cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vzdušné sily Iránskej islamskej republiky
História
Pred revolúciou malo kráľovské letectvo približne 450 moderných bojových lietadiel vrátane 166 strojov F-5, 190 F-4 Phantom II a 79 vtedy najmodernejších F-14A Tomcat. Početný stav čítal 100 000 mužov, z čoho bolo 5 000 pilotov cvičených v Spojených štátoch a západnej Európe. Kvôli embargu bolo veľa strojov počas 80. rokov rozobratých na náhradné diely. Kritický stav vyriešili až dodávky zo Sovietskeho zväzu, Číny a KĽDR.
Vojna v Perzskom zálive
thumb|right|[[Grumman F-14 Tomcat|F-14A Tomcat v službách iránskych vzdušných síl]]
Keď 16. januára 1991 začala operácia Púštna búrka si iracké vedenie uvedomilo, že existujúce iracké vzdušné sily nemôžu nijako konkurovať masívnej prevahe spojeneckých vojsk. V snahe ochrániť svoje lietadlá pred zničením ich poslalo do Iránu. Išlo asi o 140 lietadiel rôznych typov. Irán lietadla zhabal a zaradil do svojej výzbroje. Pre tieto lietadlá potom získaval náhradné diely z Ruska. V roku 1998 na iracko-iránskej schôdzke Irán poprel, že tieto stroje používa, a odmietol ich vrátiť.
Výroba vlastných lietadiel
Iránsky priemysel v súčasnosti vyrába tri typy vlastných bojových lietadiel, pričom dva z nich sú odvodeniny od amerického lietadla F-5 Tiger II a tretí typ bol vyvinutý s ruskou pomocou.
Protivzdušná obrana
Irán používa veľké množstvo protilietadlových kanónov, ktoré používa na obranu svojich jadrových zariadení v Natanze, Búšehri a Qome. Ide hlavne o kanóny typu KS-1. Irán tento kanón značne modernizoval. Ďalším protilietadlovým kanónom je ZU-23. Iránski inžinieri tento dvojhlavňový kanón vybavili ešte ďalšími štyrmi hlavňami. Vznikol tak šesťhlavňový kanón kalibru 23 mm s kadenciou 6 000 rán za minútu. Podľa iránskych inžinierov je účinok takejto zbrane efektívnejší ako u systému Phalanx CIWS.
Adam Smith Award
Adam Smith Award je vedecké ocenenie v odbore ekonómia. Od roku 1982 ho udeľuje na pamiatku ekonóma Adama Smitha National Association for Business Economics. Prezident spoločnosti volí kandidáta, ktorý vynikol v odbore, a ktorého nápady a vedomosti sa reálne aplikujú. Pri odovzdávaní ceny na každoročnom stretnutí členov má nositeľ ocenenia prednášku.
Národné obrodenie
Národné obrodenie je proces a obdobie formovania moderného národa v určitých obdobiach 18. a 19. storočia. Impulzom bolo osvietenstvo a Francúzska revolúcia.
Národné obrodenie je etapa v novodobom kultúrnom vývoji, v ktorom sa jednotlivé národy, ktoré doteraz žili v závislosti od silnejších národov (napr. Bielorusi, Česi, Estónci, Chorváti, Lužickí Srbi, Macedónci, Slováci, Slovinci, Srbi, Ukrajinci a i.), začali jazykovo, kultúrne a politicky osamostatňovať.
Na Slovensku obdobie reforiem Jozefa II. v 80. rokoch 18. stor. po revolúciu 1848-1849 (slovenské národné obrodenie).
Malajálamčina
Malajálamčina (മലയാളം malayāḷaṁ) je drávidský jazyk. Hovorí sa s ním hlavne v juhoindickom zväzovom štáte Kérala. Je to jeden z 23 indických oficiálnych jazykov. Hovorí ním okolo 37 miliónov ľudí. Hoci je veľmi podobná tamilčine, používa svoje vlastné písmo. thumb|left|Rozšírenie malajálamčiny v Indii
András Márton
András Márton môže byť:
Národný park Rapa Nui
Národný park Rapa Nui je národný park na Veľkonočnom ostrove v Čile. Národný park bol vyhlásený v roku 1935. Presné hranice sa niekoľkokrát menili z dôvodu postupného vracania pozemkov zo súkromného vlastníctva.
Od roku 1995 je zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Park je rozdelený na sedem častí:
Evangelista Torricelli
Evangelista Torricelli (* 15. október 1608, Faenza, Taliansko – † 25. október 1647, Florencia) bol taliansky fyzik a matematik, známy vďaka svojmu vynálezu barometra.
Život
Torricelli sa narodil v meste Faenza, ktoré v tej dobe náležalo k Pápežskému štátu. Vyrastal bez otca, o jeho výchovu sa staral jeho strýko, kamaludský mních. Ten podnietil mladého Torricelliho k tomu, aby od roku 1624 študoval na Jezuitskej škole matematiku a filozofiu. V roku 1627 ho strýko poslal študovať fyziku do Ríma. Tam študoval pod vedením Benediktína Benedetta Castelliho, profesora matematiky na Collegio della Sapienza v Pise.
V roku 1632, len krátko po publikovaní Galileovho diela Dialógy o dvoch najväčších svetových sústavách, Torricelli napísal Galileovi nadšený list v ktorom ho podporil. Napriek niektorým jeho známym listom, sa dodnes veľa o jeho práci medzi rokmi 1632 a 1641 nevie. Keď Castelli poslal Torricelliho práce o dráhe striel Galileimu, ktorý bol vtedy v zajatí v Arcetri, ten okamžite pozval Torricelliho na návštevu. On však pozvanie neprijal a navštívil ho až tri mesiace pred Galileiho smrťou. Po Galileiho smrti 8. januára 1642 ho Toskánsky vojvoda Ferdinand II. požiadal nastúpiť na Galileiho miesto ako profesor matematiky na univerzite v Pise. Na tomto mieste vyriešil niekoľko matematických problémov doby ako bolo objavenie cykloidnej plochy alebo ťažiska. Rovnako sa zaslúžil o stavbu viacerých teleskopov a jednoduchých mikroskopov. Viacero veľkých šošoviek, na ktorých je vyryté jeho meno sa dodnes nachádza vo Florencii. V roku 1643 uskutočnil prvý pokus merania atmosférického tlaku pomocou hydrostatického tlaku ortuti. Do otvorenej širšej nádoby naplnenej ortuťou otvoreným koncom ponoril dlhšiu trubicu naplnenú ortuťou. Nad ortuťou v trubici sa vytvorilo vákuum. Zistil, že hladina ortuti v trubici je nezávisle od sklonu trubice vyššia ako hladina ortuti v otvorenej širšej nádobe, čo vysvetlil skutočnosťou, že na hladinu nádoby pôsobí atmosférický tlak, ktorý je v rovnováhe s hydrostatickým tlakom ortuťového stĺpca v trubici.
Torricelli zomrel 25. októbra 1647 vo Florencii niekoľko dní po tom, čo sa nakazil brušným týfusom. Bol pochovaný v bazilike sv. Vavrinca. Asteroid 7437 Torricelli bol pomenovaný na jeho pamiatku.
Barometer
Torricelliho hlavný vynález bol ortuťový barometer, ktorý vzišiel z pozorovania praktického problému. Raz sa pumpári toskánskeho veľkovojvodu pokúšali dostať vodu cez vtedajšie vodovodné potrubie do výšky 12 metrov, zistili ale, že pomocou sacej pumpy (ktorá sa vtedy normálne používala) sa viac než do výšky 10 metrov jednoducho voda nedostane. Torricellimu napadlo použiť ortuť, ktorá je približne 14-násobne hustejšia ako voda. Roku 1643 použil 1 meter dlhú, na jednom konci zaslepenú trubicu, naplnil ju ortuťou a postavil ju vertikálne do nádržky s ortuťou. Stĺpec ortuti klesol na hodnotu 75 cm a nad ňou vzniklo Torricelliho vákuum (ako je zrejmé, tiež pomenované po ňom). Ako už dnes vieme, výška stĺpca kolísa podľa meniaceho sa atmosférického tlaku, a tak vznikol prvý barometer. Tento objav mu vyslúžil veľkú slávu, a vďaka tomuto vynálezu po ňom bola pomenovaná jednotka tlaku; Torr. Táto jednotka sa dodnes využíva pri meraní krvného tlaku a pri meraní tlaku na veľmi nízkej úrovni.
Torricelliho zákon
Torricelli taktiež zformuloval po ňom pomenovaný Torricelliho zákon, vysvetľujúci rýchlosť prúdenia kvapaliny z otvoru na boku nádoby. Ide pritom o špeciálny prípad Bernoulliho rovnice.
3206 Wuhan
3206 Wuhan je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 13. novembra 1980.
Michal Bosák
Michal Bosák (* 10. december 1869, Okrúhle – † 18. február 1937, Scranton, Pensylvánia, USA) bol slovenský bankár rusínskeho pôvodu a krajanský pracovník, pôsobiaci v USA.
Životopis
Navštevoval základnú školu v Radome. Potom pracoval u rodičov. Roku 1886 odišiel do USA. Najskôr pracoval ako baník v Hazletone. Od roku 1890 pracoval ako rozvážač piva vo Freedlande. Roku 1893 sa usadil v Olyphante, kde si otvoril vlastnú krčmu, neskôr veľkoobchod s vínom. Vo voľnom čase si dopĺňal vzdelanie a získaval si dôveru slovenských prisťahovalcov, ktorí sa na neho obracali s pomocou, najmä pri finančných transakciách a zabezpečovaní lodných lístkov.
V roku 1897 založil súkromnú banku Michael Bosak Private Bank a agentúru lodných spoločností. V roku 1902 sa stal členom predstavenstva First National Bank v Olyphante a o niekoľko rokov aj jej prezidentom. Ako prezident banky sa 25. júna 1907 podpísal na americkú desaťdolárovku. Roku 1908 sa presťahoval z Olyphantu do blízkeho Scrantonu a aj tu si otvoril súkromnú banku a cestovnú agentúru. Roku 1912 založil so Slovákmi Slavonic Deposits Bank vo Wilkes-Barre a štyri roky bol jej prezidentom. Roku 1915 založil vlastnú banku Bosak State Bank v Scrantone. Banka sa stala najväčšou slovenskou bankou v USA. Úspechy jeho bánk mu priniesli uznanie amerických finančníkov a členstvo v správnych radách starých amerických bánk.
Popri bankovej a obchodnej činnosti sa angažoval v krajanskom hnutí. Bol pokladníkom a neskôr predsedom finančnej komisie Prvej slovenskej katolíckej jednoty. Počas prvej svetovej vojny organizoval miliondolárovú zbierku "Na agitáciu za samostatnosť Slovenska". Stal sa jedným zo signatárov Pittsburskej dohody z mája 1918. Pracoval v mnohých krajanských spolkoch. Od roku 1920 vydával časopis Slovenská obrana, ktorý vychádzal až do roku 1972. Bol spolutvorcom Slovenskej katolíckej Matice školskej, ktorej predsedom bol v rokoch 1927-1929. V lete 1920 navštívil Slovensko a v rodnej obci dal postaviť školu s podmienkou, že v obci nebude krčma. Prispel vysokými sumami na vojnou poškodený kostol v Stropkove či na Červený kríž.
thumb|Budova bývalej filiálky [[Americko-slovenskej banky v Prešove, známa aj ako "Bosákova banka".]] 31. augusta 1920 vznikla v Bratislave Americko-slovenská banka, kde mala Bosak State Bank 60% podiel. Banka začala svoju činnosť s deviatim filiálkami, neskôr ich bolo 12. Budova filiálky v Prešove, postavená v secesnom štýle, je dodnes známa ako "Bosákova banka". V roku 1929 mali jeho finančné podniky hodnotu 12-15 miliónov dolárov. Po vypuknutí hospodárskej krízy však roku 1931 skrachovali. Tesne pred smrťou sa 3. februára 1937 ešte zúčastnil na prijatí delegácie amerických Slovákov prezidentom USA Franklinom D. Roosveltom. Zomrel 18. februára 1937 v čakárni zubného lekára v Scrantone.
Roku 1976 bol pri príležitosti dvestoročnice USA zaradený medzi štrnásť najvýznamnejších Slovákov v amerických dejinách.
Konjunktúra
Konjunktúra môže byť:
Strieborná minca
Strieborné mince patria medzi historicky najstaršie typy platidiel. Používali ich už starí Gréci. Známky masovej produkcie strieborných mincí by sme našli už pred 2 500 rokmi.
História strieborných mincí
Prvé razené mince sa objavujú približne 550 rokov pred Kr. v Stredomorí. Z tohto obdobia pochádza jedna z najstarších dochovaných mincí, vyrazená v starovekom Grécku, na ktorej je vyobrazený milétsky lev. Od roku 269 pred Kr. boli strieborné mince zaradené do platobného systému Rímskej ríše. Skoro na to sa striebro presadilo tiež ako medzinárodné platidlo, pretože jeho hodnota bola všeobecne uznávaná.
Od roku 206 pred Kr. začína strieborné mince raziť aj Čína. Vydala ich ale len malé množstvo a boli dostupné len členom kráľovskej rodiny. Ďalšie významnejšie rozšírenie prichádza v roku 708, kedy ich začínajú raziť v Japonsku. Po krátkej dobe však boli nahradené medenými mincami.
S objavením Ameriky boli tiež objavené nové strieborné bane. Historicky najväčšia strieborná baňa bola objavená v Bolívii v roku 1545.
Zlomom v novodobej histórii striebra bol rok 1794, kedy USA začína vydávať americké strieborné doláre.
Pamätné strieborné mince
Populárne sú i strieborné pamätné mince, ktoré sa vydávajú k ucteniu významnej osobnosti, udalosti alebo miesta. Aj v tomto odvetví sú priekopníkmi opäť Gréci, ktorí začali vydávať prvé strieborné pamätné mince na oslavy gladiátorských slávností a vojen.
V USA začala história strieborných pamätných mincí v roku 1892, kedy začali vydávať pamätné poldoláre. Od roku 1982 má Mincovňa Spojených štátov za cieľ vydať minimálne dve nové mince ročne.
Pamätné strieborné mince na Slovensku
Strieborné pamätné mince na Slovensku vydáva Národná banka Slovenska. Na týchto minciach je vždy uvedená nominálna hodnota, ktorá uvádza minimum, za ktoré musí emitent (NBS) mincu odkúpiť späť. Zberateľská hodnota týchto mincí však býva mnohokrát vyššia, než ich nominálna hodnota.
Slovensko začalo s vydávaním zberateľských mincí v roku 2009. Vtedy išlo o striebornú mincu vyrazenú k 150. výročiu narodenia Aurela Stodolu. Slovenské pamätné mince sú väčšinou strieborné a majú nominálnu hodnotu 10 €. Existujú však výnimky:
Raz ročne sú vydávané tiež mince zlaté s nominálnou hodnotou 100 €. Časom klesá počet emitovaných kusov. Prvá minca Aurela Stodolu bola emitovaná v bežnom vyhotovení 10 100 ks, vo vyhotovení proof 13 300 ks. Zatiaľ posledná minca Ľudovít Štúr – 200. výročie narodenia, vydaná v roku 2015, bola emitovaná v bežnom vyhotovení 3 100 ks, vo vyhotovení proof 6 100 ks.
Bámján
Bámján alebo Bámíán (-po paštsky) alebo Bámiján (po dárijsky) môže byť:
Saint-Laurent-de-la-Salanque
Saint-Laurent-de-la-Salanque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jelení potok
Jelení potok môže byť:
Pribetský háj
Pribetský háj je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Pribeta v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 2002 na rozlohe 2,3959 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Ján Missuth
Ján Missuth (* 11. február 1902, Donovaly-Mistríky† 5. január 1966, Banská Bystrica) bol lesnícky odborník.
Jeho otec Móric Missuth, matka Anna rod. Longauerová, manželka Etela rod. Thomková.
Životopis
V roku 1915-1923 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1923-1928 na lesníckom odbore VŠZ v Brne. Od roku 1946 prevádzkový inšpektor, plánovač a vedúci prevádzky na podnikovom riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici. Zameriaval sa na obnovu a ochranu lesov, zužitkovanie dreva a pridružené výroby v lesnom hospodárstve, najmä včelárstvo. Autor publikácií a článkov v odborných časopisoch.
Zoznam častí seriálu Teória veľkého tresku
thumb|logo seriálu Nasledujúci článok zobrazuje zoznam častí amerického sitkomu Teória veľkého tresku. Seriál sa vysielal od 24. septembra 2007 do 16. mája 2019. Spolu bolo odvysielaných 279 počas dvanástich sérií.
Martinková
Martinková je ženská podoba priezviska Martinko, Martinka alebo Martinek, napr.:
Nový svet (geografia)
thumb|Nový svet na mape Carte d'Amérique [[Guillaume Delisle|Guillauma Delisla z roku 1774]] Nový svet je označenie Ameriky (a dnes zriedkavo aj Austrálie a Oceánie) používané v niektorých historických kontextoch od 16. storočia (najmä v súvislosti so zámorskými objavmi) a v biológii (napríklad pri triedení druhov opíc zo zemepisného hľadiska). Je to opak pojmu Starý svet, ktorým sa v tom istom kontexte označuje Eurázia a Afrika.
Farincourt
Farincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Červený potok (prítok Michalovky)
Červený potok je potok na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Michalovky, má dĺžku 2,3 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Oravskej kotline na juhovýchodnom svahu Kunovho vrchu (744,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 690 m n. m.
Opis toku
Preteká katastrálnym územím obce Klin. Od prameňa tečie najprv severojužným smerom, následne sa stáča a pokračuje na juhovýchod. Zľava ďalej priberá krátky prítok a stáča sa na juh. Severovýchodne od Námestova sa v nadmorskej výške cca 605 m n. m. vlieva do Michalovky.
CD prehrávač
CD prehrávač je elektronické zariadenie na prehrávanie audio CD diskov. Obyčajne je súčasťou domáceho stereo systému, autorádia a osobného počítača. Vyrába sa aj ako prenosné zariadenie. Moderné zariadenia podporujú aj iné formáty ako Audio CD, napríklad DVD, CD-ROM s audio súbormi a Video CD. Diskotekári často používajú prehrávače s nastaviteľnou vzorkovacou frekvenciou na zmenu rýchlosti prehrávania. Mnoho moderných prehrávačov prehráva aj MP3 CD disky. Funkcia prehrávania CD je dostupná vo všetkých moderných CD-ROM/DVD-ROM mechanikách počítačov ako aj DVD prehrávačov a herných konzolách založených na CD-ROM/DVD-ROM.
Vidlochvost ovocný
Vidlochvost ovocný (Iphiclides podalirius, L., 1758) je motýľ z čeľade vidlochvostovité (Papilionidae). Je to veľmi rozšírený druh motýľa.
Opis
Od podobného vidlochvosta feniklového sa odlišuje celkove svetlejším sfarbením, dlhšími ostruhovitými výbežkami a inými tvarmi čiernej kresby na krídlach. Je to jeden z najväčších európskych motýľov.
Výskyt
Vyhľadáva najmä vyslnené stráne s rozptýlenými porastmi trnky a hlohu, prípadne ovocné sady na podobných stanovištiach.
Rozmnožovanie
Samičky kladú vajíčka jednotlivo priamo na živé rastliny, ktorými sú trnka, hloh, čerešňa, hruška, jabloň a ďalšie dreviny z čeľade ružovitých. Húsenice majú zelenú farbu s malými hnedými škvrnami. Vidlochvost ovocný má u nás dve generácie, prezimuje v štádiu kukly. Dospelý motýľ saje nektár z farebných kvetov.
Seignalens
Seignalens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 32 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Josef Paleček
Josef Paleček (* 5. máj 1949, Starý Kolín) je bývalý český hokejista.
3207 Spinrad
3207 Spinrad je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
Vnútorné Východné Karpaty
Vnútorné Východné Karpaty sú geomorfologická subprovincia v provincii Východné Karpaty na Slovensku, Ukrajine a v Rumunsku. Ležia na severnej a východnej vnútornej strane Karpát a najvyšším bodom je rumunský Pietrosul.
Členenie
Člení sa na geomorfologické oblasti:
Poľské členenie podľa Jerzyho Kondrackiego nepovažuje celky južne od Harghity za súčasť Východných Karpát. Vnútorné Východné Karpaty člení na tieto makroregióny:
Rumunské členenie nepočíta s vyššie uvedenou hierarchiou. Rumunskú časť Východných Karpát nedelí na vnútorné a vonkajšie pásmo, ale na tri skupiny pohoria od severu k juhu:
Podľa členenia Čížka a kol. (1986, str. 9) sa "za rozhranie medzi Východnými a Južnými Karpatami dnes neuznáva tzv. Klasická hranica, tj. údolie rieky Prahova a posúva sa do údolia rieky Dîmbovița a kuloára Rucar - Bran". V tom prípade do Východných Karpát patrí ešte aj pohorie Bucegi a jeho najvyšší vrchol Omul sa stáva najvyšším bodom Východných Karpát. Podľa tohto členenia medzi jadrové pohoria rumunských Vnútorných Východných Karpát (z kryštalických hornín) patria okrem iných:
Pri západnom obvode prebieha sopečné pásmo, tvorené pohoriami:
980 Anacostia
980 Anacostia je planétka s priemerom 88 km, ktorú objavil George Henry Peters 21. novembra 1921.
Lučina (rieka)
Lučina (predtým Lucina; ) je rieka v Moravsko-sliezskom kraji, prítok rieky Ostravice, ktorý odvodňuje oblasť na pomedzí okresov Frýdek-Místek, Karviná a Ostrava-mesto.
Názov rieky
Pomenovanie Lučina má rieka od roku 1956, kedy pri budovaní Žermanickej priehrady došlo k pomenovaniu novovzniknutej obce Lučina a podľa nej aj samotnej rieky. Do tej doby bolo jej meno Lucina. V starých mapách sa objavuje viacero názvov. V jej hornom toku sa objavuje názov Ribi alebo Ribnia, v oblasti medzi Domaslavicami a Bludovicami názov Holzina alebo Holczina. V oblastiach od Šenova až po Slezskoostravský hrad už potom Lucina.
Popis toku
thumb|left|Sútok Lučiny a [[Ostravice (rieka)|Ostravice v Ostrave]] Pramení v Moravsko-sliezskych Beskydoch na severnom úbočí hory Prašivá v nadmorskej výške okolo 660 metrov. Celkovo jej tok najskôr mieri severným, neskôr západným až severozápadným smerom. Pri obci Žermanice zadržiava jej vody Priehradná nádrž Žermanice, vybudovaná v rokoch 1951 až 1958 pre zásobovanie priemyselných podnikov úžitkovou vodou a slúžiaca tiež na rekreáciu, ochranu pred povodňami a výrobu elektrickej energie. Vzhľadom na nedostatočnú vodnatosť Lučiny bol súčasne vybudovaný vodný kanál medzi Vyšnými Lhotami a Vojkovicami, ktorý privádza do Lučiny vodu zo susedného povodia Morávky a to v priemernom množstvo 1,9 m³/s. Pre obyvateľov miest, zatopených pri stavbe nádrže, vznikla na jej ľavom brehu nová obec Lučina. Od výtoku pod Žermanickou priehradou je Lučina vodácky splavná na úseku dlhom 24 km. Rieka najskôr pokračuje severným smerom až po mesto Havířov, kde sa stáča oblúkom na západ. Pri juhozápadnom okraji Havířova bola na jej toku vyhlásená prírodná pamiatka Meandre Lučiny, ktorú tvoria prirodzené riečne meandre a na ne nadväzujúce mokrade s lužným porastom. Okolo Šenova Lučina dospieva na územie mesta Ostravy, obracia sa na severozápad, z východnej strany míňa areál Novej hute a pod Slezskoostravským hradom sprava ústi do rieky Ostravice, ktorá jej vody odnáša ďalej do Odry. Lučina je skoro vždy hnědokalná rieka. Je to veľmi podobné ako pri rieke Myjave na južnej Morave. Dno je tvorené riečnym bahnom, ktoré odnáša, ale hlavným zdrojom "čistého znečistenia rieky" sú meandre Lučiny na strednom toku. Brehy sú takmer kolmé ku hladine a pri tom sa odlamujú kusy hnedej zeminy, a tie skončia rozomleté vo vode.
Prítoky
(Ľavý / pravý)
Tabarnaš I.
Tabarnaš bol veľký dobyvateľ a ako taký dôstojný pokračovateľ kráľa Anittu a úspešný množiteľ chetitskej ríše. Jeho meno sa stalo čestným prídomkom žijúcich chetitských kráľov, v ktorých starý a mocný Tabarnaš vždy ožíval. Rozšíril svoje panovanie až k južnému moru, kde sa zmocnil Arzavy (západnej Kilíkie a susedných krajín) a ostrova Viluša-Ellaiussa. Hoci bol Tabarnaš takým veľkým kráľom, že jeho meno sa stalo titulom, nemal neobmedzenú moc. Po jeho smrti nastúpil na chetitský kráľovský trón jeho syn Chattušiliš I.
3208 Lunn
3208 Lunn je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 3. mája 1981.
Saint-Marsal
Saint-Marsal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mysliteľ
Mysliteľ je kto myslí, samostatne premýšľa o dôležitých veciach, filozofických a teoretických otázkach, filozof.
Alena Martínková
Alena Martínková môže byť:
Obruba
Obruba je niečo lemujúce predmet dookola.
Faverolles (Haute-Marne)
Faverolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
981 Martina
981 Martina je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil Sergej Ivanovič Beľavskij 23. septembra 1917.
3209 Buchwald
3209 Buchwald je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 24. januára 1982.
Prašivá (Moravsko-sliezske Beskydy)
Prašivá (843 m nm) je vrch nachádzajúci sa v Moravsko-sliezskych Beskydách. Hrebeň Prašivej začína vrcholom Malá Prašivá s kostolíkom svätého Antona z Padovy (pôvodne sv. Ignáca z Loyoly) z roku 1640 a turistickou chatou z roku 1921. Ďalej hrebeň Prašivej nadväzuje na Čupel.
Vrch sa nachádza v katastrálnom území obcí Vyšní Lhoty a Komorní Lhotka. Na svahoch pramenia potoky Lučina, skôr Lucina a Račok, južné svahy patria do povodia potoka Hlisník.
Prístup
Pre turistov je prístupná z Vyšní Lhoty (autobus), Dobratice (vlak) a z Komorní Lhotky. Na Malú Prašivú vedie tzv. Olšáková cesta (p. Olšák bol notárom vo Frýdku, ktorý sa stal druhým vedúcim turistickej chaty na Prašivej).
Yves Le Prieur
thumb|Guľometná batéria štvoritá - automaticky zameriavaná Yves Paul Gaston Le Prieur (* 23. marec 1885, Lorient, Francúzsko – † 1. jún 1963, Nice, ) bol korvetný kapitán francúzskeho námorného loďstva a vynálezca. Považuje sa za zakladateľa moderného prístrojového potápania. Okrem toho má „na svedomí“ mnohé ďalšie vynálezy, z ktorých väčšina bola pôvodne určená na vojenské účely.
Serres (Aude)
Serres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 49 obyvateľov (2009).
Mysliteľné
Mysliteľné je podľa L. Wittgensteina súhrn toho, čo je koncipovateľné mysľou, a teda toho, čo možno identifikovať s obsahom celej prírodnej vedy. Hranica toho, čo je mysliteľné, je zároveň hranicou jazyka, ktorý zobrazuje (empirické) fakty.
Chattušiliš I.
Chattušiliš I. alebo Chattusilis I., syn Tabarnaša, bol kráľ Chetitov.
Zdedil po otcovi veľkú armádu zvyknutú vyhrávať. S touto armádou prekročil hrebene Tauru, zostúpil do Sýrie a zmocnil sa Chalpy (dnešného Aleppa). Pri výprave ochorel a vrátil sa domov, kde odhalil veľké sprisahanie. Bol do neho zapletený i jeho syn Chuzzijaš, ktorého zbavil následníctva trónu (pre neschopnosť), a aj jeho synovec Tabarnaš, ktorého potom určil za nástupcu. Chorý kráľ však ešte mal dosť síl, aby sa s Tabarnom vysporiadal. Zvolal pankuš a tuliu (najvyššie štátne orgány chetitskej ríše) a vydal testament, ktorý je najstaršou indoeurópskou pamiatkou, ktorú môžeme označiť za literárnu. Po Chattušilovej smrti nakoniec zasadol na trón jeho vnuk Muršiliš I.
Shalamar
Shalamar bola americká hudobná skupina, založená v roku 1975 ako disco projekt Dicka Griffeyho v rámci Soul Train varieté. Skupina sa skladala z Howarda Hewetteho, Jeffrey Daniela a Carolyn Griffeyovej. K ich hitom patria „The Second Time Around“ (#8), „A Night to Remember“ (#44) a „Dancing in the Streeets“ (#17).
Obrubovanie
Obrubovať je opatrovanie obrubou, lemom.
Montmartin-sur-Mer (kantón)
Montmartin-sur-Mer je francúzsky kantón v obvode Coutances v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 12 obcí.
Hmlovina (astronómia)
thumb|Hmlovina [[NGC 604|Triangulum Emission NGC 604 leží v špirálovitom ramene galaxie M33, vzdialenej 2,7 milióna svetelných rokov od Zeme. V tejto hmlovine sa tvoria nové hviezdy.]]
Hmlovina alebo nebula (z lat. nebula - „hmla“) je viditeľný medzihviezdny oblak plynu a prachu. Pôvodne sa názov hmlovina používal ako všeobecné pomenovanie rozľahlého astronomického objektu, zahŕňajúce galaxie mimo Mliečnej cesty (niektoré príklady starého používania tohto pomenovania ostali dodnes; napríklad galaxii Androméda sa niekedy hovorí hmlovina Androméda).
Peter Wessels
Peter Wessels (* 7. máj 1978, Zwolle, Holandsko) je bývalý holandský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre.
Hmlovina (astronómia)
Hmloviny mávajú obrovské rozmery, až stovky svetelných rokov v priemere a môžu sa v nich nachádzať hviezdy aj hviezdokopy. Napriek majestátnemu vzhľadu je hmota hmlovín nesmierne riedka. Takú nízku hustotu, akú má typická hmlovina nedokážeme napodobniť ani v pozemských laboratóriách.
Typológia
Hmloviny môžu byť roztriedené podľa toho, akým spôsobom svietia:
HII oblasti sú rodiská hviezd. Tie sa tvoria, keď sa veľmi rozptýlené oblaky molekúl začnú rútiť vplyvom ich vlastnej gravitácie, často aj pod vplyvom neďalekého výbuchu supernovy. Oblak sa zrúti a rozpadne, tvoriac niekedy až stovky hviezd. Novovytvorené hviezdy ionizujú okolitý plyn, čím vytvoria emisnú hmlovinu.
Iné hmloviny sa tvoria pri zániku hviezd. Z hviezdy, ktorá absolvuje premenu na bieleho trpaslíka, sa odtrhne jej vonkajšia vrstva, z ktorej sa vytvorí planetárna hmlovina. Novy a supernovy môžu tiež vytvoriť hmlovinu známu ako pozostatok novy, resp. pozostatok supernovy.
Chemické zloženie
Nakoľko hmota hmlovín je veľmi riedka a je priamo vystavená kozmickému žiareniu, jej atómy sú často excitované, prípadne až jeden či viackrát ionizované. Vznik molekúl preto nie je taký bežný. Najrozšírenejšou molekulou v hmlovinách je molekulárny vodík (H2), v ktorom je však viazaných maximálne 10 % atómov vodíka hmloviny. Energiu k vzniku molekulárneho vodíka dáva atómom vodíka ultrafialové žiarenie, ktoré ich ale tiež štiepi na jednotlivé atómy.
V medzihviezdnom prostredí však bolo k roku 2002 nájdených viac než 140 rôznych druhov molekúl. Veľké percento pripadá na organické zlúčeniny, čiže zlúčeniny uhlíka.
Anton Miššuth
Anton Miššuth (Mišúth; * 19. november 1866, Donovaly† 3. február 1935, Prievidza) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, publicista. Pseudonym: Alfa, Gama, Kyjak, Tatrín.
Životopis
Gymnázium a teológiu vyštudoval v Banskej Bystrici. Ako kaplán a farár pôsobil na viacerých miestach, v Banskej Bystrici - Radvani (18971921). Organizátor národného, kultúrneho a cirkevného života, šíriteľ ľudovej osvety. Autor básní s náboženskými a sociálnymi motívmi. Pod vplyvom Tichomíra Milkina sa dostal do kruhu tzv. Osvaldovej družiny. Organizoval ochotnícke predstavenia a spevácke vystúpenia, ako aj protialkoholickú osvetu. Publikoval básne a články v Tovaryšstve, Katolíckych novinách a i. Samostatne vydal umelecky nenáročnú zbierku básní hlavne s náboženskými vlasteneckými a sociálnymi motívmi.
Formovanie moderného slovenského národa
Tento proces sa spravidla delí na tri fázy: Začiatky sl národného obrodenia
Prelom 18.a 19.storočia:1.prúd vzdelancov-katolíckeho vierovyznania: snaha o uzákonenie slovenského spisovného jazyku. Táto skupina sa zoskupila okolo„Spoločnosti pre pestovanie slovenskej reči na čele s profesorom Michalom Kratochvílom a Antonom Bernolákom (Spoločnosť vznikla v roku 1786 v Generálnom seminári v Bratislave). Anton  B. v roku 1787 uzákonil  kultúrnu  západoslovenčinu  ako  prvý  spisovný  jazyk.Slovákov – zásada „píš ako počuješ". Jeho zásadné diela: „Dissertatio philologico-critica de literis Slavorum“ ( Jazykogramatická rozprava o slovenským písmenách), „Slowár Slovenskí Češko-Laťinsko-Ňemecko-Uherskí“ (5-jazyčný slovník) a „Grammatica slavica“ ( = slovenská gramatika)
V Bernolákovčine sú najznámejšie diela predovšetkým 2 literátov: Juraja Fándlyho – ľudovo-výchovné spisy: „Piľní domajši a poľní hospodár“, „Zelinkár“;  dielo „Dúverná zmlúva medzi mňíchom a diáblom o prvních počátkoch, o starodávních, aj včúlajších premenách reholňíckích" je prvé v Bernolákovčine (analyzuje v ňom vývoj žobravých mníšskych reholí, často kriticky sa pozerá na ich pôsobenie a zmysel života) a Jána Hollého – básnik: eposy: „Svätopluk“, „Sláv“, „Cyrilo-metodiáda“.
Périers (kantón)
Périers je francúzsky kantón v obvode Coutances v departemente Manche v regióne Dolná Normandia. Tvorí ho 12 obcí.
Augustín Mistrík
Životopis
V roku 19311939 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19391943 na odbore lesného inžinierstva SVŠT v Bratislave. Absolvoval študijný pobyt vo Francúzsku. V roku 19441945 asistent Ústavu lesných stavieb na SVŠT, počas SNP na Riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici. Prvý námestník ministra lesného a vodného hospodárstva SSR. Zameriaval sa na mechanizáciu lesných prác, budovanie technologických zariadení a lesných komunikácií. Člen odborných domácich aj medzinárodných komisií a vládnych výborov SSR. Autor odborných článkov.
Fayl-Billot (obec)
Fayl-Billot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
83rd Academy Awards
83rd Academy Awards (doslova "83. udeľovanie Cien Akadémie") alebo ľudovo '''83. udeľovanie Oscarov''' bola ceremónia, na ktorej boli ocenené najlepšie filmy za rok 2010 a uskutočnila sa 27. februára 2011 v divadle Kodak Theatre v Hollywoode, Los Angeles, Kalifornia. Ceremoniál vysielala v USA stanica ABC a moderovali ho James Franco a Anne Hathawayová, každý z nich po prvýkrát.
Aristeides z Élidy
Aristeides alebo Aristeidés (Aristeides, iný prepis: Aristeidés) bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v behu ťažkoodencov.
Aristeides z Élidy bol korunovaný olympijským vencom za víťazstvo v behu ťažkoodencov. Svoje majstrovstvo v bežeckých disciplínach, ale i v jazdeckom preteku, ešte ako dorastenec, predviedol i na druhých celogéckych hrách. Dátumy jeho víťaztiev sú neznáme. V Olympii sa beh ťažkoodencov (hoplitodromos) zaradil do programu na 65. hrách v roku 520 pred Kr..
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že v olympijskej Altide videl i sochu Aristeida, ktorá stala pri soche olympionika Menalka z Élidy. Pausanias o Aristeidovi uvádza: „''Élidský Aristeides dosiahol v Olympii víťazstvo v behu so zbraňou a nápis pri ňom ukazuje, že získal tiež víťazstvo na pýtických hrách v diaulu, v Nemei medzi dorastencami v konskom behu. Dĺžka konského behu sú dva diauly, a keď bol na nemejských a na isthmických hrách zrušený, odovzdal ich cisár Hadrianus k prevádzaniu Argejčanom pri zimných nemejských hrách."''
Laminovaná drevotriesková doska
História
História LTD dosiek siaha do povojnového obdobia (50. roky 20. storočia), keď bola naliehavá potreba okamžite riešiť vysoký dopyt po štartovacom nábytku pre mladé rodiny v Európe. S postupným rozvojom papierenských technológií v 70. a 80. rokoch 20. storočia sa rozširovala ponuka dekorov dosiek, ktoré si upevňovali svoju pozíciu základného materiálu na lacný nábytok.
Dekoračný laminovací papier
Papier má hrúbku cca. 0,08 až 0,2 mm podľa jednotlivých výrobcov. Hrúbky ani mechanické vlastnosti dekoračného papiera nie sú zviazané normami EN.
Rozmery dosiek
Laminované dosky sa vyrábajú v mnohých hrúbkach pre najbežnejšie aplikácie následnej výroby: 10, 18, 19, 25 mm atď.
Použitie dosiek
Laminované dosky sa používajú na výrobu korpusov skriňového nábytku, dočasného nábytku s krátkou životnosťou, lacného hotelového nábytku, pre výstavníctvo, reklamné prezentácie, divadelné kulisy, vodorovné plochy s minimálnou záťažou a pod.
Veľkonočné povstanie
Veľkonočné povstanie alebo tiež Veľkonočná rebélia bolo ozbrojené povstanie v Írsku počas Veľkonočného týždňa v roku 1916. Povstanie bolo zahájené Írskymi republikánmi aby ukončili Britskú nadvládu v Írsku, vystúpili zo Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Írska a zriadili nezávislú Írsku republiku zatiaľ čo Spojené kráľovstvo bolo ťažko zapojené v prvej svetovej vojne. Bolo to najvýznamnejšie povstanie v Írsku od povstania v roku 1798.
Organizované bolo siedmymi členmi Vojenskej rady Írskeho republikánskeho bratstva (Irish republican Brotherhood). Začalo na Veľkonočný pondelok, 24. apríla 1916 a trvalo ďalších šesť dní. Členovia Írskych dobrovoľníkov (Irish Volunteers) boli vedení učiteľom Patrickom Pearsom spolu s Írskou občianskou armádou (Irish Citizen Army) vedenou Jamesom Connollym spolu s 200 členmi Cumann na mBan obsadili kľúčové miesta v Dubline a vyhlásili Írsku republiku nezávislú od Spojeného kráľovstva. Odohrávali sa aj ďalšie akcie v ostatných častiach Írska, ale okrem útoku na kasárne v Ashbourne boli tieto akcie menšie.
Britská armáda s väčším počtom vojakov a delostrelectvom rýchlo potlačila povstanie a Patrick Pearse súhlasil s bezpodmienečnou kapituláciou v sobotu 29. apríla. Väčšina vodcov bola vojenským súdom odsúdená na trest smrti, povstanie pomohlo Írskym republikánom dostať sa do čela Írskej politiky.
V decembri 1918, republikáni (reprezentovaní stranou Sinn Féin) vyhrali 73 kresiel zo 105 kresiel určených pre Írsko vo voľbách do Britského parlamentu, vďaka založeniu na politike abstentionizmu a Írskej nezávislosti. 21. januára 1919 zvolali členovia Sinn Féin tzv. First Dáil. Deklarovali nezávislosť Írskej republiky a neskôr v ten istý deň začala Írska vojna za nezávislosť.
Pozadie udalostí
Dohoda o únií z roku 1800 zjednotila Kráľovstvo Veľkej Británie a Írske kráľovstvo ako Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Írska, zrušila írsky parlament a dala zastúpenie Írsku vo Westminsteri. Od začiatku bolo mnoho írskych nacionalistov proti únií a videli ju ako vykorisťovanie a zbedačovanie ich krajiny.
Írske republikánske bratstvo (IRB) videlo príležitosť vytvoriť ozbrojenú organizáciu na vykonanie vlastných cieľov a 25. novembra 1913 bola vytvorená skupina Írski dobrovoľníci. Jej cieľom bolo "zabezpečenie a udržanie práva a slobody pre všetkých obyvateľov Írska. Vodcom Írskych dobrovoľníkov bol Eoin MacNeill ktorý nebol členom IRB. Bol vytvorený dočasný výbor, ktorý zahŕňal ľudí so širokou škálou politických názorov. Ďalšia militantná skupina Írska občianska armáda bola vytvorená odborármi v tom istom roku ako dôsledok Dublinskej výluky. Rastúca militarizácia Írskej politiky bola zatienená skoro, po vypuknutí Prvej svetovej vojny a zapojenie Írska do konfliktu.
Plánovanie povstania
Najvyššia rada IRB sa stretla dňa 5. septembra 1914, len niečo málo cez mesiac po vyhlásení vojny Nemecku Veľkou Britániou. Na tomto stretnutí sa rozhodlo uskutočniť povstanie pred koncom vojny a prijať všetku pomoc ktorú by Nemecko ponúklo. Zodpovednosť za plánovanie povstania bola daná Tomovi Clarkeovi a Séanovi MacDermottovi. Írski dobrovoľníci vytvorili riadiaci personál ktorý zahŕňal: Patricka Pearseho ako riaditeľa vojenskej organizácie, Josepha Plunketta ako riaditeľa vojnových operácií a Thomasa MacDonagha ako riaditeľa vzdelávania. Éamonn Ceannt bol neskôr pridaný ako riaditeľ komunikácie. V máji 1915 Clarke a MacDermott zriadili vojenský výbor v rámci IRB skladajúci sa z Pearsea, Plunketta a Ceannta a vypracovali plány pre povstanie. Dobrvoľnícky náčelník štábu Eoin MacNeill podporoval povstanie iba za predpokladu zvýšenia podpory verejnosti po nepopulárnych opatreniach londýnskej vlády ako je zavedenie brannej povinnosti. Členovia IRB zastávali dôstojnícke hodnosti v dobrovoľníkoch po celej krajine a dostávali rozkazy od vojenského výboru a nie od Eoina MacNeilla.
Plunkett Cestoval do Nemecka v apríli 1915 aby sa spojil s Rogerom Casementom ktorý tam prišiel zo Spojených štátov s podporou vodcu organizácie Clan na Gael Johnom Devoyom a po rokovaniach s nemeckým veľvyslancom vo Washingtone s grófom von Bernstorffom aby sa pokúsil naverbovať "Írsku brigádu" z radov írskych vojenských zajatcov a zabezpečil nemeckú podporu pre írsku nezávislosť. Plunkett a Casement spoločne predstavili plán, kde by nemecké expedičné sily sa vylodili na západnom pobreží Írska, zatiaľ čo povstanie v Dubline by odlákalo britské sily a Nemci by s pomocou miestnych dobrovoľníkov obsadili líniu rieky Shannon.
James Connolly - vodca Írskej občianskej armády (ICA) čo bola ozbrojená skupina socialistických odborových mužov a žien neboli informovaný o plánoch IRB a hrozilo, že začnú povstanie na vlastnú päsť pokiaľ by ostatné strany nedokázali konať. Keby išli sami, IRB a dobrovoľníci by im určite prišli na pomoc, ale vodcovia IRB sa v januári 1916 stretli s Connollym a presvedčili ho, aby spojili ich sily. Zhodli sa na tom, že nasledujúcu Veľkú noc budú konať spoločne a urobili Connollyho šiestym členom vojenského výboru. Thomas MacDonagh by sa neskôr stal siedmym a posledným členom.
Povstanie v Dubline
thumb|Jedna z dvoch vlajok, ktoré viali na GPO počas povstania
Veľkonočný pondelok
Skoro ráno v pondelok 24. apríla 1916 približne 1200 dobrovoľníkov a členov občianskej armády prevzali oporné body v centre Dublinu. Spojené sily okolo 400 dobrovoľníkov a členov občianskej armády sa zišli pred Liberty Hall pod vedením veliteľa Jamesa Connollyho.
Rebelskou základňou bola vtedy budova Hlavnej pošty (GPO) kde boli James Connolly a štyria ďalší členovia vojenskej rady: Patrick Pearse, Tom Clarke, Seán Mac Dermott a Joseph Plunkett. Po obsadení pošty dobrovoľníci vyvesili dve republikánske vlajky a Pearse čítal vyhlásenie republiky.
Inde rebelské jednotky zaujali pozície na Four Courts, Jacob's Biscuit Factory, Boland's Mill, nemocničnom komplexe South Dublin Union a v pálenici na Marrowbone Line. Ďalšia jednotka pod vedením Michala Mallina sa zakopal v parku St. Stephen's Green.
Hoci bol len ľahko strážený, dobrovoľníkom a občianskej armáde pod vedením Seána Connollyho sa nepodarilo získať Dublinský hrad čo bolo centrum britskej vlády v Írsku. Zastrelili policajnú hliadku a premohli vojakov v strážnici ale nepodarilo sa im potlačiť protiútok. Podsekretár Sir Matthew Nathan upozornení streľbou pomohol zatvoriť hradné brány. Rebeli obsadili Dublinskú radnicu a priľahlé budovy. Tiež nedokázali získať Trinity College v srdci centra mesta ktorú obraňovala len hŕstka unionistických študentov. Na poludnie malý tím dobrovoľníkov a členov Fianna Éireann napadol Magazine Fort vo Phoenix Park a odzbrojili stráže s úmyslom zmocniť sa zbraní a vyhodiť do povetria budovu ako signál toho, že povstanie začalo. Aj keď umiestnili výbušniny, nepodarilo sa im získať žiadne zbrane.
Počas najmenej dvoch incidentov v Jacob's Biscuit Factory a St. Stephen's Green, dobrovoľníci a občianska armáda zastrelili civilistov ktorí sa ich snažili napadnúť alebo zničiť ich barikády. Inde civilistov udierali pažbami pušiek a posielali ich preč.
Britská armáda bola totálne nepripravená na povstanie a ich odozva od prvého dňa bola všeobecne nekoordinovaná. Na Mount Street skupina dobrovoľníckeho výcvikového oddielu britskej armády bola napadnutá rebelmi a štyria voajci boli zastrelení skôr ako stihli dôjsť do kasární Beggars Bush.
Traja neozbrojení členovia Dublinskej metropolitnej polície boli zastrelení v prvý deň povstania a ich komisár sa rozhodol stiahnuť políciu z ulíc. Čiastočne v dôsledku odstúpenia polície vypukla v centre mesta vlna rabovania a to najmä v oblasti O'Connell Street. Po povstaní bolo zatknutých 425 ľudí pre rabovanie.
Utorok až sobota
Lord Wimborne deklaroval stanné právo v utorok večer a odovzdal svetskú moc brigádnemu generálovi Williamovi Lowemu. Britské sily sa spočiatku usilovali o zabezpečenie prístupu k Dublinskému hradu a o izolovanie rebelských základí ktoré ako verili sa nachádzajú v Liberty Hall. Britský veliteľ Lowe pracoval pomaly, bol si veľmi neistý a v meste mal len 1269 vojakov keď sa vrátil z vojenskej základne Curragh Camp v skorých ranných hodinách 25. apríla.
Rebelom sa nepodarilo získať jednu z dvoch hlavných železničných staníc v Dubline alebo niektorý z prístavov v Dubline - Dublin Port alebo Kingstown. Výsledkom bolo, že počas nasledujúceho týždňa boli Briti schopní priviesť tisícky posíl z Anglicka a ich posádok v Curraghu a Belfaste. Do konca týždňa britská sila vzrástla na 16 000 vojakov. Ich palebná sila bola poskytovaná poľným delostrelectvom povolaným z ich posádky v Athlone, ktoré bolo umiestnené na severovýchode mesta v Phibsborough a na Trinity College a hliadkovacie plavidlo Helga ktoré sa plavilo po rieke Liffey bolo povolané z prístavu Kingstown. V stredu 26. apríla zbrane na Trinity College a Helga začali paľbu na Liberty Hall a delá na Trinity College začali strieľať na pozície povstalcov najprv na Boland's Mill a potom na O'Connell Street. thumb|"Zrod Írskej republiky" od Waltera Pageta ktorý na obraze vylíčil GPO počas ostreľovania Hlavné pozície rebelov v GPO, Four Courts, Jacob's Factory a v Boland's Mill boli svedkami len malého boja. Briti ich skôr obkľúčili a bombardovali ako na nich priamo útočili. Jeden dobrovoľník ktorý bol v GPO spomínal: "my sme prakticky vôbec nestrieľali nakoľko sme nevideli žiaden cieľ." Podobne, rebelské pozície v St Stephen's Green držala občianska armáda pod vedením Michaela Mallina boli neudržateľné potom čo Briti umiestnili ostreľovačov a guľomety v Shelbourne Hotel a v okolitých budovách. Výsledkom toho bolo, že Mallinovi muži ustúpili do budovy Royal College of Surgeons kde zostali po zvyšok týždňa. Ale tam kde povstali držali trasy po ktorých briti posieli posily sa odohrávali neľútostné boje.
Do Dublinu boli poslané jednotky z Anglicka, ktoré sa vylodili v prístave Kingstown ráno 26. apríla. K ťažkým bojom došlo v okolí Grand Canal pretože tieto jednotky postupovali smerom k Dublinu. Jednotka britskej armády nazývaná Sherwood Foresters sa opakovane dostávali do krížnej paľby keď sa snažili prekročiť Grand Canal na Mount Street. Sedemnásť dobrovoľníkov dokázalo vážne narušiť britskú zálohu, zabiť alebo zraniť 240 mužov. napriek tomu že existovali ďalšie alternatívne trasy cez Grand Canal, generál Lowe nariadil opakovať frontálne útoky na pozície na Mount Street. Vo štvrtok Briti nakoniec získali pozíciu ktorá nebola posilňovaná blízkou rebelskou posádkou v Boland's Mills, ale počas bojov tam utrpeli až dve tretiny strát ktoré mali za celý týždeň za cenu len štyroch mŕtvych dobrovoľníkov.
Pozície rebelov na South Dublin Union, Marrowbone Lane a na západ od Grand Canal tiež spôsobili britským vojakom ťažké straty. South Dublin Union bol veľký komplex budov kde sa veľmi ťažko bojovalo okolo aj vo vnútri budov. Do konca týždňa sa Britom podarilo získať niekoľko budov ale ostatné zostali v rukách povstalcov. Britskí vojaci tiež utrpeli straty pri neúspešných frontálnych útokoch na liehovar Marrowbone Lane. left|thumb|Pozície povstaleckých síl a britských jednotiek okolo rieky Liffey v Dubline Tretia hlavná bojová scéna bojov bola na North King Street za Four Courts kde sa vo štvrtok Briti snažili získať dobre zabarikádované rebelské pozície. Do tej doby už rebelské základne kapitulovali. Pluk Južného Staffordshireu bod vedením plukovníka Taylora získal len 150 yardov (140 m) ulice za cenu 11 mŕtvych a 28 zranených. Rozzúrení vojaci sa vlámali do budov pozdĺž ulice a strieľali a pobodali 15 civilistov ktorých obviňovali, že bojujú po boku rebelov.
Inde v Portobello kasárňach dôstojník Bowen Colthurst popravil šesť civilistov vrátane pacifického nacionalistického aktivistu Francisa Sheehy-Skeffingtona. Tieto prípady zabíjania civilistov britskou armádou boli neskôr vysoko kontroverzné v Írsku.
Kapitulácia
Centrálna posádka v GPO po dňoch ostreľovania bola nútená opustiť svoje sídlo pri požiari ktorí sa šíril po celom GPO. Connolly nebol schopný ničoho kvôli strelnej rane do členka a velenie predal Pearsovi. O'Rahilly bol zabitý počas ústupu z GPO. Kvôli evakuácií pošty prerazili steny susedných budov bez toho aby prešli pod paľbu Britov a zaujali nové pozície na 16 Moore Street. V sobotu 29. apríla sa posádka z tohto nového veliteľstva potom čo si uvedomila, že sa nemôžu vymaniť z tejto pozície bez strát, Pearse vydal všetkým rotám rozkaz ku kapitulácií. Pearse sa bezpodmienečne vzdal brigádnemu generálovi Lowemu. V kapitulačnom dokumente stálo:
"Aby sa zabránilo ďalšiemu zabíjaniu občanov Dublinu a v nádeji, že zachránime životy našich nasledovníkov ktorí sú teraz obkľúčení a v menšine, členovia Dočasnej vlády v základniach sa dohodli na bezpodmienečnej kapitulácií a nariaďujeme všetkým veliteľom okresov v meste a v grófstve zložiť zbrane."