cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Červené riasy
Životný cyklus
Nepohlavný a diploidný tetrasporofyt vytvára diploidné tetraspóry, ktoré vytvárajú samčí, alebo samičí gametofyt. Gametofyt vytvára haploidné pohlavné bunky (gaméty). Gaméty vytvárajú karposporofyt v ktorom dôjde k ich splynutiu. Karposporofyt sa ďalej rozmnožuje nepohlavne diploidnými karpospórami. Z každej karpospóry vyrastie tetrasporofyt a cyklus sa opakuje.
Ekológia
Červené riasy sú veľmi početnou skupinou zahrňujúcou asi (4 000 – 6 000 druhov). Patria k dominantným morským makrofytom. Rastú v litorálnej aj sublitorálnej zóne, vo väčších hĺbkach ako iné riasy. Sú to hlavne tropické druhy, ale vyskytujú sa aj v chladnejších vodách, vrátane Antarktídy. Sladkovodné červené riasy preferujú prudko tečúce vody. napr. Batrachospermum sp.
Hospodársky význam
thumb|Tokoroten – japonská pochúťka z červených rias.
Druh Porfyra sa v Ázii pestuje na morských plantážach, a konzumuje pod názvom „hoši-nori“ alebo nori. Tiež sa používa ako krmivo alebo hnojivo. Konzumuje sa aj druh Palmaria palmata.
Extrakciou v horúcej vode sa z červených rias získava agar (hlavne Gelidium sp.) a karagén (Chondrus sp.), ktoré sa využívajú v potravinárstve alebo v mikrobiológii. Sekundárne metabolity niektorých druhov majú antibiotické účinky.
Systematické členenie
Oddelenie Rhodophyta - červené riasy
Attila
Attila alebo Atila môže byť:
Huni prispeli ku koncu Západorímskej ríše a vyčistením stredovýchodnej Európy od Germánov ju vlastne otvorili migrácii Slovanov. Po Attilovej smrti v roku 453 sa Hunska ríša rozpadla a Huni sa asimilovali do iných národov.
Attila môže byť:
Mogán
vpravo|náhľad|Obec Mogán Mogán je obec v provincii Las Palmas na juhu ostrova Gran Canaria na Kanárskych ostrovoch. Patrí do nej prístav Puerto de Mógan a sídlo Arguineguin.
Saint-Laurent-de-Cognac
Saint-Laurent-de-Cognac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kráľová pri Senci
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kráľová pri Senci v okrese Senec.
Saint-Laurent-de-Cognac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ježov (okres Hodonín)
Ježov je obec v Česku v okrese Hodonín v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 728 obyvateľov, z toho 351 mužov a 377 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 39,6 roka, ženy 44,0 roka).
Edve
Edve je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v obvode Kapuvár.
Má rozlohu 505 ha a žije tu 140 obyvateľov (2007).
Zoznam chránených území v okrese Blansko
Toto je zoznam chránených území v okrese Blansko aktuálny k januáru roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Blansko.
Geografia obyvateľstva
Geografia obyvateľstva alebo aj demogeografia je vedná disciplína humánnej geografie, ktorá skúma základné znaky a zákonitosti vývoja veľkosti, rozmiestnenia, zloženia (štruktúry) a dynamiky priestorových štruktúr obyvateľstva, v jeho vzájomných väzbách s ostatnými geografickými prvkami týchto štruktúr.
Výskum geografie obyvateľstva sa zameriava na:
Jej predmet výskumu je veľmi podobný demografii.
Pohár federácie 2007 (Euroafrická zóna)
Euroafrická zónabola jedna z troch regionálnych zón súťaží Pohára federácie v roku 2007.
Skupina I
Miesto: Tennis Club Akademik, Plovdiv, Bulharsko (antuka) Dátum: 18.-21. apríl
Pools
Poznámka: Poradie v skupine C určil počet víťazných setov
Skupina II
Miesto: National Tennis Centre, Petit Camp, Phoenix, Maurítius (tvrdý) Dátum: 17.-20. apríl
Skupina III
Miesto: National Tennis Centre, Petit Camp, Phoenix, Maurítius (tvrdý) Dátum: 23.-27. apríl
Stranícka patronáž
Stranícka patronáž je veľmi starý koncept, ktorému sa venoval už Max Weber ako patronáž úradov. Webber popisuje patronáž ako systém, v ktorom sú významné úrady vždy po voľbách pridelené do rúk stúpencov víťazného kandidáta, respektíve strany. Príklad je možné hľadať aj v našej krajine, aj keď podložené informácie je len ťažko nájsť. Príkladom straníckej patronáže môžeme brať aj uchopenie moci HZDS a jej personálnej politiky kde išlo primárne o stranícku patronáž, teda zvyšovanie kvality života vyvolených straníkov, a nie o zvyšovanie kvality riadenia verejného sektora. Hlavným miestom kde to bolo najviac vidieť boli roky medzi rokmi 19951998. V tomto období prebehla územná reforma verejnej správy, kedy prudko vzrástol počet štátnych zamestnancov miestnej štátnej správy, čo korešpondovalo s nárastom členskej základne HZDS z 28 000 na 70 000. V tomto období bolo na získanie postu prednostu okresných a krajských úradov členstvo v jednej z vládnych strán nevyhnutné. Kandidáti, ktorí sú dosadení do týchto funkcií často nemajú pre výkon v danej funkcii žiadne dostačujúce kvality, sú dosadzovaní do funkcie len z dôvodu preukázať strane dobré služby. Stranícky patronát je vnímaný rôzne. Jeden pohľad uvádza, že stranícka patronáž môže mať podoby korupcie a klientelizmu a to v kontexte osobných odmien a darov alebo o presmerovaní tokov verejných financií. Takže akákoľvek deliaca línia medzi straníckou patronážou a týmito javmi tak zaniká a koncept, ktorý sa nedá odlíšiť od korupcie.
Warner (1997) definoval stranícku patronáž ako použitie verejných zdrojov na získanie hlasov. Usudzoval hlavne z toho, že politické strany a ich lídri majú nekontrolovateľnú moc. Ďalší pohľad na túto tému ponúkol Downs (1957), ktorý sa pozeral na politické strany ako na racionálne správajúce sa tímy ľudí, ktorí sa snažia o kontrolu vládnuceho aparátu získaním verejného úradu v procese volieb. Muller (2000) sa pozeral na patronáž hlavne pre z pohľadu použitia verejných zdrojov na politické ciele, napríklad sa to môže týkať menovania alebo rozhodnutí vo verejnej politike, v neposlednom rade pri prijímaní politík.
Stranícka patronáž nemusí vždy automaticky znamenať klientelizmus alebo korupciu. Daná pozícia môže byť obsadená z najrôznejších dôvodov. Nemusia to byť hlavne dôvody z kupovania daného miesta alebo lojality daného človeka. Často sa stáva, že jedinec je tam dosadený z dôvodu kontroly dodržiavania danej politickej línie, formulovanie politických cieľov alebo aby plnil funkciu akéhosi spravodajcu. Teda hlavným cieľom pre patronáž môže politické strany zvoliť hlavne z dôvodu kontroly. Cieľ je teda jasný strana chce cez menovanie podobne rozmýšľajúceho jedinca kontrolovať politické procesy a smerovať k politickému cieľu, ktorý si strana zadala. Takže tento princíp alebo dôvod sa nedá považovať za klientelizmus alebo korupciu.
Vytváranie bázy znalostí
Vytváranie bázy znalostí je časovo aj pracovne náročná činnosť, ktorá spočíva v dvoch vzájomne sa prelínajúcich špecifických činnostiach:
2006 BF56
2006 BF56 je planétka patriaca do skupiny tzv. Mars križujúcich planétok a súčasne medzi objekty pravidelne sa približujúce k Zemi (NEO). Pretože sa v budúcnosti môže veľmi priblížiť k Zemi, bola zaradená tiež medzi nebezpečné planétky (PHA). Jej dráha však dosiaľ nie je definitívne stanovená, preto jej nebolo doteraz pridelené katalógové číslo. Vie sa iba, že dráha je veľmi výstredná; jej afélium leží za dráhou Marsu a perihélium vo vnútri dráhy Merkúra. Kríži teda dráhy všetkých terestriálnych planét.
Popis objektu
Vzhľadom na to, že bola pozorovaná iba počas jedného dňa, v čase najväčšieho priblíženia, nebolo možné uskutočniť spektroskopický výskum. Preto o jej chemickom zložení nie je nič známe. Jej priemer je odhadovaný na základe hviezdnej veľkosti a pretože nie je známe ani albedo jej povrchu, je preto do veľkej miery neistý, rovnako ako údaje o hmotnosti a strednej hustote, uvedené v pripojenej tabuľke.
História
Planétka bola po prvýkrát pozorovaná 28. januára 2006 okolo 07:22 svetového času (UTC) 1,5metrovým ďalekohľadom na Mt. Lemmon Observatory blízko Tucsonu, AZ (USA) astronómom E. J. Christensenom. Krátko pred tým, toho istého dňa o 03:15 UTC, preletela v minimálnej vzdialenosti 204,6 tisíc kilometrov od stredu Zeme, teda skoro o polovicu bližšie, ako obieha Mesiac, a opäť sa vzdialila do medziplanetárneho priestoru. Počas odletu bola pozorovaná na viacerých ďalších observatóriách, naposledy 29. januára 2006 o 00:49 UTC na súkromej hvezdárni v Great Shefford vo West Berkshire v Anglicku. Na pozorovaní tohto objektu sa podieľali tiež Jana Tichá a Miloš Tichý z observatória na juhočeskej Kleti. V minulosti preletela už niekoľkokrát v blízkosti Zeme, naposledy v roku 1970, keď ju minula vo vzdialenosti 525 tisíc kilometrov. Vzhľadom na malé rozmery vtedy unikla objaveniu.
Výhľad do budúcnosti
Planétka sa teraz stále približuje k Slnku a perihélium svojej dráhy dosiahla 14. marca 2006. Teleso sa síce bude opakovane približovať k Zemi, ale až do 90. rokov 21. storočia nás počas celkom dvoch preletov neohrozí, dokonca by sa nemalo priblížiť nikdy tak blízko, ako sa to stalo v januári 2006. V rovnakom období minie trikrát planétu Merkúr (2034, 2063 a 2084). Pri priblížení k Merkúru 22. júla 2063 je značná neistota v geometrii preletu. Aj keď sa dnes odhaduje, že planétka minie Merkúr vo vzdialenosti 2,7 mil. km, mohla by sa priblížiť až iba na 116 tis. km, čo by značne zmenilo parametre jej dráhy. Preto pri preletoch v 90. rokoch 21. a na začiatku 22. storočia sa zvyšuje pravdepodobnosť možnej zrážky so Zemou a je dnes kumulatívne odhadovaná na 6,3×10−6. Na turínskej stupnici je ocenená stupňom 0, na palermskej −7,30, teda v obidvoch klasifikáciách je riziko hodnotené ako veľmi nízke. Z hľadiska nebezpečnosti je najhorší prelet, ku ktorému by malo dôjsť 28. januára 2106. Ak by sa stretla so Zemou, stalo by sa to rychlosťou /s a explózia pri dopade by sa rovnala 9100 MT TNT.
Uvedené prognózy sa môžu dramaticky zmeniť. Doteraz bola táto planétka pozorovaná iba necelý deň, potom sa stratila v slnečnej žiare, takže astronómovia majú na výpočet jej dráhy iba 34 bodov a to na spoľahlivé stanovenie dráhy nepostačuje. Bude potrebné vyčkat na jej ďalšie priblíženie v auguste 2038, aby bola znalosť jej dráhy spresnená.
Kuraľany
Kuraľany sú obec na Slovensku v okrese Levice.
Polohopis
Nachádza sa vo východnej časti Podunajskej pahorkatiny, asi juhojuhozápadne od Želiezoviec. Geografická poloha obce je 48° 58´ 46´´ severnej šírky, 18° 32´ 26´´ východnej dĺžky. Obec mala v decembri 2008 530 obyvateľov.
Dejiny
Archeologické nálezy nasvedčujú, že dejiny osady spadajú až do obdobia mladšej doby bronzovej (500 - 700 pred Kr.). V obci je nález halštatského kostrového, laténskeho a veľkomoravského pohrebiska. Príchod slovanského obyvateľstva sa datuje od 5. storočia. Boli to roľníci, pestovali všetky druhy obilnín, strukoviny, olejniny, ovocie a zeleninu. Takisto chovali ošípané, hovädzí dobytok, ovce a hydinu. Doplnkovým zamestnaním bol rybolov a včelárstvo. K tradičným remeslám patrilo kováčstvo, tesárstvo a hrnčiarstvo. Obec sa vyvinula ako hromadná cestná dedina. Prvá zmienka je z roku 1223. Do 14. storočia patrila zemanom Kuraliovcom, v rokoch 1330 - 1349 ju vlastnilo ostrihomské arcibiskupstvo. Po tureckom nájazde v 16. storočí spustla. V roku 1612 sem správca majetku Juraj Paluška presídlil obyvateľov slovenskej národnosti z okolia Topoľčian a Chynorian. Svedčia o tom súčasné priezviská Bielikovci, Michlovci, Neviďanskovci, Nestenickí a pod. Obyvatelia boli želiarmi na panskom. Za 200 zlatých ročnej úhrady sa v rokoch 1700 - 1725 vykúpili z roboty. Vtedajšie obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, noví usadlíci sa rýchle aklimatizovali, úrodnosť pôdy zaručovala trvalú obživu. Pôda bohatá na humus i ostatné živiny, priaznivé klimatické podmienky umožňujú pestovať takmer všetky poľnohospodárske plodiny, čo usadlíci dôsledne využívali. Podmienky zaručovali sústavný rozvoj obce. V rokoch 1938 - 1945 bola obec pripojená k horthyovskému Maďarsku. Začiatkom roka 1945 sa front priblížil až k rieke Hron. V blízkosti Kuralian stál tri mesiace. Oslobodenie prišlo 27. marca 1945. Presne o 14-tej hodine prišli smerom od Želiezoviec vojská II. ukrajinského frontu. Velil im maršal Sovietskeho zväzu Rodion Jakovlevič Malinovskij.
Názov
Vývin názvu obce
Erb
Erb obce preberá motív ratolestí z historickej pečate, hlavný erbový motív - tri šípy korení v erbe rodu z Kuralian, presnejšie z jeho klenotu. Vychádzajúc z historickej predlohy má podobu: v modrom štíte zdola dvomi zlatými ratolesťami ovenčené tri zlaté striebrohroté a striebroperé šípy, bočné odklonené. Erb, spolu s pečaťou a vlajkou, tvoria trojicu základných symbolov obce
Henrietta Mária Bourbonská
Henrietta Mária Bourbonská (* 26. november 1609, Paríž, Francúzsko – † 10. september 1669, Colombes) bola rodom francúzska princezná a sobášom anglická a škótska kráľovná ako manželka Karola I.
Pochádzala z dynastie Bourbonovcov, bola treťou dcérou francúzskeho kráľa Henricha IV. a jeho manželky Márie Medicejskej. Bola po nej pomenovaná kolónia Maryland.
Rodina
Z manželstva s Karolom I. (* 1600 – † 1649) sa narodilo 9 detí:
Pamiatky černovskej masakry
Rímskokatolícky kostol Panny Márie Ružencovej
Kostol je evidovaný v Registry nehnuteľných NKP pod číslom ÚZPF 370/1. Je to novogotická stavba ukončená v roku 1907 podľa návrhu architekta Milana Michala Harminca z iniciatívy černovského rodáka Andreja Hlinku vyhlásenou roku 1905. Zbierka na stavbu bola uskutočnená medzi obyvateľmi Černovej.
Pamätné miesto Černovskej masakry
Nachádza sa pri vstupe do Černovej, na dolnom konci ulice A. Hlinku. Na Kultúrnom dome, na ulici Andreja Hlinku 1, je pamätná tabuľa pripomínajuca túto udalosť. . V zozname nehnuteľných kultúrnych pamiatok je evidovaná pod č. 10541/1.
Pomník obetiam Černovskej tragédie na cintoríne
Pripomína obete streľby do obyvateľov Černovej, pamätník je cintoríne. Sú na ňom mená 15 obetí. Pamätník bol odhalený v deň 25. výročia tejto udalosti za prítomnosti Andreja Hlinku, Milana Hodžu, zástupcov Slovenskej ligy amerických Slovákova a aj veriacich z Poľska. Autormi projektu boli Miroslav Motoška a Juraj Sládek. V registri nehnuteľných kultúrnych pamiatok je registrovaný pod č. 417/1. <br/ >
Obete streľby:
Rodný dom Andrej Hlinku v Černovej
Je domom v ktorom sa narodil Andrej Hlinka v rodine pltníka. Nachádzajú sa v ňom predmety pripomínajúce tohoto významného rodáka z Černovej. Sú to aj: rybársky prút, kňazské rúch a nábytkom medzi ktorým žil.
Ján Čarnogurský daroval pri príležitosti osláv 100. výročia narodenia A. Hlinku jeho posmrtnú masku. Tá bola vyhotovená sochárom Fraňom Štefunkom, podaravaná Karolovi Sidorovi, ktorý ju podaroval otcovi J. Čarnogurského. Kópia sa nachádza v Liptovskom múzeu. <
Johnsonovo vesmírne stredisko
Johnsonovo vesmírne stredisko (skratka: JSC) alebo tiež Kozmické stredisko Lyndona B. Johnsona, pôvodne známe ako Manned Spacecraft Center (skratka: MSC; doslova: Stredisko pre kozmické lode s ľudskou posádkou; do slovenčiny zvyčajne prekladané ako Stredisko pilotovaných letov alebo Stredisko pre pilotované kozmické lode ), je stredisko NASA pre kozmické lety s ľudskou posádkou. Nachádza sa v juhovýchodnej časti Houstonu v americkom štáte Texas. Výstavba tohto rozsiahleho komplexu budov a zariadení začala v apríli 1962. Oficiálne otvorenie strediska sa uskutočnilo v septembri 1963. Dňa 19. februára 1973 bolo stredisko pomenované po Lyndonovi B. Johnsonovi, prezidentovi USA a texaskom rodákovi.
Vznik a výstavba
Priamym predchodcom dnešného Johnsonovho vesmírneho strediska je Space Task Group. Išlo o internú skupinu v rámci NASA, ktorá sa zaoberala prípravou pilotovaných kozmických letov. Jej hlavnou úlohou bolo vyslať do vesmíru Američana predtým, než sa to podarí Sovietskemu zväzu. Riaditeľom Space Task Group bol Dr. Robert R. Gilruth a sídlila v Langleyovom výskumnom stredisku v Hamptone vo Virgínii. Skupina riadila program Mercury, prvý americký pilotovaný vesmírny program. Keď sa 12. apríla 1961 sovietsky kozmonaut Jurij Gagarin stal prvým človekom vo vesmíre a prvým na obežnej dráhe okolo Zeme, prezident John F. Kennedy dňa 25. mája oznámil, že Amerika do konca 60. rokov vyšle človeka na Mesiac a späť. Hneď na začiatku príprav programu Apollo bolo jasné, že Space Task Group nebude so svojím zázemím v Langley stačiť na splnenie tohto náročného a rozsiahleho cieľa, a bude potrebné vybudovať úplne nové stredisko.
Činnosť strediska
Johnsonovo vesmírne stredisko je sídlom oddielu astronautov NASA a zodpovedá za ich výcvik. Sídli tu tiež Stredisko riadenia vesmírnych letov Christophera C. Krafta Jr., ktoré koordinuje a sleduje všetky pilotované kozmické lety USA a činnosť Medzinárodnej vesmírnej stanice, v minulosti programov Mercury, Gemini, Apollo, Skylab, Apollo-Sojuz a Space Shuttle. Johnsonovo vesmírne stredisko je tiež zodpovedné za riadenie operácií na White Sands Test Facility v Novom Mexiku, ktoré slúžilo ako záložné pristávacie miesto pre raketoplány.
Ferrette
Ferrette môže byť:
Zyklon B
thumb|Plechovky s Zyklonom B Zyklon B (doslova Cyklón B) je obchodný názov pesticídu nemeckej firmy I.G. Farben, ktorý je známy tým, že ho používal nacistický režim počas holokaustu v 2. svetovej vojne. Zyklon B je granulovaná kremelina nasýtená kyanovodíkom, z ktorej sa začal Zyklon B používať ako nástroj genocídy v plynových komorách v koncentračných táboroch. Zyklon B sa skladuje vo vzduchotesných kontajneroch.
Produkcia Zyklonu B v Kolíne v Česku ďalej pokračuje pod zmeneným obchodným názvom Uragan D2.
Použitie na ľuďoch
Zyklon B bol použitý ako jed nacistického režimu počas genocídy v koncentračných táboroch Osvienčim a Majdanek.
Najprv Zyklon B používali v koncentračných táboroch proti všiam, ako opatrenie na zastavenie šírenia týfu. V januári alebo februári 1940 použili nacisti 250 rómskych detí z Brna ako testovacie subjekty pri experimentoch s Zyklonom B v koncentračnom tábore v Buchenwalde. V septembri 1941 začali experimenty s Zyklonom B v koncentračnom tábore Osvienčim, pri prvom experimente 3. septembra 1941 otrávili 600 sovietskych zajatcov.
Zyklon B vyrábala firma Degesch (Deutsche Gesellschaft für Schädlingsbekämpfung GmbH - Nemecká spoločnosť na boj proti škodcom s.r.o., pobočka firmy Deggusa založená 1919) z Frankfurtu nad Mohanom, ktorá naň vlastnila patent. Armáde ho počas vojny, vtedy už ako súčasť I.G. Farben, predávali firmy Tesch & Stabenow GmbH (Testa) and Heerdt-Linger (Heli).
Nacistický režim nariadil v rozpore s platnými nemeckými zákonmi vyrábať Zyklon B bez výstražného odorantu a iritantu (metylester kyseliny brómoctovej a/alebo chlórpikrín).
Riaditeľa a majiteľa firmy Tesch & Stabenow odsúdil po vojne britský vojenský súd za spoluvinu pri dodávke chemikálie na trest smrti. Riaditeľ firmy Degesch Dr. Gerhard Friedrich Peters odsedel 5 rokov vo väzení. Paradoxom je, že Zyklon B vyvinul v 20. rokoch 20. storočia Fritz Haber, nemecký Žid, ktorý emigroval v roku 1933 z Nemecka. Ďalším je, že IG Farben ako majiteľ firmy Degesch mal dohody o spolupráci s americkou firmou DuPont, ktorá predávala rovnakú kyselinu kyanomravčiu pre vykonávanie popráv v plynových komorách v Spojených štátov. Tento obchodný vzťah trval aj po tom, čo v decembri 1941 USA vstúpili do vojny s Nemeckom.
Použitie slova zyklon (cyklón) stále vyvoláva hnevlivé reakcie zo židovských skupín. V 2002 boli firmy Bosch Siemens Hausgeräte a Umbro prinútené upustiť od pokusu použiť tento termín ako ochrannú známku pre svoje výrobky.
Súčasní oponenti genocídy popierali, že sa Zyklon B používal v plynových komorách. Ako údajný dôkaz uvádzali, že sa v komorách nenachádzajú zvyšky pruskej modrej (zmes hexakyanoželeznatanov). Inštitút pre súdny výskum v Krakove vyvrátil toto tvrdenie tým, že v roku 1994 sa našla značná koncentrácia kyanidu v budovách.
Lok
Lok je obec na Slovensku v okrese Levice.
Polohopis
Obec leží na východných svahoch Pohronskej pahorkatiny a na terasách Hrona. Nadmorská výška stredu obce je, chotár je vo výške od 160 do. Rovinný až pahorkatinný povrch odlesneného chotára tvoria treťohorné uloženiny s pokrovom spraše a sprašových hlín. Má hnedozemné a černozemné pôdy.
Dejiny
Obec sa spomína v roku 1286. Od 1388 patrila hradnému panstvu Levice. V roku 1601 mala 41 domov, roku 1828 už 89 domov a 589 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom. Pri požiari v roku 1904 zhorelo 104 domov.
Za I. ČSR pracovali obyvatelia väčšinou ako poľnohospodárski robotníci na veľkostatku Scholler. V rokoch 1938 – 1945 bola obec pripojená k Maďarsku. V roku 1947 sa uskutočnilo presídľovanie občanov maďarskej a slovenskej národnosti. 1948 bol v obci založený ŠM a 1950 JRD.
Občianska vybavenosť
V Loku je novopostavená základná škola s materskou škôlkou. Obec má aj veľký kultúrny dom a vlastné zdravotné stredisko. Účelom športu slúži obecné futbalové ihrisko. V súčasnosti sa v Loku postavili tri štvorbytové nájomné byty a uskutočnila sa generálna oprava verejných komunikácií.
Cudzinecká légia
Cudzinecká légia môže byť:
Max Roach
Maxwell Lemuel Roach (* 10. január 1924, Newland Township, Severná Karolína, USA † 16. august 2007, New York, štát New York) bol americký jazzový bubeník, perkusista a skladateľ. Patrí k najvplyvnejším bubeníkom dvadsiateho storočia.
Egyed
Egyed je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v obvode Csorna.
Max Roach
Bol priekopníkom Bebop, ovplyvnil však aj mnoho ďalších hudobných žánrov. Hral spoločne s takými jazzovými velikánmi, ako boli napr. Dizzy Gillespie, Charlie Parker, Miles Davis, Duke Ellington, Charles Mingus, Sonny Rollins alebo Clifford Brown. Viedol tiež svoj jazzový ansámbl. Celý život bojoval za občianske práva čiernych obyvateľov USA.
Egyed
Má rozlohu 1343 ha a žije tu 576 obyvateľov (2007).
Líška hrdzavá
Líška hrdzavá (iné názvy: líška obyčajná, staršie alebo ľudovo: líška ; lat. Vulpes vulpes alebo Canis vulpes) je druh cicavca z čeľade psovité. Obýva celú Holarktídu. Výskyt na Slovensku bol doložený na 93,5 % územia. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov líška hrdzavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, populácia je stabilná.
Opis
Líška sa príliš nelíši od pôvodných psov, vlkov, šakalov a ich príbuzných a od psov domácich stavbou svojho chrupu, zato sa však odlišuje pretiahnutým telom, dlhým hustým chvostom a mierne prehĺbeným výstupkom čelnej kosti. Jej dĺžka je 1,3 metra, z čoho 40 centimetrov pripadá na chvost, výška v záhlaví je naproti tomu len 35 cm, nanajvýš 38 centimetrov, váha 7 až 10 kilogramov. Hlava je široká, čelo ploché, papuľa, ktorá sa náhle zužuje, dlhá a tenká, oči sú šikmé a uši, ktoré sú pri koreni širšie a navrchu zašpicatené, sú vzpriamené. Telo sa zdá tučné pre dosť hustú srsť, ale v skutočnosti je veľmi štíhle, pritom však veľmi svalnaté a schopné najrozmanitejších pohybov. Nohy sú tenké a krátke, chvost dlhý a huňatý, kožušina veľmi hustá, bohatá a mäkká. Sfarbenie je plavo šedastočervené, čo sa úplne zhoduje s farbou pôdy. Hodí sa práve tak pre les listnatý, ako ihličnatý, pre les nízky alebo vysoký a rovnako pre pastviny ako polia a skaliská alebo kamenistú pôdu. Opatrne sa blížiacu líšku nemožno ani spozorovať, práve preto, že celé jej okolie je podobne sfarbené ako ona, takže s ním splýva.
Jednotlivé druhy líšok sa líšia od seba sfarbením. Líška žije v najväčšej časti severnej Afriky, v západnej a severnej Ázii. V mnohých krajinách sa vyskytuje hojne. Brloh si volí vždy s najväčšou opatrnosťou. Sú to hlboké, obyčajne rozvetvené dutiny, medzi koreňmi alebo na iných vhodných miestach.
Hlasové prejavy
Líšky majú širokú škálu hlasov v rozsahu 5 oktáv. Podľa aktuálnych výskumov rozoznávame u dospelých líšok 12 a u mláďat 7 rôznych hlasových prejavov. Väčšina týchto hlasov sa dá zaradiť buď medzi kontaktné hlasy, alebo medzi interaktívne hlasy. Variácie sú potom dané vzdialenosťou volajúcich jedincov od seba (u kontaktných hlasov) a mierou agresivity (u interaktívnych hlasov).
Potrava
Hlavnou potravou líšky v každom ročnom období sú menšie cicavce, hlavne rod hraboš. Tento poznatok prináša rozbor 300 žalúdkov (Bethlenfalvy 1935). Okrem hrabošov to boli len krt obyčajný, chrček poľný a syseľ pasienkový. Hlavný podiel drobných cicavcov potvrdzujú aj ďalšie rozbory žalúdkov líšok (120 - 34 prázdnych spracoval Soviš 1967 a 163 žalúdkov vyhodnotili Soviš & Jedlovská 2005), kde z celkovej hmotnosti prijatej potravy tvorili malé druhy cicavcov 42,2 až 74,4 %.
Milan Chautur
Mgr. Milan Chautur CSsR (* 4. september 1957, Snina) je slovenský gréckokatolícky kňaz, emeritný košický gréckokatolícky eparchiálny biskup.
Líška hrdzavá
Potrava
Rastliny a ich plody tvoria dôležitú súčasť ich jedálneho lístka. Rozbory preukázali 9.1 až 18,7 %.
Milan Chautur
Kňazské a biskupské pôsobenie
Chautur zložil prvé sľuby v Kongregácii Najsvätejšieho Vykupiteľa v roku 1974. Za kňaza bol vysvätený v Prešove 14. júna 1981 pomocným biskupom Križevackej eparchie Joachimom Segedim. Dňa 1. júla 1990 ho zvolili za viceprovinciála gréckokatolíckych redemptoristov v Michalovciach.
Líška hrdzavá
Potrava
Líšky sa živia v malej miere aj bezstavovcami. V rozboroch žalúdkov boli zastúpené takto: hmyz od 1,6 až 7 %, mäkkýše a dážďovky od 0,5 po 2,9 %.
Milan Chautur
Kňazské a biskupské pôsobenie
Dňa 11. januára 1992 ho pápež sv. Ján Pavol II. menoval za titulárneho kresimenského biskupa a pomocného prešovského biskupa. Biskupskú vysviacku prijal 29. februára 1992 v Prešove z rúk hlavného svätiteľa prešovského eparchu Jána Hirku. Spolusvätiteľmi boli vladyka Michal Rusnák CSsR, biskup slovenskej gréckokatolíckej eparchie sv. Cyrila a Metoda v Toronte, a arcibiskup Giovanni Coppa, apoštolský nuncius v Česko-Slovensku.
Dňa 21. februára 1997 bol vladyka Milan Chautur menovaný pápežom sv. Jánom Pavlom II. za apoštolského exarchu pre novovzniknutý apoštolský exarchát katolíkov byzanského obradu v Košiciach.
Pápežom Benediktom XVI. bol dňa 30. januára 2008 menovaný za eparchiálneho biskupa Košickej eparchie. Do úradu bol uvedený dňa 18. februára 2008 v Prešove kardinálom Leonardom Sandrim, prefektom Kongregácie pre východné cirkvi.
V Konferencii biskupov Slovenska je vladyka Milan Chautur predsedom Rady pre rodinu a Rady pre inštitúty zasväteného života a spoločnosti apoštolského života.
Dňa 20. januára 2020 pápež František vymenoval slovenského arcibiskupa Cyrila Vasiľa SJ, dovtedy sekretára Kongregácie pre východné cirkvi, za apoštolského administrátora sede plena Košickej eparchie. Vladyka Milan Chautur naďalej zostal košickým eparchiálnym biskupom. Na rozhodnutie Svätého Otca Františka reagoval vladyka Milan slovami: "Rozhodnutie Svätého Otca prijímam s tou istou úctou a poslušnosťou, ako som prijal menovanie za biskupa pred 28 rokmi. V pokoji vždy urobím všetko tak, ako nástupca svätého Petra rozhodne. Som veľmi rád, že budem mať vedľa seba biskupa, ktorý bude napomáhať dobru tejto Cirkvi."
Karlín (okres Hodonín)
Karlín je obec v Česku v okrese Hodonín v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 236 obyvateľov, z toho 113 mužov a 123 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,9 roka (muži 41,7 roka, ženy 45,9 roka).
Tatra T7B5
Tatra T7B5 (podtyp električky T7) je model električky vyrábaný spoločnosťou ČKD Praha, závod Tatra Smíchov na prelome 80. rokov a 90. rokov 20. storočia.
Konštrukcia
T7B5 je jednosmerný štvornápravový motorový električkový vozeň, ktorý koncepčne vychádzal z vozňov Tatra T6B5; obidva typy mali aj podobné rozmery vozovej skrine. Hmotnosť celého vozu sa ale zväčšila, priblížila sa 20 tonám, čo bolo veľkou nevýhodou tohto typu. Boli aj použité podvozky s dvojitým zavesením. Električka je vybavená elektrickou výzbrojou typu TV3 s tyristorovou reguláciou.
Prototypy
Prvé dva prototypy (čísiel 0024 a 0025) sa v Prahe objavili v roku 1988. Po rade skúšok bol vozeň č. 0024 odstavený v pražskej vozovni Hloubětín. Tu zostal až do 7. októbra roku 2001, kedy bol správcom konkurznej podstaty skrachovanej spoločnosti ČKD Dopravní systémy predaný firme, ktorá vozeň rozobrala, niektoré diely využila a zvyšok vozňa zošrotovala.
Vozeň č. 0025 bol v roku 1991 zrekonštruovaný a predaný do nórskeho Osla, kde dostal evidenčné číslo 200. V roku 1995 dostal nové evidenčné číslo 321 a bol používaný pre vyhliadkové jazdy. V roku 1998 bol pre nedostatok zamestnancov odstavený a ešte toho istého roku sa dostal do švédskeho mesta Göteborg, kde pod číslom 100 jazdí dodnes ako vyhliadkový vozeň.
Ďalšie dva prototypy električky T7B5 (čísla 0026 a 0027 vyrobené 1989) jazdili krátky čas aj v Prahe, ale čoskoro boli odovzdané ku skúškam do Moskvy, kde už zostali. V roku 1990 boli označené ev. č. 7001 a 7002 a nasadené do pravidelnej prevádzky. V roku 1994 boli vozy opäť prečíslované na 3321 a 3322. Vozeň ev. č. 3322 bol odstavený roku 2002 a slúžil ako zdroj náhradných dielov a sklad. Tretí prototyp si v roku 2003 vymenil evidenčné číslo so sériovým vozňom č. 3326 (pôv. č. 7006) a s týmto označením bol v prevádzke do roku 2005, kedy sa stal exponátom moskovského električkového múzea.
Dodávky električiek
V rokoch 1988 až 1993 bolo vyrobených celkom osem vozňov.
Fragnes (Saône-et-Loire)
Fragnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
She Wolf (pieseň Shakiry)
„She Wolf“ je prvý singel z tretieho štúdiového albumu She Wolf anglického albumu speváčky Shakiry. Bol napísaný a zložený Johnom Hillom a Shakirou.
Loba
Pieseň má aj španielsku verziu „Loba“, ktorá bude použitá na podporu predaja albumu v španielsky hovoriacich krajinách. Pieseň „Loba“ má byť hraná na rozhlasových staniciach od 29. júna 2009.
Saint-Laurent-des-Combes (Charente)
Saint-Laurent-des-Combes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
She Wolf (pieseň Shakiry)
Videoklip
Videoklip režíroval Jake Nava.
Saint-Laurent-des-Combes (Charente)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1. vodnopólová liga žien 2013/14
1. vodnopólová liga žien 2013/14 bol 23. ročník ligy vodnopólistiek, vodnopólovej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom vodného póla (SZVP). Súťaže sa zúčastnili 4 družstvá. Z minulej sezóny v nej chýbali družstvá Košíc a Vrútok. Staronovým účastníkom sú naopak Piešťany a prvýkrát v histórii slovenskej ligy aj zahraničné družstvo, z Rakúska. Titul obhájilo družstvo Pirana SC Topoľčany, ktoré zvíťazilo vo všetkých stretnutiach.
Systém súťaže
Hrala sa iba základná časť, a to turnajovým spôsobom. Turnaje boli 4, každý jeden účastník bol organizátorom jedného turnaja.
Účastníci
Pozn: Družstvá PVK Vrútky a ŠKP Modrí Draci Košice-Staré Mesto, ktoré v minulej sezóne na 2., resp. 4. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásili.
Tabuľka
Zdroj: SZVP
Slovenský pohár 2013/14
Pozn: Rumunské družstvo Torpi Targu Mures z Rumunska je aktuálnym víťazom rumunského pohára.
Egyházasfalu
Egyházasfalu je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v obvode Sopron–Fertőd.
Traťové zabezpečovacie zariadenie
thumb|Dvojramenné návestidlo thumb|Drôtovod slúžiaci na mechanické diaľkové ovládanie návestidiel
Funkcia
Traťové zabezpečovacie zariadenia zabezpečujú voľnosť traťového oddielu tak, aby v jednom traťovom oddieli (úseku) bol len jeden vlak, a takisto nedovoľujú jazdu vlakov na jednu koľaj v tom istom čase oproti sebe. Moderné typy traťových zabezpečovacích zariadení umožňujú aj prenos návestí (signálov) hlavných a oddielových návestidiel na vlakové zabezpečovacie zariadenie hnacieho vozidla (rušňa), pričom upozorňujú na zníženie rýchlosti; počas jazdy kontrolujú bdelosť a ostražitosť obsluhy. V prípade nezrovnalostí dokážu v súčinnosti s riadiacou elektronikou hnacieho vozidla zastaviť vlak použitím rýchločinnej brzdy.
Druhy
Počas vývoja železničnej dopravy sa vyvinulo a ešte používa viacero druhov týchto zariadení, podľa technického vyhotovenia:
Telefonické dorozumenie
Susedné stanice a hlásnice si oznamujú volnosť traťového úseku telefonicky, na obojsmerne prechádzaných traťových koľajách sa zabezpečuje jazda protismerných vlakov takisto telefonicky. Tento spôsob sa používa ešte doteraz aj na tratiach vybavených inými zariadeniami pri poruchách alebo opravách týchto zariadení.
Poloautomatický blok
Hradlový poloautomatický blok (HPB) bol minulosti pomerne rozšírený. Na trati zabezpečuje voľnosť traťových oddielov činnosťou hradlárskych prístrojov, ktoré dovolia postaviť oddielové návestidlo len vtedy, keď sa uvolní traťový oddiel a pri protiidúcom vlaku len vtedy, keď sa uvoľní príslušná traťová koľaj.
Reléový poloautomatický blok (RPB) je založený na podobnom princípe, ale závislosti a súčinnosti medzi dopravňami sú elektrické a umožňuje aj zabezpečiť úplnú kontrolu traťovej koľaje.
Automatické hradlo
Automatické hradlo (AH) umožňuje automatické ovládanie oddielového návestidla prostredníctvom zabezpečovacieho zariadenia, nevyžaduje obsluhu priamo na trati. Prípadné poruchy môžu vyriešiť na diaľku výpravcovia priľahlých staníc. Hlavné návestidlo AH je medzi dvoma stanicami len jedno (alebo žiadne), takže trať je rozdelená na dva úseky (t. j. že medzi stanicami sa môžu nachádzať maximálne dva vlaky) alebo iba jeden vlak. V posledných rokoch bol upravený predpis ŽSR Z1 tak, že Automatických hradiel môže byť medzi stanicami viac a preto sa upustilo od označenia "So" a "Lo" a bolo k nim pridaná kilometrická poloha návestidla napr. "1So224 alebo 2Lo224". Jedná sa o úpravu ktorá bola vynútená inštaláciou AHr. na modernizovaných koridorových tratiach pre zvýšenie priepustnosti tratí.
Automatický blok
Činnosť automatického bloku je plne automatická, v závislosti na pohybe vlaku sa návestí voľnosť traťového oddielu. Oproti automatickému hradlu má automatický blok viac hlavných návestidiel, ktoré rozdeľujú trať na viac úsekov, čo umožňuje väčší počet vlakov medzi stanicami, čím sa zvyšuje priepustnosť trate.
Sústavy
Na šírej trati možno zabezpečiť jazdu vlakov nasledovnými spôsobmi:
Signály v priestorovej sústave
Traťové zabezpečovacie zariadenia v priestorovej sústave poloautomatického bloku mám tie hlavné indikačné prvky:
Cestné vojsko
Cestné vojsko je druh pozemného vojska určeného na opravu, údržbu a budovanie vojenských ciest, mostov, na plánovanie a regulovanie pochodov a transportov a na výkon poriadkovej služby na komunikáciách.
Účinok
Účinok môže byť:
Kelčany
Kelčany sú obec v Česku v okrese Hodonín v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 242 obyvateľov, z toho 110 mužov a 132 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 39,1 roka, ženy 41,7 roka).
Enese
Enese je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v Győrskom obvode.
Má rozlohu 1 989 ha a žije tu 1 757 obyvateľov (2007).
Úzkorozchodná železnica
Úzkorozchodná železnica je železnica s rozchodom koľají menším ako 1 435 mm (zvyčajne 600 - 1 000 mm). Príslušná železničná trať sa nazýva úzkorozchodná trať.
Úzky rozchod koľají sa používa na rôznych priemyselných, banských a lesných tratiach, ďalej v mestskej električkovej doprave a aj v rôznych regionálnych a lokálnych tratiach, najmä v kúpeľných oblastiach, horských rekreačných a turistických centrách.
Úzkorozchodné železnice na Slovensku
Na Slovensku bolo postavených približne 100 úzkorozchodných železníc, mnohé slúžili len veľmi krátko, príp. dosahovali dĺžku len niekoľkých stoviek metrov. Ich presný počet a rozsah pravdepodobne už zistený nikdy nebude ...
Medzi najznámejšie patria:
Specnaz
náhľad|vpravo|Jednotka Specnaz sa pripravuje na misiu počas [[Sovietska intervencia v Afganistane|vojny v Afganistane]]
Specnaz (po rusky: Спецназ – Specnaz, čo je skratka z Войска специального назначения – Vojska speciaľnogo naznačenija) je ruské označenie jednotiek zvláštneho určenia sovietskych a v súčasnosti aj ruských ozbrojených síl, ministerstva vnútra, ministerstva obrany, pohraničných, výsadkových, námorných vojsk a špeciálne jednotky prieskumu. Nie je to označenie konkrétnej jednotky. Ruská tajná služba FSB má vlastné špeciálne jednotky označované ako Osnaz.
Dejiny
Relevantných informácií o týchto jednotkách je veľmi málo. Väčšinou sú verejnosti predkladané informácie veľmi všeobecné alebo v niektorých prípadoch cielené dezinformácie, klamstvá alebo mystifikácie. Je tomu tak preto, lebo náplň činnosti, výcvik a organizácia každej takejto jednotky podlieha prísnemu utajeniu.
Jednotky špeciálneho určenia sovietskej a neskôr ruskej armády boli po skončení druhej svetovej vojny nasadené v mnohých konfliktoch ako napríklad v Afganistane, v Tadžikistane, v Čečensku, v Dagestane, v Karabachu atď.
Príslušnosť a označenie jednotiek Specnaz
V súvislosti so Specnaz sa objavujú názvy ako Alfa (v súčasnosti je súčasťou jednotiek Osnaz spadajúcich pod FSB), Vympel, Zenit, Sobr alebo Omon, sú to alebo boli to jednotky ministerstva vnútra a obrany.
Určenie
Tieto útvary plnia široké spektrum úloh. Medzi inými aj špionážne, diverzné a záškodnícke činnosti, ochrana ústavných činiteľov, hĺbkový prieskum, protiteroristické operácie a špeciálne úderné operácie. Úroveň profesionality je v rôznych takýchto jednotkách odlišná. Nedajú sa tak navzájom porovnávať schopnosti členov prieskumného družstva Specnaz motostreleckého práporu so schopnosťami elitnej zložky špeciálnych oddielov KGB.
Výber členov
Kritériá výberu členov sú veľmi prísne. Dôraz nie je kladený len na bezchybný zdravotný stav a vysokú fyzickú zdatnosť ale aj na nadpriemernú inteligenciu. Od členov Specnaz sa vyžadovalo aby boli darcami krvi.
Výcvik
Systém komplexného výcviku je utajený, ale dostupných informácií z literatúry, jednotky tohto typu prechádzaju mnohými, resp. extrémnymi výcvikmi ako napríklad:
Višištádvaita
Višištádvaita alebo višišta-advaita (skt. विशिष्टाद्वैत, dosl.: podmienený monizmus) alebo višištádvaita-védánta je smer védánty predstavujúci rozlišujúci nedualizmus. Jeho zakladateľom je Rámánudža.
Specnaz
Výcvik
Lezenie po budovách (na lane i bez) a s tým súvisiace aktivity. Parašutizmus, streľba a iné bojové aktivity sú vo výcviku samozrejmosťou. V súvislosti s výcvikom bojových jednotiek v Rusku sa používa výraz „Systema“, čo je ruský výraz pre slovo “systém”, resp. druh ruského bojového umenia. Existuje aj výraz Systema Specnaz, čím sa myslí najmä boj holými rukami (ale nie je to pravidlo).
Višištádvaita
Podľa Rámánudžu existujú tri reality: hmota, duša a Boh. Materiálne telo je podriadené individuálnej duši a Boh vládne nad nimi oboma. Bez Boha môže tak duša ako aj hmota jestvovať iba ako čistý pojem, ale nie ako skutočnosť.
Specnaz
Výzbroj
right|thumb|180px|Výcvikové stredisko Specnaz v roku 1984 Výzbroj a výstroj týchto jednotiek pozostáva jednak zo štandardnej výzbroje ruskej armády a ďalej zo špeciálnych zbraňových systémov. Väčšina útvarov Specnaz sa nespolieha len na centrálne zásobovanie, ale si vybavenie zabezpečuje individuálne a podľa potreby, pričom sú uprednostňované jednoduché ale veľmi účelné a praktické výstrojné súčiastky pred rôznymi technickými vymoženosťami modernej doby. Široká paleta ich výzbroje siaha od útočných pušiek AK-74 a ostreľovacích pušiek Dragunov, cez protitankové zbrane RPG 7 až po húfnice D-30.
Višištádvaita
Cieľom snažení jednotlivca je oslobodiť sa od materiálnej existencie, čo sa dosahuje prostredníctvom duševnej aktivity, poznania a lásky k Bohu, ktorá je osobitne dôležitá.
Višištádvaita bola spojená s kultom boha Višnu.
Specnaz
Taktika boja
Výsadkové vojská sú určené na vykonávanie veľkých operácií v tyle nepriateľa. Prepravu do priestoru bojového nasadenia zabezpečujú samostatné letecké transportné jednotky. Vzduchom je prepravované všetko vybavenie vrátane obrnených transportérov, vozidiel, kanónov a iného materiálu. Po rozpade Sovietskeho zväzu došlo vo výsadkových silách k reorganizácií, čo viedlo k zníženiu počtu výsadkových divízií a tým aj značnej reorganizácií jednotiek Specnaz.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malinovo
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malinovo v okrese Senec.
Specnaz
Taktika boja
Jedna výsadková divízia má približne 8000 osôb. Skladá sa z veliteľskej roty, z mechanizovaných výsadkových plukov, z motorizovaných výsadkových plukov, zo spojovacieho práporu, z delostreleckého pluku, z práporu PVO, zo ženijného práporu, z prieskumného a logistického práporu.
Cínová hora
Cínová hora je prírodná pamiatka ev. č. 2020, ktorá sa nachádza v Národnom parku Podyjí v okrese Znojmo na západnom okraji mesta Znojmo. Na severnej časti oblasti sa nachádza chatová oblasť, na juhu potom železničná trať a Gránický potok. Oblasť spravuje AOPK Brno.
Ochrana
Predmetom ochrany sú teplomilné rasttlinné spoločenstvá a vzácne druhy rastlín a živočíchov.
Lichas (mytológia)
náhľad|Herakles a Lichas, autor:[[Antonio Canova]] Lichas (Lichas) je v gréckej mytológii posol hrdinu Herakla, ktorý splnením poverenej úlohy privodil jeho i vlastnú smrť.
Herakles po dobytí Oichalie, mesta svojho nepriateľa Euryta, poslal Licha k svojej manželke Déianeire, ktorá bola v tom čase u trachinského kráľa Kéyka, aby jej oznámil svoj skorý príchod. Lichas priviedol so sebou aj zajatcov, medzi ktorými bola aj Eurytova dcéra Iola, bývala Heraklova láska.
Príchod Ioly Déianeiru veľmi rozrušil, bála sa totiž, že ju Herakles kvôli nej opustí. Keď premýšlala ako tomu zabrániť, spomenula si na umierajúceho Kentaura Nessa, ktorý jej kedysi poradil, aby si nabrala jeho krvi, lebo má čarovnú moc. Keby vraj Herakles niekedy zatúžil po inej žene, stačí keď ňou natrie z vnútornej strany jeho plášť a keď si ho oblečie, opäť k nej zahorí láskou. Bola to však Kentaurova pomsta, lebo mal krv otrávenú jedom z Heraklovho šípu a chcel, aby Heraklovi spôsobila nezhojiteľnú bolesť. Déianeira požiadala teda Licha, aby zaniesol Heraklovi truhlicu s plášťom, v ktorom má priniesť ďakovnú obeť bohom za víťazstvo. Lichas jej želanie splnil a čoskoro sa začala napĺňať Kentaurova pomsta. Otrávená krv prenikla do Heraklovho tela a spôsobila mu neznesiteľné muky. Keď zazrel Licha, ktorý mu osudný plášť priniesol, chytil ho za nohy a za ruky a hodil ho do mora, kde sa utopil.
Nešťastný Heraklov posol Lichas sa po páde do vĺn premenil na malý skalnatý ostrov. Nachádza sa pri pobreží Eubóie a dodnes ho nazývajú Lichas. Podľa starovekých autorov sa pri ňom námorníci neodvážili pristáť, lebo verili, že v jej kameňoch ešte Lichas žije.
Lontov
Lontov je obec na Slovensku v okrese Levice.
Alenia Aermacchi
right|thumb|Frecce Tricolori MB-339A/PAN Alenia Aermacchi S.p.A. je vedúca spoločnosť v produkcií cvičných lietadiel. Táto talianska spoločnosť predala dodnes 2000 lietadiel do viac než 40 štátov.
Akádia
Akádia alebo Acadia (, angl. Acadia) bola kolónia Nového Francúzska na severovýchode Severnej Ameriky, ktorá zahŕňala časti dnešného východného Québecu, celé dnešné Maritime Provinces a územia moderného Maine až po rieku Kennebec.
Dejiny
V roku 1604 priplávala do ústia rieky St.-Croix (dnes na hraniciach Maine a New Brunswick) skupina francúzskych osadníkov vedených Samuelom de Champlainom. Títo osadníci nazvali okolie tejto rieky "Akádia" buď podľa starovekej A(r)kádie, alebo nejasného Le Cadie. Najprv sa osadníci usídlili na ostrovčeku v ústí rieky, no po krutej zime na prelome rokov 1604/1605, počas ktorej zahynula polovica osadníkov od hladu, sa preplavili na náprotivnom brehu Fundyjského zálivu, kde vybudovali osadu Port Royal. V roku 1613 ju napadli a zničili Angličania z Virgínie.
V dvadsiatych rokoch 17. storočia sa tu pokúsil založiť Nové Škótsko škótsky šľachtic William Alexander, ale oblasť zostala v držbe Francúzska, ktorá ju v roku 1654 vymenila za ostrov Svätý Krištof v prospech Anglicka. Pretože však Anglicko svoju časť dohody nedodržala, Francúzsko roku 1670 prevzalo správu oblasti bez veľkých ťažkostí späť. Počet obyvateľov sa zvyšoval len veľmi pomaly. Miestni obyvatelia sa živili predovšetkým rybolovom a mnohí sa po skončení sezóny vracali domov, do zámoria. Usádzali sa tu skôr jednotlivci, takže v roku 1671 tu žilo len 400 Francúzov a v roku 1714 2900.
Počas vojny o španielske dedičstvo sa Angličania dva razy pokúsili Port Royal dobyť (v rokoch 1704 a 1707). Uspel až ich tretí pokus v roku 1710 a na základe Utrechtského mieru získali v roku 1713 do svojej držby celú oblasť. Od začiatku panovali nejasnosti či Francúzsko odstúpilo Akádiu celé alebo iba oblasť pri Fundyjskom zálive (interpretácia formulácie pojmu stará hranica) a spory o budúcnosť tunajších francúzskych osadníkov. Časť ich síce odišla na ostrovy Saint-Jean a Royale (dnes ostrov princa Eduarda a ostrov Cape Breton), jednako sa väčšina rozhodla zostať vo svojich domovoch. Briti súhlasili pod podmienkou, že odprisahajú vernosť ich panovníkovi, čo sa francúzskym osadníkom Akádie veľmi nepozdávalo. Dohoda z roku 1730 nakoniec viedla ku kompromisu: akádski Francúzi odprisahali vernosť britskej korune pod podmienkou, že tá od nich nebude žiadať, aby bojovali proti Francúzsku.
Počas vojny o rakúske dedičstvo sa Francúzi dvakrát (1744 a 1746) snažili dobyť Akádiu späť. Po obnovení bojov v roku 1755 sa tunajšie úrady rozhodli prinútiť francúzskych osadníkov Akádie k bezpodmienečnej poslušnosti korune. Keď s ohľadom na dohodu z roku 1730 odmietli, rozhodli britské úrady a vojsko o odsune obyvateľstva, označovanom neskôr ako Grand Dérangement (Veľké Vyrvanie/Hrôza). Na jeseň 1755 deportovalo britské vojsko 5 000 – 6 500 osôb. Cieľom vysídlencov sa stalo Trinásť kolónií, z ktorých ale väčšina odmietla vyhnancov prijať a deportovala ich ďalej alebo uväznila. V roku 1758 ich rady rozšírili osadníci Akádie deportovaní po dobytí francúzskej pevnosti Louisbourg z ostrova Royale. Išlo o ďalších 3 500 – 4 000 osôb. V súvislosti s týmito deportáciami sa Grand Dérangement často považuje za prvú a zrejme jedinú etnickú čistku v Amerike spáchanú na neindiánskom obyvateľstve. Už počas vojny množstvo vyhnaných našlo útočisko vo Francúzsku, Francúzskej Guyane, v Louisiane a na Haiti, odkiaľ ale neskôr opäť odišli, tentoraz do Louisiany, kde splynutím s miestnymi kreolmi vytvorili etnikum Cajunovia. Malá časť našla útočisko Saint Pierre a Miquelone, kde sa v rokoch 1778 a 1793 stali cieľom ďalších dvoch britských deportácií. Časť obyvateľov Akádie sa do oblasti vždy vrátila a dnes tvorí významnú zložku populácie najmä v New Brunswick.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Miloslavov
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Miloslavov v okrese Senec.
Farád
Farád je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v obvode Csorna.
Má rozlohu 2902 ha a žije tu 1991 obyvateľov (2007).
Kolačínsky potok
Kolačínsky potok je vodný tok na strednom Považí. Pramení v Strážovských vrchoch pod vrchom Markovica v nadmorskej výške Od prameňa steká cez lúky do Malého Kolačína. Potom tečie blízko cesty severozápadným smerom, odbočuje smerom do záhradkárskej osady na okraji Novej Dubnice. Ďalej tečie na západ okrajom obce Trenčianska Teplá, kde preteká cez areál cukrovaru. Následne tečie smerom na severovýchod vedľa železničnej trate, pod ktorú tečie a po asi 100 metroch vsakuje do pôdy.