cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veľká hospodárska kríza (30. roky 20. storočia)
Situácia po prvej svetovej vojne
V niektorých častiach Európy sa k nespokojnosti s ekonomickými podmienkami pridávali aj pocity frustrácie z výsledkov vojny, inde sa ešte bojovalo o definitívnu podobu hraníc. Nasledovali vlny nepokojov v celej Európe, ktoré viedli k vzostupu popularity extrémistickych a radikálnych politických strán a následne dochádzalo k potláčaniu demokracie, slobody a ostatných ľudských práv. Najkrutejšími boli nacizmus v Nemecku, fašizmus v Taliansku a socializmus v Sovietskom zväze. Predzvesťou blížiacej sa krízy bola kríza v poľnohospodárstve v rokoch 1926 až 1929. V Spojenom kráľovstve vyústila povojnová kríza do generálneho štrajku baníkov. V Nemecku boli ekonomické problémy závažnou témou, kvôli potrebe vyplácať vojnové reparácie Francúzsku.
Vznik krízy
Presné príčiny vzniku krízy sú dodnes predmetom sporov medzi ekonómmi. Medzi často uvádzané dôvody patrí napríklad silná expanzia ponuky peňazí zo strany centrálnej banky Spojených štátov amerických (akronym FED, ). FED zvýšil počet zlatom nekrytých peňazí zo 42,1 na 68,8 miliárd dolárov v rokoch 1921 až 1929, čo viedlo k inflácii vo výške približne 63 % v priebehu týchto ôsmich rokov.
24. októbra 1929 došlo k pádu burzy New York Stock Exchange na Wall Street. Tento deň sa označuje ako Čierny štvrtok a je považovaný za začiatok krízy. V priebehu tohto kritického týždňa FED emitoval takmer 300 miliónov dolárov. Požičal vláde dvojnásobok dovtedy požičaných peňazí cez kúpu vládnych cenných papierov a diskontoval ďalších približne 200 miliónov cenných papierov pre členské banky FED-u. Už ku koncu roka 1929 (teda o dva mesiace) suma FED-om držaných cenných papierov sa viac ako strojnásobila o 375 miliónov dolárov.
Spojené štáty americké
4. marca 1929 nastúpil do prezidentského úradu Herbert Hoover, ktorý sa viacerými opatreniami pokúšal ovplyvňovať hospodársky vývoj. Výrazne zvýšil vládne výdaje (napríklad štátny deficit vzrástol na 2,2 miliardy dolárov v roku 1931, čo bolo niekoľkonásobne viac ako rozpočtové deficity predtým). V snahe posilniť hospodárstvo vkladala vláda pod Hooverovým vedením množstvo prostriedkov do verejných prác a veľkolepých projektov, ako napríklad Hooverova priehrada, v tom čase najväčšia elektráreň na svete. Medzi ďalšie vládne zásahy do ekonomiky patrilo zvyšovanie dotácií do poľnohospodárstva, regulatívne určenie minimálnych cien poľnohospodárskych produktov a výkup prebytkov ich následnej nadprodukcie. V politike zamestnanosti sa spoliehal najmä na odbory a tlačil na zamestnávateľov, aby zvyšovali mzdy. Od konca roka 1929, keď bola nezamestnanosť na úrovni 6 %, stúpala táto postupne spolu s neustále rastúcimi reálnymi mzdami až na 26 % na konci roka 1932.
V roku 1932 schválil Revenue Act of 1932, v ktorom výrazne zvýšil dane - daň z nehnuteľností na dvojnásobok, firemné dane vzrástli o 15 %, daň z príjmu pre niektoré skupiny narástla z 25 % na 63 %. 17. júna 1930 presadil najvyššie clá v dejinách USA cez Smoot-Hawleyho colnú tarifu (Smoot-Hawley Tariff Act). Podobná reakcia ostatných štátov sveta ochromila následne svetový obchod.
Európa
Mnohé Európske krajiny zažívali vlnu nepokojov súvisiacich so zlou ekonomickou situáciou - štrajky, demonštrácie a pod. Nedostatok kapitálu viedol ku krachu priemyselných podnikov, znižovaniu priemyselnej výroby a následnej vysokej nezamestnanosti. Dochádzalo k znižovaniu kúpyschopnosti obyvateľstva, čo viedlo k ďalším krachom.
Česko-Slovensko bolo postihnuté v rokoch 1929 až 1933. Ako exportne orientovanej krajiny sa ho kríza veľmi dotkla. Kým v roku 1923 bolo 441 000 nezamestnaných, vo februári 1933 ich už bolo 920 000, teda každý tretí robotník bol nezamestnaný. V niektorých oblastiach vznikali tzv. hladové doliny, čo boli regióny s extrémne veľkou nezamestnanosťou, nedostatkom spotrebného tovaru, financií a liečiv, čo malo za následok aj šírenie rôznych epidémií. Cena hlavného exportného artiklu, cukru, klesla o 74 % a príjmy roľníkov klesli o 40 %, čo sa prenášalo na dopyt a podobne.
Daniel Šmihula
Doc. JUDr. MUDr. Daniel Šmihula, PhD., Dr. iur. (* 27. apríl 1972, Bratislava) je slovenský právnik, politológ, novinár a spisovateľ.
Životopis
Absolvent Lekárskej (1996) a Právnickej fakulty (2001) Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 19982001 študent a štipendista Výberového vzdelávacieho spolku (medzinárodné vzťahy). V roku 2002 získal doktorát (JUDr.) na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity v oblasti medzinárodného práva.
V rokoch 20012004 doktorand Ústavu politických vied Slovenskej akadémie vied (teória politiky, PhD.). V rokoch 20022008 postgraduálny študent Právnickej fakulty Viedenskej univerzity (európske a medzinárodné právo, Doctor iuris). V roku 2014 sa stal docentom v odbore teória a dejiny štátu a práva.
Od roku 2002 pôsobenie v štátnej správe a diplomacii (Úrad vlády SR, Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí SR), na Ústave politických vied SAV (20012011) a postupne viacerých univerzitách (Právnická fakulta UK v Bratislave, Stredoeurópska vysoká škola v Skalici, Univerzita Konštantína Filozofa v Nitre, Akadémia Policajného zboru). Člen spoločnosti Mensa.
Otcom Daniela Šmihulu je novinár Vladimír Šmihula a jeho bratom undergroundový hudobník Vladislav „Gašpar“ Šmihula.
Tvorba a dielo
Medzi jeho najvýznamnejšie diela patria nasledujúce knižné publikácie:
Je autorom odborných i publicistických článkov v oblasti histórie, medzinárodných vzťahov a medzinárodného práva (v slovenských i českých časopisoch) a taktiež politických komentárov v Sme, Slove a Literárnom týždenníku a iných periodikách. Pravidelne vystupuje na domácich i zahraničných odborných konferenciách.
Vo svojich najvýznamnejších prácach sa zaoberal základnými princípmi fungovania medzinárodného systému, vzájomnou podmienenosťou vnútornej a zahraničnej politiky a taktiež fenoménom násilia v medzinárodných vzťahoch. Porušil tradičný pacifistický imperatív pri zaoberaní sa otázkami mieru a vojny v slovenskom politickom myslení.
Násilie považuje za integrálnu súčasť medzinárodných vzťahov, ktoré dokonca môžu byť definované práve ako prostredie s vysokou pravdepodobnosťou použitia silových prostriedkov. To je výsledok absencie vyššej centrálnej moci v medzinárodnom systéme, ktorá by efektívne vynucovala zachovávanie mieru a taktiež pôsobenia selektívneho evolučného mechanizmu, ktorý zabraňoval prežitiu pacifistických komunít a naopak uprednostňovala komunity schopné podľa potreby pružne prechádzať od mieru k vojne a naopak. Jeho pohľad na štát a spoločnosť je ovplyvnený kultúrnou a politickou antropológiou a nevyhýba sa ani otázke biologických determinantov ľudského sociálneho a politického správania.
Zaoberal sa taktiež problematikou práv a právneho postavenia príslušníkov národnostných menšín.
Viacero štúdií je venovaných aj otázkam ľudských práv a vývoju štátu ako inštitúcie, vrátane tzv. mechanizmu (dosahovania) pokroku.
Literárna činnosť
Je členom viacerých bratislavských literárnych klubov: Generácia (v rokoch 20092011 jeho predsedom), Quasi, Planéta opíc. V deväťdesiatych rokoch bol aktívny účastník slovenského fandomu. Autor viacerých vedecko-fantastických poviedok (Tvár, Misia k Titánu, O statočnom kadetovi, 60 miliónov, Inžinier Gordon a jeho ľud, Pútnik) a básní. V niekoľkých krátkych literárnych útvaroch opisoval aj študentský, intelektuálsky a bohémsky život v Bratislave po roku 1989 (Pitva, básne Jesenné mesto, Úplné odcudzenie). V roku 2021 vydal fantasy román Obrancovia Liptova.
Trnavská apoštolská administratúra
Trnavská apoštolská administratúra bola zriadená ako dočasné riešenie cirkevnej správy toho územia Ostrihomskej arcidiecézy, ktoré po rozpade Rakúsko-Uhorska v roku 1918 pripadlo novovzniknutému Česko-Slovensku.
Kistokaj
Kistokaj je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Miškoveckom okrese.
Trnavská apoštolská administratúra
Dejiny
Bezprostredne po vzniku ČSR spravovali rozsiahle územie Ostrihomskej arcidiecézy na Slovensku vikári s právomocou generálneho vikára. Išlo približne o 80% územia arcidiecézy. Zriadením administratúry 29. mája 1922 bolo toto územie vyňaté zpod právomoci ostrihomského arcibiskupa a podriadené priamo Svätej stolici. Prvým apoštolským administrátorom bol menovaný ThDr. Pavol Jantausch.
Definitívnemu riešeniu situácie na Slovensku nepriali napäté vzťahy medzi ČSR a Svätou stolicou, aj keď zmluva Modus vivendi z roku 1928 medzi vládou ČSR a Svätou stolicou predpokladala vznik arcibiskupstva na území Slovenska. Tomuto nepriala ani medzinárodná situácia, keď po viedenskej arbitráži časť územia pripadla Maďarsku. Po 2. svetovej vojne hatil možnosti doriešenia nástup komunizmu po roku 1948.
Definitívne riešenie bolo dosiahnuté až v roku 1977, keď 30.decembra pápež Pavol VI. apoštolskou konštitúciou Praescriptionum sacrosancti oddelil územie Trnavskej administratúry od Ostrihomskej arcidiecézy a upravil jej hranice, ako aj hranice iných diecéz na území ČSSR. Apoštolskou konštitúciou Qui divino z toho istého dňa bola zriadená samostatná slovenská cirkevná provincia a Apoštolská administratúra v Trnave bola povýšená na arcibiskupstvo
Endoderma
Endoderma  alebo menej často [a po česky] endoderm    môže byť:
Courteix
Courteix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
All for You
All for You je siedmy štúdiový album (desiaty celkom) speváčky Janet Jackson vydaný 24. apríla, 2001 vydavateľstvom Virgin Records.
Polovystužená vzducholoď
náhľad|300px|Sovietska polostužená [[vzducholoď V6 „OSOAVIACHIM“, postavená Umbertom Nobilem]] Polovystužená vzducholoď je vzducholoď s čiastočnou kostrou - obvykle pevným kýlom.
Typickými predstaviteľmi tohto typu boli vzducholode Norge a Italia Umberta Nobileho.
Sedlnice
Sedlnice je obec v Česku v okrese Nový Jičín v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 429 obyvateľov, z toho 693 mužov a 736 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 39,5 roka, ženy 39,8 roka).
História
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1267.
Martin (mesto na Slovensku)
thumb|Centrum mesta náhľad|Pohľad na hlavné námestie thumb|Martin, východný pohľad z [[Martinské hole|Martinských hôľ]] right|thumb|Budova Slovenskej Sporiteľne thumb|Bývalá budova tlačiarne [[Neografia]]
Martin (,, ; do roku 1951 Turčiansky Svätý Martin) je mesto na severe Slovenska. Je to historické centrum Turca a okresné mesto.
Polohopis
Nachádza sa v severnej časti Turčianskej kotliny, na rieke Turiec, ktorá tu priberá Silavu, Pivovarský, Podhájsky i Krásny potok. Prevažná časť mesta leží na Turčianskych nivách, západná časť stúpa do Valčianskej pahorkatiny a juhovýchodný okraj sa dotýka Mošovskej pahorkatiny. Z celého mesta je výhľad na Malú Fatru.
Krajské mesto leží približne severozápadne, Prievidza  juhozápadne, Turčianske Teplice  južne, Banská Bystrica  juhovýchodne, Ružomberok  východne a Dolný Kubín  severovýchodne. Najbližším mestom sú severne ležiace Vrútky.
Dejiny
Doteraz najstaršie datované nálezy, dokladajúce osídlenie mesta, pochádzajú z lokality Malá hora. Tu boli pri stavbe nemocnice objavené pozostatky osady z mladšej doby kamennej a v nej škrabadlá, kamenné sekerky a zdobená keramika, ktorá pomohla upresniť časové zaradenie ku kultúre s lineárnou keramikou (cca 5700 – 5000 pred Kr.). Ďalšie nálezy dokladajú osídlenie Turca v strednom eneolite (26002300 pred Kr.), kedy sa osídlenia ľudí badenskej kultúry nachádzali na úpätí Veľkej Fatry. V strednej dobe bronzovej bolo osídlenie Turca už súvislejšie, pomerne bohaté nálezy už aj priamo v oblasti mesta pochádzajú z doby železnej a rímskej. Usadlíci tu už od bronzovej doby budovali opevnené hradiská, vyrábali pracovné nástroje a šperky z bronzu, no tiež obrábali pôdu a chovali dobytok. Terasy rieky sa stali útočiskom obyvateľov lužickej kultúry (Jahodníky), vo veľkomoravskom období bol región osídlený už pomerne husto, čo dokladajú viaceré mohyly z 9. a 10. storočia (Priekopa). Turcom viedla významná cesta z Ponitria do Poľska, popri ktorej vznikali slovanské osady. Kotlina bola do Uhorska začlenená začiatkom 12. storočia, správa územia však podliehala hornonitrianskemu centru. V 13. storočí územie patrilo pod správu Sklabinského hradu.
Prvá písomná zmienka je z roku 1284, ako „villa sancti Martini“, ktorá lokalitu nazýva podľa kostola, zasväteného sv. Martinovi – biskupovi z francúzskeho Tours. Spomína sa to v donácii uhorského panovníka Ladislava IV. Priama zmienka o meste pochádza z donácie magistra Donča z 25. júla 1315, vydanej pre farnosť kostola sv. Martina. 3. októbra 1340 panovník Karol Róbert povýšil Martin na mesto. V stredoveku bola impulzom pre rozvoj Martina jeho výhodná poloha na dôležitej ceste do Kremnice a Ponitria. Hospodársky vzostup zastavil v septembri 1431 vpád Husitov, široké okolie vyplienili aj v roku 1433. Ich konanie odsúdil i kráľ Žigmund, ktorý 23. septembra 1434 mestu obnovil staré výsady.
Význam mesta v polovici 15. storočia poklesol na úroveň zemepanského mestečka a Martin sa stal majetkom Sklabinského hradu. Úpadok bol z veľkej časti spôsobený prírodnými katastrofami, kedy oblasť opakovane zasiahli zemetrasenia (14431445, 1453) i morová epidémia v jeseni 1452. Zvyšovala sa závislosť od hradného panstva, čo s nevôľou sledovali predstavitelia mesta, snažiaci sa o rozšírenie mestských privilégií. V roku 1557 získalo od kráľa Ferdinanda trhové právo, potvrdené 24. februára 1668 kráľom Leopoldom. V polovici 16. storočia tu okrem kováčov, spomínaných už v roku 1384, pôsobili obuvníci, zámočníci a hrnčiari, ktorí si vytvárali cechy. Veľkou pohromou pre mesto bol rozsiahly požiar v roku 1666, ďalší nasledoval 1. septembra 1778, kedy zhorel takmer celý Martin a popri viacerých požiaroch bol najničivejší ten z 22. apríla 1843.
Od 17. storočia do roku 1922 bolo mesto centrom Turčianskej župy. V 19. storočí sa z mesta stalo stredisko slovenskej kultúry a jeho význam rástol. Martinčania a obyvatelia Turca sa aktívne zapojili do revolučného diania, do vojska sa ich prihlásilo 34. V mestečku sa 31. januára 1849 uskutočnilo ľudové zhromaždenie, na ktorom vodcovia výpravy oboznámili obyvateľov s návrhom na federáciu národov monarchie. Ku koncu 19. storočia sa mesto stalo centrom slovenského národného obrodenia, sídli tu aj Matica slovenská (od roku 1863). V roku 1866 bolo v meste založené Slovenské patronátne gymnázium. Medzi ostatné významné spolky založené v meste patrí aj prvý ženský spolok Živena (1869), Slovenský spevokol (1872), ale aj Dobrovoľný hasičský spolok (1873).
Hospodársky však stále zaostávalo a najviac obyvateľov sa venovalo poľnohospodárstvu, chovu dobytka a remeslám. Rozšíreným zamestnaním tunajších žien bolo tkanie ľanového a konopného plátna, koncom 19. storočia sa, aj zásluhou vybudovania železnice, začal presadzovať obchod. Populárny bol podomový predaj, mnohí Martinčania odchádzali za obchodom i do sveta a výnimočné meno si získali turčianskí olejkári. Podporu obchodu a podnikania znamenalo založenie Sporiteľne v roku 1868, v roku 1884 (1886) tu vznikla Tatra banka a pôsobila tu i Martinská vzájomná pokladňa a Turčianska úverová banka. Od roku 1869 v Martine pôsobil Kníhtlačiarsky účastinársky spolok, ďalšia tlačiareň vznikla v roku 1898. Pre rozvoj literatúry, jej vydávanie a šírenie bol významný vznik Kníhkupecko-nakladateľského spolku v roku 1886. V roku 1893 tu z iniciatívy Andreja Kmeťa vznikla Muzeálna slovenská spoločnosť, propagáciu slovenského folklóru, ľudových umeleckých a remeselníckych výrobkov vykonávalo od roku 1910 družstvo Lipa. V prvých rokoch 20. storočia tu vznikol priemyselný podnik Tatra nábytok, pivovar, rafinéria minerálnych olejov a celulózka.
Dôležitú úlohu zohral Martin a jeho okolie aj počas Slovenského národného povstania, kedy sa tu vytvorilo jadro ilegálneho Revolučného okresného národného výboru a tunajšia posádka prešla na stranu povstalcov. Koncom 2. svetovej vojny, 11. apríla 1945 včasne ráno, bol Martin oslobodený vojskami 1. československého armádneho zboru spolu s rumunskou armádou. Vojská oboch armád prišli z dvoch strán takmer súčasne. Dodnes sa tak vedú spory, ktorá jednotka oslobodila Martin ako prvá. Samotnému oslobodeniu mesta predchádzala rozsiahlejšia akcia jednotiek rumunskej a sovietskej armády v oblasti Turca. Po obnovení ČSR bola v roku 1948 začatá výstavba Závodov ťažkého strojárstva, už o rok neskôr začala výroba oceľových konštrukcií a žeriavov. Vybudovaná bola tepláreň, podnik Biotika, Divadelná technika, viaceré stavebné závody, rozšírená a zmodernizovaná výroba bola v tlačiarni Neografia, Turčianskych celulózkach, pekárni, mliekárni a Fatre. Budovali sa nové štvrte (Podháj, Sever, Ľadoveň, Košúty a Záturčie) a sídliská, kultúrne i športové zariadenia. Rozšírené bolo Múzeum A. Kmeťa, Múzeum Martina Benku, vybudované bolo Múzeum slovenskej dediny v Jahodníckych hájoch. Otvorené bolo Slovenské národné literárne múzeum a Turčianska galéria.
V roku 1962 bolo v Martine vytvorené pracovisko Lekárskej fakulty Univerzity Komenského, v súčasnosti samostatná Jesseniova lekárska fakulta. Po zmene režimu a ukončení strojárskej výroby nastala v meste zložitá ekonomická situácia a zvýšila sa nezamestnanosť. Postupne sa však vybudovali a otvorili nové prevádzky, podstatne sa znížila aj nezamestnanosť.
24. augusta 1994 bolo mesto Martin zákonom vyhlásené za národné kultúrne centrum Slovákov.
Časti mesta
Podľa Štatútu mesta Martin je územie mesta tvorené štyrmi katastrálnymi územiami (Martin, Priekopa, Záturčie, Tomčany) a administratívne pozostáva mesto zo siedmich mestských častí.
Mestské časti
Sídliská
Osady
Obyvateľstvo
Martin ma v súčasnosti okolo 54 000 obyvateľov (rok 2018). Od roku 1996, kedy malo mesto 60  917 obyvateľov, zaznamenáva kontinuálny pokles z dôvodu migrácie ľudí za prácou a sťahovania do okolitých dedín. V roku 2016 klesol Martin z 8. na 9. pozíciu najväčšieho mesta na Slovensku. Nezamestnanosť sa pohybuje kolo 3 %.
Erb
V modrom štíte na striebornom koni sediaci striebornoodetý zlatovlasý rytier (sv. Martin). Ľavicou si pridržiava červený plášť, v pravici drží zlatý meč. Pred koňom kľačí strieborný zlatovlasý žobrák. Symbol mesta Martina, ktorý ako sídlisko nesporne existoval už v 11. storočí, bol po prvý raz doložený na pečati pripojenej k písomnosti z 20. marca 1375.
Ostatné pamiatky
V marci 2021 sa po takmer 50 rokov podarilo nájsť a odkúpiť stĺpy z bývalej martinskej synagógy. Stĺpy sa stanú súčasťou pamätníka martinským obetiam Holokaustu.
Turizmus
Poloha mesta v blízkosti Malej i Veľkej Fatry ho predurčuje byť atraktívnym východiskom túr. Predovšetkým oblasť Martinských holí, dostupná cestou i chodníkmi z miestnej časti Stráne, je celoročným obľúbeným cieľom turistov. Mimo siete turistických trás je atraktívna ferrata v údolí Pivovarského potoka pod Martinskými hoľami. Známe je lyžiarske stredisko Winter Park Martinky, relatívne ľahko dostupné sú i strediská v Jasenskej i Valčianskej doline. Veľká Fatra s dlhými dolinami ponúka vhodné podmienky na cykloturistiku i náročné celodenné túry. Podhorím Veľkej Fatry vedie Turčianska cyklomagistrála.
Pre milovníkov histórie je dostupné historické centrum mesta, ako aj neďaleké hrady Sklabiňa, Blatnica a Zniev. V regióne je tiež viacero archeologických lokalít a stredovekých kultúrnych pamiatok.
Základné školy
V meste bolo v roku 2017 9 základných škôl a základná umelecká škola, ktorých zriaďovateľom bolo mesto Martin. Štyri z týchto škôl boli zlúčené s materskými školami. Okrem toho na území mesta pôsobili 2 súkromné základné školy, 4 súkromné základné umelecké školy, 2 cirkevné základné školy a špeciálna základná škola.
Materské školy
V meste Martin v roku 2013 pôsobilo 6 materských škôl a 7 súkromných materských škôl.
Hospodárstvo
Martin bol v dobe ČSSR významným strediskom ťažkého a zbrojárskeho strojárstva. Príchod nových zahraničných investorov umožnil nadviazať hlavne na strojársku tradíciu v meste. Ide o firmy ako Viena International, Volkswagen Slovakia, MAR SK a podobne. Významní zamestnávatelia sú aj v oblasti papierenského priemyslu (DS Smith), obuvníctva (ECCO) alebo polygrafie (Neografia). Významnú martinskú stavebnú firmu STAMART kúpila v roku 2006 medzinárodná spoločnosť Skanska. V okolí pôsobia firmy ako PREFA Sučany, HBM Pharma alebo ŽOS Vrútky. V oblasti turistického ruchu sú populárne strediská Martinské hole, Jasenská dolina a Valčianska dolina.
Cestná doprava
V Martine sa stretávajú dve cesty prvej triedy – cesta I/65 a I/18. Cesta I/65 tvorí obchvat Martina v smere sever-juh. Vďaka obchvatu sa dopravné zápchy v meste tvoria iba výnimočne, obsahuje ale veľa svetelných križovatiek. Semafory sú našťastie nastavené na zelenú vlnu, mesto sa tak dá prejsť zhruba s jedným zastavením. Diaľničný obchvat mesta v smere západ-východ tvorí diaľnica D1 (otvorenie úseku Dubná skala – Turany 10. júla 2015 ). Po dokončení úseku Dubná skala s tunelom Višňové bude plynulé spojenie so Žilinou, ktoré bude obchádzať problematický úsek Strečnianskou úžinou.
Železničná doprava
Martinom prechádza železničná trať 170, vedúca zo Zvolena do Vrútok. V meste sa nachádza železničná stanica, v mestskej časti Priekopa sa nachádza rovnomenná železničná zastávka. V minulosti sa uvažovalo o zriadení ďalšej zastávky v blízkosti sídliska Sever, ktorá mala niesť názov Martin-Fatra podľa neďalekej sódovkárne. Napriek tomu, že zastávka bola uvedená aj v cestovnom poriadku (napr. pre GVD 1995/1996), nikdy nebola zrealizovaná.
Od roku 1982 je trať po stanicu Martin elektrifikovaná jednosmerným napätím 3 kV. V súčasnosti sem hnacie vozidlá elektrickej trakcie pravidelne nezachádzajú. V minulosti mal Martin priame spojenie s Bratislavou jedným párom rýchlikov v elektrickej trakcii, epizódne sem s jedným párom diaľkových vlakov jazdil súkromný železničný dopravca. Cez mesto premávajú rýchliky z Banskej Bystrice do Žiliny. Vybrané spoje majú predĺženú trasu do Česka.
Mestskou hromadnou dopravou je dosiahnuteľné susedné mesto Vrútky s jeho železničnou stanicou na hlavnej trase Bratislava – Košice. Vrútocká stanica je okrem zastávkových osobných vlakov obsluhovaná rýchlikmi, vlakmi vyššej kvality a aj medzinárodnými vlakmi z Česka.
Autobusová doprava
Autobusová stanica je v blízkosti železničnej stanice. Premávajú z nej len prímestské autobusové linky, diaľková doprava premáva zo zastávky na ulici Jesenského. MHD prevádzkuje Dopravný podnik mesta Martin a zabezpečuje 26 liniek. Väčšina začína/končí v centre Martina (zastávky MHD Nemocnica, Biotika, SAD, Ľadoveň, Hotel Turiec). Cestovný lístok je možné zakúpiť u vodiča v hotovosti, z dopravnej karty alebo z mestskej karty.
Letecká doprava
V Tomčanoch, mestskej časti Martina, sa nachádza športové letisko. Najbližšie medzinárodné letisko je Letisko Žilina.
Čestní občania mesta
Držitelia ocenenia:
Partnerské mestá
V súčasnosti má Martin 8 partnerských miest :
Prodrive
thumb|Subaru Impreza Prodrive P1 Prodrive je britská tuningová spoločnosť so sídlom v Banbury, Oxfordshire v Anglicku. Má pobočky v Nemecku, Spojených štátoch, Thajsku a Austrálii. Zaoberá sa navrhovaním, konštrukciou a prípravou pretekárskych a rely automobilov. Spoločnosť spolupracovala s automobilkami Subaru, Ford a Aston Martin (je jej vlastníkom).
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2005
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2005 boli 1. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa v Sydney, v Austrálii od 24.28. mája 2005, za účasti 4 tímov. Víťazom sa stala domáca Austrália.
Vedľa majstrovstiev Oceánie, tzv. Pacifického pohára, prebiehala aj kvalifikácia s 2 tímami (pretože nie všetky krajiny, ktoré sa zúčastnili majstrovstiev, boli členmi IHF) na MS 2005 v Rusku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Pánduovci
Pánduovci bola mytologická pätica bratov zo staroindického eposu Mahábhárata. Hlavné postavy pánduovcov sú bratancami Kuruovcov, mytologického staroindického rodu, ktorý určitý čas vládol svetu.
Judhišthira
Judhišthira bol najstarší z bratov Pánduovcov, syn Kuntí. Bol považovaný za najcnostnejšieho z bratov a najlepšie znalého véd. Jeho nadanie neraz Pánduovcov zachránilo, no jeho slabosť pre hru v kocky bolo príčinou vyhnania Pánduovcov do 13 ročného vyhnanstva.
Viac informácií v hlavnom článku Judhišthira
Bhíma
Bhíma bol druhý najstarší z bratov Pánduovcov, syn Kuntí. Vynikal hrobou silou, odvahou a hlbokým potlačovaním hnevu voči Durjódhanovi na žiadosť Judhišthiry a Ardžuny. Bhíma zabil troch najsilnejších rakšásov na celom svete, a štvrtého zabil jeho syn.
Viac informácií v hlavnom článku Bhíma
Ardžuna
Ardžuna bol tretí najstarší z bratov Pánduovcov, syn Kuntí. Preslávil sa ako najmocnejší bojovník s lukom známym ako Gándíva a nesmiernym priateľstvom s Krišnom, ktoré siahalo až do minulých životov. Ardžuna symbolizuje ideál človeka podľa staroindických véd a je spolu s Krišnom najdôležitejšou postavou bhagavadgíta.
Viac informácií v hlavnom článku Ardžuna
Sáhadéva
Sáhadéva a Nakula boli dvojičky, synovia Mádrí. Sáhadéva vynikal múdrosťou a narábaní s mečom.
Nakula
Nakula bol druhý syn Mádrí, bojovník vynikajúci v narábaním s lukom a telesnou krásou.
Pándu
Pándu bol synom kráľovnej Ambáliky a Vjási. Je zakladateľom rodu Pánduovcov, a to aj napriek tomu, že nemal deti s ani jednou zo svojich dvoch manželiek, Kuntí a Mádrí. Jeho deti splodili rôzny bohovia na základe mantry, ktorú ovládala Kuntí.
Viac informácií v hlavnom článku Pándu
Kuntí
Kuntí bola matkou Judhišthiry, Bhímy a Ardžuny. Sprevádzala ich na časti ich ciest. Svojich synov splodila vďaka spojeniu s bohmi.
Viac informácií v hlavnom článku Kuntí
Mádrí
Mádrí bola druhá manželka Pándua, spojením s božskými dvojičkami porodila mocné dvojičky Sáhadévu a Nakulu. Stala sa príčinou Pánduovej smrti.
Viac informácií v hlavnom článku Mádrí
Draupadí
Krásna Draupadí bola dcéra kráľa Drupady a spoločná manželka všetkých piatich Pánduovcov.
Jason Muzzatti
Jason Muzzatti (* 3. február 1970, Toronto, Kanada) je býalý kandsko-taliansky hokejový brankár. Najskôr bol reprezentantom Kanady, neskôr využil svoje talianske občianstvo a od roku 2004 reprezentoval na niekoľkých medzinárodných turnajoch Taliansko. Stal sa prvým brankárom s talianskou národnosťou, ktorý pôsobil v National Hockey League.
Je dvojnásobným šampiónom americkej univerzitnej hokejovej ligy NCAA, kde bol raz vyhlásený za najlepšieho hokejistu sezóny a trikrát sa dostal do All Star Teamu.
Šampionát v Talianskej hokejovej lige vyhal celkovo trikrát, dvakrát získal Superpohár (všetko s tímom Milána).
V roku 2005 pomohol Taliansku kvalifikovať sa na Majstrovstvá sveta, keď v turnaji skupiny B zaznamenal až 96,3% úspešnosť zákrokov a stal sa brankárom turnaja. Taliansko získalo zlatú medailu a priamy postup. V roku 2004 získal s Talianskom na rovnakom šampionáte striebornú medailu.
V roku 2006 reprezentoval Taliansko na domácich Olympijských hrách v Turíne ako prvý brankár národného tímu.
Le Pontet (Savoie)
Le Pontet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Komjáti
Komjáti je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 1108 ha a žije tu 321 obyvateľov (2007).
Endoderma (botanika)
Vďaka endoderme sú rostliny schopné regulovať príjem vody a živín, brániť sa prenikaniu patogénov, fytotoxínov a toxických kovov.
Lignol
Lignol je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lucius Coelius Antipater
Lucius Coelius Antipater bol rímsky právnik, učiteľ rečníctva a historik. Pochádzal z plebejskej rodiny, ale vďaka kvalitnému vzdelaniu sa presadil v Ríme.
Coelius Antipater bol autorom niekoľko právnických spisov, ktoré sa nedochovali, a historickej monografii o Druhej púnskej vojne v siedmich knihách. Coelius sa výrazne odklonil od analistickej školy rímskej historiografie, keď sa obmedzil na popis jednej udalosti namiesto uvádzania všetkých udalostí od založenia Ríma.
Coeliovým literárnym vzorom bola grécky písaná história Silenia Calatina.
Daněk (priezvisko)
Daněk je české priezvisko s významom daniel (cicavec z čeľade jeleňovité). Český ženský tvar je Daňková, slovenský aj Daněková. Najrozšírenejšie je v mestách Praha, Brno, Šlapanice (okres Brno-venkov) a Kroměříž. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Bratislave a Žiline.
Známi nositelia
Pozri v článku Daněk.
Oklahoma
Oklahoma je jeden zo štátov USA. Patrila medzi posledné štáty, kde voľne žili Indiáni. Názov pochádza z pôvodného jazyka Indiánov, kde okla znamená ľudia, homa znamená červená, teda Krajina červených ľudí. Hlavné mesto Oklahomy je Oklahoma City. Štát sa nachádza v tzv. „Tornado Alley“, vďaka veľkému počtu tornád, ktoré sa tu každoročne vyskytujú a spôsobujú veľké škody na majetkoch a životoch.
Jan Daněk
Jan Daněk môže byť:
Mužská štvorhra na Barclays Dubai Tennis Championships 2009
Mužská štvohra na Barclays Dubai Tennis Championships 2009 sa hrala ako súčasť Barclays Dubai Tennis Championships 2009 od 23. do 28. februára 2009. Titul získali Juhoafričan Rik De Voest a Rus Dmitrij Tursunov, ktorí vo finále porazili česko-švédsky pár Martin Damm, Robert Lindstedt 4-6 6-3 10-5. Pre R. De Voesta to bol druhý a pre D. Tursunova tretí titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Danek (priezvisko)
Danek je slovenské priezvisko. Slovenský ženský tvar je Daneková, menej často aj Danková. Najrozšírenejšie je v obci Bukovec (okres Myjava) a v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Danek.
Skotnice
Skotnice je obec v Česku v okrese Nový Jičín v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 739 obyvateľov, z toho 376 mužov a 363 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 39,3 roka, ženy 40,5 roka).
Bjorn Rehnquist
Bjorn Rehnquist (* 5. január 1978, Borås, Švédsko) je bývalý švédsky profesionálny tenista.
Komlóška
Komlóška je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Sárospatackom okrese.
Má rozlohu a žije tu 287 obyvateľov (2007).
Vlajka Burkiny
náhľad|Vlajka Burkiny
Vlajka Burkiny má dva vodorovné pruhy, červený a zelený, so žltou päťramennou hviezdou uprostred. Vznikla roku 1984, keď do vtedy Horná Volta zmenila svoje meno i výsostné emblémy.
Predtým sa v rokoch 1959 – 1984 užívala hornovoltská vlajka s čiernym, bielym a červeným vodorovným pruhom. Červená farba symbolizuje revolučný boj a záväzok z toho vyplývajúci, zelená poľnohospodárstvo, hojnosť a nádej, žltá bohatstvo štátu. Päť cípov hviezdy predstavuje vedúcu úlohu revolúcie.
Le Verneil
Le Verneil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oregon
Oregon je jeden zo štátov USA nachádzajúci sa na severozápadnom pobreží USA. Hlavné mesto Oregonu je Salem.
Václav Daněk
Václav Daněk môže byť:
Josef Daněk
Josef Daněk môže byť:
Pompeius Trogus
Gnaeus Pompeius Trogus bol rímsky historik keltského pôvodu pôsobiaci na konci 1. storočia pred Kr.
Trogus pochádza z galského kmeňa Vocontov sídliacich v Zaalpskej Galii (Galia Transalpina), starého spojenca Rimanov. Historikov dedo bojoval na Pompeiovej strane vo vojne proti Sertoriovi a získal za svoje zásluhy od vojvodcu rímske občianstvo (podľa toho prijala jeho rodina meno Pompeius). Trogov otec zasa slúžil v Caesarovej armáde ako sekretár a tlmočník.
Dielo
Trogus bol človek širokého rozhľadu. Podľa zmienok u Plínia Staršieho napísal radu encyklopedických diel o prírode, zvieratách a rastlinách. Jeho najznámejšie dielo ale zostáva Historiae Philippicae (Filippské dejiny), 44 kníh zaoberajúcich sa dejinami celého známeho sveta od založenia mesta Ninive legendárnym kráľom Ninom po Trogovu súčasnosť (približne 9 po Kr.).
Historiae Philippicae
Trogov pohľad na dejiny a miesto Ríma v nich je odlišný od perspektívy väčšiny rímskych historikov. Už len samotný názov diela, ktorý je prevzatý od gréckeho historika Theopompa, autora knihy Filippika (Dejiny vlády Filipa Macedónskeho), poukazuje na to, že Trogus sa zaujímal viac o dejiny východného Stredomoria, predovšetkým Macedónskej ríše kráľov Filipa a jeho syna Alexandra Veľkého, než o rímske dejiny. História Ríma zaberá iba posledné dve z jeho kníh, kým Macedónii je venovaných 33 kníh. Jasne v tom badať zámer keltského historika poukázať na to, že Rímska ríša je len jednou z rady mocností, ktoré v Levante povstali a že pokiaľ možno medzi nimi hľadať nejakú skutočnú veľmoc, bola to obrovská ríša Alexandra Macedónskeho. Trogova tvorba obsahuje časté geografické a etnografické odbočky, ktoré slúžia ako dôležitý prameň informácii o starovekom svete.
Trogus predstavuje významnú protiváhu rímskej historiografie, ktorá mala tendenciu vyzdvihovať nadmerne význam rímskeho národa a pripisovať Rímu a jeho dejinám väčší význam, než v skutočnosti mali. Jeho veľkým zdrojom bol grécky historik Timagenes z Alexandrie, ktorého dejepisné dielo bolo výslovne protirímske. Hoci dnes už nie je uznávaný názor, že by Trogus písal výslovne protirímsku históriu, objavujú sa u neho časté narážky, ktorými spochybňuje alebo dokonca vyvracia slávne rímske víťazstva a politické úspechy. Pochvalne sa vyjadruje o rímskych nepriateľoch, ktorým Rimania často neprávom, z ideologických dôvodov, pripisovali neexistujúce negatívne vlastnosti – Hannibalovi, Mithridatovi, Pyrrhovi. Jeho dielo sa tiež zaoberá Partskou ríšou, čo je opäť výrazný rozdiel oproti rímskemu poňatiu dejín, v ktorých Parti boli považovaní nanajvýš za necivilizovaných barbarov, ktorých ríša nemá hlbší politický základ a nemôže teda byť vyrovnaným politickým protivníkom Rímskej ríše.
Trogovo dielo sa nedochovalo. Máme z neho iba výťah (epitomé) spísaný v 2. alebo 3. storočí po Kr. Marcom Iunianom Justinom. Ako poslednú udalosť zaznamenáva Justinus získanie rímska armáda|rímskych štandard od Partov (20 pred Kr.), ktorí ich ukoristili po katastrofálnej porážke rímskeho vojska pod vedením Marca Licinia Crassa (53 pred Kr.). Kratšie zlomky Trogovho diela sa zachovali u Vopisca, Hieronyma a Augustína.
Pretože sa Trogovo dielo zachovalo iba ako výťah, nevieme si urobiť predstavu o jeho štýle. Justinus zachoval v svojej skrátenej verzii Troga rozsiahlu pasáž nepriamej reči, ktorá mala byť záznamom Mithridatovej reči. Z toho by bolo možné usudzovať, že Trogus sa inšpiroval Caesarom, ktorého stručné zápisky bez zbytočných rétorických prvkov vlastných pre rímsku historiografiu, boli keltskému vzdelancovi pravdepodobne dobre známe. Druhým vzorom mohol byť pre Troga Sallustius.
Petrovice (okres Bytča)
Petrovice sú obec na Slovensku v okrese Bytča.
Prírodné podmienky
Obcou prechádza potok Petrovička, v okolí ktorého sa nachádzajú jeľšovo-vŕbové porasty, taktiež je dané územie aj súčasťou územií európského významu Natura 2000 pod kódom SKUEV0644. Oblasť je silne ohrozovaná ťažbou a znečisťovaním. Z katastra obce sú hlásené pravidelné pozorovania šeliem (rysy, medvede, či vlky). Vo vrchnej časti katastra sú lesy hlavne smrekové, či bukové a občasne s jedľami. Nižšie sa už objavujú i pôvodné dubovo-hrabové lesy.
Dejiny
Obec bola založená v druhej polovici 13. storočia. Prvá písomná zmienka o Petroviciach pochádza z roku 1312, v dokumente nazvanom ako Peter (richtár v Petroviciach), v ktorom boli spomenutí svedkovia plebán Konrád a Herman.
Na osud Petrovíc vplývalo časté menenie vlastníctva bytčianskeho panstva v 15. a 16. storočí, čo trvalo až do roku 1558, keď bola uzavretá vzájomná dohoda medzi Rafaelom Podmanickým a Jánom Imrafim. Daňový zápis potvrdzuje, že v roku 1553 Petrovice so všetkým dedinami bytčianskeho panstva patrili pod hrad Hričov. Od roku 1563 až do roku 1626 bytčianske panstvo vlastnili Thurzovci, jedna z najbohatších feudálnych rodín na Slovensku. Obyvateľstvo nemalo jednoduchý život, museli odovzdávať dávky, štátne aj stoličné dane, cirkevný desiatok. Počas vojny každá sedliacka usadlosť mala povinnosť dať jedného robotníka na 6–12 dní práce pri budovaní opevnení. V roku 1593 žilo v Petroviciach 13 rodín.
V 17. storočí panovali v krajine vnútorné nepokoje a od roku 1608 boli poddaní pripútaní k pôde. V tom čase žilo v Petroviciach okolo 6 sedliackych a 8 želiarskych rodín. Podželiari pracovali za stravu, oblečenie alebo menši peniaz u bohatších sedliakov.
V 18. storočí sa bytčianske panstvo dostalo do rúk Esterháziovcov, ktorí ho vlastnili až do zrušenia poddanstva. Krajina sa začala obnovovať po vojnách a nepokojoch. Hlavným zamestnaním bolo stále poľnohospodárstvo a druhy pestovaných obilnín sa v priebehu storočí takmer nezmenili. V obci žilo 64 želiarskych rodín. Ich ale poľnohospodárstvo nemohlo uživiť, preto museli hľadať spôsob obživy inde. Jozef II. neskôr zrušil nevoľníctvo a uvoľnil viazanosť k pôde.
V 19. storočí v obci žilo 36 sedliackych a 103 želiarskych rodín (obec mala 609 obyvateľov). Zemepánovi odvádzali dávky, prevažovala peňažná renta nad materiálnou. Pre bytčianske panstvo bola hora Petrovská stálym zdrojom príjmov, celý lesný komplex mal 600 urbárskych jutár. Poddanstvo bolo na ústupe a v roku 1848 bol prijatý zákon o zrušení poddanstva, ale želiari a zmluvní roľníci (viazaní k panskej pôde zmluvou) museli zostať aj naďalej u Esterháziovcov. V druhej polovici 19. storočia základnú masu tvorili drobní roľníci a bezzemkovia. Vykúpiť od všetkých povinností sa podarilo v Petroviciach až veľa rokov po zrušení poddanstva.
Zdroj
PhDr. Slavo Churý: Z histórie Petrovíc
Externé odkazy
Oficiálna stránka obce
Córdoba
Córdoba môže byť:
Park Janka Kráľa
Park Janka Kráľa je park a chránený areál v meste Zlaté Moravce, ktorý bol vyhlásený v roku 1982. predmetom ochrany je zvyšok historického parku za bustou Janka Kráľa, v ktorom ku dňu vyhlásenia rástlo ešte 10 druhov ihličnatých a 20 druhov listnatých drevín.
Kondó
Kondó je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Miškoveckom okrese.
Má rozlohu 1963 ha a žije tu 649 obyvateľov (2007).
Cublac
Cublac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spálov
Spálov je mestečko v Česku v okrese Nový Jičín v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 898 obyvateľov, z toho 438 mužov a 460 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 38,9 roka, ženy 42,1 roka).
TuneUp
AVG PC TuneUp je softvér na úplnú, jednoduchú a rýchlu optimalizáciu operačných systémov Windows.
Charakteristika
TuneUp Utilities:
Použitie v praxi
Rýchla a efektívna optimalizácia systému
Inteligentný optimalizátor pre každý počítač a windows
Bezpečná optimalizácia systému
Možné návrhy vzhľadu pre operačný systém
Možné rysy – vlastnosti:
Discipline (Janet Jackson)
Discipline je desiatym štúdovým albumom (trinástym celkom) speváčky Janet Jackson, ktorý od 22. februára 2008 začalo publikovať hudobné vydavateľstvo Island Records.
Fúkačka
thumb|Používanie fúkačky Fúkačka je jednoduchá zbraň skladajúca sa z rovnej trubice, z ktorej možno fúknutím vystreľovať šípky alebo šípy. Jej hlavnou výhodou je relatívne tichá a nenápadná manipulácia – bez nápadných pohybov paží, nevyhnutných pri použití oštepu a luku. To je veľmi dôležitá skutočnosť, pretože presný dostrel fúkačky nie je väčší než 40 – 50 metrov, teda útočník sa musí priblížiť k cieľu na veľmi malú vzdialenosť. Pre zvýšenie efektívnosti sa šípky často napúštali jedom. Medzi najznámejší patrí kurare, často sa tiež používa batrachotoxín.
História
V súčasnosti je známe jej použitie domorodcami z Bornea, Malajzie a niektorých oblastí Južnej Ameriky, hoci sa v minulosti používala aj v mnohých ďalších oblastiach.
Rozmery
Veľkosť a dĺžka fúkačiek sa líšia. Na Filipínach sa používali fúkačky dlhé jeden meter, Dajakovia z Bornea dva a Paraguajci až päť metrov. Aj dĺžka šípiek je rôzna a pohybuje sa v rozmedzí od 7 do. Rúrka môže byť vyrobená z dutého rákosu, či z kusa dreva prevŕtaného rozžeraveným vypaľovacím železom.
Iné projekty
.
Ally McBealová
Ally McBealová je americký advokátsky televízny seriál 42-minútových epizód, ktorý od roku 1997 do roku 2002 v angličtine vysielala televízia FOX.
Hlavnú úlohu, postavu Ally McBealovej, charizmatickej, egocentrickej, ráznej, ale zraniteľnej advokátky žijúcej v Bostone, hrala Calista Flockhartová. Ďalšie úlohy právnikov vo fiktívnej bostonskej právnickej firme (Cage, Fish a spol.) stvárnili napríklad Lucy Liuová, Peter MacNicol, Greg Germann a Jane Krakowski.
Seriál získal cenu Emmy a Zlatý glóbus.
Lépin-le-Lac
Lépin-le-Lac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juan Ramón Jiménez
Juan Ramón Jiménez (* 24. december 1881, Moguer, Španielsko – † 29. máj 1958, San Juan, Portoriko) bol španielsky básnik, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru za rok 1956.
Počas občianskej vojny v Španielsku emigroval do Portorika, kde potom žil, tvoril a aj zomrel. Bol vyhľadávaným, avantgardným, autorom, ktorý mal značný vplyv na generáciu mladých básnikov. Od modernizmu dospel k vlastnému ideálu, ktorý nazval "poesía desnuda" - čistá (doslovne nahá) poézia.
Okrem poézie sa preslávil svojou „elégiou z Andalúzie“, klasickou detskou knihou „Strieborniak a ja“, ktorá je skutočnou básňou v próze o priateľstve básnika a oslíka.
World of Warcraft: The Burning Crusade
World of Warcraft: The Burning Crusade je prvý oficiálny datadisk k populárnej MMORPG hre World of Warcraft. Bol vydaný na prelome polnoci 16. januára 2007 v Európe, USA a Austrálii a 17. januára 2007 v Kanade, Novom Zélande, Južnej Afrike a v Singapúri. Po prvom vydaní 16. januára sa počas 24 hodín predalo okolo 2,7 milióna kópií, čo činí hru najpredávanejšiou v týchto regiónoch. Hra mala na Slovensku veľkú odozvu, v známom obchode s počítačovými hrami – Brlohu sa totižto organizoval veľký polnočný predaj tejto hry z 16. na 17. januára 2007.
Nové možnosti
Nainštalovaním datadisku sa prejavia tieto zmeny:
Danek
Danek je priezvisko, pozri Danek (priezvisko), napr.:
Spolková republika Nemecko
Spolková republika Nemecko môže byť:
Keby som bol detským kráľom
Keby som bol detským kraľom je názov dvoch albumov od interpretov Miroslava Nogu a Štefana Skrúcaného.
Diaľnica A2 (Bulharsko)
Diaľnica Hemus alebo Diaľnica A2 je významná diaľnica v severnom Bulharsku. Spája hlavné mesto Sofia s prístavným mestom Varna a vedú po nej európske cesty Е70, Е79, Е83 a Е772. Z celkovej dĺžky 418 km je (v roku 2022) dokončených 191 km. Pomenovaná je po historickom (latinskom) pomenovaní Starej planiny „Haemus“.
Keby som bol detským kráľom
1992
V roku 1992 vyšiel album s detskými piesňami s názvom Keby som bol detským kráľom od interpretov Miroslav Noga & Štefan Skrúcaný. Album vydalo vydavateľstvo RB (Vydavateľstvo Slovenského rozhlasu v Bratislave), vyrobilo H&V audio, vyšlo na MC kazete. Autorom hudby je Gabriel Dušík, textov Kamil Peteraj.
Diaľnica A2 (Bulharsko)
Priebeh
Diaľnica začína na sofijskom mestskom okruhu, odkiaľ vedie severo-východným smerom cez Starú planinu okolo miest Botevgrad, Jablanica, Pleven, Veliko Tărnovo a Šumen k Varne. Tu je plánované napojenie diaľnice Černo more, ktorá prepojením s diaľnicou Trakija vytvorí súvislý diaľničný okruh, ktorý bude kostrou cestnej siete a dopravne obslúži veľkú časť krajiny.
Keby som bol detským kráľom
Pozadie tvorby
Album z roku 1992 sponzorovala LUTRA, čo bola vtedy populárna výchovno-zberateľská detská knižka so samolepkami rôznych ohrozených zvierat (WWF Lutra Album). Preto bola na album zakomponovaná aj pieseň Lutráci, ktorá rozoberá práve vtedajší zberateľskí fenomén Lutru.
2004
V roku 2004 vyšla čiastočná reedícia pôvodného albumu z roku 1992 s detskými piesňami s názvom Keby som bol detským kráľom od interpretov Noga & Skrúcaný. Album vydalo vydavateľstvo A.L.I., vyšlo na CD nosiči. Autorom hudby je Gabo Dušík, textov Kamil Peteraj. Oproti pôvodnej verzii tento album neobsahuje piesne Lutráci a Špagetová hostina, pribudli však piesne Ružové prasiatka a Kohút a sliepka.
Ugrofínske jazyky
Ugrofínske jazyky sú vetva uralskej jazykovej rodiny.
Vznikli odčlenením sa tzv. ugrofínskych kmeňov od tzv. samodijských (samojedských) kmeňov okolo roku 4000 pred Kr.. Ugrofíni sa vtedy presunuli medzi rieky Sajan a Altaj a roku 2500 pred Kr. na východ od Uralu medzi rieky Irtyš, Išim a Tobolu. Okolo roku 2000 pred Kr. sa pôvodne jednotná vetva rozpadla na fínsko-permskú skupinu (Ugrofíni zo severozápadných oblasti východne od Uralu), ktorá odišla do svojich dnešných sídiel, a ugorskú skupinu, ktorá neodišla (Ugrofíni z juhozápadných oblasti východne od Uralu). Ako zhrňujúci pojem však ugrofínske jazyky existujú dodnes.
V časti fínsko-permských jazykov nazývanej baltsko-fínske jazyky sa potom premiešali jazykové vplyvy ugrofínske s jazykmi baltských a germánskych kmeňov. V časti ugorskej skupiny nazývanej neskôr maďarčina sa primiešali iránske, slovanské (najprv východoslovanské, neskôr južnoslovanské a slovenské), menej germánske a románske jazyky.
Geografická a kultúrna diferenciácia oboch ugrofínskych vetiev zapríčinila vzájomnú nezrozumiteľnosť novosformovaných jazykov (na rozdiel od napr. Slovanov, kde diferenciácia prebehla podstatne neskôr a potomkovia jednotlivých slovanských kmeňov zostali v sídlach geograficky blízkych).
Delenie
Webstránka Ethnologue označuje ako "ugrofínske jazyky" a zároveň ako "ugorské jazyky" len maďarčinu.
Korlát
Korlát je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Göncskom okrese.