cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johann Ludwig Burckhardt
Život a cesty
Študoval na univerzitách v Lipsku a v Tübingene. V lete roku 1806 pobýval v Anglicku, kde sa zoznámil so slávnym cestovateľom a prírodovedcom Josephom Banksom. Tomu v roku 1809 navrhol, že zorganizuje výpravu do Afriky, ktorá by hľadala pramene rieky Niger. Z tohto dôvodu sa začal na univerzite v Cambridge učiť arabsky. Dokonca začal jesť iba rastlinnú stravu a piť iba vodu, aby si privykol na málo kalorickú stravu. V marci roku 1809 Burckhardt opustil Anglicko a cez Maltu odišiel do Aleppa v Sýrii, aby sa zdokonalil v arabčine a v islamskom náboženstve. Na Blízkom východe pobudol dva roky, pričom hodne cestoval (navštívil Palmýru, Damask, mestá v súčasnom Libanone a Izraeli). V Sýrii si pozmenil meno na šejka Ibráhíma Ibn ʿabd Alláha a vydával sa za moslima. Existujú indície, že prijal moslimské náboženstvo, ale po jeho smrti to jeho rodina dôsledne popierala.
Ivo Hlaváček (diplomat)
JUDr. Ivo Hlaváček, Ph.D, MBA, (* 22. jún 1965) je bývalý slovenský diplomat, vysokoškolský učiteľ, špecializácia na medzinárodné právo, odborný asistent na katedre občianskeho práva a medzinárodného práva Právnickej fakulty UPJŠ v Košiciach.
Johann Ludwig Burckhardt
Život a cesty
Počas svojich ciest po krajinách Blízkeho východu objavil v auguste 1812 kamenné mesto Petra so skalným chrámom Al-Chazneh v (dnes v Jordánsku). Na jeseň roku 1812 sa rozhodol zrealizovať svoj pôvodný plán a objaviť prameň rieky Niger. Odišiel teda do Egypta, kde tiež cestoval do málo známych končín. V Egypte cestoval proti toku Nílu a ako prvý moderný Európan znovuobjavil chrámy v lokalite Abú Simbel (1813). V roku 1814 sa obrátil na východ, prešil cez Núbijskú púšť a došiel k pobrežiu Červeného mora. Preplavil sa na Arabský polostrov, do prístavného mesta Džidda. Ako moslimský pútnik následne navštívil posvätné mesto Mekka. Po trojmesačnom pobyte v Mekke sa odobral do Mediny. Koncom júna 1815 sa vrátil späť do Káhiry. Na jar roku 1816 sa vydal na horu Sinaj, vrátil sa do Káhiry v júni toho istého roku. Celý druhý polrok sa pripravoval na cestu do Líbye, ale keď sa v Káhire na jar 1817 konečne objavila karavána, ktorá smerovala do Líbye a mesta Timbuktu, dostal úplavicu (dyzentériu), na ktorú v októbri 1817 v Káhire zomrel.
Hoci Burckhardt písal po francúzsky, svoje zápisníky a denníky posielal do Anglicka, takže o jeho cestách sme veľmi dobre informovaní. Univerzite v Cambridge odkázal aj svoju veľkú zbierku starých arabských rukopisov. Burckhardta pochovali za hradbami mesta Káhira neďaleko starej brány Báb al-Nasr. V roku 1871 nad jeho hrobom vztýčili mramorový pomník, na ktorom bol tento nápis v arabčine:
Ivo Hlaváček (diplomat)
Životopis
Po štúdiách na Právnickej fakulte Kolumbijskej univerzity v New Yorku v USA pôsobil na Federálnom ministerstve zahraničných vecí ČSFR na medzinárodno právnom odbore, krátko na to sa zúčastnil druhej Následnej schôdzky KBSE v Helsinkách 1992, ako právny expert Československej delegácie. Po zániku ČSFR nastúpil na MZV SR na medzinárodno právny odbor, neskôr bol menovaný do funkcie riaditeľa sekcie medzinárodno právnej a konzulárnej. Za jeho pôsobenia vo funkcii inštitucionalizoval Odbor ľudských práv a národnostných menšín a Odbor pre Medzinárodný súdny dvor (MSD), ktorý poskytoval odborné zázemie pre riešenie súdneho sporu o sústavu vodných diel Gabčíkovo Nagymaros s Maďarskou republikou. Osobne sa zasadil o inštitucionalizáciu a zásadné systémové riešenie súdneho sporu a menovanie JUDr. Petra Tomku, CSc. (v tom čase na Stálej misii SR pri OSN v New Yorku) za agenta pre zastupovanie Slovenska pred MSD a JUDr. Václava Mikulku, CSc. za jeho zástupcu. I. Hlaváček sa významne zaslúžil o vznik Národného strediska pre ľudské práva.Zodpovedal aj za úspešný proces sukcesie Slovenska, ako nástupníckeho štátu po ČSFR do medzinárodných zmlúv a medzinárodných organizácií. Zúčastňoval sa v tom čase pre Slovensko celého radu významných a pre Slovensko kľúčových konferencií a iných medzinárodných podujatí a rokovaní (napr. Celosvetová konferencia o ľudských právach vo Viedni v r. 1993, Summity Rady Európy a pod.), bol členom rôznych právnych, kodifikačných a pod. komisií v rámci Rady Európy, Stredoeurópskej iniciatívy, KBSE/OBSE, výborov OSN a pod.
Johann Ludwig Burckhardt
Život a cesty
V mene Alaha milosrdného, milostivého! Toto je hrob zosnulého šejka Ibráhíma Ibn ʿabd Aláha Burckhardta, z mesta Lausanne. Narodil sa 10. muharrama roku 1199 a odobral sa do milosti Alaha v požehnanej Káhire dňa 6. zú al-hidždža roku 1232.
Ivo Hlaváček (diplomat)
Životopis
V rokoch 1994 – 1999 pôsobil ako generálny konzul, radca vyslanec v tureckom Istanbule. Od začiatku r. 1999 pôsobil ako riaditeľ Správy služieb diplomatickému zboru, príspevkovej organizácie MZV SR. V roku 2001 po transformácii na akciovú spoločnosť sa stal jej predsedom predstavenstva a generálnym riaditeľom.
V roku 2005 – 2008 pôsobil ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec SR na Kube a pre štáty  Karibskej oblasti. Na Kube aktívne podporoval a pomáhal aktivitám disidentského hnutia a pomáhal rodinám politických väzňov, za čo ho kubánske úrady kritizovali. Bol prvým slovenským veľvyslancom v štátoch Karibiku ako napr. Bahamské spoločenstvo, Haiti, Barbados, Grenada. Pôsobil ako veľvyslanec v Dominikánskej republike, Jamajke a ďalších.
Od novembra 2008 do konca roku 2010 pôsobil, ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec SR v Štáte Izrael. Po návrate na Slovensko odišiel z MZV SR a prednášal medzinárodné vzťahy, diplomaciu a medzinárodné právo na niekoľkých vysokých školách na Slovensku aj v zahraničí.
Konkatedrála svätého Mikuláša
'''Konkatedrála sv. Mikuláša''' v Prešove je jedným z najstarších a najvýznamnejších kostolov na Slovensku. Konkatedrála bola postavená v polovici 14. storočia ako jednoloďová s vyvýšeným polygonálnym presbytériom. Vonkajšie rozmery konkatedrály sú 54,7 m do dĺžky, 34,45 do šírky. Výška vnútorných lodí je 16 m a veža dosahuje výšku 71 metrov. Chrám je neskorogotickou stavbou halového typu (výška všetkých lodí je rovnaká) s troma loďami, troma presbytériami, so sieťovou a hviezdicovou klenbou. V roku 1502 stavbu rozšírili smerom na juh v neskorogotickom štýle. Na prestavbe sa podieľali majstri kamenári Mikuláš a Michal pod vedením prešovského staviteľa J. Brengiszera. Trojlodie bolo dokončené v roku 1505. Celá prestavba bola dokončená v roku 1515. Počas tohto obdobia zaklenuli bočnú svätyňu, dokončili vstupnú halu kostola a vytesali kamenné ostenie okien. Svätý Otec Benedikt XVI. 9. augusta 2008 rozhodol o povýšení farského kostola sv. Mikuláša v Prešove na konkatedrálny chrám. Od roku 2010 prechádza konkatedrála rozsiahlou rekonštrukciou od interiéru až po exteriér.
Architektonický popis
Konkatedrála je halová stavba s polygonálnym uzáverom stredného presbytéria, ktoré je zaklenuté gotickou sieťovou klenbou na oblých príporách. Na severnej strane presbytéria sa nachádza predlžený chór bočnej lode s hviezdicovou klenbou, spojený s hlavným presbytériom lomenými oblúkmi. Oblúky sú v hornej časti riešené ako empory. Predlžený chór na južnej strane má polygonálny uzáver a hviezdicovú klenbu. Lomené arkády oddeľujú jednotlivé lode trojlodia. Arkády sú podopreté mohutnými polygonálnymi piliermi. Zaklenutie hlavnej lode sa od bočných líši. Hlavná loď má neskorogotická hviezdicovú klenbu a bočné lode hiezdicovú a sieťovú klenbu. Časti oblej prípory a konzol na severnej strane pozostali s pôvodnej gotickej stavby. Južná strana bočnej lode je zaklenutá presekanou klenbou s figurálnymi konzolami na jej koncoch. Konkatedrála má po celom obvode zanechané pôvodné gotické okná s odtupňovanými kružbami. Zachované sú aj pôvodné oporné piliere.
Konkatedrála dominuje predstavanou vežou, ktorá má pseudogotické arkády a vysokú ihlancovú strechu, postavenú v roku 1903. Jej vstupom je gotický lomený portál s trojlístkom vo vimperku. Na nárožiach veže sú pristavané malé veže. Na južnej strane sa nachádza neskorogotický dvojitý vstupný portál. Jeho ostenie je bohato profilované a prekrížené vo vrchole. Portálová plocha v nadpraží je ozdobená plamienkovou ružicou. Miestnosť do ktorej sa cez južný portál vstupuje, je južná predsieň s hviezdicovou klenbou. Pochádza z roku 1509. Ďalší portál kostola je na severnej strane. Je menší a zachovali sa jeho pôvodné gotické vyrezávané dvere z 15. storočia, ktoré vedú na točité schodisko k oratóriu na poschodí. Pôvodný hlavný vstupný gotický portál prestavali a zmenšili koncom 18. storočia. Do zmenšeného portálu vložili ostenie neskorobarokového portálu zdobeného peniažkovou ornamentikou.
Počiatky
thumb|Interiér konkatedrály s hlavným oltárom Kostol bol postavený okolo polovice 14. storočia v najširšej časti námestia, na základoch staršej sakrálnej stavby z 13. storočia, ako priestranné trojlodie. Z tejto stavby sa zachovali konzoly na prednej strane stredovekého triumfálneho oblúka, zvyšky prípor a konzola v podobe mužskej hlavy na obvodovej stene severnej lode. Severný portál s kružbovým panelom tzv. mäkkého slohu vytesali okolo roku 1400. Požiar v roku 1418 stavbu načas zdržal, ale v rokoch 1420 až 1440 pokračovali v stavbe zaklenutím severného presbytéria dvoma poľami štvorramennej hviezdicovitej klenby, nadväzujúcej na českú gotickú architektúru z okruhu Petra Parléra. Okolo roku 1440 stál celý víťazný oblúk, ktorý zvýšili pred rokom 1489, keď zároveň predĺžili stredné presbytérium a zaklenuli ho sieťovou, hviezdicovo ukončenou klenbou. Do staršej severnej časti ostalo otvorené nízkymi arkádami.
Najdôležitejšia prestavba
Tretia etapa, ktorá mala koncepčne zjednotiť jestvujúci nesúrodý celok, sa spája s menom staviteľa Jána Brengyszeyna, vedúcej osobnosti neskorogotickej prestavby chrámu v rokoch 1502 až 1515. V spolupráci s levočským kamenárom majstrom Mikulášom najprv postavili nové chrámové trojlodie a roku 1511 južnú predsieň s oratóriom. Kamenné zábradlie oratória zdobí neskorogotický motív rotujúcich plamienkov. Súčasne prebiehali drobné dokončovacie práce. Ako vysvitá z najnovších výskumov, majú klenbové svorníky v južnej lodi pôvodnú polychrómiu. Kamenné portréty uhorských kráľov – sv. Ladislava, sv. Štefana a sv. Imricha – v klenbových pätkách na južnej stene južnej lode polychrómoval maliar Peter Moler. Kružbové výplne okien boli natreté červenou, klenbové rebrá v lodiach bielou alebo inkarnátovou farbou. Na triumfálnom oblúku južnej lode je maľovaná nápisová páska s letopočtom začiatku prestavby chrámu 1502. V rokoch 1514 až 1515 prestaval majster Ján chrámovú vežu. Na prízemí ju zaklenul krúženou klenbou, jedinou na východnom Slovensku.
Oltáre a výzdoba
V chráme sa nachádzajú aj ďalšie oltáre:
Z množstva gotických plastík sa zachovali zo začiatku 16. storočia archanjel Gabriel, Ukrižovaný a drobná plastika Krista Trpiteľa z dielne Majstra Pavla. Pôvodné plastiky z Kalvárie na tráme triumfálneho oblúka údajne poškodil požiar v 17. storočí. Monumentálna plastika ukrižovaného má mimoriadne vysoké umelecké kvality a jej dramatické expresívne chápanie svedčí o tom, že vznikla pod vplyvom nemeckého umenia už v prvej polovici 14. storočia. Na nový kríž, doplnený medailónmi evanjelistov, ju preniesli až po roku 1440. Z gotických krídlových oltárov sa zachovalo 14 obojstranne maľovaných tabúľ, patriacich pôvodne k oltáru sv. Mikuláša a Panny Márie. Tradične sa pripisujú majstrom Petrovi a Albertovi Molerovcom z Prešova; pracovali na nich v rokoch 1497 až 1506. Staršie písomné pramene spomínajú aj tabuľový obraz sv. Anny Samotretej, ktorý sa dostal do Nemzeti múzea v Budapešti. Ku gotickému vybaveniu chrámu patria takisto nástenné maľby na severnej stene stredného presbytéria z konca 15. a zo začiatku 16. storočia, na ktorých je zobrazený rytier na koni a ženské postavy.
Doplnky
K stĺpu medzi presbytériami strednej a južnej lode postavili krstiteľnicu v renesančnom slohu v druhej polovici 16. storočia. Bola zhotovená z červeného mramoru s tepaným medeným vrchnákom. Vrchnák krstiteľnice sa je z mede a je zdobený železným tepaným ornamentom zdvíhajúcim sa pomocou povrazu prevlečeného cez konzolu, s reliéfnym dekorom okrídlených hlavičiek anjelov, zdobenú tepanou rozvilinou, a na plechu maľovaným výjavom Kristovho krstu.
Časovo sa k nej radí aj tepaná mreža v severnom presbytériu s vysokou plastikou Dobrého pastiera na strieške. Postavená bola v čase, keď slúžila prešovskej nemeckej evanjelickej cirkvi a. v. Pôvodne sa na ňu vychádzalo z priestoru chrámu, dnes sa na ňu vychádza zo sakristie. Stallá sú zdobené hermovými pilastrami. Kazateľnica bola zhotovená v 17. storočí v renesančnom slohu. Pozlátený reliéf Krista a Samaritánky je ozdobou rečnišťa na oblom parapete. Ďalší reliéf Krista tentokrát na rozbúrenom mori sa nachádza na zadnej doske kazateľnice. Na baldachýne spočíva socha Dobrého pastiera a vyrezávané symboly troch božských cností. Roku 1634 vybielili kostol a roku 1641 opravili vežu. V druhej polovice 17. storočia zhotovili emporu s vyrazávaným zábradlím, ktoré má hladký parapet obsahuje v strede niku s postavou Krista. Po stranách má stĺpy zdobené obtočenou vínnou révou. Parapet je zdobený ušnicovou ornamentikou a figúrkami.
Vrcholný barok
thumb|Barokový oltár sv. Antona Paduánskeho v južnom [[presbytérium|presbytériu]] Opravami prešiel chrám aj po veľkých požiaroch roku 1711 a 1788, keď postavili južný barokovo-klasicistický portál s vyrezávanou bránou a pôvodným kovaním. V prvej polovici 18. storočia pribudol k zariadeniu kostola bočný oltár sv. Antona Paduánskeho, oltár Vzkriesenia a neskôr oltár Svätého Kríža.
Finálne úpravy do dnešnej podoby
thumb|Veľký organ Začiatkom 19. storočia postavili severný portikus, roku 1823 zrušili cintorín a kamennú ohradu okolo kostola. V rokoch 19031904 regotizovali vežu kostola pod vedením architekta F. Schuleka. Interiérové úpravy roku 1914 a v tridsiatych rokoch sa zamerali na výmenu dlažby a vtedy mechanicky odstránili aj monochrómne nátery kamenných architektonických článkov. V päťdesiatych rokoch vyplnili okná južnej lode a presbytéria novými vitrážami, podlaha bola vydláždená travertínovou dlažbou a nová zozadu nasvietená krížová cesta z farebného skla. V rokoch 1981 až 1989 sa uskutočnila oprava chrámu, urobili sa hlavne nové omietky. Od roku 2010 prebieha postupne nová rekonštrukcia. Kostol bol nanovo vymaľovaný, bola vymenená kompletne elektroinštalácia, nové osvetlenie a ozvučenie, osadený nový oltár a upravená svätyňa. Boli reštaurované secofresky Mojžiša a Árona z roku 17051710. V roku 2015 bola vymenená krytina na streche a niektoré drevené časti krovu. V rokoch 2019- 2020 boli zreštaurované vitráže a pieskovcové  ostenia okolo okien a bolo dokončená generálna oprava veľkého organa  a troch menších oltárov, V roku 2021 sa reštaurovala fasáda konkatedrály okrem veže.
Veľký organ
Päťdielny renesančno-ranobarokový organ z konca 17. storočia zdobený zlatou ušnicovou ornamentikou má na krídlach okrídlené hlavičky a sochy anjelov. Na jeho vrchole spočíva soška sv. Michala, archanjela. Baroková poprsnica chóru z druhej polovice 18. storočia obsahuje malý predsunutý organ zdobený akantovou ornamentikou. Na parapete sa nachádzajú reliéfy apoštolov a jednotlivo sú oddelené pilastrami s festónmi a akantom. Je umiestnený v západnej časti. Pozostáva zo 43 registrov umiestnených v troch skriniach. Má 3480 píšťal a 20 zvonov. Trojmanuálový hrací stôl ovládal ventily pomocou pneumatickej traktúry. V rokoch 2019- 21 prešiel celkovou prestavbou a rekonštrukciou Pri prieskume sa zistilo, že organ prešiel počas svojej existencie prestavbami ( žiaľ aj neštastnými) preto sa rozhodlo vrátiť organu v konkatedrále jeho  pôvodný tvar a zvuk. Od pneumatiky sa vrátilo ku mechanike a hrací stôl bol osadení priamo do hlavnej skrine.
Malý organ
Na bočnom chóre sa nachádza ďalší organ v renesančno-ranobarokovom slohu z druhej polovice 17. storočia. Je umiestnený v hlavnom sanktuáriu na renesančnom chóre. Je zdobený ušnicovou ornamentikou a sochami anjelov. Parapet orgánovej skrine je polygonálny a na nej umiestnené obrazy so scénami Zvestovania, Narodenia a klaňania troch kráľov sú oddelené hermami. Vnútro organa tvorí 378 píšťal rôznej veľkosti. Píšťaly prospektu sú pôvodné, pozoruhodný je spôsob maľovanej výzdoby najväčšej z nich je obtočená výhonkom viniča s listami a strapcami. Dnes je nástroj nepoužívaný a neudržiavaný.
Jay Leach
Jay Leach môže byť:
Terebellum
náhľad|Terebellum Terebellum je štvorica hviezd 4. hviezdnej veľkosti v súhvezdí Strelec, a to Omega Sagittarii, 59 Sagittarii, 60 Sagittarii a 62 Sagitarii.
Brasseuse
Brasseuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antoine Laurent Lavoisier
Antoine Laurent Lavoisier [vyslov: a(n)tuan lorá(n) lavuazje] (* 26. august 1743, Paríž, Francúzsko – † 8. máj 1794, tamže) bol francúzsky šľachtic, chemik, ekonóm, právnik a daňový úradník.
Je zakladateľom vedeckej chémie, kalorimetrie a termochémie. Je autorom vedeckej chemickej terminológie a nezávisle od Lomonosova aj zákona zachovania hmotnosti. Vysvetlil úlohu kyslíka pri spaľovaní, okysličovaní látok a dýchaní. Vyvrátil flogistónovú teóriu horenia.
Život
V roku 1771 sa oženil s vtedy len trinásťročnou Marie-Anne Pierette Paulze. Časom sa Marie-Anne stala Lavoisierovou partnerkou aj vo výskume, prekladala mu dokumenty z angličtiny (napríklad Kirwanovu Essay on Phlogiston, práce od Josepha Priestleyho). Ich manželstvo bolo šťastné napriek tomu, že bolo bezdetné. Keď vypukla Veľká francúzska revolúcia, Lavoisier bol zatknutý a 8. mája 1794 popravený gilotínou. Moderná chémia sa rozvinula až v 17.18. storočí.
Ё
náhľad|Písmeno Ё Ё (minuskula ё) je písmeno cyriliky. Písmeno sa vyskytuje len v bieloruskej a ruskej azbuke a azbukách odvodených z ruskej azbuky.
Písmeno je jotovaným variantom písmena О.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nižný Tvarožec
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nižný Tvarožec v okrese Bardejov.
Eskulapka
Eskulapka môže byť:
Orphin
Orphin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Sydney Pollack
Sydney Pollack (* 1. júl 1934, Lafayette, Indiana, USA – † 26. máj 2008, Los Angeles, Kalifornia) bol americký filmový režisér, producent, pedagóg a herec, ktorý sa preslávil filmami Tootsie alebo Spomienky na Afriku. Medzi jeho najlepšie snímky je radený film Kone sa tiež strieľajú z roku 1969. Zaujal aj filmom Takí sme boli, Tlmočníčka, Elektrický jazdec alebo Tri dni Kondora.
Orphin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Venezuelské národné vodnopólové družstvo mužov
Venezuelské národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Venezuelu v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Federación Venezolana de Deportes Aquáticos (FEVEDA). Patrí medzi tie lepšie vodnopólové celky Južnej Ameriky. Za jeho najväčšie úspechy možno považovať 3 medaily zo Stredoamerických a karibských hier či 2 medaily na majstrovstvách Južnej Ameriky.
Vrcholné podujatia
Venezuelské družstvo sa na olympijských hrách nezúčastnilo, resp. sa nedokázalo kvalifikovať ani raz. Podobne ani na majstrovstvá sveta sa družstvo nedokázalo kvalifikovať. Družstvo sa ale zúčastnilo dvoch ročníkov svetovej ligy, v ktorej po debaklových prehrách skončilo už v kvalifikačnom kole.
Úspechy zaznamenalo na kontinentálnych podujatiach. Vodnopólový turnaj na Panamerických hrách absolvovalo iba 3-krát a v prvých dvoch prípadoch skončilo na poslednom mieste. Dokázalo bodovať iba v jedinom stretnutí, keď v domácom bazéne remizovalo v roku 1983 s Kolumbiou. V roku 2015 v kanadskom Toronte sa umistnilo na 6. mieste.
2 strieborné a 1 bronzovú medailu si družstvo donieslo zo Stredoamerických a karibských hrách. Tú poslednú vybojovalo na posledných hrách v roku 2014, v mexickom Veracruz. Okrem toho získalo aj 4 medaily z kontinentálneho šampionátu Južnej Ameriky. Naposledy, v roku 2014 skončilo bronzové.
Orol morský
Orol morský môže byť:
Galadriel
náhľad|Galadriel na ilustrácii
Galadriel je fiktívna postava zo Stredozeme, vytvorená J. R. R. Tolkienom. Je to elfka spomínaná v dielach Pán prsteňov, Silmarillion a Nedokončené príbehy. Stretávame ako s paňou elfskej ríše Lothórienu. Elfovia v Lothóriene sa o nej väčšinou zmieňujú ako o Pani.
Je starou matkou Arwen, tajnej lásky a neskoršej ženy Aragorna. Galadriel vlastní jeden z troch elfských Prsteňov moci. Dokáže v myšlienkach sledovať iné bytosti vo svojej ríši.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ortuťová
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ortuťová v okrese Bardejov.
Galadriel
Žila veľmi dlho, nevyzerala však staro. Bola v družine, ktorá napriek proroctvu zo severu a Fëanorovej zrade prešla cez Helcaraxë – Duniace ľady. Jej rodné meno nebolo Galadriel, ale Nerwen, čo znamená muž-žena.
Opis
Jedna z najväčších spomedzi Eldarov, opísaná ako druhá najmocnejšia po samotnom Fëanorovi a povráva sa, že v múdrosti ho dokonca prekonala. Nielenže patrila k najmocnejším spomedzi Noldorov, Galadriel bola tiež oslnivo krásna a jej hlas bol hlboký a jasný. Bola tiež najvyššou zo všetkých elfských žien s výškou blížiacou sa (v moderných mierach) 6′ 4″ (6 stôp a 4 palce) alebo približne. Najslávnejšou z jej čŕt však boli jej trblietavé zlaté vlasy popretkávané striebornými prameňmi.
Nevedno, či si Celeborna vzala z lásky alebo z vlastnej pýchy a hrdosti, ale je isté, že si boli príbuzní, aj keď bola Noldorka a on patril medzi Teleriov, teda tých, čo v Stredozemi ostali. V mladosti túžila po moci a vlastnom území. Odmietla však príležitosť, keď jej v knihe Spoločenstvo prsteňa Frodo ponúkol Veľprsteň. Priznala Frodovi, že premýšľala aj o tom, že mu Prsteň vezme násilím, ak by jej ho neponúklo. Napokon ho však odmietla, pretože si uvedomila, že by to viedlo k zlu.
Live Hammerstein
Live Hammerstein je dvojDVD od skupiny Korn, ktoré vyšlo 19. novembra 2002. Zachytáva koncert skupiny v Hammerstein Ballroom v New Yorku, ktorý sa uskutočnil 10. júna 2002, deň pred vydaním albumu Untouchables. Okrem vlastných piesní skupina na koncerte zahrala aj úryvok zo skladby One od skupiny Metallica.
Brégy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oinomaos (syn Area)
náhľad|Kráľ Oinomaos, Hippodamia a olympskí bohovia, farebná litografia Oinomaos alebo Oinomáos je v gréckej mytológii syn boha Area a jeho milenky Harpiny alebo v inej verzii Asteropy. Bol kráľ élidskej Pisy.
Kráľ Oinomaos mal krásnu dcéru Hippodameiu, o ktorej ruku sa uchádzalo mnoho pytačov. Podľa veštby sa však jej manžel mal stať príčinou jeho smrti, a aby sa takému osudu vyhol, vyzval každého uchádzača na rýchlostné preteky na voze, v čom ho doposiaľ nik neprekonal a pripojil podmienku, že víťaz smie porazeného prepichnúť oštepom. O život tak pripravil trinásť mladých mužov, ich hlavy potom napichol na kôl a vystavil ich pred bránou svojho paláca.
Do Élidy potom prišiel Tantalov syn Pelops a Hippodameia sa mu tiež zapáčila. Keďže Pelops bol vyhnanec zo svojho kráľovstva, mal nádej s jej rukou získať trón v Pise, a preto požiadal Oinomaa o jej ruku. Oinomaos ho podľa osvedčeného zvyku vyzval na preteky, presvedčený o tom, že rýchlosť jeho koní, darovaných od boha vojny Area, nemôže prekonať. Lenže Pelops mal rovnako rýchle kone, ktoré dostal od boha Poseidóna a navyše bol aj ľstivý. Pred pretekmi pre istotu podplatil Oinomaovho vozataja Myrtila, aby uvolnil v osi kráľovho voza zákolesník. Podľa inej verzie ho o to požiadala Hippodameia, ktorá sa do Pelopa zaľúbila.
Ako obvykle dal Oinomaos svojmu súperovi počas pretekov náskok, a potom sa za ním pustil. Dohnal ho až tesne pred cieľom na rovine pred Apolónovým chrámom, a keď sa rozohnal, aby ho prepichol oštepom, odletelo mu koleso z osi a pri páde zahynul. Pelops následne jeho telo slávnostne pochoval a po stanovenom smútku sa s Hippodameiou oženil. Keď sa stal kráľom, na pamiatku svojho víťazstva v údolí medzi riekami Alfeiom a Kladeom založil olympijské hry (podľa inej verzie hry založil Herakles).
Vozataja Myrtila, ktorý zradil svojho kráľa, dal Pelops zhodiť z vysokej skaly do mora. Myrtilos však ešte pred smrťou stihol Pelopa a s ním aj celý jeho rod prekliať.
Orsonville
Orsonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Е
náhľad|Písmeno Е Е (minuskula е) je písmeno cyriliky. Jeho tvar sa v minuskulnom aj majuskulnom variante zhoduje s tvarom písmena E v latinke.
Orsonville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Е
V ruštine, mongolčine a bieloruštine slúži na zápis slabiky je v slovenčine (ak nasleduje po tvrdej spoluhláske, vyslovuje sa len ako e, j sa "vyčerpá" na zmäkčenie spoluhlásky). Nejotovaná hláska sa zapisuje písmenom Э.
V bulharčine, srbčine a ukrajinčine slúži na zápis hlásky e v slovenčine. V ukrajinčine sa jotovaná hláska zapisuje písmenom Є.
V bulharčine sa na rozlíšenie významu používa aj písmeno Ѐ (čiarka označuje prízvuk), ktoré sa ale nepovažuje za samostatné písmeno.
Ďalšie varianty písmena Е:
V arménskom písme písmenu Е zodpovedá písmeno Ե (ե).
Jamie Oliver
James Oliver (* 27. máj 1975, Clavering, Spojené kráľovstvo) viac známy skôr ako Jamie Oliver je britský kuchár, autor kuchárskych kníh, moderátor, podnikateľ v oblasti gastronómie. Je známy aj ako šéfkuchár bez čapice. Oliver uvádzal niekoľko televíznych show s tematikou varenia ako napr. The Naked Chef. Je autorom niekoľkých kuchárskych kníh.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Osikov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Osikov v okrese Bardejov.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Petrová
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Petrová v okrese Bardejov.
Batumi
Batumi (gruz. ბათუმი, niekedy aj Batum) je mesto v Gruzínsku, hlavné mesto Adžarskej autonómnej republiky. Nachádza sa 20 km od tureckých hraníc.
Súťaž trubačov a hlásateľov
náhľad|Vojak s trúbou (salpinx), čiernofigúrový lékythos z prelomu 6. a 5. stor. pred Kr. Súťaž trubačov a hlásateľov (od Diagóniomos gia salpinktes kai kérykes) boli preteky o právo oznamovať pretekárov a víťazov na olympijských hrách v starovekom Grécku. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Víťaz súťaže mal právo asistovať hellanodikom pri oznamovaní hier trúbou (salpinx bol vyrobený z bronzu a bol používaný hlavne pre vojenské účely ) a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov. Súťaž sa konala v prvý deň hier a to po tradičných obradoch a obetiach, hneď po prísahe športovcov. Hodnotila sa sila zvuku trúby a tiež sila a jasnosť hlasu. Podľa antického autora Pausania sa súťaž konala na mieste pred oltárom v Altide, ktorý stál pred vchodom do štadióna. Vedľa tohto oltára sa vynímala Diova socha asi šesť lakťov vysoká, držiaca v rukách blesky. Súťaž trubačov a hlásateľov bola prevdepodobne jednou disciplínou aj keď je známy jediný prípad (práve z 96. hier, na ktorých ju zaviedli), kedy dostal osobitnú cenu trubač i hlásateľ. Súťaže v športových disciplínach sa potom začali na druhý deň ráno.
Juraj Vavrík
Juraj Vavrík (* 2. september 1991) je slovenský futbalista. Začínal v klube MFK Dubnica, kde pôsobil do roku 2011. Bol členom slovenskej futbalovej reprezentácie do 19 rokov a do 21 rokov. V súčasnosti je hráčom MFK Ružomberok.
Brenouille
Brenouille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Superfish
Superfish je adware ktorý funguje ako lokálna proxy, ktorá vkladá svoje reklamy alebo nahradzuje iné reklamy na webových stránkach a to vrátane protokolu HTTPS vďaka vlastnému SSL certifikátu ktorý si nainštaluje na zariadenie. Superfish je možné odinštalovať ako iné bežné aplikácie pomocou “Pridať alebo Odobrať Programy” ale po tejto odinštalácií SSL certifikát zostáva v zariadení čo predstavuje bezpečnostné riziko a preto je odporúčané jeho manuálne odstránenie.
Bezpečnostný incident Lenovo
Firma Lenovo niekoľko mesiacov od septembra 2014 do februára 2015 dodávala niektoré modely notebookov s predinštalovaným operačným systémom Microsoft Windows vrátane tohoto Adware. Nebezpečenstvo je ale dlhodobejšie pretože bude nejaký čas trvať kým veľkoobchody a maloobchody dopredajú všetky postihnuté notebooky a aj s ohľadom na to že tento adware je aj súčasťou oddielu pre obnovenie. SSL certifikát na týchto notebookoch je síce chránený heslom, ale toto je na všetkých notebookoch rovnaké a je verejne známe takže hrozí jeho zneužitie pre MITM (man-in-the-middle) útok.
Liečenie
Microsoft Windows Defender po aktualizácii svojej databázy tento Adware odstraňuje vrátane SSL certifikátu v systémovom úložisku certifikátov Windows ale neodstraňuje ho z aplikácie Mozilla Firefox
Martin Pupiš
Prof. PaedDr. Martin Pupiš, PhD. (* 19. október 1978, Banská Bystrica) je univerzitný profesor na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici . Zároveň je to bývalý úspešný slovenský atlét a v súčasnosti úspešný atletický tréner, ktorý sa venoval chodeckým tratiam – chôdzi na 20 km a 50 km. Na juniorských majstrovstvách Európy v roku 1997 získal bronzovú medailu. Po ukončení športovej kariéry trénoval dvojnásobného olympionika (2004, 2008) Kazimíra Verkina, trojnásobnú olympioničku (2012, 2016, 2020) a štvrtú na ME 2018 Máriu Czakovú, ako aj ďalších športovcov. Jeho zverenci súťažili na piatich olympijských hrách po sebe (2004, 2008, 2012, 2016, 2020). V súčasnosti trénuje chodca Miroslava Úradníka, ktorý bol šiesty v chôdzi na 35 km na ME 2022.
Okrem trénerskej činnosti pracuje ako vysokoškolský profesor na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici. Je predsedom Slovenskej asociácie kondičných trénerov a do konca októbra 2022 pôsobil 10 rokov ako šéftrénerom slovenskej atletickej reprezentácie, ktorá pod jeho vedením dosiahla na majstrovstvách Európy v roku 2014, Majstrovstvách sveta 2015 a Olympijských hrách 2016 historicky najlepšie výsledky. V roku 2015 priviedol atletickú reprezentáciu v súťaži družstiev k zlatu na 1. Európskych hrách v Baku a v roku 2017 po prvý krát v histórii do 1.ligy Majstrovstiev Európy družstiev v atletike.
Orvilliers
Orvilliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Martin Pupiš
V roku 2023 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za profesora v odbore športová edukológia.
Orvilliers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bresles
Bresles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Raslavice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Raslavice v okrese Bardejov.
Chrabromil
Chrabromil (angl. Gryffindor) je jedna zo štyroch fakúlt Rokfortskej strednej školy čarodejníckej v 7-dielnej sérií kníh o Harrym Potterovi. Farby fakulty sú červená a zlatá. V erbe sa nachádza lev. Vedúcou fakulty je profesorka Minerva McGonagallová.
Zakladateľ
Chrabromil založil Richard Chrabromil, ktorý sa narodil a žil v Godrikovej úžľabine, podľa ktorého je pomenovaná. V tejto dedine zomreli Harryho rodičia James Potter a Lily Potterová. Chrabromilov najlepší priateľ zo štyroch zakladateľov bol Salazar Slizolin,Godrig Nebelvír,... avšak nezhodovali sa v otázke, koho by mali učiť a pohádali sa.
Vchod do fakulty
Vstup do chrabromilskej klubovne sa nachádza v jednej zo štyroch veží (nie v západnej - Bystrohlav, ani v severnej - veštenie, ani v astronomickej - neznáme, na akú svetovú stranu je). Vchod stráži portrét Tučnej panej, ktorú v HP3 rozsekal údajný masový vrah Sirius Black. Vtedy bol portrét Tučnej panej, kým školník ho Filch nezreštauroval, dočasne nahradený portrétom rytiera sira Cadogana, ktorý každý deň menil heslo. Chlapčenské spálne sú naľavo po schodoch a dievčenské napravo. Zakladatelia považovali dievčatá za rozumnejšie, a preto ony smeli navštevovať chlapčenské spálne, ale nie naopak, ako sa na vlastnej koži presvedčil Ron.
Chrabromil pohľadom triediaceho klobúka
''V Chrabromile tam sa zídu udatní a odvážni, čo statočne s chrabrým srdcom uskutočnia dávne sny.''
Chrabromil dával prednosť statočným...
''Chrabromil vravel: "Iba chrabrých chcem učiť svojim zázrakom."
... kým odvážni a statoční zas sa stali žiakmi Chrabromilu''
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rešov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rešov v okrese Bardejov.
Kladeos
Kladeos môže byť:
Tor
Tor môže byť:
Mário Filipovič
Mário Filipovič (* 7. máj 1976, Trnava) je slovenský športový strelec, člen klubu ŠKP Bratislava, trénuje ho Branislav Slamka. Reprezentoval Slovensko na letných olympijských hrách 2008.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Richvald
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Richvald v okrese Bardejov.
Adžarsko
Adžarsko (gruz. Ačaretis), oficiálne Adžarská autonómna republika, je jedna z dvoch gruzínskych autonómnych republík. Rozkladá sa na juhozápade krajiny pri Čiernom mori, na juhu susedí s Tureckom. Administratívnym a hospodárskym centrom tejto republiky je prístavné mesto Batumi.
Charakteristika
Väčšina územia je hornatá (Malý Kaukaz) a zalesnená, úrodnejšie nížiny sú iba na pobreží. Podnebie je na pobreží vlhké a subtropické, vo vnútrozemí suché a chladnejšie. Najväčšou riekou Adžarska je Adžarisckali.
Ekonomika je založená na poľnohospodárstve (pestovanie citrusov, kukurice, tabaku a čaju, vinohradníctvo) a cestovnom ruchu. V Batumi sú lodenice a ropný spracovateľský závod, zároveň je to jeden z najväčších prístavov Čierneho mora.
História
Územie bolo obývané už v dobe bronzovej. V 6.4. storočí pred Kr. bolo súčasťou Kolchidského kráľovstva, v 3. storočí pred Kr. kráľovstva Kharthli. Od polovice 11. storočia bolo toto územie súčasťou Gruzínskeho kráľovstva. Od 70. rokov 16. storočia sa dostalo pod tureckú nadvládu; došlo tu k rozšíreniu islamu a najmä v druhej polovici 19. storočia k silnému poturčovaniu. Po rusko-tureckej vojne (1877-78) bolo Adžarsko pričlenené k Rusku ako súčasť Gruzínska. Po VOSR sa nakrátko stalo súčasťou Gruzínskej demokratickej republiky, pričom časť pripadla Turecku. Táto bola obsadená Sovietmi, pričlenená k ZSSR a 16. júla 1921 vyhlásená Adžarská autonómna sovietska socialistická republika ako súčasť Gruzínskej sovietskej socialistickej republiky.
Od rozpadu Sovietskeho zväzu v roku 1991 je Adžarsko autonómnou republikou (vlastný parlament, ústava) v rámci Gruzínska.
Bielovodská dolina
Bielovodská dolina je jediná dolina Tatier alpského rázu. Je to najdlhšia dolina celých Tatier. Má vyše 10 km a v období zaľadnenia tu bol 14 km dlhý a vyše 300 m hrubý ľadovec. Preteká ňou Biela voda.
Polohopis
Bielovodská dolina je, podľa mnohých znalcov Vysokých Tatier, najkrajšou tatranskou dolinou. Nie je samostatnou dolinou. Je súčasťou Doliny Rybiego Potoku a doliny Roztoky na poľskej strane Vysokých Tatier. Jej súčasťou sú doliny: Žabia Bielovodská dolina, Ťažká dolina s odnožou Spádovej dolinky, Kačacia dolina s Gerlachovským spádom a Litovorovou dolinou, Svišťová dolina a Rovienky. Odnože dávajú Bielovodskej doline alpský charakter. Ďalšie tri vedľajšie doliny na východe spadajú do masívu Širokej - Litvorový žľab, Spismichalova dolina a Rozpadliny. Tieto doliny sú pre turistov neprístupné. Západné a zároveň štátne ohraničenie Bielovodskej doliny tvorí riečka Biela voda, potom pravé ohraničenie Žabej Bielovodskej doliny, hrebeň Siedmych granátov cez vrcholy Malý Žabí štít po Veľký Žabí štít. Štátna hranica i uzáver doliny pokračuje na vrchol Rysov. Tu štátna hranica končí a uzáver doliny pokračuje po hlavnom hrebeni Vysokých Tatier cez Ťažký štít, Vysokú až po vrchol Ganku a juhovýchodným smerom pokračuje cez Rumanov štít, Zlobivú po Popradský Ľadový štít. Odtiaľ východným smerom sa ťahá cez masív Batizovského štítu až po Zadný Gerlachovský štít. Úsek od Ťažkého štítu po Zadný Gerlachovský štít je južný uzáver Bielovodskej doliny. Ohraničenie doliny pokračuje hlavným hrebeňom, ktorý sa stáča na sever a cez Litvorové veže ústí vo Velickom štíte. Tu sa hlavný hrebeň na krátkom úseku tiahne východným smerom na Východnú Vysokú a potom severne na vrchol Svišťového štítu a severovýchodným smerom na Malý Javorový štít. Juhovýchodný uzáver Bielovodskej doliny sa tu končí. Západný uzáver potom tvorí dlhý hrebeň Javorových veží cez Žabie vrchy, Štít nad Zelenou dolinkou až na Širokú a pokračuje vedľajším hrebeňom Širokej cez Zámky, Horvátsky vrch, Zadnú kopu po Holicu.
Názov
Názov prevzala od svojho potoka Biela voda. Jej dno tvoria granitové biele okruhliaky. Bielovodskú dolinu netreba zamieňať s Dolinou Bielej vody kežmarskej vo východnej časti Vysokých Tatier. Iná situácia je v poľskej toponomastike, kde Bielovodskej doline patrí označenie Dolina Białej Wody a naša Dolina Bielej vody kežmarskej je v poľskom názvosloví Kiezmarska Dolina (Kežmarská dolina). Bielovodská dolina bola už v 18. storočí pastierskym terénom piatich goralských obcí a preto sa v jej názve objavili ľudové pastierske názvy. Platí to o dávnejšom jej názve - Podúplazská dolina, ktorý vystihuje jej alpínsky charakter so strmými trávnatými svahmi, posiatymi skalami. Zadnú kopu volali Malý úplaz, pod ktorým bola Podúplazská poľana, na ktorej boli salaše pastierov z Jurgova, Čiernej Hory, Lendaku a Repiska. Pastieri volali Bielovodskú dolinu aj Dolinou pod Vysokou. V ponemčenej forme Wiszokathal sa o nej zmieňuje Göran Wahlenberg
Plesá v doline
V samotnej Bielovodskej doline nie sú plesá. Sú len v jej odnožiach:
Turistika
Po modrej turistickej značke z Lysej Poľany vedie popri pravom brehu Bielej vody lesná cesta (je aj pre starších turistov pohodlná) na Bielovodskú poľanu, kde v jej strede stojí lesovňa. V hornej časti doliny, pod Bielovodskou vežou je Poľana pod Vysokou. Značkovaná cesta vedie Bielovodskou dolinou okolo Rozpadlín, Spismichalovej doliny, Litvorového žľabu, Rovienok, Svišťovej doliny, ktoré sú po ľavej strane turistického chodníka do Litvorovej doliny a do Zamrznutého kotla, kde sa cesty rozdeľujú po modrej značke do Prielomu a na Zbojnícku chatu vo Veľkej Studenej doline a po  zelenej značke cez Poľský hrebeň do Velickej doliny a na Sliezsky dom.
Zaujímavosti
Do konca roku 1990 bolo v oblasti Bielovodskej doliny zaznamenaných 67 smrteľných úrazov. Z nich 48 po páde na skalách, 10 prípadov podchladenie, pád lavín, zamrznutie. Iné príčiny 9.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rokytov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rokytov v okrese Bardejov.
Melodráma
Melodráma (z gréckeho melos = pieseň, hudba a drama = pôvodne akcia, neskôr grécke vážne divadelné dielo) je hudobne podfarbený javiskový dej s hovoreným slovom. Hudba väčšinou vykresľuje citové rozpoloženie postáv a ich charakter, prípadne prostredie v ktorom sa dej odohráva. Z divadiel v modernej dobe melodráma prenikla aj do filmu a rádia.
Melodráma v 18. storočí
Vznik melodrámy sa kladie do 18. storočia, jedno z prvých diel, ktoré ju obsahuje je dielo Pygmalion ktoré napísal Jean-Jacques Rousseau, s hudbou od Horace Coigneta. Melodráma bola napísaná pre jednu osobu (monodráma). V roku 1775 napísal Georg Benda vo svojich dielach Ariadne auf Naxos and Medea melodrámu pre dve osoby - duodrámu. Takúto formu melodrámy prebrali skladatelia ako napr. Mozart v opere Zaide alebo Thamos, kráľ Egypta, Beethoven v opere Fidelio alebo Carl Maria von Weber v opere Der Freischütz.
Melodráma v 19. storočí
Devätnáste storočie je aj storočím romantizmu, v ktorom má melodráma svoju nezanedbatelnú úlohu. Naďalej pretrváva v operách, ale objavuje sa aj v operetách, ktoré boli komponované hlavne pre vtedajšiu strednú vrstvu. Melodráma sa stáva aj salónnou zábavou, kde ide o rytmický prednes (väčšinou poézie, nejde teda o spev) doprevádzaný väčšinou klavírom.
Panamerické majstrovstvá v canoe pole 2015
Panamerické majstrovstvá v canoe pole 2015 boli v poradí 9. panamerické majstrovstvá v canoe pole, ktoré organizuje Panamerická kanoistická konfederácia (COPAC). Konali sa od 22.23. augusta 2015 v Edmontone, v Kanade, za účasti 3 mužských a 4 ženských tímov. Kanada bola organizátorom panamerického šampionátu štvrtýkrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 2001, 2009 a 2013 (iba turnaj žien). Zápasy sa odohrali v Rundle Park. Titul v obidvoch kategóriách získali družstvá domácej Kanady.
Michal Kern
Michal Kern (* 1. máj 1938 – † 1. október 1994) bol slovenský výtvarník, predstaviteľ takzvanej neoficiálnej výtvarnej scény. Venoval sa konceptuálnemu a akčnému umeniu.
Hlavnými témami jeho tvorby boli príroda, človek, zaoberal sa ekologickou problematikou a podstatnú časť svojej tvorby pracoval s tematikou holokaustu. Jeho diela boli tvorené v prírode, ktorú považoval za svoj ateliér, zvlášť oblasť svojho rodiska, lokalitu Močiare pri Liptovskom Mikuláši. Tieto akcie Kern realizoval s pomocou prírodných dejov, zachytával ich efemérnosť a náhodnosť.
Jeho diela sú zastúpené v domácich aj zahraničných zbierkach.
20495 Rimavská Sobota
(20495) Rimavská Sobota je planétka, ktorú objavili Petr Pravec a Peter Kušnirák večer dňa 15. augusta 1999 na observatóriu v Ondřejove v Česku. Je pomenovaná po meste Rimavská Sobota.
Objav a pomenovanie
Planétka sa v čase objavu nachádzala v západnej časti súhvezdia Vodnár (Aquarius), asi 50' severovýchodne od hviezdy \beta Aqr (Sadalsuud, +3,1 mag) a bola 122. planétkou objavenou v prvej polovici augusta 1999. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1999 PW4, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka z Ondřejova pozorovaná aj v ďalších 6 nociach a celkovo bolo zmeraných 22 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 11. septembra 1999. V nasledujúcej opozícii bolo v období od 30. septembra do 24. decembra 2000 počas 3 nocí získaných ďalších 8 pozícií. Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 41906 vydanom dňa 9. januára 2001.
Brétigny (Oise)
Brétigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
20495 Rimavská Sobota
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 389 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 4,19 roku (1529 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 201 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na približne 4 km.
Brétigny (Oise)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Adhézna sila
Adhézna sila je sila, ktorú možno preniesť kontaktom hnacieho kolesa alebo kolies vozidla na povrch vozovky či koľajníc. Závisí od koeficientu priľnavosti a adhéznej hmotnosti.
Translácia
Translácia môže byť:
Zoznam vybraných historikov a diel z oblasti slovenských dejín
Toto je zoznam vybraných historikov a diel z oblasti slovenských dejín.
Hórjúdži
Hórjúdži (jap: 法隆寺, „Chrám kvitnúceho práva“) je budhistický chrám v japonskom meste Ikaruga v prefektúre Nara. Jeho plné meno je Hórjú Gakumondži (法隆学問寺) čiže „Vzdelávací chrám kvitnúceho práva“, čo napovedá, že chrám slúži nielen ako kláštor, ale i ako seminár. V chrámovom komplexe sa nachádzajú jedny z najstarších drevených budov na svete.
Chrám bol pôvodne založený v roku 604 na príkaz princa Šótoku. Dokončený bol o tri roky neskôr a bol vtedy pomenovaný „Ikaruga-dera“ (斑鳩寺).
V roku 670 chrám zhorel a potom bol postupne obnovovaný až do začiatku 8. storočia. Neskôr sa stal hlavným náboženským centrom Hossó budhizmu.
Veľa z fresiek, sôch a ďalšej výzdoby vo vnútri chrámu, rovnako ako vlastná architektúra, vykazujú známky vply Číny, Korey a Indie.
Hórjúdži je jeden z najstarších budhistických chrámov v Japonsku. Pochádza z doby, kedy budhizmus bol pre Japoncov novým náboženstvom.
Japonská vláda udelila dvadsiatim budovám v chrámovom komplexe status „Národného pokladu“, alebo „Dôležitej kultúrnej pamiatky“. V roku 1993 bol chrám zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Hórjúdži sa delí na dve časti: starší Západný chrám (西院 Sai-in) a na Východný chrám (東院 Tó-in).
Ďateľ strakatý
Ďateľ strakatý [podľa staršieho pravopisu sa písalo ďatel..., t.j. s tvrdým l, porov. napr. PSP 1940] môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Snakov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Snakov v okrese Bardejov.
Corvus
Corvus môže byť:
Stratený symbol
Dej
Hlavnou postavou je profesor Langdon, ktorý vystupoval už v predchádzajúcich diela Dana Browna Da Vinciho kód a Anjeli a démoni. Profesor Langdon je pozvaný do Washingtonu. Tam ho pozýva jeho kamarát Peter Solomon. Peter Solomon je slobodomurár. Po príchode do Washingtonu však zistí ,že v Kapitole sa nechystá žiadna prednáška, kvôli ktorej prišiel. Navyše mu Peter nedvíha telefón. Hneď nato sa v kupole Kapitolu nájde ruka so zvláštnym prsteňom fénixa. Langdon hneď spoznáva, že ruka patrí slávnemu slobodomurárovi. Mal´akh, Petrov únosca, Langdonovi oznámi, že Petra nezabije len v prípade, že nájde preňho dávne mystérie, čiže stratenú múdrosť slobodomurárov. Profesor Langdon sa snaží rozlúštiť dávnu legendu slobodomurárstva cez dešifrovanie rôznych znakov a symbolov.
Nagroda Fundacji im. Kościelskich
'''Nagroda Fundacji im. Kościelskich (tiež Nagroda Kościelskich', „Cena nadácie Kościelských“) je poľská literárna cena udeľovaná od roku 1962 Nadáciou Kościelských (Fundacja im. Kościelskich'') so sídlom v Ženeve.
Stratený symbol
Zaujímavosti
Kniha sa dostala do čele predajnosti na Slovensku ešte skôr ako bola oficiálne vydaná v slovenčine. Rebríčky predajnosti viedla už v predpredaji.
Nagroda Fundacji im. Kościelskich
Vývin a činnosť
Nadácia Kościelských vznikla na základe poslednej vôle Moniki Kościelskiej, ktorá zomrela v júli 1959. Bola vdovou po Władysławovi Augustovi Kościelskom, vydavateľovi, básnikovi a mecenášovi umenia. Cieľom nadácie je podpora rozvoja poľskej literatúry a poézie vďaka udeľovaniu ocenení mladým poľským tvorcom (najmä spisovateľom a literárnym kritikom), do 40 rokov (s niekoľkými výnimkami), obyvateľom Poľska, alebo poľským emigrantom. Nositeľov vyberá porota zvolená správnou radou nadácie. Členmi poroty boli mimo iných aj Kajetan Dzierżykraj-Morawski, Konstanty Jeleński, Zygmunt Estreicher, Krzysztof Górski, Maria Danilewicz-Zielińska, Jan Błoński, Maciej Morawski, Andrzej Vincenz, Jacek Woźniakowski, nakrátko Jan Parandowski a Ludwik Hieronim Morstin, ktorí odstúpili vzhľadom na nemožnosť vycestovať z Poľska a zúčastniť sa zasadaní. Porota je zložená z členov rady ako aj znalcov súčasnej poľskej literatúry. Všetky funkcie v rade a porote sú čestné. Prostriedky na činnosť sú pokryté z pozostalosti Kościelských. Výška finančnej odmeny sa mení každoročne, v závislosti od príjmov z cenných papierov a počtu laureátov.