cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gary Neville
Medzinárodná kariéra
11. októbra Neville zapríčinil počas kvalifikácie na Euro 2008 proti Chorvátsku incident, keď jeho priamočiara malá domov nabrala nešťastný odskok a zapríčinila že brankár Paul Robinson minul odkop, čo znamenalo že lopta skončila vo vlastnej sieti. Aj keď stredobodom situácie bol Robinson, gól bol pripísaný Nevillovi ako vlastný, už druhý v jeho kariére.
7. februára 2007 Anglicko v Nevillovom 85. reprezentačnom zápase dokázalo poraziť v príprave Španielsko 1:0. Po tomto zápase je už len 1 zápas od vyrovnania Sansomovho rekordu. Bohužiaľ zranenie členka ktoré utrpel 17. marca 2007 v zápase za Manchester United ho okradlo o šancu vyrovnať a následne prekonať rekord. Nútene musel vynechať kvalifikačné zápasy proti Izraelu a Andorre 24. respektíve 28. marca. Operácia členku ho pripravila o 2 letné zápasy na novom Wembley a potom svalové zranenie lýtka oneskorilo jeho zotavenie na jeseň. Teraz sa nebude môcť stať rekordérom Anglicka minimálne do konca roku 2007.
Neville je už držiteľom alebo spoludržiteľom niektorých anglických rekordov:
Neville sa objavil v drese Anglicka minimálne raz za rok posledných 13 rokov. Výkon ktorý prekonali iba Billy Wright a Peter Shilton (14 rokov za sebou) a absolútny rekordér David Seaman (15 rokov za sebou).
Médiá
Starší z bratov Nevillovcov bol niekedy kritizovaný za takpovediac chladný výraz, ale väčšina futbalových divákov videla spoľahlivého, skúseného obrancu ktorý zriedka zle odkopol a mohol viesť tím zo zadných radov. Je tiež schopný začať útok. Dvaja najlepší priatelia – Gary bol svedkom Davida Beckhama na jeho svadbe z členkou Spice Girls Victoriou Adams. Ich priateľstvo bolo často zosmiešňované v uštipačnej kreslenej relácii 2DTV a tiež v They Think It's All Over.
Gary mal povesť rodinne založeného staromódneho Angličana. Údajne bol pôvodcom myšlienky bojkotovať dôležitý zápas kvalifikácie na EURO 2004 proti Turecku na podporu spoluhráča Ria Ferdinanda ktorý dostal zákaz, za to, že sa nedostavil na drogové testy. Štrajk sa nikdy neuskutočnil a zápas sa odohral. Veril aj podobnému hráčskemu protestu na podporu Alana Smitha, po tom čo tento útočník nebol povolaný do anglického mužstva pretože jeho zatknutie súviselo z nerozvážnosťou mimo ihriska, neskôr bolo dokázané, že šlo o krivé obvinenie. Gary bol tiež považovaný za hlavného podnecovača z anglických hráčov ktorý si po zápase nevšímali britských novinárov. Verejné vnímanie týchto incidentov viedlo ku Garyho zosmiešňovaniu v médiách, napríklad jeho dabing na často satirickej stránke.
Football365 ako "Občan Neville" (po občanovi Smithovi), zatiaľ čo druhá prezývka je "Red Nev". Nevillova tvár bola odvtedy často nahrádzaná ikonami podobajúcimi sa Che Guevarovi v rozsahu súvislosti, vrátane humorných tričiek. Niektorý prívrženci futbalu to otočili v nenávisť proti Nevillovi, nadávali na jeho oddanosť k Manchestru United. Bol použitý na propagovanie kampane "Let's kick racism out of football".
Gary dlho pracoval na ostrove Malta ako oficiálny turistický vevľvyslanec od roku 2001 a spolupracoval s Air Malta na spropagovaní krajiny ktorú pravidelne navštevuje od detstva. Gary založil na tomto ostrove futbalovú školu sponzorovanú spoločnosťou Air Malta a v ktorej je Gary každé leto tútorom.
Vlajka Vietnamu
thumb|Vlajka Vietnamu
Vlajka Vietnamu – na červenom poli vlajky je žltá päťramenná hviezda, symbolizujúca jednotu ľudu a budovanie socializmu, a jej päť cípov prestavuje vietnamských robotníkov, roľníkov, intelektuálov, mládež a vojakov. Má funkciu hviezdy červenej, ale pretože list vlajky je červený, bola pre ňu zvolená farba žltá (červená a žltá sú obľúbené farby tejto oblasti sveta). Farba listu znamená revolúciu a krv preliatu za slobodu krajiny.
Vlajka sa používala od roku 1945 v rôznych obmenách ako symbol boja proti Francúzom, ale vznikla už okolo roku 1940. Hviezda, vpísaná do kružnice o polomere rovnom pätine dĺžky listu, mala do roku 1955 plnší tvar. Odvtedy má dnešnú podobu.
Fakľovec
Fakľovec (lat. Cereus) je rod kaktusov z čeľade kaktusovité (Cactaceae). Je rozšírený v Južnej Amerike východne od Kordiller.
Babice (okres Praha-východ)
Babice je obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 799 obyvateľov, z toho 420 mužov a 379 žien, pričom priemerný vek v obci bol 34,5 roka (muži 34,5 roka, ženy 34,5 roka).
Martin Kasarda
Martin Kasarda (* 26. júl 1968, Košice) je slovenský postmodernistický spisovateľ, publicista a pedagóg, syn spisovateľa a dramatika Štefana Kasardu.
Životopis
Po detstve a stredoškolských štúdiách v Košiciach študoval na Pedagogickej fakulte v Nitre slovenský jazyk a literatúru a občiansku náuku v rokoch 1986 – 1991. Počas štúdia sa ako jeden z organizátorov študentského štrajkového výboru aktívne zapojil do zvrhnutia komunistického režimu v roku 1989. Už počas vysokoškolského života začal pracovať ako redaktor literárneho a intelektuálneho týždenníka Kultúrny život, ktorý vychádzal v rokoch 1990 – 1993 pod vedením Ivana Štrpku. Po jeho zániku postgraduálne študoval teóriu literatúry na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde štúdiá ukončil prácou o básnickej skupine Osamelí bežci. Pracoval v oblasti reklamy, v roku 1998 sa stal redaktorom, neskôr zástupcom šéfredaktora denníka Národná obroda. Po odchode z Národnej obrody pôsobil vo viacerých redakciách vo vedúcich funkciách (Čas, Formát, ako šéfredaktor v časopisoch GoldCar, Brejk). Od roku 2008 prednáša na Fakulte masmédií Paneurópskej vysokej školy v Bratislave, kde v súčasnosti pôsobí ako docent a vedúci Ústavu mediálnych štúdií. Aktívne spolupracuje s denníkom SME a je vedúcim redaktorom mesačníka Magazín o knihách. V odbornej sfére sa venuje najmä problematike kreatívneho písania, tlačených médií, elektronických médií, semiotike populárnej kultúry a tiež komunikácii zdravia a zdravotníckej problematiky v médiách.
Kauza (azda) Posledná večera
V roku 1991 Kasarda v časopise Kultúrny život publikoval poviedku (azda) Posledná večera, prvú časť zo svojho cyklu Dejiny menejcennosti. Táto poviedka, parodujúca biblickú Poslednú večeru Pána (Judáš zo Slovenska ju komentuje ako bezbrehý mejdan), vzbudila pohoršenie najmä medzi katolíkmi. Vtedajší podpredseda federálnej vlády za slovenskú KDH Jozef Mikloško spolu so skupinou poslancov Slovenskej národnej rady podal na autora podnet na trestné stíhanie podľa §198 trestného zákona (pre hanobenie rasy, národa a presvedčenia). Pri interpelácii v parlamente, keď sa poslanci pýtali, nakoľko je to zlučiteľné s požiadavkou na nestrannosť významného člena vlády, J. Mikloško okrem iného prehlásil: ''„Reagoval som ako občan aj ako veriaci. Pokladal som to za urážku nielen našich kresťanov, ale aj veriacich celého sveta. Tak ako sa v prípade Satanských veršov reagovalo v Iráne, treba rovnako protestovať. Bral som to ako hanobenie časti národa, ktorá vyšla z kresťanských koreňov... “''.
Prokuratúra stíhanie napokon zastavila s tým, že ide o literárnu fikciu a nie trestný čin. Slovenská vláda však časopisu v ďalšom roku odobrala príspevok na vydávanie.
Román o Rozmnožovaní a iných ťažkostiach
V roku 2011 vychádza vo vydavateľstve Marenčin PT román O rozmnožovaní a iných ťažkostiach. Je ironickým rozprávaním o súčasnom slovenskom mediálnom prostredí, v ktorom čarodejnice, plastickí chirurgovia, moderátorky a predavači zbraní do krajín tretieho sveta tvoria spoločnosť, kde každý na každého niečo vie. Protagonista príbehu, novinár Matej Saspera, síce sám seba stavia do úlohy strážneho psa, ale vo svojej podstate zostáva psom, ktorý breše na spokojnú karavánu. Je to aj román s hyperbolizovaným príbehom o tom, ako múdro a idealisticky zmeniť svet. Hoci podľa všetkého je koniec sveta blízko, tvrdia apokalyptici medzi nami, takže na zmenu k lepšiemu nebude čas. Skupinka záhadných mladých ľudí, ktorí sa chcú spriahnuť s hlavným hrdinom príbehu, aby o ich úsilí napísal strhujúci príbeh, však nakoniec pochopí, že ich snaženie o skutočne utopický svet je márne a rozhodnú sa radšej vrhnúť na popkultúru. Kniha je aj o iných ťažkostiach, ktoré môžu stretnúť novinárskeho spasiteľa sveta, keď sa zaľúbi do emancipovanej ženy. Nitka príbehu odhaľuje aj neisté postavenie mužov vo veku ženskej dominancie, je to akýsi feminizmus na ruby, keď žena idealizovaná médiami ako slobodná, emancipovaná, moderná a dominantná odrazu prevalcuje mužsko-ženskú rovnováhu. V závere románu sa obludnosť takejto modernej lásky odhalí v mrazivej scéne premeny túžby po láske na jednoduchý strojový reprodukčný akt. Text je tematicky pestrý, plný irónie a sarkastického humoru, štylisticky bohatý a čitateľsky príťažlivý. Pri jeho čítaní vidíte zrkadlenie obludária súčasnosti, dnešného rýchleho a dramatického života, v ktorom sa pravda, česť, morálka nenosia.
Posledná večera a iné radosti
Poviedková kniha Posledná večera a iné radosti je pokračovaním autorovej koncepcie a spôsobu tvorby experimentálnej prózy, ktorá je určená skúsenému čitateľovi. Jeho texty sa nepohybujú len na povrchovej úrovni, ale aj v hlbších kontextuálnych súvislostiach. Autorova próza je najmä o hľadaní a neustálom spochybňovaní nájdeného, dezilúziách z istoty a odhaľovaní neistoty ako prirodzenej formy prežívania. Žiaden z textov knihy vlastne nie je uzavretým príbehom, respektíve, aj pointy vyznievajú dvoj (a viac) značne, takže čitateľ si môže zvoliť vlastnú interpretáciu, ktorá bude rovnako prijateľná, ako interpretácia iná. V tomto smere autor pracuje s typom postmoderného rozprávania, v ktorom sa snúbi náročnosť moderny, práca s kontextom, priznanými citátmi, parafrázami a odkazmi na literárny kánon. Aj prvky populárnej literatúry (horor v poviedke Botanika betónu, či anti-utópia v texte Piesočná búrka) majú svoje funkčné miesto, keďže ich úlohou je niesť svoje posolstvo cez príbeh. Súčasťou vydávanej zbierky poviedok je aj knižné vydanie poviedky (azda) Posledná večera v pôvodnej verzii tak, ako vyšla v Kultúrnom živote v roku 1991, ktorá vyvolala diskusiu presahujúcu literárne prostredie až do politiky a otázok slobody slova. Aj ďalšie poviedka, temne erotická Ruka balansuje medzi psychologickou sondou a thrillerom o ľudskom pokušení a podľahnutí neistote. Dvojvrstvový absurdný Príbeh Jakubov Molnárov je zasa typickou persiflážou s ironickým pohľadom na naše dejiny a hlavne schopnosť prežívať vo veku chameleónov a zároveň absurdnou groteskou zo súčasnosti. Poviedkovým manifestom, esejou, literárnou kolážou a experimentom je text Neverte pravde, kde sa v 49 bodoch (literárny odkaz na Donalda Barthelmeho) striedajú komentované citáty z rôznych publikácií s provokatívnymi vyhláseniami a ironickými až sarkastickými mikropríbehmi. Vďaka poviedke Botanika betónu, ktorá je svojským doplnkom ku predchádzajúcemu románu O rozmnožovaní a iných ťažkostiach, sa z tejto poviedkovej knihy stáva akýsi satelit či voľne príbuzný autorovho románu.
Budúcnosť na predaj
Provokatívny, hravý, groteskný. Román Martina Kasardu Budúcnosť na predaj pokračuje v tematizácii problémových miest našej súčasnosti. Tentoraz sa zameral na našu vieru v „nadprirodzené“ vysvetlenia a potrebu veriť či lepšie potrebe utiekať sa ku grotesknému nadprirodzenu symbolizovanému veštiarňou, ktorá je súčasťou obrovského nákupného centra. Príbeh troch kamarátov, ktorí sa rozhodnú otvoriť si veštiareň a predpovedajú budúcnosť sa však spletie s príbehom extrémistickej skupiny, ktorá bojuje za rasovo čisté Slovensko. Príbeh zo súčasnosti rámcujú výjavy z gréckej mytológie, odkazujúc na antickú tradíciu veštíc, ale aj ľudskej nedôvery k vysloveným predpovediam. Tento historizujúci kontrapunkt môžeme chápať ako inteligentnú čitateľskú hračku, žmurknutie autora na vzdelaného čitateľa, ktorý si dokáže z malých medzihier poskladať významové pozadie, na ktorom vyrastá príbeh zo súčasnosti.. Ďalšou líniou, ktorú sleduje, je bizarná skupinka extrémistov hlásajúcich nenávisť, xenofóbiu a extrémny nacionalizmus. Tento vpád „súčasnej reality“ do groteskného románu dodáva knihe aj aktualizačný politický motív a správne pomenúva hrozbu, ktorá okolo nás je a niekedy ju azda až príliš bagatelizujeme. Kniha je plná mikromotívov a príbehov, Kasarda, tak ako aj v predchádzajúcich svojich knihách, vyhýba banalitám a snaží sa vytvoriť hutný, silný text s množstvo priamych i naznačených odkazov, s kultúrnymi presahmi a širšími súvislosťami, ktoré nie sú typické pre našskú bežnú literárnu produkciu. Kasarda sa vyformoval do autora s vlastným svetom a rukopisom, netajac sa vplyvom Vonneguta, Pynchona, Eca a podobnej náročnej postmodernej lektúry. Knihe nechýba množstvo ironických až sarkastických pasáží, vtipné postrehy a pomaly klasický štýl autora, ktorý sa vždy pohyboval skôr na úrovni dobrého textu, filipík a esejistických postrehov, než len na báze banálneho príbehu.Román Budúcnosť na predaj je vtipnou a niekedy až mrazivou kritikou doby, v ktorej žijeme.
Krajina krásnych ľudí
Román o tom, čo by sa stalo, keby sa politická strana rozhodla pre program, že v tomto štáte budú žiť len pekní ľudia. Chceli by ste aj vy žiť v krajine, kde sú všetci ľudia pekní a šťastní, odhodlaní žiť zdravo? V krajine, ktorá sa dobre postará o starých, chorých a postihnutých? Príbeh romantickej lásky Benjamína a Márie, ktorý sa zrodil nad smrteľnou posteľou starého otca, sa postupne mení na nočnú moru. Krása sa stáva meradlom úspechu. A ak medzi vyvolených nepatríte? Nechceme vás na očiach, decentne vás odstránime. Ale tak, aby všetci tlieskali. Napínavý spoločenský román o prítomnosti a možnej desivej budúcnosti hovorí o tom, čo by sa stalo, keby sa moci ujala skupina, ktorá krásu a zdravie vyhlási za najdôležitejšie hodnoty. A kto sa nebude chcieť prispôsobiť, pôjde z kola von. Zachráni svet skutočná láska? Sú medzi nami takí, ktorí si zachovajú ľudskosť? Na goodreads knihu hodnotili takto: "Šialene bizarné... alebo dychberúce a približujúce sa budúcnosti ľudstva? Autor myšlienku Krajiny krásnych ľudí poňal zvláštnym sofistikovaným spôsobom. Čitateľ častokrát spochybňoval jeho slová, no vo veľkej miere s ním musel súhlasiť. V detailoch. V opisoch poslušnej spoločnosti, ktorá nechce žiť slobodne. Príbeh, ktorý sa odohráva na území Slovenska, popisuje dobu, z ktorej vymiznú hodnoty. Kde krása je vystavená na piedestál, a to ostatné ostáva za hranicami “liečebných táborov”. Desivé posolstvá z pera autora nie sú ďaleko od reality. Alebo sú na míle vzdialené od túžob človeka? Odporúčam prečítať tento úžasný román všetkými desiatimi!! Schladil ma, upovedomil o pochybeniach a vystríha ma pred hrozivou silou jednotlivcov. Lebo, ľudia, na každom jednom z nás záleží a závisí náš vlastný život..."
Confident (album)
Confident je piaty štúdiový album americkej speváčky Demi Lovato, ktorý bol vydaný 16. októbra 2015 vydavateľstvami Hollywood, Island a Safehouse Records.
Album bol nominovaný na Cenu Grammy za najlepší vokálny popový album 59. ročníka Grammy Awards.
Deus sive natura
Deus sive natura je latinský výraz, ktorý znamená: „Boh čiže príroda.“ Vyjadruje sa ním totožnosť boha a prírody v Spinozovej filozofii.
Agnières
Agnières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Outremer
thumb|Outremer náhľad|Blízky Východ v roku 1135. Križiacke štáty sú označené červeným krížmi Outremer alebo moderne outre-mer je francúzsky výraz pre zámorie. V dobách križiackych výprav Outremer znamenalo všeobecné označenie pre križiacke štáty, ktoré boli založené na východnom pobreží Stredozemného mora po prvej križiackej výprave: Edesské grófstvo, Antiochijské kniežatstvo, Tripolské grófstvo a predovšetkým pre Jeruzalemské kráľovstvo. Slovo Outremer sa používalo aj ako synonymum k označeniam Levanta, Sýria alebo Palestína a pre časti dnešného Izraela, Jordánska a Libanonu.
Výraz Outremer sa tiež používa vo francúzštine všeobecne pre krajiny "za morom". Napríklad francúzsky kráľ Ľudovít IV. bol prezývaný "Louis d'Outremer", pretože bol vychovaný v Anglicku.
thumb|left|Ilustrácie zo juhofrancúzskeho rukopisu kronikára [[Viliam z Tyru|Viliama z Tyru Histoire d'Outremer – rekonštrukcia jeruzalemského chrámu.]]
V modernom poňatí je výraz outre-mer používaný ako výraz pre zámorie a predovšetkým pre francúzske zámorské departementy a územia (po francúzsky départements d'outre-mer et territoires d'outre-mer), takzvané Zámorské Francúzsko.
Deň študentstva
Deň študentstva bol medzinárodnou študentskou úniou stanovený na 17. november, a to na pripomenutie udalostí z roku 1939, keď boli v Prahe po pohrebe českého študenta medicíny Jana Opletala potrestaní všetci českí študenti zatvorením všetkých vysokých škôl. Od roku 1941 si pripomíname tento deň pamiatku popravených a umučených študentov, ktorí ako prví zdvihli svoj hlas na znamenie odporu proti nacistickým utlačovateľom v roku 1939.
Smrť a pohreb Opletala 1939
Už v noci zo 16. na 17. novembra došlo k rozsiahlemu zatýkaniu v radoch českého študentstva. Študenti zatknutí v Prahe boli internovaní v bývalých delostreleckých kasárňach v Prahe-Ruzyni. Priamo tam bolo popravených, bez súdu, deväť predstaviteľov študentských organizácií:
Internovaní v kasárňach a ďalší študenti, ktorých bolo 1 200 (muži nad 20 rokov), boli deportovaní do koncentračného tábora Sachsenhausen. Väčšina z týchto študentov bola do konca roka 1942 prepustená (po 3 rokoch), posledná skupina opustila Sachsenhausen v januári 1943. (Prepúšťali ich postupne na Hitlerove narodeniny v apríli a na Vianoce. ) Z 1 200 študentov neprežilo útrapy nemeckých koncentrákov 35 ľudí.
České vysoké školy v Protektoráte Čechy a Morava zostali zatvorené až do konca 2. svetovej vojny, do 8.9. mája 1945.
V roku 1941 bol v Londýne tento deň stanovený za Medzinárodný deň študentstva.
Nemecké vysoké školy v protektoráte
V Čechách a na Morave fungovali po 17. novembri 1939 štyri nemecké vysoké školy:
Okrem nemeckých vysokých škôl fungovala v Prahe Ruská slobodná univerzita v Prahe, v roku 1942 premenovaná na Ruskú vedeckú akadémii v Prahe.
Možnosti štúdia
Niekoľko študentov sa pokúšalo nadviazať na predchádzajúce štúdium na nemeckých univerzitách, ale v tomto období nimi neboli prijímaní. V ojedinelých prípadoch sa im podarilo štúdium nadviazať v Bratislave. Roku 1941 dostal obmedzený počet slovenských študentov možnosť študovať priamo v Nemecku. V letnom semestri bolo s Hitlerovým súhlasom prijaté na štúdium medicíny a technických odborov 35 Čechov. O rok neskôr, v júli 1942, bola založená nadácia poskytujúca štipendiá na štúdium v ​​Ríši. Z 3 500 uchádzačov bolo k štúdiu prijatých 380. Medzi podmienky, ktoré museli uchádzači splniť, patrili dobrá znalosť nemčiny a vzťah k Ríši. Nutné bolo tiež štátno-politickej preskúmanie. Každý uchádzač musel mať rasový pôvod zodpovedajúci nemeckým požiadavkám – tento bod bol obsiahnutý aj vo zvláštnom výnose ríšskeho ministra pre vedu, školstvo a osvetu Bernharda Rusta z 1. mája 1942. Českí študenti boli pod neustálou kontrolou, v nemeckých školách boli rozmiestnení tak, aby nevytvárali väčšie skupiny a mohli študovať len niektoré, tzv. nezávadné, odbory. Zakázané bolo štúdium spoločenskovedných odborov a práv. Počas rokov 19421944 štúdia dokončilo len malé množstvo študentov.
Vyhlásenie dňa študentstva
Niektorí československí študenti odišli ilegálne do Veľkej Británii, kde im (napríklad medikom) bolo umožnené pokračovať (dokončiť) štúdium. Študenti v Británii, ktorí boli internovaní do koncentračného tábora Sachsenhausen spísali informačnú brožúru a ich aktivita proti nacizmu vyvrcholila vyhlásením Medzinárodného dňa študentstva 17. novembra 1941, keď sa v Londýne uskutočnila prvá študentská medzinárodná konferencia. Zišli sa na nej delegácie študentov 26 národov pod záštitou prezidenta Dr. E. Beneša a exilovej československej vlády. "„My, študenti Veľkej Británie, všetkých jej domínií a Indie, Severnej a Južnej Ameriky, Sovietskeho zväzu, Belgicka, Československa, Francúzska, Grécka, Číny, Holandska, Nórska, Poľska, Juhoslávie a všetkých slobodných krajín, aby sme si uctili pamiatku popravených a umučených študentov, ktorí ako prví zdvihli svoj hlas na znamenie odporu proti nacistickým utlačovateľom v roku 1939, prehlasujeme 17. november za Medzinárodný deň študentstva.“"
Le Bardon
Le Bardon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nová Lesná
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nová Lesná v okrese Poprad.
Hôtel de Sens
thumb|Hôtel de Sens Hôtel de Sens, plným názvom Hôtel des archevêques de Sens (slovensky Palác arcibiskupov zo Sens) je gotický mestský palác v Paríži v historickej štvrti Marais v 4. obvode. Od roku 1961 tu sídli Bibliothèque Forney venovaná výtvarnému a úžitkovému umeniu.
Dejiny
Parížska diecéza bola povýšená na arcibiskupstvo až v roku 1622. Do tejto doby podliehala arcibiskupstvu v Sens. Arcibiskup Tristan de Salazar (v úrade 1474 – 1518) dal zbúrať pôvodný palác nazývaný Hôtel Jean d'Hestoménil, ktorý daroval arcibiskupstvu v Sens Karol V. ako parížsku arcibiskupskú rezidenciu, a dal na jeho mieste v rokoch 1475 – 1519 vybudovať súčasnú stavbu. V 16. storočí tu bolo centrum katolíckej ligy v čele s Henrichom I. de Guise a kardinálom Nicolasom de Pellevé. Kardinál tu podľa povesti ranila mŕtvica potom, čo sa dozvedel o vstupe Henricha IV. do Paríža. Tiež tu v rokoch 1605 – 1606 žila kráľovná Margot, ktorej manželstvo s Henrichom IV. bolo zrušené v roku 1599. V roku 1911 kúpilo palác mesto Paríž.
Palác je od roku 1862 zaradený medzi monument historique.
Bratislava
Bratislava (,, , ; do roku 1919 Prešporok/Prešporek iné názvy pozri nižšie) je hlavné a rozlohou aj počtom obyvateľov najväčšie mesto Slovenska. Podľa posledného sčítania obyvateľov v Bratislave k 31. decembru 2020 žilo 475 503 obyvateľov.
Nachádza sa na úpätí pohoria Malé Karpaty, medzi Záhorskou a Podunajskou nížinou. Mestom preteká rieka Dunaj, mimo centra aj rieka Morava. Bratislava leží na hranici s Rakúskom a Maďarskom, čím sa stáva jediným hlavným mestom na svete ležiacim na hranici troch suverénnych štátov.
Je sídlom prezidenta, parlamentu aj vlády; samosprávneho kraja, vznikajúceho Európskeho orgánu práce, niekoľkých miestnych centrál medzinárodných organizácií, ako aj viacerých divadiel, múzeí, galérií, univerzít a ďalších inštitúcií.
Dominantou mesta je Bratislavský hrad s charakteristickými štyrmi vežičkami a Dóm svätého Martina. Spomedzi moderných stavieb je najvýraznejší Most SNP na Dunaji. V historickom centre je vyhlásená pamiatková rezervácia. V mestskej časti Devín leží zrúcanina rovnomenného hradu.
Geografia
Nachádza sa v strednej Európe, na súradniciach 17°10'75 východnej dĺžky, 48°14'90 severnej šírky, 126 – nad morom. Rozprestiera sa po oboch brehoch rieky Dunaj, na upätí pohoria Malé Karpaty. Svojou rozlohou je najväčším mestom Slovenska (mesto Vysoké Tatry má po odčlenení Štrbského plesa len ). Leží v bezprostrednej blízkosti Rakúska a Maďarska. Je jediným hlavným mestom na svete, ktoré hraničí súčasne s dvoma krajinami (na juhu s Maďarskom, na západe s Rakúskom). Nachádza sa východne od Viedne, čím je súčasťou najtesnejšieho zoskupenia dvoch hlavných miest v Európe a s Viedňou, maďarským mestom Győr (Ráb) a moravským mestom Brno tvorí významný stredoeurópsky metropolitný región CENTROPE.
Najbližšie obce a mestá pri Bratislave sú na severe obce Marianka a Borinka, mestá Stupava a Svätý Jur, na východe obce Most pri Bratislave, Chorvátsky Grob a Ivanka pri Dunaji, na juhovýchode obce Rovinka, Dunajská Lužná, Kalinkovo, Hamuliakovo a mesto Šamorín, na juhu maďarská obec Rajka a rakúska obec Deutsch Jahrndorf, na západe rakúske obce Kittsee (Kopčany) a Wolfsthal a rakúske mesto Hainburg an der Donau.
Predpokladá sa, že v najbližšej dobe sa bude Bratislava rozvíjať aj juhozápadným smerom v okolí štátnej hranice s Rakúskom a pravdepodobne bude plynulo napojená aj na susedné rakúske obce.
Časti mesta
Bratislava sa delí na 5 okresov a tie spolu na 17 mestských častí. Z hľadiska rozlohy sú najväčšou mestskou časťou Podunajské Biskupice; s podielom 11,5 % a najmenšou mestská časť Lamač s podielom 1,8 % z celkovej rozlohy mesta.
Vodné toky
Cez Bratislavu tečie rieka Dunaj, druhá najväčšia európska rieka, a oddeľuje mestskú časť Petržalka od ostatných mestských častí. V mestskej časti Devín sa do Dunaja vlieva rieka Morava, do ktorej západne od Devínskej Novej Vsi ústi riečka Mláka.
Do Karloveského ramena sa západne od Dlhých dielov vlieva Mokrý potok a pri Riviére Suchá Vydrica. Pri Botanickej záhrade ústi do Dunaja potok Vydrica.
Východné svahy Malých Karpát odvodňuje Račiansky kanál, ktorý sa severne od mestskej časti Vajnory spája s vodami Blatiny, ktorá ďalej ústi do Malého Dunaja.
Vodné plochy
V Bratislave sa nachádza niekoľko prírodných a umelých vodných plôch, z ktorých prevažná väčšina slúži aj ako prírodné kúpaliská. Napríklad Štrkovecké jazero a Kuchajda v Ružinove, Vajnorské jazerá a Zlaté piesky pri diaľnici D1, Malý Draždiak a Veľký Draždiak v Petržalke, Rusovské a Čunovské jazero.
Podnebie
Bratislava sa dlho nachádzala v miernom podnebnom pásme, ale v posledných rokoch sa kvôli klimatickej zmene posunula tesne za hranicu vlhkého subtropického pásma (podľa Köppenovej klasifikácie - Cfa), s teplotami okolo 22,4 °C v najteplejšom mesiaci, priblížne 1 °C v najchaldnejšom a striedajúcimi sa 4 ročnými obdobiami. Priemerná ročná teplota je okolo 11,9 °C. Slnko svieti priemerne 2038,1 hodín ročne a padne okolo 602,7 zrážok.
Podnebie v Bratislave tiež ovplyvňuje mestký ostrov tepla, ktorý spôsobuje vyššie teploty v husto zastavaných oblastiach. Nenachádza sa v nich ale žiadna meteorologická stanica, čo znamená, že tento efekt nebýva na výpovediach z nich zaznamenaný, a preto sa môžu teploty v Bratisalve niekedy zdať priemerne nižšie ako napríkalad vo Viedni alebo Budapešti.
Názov
Bratislava získala súčasný názov začiatkom roka 1919. Pred rokom 1918 sa v 19. storočí volala po slovensky Prešporok, Prešpurek alebo zriedkavo Bratislava, Břetislava či Požúň, po maďarsky Pozsony, po nemecky Preßburg (súčasným pravopisom Pressburg). V maďarčine sa dodnes prevažne používa názov Pozsony, v nemčine sa dnes používa aj názov Pressburg, aj názov Bratislava.
Latinský názov znie Posonium alebo staršie aj (z gréčtiny) Istropolis.
Bratislava je známa aj pod označeniami Krásavica na Dunaji, Mesto fontán a Mesto Mieru (titul mestu udelila Svetová rada mieru). Bratislava má aj viacero slangových označení, asi najznámejším je názov Blava, ktorý pravdepodobne vznikol skrátením viacslabičného názvu Bratislava. Výraz Blava je pomenovaním vodného toku okresu Trnava.
Symbolika
náhľad|[[Armáles|Erbová listina Bratislavy z roku 1436]]
Erb
Prvý erb v podobe strieborných veží a padacej mreže v mestských hradbách udelil mestu Prešporku cisár Žigmund Luxemburský listinou z 8. júla 1436, ktorou potvrdil právo užívať už predtým zaužívanú symboliku. Mesto používa tento erb v prakticky nezmenenej podobe do súčasnosti.
Zákon o hlavnom meste Slovenskej republiky Bratislave udelil v roku 1990 mestu ako symboly erb, zástavu a pečať. Podľa zákona erb Bratislavy tvorí „v červenom neskorogotickom štíte strieborné trojvežové opevnenie s bránou, na červených strechách veží sú po dve zlaté gule so zlatými hrotmi a v bráne zlaté, do polovice vytiahnuté mreže“.
V Heraldickom registri Slovenskej republiky je zaregistrovaný erb obce Bratislava s rozdielnym blazonovaním: „V červenom štíte strieborné trojvežové opevnenie s oknami a bránou, na červených strechách veží vždy po dve zlaté gule, v bráne zlatá, do polovice vytiahnutá mreža“. Zaregistrovaný blazón na rozdiel od znenia v zákone neopisuje tvar štítu (ktorý nie je vyobrazený ani na pôvodnej donačnej listine), trojvežovému opevneniu pridáva do opisu okná, zlatým guliam neopisuje zlaté hroty a množné číslo mreže mení na jednotné číslo mreža. Na vyobrazení erbu v registri zlaté hroty na guliach skutočne chýbajú, a na prostrednej veži zobrazuje pod strechou štyri okná, na rozdiel od troch okien vyobrazených na donačnej listine, aj na oficiálnej modernej verzii.
Opevnenie v erbe Bratislavy sa zvykne nesprávne vysvetľovať ako vyobrazenie hradu, alebo ako vyobrazenie troch bratislavských brán: Michalskej brány, Vydrickej brány a brány svätého Vavrinca (Laurinskej). Ide však o všeobecný stredoveký symbol mesta.
Pečať
Donačná listina Žigmunda Luxemburského z roku 1436 udelila mestu právo používať „pečať v tvare kruhu“, a cisár ďalšou listinou z roku 1459 udelil mestu právo používať červený pečatný vosk.
Modernú pečať tvorí erb Bratislavy s kruhopisom „Pečať mesta Bratislavy“ v slovenskom a v latinskom jazyku „Sigillum civitatis Posoniensis“.
Dejiny
Vďaka svojej polohe bola Bratislava približne od 13. storočia (oficiálne sčítania existujú až od konca 18. storočia) do približne roku 1870 prevažne mestom nemecky hovoriacich obyvateľov. Po oficiálnom sčítaní obyvateľov v rokoch 1850 až 1851 bolo v Bratislave 42 238 obyvateľov, z toho 31 509 (74,59 %) Nemcov, 7 586 (17,9 %) Slovákov a 3 154 (7,4 %) Maďarov. Veľa Židov bolo zarátaných medzi Nemcov alebo Maďarov.
V roku 1890 prebehlo ďalšie sčítanie a tu sa už prejavila silná maďarizácia. V meste malo žiť 52 441 obyvateľov, z toho 31 404 Nemcov, 10 433 Maďarov a 8 709 Slovákov.
V roku 1907 tu žilo vyše 70-tisíc obyvateľov, z čoho tretinu tvorili Maďari, polovicu Nemci, sedminu Slováci, okrem toho ešte Chorváti, Srbi, Bulhari, Rumuni, a iné národnosti.
Na konci druhej svetovej vojny bola väčšina nemeckých obyvateľov evakuovaná ríšskymi úradmi do relatívne bezpečnejšieho vnútrozemia Veľkonemeckej ríše. Časť z nich sa po skončení vojny vrátila. V priebehu rokov 19451946 boli takmer všetci Nemci vyhnaní a veľa Maďarov bolo vysťahovaných v rámci výmeny obyvateľstva medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom.
Pričlenené a odčlenené obce
Východzí stav v 13. storočí (do roku 1278) bol taký, že: (Treba ale poznamenať, že podľa niektorých zdrojov hlavné [alebo všetky?] územia na pravom brehu Dunaja – okrem majetkov cirkvi – daroval kráľ mestu Bratislava a bratislavskému hradnému panstvu až v roku 1436. Mesto konkrétne dostalo Pečňu a neskorší Starý háj. Hrad dostal nivy Engerau, kde neskôr vznikla obec Engerau/Petržalka. ) Po roku 1278 nasledovali nasledujúce pričlenenia a odčlenenia území k dovtedajšiemu mestu s predmestiami (Vysvetlivky: + znamená pričlenenie územia, - znamená odčlenenie územia, n/a znamená, že údaj nie je dostupný):
Celková rozloha mesta od pripojenia obcí v roku 1971/1972 je.
Pre úplnosť treba dodať, že mesto Bratislava prechodne stratilo všetky územia na pravom brehu Dunaja:
Poznámky: 1 Pre účely tohto prehľadu platí, že "územie hradného panstva [na ľavom brehu Dunaja] v kontinuite mestského územia považujeme za jeden celok s mestským územím..., lebo pre nedostatok prameňov nemožno ho rekonštruovať, ale aj z toho dôvodu, že územie hradného panstva na predpokladanom mestskom katastri [na ľavom brehu Dunaja] bolo minimálne a ani...neexistuje žiaden záznam o pričlenení územia tohto panstva k mestu, okrem neskoršej osady Podhradie...v roku 1851."
2 Toto číslo, ktoré uvádza Horváth 1990, je veľmi pravdepodobne príliš veľké, t. j. skutočné číslo je menšie. Pri bližšom pohľade totiž číslo 1787 vzniklo mechanickým odčítaním stredovekých území majetkov mesta (910) a majetkov cirkvi (173) na pravom brehu Dunaja od celkového súčasného územia Petržalky (2870), teda  –  –  =. Autor teda zjavne zabudol odpočítať územie historického Kittsee v dnešnej Petržalke (ktoré bolo v 20. rokoch stor. pričlenené k Petržalke) a možno aj pravobežného historického Prievozu (ktoré bolo pričlenené k Petržalke v 50. rokoch 20. storočia). Názorne to vidno napríklad aj na známej Fritschovej mape z roku 1753, kde územie Engerau po odčítaní majetkov mesta (= Pečňa, Starý háj a prípadné ďalšie menšie majetky mesta) je rozhodne menšie než 65 % (=1787/2870) územia súčasnej Petržalky.
3 Majetkom cirkvi sa zrejme myslí bývalé sídlo a územie Flocendorf/Flantschendorf (doložené už v roku 1225) v dnešnej západnej Petržalke (t. j. Kapitulské pole/Kapitulský dvor), ktoré od roku 1278 patrilo Bratislavskej kapitule, ale zároveň (aspoň podľa väčšinového názoru) až do roku 1850 administratívne patrilo nie do Petržalky, ale do Kittsee (a teda do Mošonskej župy).
4 Rok 1943 uvádza napr.:. Rok 1944 uvádza napr.:. Vlastivedný slovník obcí na Slovensku aj Encyklopédia Slovenska nesprávne uvádzajú, že sa pripojenie Karlovej Vsi uskutočnilo spolu s pripojením Devína, Dúbravky atď., teda "po roku 1945" (Vlastivedný slovník) resp. "roku 1946" (Encyklopédia Slovenska). Na stránkach mestskej časti (vrátane stránky o histórii mestskej časti) z nepochopiteľných dôvodov zmienka o roku pripojenia k Bratislave úplne chýba.
5Horváth 1990 uvádza rok 1949, ale podľa dobových máp k tomu došlo až niekedy v 50. rokoch.
6 Zákon č. 63/1971 Zb. explicitne uvádza, že územné zmeny nadobúdajú účinnosť dňom vykonania volieb do národných výborov. Voľby sa skončili 27. 11. 1971, preto podľa textu zákona k pripojeniu došlo 27. 11. 1971. Rovnako rok 1971 či koniec roka 1971 ako dátum pripojenia uvádzajú aj niektoré iné zdroje, napr.:. V rozpore s tým sa na stránkach (niektorých) príslušných mestských častí dnes uvádza, že k pripojeniu došlo 1. 1. 1972 a rok 1972 ako dátum pripojenia uvádza aj napr.:. Za zmienku stojí, že Encyklopédia Slovenska (heslo Bratislava) uvádza (zrejme omylom) ako rok pripojenia rok 1973.
Ďalšie vysvetlenia a zdroj k vyššie uvedenému textu pozri v poznámke pod čiarou:
Národnostné zloženie obyvateľstva
Bratislava bola v minulosti mnohonárodnostným mestom, ktoré prešlo značnými zmenami v etnickom zložení obyvateľstva. Po mongolskom vpáde do Uhorska nastal v oblasti Bratislavy demografický pokles a vyľudnenie niektorých oblastí. To viedlo k novej prisťahovaleckej vlne, ktorá Bratislavu a blízke okolie výrazne ponemčila. V roku 1880 tvorili Nemci viac ako 60 % obyvateľstva (Nemci: 63,41 %, Slováci: 15,15 %, Maďari: 15,14 %). V nasledujúcich desaťročiach rýchlo rástol podiel maďarského obyvateľstva (1880: 15,14 %, 1890: 19,91 %, 1900: 30,52 %, 1910: 40,53 %) a to najmä na úkor Nemcov, ktorí stratili absolútnu väčšinu až v roku 1910.
Tieto štatistiky však zahŕňajú iba Bratislavu (Prešpork) v jej dobových hraniciach. Na území pôvodne susedných obcí, ktoré dnes tvoria jeho integrálnu súčasť, mali na prelome 19. a 20. storočia relatívnu väčšinu Slováci. Podľa sčítania z roku 1900 mali výraznú väčšinu najmä v dnešných mestských častiach Dúbravka (98,57 %), Záhorská Bystrica (96,40 %), Lamač (93,95 %), Vajnory (92,54 %) a Rača (74,68 %). Maďari mali výraznú prevahu v dvoch obciach – Vrakuňa (89,82 %) a Podunajské Biskupice (87,34 %), v ďalších ich podiel nepresahoval 20 %.
K ďalším výrazným zmenám v etnickom zložení došlo v medzivojnovom a povojnovom období. Pričlenenie Bratislavy k Česko-Slovensku znamenalo odchod značnej časti maďarského obyvateľstva, nasledovaný prílevom slovenskej a českej populácie (najmä inteligencie) a celkovým rastom mesta. Už v roku 1930 tvorili príslušníci „československej“ národnosti takmer polovicu obyvateľov (48 %). V novembri 1944 došlo k rozhodnutiu evakuovať nemeckých obyvateľov Bratislavy a blízkeho okolia. V priebehu februára – marca 1945 väčšina z nich mesto opustila. Proces etnickej premeny mesta bol zavŕšený povojnovými odsunmi nemeckého a maďarského obyvateľstva.
Náboženské zloženie obyvateľstva
Bratislava je sídlom dvoch katolíckych biskupstiev – pre veriacich latinského i byzantsko-slovanského obradu. 30. januára 2008 bola zriadená Bratislavská gréckokatolícka eparchia (vznikla vyčlenením z Prešovskej eparchie, katedrálnym chrámom je Chrám povýšenia vznešeného a životodarného Kríža) a o dva týždne neskôr, 14. februára 2008, Bratislavská rímskokatolícka arcidiecéza (vznikla vyčlenením z Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy, katedrálnym chrámom je Dóm svätého Martina). Bratislava je aj sídlom biskupstva Evanjelickej cirkvi a. v. Svoje ústredie tu majú aj viaceré ďalšie cirkvi a náboženské spoločnosti.
Vývoj počtu obyvateľov
V demografickom vývoji sledovanom podľa mestských častí došlo od roku 1990 ku stagnácii až poklesu obyvateľstva v 9 mestských častiach: Staré Mesto, Nové Mesto, Podunajské Biskupice, Ružinov, Vajnory, Devín, Lamač, Jarovce, Rusovce.
Relatívne výraznejší prírastok obyvateľov bol zaznamenaný v mestskej časti Karlova Ves o 14 581 obyvateľov (nárast o 77 %) a Devínska Nová Ves o 3 998 obyvateľov (nárast o 30,8 %), ktorý vznikol v dôsledku ukončenia sústredenej bytovej výstavby.
Widelands
Widelands je pomaly plynúca strategická hra v reálnom čase šírená pod licenciou GPL. Je nápadne podobná a preberá mnoho nápadov z hry Settlers II, na rozdiel od ktorej ide o open-source projekt v aktívnom vývoji.
Bratislava
Vývoj počtu obyvateľov
Najvyšší počet obyvateľov (115 tisíc) mala v roku 2005 mestská časť Petržalka (27,0 %) a najnižší počet obyvateľov mestské časti Devín a Čunovo s podielmi 0,18 % z celkového počtu obyvateľov mesta.
Július Andráši (horolezec)
Július Andráši (* 23. marec 1925, Košice† 13. júl 1995, Dolný Smokovec) bol slovenský horolezec, horský záchranár a publicista.
Bratislava
Vývoj počtu obyvateľov
Podľa sčítania 11. marca 2016 žilo v Bratislave 472 966 obyvateľov, čo je najviac v histórii mesta.
Widelands
Vývoj hry je stále nutný hlavne v grafike a oprave chýb.
Július Andráši (horolezec)
Životopis
Július Andráši s horolezectvom začínal v roku 1946 spolu s priateľom Arnom Puškášom. Po ukončení štúdií prišiel v roku 1949 do Vysokých Tatier, do Starého Smokovca. V roku 1950 sa stal horským vodcom prvej triedy a začal pracovať ako horský záchranár v novovytvorenej Tatranskej horskej službe. V rokoch 19551960 bol jej náčelníkom. Od roku 1962 do roku 1970 bol pracovníkom observatória na Lomnickom štíte. Potom pracoval v zariadeniach cestového ruchu vo Vysokých Tatrách.
Bratislava
Vývoj počtu obyvateľov
Reálny počet obyvateľov je v odhadoch oveľa vyšší – v meste sa dlhodobo aj krátkodobo zdržiava niekoľko stoviek tisíc ľudí, ktorí majú trvalý pobyt registrovaný v iných častiach krajiny. Na základe dát získaných z mobilných telefónov sa zistilo, že v Bratislave pravidelne zdržiava vyše 666-tisíc ľudí, z toho až 130 000 dochádzajúcich za prácou alebo vzdelaním; tento údaj o pohybe bol získaný z mobilných zariadení cez Market Locator. Ale tento nárast očakával aj Dopravný podnik Bratislava za pomoci merania mestských komunikácií.
Július Andráši (horolezec)
Životopis
Od roku 1952 publikoval články v mnohých slovenských časopisoch zaoberajúcich sa horolezectvom a turistikou – Krásy Slovenska, Horolezec, Tatranské noviny a Vysoké Tatry. Napísal a vydal viacero turistických a horolezeckých sprievodcov.
Widelands
Rysy hry
left|thumb|Screenshot z hry Widelands ponúka hru jedného hráča (proti umelej inteligencii), ako aj hru viacerých hráčov cez lokálnu sieť alebo Internet. Hráči hrajú za jeden z troch kmeňov – Atlantíďanov, barbarov alebo Rímsku ríšu, ktoré sa líšia ekonomikou a slabými či silnými stránkami.
Do hry je možné importovať mapy z hry Settlers II. Widelands bola lokalizovaná do mnohých jazykov vrátane slovenčiny a češtiny. Hru je možné spustiť na niekoľkých operačných systémoch ako je GNU/Linux, BSD, Mac OS X a Windows.
Bratislava
Politika
alt=|náhľad|Primátor Bratislavy [[Matúš Vallo]]
náhľad|Sídlo Úradu vlády Slovenskej republiky [[Grasalkovičov palác, sídlo prezidenta Slovenskej republiky|náhľad]] náhľad|[[Primaciálny palác, miesto zasadnutí mestského magistrátu]]
Verejné ustanovizne
Bratislava je ako hlavné mesto Slovenska sídlom Národnej rady Slovenskej republiky, Prezidenta Slovenskej republiky, ministerstiev, Najvyššieho súdu Slovenskej republiky a Národnej banky Slovenska. Je tiež sídlom Úradu Bratislavského samosprávneho kraja. Nachádzajú sa tu aj viaceré veľvyslanectvá.
Mestská samospráva
Zákon Národnej rady Slovenskej republiky z 13. septembra 1990 o hlavnom meste Slovenskej republiky Bratislave č. 377/1990 Zb. určil Bratislave štatút hlavného mesta spravovaného magistrátom, mestským zastupiteľstvom a primátorom hlavného mesta SR Bratislavy.
Mestské zastupiteľstvo hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy je orgánom samosprávy mesta a zastupiteľským zborom obyvateľov mesta. Má 45 poslancov, ktorí sú volení priamo v komunálnych voľbách na obdobie štyroch rokov.
Primátor hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy je výkonným a štatutárnym orgánom mesta. Je volený priamo na 4-ročné volebné obdobie. Vedie zasadnutia mestského zastupiteľstva a mestskej rady a podpisuje ich uznesenia. Má troch námestníkov.
Mestská rada je iniciatívnym, výkonným a kontrolným orgánom mestského zastupiteľstva. Skladá sa z 10 členov, ktorých volí mestské zastupiteľstvo zo svojich poslancov, starostov všetkých mestských častí a námestníkov primátora. Schádza sa najmenej raz za mesiac.
Magistrát hlavného mesta SR Bratislavy plní odborné, administratívne a organizačné práce súvisiace s plnením úloh mestských orgánov. Na čele stojí riaditeľ.
Hlavné mesto SR Bratislava je ďalej delené na 17 samosprávnych mestských častí, ktoré sú spravované vlastnými miestnymi zastupiteľstvami na čele so starostami.
Hospodárstvo a ekonomika
Bratislavský región (Bratislavský kraj) je najbohatší slovenský región a v rámci nových krajín Európskej únie je na prvom mieste (druhá je Praha) v poradí podľa HDP na obyvateľa vyjadrený v parite kúpnej sily (PPS), kde dosahuje 186 % priemeru Európskej únie – 51 200 € na obyvateľa (v roku 2014), čo je 6. miesto zo všetkých regiónov Európskej únie. Je tu pomerne nízka nezamestnanosť (3,7 % v júli 2017) a veľa obyvateľov z iných regiónov Slovenska sem cestuje za prácou.
Priemerná mzda v Bratislavskom kraji bola v prvom až štvrtom kvartáli roku 2012 vo výške 1220 €.
Dôležité firmy
Jednou z najdôležitejších firiem v Bratislave je automobilka Volkswagen, nachádzajúca sa na okraji mesta severovýchodne od Devínskej Novej Vsi. Veľký rozmach zažila Bratislava najmä na začiatku 21. storočia, keď si tu otvorili svoje prevádzky viaceré medzinárodné korporácie, ako Accenture, AT&T, Dell, Hewlett-Packard, IBM, Lenovo či SAP. Medzi významné domáce či zahraničné podniky sídliace v meste patria Doprastav, ESET, Henkel Slovensko, Kraft Foods Slovakia, Orange Slovensko, Slovak Telekom, Slovenská sporiteľňa, Slovenský plynárenský priemysel, Slovnaft, Tatra banka, Tesco Slovakia, O2 Slovakia, Whirlpool Slovakia či Železnice Slovenskej republiky.
Najznámejšie biznis centrá sa umiestňujú v lokalite Mlynské Nivy a v okolí v mestskej časti Ružinov, napríklad Bratislava Business Center IV, Apollo Business Center I a II, ktoré sa nachádzajú v mestskej časti Ružinov. Menšie biznis centrá sa nachádzajú aj v Novom Meste alebo v okolí Patrónky.
Sídli tu Burza cenných papierov v Bratislave a Komoditná burza Bratislava.
Doprava
náhľad|Typická bratislavská električka Tatra K2S na Hurbanovom námestí na linke
Deus ex machina
Deus ex machina je výraz, ktorý znamená doslova „boh zo stroja“.
Bratislava
Doprava
Doprava v Bratislave je zabezpečovaná rozsiahlou infraštruktúrou mestskej a diaľkovej dopravy. Bratislava ako hlavné mesto Slovenska je významným dopravným uzlom, má približne 48 km trolejbusových tratí so 106 km trolejového vedenia (2009).
Väčšiu koordináciu všetkých systémov hromadnej dopravy zabezpečuje Bratislavská integrovaná doprava od roku 2013.
V Bratislave sa takisto nachádza viacero železničných staníc, z ktorých najväčšia je Hlavná stanica. Cez mesto prechádzajú aj diaľnice D1, D2 a D4 a na okraji mesta je medzinárodné Letisko M. R. Štefánika.
Kultúra
Bratislava je kultúrne centrum Slovenska, pričom tu má sídlo niekoľko múzeí, galérií, divadiel, vedeckých a vzdelávacích inštitúcií. Bola tu založená prvá univerzita na území Slovenska, Universitas Istropolitana. Mesto samotné je jednou z najvýznamnejších slovenských turistických destinácií. Centrálna časť Starého Mesta je pamiatkovou zónou, historické jadro spolu s Bratislavským hradom a Podhradím je pamiatkovou rezerváciou.
Deus ex machina
V prenesenom zmysle slova je to neočakávané, prudké rozriešenie zápletky deja vôbec, prípadne neočakávaná, umelá alebo nepravdepodobná postava, zariadenie alebo udalosť vložená náhle do umeleckého diela alebo drámy, aby sa vyriešila situácia alebo rozmotala zápletka (napr. hlavná postava sa zobudí a zistí, že všetko bol len sen alebo sa zrazu objaví anjel, aby vyriešil problémy).
V širšom význame výraz zahŕňa akékoľvek vyriešenie príbehu, ktoré neberie ohľad na vnútornú logiku príbehu a je tak nepravdepodobné, že vyvolá potlačenie nedôvery (angl. suspension of disbelief), čím umožňuje autorovi uzavrieť príbeh nepravdepodobným, hoci možno príťažlivejším, koncom.
V modernej terminológii deus ex machina znamená aj bytosť, objekt alebo udalosť, ktorá sa zrazu objaví a vyrieši zdanlivo neriešiteľnú prekážku (napr. príchod kavalérie). Klasický príklad tohto typu deus ex machina je Homérova Odysea; novším príkladom je Smrť Andromeda od Michaela Crichtona.
Dojem deus ex machina môže nastať aj z odhalenia počas príbehu, keď očividne nesúvisiace dejové línie sú spojené hlbším konceptom. V takomto prípade je neočakávaný a včasný zásah urobený skôr v zmysle príbehu, nie ako rozuzlenie.
Bratislava
Divadlá
náhľad|[[Divadlo Aréna v Petržalke]] V Bratislave má sídlo Slovenské národné divadlo, ktoré do roku 2007 sídli v niekoľkých budovách, osobitne opera a balet. Pod jeho pôsobnosť patrí aj Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava a Malá scéna SND – činohra. Od apríla 2007 sídli v novostavbe pri Dunaji v blízkosti novej modernej mestskej štvrte Eurovea. Sídli tu aj rada menších a alternatívnych divadiel, napríklad: A4 – nultý priestor, Bratislavské bábkové divadlo, Bratislavské divadlo tanca, Divadlo a.ha., Divadlo Astorka Korzo ’90, Divadlo Aréna, Divadlo F7, Divadlo Ívery – študentské divadlo, zaniknuté Divadlo Kaplnka, Divadlo Ludus, GUnaGU, Divadlo Nová scéna, Radošinské naivné divadlo, Štúdio L&S, Tanečné divadlo Bralen, Teátro Wustenrot a West.
Deus ex machina
Starogrécky dramatik Euripides je notoricky známy používaním tohto typu dejového plánu. Prvým známym kritikom tohto plánu bol Aristoteles v jeho Poetike, kde argumentoval, že dobrá tragédia musí zostať hodnoverná.
Weimar (rozlišovacia stránka)
Weimar môže byť: