.
Tvorba
Od druhej polovice 50. rokov pôsobil v Štúdiu dokumentárnych filmov na Kolibe, kde zastával pozíciu vedúceho dramaturga. Bol duchovným otcom dokumentaristickej skupiny, do ktorej okrem iných patrili aj mladí absolventi FAMU Štefan Uher, Peter Solan a Martin Hollý ml. V roku 1959 bol z ideologických dôvodov neostalinizmu zo svojho postu zosadený a na jeho miesto nastúpili začínajúci Pavol Sýkora a Rudolf Urc.
Dokumentárna tvorba 60. rokov
Ako autor námetu a scenára spolupracoval so Štefanom Uherom na troch z jeho dokumentárnych filmov. Prvým bol Uherov dokumentárny debut Prvá brázda (1955), ktorý sa reportážnym spôsobom usiluje zachytiť situáciu slovenských presídlencov v českom pohraničí. Spolupráca pokračovala filmom Ľudia pod Vihorlatom (1956), ktorý je výpoveďou o osudoch ľudí v zapadnutej dedine na východnom Slovensku, o ich všednej a úmornej každodennej práci. Tretím, tematicky najodvážnejším dielom Uhra a Horňáka je film Tu kráčajú tragédie (1957), otvárajúci tabuizovanú tému mladistvých delikventov, zverejnenie ktorej sa považovalo za otvorenú kritiku politiky komunistickej strany.
V roku 1960 prešiel Horňák na pozíciu režiséra vo svojom diele Bez konca (spolupráca na námete a scenári Štefan Uher), ktorý je stvárnením témy človeka a práce. Film rezignoval na priamočiaru konštrukciu vzťahov slova a obrazu, funkciu komentára prevzali autentické ruchy, vyjadrujúce dynamiku úkonov skupiny robotníkov pri bezstykovom spájaní koľajníc. Príbeh je zatlačený do úzadia, minimum situácií je inscenovaných a zdôraznené sú reportážne prvky. Odpor proti ideologickým schémam doby tu vyústil v odmietnutie dramaturgického diktátu fabulácie.
Po dokončení Bez konca sa Horňák autorsky na dlhšiu dobu odmlčal, až v roku 1968 režíroval experimentálne Údolie večných karaván. V tejto bezdialógovej tanečnej rozprávke sa problémom stal nedostatok civilnosti pre autentickú poéziu ako nevyhnutnú podmienku hodnoty rozprávkového štylizovaného sveta. Po neúspešnom prijatí filmu Horňák na experiment rezignoval. Rok 1969 znamenal návrat k dokumentu vo forme krátkometrážneho filmu Dáma v čiernom. Táto čiernobiela metafora slobody a pocitu zrady patrila pre svoj "negatívny obsah" k filmom stiahnutým z distribúcie.
Hraná tvorba 70. rokov
V období normalizačných sedemdesiatych rokov, ktoré zastavili sľubný vývoj slovenskej kinematografie a pre mladých novátorských tvorcov znamenali pozastavenie kariéry, režíroval Miroslav Horňák celkom štyri tituly. Prvým bola Noc s mačkou z roku 1970, tragikomédia o náhodnom stretnutí mladého muža s neznámym dievčaťom, rozprávanie o ľudských vzťahoch, dôvere a sklamaní. Nasledovala vojenská modelová dráma Hľadači svetla z roku 1971, kde sa skupina odsúdených a popravná čata spolu ocitnú v zavalenej šachte. Vďaka tlaku ideológie zostal tento film zúžený len na schematickú ilustráciu triednych poučiek.
Titulom, ktorý reprezentuje dobovo príznačné zníženie elementárnych profesionálnych kritérií v celej slovenskej kinematografii, sú Ohnivé križovatky z roku 1974, na ktorých Horňák spolupracoval so scenáristom Paľom Gejdošom. Pracovná tematika sa tu stáva príležitosťou na oslavnú ilustráciu víťaznej cesty socializmu na východnom Slovensku.
Posledný Horňákov režijný počin, Bludička z roku 1977, bola spoluprácou so scenáristom Ernestom Štricom. Film sa vracia k roku 1968 aj problémom emigrácie, náučnú moralitu o zvrátenosti kapitalizmu sa autori neúspešne snažili zatraktívniť detektívnou zápletkou. Západ je tu predstavený ako umakartový svet plný umelého lesku, rovnako neživý ako čiernobiele schematizované postavy.
80. roky
V osemdesiatych rokoch Miroslav Horňák pôsobil v dabingovom oddelení Bratislavského filmového štúdia.
Scenáre
...a iné
Bavorský les
Bavorský les (nemecky: ) je nízkohorské územie v Bavorsku, Nemecko. Rozprestiera sa pozdĺž českých hraníc a pokračuje na českej strane ako Šumava. Geograficky sú Bavorský les a Šumava to isté horské pásmo.
Najvyššia hora je Großer Arber ("Vysoký javor", ). Najväčšia rieka pretekajúca cez Bavorský les je Regen, ktorá je vytvorená spojením Bieleho Regenu a Čierneho Regenu a opúšťa hory pri meste Regensburg.
Časť Bavorského lesa je vyhlásená za Národný park Bavorský les (Nationalpark Bayerischer Wald) s rozlohou. Založený bol v roku 1970 a bol to prvý národný park v Nemecku.
Colors in My Life
Colors in my life je prvý štúdiový album slovenskej speváčky Mishy.
Mato Grosso do Sul
náhľad|Mato Grosso do Sul
Mato Grosso do Sul je brazílsky štát, ktorý vznikol rozštiepením štátu Mato Grosso v roku 1977. Hlavným mestom je Campo Grande. Celková rozloha je 358 158,7 km².
NGC 2776
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
Saint-Eusèbe-en-Champsaur
Saint-Eusèbe-en-Champsaur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Saint-Eusèbe-en-Champsaur má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Eusèbe-en-Champsaur má 137 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zoznam planétok 40251 – 40500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Šipka (národná prírodná pamiatka)
Šipka je národná prírodná pamiatka ev. č. 435 neďaleko obce Štramberk v okrese Nový Jičín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Poodří.
Ochrana
Predmetom ochrany je najstaršie doteraz objavené osídlenie človeka na území Česka a súčasne nálezisko vzácnej reliktnej kveteny.
Rezervácia sa v celom rozsahu prekrýva s EVL Štramberk.
160 pred Kr.
Udalosti
Leónidas z Rodu zvíťazil na olympijských hrách v behu na jedno stadion, behu na dve stadiá a behu ťažkoodencov.
Palazzo Mozzi
thumb|Palazzo Mozzi Palazzo Mozzi je renesančný palác vo Florencii.
Palác dala postaviť rodina Mozzi medzi rokmi 1260 až 1273 ako pevnosť k Ponte alle Grazie. Budova bola prestavaná v 14. storočí v renesančnom štýle. Rodina Mozzi tu často hostila také osobnosti ako bol pápež Gregor X. či aténsky vojvoda.
V 16. storočí bol predaný pozemok za palácom a bol využívaný ako olivový háj. V 19. storočí, kedy budovu kúpil Stefano Bardini, bol háj zmenený na záhradu. V súčasnosti vlastní palác taliansky štát a realizuje sa jeho rekonštrukcia a transformácia na umelecké múzeum.
Theta Ursae Majoris
Theta Ursae Majoris (θ UMa/θ Ursae Majoris, Al Haud, Sarir) je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica.
Geografia Švajčiarska
náhľad|Mapa Švajčiarska náhľad|Mapa kantónov Švajčiarsko je hornatý a vnútrozemský štát, ktorý sa nachádza v strednej Európe.
Obklopuje ho 5 štátov: Rakúsko a Lichtenštajnsko z východu, Francúzsko na západe, Taliansko na juhu a Nemecko na severe. Rozloha krajiny je  (svojou rozlohou je menšie ako Slovensko). Švajčiarsko je rozdelené do niekoľko krajov, nazývaných kantóny. Tvorí ho 26 suverénnych kantónov. Kantóny na náhorných plošinách sú najviac zaľudnené a sú to väčšinou priemyselné oblasti. Kantóny v Alpách sú menej zaľudnené, prevažuje tam katolícke náboženstvo a ich ekonomika je založená na turistickom ruchu.
Švajčiarsko je známe najväčším európskym pohorím Alpami, ktoré sa nachádzajú na juhu a juhovýchode. Sever krajiny tvorí Švajčiarska plošina. Väčšina obyvateľstva Švajčiarska žije na kopcovitých územiach a náhorných plošinách. Menšie pohorie Švajčiarska Jura sa nachádza na severozápade krajiny. Severnú hranicu s Nemeckom tvorí rieka Rýn, ktorá prichádza do Švajčiarska cez mesto Schaffhausen. Východnú hranicu s Nemeckom a Rakúskom tvorí Bodamské jazero (Bodensee). Juhozápadnú hranicu s Francúzskom tvorí Ženevské jazero.
Švajčiarsko je tiež rozdelené podľa jazyka. Tento štát má štyri úradné jazyky: nemčina (63,7 % obyv.), francúzština (20,4 % obyv.), taliančina (6,5 % obyv.) a rétorománčina (0,5 % obyv.). Od hlavného mesta Bern, smerom na východ ku Nemecku a Rakúsku sa hovorí nemecky. Francúzsky sa hovorí na západ od hlavného mesta Bern. Na juhu krajiny prevláda taliančina a v niekoľkých regiónoch kantónu Graubünden sa rozpráva retorománčinou.
Akagi (sopka)
Sopka leží na staršom, prakticky úplne deštruovanom vulkáne. Následná séria plínijských erupcií, prevažne andezitových láv a pyroklastík v pleistocéne, dala za vznik súčasnej podobe sopky. Kaldera sa vyformovala pri poslednej erupcii, približne pred 31 000 rokmi. Postkalderové štádium Sopečná činnosť prinieslo vyformovanie sa lávových dómov, zoradených v severozápadno-juhovýchodnej línii v kaldere.
Iné projekty
.
Stredná priemyselná škola Levice
Stredná priemyselná škola strojnícka a elektrotechnická Levice je stredná odborná škola, ktorá sa nachádza na ulici Františka Hečku 25 v Leviciach. Poskytuje úplné stredoškolské vzdelanie s maturitou v štyroch študijných odboroch: strojárstvo, technické a informatické služby so zameraním na strojárstvo, elektrotechnika a mechatronika.
História
Stredná priemyselná škola Levice sa dnes nachádza v priestoroch bývalého Poľnohospodárskeho odborného učilišťa, ktoré fungovalo od školského roku 1967 – 68. Dňa 10. 9. 1976 bolo Poľnohospodárske odborné učilište v Leviciach zrušené a v jeho budovách a priestoroch dňom 1. 9. 1976 bola zriadená Stredná priemyselná škola strojnícka v Leviciach.
SPŠS mala v šk. r. 1976/77 prvé štyri triedy, v ktorých bolo spolu 125 žiakov. Riaditeľom školy sa stal Ing. Viktor Orgonáš, povereným zástupcom riaditeľa školy bol Karol Hubka.
V septembri 1990 škola pripravila pre uchádzačov o štúdium dve nové študijné zamerania: Obe zamerania boli študované v študijnom odbore STROJÁRSTVO.
V septembri 1992 boli na škole zriadené dva celkom nové študijné odbory: Zároveň škola zmenila svoj názov na „Stredná priemyselná škola Levice“.
Vedenie školy
Vedenie školy je tvorené nasledovnými zamestnancami:
Little Joe 1
Little Joe 1 mal byť prvý testovací let rakety Little Joe na preverenie únikových systémov kabíny programu Mercury. Podľa plánu sa mal uskutočniť test únikového systému pod silným dynamickým tlakom, ale 30 minút pred štartom sa stala havária.
Havária
Približne pol hodiny pred štartom sa ozvala explózia, vyleteli iskry a odpaľovacia rampa sa zahalila do oblaku splodín. Po rozptýlení dymu personál zistil že raketa je stále na svojom mieste, držiaky spájajúce štartovaciu veža s raketou boli tiež neporušené, ale maketa modulu Mercury bola preč. Kabína bola nájdená v mori, asi 3 kilometre od miesta štartu. Pôvodne sa predpokladalo, že nehodu spôsobil výboj statickej elektriny, ktorý odpálil rakety vo veži únikového systému, pravá príčina bola odhalená neskôr.
Približne 35 minút pred štartom bola odpaľovacia rampa vyprataná a začalo sa s prípravami na vypustenie. Medzi predletovými úlohami bolo okrem iného aj nabíjanie batérií, ktoré zásobujú elektroniku únikového systému. Batérie boli dovezené z Británie vybité a nabíjané boli až tesne pred štartom. Keď boli batérie čiastočne nabité, zapol sa núdzový systém, ktorý logicky detegoval nedostatočnú výšku a aktivoval motory v únikovej veži. Kabína bola vynesená do výšky 600 metrov, ale v tom čase už boli batérie opäť vybité a nemali potrebné napätie na odpálenie záchrannej veže a vystrelenie padáku takže sa kabína zrútila voľným pádom do mora. Chyba v elektronickej schéme bola odhalená a opravená.
Jozef Trojan
Životopis
Počas druhej svetovej vojny sa podieľal na odboji a zúčastnil sa Slovenského národného povstania (SNP). Ako kapitán (veliteľ) partizánskej jednotky Hornonitrianska partizánska brigáda (najskôr oddiel potom brigáda Pavel - pozri Poznámky k názvu jednotky a funkcie, v ktorej pôsobil Trojan) operoval v regióne Horná Nitra (veľkú časť jej členov tvorili robotníci z Baťových závodov). Koncom októbra 1944 po ústupe povstalcov rozhodol Trojan o rozpustení partizánskeho oddielu a prechode do hôr.
Po vojne bol riaditeľom bývalých Baťových závodov v Baťovanoch, ktoré boli premenované na ''Závody 29. augusta – ZDA''. V rokoch 19451946 bol poslancom Dočasného Národného zhromaždenia za KSS. Zotrval tu do parlamentných volieb v roku 1946.
V auguste 1949 sa zúčastnil osláv 5. výročia SNP a pochodoval v čele svojej partizánskej brigády vo Zvolene pred prezidentom Klementom Gottwaldom. Potom sa ale stal obeťou čistiek. V noci 22. decembra 1949 bol zatknutý a obvinený z vlastizrady, marenia dvojročného a päťročného plánu, sabotáže a vydierania. Je iróniou osudu, že Trojan sa pred zatknutím zúčastnil večernej recepcii v podniku Exico na počesť narodenín J. V. Stalina. Vo väzbe bol skoro štyri roky, avšak napriek mučeniu nič nepriznal. Nakoniec bol obvinený z návodu na päťnásobnú vraždu, ktorej sa mali dopustiť jemu podriadení milicionári-partizáni v Baťovanoch už v apríli 1945. Odsúdený bol 16. októbra 1953 na trest smrti a bol popravený. Podľa iného zdroja bolo proti nemu na súde použité jeho rozhodnutie z roku 1944 o ústupe do hôr.
Bol čiastočne rehabilitovaný avšak odsúdenie za návod na vraždu piatich civilných osôb v apríli 1945 bolo potvrdené aj súdmi po novembri 1989. V lete 1992 Najvyšší súd ČSFR konštatoval, že trestná činnosť Trojana pri návode na vraždu „nebola vykonštruovaná, ale naopak, bola plne preukázaná“. Žiadosť o rehabilitáciu Trojana za návod na vraždu bola zamietnutá uznesením Krajského súdu v Bratislave z 11. augusta 1994 (sp. zn. 1Rt23/93), ktoré sa stalo právoplatným 15. augusta 1994.
S manželkou Stanislavou Trojanovou mal 5 detí. Pochovaný je na cintoríne v Prahe – Ďáblicích, v sektore politických väzňov.
Poznámky
K názvu jednotky a funkcie, v ktorej pôsobil Trojan:
Letné olympijské hry 1984
náhľad|Olympijský štadión v Los Angeles '''XXIII. letné olympijské hry''' sa konali od 28. júla do 12. augusta 1984 v Los Angeles, Kalifornia v Spojených štátoch.
Los Angeles získali právo usporiadať olympiádu v roku 1978 bez hlasovania, nakoľko boli jediným mestom, ktoré sa o olympiádu v danom roku uchádzalo. Hier sa, ako odvetu za bojkot v Moskve 1980, nezúčastnili krajiny sovietskeho bloku (s výnimkou Rumunska) vrátane Česko-Slovenska. Zaujímavosťou je, že hry bojkotoval aj Afganistan (vtedy už súčasť sovietskeho bloku). Hry otvoril americký prezident Ronald Reagan.
Medailová bilancia
Najlepších desať krajín na olympiáde v Los Angeles 1984.
Survie (Orne)
Survie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Medné
Medné je miestna časť obce Lednické Rovne v okrese Púchov. Do roku 1960 bola samostatnou obcou.
Survie (Orne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Medné
Polohopis
Medné sa nachádza v Ilavskej kotline asi 2 kilometre od pravého brehu rieky Váh medzi mestom Púchov a obcou Lednické Rovne.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Mednom pochádza z roku 1372. Dedina patrila hornouhorskému rodu Medňanských, ktorý ju získal v roku 1356. Do roku 1960 bola samostatnou obcou, potom bola pričlenená k Horenickej Hôrke. Od roku 1976 je súčasťou Lednických Rovní.
Turistika
Neznačeným chodníkom (severným smerom) sa môže návštevník vybrať na vychádzku na kopec Skala (471 m n. m., nad osadou Štepnice), na ktorom je umiestnený vysielací stožiar, a otvára sa z neho krásny panoramatický pohľad na Púchov a Belušu.
Kultúra
V roku 1958 vznikla v Mednom dychová hudba Medňanka. Počas svojej existencie Medňanka účinkovala na mnohých podujatiach doma i v zahraničí a zúčastňovala sa na súťažiach a festivaloch. Najväčšou udalosťou bola účasť na medzinárodnom folklórnom festivale vo francúzskom Haguenau v roku 1984. Medňanka sa podieľala na založení Celoslovenskej súťaže malých dychových hudieb v Lednických Rovniach, kde v roku 1971 pod vedením kapelníka Dola Hantáka získala 2. miesto a o rok neskôr 1. miesto i cenu diváka.
Doprava
Ústrednou ulicou miestnej časti je Medňanská, ktorú čiastočne tvorí cesta III. triedy 507045 vedúca z Lednických Rovní po centrálnu križovatku v Mednom. Ďalšie ulice sú Kaštieľska, Potočná a Sadová. Do Medného tiež vedie miestna komunikácia z Horenickej Hôrky. Verejná doprava je zabezpečená autobusom z Lednických Rovní.
47 Ursae Majoris
Planétu objavili Geoffrey W. Marcy a Paul Butler v roku 1996. Planéta, ktorú prirodzene pre veľkú vzdialenosť nemožno priamo pozorovať, obehne svoju hviezdu za 2,96 roka vo vzdialenosti asi 316 miliónov kilometrov. V slnečnej sústave by teda obiehala medzi Marsom a Jupiterom. Táto planéta má hmotnosť 890 hmotností Zeme, čo je presne 2 hmotnosti Jupitera.
Rennes
Rennes (po bretónsky Roazhon) je mesto v severozápadnom Francúzsku, najvýznamnejšie mesto v regióne Bretónsku a sídlo prefektúry departement Ille-et-Vilaine. Rozkladá sa na pahorku, sútoku riek Ille a Vilaine.
Žije v ňom približne 209 000 obyvateľov. Rennes je ôsme univerzitné mesto vo Francúzsku (60 000 študentov)
Dejiny
História mesta siaha až do keltskej doby, keď existovalo pod menom Condate (sútok). Neskôr bolo hlavným mestom Bretónskeho kniežatsva.
Doprava
Mesto je spojené s Parížom vysokorýchlostnou železničnou traťou TGV. Rennes má tiež jednu metro linku (podzemná železnica VAL). Používa ju denne okolo 140 000 cestujúcich.
NGC 2777
NGC 2777 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. marca 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Saint-Firmin
Saint-Firmin môže byť:
156 pred Kr.
Udalosti
Leónidas z Rodu bol na olympijských hrách víťazom v behu na jedno stadion, behu na dve stadiá a behu ťažkoodencov.
Radek Zelenka
Postava je populárna vďaka používaniu anglického i českého jazyka v originálnom znení.
Pozri aj
České hlášky Radka Zelenku
Naháč
Naháč môže byť:
Zlámanec (prírodná pamiatka)
Zlámanec je prírodná pamiatka ev. č. 1637 neďaleko obce Vortová v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana
Dôvodom ochrany je uchovanie rašelinovej lúky okolo rybníka s výskytom chránených a ohrozených druhov živočíchov a rastlín.
152 pred Kr.
Udalosti
Leónidas z Rodu bol na olympijských hrách víťazom v behu na jedno stadion, behu na dve stadiá a behu ťažkoodencov.
Zoznam predsedov vlád Česko-Slovenska
Druhá republika
Druhá republika existovala od 30. septembra 1938 ako následok Mníchovskej dohody
Česko-Slovenská vláda v emigrácii
Vznikla ako výkonný orgán Dočasného štátneho zriadenia, čo bolo oficiálne pomenovanie londýnskej exilovej vlády
Povojnové Česko-Slovensko
Od zasadnutia vlády 5. apríla na oslobodenom území v Košiciach (pozri tiež Košický vládny program)
Komunistické Česko-Slovensko
Za začiatok komunizmu v Česko-Slovensku sa považuje 25. február 1948, keď prezident Beneš prijal demisiu nekomunistických ministrov Gottwaldovej vlády (niekedy označované ako Víťazstvo pracujúceho ľudu)
Saint-Firmin (Hautes-Alpes)
Saint-Eusèbe-en-Champsaur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Saint-Eusèbe-en-Champsaur má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Eusèbe-en-Champsaur má 137 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Fontenay-sur-Loing
Fontenay-sur-Loing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 2778
NGC 2778 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Palmaria
Palmaria je taliansky ostrov v Ligúrskom mori. Má rozlohu a je najväčší zo súostrovia skladajúceho sa z ďalších dvoch menších ostrovov Tino a Tinetto na juhu. Od roku 1997 sú všetky tri ostrovy súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Ostrov má trojuholníkový tvar a od mesta Portovenere na pevnine ho oddeľuje úzky pás mora. Na ostrove sa nachádza pár súkromných budov, reštaurácia a kúpele. Časť ostrova je vo vojenskej zóne a slúži talianskemu námorníctvu a letectvu. Vojenské dejiny ostrova dokumentuje aj niekoľko bunkrov z druhej svetovej vojny. Na ostrove sa nachádza niekoľko historických budov a archeologické pozostatky zvierat z pleistocénu a ľudské hroby staré približne 5 000 rokov.
Hiuči (sopka)
Hiuči je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na japonskom ostrove Honšú, na brehu jazera Ozenuma. Sopka má dve centrá aktívne v nedávnej minulosti. Južné cetrum Akanagure je pôvodcom viskóznych lávových prúdov na južných a západných svahoch s vekom približne 3 500 rokov. Severné centrum Mi-ike bolo aktívne naposledy v roku 1544 (podľa dobových záznamov), čo korešponduje s vekom uložených tefrových vrstiev.
Irina Mucuovna Chakamadová
Irina Mucuovna Chakamadová (, * 13. apríl 1955, Moskva, ZSSR) je ruská politička angažujúca sa v politickom zoskupení Iné Rusko, ktoré zastrešuje protiputinovskú opozíciu.
Život
Roku 1978 absolvovala ekonomickú fakultu ruskej univerzity medzinárodného priateľstva v Moskve. Neskôr získala titul PhD na ekonomickej fakulte Lomonosovej univerzity.