cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nezamestnanosť
Výberové zisťovania pracovných síl
Výberové zisťovania pracovných síl (VZPS, anglicky Labour Force Survey) sú priebežným monitorovaním pracovných síl na základe priameho zisťovania vo vybraných domácnostiach. Základ pre zisťovanie pracovných síl tvorí stratifikovaný výber bytov, ktorý rovnomerne pokrýva celé územie Slovenska. Do vzorky je štvrťročne zaradených 10 250 bytov, čo predstavuje 0,6 % z celkového počtu trvale obývaných bytov na Slovensku. Predmetom zisťovania sú všetky osoby vo veku od 15 rokov žijúce v domácnostiach vybraných bytov bez ohľadu na to či majú v byte trvalý, prechodný alebo nehlásený pobyt, okrem inštitucionálneho obyvateľstva. Každá vybraná domácnosť zostáva vo vzorke päť za sebou nasledujúcich štvrťrokov. Všetky zistené údaje sa prepočítavajú na aktuálne demografické údaje o obyvateľstve Slovenska prevzaté zo štatistického zisťovania o pohybe obyvateľstva. Metodika zisťovania vychádza z odporúčaní ILO a Eurostatu. Nezamestnaní podľa VZPS (ILO) sú osoby vo veku od 15 rokov, ktoré v sledovanom týždni nemajú prácu, ktoré si v posledných štyroch týždňoch aktívne hľadajú prácu a ktoré sú schopné nastúpiť do práce najneskôr do dvoch týždňov. Tieto osoby môžu ale nemusia byť evidované na úradoch práce, sociálnych vecí a rodiny ako nezamestnané. Za nezamestnané sa považujú aj nepracujúce osoby, ktoré si prácu našli a do zamestnania nastúpia v priebehu troch mesiacov (do roku 2002 v priebehu jedného mesiaca).
Ekonomicky aktívne obyvateľstvo podľa VZPS sú osoby vo veku od 15 rokov, ktoré patria medzi pracujúcich v civilnom sektore, nezamestnaných alebo príslušníkov ozbrojených zložiek. Vojaci vykonávajúci vojenskú základnú (náhradnú) službu sú tu vykazovaní od roku 1997.
Miera nezamestnanosti
Jeden z ukazovateľov, ktorý popisuje nezamestnanosť je miera nezamestnanosti.
Miera nezamestnanosti všeobecná
Miera nezamestnanosti je podiel nezamestnaných k ekonomicky aktívnym osobám (teda pracujúcim plus nezamestnaným) –
Z metodologického hľadiska má výpočet miery nezamestnanosti niekoľko problémov:
Miera nezamestnanosti podľa VZPS (ILO)
Miera nezamestnanosti v % sa vypočítava podľa vzorca:
Rizikové skupiny nezamestnaných
Určité skupiny nezamestnaných potrebujú zvýšenú podporu a pomoc. Je u nich preukázateľné zvýšené riziko psychického, zdravotného aj sociálneho ohrozenia. Sú to predovšetkým:
Priebeh nezamestnanosti a jej vplyv na psychiku človeka
Harissonov model ukazuje vplyv nezamestnanosti na duševnú stabilitu nezamestnaného v závislosti na čase:
1. fáza – šok: začiatočná reakcia človeka (trvá asi týždeň), odmieta skutočnosť, že sa stáva nezamestnaným.
2. fáza – optimizmus: Nezamestnaný sa zmobilizuje, je aktívny, žije obdobie usilovného hľadania nového zamestnania, viery v budúcnosť. Spravidla obdobie troch mesiacov.
3. fáza – pesimizmus: na nezamestnaného doľahne ťarcha opakujúcich sa neúspechov v hľadaní práce, dochádza k poklesu aktivity v hľadaní zamestnania, nastavajú pocity menejcennosti, nastáva strata sebavedomia a sebaúcty, prichádzajú pocity, ktoré sú subjektívne veľmi zničujúce, môžu vyústiť až do samovražedných pokusov. Je to obdobie do šesť mesiacov.
4. fáza – fatalizmus: subjektívne sa nezamestnaný začína cítiť lepšie, vyrovnáva sa so situáciou, stráca akýkoľvek záujem o zamestnanie, rastie apatia voči spoločnosti, odmieta základné ľudské a občianske hodnoty. Človek, ktorý sa dostal do tejto fázy, je len ťažko zamestnateľný.
Dlhodobá nezamestnanosť je častá u osôb, ktoré sú počas svojej pracovnej kariéry opakovane nezamestnaní. Týka sa príslušníkov niektorých sociálnych kategórií (nekvalifikovaní pracovníci, ženy atď.), a tiež aj niektorých regiónov Slovenska. Znovuzaradenie dlhodobo nezamestnaných vyžaduje pre spoločnosť vyššie náklady, ako sprostredkovanie práce krátkodobo nezamestnaným osobám. Pre dlhodobo nezamestnaného znamená komplikácie. Miera dlhodobej nezamestnanosti bývala na Slovensku vysoká.
Dĺžka trvania nezamestnanosti je veľmi dôležitou z hľadiska návratu nezamestnaného do pracovného procesu.
Evidovaná nezamestnanosť na Slovensku
=== Uchádzač o zamestnanie === Evidovaní nezamestnaní ľudia registrovaní na Úrade práce, sociálnych vecí a rodiny, ktorí si chcú nájsť prácu, sa nazývajú uchádzač o zamestnanie. Podmienky registrácie upravuje zákon č. 5/2004 Z. z. v znení neskorších predpisov. Najprv je potrebné, aby si nezamestnaná osoba podala písomnú žiadosť. Po podaní písomnej žiadosti o sprostredkovanie vhodného zamestnania je zaradený do evidencie uchádzačov o zamestnanie na úrade práce, sociálnych vecí a rodiny. Tento občan nie je v pracovnom, štátnozamestnaneckom alebo členskom pomere, v služobnom vzťahu alebo doktorandom v dennej forme doktorandského štúdia. Nevykonáva samostatnú zárobkovú činnosť, nevykonáva zárobkovú činnosť v cudzine, môže vykonávať zárobkovú činnosť a jeho mesačná mzda za tento výkon nepresahuje 65% zo sumy životného minima.
Záujemca o zamestnanie
Uchádzačom o zamestnanie nie sú záujemcovia o zamestnanie, ktorí sú zamestnancami, ale hľadajú iné zamestnanie alebo chcú zmeniť či zlepšiť si svoju kvalifikáciu formou vzdelávania a prípravy na trh práce. Záujemca o zamestnanie môže požiadať o sprostredkovanie vhodného zamestnania a tým bude zaradený do evidencie záujemcov o zamestnanie na úrade odo dňa podania žiadosti. Záujemca môže podať žiadosť o sprostredkovanie zamestnania na ktorýkoľvek úrad alebo aj na viac úradov. Môže tiež prejaviť záujem o poskytovanie informačných a poradenských služieb a odborných poradenských služieb.
Miera nezamestnanosti na Slovensku
Rozdiel medzi uchádzačom a záujemcom je dôležitý z hľadiska metodiky výpočtu miery nezamestnanosti (pozri vyššie časť definícia), ako aj z dôvodu poberania dávok.
V rokoch 2013/2014 sa celková miera nezamestnanosti na Slovensku pohybuje na úrovni okolo 14 %. Tento stav zodpovedá podľa európskeho štatistického úradu Eurostat, piatej priečke v miere nezamestnanosti v celej Európskej únii (od najvyššieho stavu po najnižší).
Slovensko dlhodobo patrilo medzi krajiny Európskej únie s najvyššou mierou nezamestnanosti. V lete 2014 bolo podľa Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny SR (ÚPSVaR) bez práce 12,6 % a podľa Eurostatu až 13,8 % ekonomicky aktívnych Slovákov. Nezamestnaný Slovák je evidovaný na úrade práce v priemere až 31,7 mesiaca, teda viac než dva a pol roka.
Prognostický ústav SAV predpovedá pokles nezamestnanosti na Slovensku v treťom kvartáli 2019 na 6 %. .
Podpora v nezamestnanosti
Podpora v nezamestnanosti môže byť rôzneho druhu. Hovorovo sa stotožňuje s dávkou v nezamestnanosti vyplácanou sociálnou poisťovňou.
Každý poistenec má nárok na dávku v nezamestnanosti po splnení všetkých zákonných podmienok priznania dávky v nezamestnanosti. Nárok na dávku vzniká odo dňa zaradenia do evidencie uchádzačov o zamestnanie na príslušnom Úrade práce, sociálnych vecí a rodiny a zaniká uplynutím šiestich mesiacov (tí, ktorí splnili podmienku poistenia v nezamestnanosti najmenej 730 dní v posledných troch rokoch), resp. štyroch mesiacov (tí ktorí splnili podmienku poistenia v nezamestnanosti najmenej 730 dní v posledných štyroch rokoch). Toto obdobie je označované ako podporné obdobie v nezamestnanosti.
Burdignin
Burdignin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Malachovský potok
náhľad|Malachovský potok pretekajúci banskobystrickou mestskou časťou Radvaň Malachovský potok je potok na hornom Pohroní, v západnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona a má dĺžku 10,8 km. Na hornom toku preteká dolinou Ortúty a obcou Malachov.
Burdignin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
18. obvod (Paríž)
18. obvod alebo Obvod Butte-Montmartre  je jeden z 20 obvodov Paríža. Nachádza sa na pravej strane rieky Seina. Je hlavne známy štvrťou Montmartre, kde sa nachádza vrch s Chrámom najsvätejšieho Ježišovho srdca, ako aj známy Moulin Rouge.
Malachovský potok
Prameň: v Kremnických vrchoch na východnom svahu Velestúra v nadmorskej výške okolo
18. obvod (Paríž)
V 18. obvode sa nachádza aj africká a severoafrická štvrť Goutte d'Or, ktorá je známa svojimi obchodmi Marché Barbès, kde možno nájsť rôzne výrobky z tohto kontinentu.
Geografia
Rozloha tohto obvodu je presne.
Malachovský potok
Výdatnosť: nad Malachovom na meracom prahu štandardne 1215 l/s. V Malachove v vplyvom početných prameňov aj dvojnásobok.
18. obvod (Paríž)
Demografia
Najvyšší počet obyvateľov dosiahol 18. obvod v roku 1931, kedy mal 288 810 obyvateľov. Dnes je obvod dobrý v počte obyvateľov aj v obchodnej aktivite, so 184 586 obyvateľmi a 70 285 pracovnými miestami podľa posledného sčítania v roku 1999.
Malachovský potok
Prítoky: sprava dva prítoky zo severných svahov Košiarov, zľava prítok „Uhlištia“ z južného úpätia Suchého vrchu
18. obvod (Paríž)
Štvrte
Podľa oficiálneho číslovania parížskych mestských štvrtí majú tieto štvrte 69 – 72.
Malachovský potok
Ústie: do Hrona na území mesta Banská Bystrica v nadmorskej výške okolo
Obce: osada Ortúty, Malachov a mesto Banská Bystrica.
Zaujímavé vodné stavby
V areáli bývalých Rudných baní vedie potok tunelom.
Medzi lokalitami „Pod Krížom“ a „Pod Skalkou“ je murovaná protipovodňová prehrádzka.
V lokalite „Pod Skalkou“ je merací betónový prah, používaný zhruba do 90tych rokov. Vodoznak a záznamové zariadenie sa nezachovali.
Washingtonská zmluva (1922)
Washingtonská zmluva alebo Washingtonská námorná zmluva bola zmluva ktorú uzatvorili po prvej svetovej vojne päť najmocnejších námorných veľmocí: Spojené kráľovstvo, USA, Japonsko, Francúzsko a Taliansko (ZSSR vtedy ešte nemal vybudovanú veľkú námornú silu, a po cárskom Rusku nezostalo mnoho lodí) 6. februára 1922. V zmluve sa stanovili celkové tonáže národných loďstiev jednotlivých štátov, výtlak jednotlivých tried lodí a kaliber ich zbraní. Zmluva zostala v platnosti až do nástupu nacistov v Nemecku a na východe do zvýšenej militarizácie Japonska v rokoch 1934-1935, kedy tieto dva štáty porušili ustanovenia Washingtonskej zmluvy, a tým vlastne samotnú zmluvu anulovali.
Malachovský potok
Zaujímavé vodné stavby
Niekoľko metrov nad bývalým JRD je vybudovaná odberná stanica vody pre zavlažovanie lyžiarskeho strediska, s lávkou pre vydry. V súčasnosti sa nevyužíva.
Washingtonská zmluva (1922)
Washingtonská zmluva určovala:
Maximálnu tonáž tried lodí a ich maximálny kaliber
Vo Washingtonskej dohode nebolo definované koľko lietadiel môže byť na lietadlovej lodi, a naopak kaliber diel 203 mm na lietadlovej lodi sa neskôr ukázala ako zbytočne veľký.
Malachovský potok
Zaujímavé vodné stavby
Pod obcou Malachov, blízko záhradkárskej osady, sú viditeľné pozostatky „Teremovho mlyna“. Viditeľný je náhon a časť odpadového kanála v súkromnej záhrade.
Washingtonská zmluva (1922)
Maximálnu tonáž tried lodí a ich maximálny kaliber
Washingtonská dohoda definitívne odsunula Veľkú Britániu z pozície najväčšej námornej veľmoci, keďže tonáž USA bola stanovená v pomere 1:1 k tonáži Spojeného kráľovstva. Dovtedy Spojené kráľovstvo presadzovalo doktrínu, že výtlak jeho loďstva musí mať minimálne rovnaký výtlak ako súčet ďalších dvoch najväčších loďstiev na svete.
Následkom uzatvorenia zmluvy mnohé štáty obmedzili stavbu nových jednotiek, a prestavali existujúce lode, prípadne prepracovali už začaté stavby nových lodí. Napríklad prvé dve plnohodnotne pancierované japonské lietadlové lode boli práve prebudované ešte nedostavané krížniky. Znamenala však aj zmenu k modernizácii a zavádzaniu modernejších technológií na staršie jednotky.
Washingtonská zmluva ešte pred vypovedaním zo strany Tretej ríše a Japonska bola upravená na Londýnskej konferencii, kde došlo k stanovení výtlaku nižších tried, a k výtlaku nižších tried v jednotlivých loďstvách.
Husinec
Husinec môže byť:
Třebovice (Ostrava)
Třebovice sú bývalá obec, katastrálne územie a od 24. novembra 1990 mestský obvod štatutárneho mesta Ostrava. Leží nad sútokom Odry s Opavou, na území s rozlohou 281,96 ha a 1. januára 2014 tu žilo 1 880 obyvateľov.
História
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1377. Na základe mníchovskej dohody bola obec v roku 1938 pripojená k nacistickému Nemecku. Třebovice boli z nemeckej okupácie oslobodené 30. apríla 1945 Červenou armádou v rámci Ostravskej operácie. 20. mája 1957 bola obec spojená s Porubou a pripojená k Ostrave ako mestská štvrť Ostrava-Poruba. V rokoch 1960 – 1971 bola súčasťou obvodu Ostrava VIII a od novembra 1971 do 24. novembra 1990 obvodu Ostrava 4.
Riemannov integrál
Riemannov integrál, pomenovaný podľa nemeckého matematika Bernharda Riemanna, je v matematickej analýze historicky prvá rigorózna definícia pojmu integrál funkcie na intervale. Aj keď je Riemannov integrál pre niektoré teoretické úlohy menej vhodný, je to jedna z najjednoduchších definícii integrálu. Niektoré z týchto technických ťažkostí sa dajú vyriešiť Riemannovým-Stieltjesovým integrálom a väčšina z nich Lebesgueovým integrálom.
Úvod
Nech f(x) je nezáporná reálna funkcia na intervale [a,b] a nech je plocha pod touto funkciou na intervale [a,b] (pozri Obrázok 2). Zaujíma nás obsah plochy S. Hneď ako ju vypočítame, označíme ju symbolom:
Základnou myšlienkou Riemannovho integrálu je použiť veľmi jednoduché aproximácie tejto plochy. Získaním stále lepších a lepších aproximácií môžeme povedať, že "v limite" dostaneme presne plochu S pod krivkou.
Je potrebné poznamenať, že na intervaloch, kde funkcia f môže nadobúdať tak kladné, ako aj záporné hodnoty, integrál bude korešpondovať so znamienkovým obsahom, čiže obsahom plochy nad osou x mínus obsahom plochy pod ňou.
Delenia intervalu
Delenie intervalu [a,b] je každá konečná postupnosť. Každý z intervalov sa nazýva podinterval delenia. Norma delenia je definovaná ako dĺžka najdlhšieho podintervalu, teda je to , kde.
Značené delenie intervalu je delenie intervalu spolu s konečnou postupnosťou čísel, pre ktorú platí, že pre každé i,. Inými slovami to je delenie, ktorého každý podinterval obsahuje jeden bod. Norma značeného delenia sa definuje rovnako ako norma obyčajného delenia.
Predpokladajme ďalej, že spolu s  je značené delenie intervalu [a, b] a že  spolu s  je iné značené delenie toho istého intervalu. Hovoríme, že spolu s  je zjemnením delenia   spolu s, ak pre každé celé číslo i, , existuje celé číslo r(i) také, že  a také, že t_i = s_j pre niektoré j with. Zjednodušene povedané, zjemnenie značeného delenia je značené delenia, ktoré ma viacero značiek, ale má aj všetky pôvodné.
Na množine všetkých značených delení môžeme definované čiastočné usporiadanie nasledovne: jedno značené delenie je väčšie ako iné značené delenie, keď to väčšie je zjemnením menšieho.
Riemannove súčty
Zvoľme si reálnu funkciu f definovanú na intervale [a,b]. Riemannovým súčtom funkcie f vzhľadom na značené delenie spolu s  je suma:
Každý člen sumy je súčinom hodnoty funkcie v danej značke a dĺžky intervalu. Geometricky každý člen teda zodpovedá obsahu obdĺžnika výšky f(t_i) a dĺžky x_{i+1}-x_i. Riemannov súčet je znamienkový obsah pod všetkými takýmito obdĺžnikmi.
Riemannov integrál
Voľne povedané, Riemannov integrál je limita Riemannových súčtov funkcie pre stále jemnejšie a jemnejšie delenia. Avšak povedať presne, čo myslíme pod "jemnejšie a jemnejšie", je trochu zložitejšie.
Jeden dôležitý fakt je, že normy delení musia stále klesať, takže ich limita je nulová. Keby to tak nebolo, nedostávali by sme dobré aproximácie na niektorých podintervaloch. Toto však stále nestačí na definovanie integrálu. Aby sme boli konkrétni, hovoríme, že Riemannov integrál funkcie f sa rovná S, ak platí nasledujúca podmienka:
S touto definíciou je však veľmi nepohodlné pracovať. Vypracujeme preto alternatívnu definíciu a následne dokážeme, že je rovnaká ako táto, ktorú sme práve napísali. Naša nová definícia hovorí, že Riemannov integrál funkcie f sa rovná s, ak platí podmienka:
Inak povedané, Riemannove súčty vzhľadom na postupne zjemňujúce sa intervalu konvergujú k s. Táto definícia je v skutočnosti špeciálnym prípadom všeobecnejšieho pojmu topologickej siete.
Ako sme už povedali, tieto dve definície sú ekvivalentné. Aby sme ukázali, že z prvej definície vyplýva druhá, zoberme nejaké \epsilon a zvoľme \delta, ktorého existenciu zaručuje podmienka definície. Zvoľme si ľubovoľné delenie, ktorého norma je menšia ako \delta. Jeho Riemannov súčet sa nachádza od s vo vzdialenosti menšej ako \epsilon a každé jeho zjemnenie bude mať taktiež normu menšiu ako \delta, čiže jeho Riemannov súčet tiež vzdialený najviac \epsilon od s. Na to, že z druhej definície vyplýva prvá, je pohodlnejšie pracovať s Darbouxovým integrálom. Najprv sa však musí ukázať, že druhá definícia je ekvivalentná s definíciou Darbouxovho integrálu; dôkaz je uvedený v článku o Darbouxovom integráli. Teraz dokážeme, že darbouxovsky integrovateľné funkcie vyhovujú prvej definícii. Zvoľme delenie také, že dolné a horné Darbouxove súčty vzhľadom na toto delenie nie sú vzdialené od hodnoty s Darbouxovho integrálu o viac ako. Nech r sa rovná, kde M_i a m_i sú suprémom a infimom funkcie f na  a nech \delta je menšia ako obe hodnoty  a. Potom nie je ťažké ukázať, že Riemannov súčet funkcie f vzhľadom na ľuboľné značené delenie normy menšej ako \delta bude v rámci od horného alebo dolného Darbouxovho súčtu, takže celkovo bude vo vzdialenosti menšej ako \epsilon od s.
Tomaschek
Tomaschek je priezvisko, pozri Tomaschek (priezvisko), napr.:
Londýnska námorná zmluva
Londýnska námorná zmluva (ang. London Naval Treaty, úradne Treaty for the Limitation and Reduction of Naval Armament / Zmluva o obmedzení a znížení námornej výzbroje) bola zmluva, ktorú 22. apríla 1930 uzatvorili po Washingtonskej zmluve námorné veľmoci - Spojené kráľovstvo, USA, Japonsko. Odmietli ju podpísať Francúzsko a Taliansko.
Na konferencii stanovili celkové tonáže nižších tried národných loďstiev jednotlivých štátov. Londýnska konferencia dopĺňala Washingtonskú zmluvu, ktorá zostala v platnosti až do nástupu nacistov v Nemecku a na východe do zvýšenej militarizácie Japonska v rokoch 1934-1935, kedy tieto dva štáty porušili ustanovenia Washingtonskej zmluvy, a tým vlastne samotnú zmluvu anulovali.
Podpísanie zmluvy je späté s prebiehajúcimi rokovaniami, ktoré sa začali pred oficiálnym začiatkom londýnskej námornej konferencie v roku 1930. Obsah zmluv sa vyvíjal v priebehu oficiálneho harmonogramu konferencie, teda rokovanie pokračovalo niekoľko rokov.
Obsah zmluvy
Výsledná Londýnska zmluva po doplnení do Washingtonskej zmluvy nasledovná:
Externé zdroje
- po česky
Jaromír Pastorek
Ocenenia
Pôsobenie v grantových agentúrach, komisiách a vedeckých spoločnostiach:
Tomáško
Tomáško môže byť:
Lietadlový motor
thumb|right|Lietadlový motor [[Rolls-Royce Merlin]] Lietadlový motor je motor určený pre pohon lietadiel.
V prípade, že ide o piestový spaľovací motor norma spresňuje, že ide o vrtuľový pohon lietadiel.
Huelgoat (kantón)
Huelgoat je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Skladá sa z ôsmich obcí.
Penumbra
Penumbra môže byť:
The E.N.D.
The E.N.D. (úplne The Energy Never Dies) je piaty štúdiový album americkej alternatívnej hip hopovej skupiny The Black Eyed Peas. Do predaja sa tiež dostala Deluxe verzia, ktorá obsahuje navyše štyri nové piesne a šesť prerobených starších piesní.
Bors
Bors môže byť:
Obrana (bridž)
Hlavné zbrane obrancov sú štart a markovanie.
Podľa toho akým spôsobom budú rozdania vyhodnocované sa obrana mierne modifikuje. Pokiaľ sa hrá súťaž družstiev hodnotená na impy, obrancovia sa sústreďujú hlavne na porazenie záväzku aj s rizikom, že vďaka zvolenému spôsobu obrany hlavný hráč nakoniec získa nejaký ten nadzdvih. Pokiaľ sa hrá na topy a z bilancie vyplýva, že záväzok by mal byť bez problémov splniteľný, snažia sa aspoň zabrániť nadzdvihom.
Umbra
Umbra môže byť:
All Game Guide
All Game Guide je internetová databáza údajov o hrách, ktorú prevádzkuje spoločnosť All Media Guide založená v roku 1998.
Kóbe
thumb|Prístav v Kóbe
Kóbe (🇯🇵) je hlavné mesto japonskej prefektúry Hjógó a jeden z hlavných prístavov Japonska. Má rozlohu 551,40 km², 1,5 milióna obyvateľov, z toho asi 45 000 obyvateľov pochádza zo zahraničia z viac ako 100 rôznych krajín.
Mesto je súčasťou konurbácie Osaka-Kjótó-Kóbe, druhej najväčšej v Japonsku.
Mesto Kóbe zasiahlo skoro ráno 17. januára 1995 silné zemetrasenie, pri ktorom zahynulo viac ako 6 000 ľudí.
Bors (Baignes-Sainte-Radegonde)
Bors (Canton de Baignes-Sainte-Radegonde) je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sedem samurajov
Sedem samurajov (japonsky 七人の侍, Šičinin no samuraj) je úspešný japonský film od spoločnosti Toho, ktorý režíroval japonský režisér Akira Kurosawa v roku 1954.
Dielo mnohí kritici považujú za najlepší japonský film a i v medzinárodnom meradle sa často zaraďuje do výberu najlepších filmov všetkých čias. Podľa tohto filmu bola neskôr natočená americká verzia príbehu pod názvom Sedem statočných.
Dej
Príbeh je zasadený do Japonska na prelome rokov 1587/1588. Obyvatelia stredovekej japonskej dediny medzi sebou ukrývajú sedem samurajov, ktorých najali, aby ich ochránili pred nájazdmi zlodejov. Keď nič netušiaci banditi vtrhnú do osady vyrabovať zásoby, ktoré chudobní roľníci uskladnili na zimu, strhne sa krvavý boj.
Los Azufres
Los Azufres je kaldera vulkanického pôvodu, nachádzajúca sa v mexickom federálnom štáte Mexiko, asi 200 km severozápadne od hlavného mesta. Kaldera má rozmery 18 × 20 km a vyformovala sa počas dvoch veľkých cyklov pred 1,4 mil., resp. 600 000 rokmi. Na jej stavbe sa podieľa široký diapazón hornín - od bazaltov až po ryolity. Posledné menšie erupcie sa odohrali medzi 38 a 26 000 rokmi, ich produktom sú depozity ignimbritov. V súčasnosti sa v oblasti kaldery nachádzajú aktívne fumaroly a termálne pramene.
Blíženci
Blíženci (jednotné číslo - pokiaľ vôbec existuje - znie blíženec) môže byť:
Landerneau (kantón)
Landerneau je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Skladá sa z ôsmich obcí.
Turčiansky Peter
Turčiansky Peter je obec na Slovensku v okrese Martin.
Dejiny
Vyvinutá obec je doložená z roku 1323 ako Scenpeter, Zenpeter, Zenthpetur, z roku 1773 ako Szent Péter, Sw. Peter, z roku 1920 ako Svätý Peter, z roku 1948 ako Turčiansky Svätý Peter, v roku 1960 ako Turčiansky Peter, maďarsky Szentpéter, Turócszentpéter, latinsky S. Petrus.
Založili ju na území, ktoré v roku 1309 daroval magister Donč Tomášovi, Dionýzovmu synovi. V roku 1386 patrila synom Pavla zo Záturčia, v 18. storočí Szennesyovcom, v 19. storočí Nyáryovcom. V roku 1784 mala 32 domov a 199 obyvateľov, v roku 1828 mala 22 domov a 203 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom, olejkárstvom a domácim zhotovovaním liečiv.
Za I. ČSR bol Turčiansky Peter poľnohospodárskou obcou.
Počas druhej sv. vojny sa obyvatelia zapojili do partizánskeho hnutia a SNP.
Umbra (tieň)
thumb|right|Umbra, penumbra a antumbra thumb|right|Umbra, penumbra a antumbra mimo astronómie
Umbra ((úplný) tieň), penumbra (polotieň) a antumbra sú mená pre tri rôzne časti tieňa, ktoré sa tvoria, ak zdroj svetla nie je bodom. Tieto názvy sa používajú hlavne pri tieňoch tvorených astronomickými objektami.
Umbra/Úplný tieň
Umbra (lat. tieň) je najtemnejšia časť tieňa. Vo vnútri umbry je zdroj svetla úplne zakrytý cloniacim telesom. V astronómii sa pozorovateľ vo vnútri umbry nachádza v úplnom zatmení.
Penumbra/Polotieň
Penumbra (lat. paenes skoro, + umbra tieň) je miesto, kde iba časť cloniaceho telesa zakrýva zdroj svetla. V astronómii sa pozorovateľ vo vnútri penumbry nachádza v čiastočnom zatmení.
Antumbra
Antumbra je miesto, kde sa cloniace teleso javí úplne pohltené v disku svetelného zdroja. V astronómii, ak sa pozorovateľ pohne bližšie smerom k svetelnému zdroju, zdanlivá veľkosť cloniaceho telesa sa začne zväčšovať, až kým nenastane umbra. Pozorovateľ v tomto mieste vidí prstencové zatmenie.
Vilhelm Hammershøi
Vilhelm Hammershøi (* 15. máj 1864, Kodaň, Dánsko – † 13. február 1916, Kodaň, Dánsko) bol dánsky maliar. Vo svojej dobe patril k najslávnejším umelcom v Európe.
Obrazy Vilhelma Hammershøia majú nostalgický nádych, sú nadčasové. Maľoval pokojné interiéry matnými farbami.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Primaciálny palác
Vďaka svojím architektonicko-umeleckým kvalitám je Primaciálny palác jednou z najvyhľadávanejších pamätihodností Bratislavy. Aj po vyše dvesto rokoch, môžu obyvatelia a návštevníci Bratislavy obdivovať úchvatnú stavbu citlivo zakomponovanú do mestskej zástavby historického jadra mesta.
História paláca
Miesto, na ktorom dnešná stavba paláca stojí, bolo od najstarších čias centrálnym priestorom stredovekého mesta. Pulzoval tu čulý spoločenský život. Archeologické nálezy osídlenie tohto územia posunuli dokonca až do rímskych čias.
Na mieste dnešnej palácovej stavby stál už v stredoveku hospodársky dom ostrihomského arcibiskupa, v ktorom bývali správcovia arcibiskupských majetkov. V časti priliehajúcej k dnešnej Laurinskej ulici sa skladoval cirkevný desiatok, v časti orientovanej k terajšiemu Primaciálnemu námestiu dal postaviť už arcibiskup Dionýz Sečiansky (Szécsi) (14401465) kaplnku zasvätenú uhorskému kráľovi Ladislavovi I.
Predpokladá sa, že palác vznikol pravdepodobne už pred 13. storočím na základoch starej antickej stavby. Biskupský dom sa spomína v listine z roku 1370, kaplnka dokonca už o štvrťstoročie skôr.
Pre ďalší vývoj stavby mali zásadný vplyv udalosti v prvej tretine 16. storočia. V auguste roku 1526 prišlo na Moháčskom poli k známej bitke, v ktorej utrpelo uhorské vojsko porážku. Tá mala pre ďalšie osudy Uhorska neblahé následky. Jedným z nich bolo nútené presídlenie kráľovského dvora z Budína a správcu cirkevnej provincie z Ostrihomu do severne položenej Trnavy a Prešporka. V tom čase, za arcibiskupa Pavla Várdaya (15261549), prestavali obytné časti paláca na renesančnú kúriu a to v čase, keď Bratislava začala plniť funkciu hlavného a korunovačného mesta krajiny.
Každý z arcibiskupov, ktorý tu sídlil, počnúc Petrom Pázmaňom (16161637), ju neustále zveľaďoval. Arcibiskup Juraj Sečéni (Széchényi) (16851695) ju dal v roku 1691 nadstavať o jedno poschodie.
Najväčšmi však k jej vzhľadu prispel arcibiskup Imrich Esterházi (17251745), veľký mecenáš a milovník a znalec umenia. S jeho pôsobením na arcibiskupskom stolci sa spájajú prestavby viacerých budov v meste. Veľkú pozornosť venoval svojej rezidencii, ktorá dostala v roku 1721 úpravy v barokovom slohu. Dal vystavať nové schody, až po horné propylaje a skrášlil palác mnohými nástennými maľbami zhotovenými v súdobom duchu. Pred priečelím budovy postavil portikus, ktorý sa opieral o stĺpy z kamenných kvádrov. Priestranstvo medzi fasádou paláca a zadnou časťou radnice dal uzavrieť umelecky kovanými mrežami. Na námestie pred palácom a pred slepú zadnú stenu radnice umiestnili sochu svätého Jána Nepomuckého medzi dvoma anjelmi. Holú stenu vyzdobili rozmernou freskou predstavujúcou priečelie poschodového paláca s balkónom na stĺpoch. Priestranstvo okolo sochy pokrýval pestovaný trávnik s okrasnými stromami.
Na prízemí paláca bola veľká zaklenutá sieň, kde sa konali zasadnutia miestodržiteľskej rady. Pravdepodobne sa tu zišiel aj korunovačný snem v roku 1563, pri príležitosti prvej z bratislavských korunovácií.
náhľad|Detail kamenného erbu arcibiskupa Baťána. V otvore jaskyne leží lev držiaci v papuli meč; nad jaskyňou vták kŕmi mláďatá vlastnou krvouHefele, žiak významného architekta Johanna Balthasara Neumanna, už dve desaťročia pracoval v službách Uhorskej kráľovskej komory a mal za sebou viacero úspešných projektov na sakrálnych i civilných stavbách nielen v Uhorsku ale aj za jeho hranicami (napr. Győr, Szombathely, Fertőd, Viedeň).
Zmluva s Hefelem je datovaná 24. februára 1777, výsledný variant schválil prímas Baťán 8. júna 1778. Starú arcibiskupskú kúriu vzápätí zbúrali a na jej mieste postavili palác s vnútorným nádvorím, honosným priečelím obráteným do námestia a so sochami na atike. Samotná realizácia stavby prebiehala do roku 1781.
Primaciálny palác ako sídlo ostrihomského arcibiskupa svojmu účelu neslúžilo dlho. O necelé polstoročie sa arcibiskup opäť sťahoval do Ostrihomu (prvým „presťahovaným“ bol Alexander Rudnay v roku 1820). Súviselo to so zmenou spoločensko-politických podmienok. Palác v Prešporku ostal opustený a chátral. Ako nepoužívaný ho dala cirkev do prenájmu. Istý čas tu sídlil dievčenský učiteľský ústav, neskôr dôstojnícka a priemyselná škola.
Motoristický časopis
Motoristický časopis je časopis, ktorý sa obsahuje novinky o automobiloch a automobilovom priemysle. Motoristické časopisy môžu obsahovať testy nových automobilov, porovnávacie testy, ktoré popisujú výhody a nevýhody porovnávaných modelov, automobilové koncepty budúcnosti, dôverné informácie, tzv. „spyshots“ (fotografie maskovaných modelov testovaných automobilkami), úpravy automobilov, zoznamy nových modelov s cenami, špecifikáciami a hodnoteniami, inzercie ojazdených automobilov, správy a udalosti z motoristického športu a rôzne ďalšie informácie.
Prvá publikácia motoristického časopisu začala v roku 1895 a mal názov The Horseless Age. Neskôr bol premenovaný na Automotive Industries Magazine.
Cercier
Cercier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Primaciálny palác
Prehliadka paláca
Primaciálny palác patrí právom k najvyhľadávanejším pamätihodnostiam Bratislavy. Predurčuje ho k tomu nielen jeho poloha v samom centre mesta ale aj mimoriadne pôsobivý vzhľad hlavného priečelia vypĺňajúceho takmer bezo zvyšku južnú stranu rovnomenného námestia. Jeho atraktivitu v neposlednom rade znásobujú aj významné historické okamihy, v ktorých hral palác svoju úlohu.
Exteriér
Dvojpodlažná, štvorkrídlová stavba je charakteristická doširoka roztiahnutým, takmer symetrickým hlavným priečelím. Jeho ústrednú časť tvorí rizalit s predsunutým, balustrádou ohraničeným balkónom, podopieraným štvoricou dórskych sĺpov. Rizalit zavŕšuje mohutný trojuholníkový tympanón. Dve vrchné podlažia sú vo vertikálnom smere opticky delené pilastrami s korintskými hlavicami. Priečelie korunuje balustrádová atika a po celom obvode stavby obiehajúca horizontálna rímsa so zuborezom.
vľavo|náhľad|Mohutný tympanón s alegorickou mozaikou od [[Ernest Zmeták|Ernesta Zmetáka a erb arcibiskupa Baťána]]Z exteriérovej výzdoby si osobitnú pozornosť zasluhuje strecha paláca. Na prvý pohľad upúta predovšetkým uprostred umiestnený mohutný erb arcibiskupa Baťána korunovaný kniežacou čiapkou a kardinálskym klobúkom doplneným insígniami preláta.
Atiku strechy zdobia, ako jednu z mála budov v meste, kolosálne sochy umiestnené v symetrickom usporiadaní. Sú vytesané z pieskovca pochádzajúceho z lomov rakúskeho Sankt Margarethenu. Skupina šiestich alegorických sôch (štyroch samostatných skulptúr a dvoch súsoší) začína zľava súsoším Minervy, druhá socha predstavuje Múdrosť, tretia Lásku k vlasti; po pravej strane erbu sú sochy Mlčanlivosti, Čistoty srdca a napokon súsošie Božej múdrosti (Učenosti). Sochy v sebe nesú istú symboliku, ktorú vysvetlil historik Ján Matej Korabinský (17401811). Podľa neho prvé súsošie dvoch postáv na ľavej strane predstavuje antickú bohyňu múdrosti Minervu (vlastnosťami a atribútmi totožnú s gréckou Aténou), ktorá vyučuje mladíka túžiaceho po poznaní. Symbolom poznania je otvorená kniha pri nohách bohyne. Lásku k vlasti symbolizuje mladík v krátkej tunike držiaci v rukách dva vence – jeden uvitý z trávy a druhý z dubových listov.
Mlčanlivosť predstavuje iný mladý muž s mečom držiaci na hrudi zapečatený list ako znak tajomstva, ktoré je odhodlaný brániť. Čistota srdca je stvárnená postavou ženy, ktorá, stojac v pokore so sklonenou hlavou, tisne si obe dlane k hrudi. Výjav je umeleckou interpretáciou úryvku Ježišovej kázne o blahoslavenstvách: „Blahoslavení čistého srdca, lebo oni uvidia Boha.“ (Mt 5,8).
Posledná dvojica postáv, na pravej strane, sa dá vysvetliť ako alegória Božej múdrosti. Sediaca ženská postava drží v pravej ruke koleso dejín, nohou sa opiera o zemeguľu, a obracia sa k stojacej postave symbolizujúcej Cirkev, opierajúcej sa o stĺp, symbol stálosti.
Sochy, ktoré vznikli v rokoch 17791780, sú dielom dvoch viedenských umelcov – Philippa Jakoba Prokoppa a Matthäusa Köglera. Prokopp je autorom oboch krajných súsoší. Kogler vytvoril štyri samostatné figúry personifikujúce Cnosti; okrem toho je aj autorom mohutného erbu arcibiskupa Baťána.
Palácovému priečeliu dominuje mohutný tympanón, ktorého plochu vypĺňa monochromatická mozaika od akademického maliara Ernesta Zmetáka (19192004). V roku 1959 nahradila fresku rakúskeho neskorobarokového maliara Franza Antona Maulbertscha (17241796). Maulbertsch, člen viedenskej Akadémie výtvarných umení, známy svojimi monumentálnymi sakrálnymi kompozíciami, prijal v roku 1780 pozvanie arcibiskupa Baťána, aby umelecky dotvoril novostavbu jeho paláca. Počas Maulbertschovho umeleckého pôsobenia vznikla nielen freska v tympanóne na priečelí ale aj monumentálna maľba v kupole palácovej kaplnky svätého Ladislava.
Podľa Korabinského pôvodná Maulbertschova maľba predstavovala alegorické vyobrazenie s ústrednou postavou cirkvi – nositeľky Božieho Desatora, ktorú ochraňujú alegorické postavy spravodlivosti a sily (stelesňovanej figúrou leva). Maľba bola zároveň oslavou arcibiskupskej moci, ktorej podliehalo celé Uhorsko, na freske reprezentované v cípoch sediacimi postavami, personifikujúcimi jeho dve hlavné rieky – Dunaj a Tisu.
Tematika sôch ako aj maliarskej výzdoby je známa už z popisov paláca, publikovaných krátko po jeho dostavbe. Okrem toho sú v arcibiskupskom archíve v Ostrihome uložené dva popisy umeleckej výzdoby, z ktorých jeden je vlastnoručne podpísaný Melchiorom Hefelem. Hefele je tiež autorom slov, ktorými vyjadril duchovný odkaz umeleckej výzdoby palácového priečelia: „Stálym štúdiom a úsilím sa človek dostáva k vede a cnosti, ktoré odmeňuje svet a Boh.“ Podľa týchto slov sa výzdoba mala stať trvalým poukázaním na to, že iba viera a náboženstvo sú schopné nastoliť večný poriadok.
Maulbertschova fasádna freska bola už v priebehu 19. storočia poškodená vplyvmi počasia až prakticky zanikla. Keď sa v roku 1937 sochár Alojz Rigele podieľal na reštaurovaní sochárskej výzdoby na atike, do svojho skicára zachytil farebné vyobrazenie zvyškov fresky, ktoré malo byť hodnoverným podkladom pri prípadnej renovácii maľby.
Zničenú maľbu však napokon nahradila mozaika majstra Zmetáka, kompozične i námetovo vychádzajúca z pôvodného diela. Na vrchole mozaiky sa nachádza štylizovaný mestský znak, ktorý nahradil erb Uhorska.
Zaujímavým umeleckým doplnkom palácového priečelia sú dvaja puttiovia umiestnení približne v strede fasády nad balkónom, ktorí vo svojich rukách držia pozlátené písmená C a I, inicály osobného hesla arcibiskupa Baťána: C – Clemencia (Láskavosť) a I – Iustitia (Spravodlivosť). Erb aj plastiky boli pôvodne polychrómované (práca J. Militza, bratislavského maliara a pozlacovača).
Stred palácového nádvoria vypĺňa ranobarokové súsošie svätého Juraja zápasiaceho s trojhlavým drakom, umiestnené na podstavci v osemhrannej nádrži. Dračie hlavy slúžia ako chrliče vody. Je dielom neznámeho kamenárskeho majstra, ktorý ho zhotovil podľa návrhu sochára a grafika Juraja Lippaya mladšieho, synovca ostrihomského arcibiskupa Juraja Lippaya.
Umiestnenie súsošia na nádvorí paláca, ktorý je sídlom mestského magistrátu, je viac ako symbolické. Svätý Juraj, zobrazený v jeho tradičnej ikonografickej kompozícii, bol jedným z mestských patrónov a od nepamäti mu Prešporčania prejavovali osobitnú úctu, o. i. tým, že na jeho sviatok, 24. apríla, si volili richtára a dvanásť prísažných. Na svätého Juraja sa tiež v Dóme svätého Martina udeľovali plnomocné odpustky. Na tradície sviatku svätého Juraja nadviazal mestský magistrát v súčasnosti, keď počas víkendu prislúchajúceho k tomuto dňu sa každoročne koná obľúbené podujatie Bratislava pre všetkých.
Súsošie na palácové nádvorie osadili v roku 1930. Rok predtým ho mestu daroval tunajší obchodník Rudolf Wahl (o tejto skutočnosti informuje pamätná tabuľa umiestnená na zadnej strane podstavca). Bolo v značne zúboženom stave a za jeho dnešný vzhľad vďačíme Alojzovi Rigelemu, ktorý ho zreštauroval.
Predpokladá sa, že súsošie bolo pôvodne súčasťou niektorej z fontán v parku Letného arcibiskupského paláca.
Interiér
Interiér paláca dýcha noblesou a históriou. Pre bežného návštevníka sú prístupné výstavné priestory obrazárne v niekoľkých dobovo zariadených salónoch, pohľad do honosnej Zrkadlovej siene; prehliadková trasa ho napokon zavedie do arcibiskupovho preskleného oratória s možnosťou nahliadnuť do interiéru kaplnky svätého Ladislava.
Slávnostné schodisko vedie na reprezentačné prvé poschodie (piano nobile). Tu sa nachádza predsálie, ktorým sa vstupuje do najpriestrannejšej miestnosti paláca – Zrkadlovej siene. Je jadrom jeho dispozície. Architektonickým prevedením zaberá výšku oboch horných poschodí. Vertikálne je rozdelená okolo celej siene obiehajúcim balustrádovým balkónom. Dnes sa sieň využíva na zasadnutia mestského magistrátu, na usporadúvanie koncertov, sobášov či iných spoločenských podujatí.
náhľad|Pohľad do expozície paláca so slávnymi [[Bratislavské gobelíny|tapisériami]]Ďalšie palácové miestnosti na prvom poschodí slúžia ako výstavné priestory obrazárne, v ktorých sú vystavené umelecké diela predovšetkým obdobia baroka a klasicizmu. Až do roku 1975 tu sídlila Galéria mesta Bratislavy, ktorá sa v uvedenom roku presťahovala do zrekonštruovaného Mirbachovho paláca.
Obrazáreň v paláci bola zriadená v roku 1993 a predstavuje kolekciu niekoľkých desiatok zbierkových predmetov. Vo vstupnom salóne návštevníkov zaujmú najmä reprezentačné portréty vybraných panovníkov habsburského a habsbursko-lotrinského rodu. V ďalších miestnostiach sú umiestnené súbory holandského a flámskeho žánrového maliarstva 17. storočia, či obrazy s biblickou tematikou z dielní talianskych maliarov 16. a 17. storočia.
Najcennejším umeleckým exponátom výstavných priestorov je bezpochyby súbor šiestich nástenných tapisérií nachádzajúcich sa v piatich salónoch v severnom palácovom krídle. Ide o unikátnu kolekciu z prvej polovice 17. storočia s mytologickým výjavom. Tapisérie boli náhodne objavené vo vykurovacom otvore v predsieni Zrkadlovej siene počas rekonštrukčných prác na začiatku 20. storočia. Prečo boli gobelíny ukryté ako aj spôsob ako sa dostali do Bratislavy sú dodnes zahalené tajomstvom.
Kaplnka svätého Ladislava
vľavo|náhľad|Nenápadný vstup do palácovej kaplnky svätého Ladislava. Nad portálom sa nachádza mramorový reliéf Madony s dieťaťomNajdôležitejším sakrálnym priestorom paláca bola jeho kaplnka. Existovala už v stredovekom paláci a už vtedy niesla patrocínium svätého Ladislava, arpádovského panovníka, jedného z uhorských krajinských patrónov (svätý Ladislav – uhorským kráľom v rokoch 10771095 – mal veľkú zásluhu na dokončení procesu christianizácie krajiny).
Pri výstavbe novej kaplnky arcibiskup Baťáni požadoval od architekta zachovanie jej umiestnenia. Mechele rešpektoval arcibiskupovo prianie a tomu pripôsobil aj projekt svojho paláca.
S vysvätením novej kaplnky prímas Baťány počítal už na sviatok svätého Ladislava 27. júna 1781, jej vnútorné zariadenie však ešte nebolo hotové. Dokončili ho až v septembri a hotovú kaplnku tak vysvätili až 9. novembra 1781.
Kaplnka je z exteriéru bežne prehliadnuteľná, pretože takmer nič nenasvedčuje o jej existencii. Je ukrytá v priečnom trakte medzi dvoma nádvoriami, bez zdôraznenia na fasáde a bez vežičky na streche. Jediným nenápadným znamením je reliéf Madony s dieťaťom z červeného mramoru, ktorý dal arcibiskup umiestniť nad vchod z nádvoria.
Kaplnka je vybudovaná na oktogonálnom pôdoryse. Jej vnútorný priestor vertikálne prestupuje všetkými podlažiami paláca, pričom vo výške piana nobile sa nachádzajú lodžie. Jedna z nich, súkromné oratórium arcibiskupa, je zakrytá drevenou zasklenou konštrukciou. Vertikálne je interiér kaplnky členený na dve podlažia oddelené po celom obvode obiehajúcou rímsou so zuborezom. Na najvrchnejšom poschodí zuborezová rímsa tvorí základnú obrysovú líniu pre kupolovú výmaľbu. Týmto architektonickým riešením bola vylúčená maliarska ilúzia plynulého prechodu steny do kupoly.
náhľad|[[Franz Anton Maulbertsch, Zázrak svätého Ladislava, 1780, freska]]Steny kaplnky sú vyzdobené iluzívnymi maľbami navodzujúcimi dojem mramoru. Po obvode architekt vytvoril vysoké výklenky vertikálne oddelené pilastrami s korintskými hlavicami. Do troch z výklenkov sú umiestnené oltáre. Hlavný, zasvätený patrónovi kaplnky, a dva bočné – oltár svätého Jozefa a oltár strážnych anjelov.
Hlavný oltár nesie rozmerný obraz Apoteóza svätého Ladislava, ktorého autorom mal byť pôvodne maliar Anton Rosier (17171781). Ten k nemu vytvoril aj skicu no v jeho realizácii mu zabránila smrť (zomrel 1. júla 1781). Podľa Rosierom vypracovaného návrhu oltárny obraz napokon namaľoval Andreas Zallinger (17381805) v Bratislave usadený viedenský maliar. Obrazy bočných oltárov (Svätý Jozef Pestún a Anjelské chóry) namaľovali Maulbetschovi viedenskí žiaci a pomocníci – Jacob Kohl (17341788) a Johann Maydinger (17331806).
Umelecká výzdoba kaplnky vrcholí v nízkej oválnej kupole. Jej celú plochu vypĺňa monumentálna freska Zázrak svätého Ladislava z roku 1780 od Franza Antona Maulbertscha.
Maľba zachytáva jeden z výjavov z legiend o svätom Ladislavovi. Vyčerpané kráľovské vojsko napojila voda, ktorá zázračne vytryskla zo skaly po tom, čo do nej na koni sediaci Ladislav udrel svojou kopijou. Z nebies celú udalosť sleduje Panna Mária s Ježiškom na rukách. Maľba obsahuje množstvo postáv, medzi ktorými tri postavy majú zvláštny kultúrnohistorický význam: v strede skupiny vojakov napravo šľachtic v uhorskom zemianskom odeve, v strede skupiny vľavo páža s pštrosím perom na čiapke a s krčahom v ruke a úplne vľavo postava sedliaka-lukostrelca v plátenom odeve. Postavy reprezentujú tri spoločenské vrstvy súdobého obyvateľstva v typickom oblečení.
Kaplnka svojmu religióznemu poslaniu slúžila až do druhej svetovej vojny. Potom bola na polstoročie pre verejnosť uzavretá. Sprístupnila sa až po obnove v roku 1993. Dodnes slúži svojmu účelu pri nedeľných bohoslužbách. Na bohoslužobné účely ju využíva rímskokatolícka cirkev, pravoslávna cirkev ako aj Starokatolíci v Bratislave.
Historické udalosti späté s palácom
náhľad|Nápis na múre palácového prejazdu pripomína významnú historickú udalosť – podpis [[Bratislavský mier (1805)|Bratislavského mieru]]Luxusné arcibiskupské sídlo od svojho vzniku dlhší čas spĺňalo postavenie rezidencie s najvyšším spoločensko-politickým poslaním. Okrem toho, že tu počas slávností (korunovácie, slávnostné zasadania uhorského snemu a pod.) boli ubytovávaní predstavitelia najvyššej šľachty a neraz i korunované hlavy, palác sa stal i svedkom jednej z najvýznamnejších historických udalostí novodobých dejín. 26. decembra 1805 sa v honosnej Zrkadlovej sieni zišli zástupcovia najvyššej rakúskej a francúzskej diplomacie. Bratislavský mier, ktorý tu rakúske knieža Johann-Joseph Lichtenstein a francúzsky minister zahraničných vecí Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord podpísali, spečatil víťazstvo napoleonských vojsk v bitke pri Slavkove. Pripomienkou tejto udalosti sú dve pamätné mramorové tabule osadené v múre prejazdu paláca (v slovenčine a nemčine).
V sieni sa konali otváracie slávnostné zasadania Uhorského snemu, ktorý sídlil v súčasnej budove Univerzitnej knižnice. 11. apríla 1848 tu podpísal posledný, v Bratislave korunovaný panovník Ferdinand V. (po predchádzajúcom schválení Uhorským snemom) tzv. Marcové zákony, ktoré o. i. priniesli významné zmeny v štátopravnom usporiadaní habsburskej monarchie.
V Zrkadlovej sieni bola 3. augusta 1968 predstaviteľmi delegácií komunistických strán ZSSR, NDR, PĽR, MĽR, BĽR a ČSSR podpísaná Bratislavská deklarácia. Ani tá však neodvrátila vpád vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska.
Bouzonville (obec)
Bouzonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Landivisiau (kantón)
Landivisiau je francúzsky kantón v departemente Finistère v regióne Bretónsko. Skladá sa z ôsmich obcí.
Kanál
Kanál môže byť:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 1999
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v roku 1999 sa uskutočili od 26. decembra 1998 do 5. januára 1999 vo Winnipegu.
Poradie a štatistiky
{| align="right"
Zostavy najlepších mužstiev
10px Rusko