cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Újezdec (okres Svitavy)
Újezdec je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2010 tu žilo 96 obyvateľov.
Ben Matlock
Benjamin „Ben“ Leighton Matlock je fiktívna ústredná postava z televízneho seriálu Matlock. Postavu v seriáli stvárnil televízny herec Andy Griffith, ktorý sa značne podieľal na výrobe seriálu. V spomienkových epizódach The Dame (Dáma), 1991 a The Diner (Hosť v reštaurácii), 1993 mladého Matlocka hral herec Steve Witting.
Charakteristika
Matlock je vychýrený, priateľský, trochu popudlivý obhajca v Atlante, štát Georgia. Za svoju prácu si pýta honorár $100,000. Je známy tým, že navštevuje miesto zločinu, aby objavil maličkosti, ktoré mohli byť prehliadnuté. Jeho domácky štýl práce – rád hrá na bendžo doma aj v kancelárii alebo leští svoje topánky – korešponduje so zdravými a alternatívnymi teóriami v otázkach zločinu (zvyčajne vraždy). Napriek vysokým honorárom sa správa ako držgroš. Matlock má svojský zmysel pre módu (nosí hlavne sivé obleky).
Má od mladosti nenásytný apetít na hotdogy (vysvetlenie toho je v seriáli Diagnóza vraždy v epizóde „Murder-Two“ (Vražda č.2), čo bolo posledné vystúpenie Matlocka v televízii). V tejto epizóde Matlock obvinil Dr. Marka Sloana (Dick Van Dyke, hlavná postava seriálu) za to, že mu v roku 1969 odporučil katastrofálnu investíciu do 8-pásmových kaziet, v ktorej prišiel ako vysokoškolák o svoje úspory vo výške 5 000 dolárov, a preto musel nosiť lacné obleky a žiť na hotdogoch.
Ben Matlock pri vypočúvaní svedkov rád rozvíja svoje domnienky, teórie možných riešení prípadu namiesto  kladenia svedkom len otázky. Nedáva tým veľa možností svedkom a hlavne je tu možnosť ovplyvňovania poroty. Preto ho sudcovia často napomínajú, aby dával len otázky, držal sa veci a nerobil predčasné závery. Pritom samotný Ben Matlock je nedisciplinovaný a rozčúlený v úlohe svedka odpovedať na otázky len áno či nie alebo má problémy v úlohe obvineného (22.epizóda 1.série People vs. Matlock – Ľud vs. Matlock). To však neznižuje jeho brilantné právnické vystupovanie v prospech neviny tých, ktorých obhajuje.
Andy Griffith spočiatku nemal rád postavu Matlocka kvôli jeho samoľúbosti a šetrnosti. Inšpiráciou pre postavu Bena Matlocka bol obhajca Bobby Lee Cook z mesta Summerville zo štátu Georgia.
Životné začiatky
Matlock na strednej škole hrával baseball a dokonca získal bod (home run) v deviatej zmene (2. séria, 16. epizóda - The Umpire – Rozhodca). V mladosti chodieval do Left-Side hrávať golf. Musel však skončiť kvôli Harroldovi Skalym, ktorý sa tam stále náhle objavil a neustále Matlocka „komandoval“ kvôli spôsobu jeho hry. I napriek zmene Harroldovho správania po vyhranom prípade v epizóde „The Sisters“ svoj názor na golf nezmenil.
Ben pracoval deväť rokov pred štúdiom na Harvard Law School, a preto bol značne starší ako jeho spolužiaci (2. séria, 14. epizóda - The Reunion – Stretnutie po rokoch). Na Harvardovej univerzite promoval ako 29 ročný.
Matlock chcel štúdium na Harvarde predčasne ukončiť. Zabránil mu v tom profesor Erksine Tate. Ben neskôr spomína, že Erksine Tate sa stal jeho obľúbeným profesorom a je mu za mnohé vďačný (1. séria, 10. epizóda - The Professor – Profesor).
Prvý veľký prípad Bena Matlocka bola obhajoba čierneho kuchára Cyrusa Jordana (stvárneného Stanom Shawom) v roku 1962, ktorý bol obvinený z vraždy šerifa v Mt. Harlane. Ben bol nespokojný so svojou prácou ako okresný prokurátor a chcel obhajovať ľudí, preto sa rozhodol vziať Cyrusov prípad. O tomto prípade Matlock rozpráva v spomienkovej epizóde The Diner (Hosť v reštaurácii).
Rodina
Ben Matlock je vdovec, má dve dcéry – Charlene a Leanne. Obe sa stali právničkami so svojou vlastnou praxou. Z prípadu na prípad spolupracovali so svojím otcom. Charlie Matlock, jeho otec, bol automechanik v Benovom rodnom meste.
Má aj krstnú dcéru, Laura Miller (stvárnila Laura Robbins), ktorú naposledy videl pred 11 rokmi na pohrebe jej matky. Pracovala v sekcii s oblečením v obchodnom dome v Atlante.
Právnická prax
Ben Matlock začal právnickú prax začiatkom 60.rokov. Matlock počas svojej právnickej praxe vyriešil viac než 400 kriminálnych prípadov. Prípady si vyberá vo viere, že jeho klient je nevinný. Jeho honorár vyplatený vopred je 100 000 dolárov. Neochotne berie pro bono prípady.
Ben Matlock mal počas rokov niekoľkých asistentov – nielen právnikov, ale aj súkromných detektívov. Jeho právnymi asistentmi boli jeho dcéry Charlene Matlock a Leanne Maclntyre, ako aj Michelle Thomas a Cliff Lewis. Jeho súkromnými detektívmi boli Tyler Hudson, Conrad McMasters, Cliff Lewis a Jerri Stone. Často vstupujú do jeho domu, radi si s ním pojedia  a robia barbecue.
Matlock niekedy zastupoval klientov aj v prípadoch rozvodov a opatrovníctva. Jeden taký prípad, týkajúci sa Carly Evens a jej manžela, bol pre Matlocka raritou, pretože prehral. O päť rokov neskôr Carla bola obvinená z vraždy svojho exmanžela a Matlock zobral jej prípad pro bono ako spôsob ospravedlnenia sa Carle v epizóde The Stripper (Striptérka). Bola to príležitosť o právnickú nápravu ako pri Lester Matthewsovi v epizóde The Convict (Trestanec), keď Lestera súdili za vraždu iného väzňa. Prehral ešte jeden prípad, keď Ken Wilson bol zatknutý za vraždu svojej manželky v epizóde Čierna vdova (The Black Widow). Matlockovému klientovi trvalo sedem rokov, aby sa dostal z väzenia. Po jeho oslobodení bol obvinený po druhýkrát. Preto jeho právnik, Ben Matlock, cestoval do Los Angeles, aby po druhýkrát otvoril tento prípad. Ken Wilson bol znovu vyhlásený za nevinného.
Tretím prehratým prípadom v trestnom práve bol prípad Davea Travisa v epizóde Profesionál (The Pro), ktorý bol potrestaný za vraždu Victora Tomasia. Aj v tomto prípade bol proces znovu otvorený.
Televízny herec Andy Griffith stvárnil postavu Bena Matlocka vo všetkých epizódach seriálu Matlock. Tiež stvárnil Charlieho Matlocka, Benjaminovho otca, v spomienkových epizódach.
Postava Bena Matlocka je údajne inšpirovaná právnikom Bobby Lee Cookom zo štátu Georgia. Cook bol známy svojou výbornou právnickou praxou a spoločenským vystupovaním. Stal sa známym obhajobou Bobbyho Hoppea v odloženom prípade. Hoppe, bývalý obranca futbalového tímu Auburn z majstrovstiev v roku 1957, bol súdený v roku 1988 za vraždu pašeráka spred 31 rokov. Súd sa skončil pre zmätočné konanie.
Hodinový formát seriálu Matlock znamenal, že herec Andy Griffith na televíznej obrazovke strávil viac času v role Benjamina Matlocka ako v role Andyho Taylora – hlavnej postavy seriálu The Andy Griffith´s show.
Benjamin Matlock aj Andy Taylor vždy jazdili v aute značky Ford.
Ukrajinské národné florbalové družstvo žien
Ukrajinské národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Ukrajinu v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Ukrajinskej florbalovej federácie (UFF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2017, v kvalifikácii na MS 2017. Vo februári 2017 nefigurovalo vo svetovom rebríčku IFF.
Ben Matlock
Právnická prax
Ben Matlock miloval výletné jazdy v sivom aute Ford Crown Victoria (využil 3 odlišné modely). Policajné vozidlá v sitkome The Andy Griffith´s show boli značky Galaxie 500 sedans od spoločnosti Ford Motor Company.
Ukrajinské národné florbalové družstvo žien
Na majstrovstvá sveta sa družstvo nekvalifikovalo ani raz. Absolvovalo 1 kvalifikáciu, na ktorej však nevyhralo v žiadnom stretnutí.
Ara modrokrká
Ara modrokrká (Ara glaucogularis) alebo staršie ara kanindé (Ara caninde) je papagáj patriaci do rodu Ara.
Ben Matlock
Slovenský dabing
V slovenskom znení postavu Benjamina Matlocka dabujú slovenskí herci Ladislav Chudík a Marián Slovák.
Ara modrokrká
Výskyt
Vyskytuje sa len na malom území na severe štátu Bolívia v Južnej Amerike.
Špecifiká
Dorastá do dĺžky a do hmotnosti 800 gramov. Donedávna bola považovaná za poddruh ary modro-žltej (Ara ararauna), od ktorej sa však odlišuje hrubším farebným golierom, ktorý je navyše tmavomodrý, kým u ary modro-žltej je čierny.
Ohrozenie
Len nedávno bola zistená veľkosť populácie, v súčasnosti predstavuje asi 73 – 85 pohlavne dospelých vtákov, čo z nej robí najvzácnejší druh veľkého papagája ktorý sa ešte vyskytuje v prírode. Vzácnejšia je len ara sivomodrá (Cyanopsitta spixii), ktorá dnes prežíva len v zajatí. Napriek tomu sa však ara modrokrká dosť často chová, pomerne bežná je aj v súkromných chovoch. Jej cena pritom nie je ani tak vysoká, rozhodne nie ako pri are hyacintovej (Anodorhynchus hyacinthinus), mladý pár stojí okolo 4 800 €.
Rohov (okres Opava)
Rohov je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2010 tu žilo 629 obyvateľov.
Omiécourt
Omiécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Haličsko-volynské kniežatstvo
Haličsko-volynské kniežatstvo (od roku 1253 presnejšie kráľovstvo; lat. Regnum Galiciae et Lodomeriae alebo Regnum Russiae ) bol historický štátny útvar, konglomerát dvoch kniežatstiev existujúci v rokoch 11991253.
Zakladateľom štátu bolo volynské knieža Roman Mstislavič, ktoré pod svojou nadvládou zjednotil Volynsko a Haličsko. Vlády na Volynsku sa Roman ujal už v roku 1170, Halič získal po tom, čo v roku 1198 zomrel Vladimír Jaroslavič, posledný člen rostislavičskej vetvy Rurikovcov. V roku 1203 získal aj moc nad Kyjevom a Perejaslavom. Po jeho smrti, za vlády jeho maloletých synov Daniela a Vasiľka, sa kniežatstvo dočasne rozpadlo a došlo k posilneniu moci miestnych šľachtických elít, ktoré začali bojovať o moc. Záujem o územie kniežatstva mali aj Poľsko, Litva a Uhorsko, zvláštny záujem o územie mal uhorský kráľ Ondrej II., ktorý bol z Haličska v roku 1189 vyhnaný.
Moc vo volynskej časti bola znovu zjednotená po tom, čo Daniel Romanovič v roku 1238 obsadil hlavné mesto Halyč. Ešte v tom istom roku sa mu pri Drohiczyne podarilo odraziť útok teutónskych rytierov. Už v roku 1240 však do Ruska a následne do Európy vpadli Mongoli pod vedením Batuchána, a kniežatstvo sa dostalo do podriadenosti Zlatej hordy. V područí Mongolov, ako ich spojenec však kniežatstvo prežívalo územný a mocenský rozmach, dočasne sa mu podarilo získať rozsiahle územia na Ukrajine, vrátane Kyjeva, a územia v Litve, Moldavsku a Bielorusku. V roku 1245 sa Danielovi v bitke pri Jaroslavi podarilo poraziť svojho rivala Rastislava Michajloviča podporovaného Poliakmi a Uhrami, čím zavŕšil obnovu spojeného kniežatstva. Kniežatstvo ekonomicky rástlo, oživil sa obchod so soľou a do krajiny prichádzali nemeckí, arménski, židovskí a poľskí imigranti. Vážnosť krajiny stúpala, a Daniel začal byť aktívny aj v európskej politike, keď sa ako uhorský spojenec zúčastnil bojov o babengerké dedičstvo a vyplienil dokonca okolie Opavy. Danielova prestíž a západná politika mu priniesla uznanie aj na pápežskom dvore, na čo bol následne pápežským legátom v roku 1253 v Drohiczyne korunovaný za kráľa. Očakávanú konverziu Rusov na katolicizmus však tento krok nepriniesol. Danielova nezávislá politika a snaha o nezávislosť od Mongolov vyústila v mongolskú punitívnu kampaň v roku 1259, ktorá skončila Danielovou porážkou a obnovením mongolského vplyvu. Významná bola Danielova budovateľská činnosť. V tomto období vzniká viacero miest, medzi nimi Chełm (1237), či Ľvov (1256). Práve do Chełmu sa v tomto období presunulo panovníkovo sídlo, pretože Halyč bol zničený Mongolmi.
Po Danielovi v roku 1264 na trón nastúpil Lev II., ktorý hlavné mesto preniesol do Ľvova. Za Levovej vlády boli ku krajine dočasne pripojené poľské územia v okolí Lublina a uhorské územia v Zakarpatsku s centrom v Mukačeve. Moc panovníka však poklesla, pretože hoci krajina navonok zostala celistvá, vnútorne bola rozdrobená medzi dve rodové vetvy a niekoľko bojarských panstiev, jednota v rámci panovníckeho rodu bola obnovená až začiatkom 14. storočia. Za vlády Juraja I. vznikla v roku 1303 samostatná haličská metropolia. Po smrti Jurajových synov, spoluvládcov Leva II. a Andreja I. v boji s Mongolmi v roku 1323 vymrela priama línia dynastie Monomachovičovcov, a bojari určili za nástupcu syna ich sestry Boleslava, ktorý prijal ortodoxnú vieru a meno Juraj II. Jeho vládu sprevádzal rozkvet obchodu a tovarovej výroby, nemecká kolonizácia na územie Ukrajiny v tomto období priniesla magdeburské právo. Preferovanie cudzincov na dvore, čo však vzbudilo nevôľu domácich šľachticov, ktorí Juraja otrávili. Jurajova smrť v roku 1340 priniesla zánik romanovičskej vetvy rodu a moci sa ujal miestny oligarcha Dmitro Dedko. Kniežatstvo sa začalo rozpadať, jeho bývalé územia si rozdelili Poľsko a Litva, až kým krajina v roku 1349 definitívne nezanikla.
Annika Markovicová
Životopis
Vzdelanie získala na Štokholmskej univerzite.
Diplomatické pôsobenie
Na Ministerstve zahraničných vecí začala pôsobiť v roku 1990. V rokoch 1995 až 1999 bola prvou tajomníčkou švédskeho zastúpenia pri OSN v New Yorku. V rokoch 2000 až 2003 bola zástupkyňou riaditeľa pre multilaterálne oddelenie na Ministerstve zahraničných vecí. Ako veľvyslankyňa na Filipínach a Palau pôsobila v rokoch 2003 až 2007. Následne bola v rokoch 2007 až 2011 veľvyslankyňa Švédska v Brazílii s akreditáciou pre Surinam. V rokoch 2011 až 2014 bola enviromentálnou veľvyslankyňou Ministerstva životného prostredia a spolupredsedníčkou pracovnej skupiny vysokej úrovne pre čierny uhlík a metán Arktickej rady a Climate and Clean Air Coalition. V rokoch 2014 až 2018 bola stála predstaviteľka Švédska pri Organizácii pre hospodársku spoluprácu a rozvoj a Organizáciu Spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru. Od roku 2018 do roku 2021 bola veľvyslankyňou v Holandskom kráľovstve a stála predstaviteľka Švédska pri Organizácii pre zákaz chemických zbraní a Medzinárodnom trestnom súde.
Veľvyslankyňa v Rakúsku, na Slovensku a pri OSN
Do svojej súčasnej pozície bola menovaná 8. apríla 2021, jej nástupca v Haagu sa stal Johannes Oljelund. Svoje poverovacie listiny v OSN podala 16. septembra 2021. Prezidentka Zuzana Čaputová ju prijala 7. decembra 2021.
Stehlík ohnivý
Stehlík ohnivý (Carduelis cucullata) je druh vtáka z radu spevavcov z čeľade pinkovité (Fringillidae), vyskytujúci sa v severnej oblasti Južnej Ameriky. V málopočetných skupinách sa prirodzene vyskytuje vo východnej Kolumbii a v štátoch ležiacich na severnom pobreží a stredozápade Venezuely a Guyany. Na ostrove Monos (na Trinidade a Tobagu) je považovaný za vyhynutého. Ako nepôvodný druh bol dovezený aj na Kubu a do Portorika.
Popis a identifikácia
Prvý opis vytvorili v roku 1820, a to na základe pozorovania jedinca odchyteného na území bývalých španielskych kolónií amerického kontinentu.
Správanie
Polosťahovavý. Mimo obdobia rozmnožovania sa pohybuje v malých kŕdľoch tvorených 12 – 13 jedincami. Vo Venezuele sa vyskytuje iba individuálne alebo v pároch.
Biotop
O jeho živote vo voľnej prírode sa vie iba málo, preto je ťažké zistiť, v akom prostredí pôvodne žil. Dnes sa vyskytuje hlavne na lúkach s nízkym porastom, na ktorých sa predtým nachádzali otvorené listnaté lesy. Tieto lesy sú často trávnatejšie ako vždyzelené lesy, a to v dôsledku väčšieho množstva svetla, ktoré preniká na zem, keď stromy zhodia listy, čo umožňuje rast trávy.
Spev a volanie
Spev je pomerne komplikovaný s veľkou škálou tónov, aj keď nie veľmi melodický. Zvyčajne trvá nepretržite dve až tri minúty. Samčeky aj samičky majú jednoduché alebo dvojité volanie. Prvé produkujú v sede, druhé za letu, pričom súvisí s párením.
Výskyt
Pôvodne bol jeho výskyt obmedzený na určité územia Venezuely, Kolumbie a Trinidadu a Tobaga. V Portoriku a na Kube zaznamenali výskyt stehlíka červeného po tom, čo im zo zajatia uletelo niekoľko jedincov. Nedávno zaznamenali jeho populácie aj v Guyane, čím sa rozširuje doposiaľ predpokladané územie jeho výskytu. V niektorých okolitých oblastiach Brazílie a Venezuely sa jeho výskyt ešte nepotvrdil.
Vo Venezuele predstavuje jeho súčasný výskyt menej než 20 % pôvodného územia výskytu a považuje sa za jeden z najohrozenejších druhov v krajine. Historické záznamy zahŕňali územia v štátoch Zulia, Barinas, Trujillo, Portuguesa, Lara, Falcón, Yaracuy, Carabobo, Aragua, Miranda, Guárico, Anzoátegui, Sucre, Monagas a vo federálnom dištrikte. Z tohto bohatého zoznamu pôvodného výskytu sú v súčasnosti potvrdené iba dve lokality: jedna v štátoch Falcón a Lara a druhá v územnom trojuholníku, ktorý tvoria štáty Miranda, Guárico a Anzoátegui. Zo šiestich lokalít pri meste Caracas, kde sa tento druh vyskytoval, sa dnes zachovali iba dve predpokladané miesta výskytu v Národnom parku El Ávila. Jeho výskyt sa predpokladá aj na izolovaných územiach v štátoch Barinas a Zulia. Stupeň ohrozenia tohto druhu je taký alarmujúci, že niektorí autori sa boja zverejniť presné miesta jeho výskytu, aby neuľahčili prácu lovcom vtákov. Historické záznamy zahŕňajú malú populáciu v okolí mesta Cúcuta v Kolumbii. V tomto regióne jeho prítomnosť nedávno opäť zaznamenali. Na Trinidade sa tento druh vždy považoval za zriedkavý a v súčasnosti sa označuje ako vyhynutý.
Stehlík ohnivý sa v prvej polovici 19. storočia objavil v Portoriku, najprv privezený v klietkach, aby ho krížili s kanárikmi. Neskôr sa tam usadil ako naturalizovaný druh. Jeho výskyt zaznamenali okolo roku 1856 aj vo voľnej prírode v okolí mesta Santiago de Cuba a na severe ostrova, pričom viacerí odborníci vylúčili, že ide o pôvodný druh, ale domnievali sa, že išlo o vtáky, ktoré unikli zo zajatia a ktoré nedokázali vytvoriť samostatnú populáciu.
V rokoch 2000 až 2003 sa objavilo niekoľko populácií na savanách v oblasti medzi horou Roraima a riekou Rupununi v Guayane, na území zvanom Guayana Esequiba, na ktoré si nárokuje Venezuela. Tieto populácie sú zrejme pôvodné a žijú izolovane vo vzdialenosti väčšej ako od iných známych populácií. Skúmanie biotopov vhodných pre výskyt tohto druhu v susedných oblastiach Brazílie a Venezuely prinieslo negatívne výsledky.
Potrava
Jedince tohto druhu hľadajú semená v nízkej vegetácii a na stromoch. Medzi ich obľúbené patria Wedelia calycina (z čeľade Astrovité), Phoradendron (z čeľade Ochmetovité), strom Curatella a figovník. Na ostrove Trinidad sa živia semenami pleskanky mexickej (Argemone mexicana).
Hniezdenie
Hniezdi spravidla v dvoch obdobiach, v Guyane od mája do júla a od novembra do decembra. Vo Venezuele od marca do apríla a od augusta do septembra. V kolumbijskom meste Cúcuta ho však videli hniezdiť len v októbri. To sa zhoduje s obdobím kvitnutia stromov a rastlín produkujúcimi semená, ktorými sa živia.
Páry sa začínajú vytvárať v apríli počas svadobného letu, ktorý pripomína let motýľov. Samec opustí konárik a preletí na druhý, kde sedí samica. Zvyčajne dochádza k bojom o teritórium s inými samcami. Dominantný samec sa posadí na konárik o niečo vyššie ako protivník, zaujme vodorovnú polohu a rozkmitá krídla. Protivník utečie alebo s ním bojuje zobákom.
Vzniknutý pár sa od miesta hniezdenia veľmi nevzďaľuje (nanajvýš ). Hniezdia v kolóniách tvorených malými skupinami, ktoré sú od seba vzdialené asi tridsať metrov.
Dobre maskované hniezdo umiestňujú na koniec najvyššej vetvy stromu. Hniezdo má poľguľovitý tvar s hĺbkou a priemerom. Stavajú ho z bavlnených vlákien, machu a kúskov suchých bylín, ktoré sú dlhé 2 až.
Môže sa stať, že dominantná samica ukradne materiál na stavbu hniezda inej samici. Samec ho síce nestavia, ale zvyčajne sprevádza samicu pri hľadaní materiálu. Párenie prebieha v blízkosti hniezda, kde samica zaujme vodorovnú pozíciu, rozprestrie krídla a vydá dlhé volanie „tee tee tee“. Samice znášajú dve až tri úplne biele alebo jemne bledozelenkasté vajíčka. Veľkosť: 14,7 – 1 × 10,8 – .
Samica na nich sedí 12 dní, pričom ju samec pravidelne kŕmi. Jeho hlavnou úlohou je brániť svoje malé územie pred inými dotieravými vtákmi. Samica kŕmi mláďatá a o päť dní neskôr ich prestane zohrievať, pretože vonkajšia teplota neklesá pod 30 – 32 °C. Po pätnástich dňoch opúšťajú hniezdo. O dva alebo tri dni neskôr postaví samica nové hniezdo a druhýkrát znesie vajíčka. Samec sa zatiaľ stará o mláďatá dovtedy, kým nie sú sebestačné.
Chov a obchodovanie
Stehlík ohnivý už od začiatku priťahoval pozornosť európskych chovateľov vtákov pre svoju krásu, vzhľad, učenlivosť a kvalitu spevu.
Predpokladá sa, že prvé jedince začali do Európy privážať v 18. storočí. Prvý opis tohto druhu vznikol vďaka pozorovaniu jedinca chovaného v zajatí, pričom išlo s veľkou pravdepodobnosťou o jedinca chovaného v Španielsku. Išlo zrejme o bežný druh vtáka vo vedeckých zbierkach, múzeách a zoologických záhradách a od roku 1840 bol predmetom porovnávacieho anatomického skúmania živočíšnej ríše.
V Nemecku sa jeho chov stal populárnejším v 70. rokoch 19. storočia, pričom sa predával v niekoľkých špecializovaných obchodoch v Hamburgu, ale aj v Londýne. Kríženie stehlíka ohnivého s kanárikom vnímali na výstave hydiny v Hamburgu v roku 1877 ako novinku hodnú vyznamenania.
Súčasný stav
Tento vták by mohol v blízkej budúcnosti vo voľnej prírode vyhynúť, ak sa jeho odchyt a obchodovanie s ním nezačnú kontrolovať. Ohrozenie druhu sa považuje za extrémne, čo spôsobilo aj vážny dopad na celú populáciu, pričom sa odhaduje, že väčšina populácií vyhynula a súčasná oblasť výskytu je iba ich zvyškom. Na stav tohto druhu sa upozorňovalo už na začiatku minulého storočia. V roku 1952 ho Medzinárodná únia na ochranu prírody klasifikovala ako ohrozený druh a najnovšia verzia červeného zoznamu ho klasifikuje ako kriticky ohrozený, vyžadujúci si naliehavé opatrenia.
Ochranné opatrenia
Stehlík ohnivý je vo Venezuele chráneným vtákom, a to podľa rozhodnutia č. 439 z 12. 7. 1982 zákona č. 32619. Obchodovanie s ním reguluje CITES, ktorý o tomto druhu hovorí v Prílohe I., vďaka čomu sa kontroluje preprava cez ostrov Curaçao, krajinu, ktorá slúžila ako most medzi Venezuelou a Európou pre obchodovanie so stehlíkom červeným.
Oneux
Oneux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Turecký dom (Pezinok)
Turecký dom je rohový renesančný meštiansky dom v historickom centre mesta Pezinok. Nachádza sa na Radničnom námestí číslo 1, na rohu Radničného námestia a Kollárovej ulice. Bol postavený v druhej polovici 17. storočia.
O pôvode názvu budovy sú známe dve teórie. Podľa prvej teórie pochádza názov z toho, že v pivniciach domu boli väznení tureckí bojovníci, ktorí zajatí počas bojov v roku 1663. Podľa druhej teórie, že do tohto domu chodievali tureckí obchodníci tajne kupovať víno. Tajne preto, lebo islam zakazuje pitie tohto nápoja, ktorý bol však obľúbený aj medzi tureckými hodnostármi.
Popis budovy
Bola postavená príslušníkmi rodu Reichetzerov v roku 1643. Dom má dve obytné krídla, uzatvárajúce pravidelný dvor. Do dvora sa vstupovalo priamo z námestia širokým priechodom. Okná sú zdôraznené kamennými ušnicovými obrubami. Trojpodlažnú fasádu horizontálne členia rady okien a kordónové rímsy. Okná na druhom poschodí sú slepé a skrývajú pultovú strechu zvažujúcu sa do dvora. Budova je ukončená oblúčkovou atikou. Je to jediná zachovaná atika v meste. Na nároží vo výške prvého poschodia je valcový arkier. Budova je svedkom rozšírenia tzv. poľskej renesancie na Slovensku. Dnes sa tu nachádzajú obchody, kaviareň, vínotéka, vináreň a kancelárske priestory.
Rekonštrukcia
V auguste 2005 bola dokončená rok trvajúca rekonštrukcia Tureckého domu.
Nórske národné florbalové družstvo mužov
Nórske národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Nórsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou florbalovej sekcie Nórskeho zväzu bandy (NBF Innebandy). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1992. V decembri 2018 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 6. miesto.
Jeho najvýraznejším úspechom je bronz na Majstrovstvách sveta 1996. Potom dosahovalo na MS väčšinou 5. miesto. To posledné dosiahlo na MS 2012, keď si v súboji o 5. priečku poradilo s Lotyšskom.
Zápasy
(k 12. decembru 2018)
Jürgen von Beckerath
Jürgen Rudolf Friedrich von Beckerath (* 19. február 1920, Hannover, Nemecko – † 26. jún 2016) bol nemecký egyptológ a emeritný profesor na Vestfálskej Wilhelmovej univerzite v Münsteri.
Život
Školské roky strávil vo štvrti Höchst vo Frankfurte nad Mohanom, kde roku 1939 zmaturoval. Následne nastúpil na vojenskú službu, z ktorej bol onedlho prepustený kvôli zraneniu.
Po vojne začal v Mníchove štúdium egyptológie, ktoré v roku 1950 ukončil promóciou. Roku 1957 sa stal odborným asistentom a 1963 súkromným docentom na Mníchovskej univerzite. V rokoch 1966–1967 prednášal ako hosť na Columbijskej univerzite v New Yorku. V roku 1970 sa stal riaditeľom a profesorom na Vestfálskej Wilhelmovej univerzite v Münsteri, z ktorej roku 1985 odišiel do dôchodku. Počas tohoto obdobia uverejnil niekoľko veľmi cenených vedeckých prác.
Dnes žije so svojou ženou Irmgard v Schlehdorfe pri Kochelskom jazere v Hornom Bavorsku.
Význam
Jeho najdôležitejšou a najvplyvnejšou vedeckou prácou však ostáva výskum Druhého prechodného obdobia, v ktorom bol aj habilitovaný.
Puškvorec obyčajný
Puškvorec obyčajný (lat. Acorus calamus) je bylina z čeľade puškvorcovité (lat. Acoraceae). Niektoré staršie taxonomické systémy radia puškvorec do čeľade áronovité (lat. Araceae).
Puškvorec je tiež tradičným korením a používa sa aj ako potravinový doplnok (supplement). Neexistujú však žiadne vedecké štúdie, ktoré by potvrdili jeho bezpečnosť alebo liečivé účinky, navyše požitý puškvorec môže byť jedovatý a mať karcinogénne účinky. Z týchto dôvodov je jeho komerčné použitie v Spojených štátoch zakázané.
Opis
náhľad|Detail kvetenstva
Biotop
Puškvorec obyčajný je mokraďová rastlina, najčastejšie rastie na brehoch stojatých a pomaly tečúcich vôd. Môže vytvárať monodominantné porasty radené do asociácie Acoretum calami. Na našom území sa objavil v 16. storočí.
Areál rozšírenia
Pochádza z Ázie. Pôvodný areál zahŕňal Indiu, centrálnu Áziu a pravdepodobne východnú Európu. V súčasnej dobe rastie po celej Európe, v Ázii, Severnej Amerike a ďalších oblastiach. V Ázii a Severnej Amerike rastú ďalšie blízko príbuzné druhy, tvoriace plody.
Použitie
Hoci sa stáročia používal v ľudovom liečiteľstve na liečbu tráviacich ťažkostí a bolesti, neexistujú žiadne vedecké štúdie, ktoré by potvrdili jeho bezpečnosť alebo účinky, navyše požitý puškvorec môže byť jedovatý. Tieto závery viedli k zákazu jeho komerčného použitia (či už samotnej rastliny alebo extraktov z nej) v Spojených štátoch. Užitie vyšších dávok môže vyvolať halucinácie a karcinogénne účinky.
Medicína založená na dôkazoch
Z vedeckého hľadiska niektoré preklinické štúdie naznačovali jeho pozitívny vplyv na liečbu neuropatickej bolesti. Ukázalo sa však že aj veľmi nízke dávkovanie môže spôsobiť poškodenie orgánov a stimulovať vznik nádorov tráviacej trubice. Príčinou je obsah účinnej látky β-azarónu, ktorá je jedovatá a karcinogénna. Významný antidepresívny, analgetický a neuroprotektívny účinok sa nepotvrdil. Štúdie na zvieratách ukázali slabší krátkodobý kardioprotektívny účinok s významnými negatívnymi dopadmi pri dlhodobejšom podávaní. Antialergické účinky sú slabé. Vzhľadom k prítomnosti karcinogénneho β-azarónu sa užívanie rastliny ani extraktov z nej, najmä dlhodobé, neodporúča.
Alternatívna medicína
Podzemok sa využíva ako prírodný insekticíd a zložka parfumov. Tradične sa používa v ájurvédskej a čínskej medicíne na liečbu nespavosti, depresie, neuróz, epilepsie, schizofrénie a ďalších, dominantne neurologických chorôb.
V ľudovom liečiteľstve sa používa podzemok (Rhizoma calami aromatici). Aplikoval sa hlavne pri žalúdočných problémoch, pretože údajne podporuje látkovú výmenu, pôsobí priaznivo na tvorbu tráviacich štiav, má upokojujúci účinok na kŕčovité bolesti a pôsobí aj dezinfekčne a močopudne. V minulosti sa z koreňa vyrábal žalúdočný likér.
Puškvorec má údajne upokojujúci účinok a pôsobí antidepresívne, utlmuje astmatické záchvaty a verí sa, že má pozitívny účinok na stav zoslabnutých ľudí (v starobe, po chorobe, po operácii, ožarovaní, chemoterapii atď.), a aj výrazne protialergické pôsobenie. Používal sa aj vo forme kúpeľov proti reumatizmu, na ekzémy, na omývanie zle sa hojacich rán alebo ako celkovo posilňujúci prostriedok.
Zaužívané názvy produktov či extraktov z puškvorca v alternatívnej medicíne či rôznych krajinách: Sweet Flag, Golomi, Ugragandha, Vacha, Vekhanda, Bach, Calamus Oil.
Gastronómia
V gastronómii boli od stredoveku oddenky využívané na okorenenie sladkých pokrmov a kompótov v indickej a islamskej kuchyni. V Európe aj Amerike býval kandizovaný. Z veľmi mladých výhonkov možno pripraviť šalát na povzbudenie chuti (riziko otravy!).
Mediácia
Mediácia je forma riešenia sporov, spočívajúca v činnosti, ktorou osoby zúčastnené na tejto činnosti riešia prostredníctvom určitej špeciálnej tretej osoby, nazývanej mediátor, spor, ktorý vznikol z ich zmluvného alebo iného vzťahu. .
Mediácia na Slovensku
V podmienkach Slovenska mediáciu upravuje zákon č. 420/2004 Z. z., o mediácii a o doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Mediáciou je možné riešiť spory, ktoré vznikli z občianskoprávnych vzťahov, rodinnoprávnych vzťahov, obchodných záväzkových vzťahov a pracovnoprávnych vzťahov.
Mediáciu, ako podnikateľskú činnosť, môže vykonávať výlučne mediátor - podrobnosti pozri v článku mediátor (osoba).
Chýbajúca stavovská organizácia
Na rozdiel od iných slobodných povolaní (advokát, notár, exekútor, audítor, a i.), mediátori nemajú zákonom zriadenú stavovskú organizáciu – komoru. Mediátori spadajú výlučne pod odbor dohľadu nad právnickými profesiami Ministerstva spravodlivosti SR. Napriek tomu sa vyskytujú určité organizácie, spravidla občianske združenia, ktoré poskytujú svojim členom určitú podporu.
Výhody mediácie
Mediácia je konanie nezávislé od súdneho konania. Mediáciu možno začať tak pred súdnym konaním, počas súdneho konania a ak je to účelné, aj po súdnom konaní.
Medzi najväčšie výhody mediácie patrí dobrovoľnosť celého konania, zákonná mlčanlivosť o priebehu a výsledku mediácie, rovnosť účastníkov, flexibilita mediačného konania, rýchlosť, predvídateľnosť nákladov, výhra oboch strán sporu v prípade úspechu, záväznosť dohody v prípade spísania mediačnej dohody vo forme notárskej zápisnice alebo v prípade schválenia dohody súdom, obnova narušených vzťahov, a ďalšie.>
Rozdiel medzi rozhodcovským konaním a mediáciou
Základným rozdielom medzi mediáciou a arbitrážou (rozhodcovským konaním) je, že dohodou strán sporu o predložení veci na rozhodnutie rozhodcovi sa strany sporu vzdávajú možnosti ovplyvniť výsledné rozhodnutie a budú sa musieť podvoliť rozhodnutiu rozhodcu. Takéto rozhodnutie sa stáva záväzným a vykonateľným bez ohľadu na to, či sa strany sporu s konečným rozhodnutím stotožňujú alebo nie.
Naproti tomu, dohodou o začatí mediácie sa strany sporu nevzdávajú práva ovplyvniť výsledok mediácie. Zverujú právomoc mediátorovi viesť mediačné konanie, ktoré má strany sporu doviesť ku konsenzu, prípadne aspoň ku kompromisu. Napriek tomu, že v závislosti od dojednaných podmienok vedenia mediácie má mediátor v určitej forme právo vysloviť svoj subjektívny názor alebo navrhnúť možnosti riešenia sporu, nemá právo strany sporu nútiť ním navrhované riešenie prijať, ani spor autoritatívne rozhodnúť.
Rozdiel medzi týmito dvoma inštitútmi sa prejavuje v účele konaní. Mediačné konanie je zamerané na záujmy strán sporu a hľadanie obojstranne prijateľného riešenia, zatiaľ čo rozhodcovské konanie je zamerané na právne posúdenie sporu. Rozhodcovské konanie garantuje výsledné rozhodnutie, mediačné konanie takúto garanciu neposkytuje.
Hoa Nguyen Dinh
Ing. Hoa Nguyen Dinh, PhD. (* 12. september 1959, Nghệ An) je vietnamský ekonóm pôsobiaci na Slovensku.
Život
Absolvoval štúdium na Národohospodárskej fakulte Vysokej školy ekonomickej (od roku 1992 Národohospodárska fakulta Ekonomickej univerzity v Bratislave), počas ktorého sa aktívne zapájal do študentskej vedeckej odbornej činnosti. Po doštudovaní začal pôsobiť v Prognostickom ústave Slovenskej akadémie vied, kde po úspešnej obhajobe dizertačnej práce v roku 1993 nadobudol doktorský titul. Vo svojej vedeckovýskumnej činnosti sa zaoberá otázkami ekonomickej politiky, ekonomických nástrojov, manažmentu a zisku v trhovom prostredí a zúčastňuje sa konzultačnej a poradenskej činnosti. V „minimonografii“ Model ekonomického rozvoja ázijských drakov (2001) makroekonomicky rozanalyzoval ekonomiky Singapuru, Kórejskej republiky, Taiwanu a Hongkongu a vykonal komparáciu ich makroekonomických štruktúr so slovenskou ekonomikou.
Sky Crane (kozmonautika)
náhľad|Sky Crane Sky Crane, Sky crane alebo Skycrane je špeciálna brzdiaca plošina pre mäkké pristátie na povrchu Marsu vyvinutá americkou agentúrou pre letectvo a vesmír NASA. Momentálne sa na povrchu Marsu nachádzajú dva rovery, ktoré sú funkčné a Sky Crane ich tam bezpečne dopravil. Pomocou Sky Crane sa zaznamenáva zostup roveru.
Dôvody na realizáciu
Na realizáciu bolo viacero dôvodov. Najhlavnejším bola hmotnosť. Prvý rover nebol Sojourner, ale PrOP - M zo sondy Mars 3. Sojourner bol veľmi malý rover a samotný vážil len 10,6 kg.
Kedže sonda po vstupe do atmosféry spomalí na určitú rýchlosť, ktorá ale nie je ešte stále dostatočná na bezpečné pristátie, musí sonda spomaliť pomocou vysunutia padáku. Takto sonda ešte stále nie je dosť pomalá, a preto musí zažehnúť dýzy. Soujourner mal pristávaciu stanicu Mars Pathfinder, ktorá vážila až 360 kg. Pre rovery ťažké 1 tonu, teda Perseverance a Curiosity, by sa takéto stanice nedali skonštruovať, a preto sa museli vymysliet lepšie prystávacie systémy. Po Pathfinderovi nasledovala ovela vyspelejšia misia Mars Exploration Rover (MER). Tieto rovery vstúpili do atmosféry, vysunuli padáky, približne 20 metrov nad povrchom sa spustili trysky a vypustili airbagy; nasledovalo niekoľko odskokov a potom sa vysunuli okvetné lístky a rovery boli pripravené na prieskum povrchu Marsu. Pre ťažké rovery mal tento projekt pristávania nerealizovateľnú budúcnosť. Airbagy by totiž praskli pri náraze o povrch Marsu. Neskôr inžinieri z NASA zostavili zoznam možných pristávacích technológii a postupne testovali každú jednu z nich. Nakoniec vyšiel z testu najpravdepodobnejšej možnej realizácie bezpečného pristávacieho systému pristávací systém Sky Crane.
Pristátie
Sonda vstupuje do atmosféry Marsu a spomaľuje. Následne sa odhodí tepelný štít a Sky Crane sa oddelí a vykoná špeciálny manéver, aby ho nezasiahol zostupový modul, z ktorého sa oddelil. Ako palivo Sky Crane používa hydrazínový plyn. Následne klesne bezpečne k povrchu a rover spustí na nylonových lanách s elektrickým káblom, ktorý zabezpečuje vzájomné prepojenie. Potom rover potvrdí kontakt s povrchom a prestrihne všetky laná. Sky Crane sa s pár percentami paliva oddelí a odletí do bezpečnej vzdialenosti od roveru a následne sa zničí.
Pomenovanie
Sky Crane je podobný a funguje na princípe ako helikoptéra a bol pomenovaný podľa Skycrane Sikorsky S-64 (Pozri rozlišovaciu stránku Sky Crane).
Basic English
Basic English je zjednodušená angličtina s malým počtom slov (850). Tento umelo redukovaný jazyk jazyk vytvoril Charles Kay Ogden a opísal vo svojej knihe Basic English: A General Introduction with Rules and Grammar (Základná angličtina: Všeobecný úvod s pravidlami a gramatikou), vydanej v roku 1930.
Ogden tvrdil: „naučiť sa anglicky trvá sedem rokov, naučiť sa Esperanto sedem mesiacov, a naučiť sa Basic English sedem týždňov.“ Basic English je teda používaná niektorými podnikmi, ktoré potrebujú upraviť zložité knihy pre medzinárodné použitie a jazykovými školami, ktoré chcú poskytnúť svojim študentom základnú znalosť angličtiny v krátkej dobe.
Ladislav Varsányi
Ladislav Varsányi (* 17. august 1921, Paňa† 17. január 1985, Tomášov) bol maďarský pedagóg, organizátor kultúry zemianskeho pôvodu.
Basic English
Princípy dizajnu
Ogden sa pokúsil zjednodušiť angličtinu, ponechal ju normálnu pre rodených hovorcov tým, že špecifikoval obmedzenia gramatiky a kontrolovanú malú slovnú zásobu, ktorá využíva rozsiahle parafrázovanie.
Ogden do Basic English nezaradil slova, ktoré môžu byť opísané inými slovami, a snažil sa, aby vybrané slova boli platné v akejkoľvek zemi. Svoj zoznam slov podrobil veľa testom a úpravám. Ogden zároveň zjednodušil gramatiku, ale snažil sa ju nechať prirodzenú pre rodeného hovorcu. Slovná zásoba obsahuje iba 18 slovies, pričom dve z nich, „may“ a „will“, sú pomocné slovesa. Slovesa sú podla Ogdena „slovným plytvaním“ a môžu viesť k ne správnemu pochopeniu vysloveného. Preto slovná zásoba Basic English obsahuje 600 podstatných mien, 150 prídavných mien (z ktorých 50 je protikladných) a 100 „operátorov“ (zámena, príslovky, predložky, spojky, častice a uvedených 18 slovies).
Ladislav Varsányi
Život
Rodičia Csiffáry Béla (Vojtech) a Varsányi Kornélia. Manželka učiteľka Kováts Borbála (Barbora).
Basic English
Princípy dizajnu
Ogdenov všeobecný úvod hovorí: „V základnej angličtine nie sú žiadne slovesá, základný predpoklad je, že podstatné meno v angličtine je veľmi jednoduché, ale používanie slovies nie je, odstránenie slovies by bolo vítaným zjednodušením“.
Zoznamy slov
Ogdenove zoznamy slov obsahujú iba korene slov, ktoré sú v praxi rozšírené o definovanú množinu prípon a úplný súbor foriem povolený pre akékoľvek dostupné slovo (podstatné meno, zámeno, alebo obmedzený súbor slovies). 850 základných slov Basic English sa nachádza vo Wikislovníku Zoznam základných anglických slov. Toto jadro je teoreticky dosť pre každodenný život. Avšak, Ogden predpísal, že každý študent by sa mal naučiť ďalší 150-slovný zoznam pre každodennú prácu v určitej oblasti, pridaním zoznamu 100 slov obzvlášť užitočných vo všeobecnej oblasti (napr. veda, verš, biznis, atď.), spolu s 50-slovným zoznamom zo špecializovanejšej podmnožiny tohto všeobecného poľa, aby sa vytvorila základná slovná zásoba 1 000 slov pre každodennú prácu a život.
Ladislav Varsányi
Život
Študoval na benediktínskom gymnáziu v Komárne. Vysokoškolské štúdium začal v Bratislave na Štátnej pedagogickej škole v rokoch 19361938, a dovŕšil v Ostrihome na Arcibiskupskom pedagogickom ústave, kde získal v roku 1941 učiteľský a kantorský diplom. V roku 1965 dokončil externé štúdium geografia-chémia na pedagogickej katedre na Vysokej škole pedagogiky v Nitre.
Basic English
Zoznamy slov
Okrem toho Ogden predpokladal, že každý študent by mal byť oboznámený s (a teda môže preskúmať) len základnú podmnožinu približne 200 „medzinárodných“ slov. Preto by mal študent prvého stupňa absolvovať základnú slovnú zásobu okolo 1 200 slov. Realistický všeobecný slovník by mohol obsahovať 2 000 slov (jadro 850 slov, plus 200 medzinárodných slov a 1 000 slov pre všeobecné oblasti obchodu, ekonómie a vedy). Stačí na štandardnú úroveň angličtiny. Táto slovná zásoba z roku 2000 predstavuje „čo by mal každý študent vedieť“. Na tejto úrovni sa študenti mohli začať pohybovať sami.
Ogdenov zoznam zoznam 2 000 základných slov a zoznam 1500 špeciálnych anglických slov slúžia ako slovníky pre Wikipédiu základnej angličtiny.
Ladislav Varsányi
Život
Najprv vyučoval v Tomášove a potom narukoval. Po druhej svetovej vojne od roku 1946 bol obecným notárom a kantorom, neskôr v rokoch 19501982 vyučoval. Do roku 1978 bol riaditeľom základnej školy, vtedy sa im podarilo rozšíriť školu v Tomášove na 8 ročníkov.
Bol členom viacerých odborných komisií a autorom množstva učebníc a metodických pomôcok, ako aj spoluautorom publikácii na poli vyučovania písania a hudobnej výchovy. V rokoch 19541978 bol členom redakcie časopisu Szocialista Nevelés.
Basic English
Kritika
Jedna z kritík základnej angličtiny tvrdí, že znížením počtu slov sa zvyšuje používanie idiómov, ktoré nie sú pre nerodných hovorcoch angličtiny hneď zrejmé. Napríklad výraz make good (idiomaticky „uspieť, naplniť, napraviť“, doslova „urobiť dobrým, urobiť dobro“) nahrádza sloveso „succeed“ (uspieť), zatiaľ čo výraz „make bad“ (bad – zlý) nie je náhradou slovesa fail (zlyhať). Angličtina je veľmi idiomatický jazyk: väčšina slovníkov idiómov ich teraz obsahuje okolo 4 000. Pre ich porozumenie je potrebné poznať takmer 2 000 slov, čo je viac ako dvojnásobok slovnej zásoby základnej angličtiny. Protiargumentom je názor, že študenti angličtiny sa skôr či neskôr budú musieť naučiť túto väčšiu slovnú zásobu a s ňou aj idiómy, a preto nie je na škodu uviesť asymetrické idiómy hneď na začiatku.
Veľkosť slovnej zásoby tiež núti úplne vyradiť značný počet bežných anglických slov, ako napríklad „world“ (svet). Navyše sú zachované nepravidelnosti angličtiny v záujme spätnej zameniteľnosti.
Podľa ďalšieho kritického názoru ide o formu jazykového imperializmu, pretože ide o pokus vytvoriť z angličtiny, a prípadne anglofónnych kultúr, štandardnú medzinárodnú kultúru.
Ako učebná pomôcka pre angličtinu ako druhý jazyk bola základná angličtina kritizovaná za výber základnej slovnej zásoby a za jej gramatické obmedzenia.
V roku 1944 publikoval expert Rudolf Flesch článok v časopise Harper's Magazine „Ako základná je základná angličtina?“ v ktorom tvrdil: „Nie je to základné a nie je to angličtina.“ Podstatou jeho sťažnosti je, že slovná zásoba je príliš obmedzená a v dôsledku toho sa text stáva nevhodným a zložitejším, než je nevyhnutné. Tvrdí tiež, že slová v základnom slovníku boli svojvoľne vybrané a poznamenáva, že neexistovali žiadne empirické štúdie, ktoré by poukazovali na to, že jazyk je jednoduchší.
Historické zmienky
Winston Churchill spočiatku podporoval myšlienku využitia základnej angličtiny ako medzinárodného jazyka ako prostriedku na zefektívnenie vojnového úsilia v britských kolóniách, zmienil sa vo svojom prejave na Harvarde v roku 1943. Podľa známej anekdoty mu však bolo vytýkané, že jeho slávny výrok „Blood, toil, tears and sweat“ je v základnej angličtine „Blood, hard work, eyewash and body water“ (v slovenčine krv, ťažká práca, tekutina ktorá umýva oči a voda v tele) čo môže byť nelichotivo dvojznačné; podľa inej verzie „eye water and face water“ (oko-voda a tvár-voda).
Podľa webu Talking to George Orwell, pripraveného britským vzdelávacím týždenníkom Times Educational Supplement, George Orwell pravdepodobne vo svojej knihe 1984 parodoval základnú angličtinu. Zmienky o newspeaku možno vyložiť ako skrytú kritiku „umelých jazykov“, ktoré boli v čase písania knihy navrhované.
Mutácia
Mutácia alebo (ako proces) mutovanie môže byť:
Shannon Szabadosová
Shannon Szabadosová (orig. Shannon Szabados, * 6. august 1986, Edmonton, Alberta, Kanada) je kanadská reprezentačná brankárka v ľadovom hokeji. Po svojom prastarom otcovi je maďarského pôvodu.
Úspechy
Je držiteľkou zlatej medaily na ZOH 2010 v kanadskom Vancouveri a striebornej medaily na MS 2009 vo fínskej Hämeenlinne.
Bilancia na ZOH 2010
Na ZOH 2010 nastúpila v troch stretnutiach, kde odchytala plný počet 180 minút a z 59 striel inkasovala len jediný gól od Švajčiarky Darcie Leimgruberovej.
Festival de Cannes
thumb|Festival de Cannes Festival de Cannes alebo po slovensky Festival v Cannes (do roku 2002: Festival international du film, t.j. Medzinárodný filmový festival) je medzinárodný filmový festival, ktorý sa každoročne koná vo francúzskom meste Cannes od roku 1946. Zakladateľom festivalu je Jean Zay.
Program festivalu
Sekcia "Oficiálny výber":
Sekcie súbežné s festivalom :
Sekcie súbežné s festivalom od iných organizátorov:
Oresmaux
Oresmaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karol Mišovic
doc. Mgr. art. Karol Mišovic, PhD. (*1987, Bratislava) je slovenský teatrológ, divadelný historik a vedec.
Životopis
Karol Mišovic ukončil magisterské štúdium v roku 2012 a v roku 2015 doktorandské štúdium teórie a kritiky divadelného umenia na Divadelnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave. Tematikou jeho diplomovej práce bolo komplexné spracovanie profesionálnej inscenačnej tradície hier Carla Goldoniho na Slovensku. V dizertačnej práci sa zameral na kontroverznú divadelnú osobnosť Jána Borodáča a jeho režijnú a dramaturgickú tvorbu v rokoch 1924 – 1938.
V praxi sa sústreďuje predovšetkým na výskum slovenskej divadelnej histórie s dôrazom na réžiu a herectvo počas 20. storočia. Aktívne sa venuje publikačnej a vedeckej činnosti vo sfére súčasnej teatrológie. Autorsky sa podieľal na tvorbe viacerých vedeckých projektov a zborníkov, či už z pozície koordinátora, editora alebo autora odborných teatrologických štúdií. Kapitolami prispel napr. do kolektívnych monografií ''Dejiny slovenského divadla I., Dejiny slovenského divadla II. či Zlaté 60. (roky)'' v Slovenskom národnom divadle. V roku 2016 mu vyšla knižná monografia Javiskové osudy, v ktorej sa zameral na históriou slovenského ženského herectva s osobitným zameraním na herečky Máriu Prechovskú, Evu Kristinovú, Vieru Strniskovú, Zdenu Gruberovú a Evu Polákovú. V roku 2020 uverejnil monografiu o herečke Soni Valentovej s názvom Cesta herečky. Je autorom štúdií o režiséroch Jánovi Borodáčovi, Pavlovi Hasprovi, Mariánovi Amslerovi, Lukášovi Brutovskom a hereckých profilov Oľgy Borodáčovej-Országhovej, Eleny Zvaríkovej-Pappovej, Jakuba Rybárika a Moniky Potokárovej.
V rokoch 2012 – 2019 pracoval v Divadelnom ústave. Od roku 2016 je interným pedagógom na Katedre divadelných štúdií na Divadelnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave, kde vyučuje o dejinách slovenského a českého divadla.
Od roku 2019 je vedeckým pracovníkom v Ústave divadelnej a filmovej vedy Centrum vied o umení SAV.
V roku 2020 účinkoval v dokumentárnom filme Život za divadlo.
Je vášnivým milovníkom Spice Girls.
Jameson
thumb|vpravo|Sudy s whiskey značky Jameson Jameson je írska značka whiskey. Rovnomennú distilériu založil v roku 1780 v Dubline John Jameson. Do roku 1971 bola táto whiskey destilovaná v Bow Street (Smithfield Village) v Dubline. Dnes sa produkuje v meste Cork a na pôvodnom mieste je len expozícia starej distilérie. Táto značka patrí k najznámejším producentom whiskey na svete.
John Kelly z Killanne
Hudba
Jeho udatné skutky boli predlohou známej tradičnej írskej balady Kelly of Killanne, ktorú napísal Patrick Joseph McCall.
Jameson
Produkty
K John Jameson & Son Limited patria aj: