cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint-Georges-du-Vièvre (obec)
Saint-Georges-du-Vièvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mária Rumanová
Mária Rumanová (* 22. február 1989, Bratislava – † 31. august 2019) bola slovenská dokumentárna režisérka.
Absolvovala štúdium v Ateliéri dokumentárnej tvorby FTF VŠMU v Bratislave. Jej debutový film bol stredometrážny dokument Hotel Úsvit, s ktorým sa presadila na festivale v Amsterdame. Pracovala aj v RTVS na magazíne Umenie a spolupracovala so Slovenským národným divadlom.
Ménil-de-Senones
Ménil-de-Senones je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Georges-du-Mesnil
Saint-Georges-du-Mesnil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vinič (rozlišovacia stránka)
Vinič môže byť:
Zoznam vládcov Osmanskej ríše
Pozri:
Ostružinová ulica (Bratislava)
Ostružinová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Saint-Georges-Motel
Saint-Georges-Motel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hrozno (rozlišovacia stránka)
Hrozno môže byť:
Ménil-en-Xaintois
Ménil-en-Xaintois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kerské rybníčky
Kerské rybníčky je územie európskeho významu a súčasne i prírodná pamiatka o rozlohe 9 ha. Nachádza sa pri osade Kersko v katastrálnom území Hradištko u Sadskej na juhozápade okresu Nymburk v Stredočeskom kraji.
Ide o sústavu troch lesných rybníčkov v Kerskom lese medzi diaľnicou D11 a cestou II/611 medzi obcami Velenka a Třebestovice. Nadmorská výška územia dosahuje 191 až 199 m. Neďaleko od rybníčkov sa nachádza motorest Ohio. Chránené územie bolo vyhlásené nariadením Stredočeského kraja č.6/2011 s účinnosťou ku dňu 13. augustu 2011.
Opis lokality
Rybníčky boli umelo vybudované kvôli odvodneniu Kerského lesa. Vyskytuje sa tu jedna z najvýznamnejších populácií mloka hrebenatého v stredných Čechách. Pre svoj význam boli rybníčky zaradené do sústavy Európsky významných lokalít Natura 2000. Lokalita je tiež súčasťou rozsiahlejšieho Prírodného parku Kersko-Bory.
Stavanger
Obec Stavanger má 126 469 obyvateľov. V súmestí Stavangeru žije 197 852 obyvateľov, čím je štvrtým najväčším mestom, ale tretím najväčším mestským územím v Nórsku. Stavanger je centrum metropolitnej oblasti Stavanger, ktorá má 297 569 obyvateľov, a administratívnym centrom okresu Rogaland. Mesto zažilo rapídny nárast na konci 20. storočia vďaka ťažbe ropy v regióne a je často označované aj ako ropné hlavné mesto Nórska („Oil Capital of Norway“ ).
V Stavangeri sídli aj Joint Warfare Centre organizácie NATO. V strede mesta je situovaná najstaršia katedrála v Nórsku, Stavanger domkirke. Úzke uličky starého mesta lemujú drevené domčeky z  18. a  19.storočia, ktoré sú chránené ako súčasť kultúrneho dedičstva. 42 kilometrov od mesta sa nachádza fjord Lysefjord označovaný za jeden z najkrajších v krajine.
V meste sídli niekoľko športových klubov. Najvýznamnejšie z nich sú futbalový FK Viking, hokejový Stavanger Oilers či hádzanársky klub Stavanger Håndball.
Dromaeosaurus
Opis
náhľad|vľavo|Veľkostné porovnanie Dromaeosaura s človekom Dromaeosaurus bol malý mäsožravec veľkosti dnešného vlka, dlhý asi 2 metre a vážiaci zhruba 15 kg. V čeľustiach pretiahnutej papule Dromaeosaura sa nachádzalo množstvo ostrých zahnutých zubov. Podobne ako iné dromaeosauridy, aj Dromaeosaurus mal silne vyvinuté predné končatiny, ktoré vybiehali do dlhých prstov s pazúrmi. Jeho najvýraznejšou črtou bol však kosákovitý pazúr na druhom prste chodidla. Žil vo vrchnokriedovej perióde kampán, hoci nálezy jeho zubov zo súvrstvia Lance alebo Hell Creek sú dôkazom toho, že žil vo vrchnokriedovom mástrichte, asi pred 65,5 miliónmi rokov.
Dejiny
náhľad|vľavo|Kostra Dromaeosaura Prvé pozostatky Dromaeosaura objavil v roku 1914 paleontológ Barnum Brown počas expedície pri rieke Red Deer. Oblasť, v ktorej pozostatky našiel, je dnes súčasťou Parku dinosaurov v kanadskej Alberte. Holotyp s označením AMNH 5356, pozostáva z neúplnej lebky dlhej 24 cm (mandibula, jazylka), prvej záprstnej kosti a zopár kostí končatín. Z Alberty a Montany sú známe aj nálezy niekoľkých ďalších fragmentov lebky a 30 izolovaných zubov.
William Diller Matthew a Barnum Brown v roku 1922 pomenovali a opísali typový druh rodu Dromaeosaurus - Dromaeosaurus albertensis. Rodové meno pochádza z gréckych slov δρομεύς/dromeus („bežec“) a σαύρος/saurus („jašter“). Druhové meno, albertensis, sa vzťahuje k miestu, kde boli ako prvé nájdené jeho fosílie - Alberta.
Do rodu Dromaeosaurus bolo v priebehu rokov priradených celkom sedem druhov: Dromaeosaurus laevifrons (Cope, 1876); ''Dromaeosaurus? cristatus (Cope, 1876); Dromaeosaurus? gracilis (Marsh, 1888); Dromaeosaurus explanatus (Cope, 1876); Dromaeosaurus minutus (Marsh, 1892); Dromaeosaurus falculus (Cope, 1876) a Dromaeosaurus mongoliensis'' (Barsbold, 1983). Ani jeden z nich však dnes nie je považovaný za platný. Väčšina z nich je totiž založená na neúplných pozostatkoch, ktoré pravdepodobne patria iným rodom a ktoré sú oveľa menej kompletné než pozostatky druhu Dromaeosaurus albertensis.
Paleobiológia
náhľad|vpravo|Odliatok chodidla Dromaeosaura Dromaeosaurus sa od svojich blízkych príbuzných odlišuje vysokou, širokou lebkou a širokými koncami zubov v hornej čeľusti. Aj spodná čeľusť bola v porovnaní so spodnou čeľusťou iných dromaeosauridov (napr. Velociraptor) vysoká a robustná. Tieto znaky naznačujú, že Dromaeosaurus hrýzol omnoho silnejšie, než iné dromaeosauridy. Podľa štúdie Therriena a jeho kolegov z roku 2005 je zrejmé, že Dromaeosaurus mal asi trikrát silnejší zhryz, než slávny Velociraptor a navrhli, že k zabitiu svojej koristi sa skôr spoliehal na svoje čeľuste ako na svoj veľký kosákovitý pazúr.
Fylogenéza
Dromaeosaurus bol spočiatku zaradený do rovnomennej podčeľade Dromaeosaurinae v čeľadi „Deinodontidae“ (dnes Tyrannosauridae) na základe určitých podobností lebky. V roku 1969 však paleontológ John H. Ostrom zistil, že Dromaeosaurus zdieľa omnoho viac charakteristík s rodom Velociraptor a Deinonychus a preto ich zaradil do novej čeľade: Dromaeosauridae. V rámci tejto čeľade sa za jeho najbližších príbuzných považujú rody Utahraptor, Achillobator a Adasaurus.
Večernica Saviho
Večernica Saviho (Hypsugo savii, staršie Pipistrellus savii) je druh netopiera z čeľade netopierovité.
Rozšírenie a početnosť
Večernica Saviho žije v južnej Palearktíde od západnej Afriky po Japonsko.
Rozšírenie na Slovensku
Večernica Saviho bola zistená len na niekoľkých miestach Slovenska, po prvýkrát v máji 2005.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytla v 3 (0,5 % rozlohy Slovenska):
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Slnečnicová ulica (Bratislava)
Slnečnicová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Egrešová ulica (Bratislava)
Egrešová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Saint-Germain-de-Fresney
Saint-Germain-de-Fresney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Andrew Wyatt
Andrew Wyatt je americký hudobník a producent. Narodil sa a vyrastal v Manhattane, a hral v newyorských skupinách ako The A.M., a v súčasnosti je spevákom electropopovej skupiny Miike Snow. Počas svojej kariéry spolupracoval s interpretmi ako Carl Barat, Mark Ronson,   Dragons of Zynth, Coco Sumner atď.
Ménil-sur-Belvitte
Ménil-sur-Belvitte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vivien Keszthelyiová
Vivien Keszthelyiová (neprechýlene: Vivien Keszthelyi) (* 7. december 2000, Debrecín, Maďarsko) je maďarská automobilová pretekárka. Jej súčasný tím je Team VRS. V sezóne 2019 súťaží v ázíjskej sérii Formuly 3.
Začiatky
Keszthelyiovú už od malička zaujímali autá, no rozhodnutie stať sa automobilovou pretekárkou učinila až potom čo ako dvanásťročná navštívila rakúsky Red Bull Ring a prvýkrát v živote sledovala preteky.
Aj keď ju rodičia od tohto nebezpečného športu odrádzali, nedala si povedať a šla si za svojím cieľom. Kariéru začala ako trinásťročná keď sa rozhodla, že začne trénovať kategórii cestovných automobilov. Keď prvýkrát pretekala na medzinárodnej úrovni, v pretekoch na maďarskom Hungaroringu, skončila celkovo tretia, v Juniorskej kategórii druhá a v ženskej zvíťazila.
2014: Špeciálne povolenie
Keszthelyiová dostala špeciálne povolenie, na to aby mohla štartovať v sérii Swift Cup Europe už v takom mladom veku. Na konci sezóny skončila v Juniorskej kategórii celkovo tretia a šiesta spomedzi všetkých.
2016: Dvojnásobná Maďarská majsterka
Zmenila sériu, vymenila svoje auto za 350-koňové Audi TT, s ktorým pretekala v sérii Central European Zone Trophy. V tejto sezóne sa stala majsterkou Maďarska v D-2000 ako v šprinte, tak aj vo vytrvalostných pretekoch.
2017: Najmladšia bodujúca Maďarka na medzinárodnej úrovni
V tejto sezóne Keszthelyová pokračovala v pohári Audi TT. Stretla sa aj s viacerými problémami, ako napríklad nehody či penalizácie po komunikačných chybách. V dôsledku týchto problémov nedokončila až 7 zo 14 pretekov. Aj napriek ťažkostiam sa celkovo umiestnila na 13. mieste a nazbierala 65 bodov, to z nej urobilo najmladšiu bodujúcu Maďarku na medzinárodnej úrovni. náhľad|Vivien Keszthelyiová
2018: Juniorská majsterka, celková vicemajsterka
Vivien v tejto sezóne pretekala v GT4 Audi Sport Seyffarth R8 LMS Cup, bolo to pre ňu špeciálne, pretože tam prvýkrát pretekala s autom so zadným pohonom. Znamenalo to pre ňu postúpenie na novú úroveň - jazdila totiž s autom, ktoré bolo silnejšie ako tie predchádzajúce, Audi R8 LMS GT4 s motorom V10, 5200 cc malo silu až 495 koní. V tejto sezóne 17-ročná Maďarka predvádzala konzistentné výkony.
Po posledných pretekoch šampionátu sa stala juniorskou majsterkou a v celkovom poradí obsadila druhé miesto. Stala sa tak z nej najmladšia žena, ktorá v šampionáte GT4 celkovo skončila v prvej trojke.
2019: Formula 3
2. januára 2019 bolo potvrdené, že Keszthelyová bude v tejto sezóne pretekať vo FIA F3 Ázijských majstrovstvách. Stala sa tak z nej prvá Maďarka, ktorá kedy pretekala vo Formule 3. Vo svojej prvej sezóne Formuly 3 bodovala v 5 pretekoch z 9 a skončila na celkovom 13. mieste v Ázijských zimných majstrovstvách.
2019: W series
W series je nová pretekárska séria určená len pre ženy, ktorá začne začiatkom mája 2019. Z asi 100 uchádzačiek bude vybraných 18, ktoré budú môcť súťažiť. Keszthelyová sa kvalifikovala do W series ako jedna z len štyroch rezervných pretekárok.
Touring Car F group
náhľad|Vivien Keszthelyiová v tíme OXXO Motorsport
Saint-Germain-de-Pasquier
Saint-Germain-de-Pasquier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Midrevaux
Midrevaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Berisso
Berisso je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires, východnej časti krajiny a východne od federálneho hlavného mesta Buenos Aires. Je súčasťou metropolitnej oblasti hlavného mesta provincie Buenos Aires La Plata (Gran La Plata). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 87 698 obyvateľov. Berisso bolo formálne založené 24. júna 1871 talianskymi prisťahovalcami (robotníkmi). Dôvodom jeho založenia bol veľký priemyselný rozvoj celej oblasti v danej dobe, ktorý podnecoval rozširovanie osídlenia von z federálneho hlavného mesta, no súčasne nie veľmi ďaleko. Konkrétny dátum založenia však bol uznaný a stanovený až dodatočne a to v roku 1998. K rozvoju mesta prispel aj miestny prístav, ktorý ovplyvnil aj zloženie mesta, ktoré sa stalo mestom prisťahovalcov z najrôznejších krajín Európy.
Berisso sa stalo jedným z hlavných stredísk slovenských prisťahovalcov, ktorí na začiatku 20. storočia prišli do Argentíny. Prisťahovalecký pôvod mesta je od roku 1976 pravidelne pripomínaný pri tzv. Provinčnej slávnosti imigrantov. Provinčná vláda dokonca vyhlásila dva roky po prvom ročníku tohto festivalu Berisso za provinčné hlavné mesto prisťahovalcov.
Acylhalogenid
Acylhalogenid je funkčný derivát karboxylovej kyseliny. Sú to zlúčeniny, ktoré sú odvodené od oxokyselín (v organickej chémii zvyčajne karboxylových kyselín) nahradením hydroxylovej skupiny za halogenid.
Ak je oxokyselinou kyselina karboxylová, tak acylhalogenidy obsahujú funkčnú skupinu –COX, ktorá sa skladá z karbonylovej skupiny viazanej jednoduchou väzbou na halogén. Všeobecný vzorec acylhalogenidov je RCOX, kde R je napríklad alkylová skupina, CO je karbonylová skupina a X je halogenid, napríklad chlorid. Acylchloridy sú najbežnejšie acylhalogenidy, ale v najväčšej miere sa spomedzi acylhalogenidov (prechodne) produkuje acetyljodid. Ročne sa ho vyrábajú miliardy kilogramov pri výrobe kyseliny octovej.
Alifatické acylhalogenidy
V priemyselnom merítku tvorí reakcia anhydridu kyseliny octovej s chlorovodíkom zmes acetylchloridu a kyseliny octovej:
Aromatické acylchloridy
Benzoylchlorid vzniká z benzotrichloridu v reakcii s vodou alebo kyselinou benzoovou:
Podobne ako u iných acylchloridov je možné ho vytvoriť z kyseliny pôsobením chloračných činidiel chloridu fosforečného alebo tionylchloridu.
Reprezentatívne laboratórne prípravy aromatických acylhalogenidov sú porovnateľné s prípravami alifatických acylhalogenidov. Je možné využiť napríklad chlóroformyláciu, čo je konkrétny druh Friedel-Craftsovej acylácie, ktorá využíva formaldehyd ako reaktant, alebo priamu chloráciu benzaldehydových derivátov.
Acylfluoridy
Acylchloridy reagujú s fluorovodíkom za vzniku acylfluoridov. Aromatické (i alifatické) acylfluoridy sú bežne pripravované priamo z karboxylových kyselín s použitím stabilných lacných chemikálií: PPh3, NBS a Et3N-3HF. Kyanurátfluorid premieňa karboxylové kyseliny na acylfluoridy.
Acylbromidy a acyljodidy
Acylbromidy a acyljodidy sa syntetizujú obdobnými reakciami, ale sú menej bežné.
Reakcie
Acylhalogenidy sú relatívne reaktívne zlúčeniny, ktoré sú často syntetizované na priame použitie v syntéze iných organických zlúčenín. Acylhalogenidy reagujú napríklad s:
V reakciách vyššie vzniká HX (halogenovodík). Ak sa použije napríklad acylchlorid, v procese vyzniká chlorovodík.
Viac funkčných skupín
Molekula môže mať viac než jednu acylhalogenidovú funkčnú skupinu. Napríklad adipoyldichlorid, zvyčajne nazývanú len adipoylchlorid, má dve acylchloridové funkčné skupiny. Je to dichlorid šesťuhlíkovej dikarboxylovej kyseliny adipovej. Jeho dôležitým použitím je polymerizácia s organickými diamino zlúčeninami, čím vzniká polyamid zvaný nylon. Polymerizáciou s niektorými inými organickými zlúčeninami vznikajú polyestery.
Fosgén (karbonyldichlorid, Cl–CO–Cl) je veľmi toxický plyn. Je to dichlorid kyseliny uhličitej. Oba chloridové radikály z fosgénu môžu podstupovať reakcie podobné acylhalogenidom. Fosgén sa používa ako reaktant v príprave polykarbonátových polymérov, popri iných využitiach.
Všeobecné riziká
Prchavé acylhalogenidy spôsobujú slzenie, pretože reagujú s vodou na povrchu očí, čím vznikajú halogénovodíkové a organické kyseliny, ktoré dráždia oči. Podobný problém môže vzniknúť pri vdýchnutí výparov acylhalogenidov. Všeobecne sú acylhalogenidy (i neprchavé, ako je tozylchlorid) dráždivé pre oči, pokožku a sliznice.
Pamela Andersonová
Pamela Denise Andersonová (* 1. júla 1967, Ladysmith, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadská a americká herečka, modelka, sexuálny symbol a producentka. Svoju popularitu si získala ako modelka pre pánsky magazín Playboy a účinkovaním v seriáli Baywatch. V priebehu svojej kariéry si nechala niekoľkokrát chirurgicky zväčšiť prsia. V roku 1995 si po krátkej známosti vzala hudobníka Tommy Lee, s ktorým má dvoch synov Brandon Thomas a Dylan Jagger. S manželom sa o niekoľko rokov neskôr rozviedla.
Saint-Germain-des-Angles
Saint-Germain-des-Angles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Domestikos z Efezu
Domestikos bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 125.
Epigrafický nález IG V,1 669 (Regions: Peloponnesos, Lakonia and Messenia) objavený v Lakónii uvádza, že Markos Oulpios Domestikos z Efezu bol v pankratiu periodonikés (víťaz obehu), čo znamená, že počas olympiády zvíťazil v tejto disciplíne na všetkých celogréckych hrách (jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili periodos, t. j. pravidelný obeh ). Obdivovaný Domestikos dostal v Aténach a v egyptskom meste Antinopolis čestné občianstvá a vyslúžil si aj titul xystos.
Xystos alebo aj xystarches bol titul (majster športu, zodpovedný za (? cech) športovcov), ktorý udeľoval zvyčajne rímsky cisár, v jeho prípade mu ho udelil cisár Hadrián, a to v roku 134 a v roku 143 jeho nástupca Antoninus Pius. Domestikos si olympijské víťazstvo vybojoval pravdepodobne na 226. hrách v roku 125.
Bohdan Pavlů
Bohdan Pavlů (* 3. marec 1883, Spešov – † 12. máj 1938, Novi Grad, Juhoslávia, dnes Bosna a Hercegovina) bol český a slovenský novinár a literárny kritik, významný činiteľ prvého československého odboja v Rusku, legionár a československý diplomat.
Životopis
Rodičia Jan Pavlů a jeho manželka Marie rod. Strejčková boli roľníci a syna dali pokrstiť Theodor. V detskom veku sa s nimi presťahoval na Slovensko – do Dolných Držkoviec okres Bánovce nad Bebravou. V rokoch 18941902 študoval na gymnáziu v Uherskom Hradišti. Vo veku 15 rokov začal používať českú verziu svojho krstného mena, v zozname študentov bol uvedený ako Bohdan a používal ho po celý život. Po maturite sa zapísal na Právnickú fakultu českej Karlo-Ferdinandovej univerzity v Prahe, kde študoval v rokoch 19021904 a potom v rokoch 19071909. Niekoľko semestrov študoval na Právnickej fakulte Univerzity vo Viedni a Budapešti, kde absolvoval v rokoch 19051906 vojenskú službu. Absolvoval štátnicu z dejín práva (1905), ale v roku 1909 štúdium zanechal a venoval sa najmä spolkovej činnosti a práci novinára. Po príchode na štúdiá do Prahy vstúpil do slovenského spolku Detvan, kde sa spriatelil s M. R. Štefánikom, neskôr (19071909) bol predsedom Detvana a zastupoval ho v Akademickom odbore Českoslovanskej jednoty. Zároveň prispieval do tlače – do slovenského Hlasu a pražského Času, kde mal na starosti rubriku Slovenské věci. V rokoch 19051908 bol členom redakcie Slovenský týždenník, v rokoch 19081910 pracoval ako člen redakcie Čas. Inicioval založenie revue slovenskej mládeže Prúdy a bol členom redakcie v rokoch 19101914. Zároveň ho zaujal neoslavizmus, ako úradník Národnej rady českej spolupracoval s českým politikom Karlom Kramářom. V rokoch 19101913 pracoval ako korešpondent novín Národní listy v Berlíne a v Rusku (Petrohrad, Kyjev, Moskva 19101913) a bol členom ich pražskej redakcie v rokoch 19131914.
Počas prvej svetovej vojny sa Bohdan Pavlů zapojil do československého hnutia v Rusku. Zaslúžil sa o vybojovanie Československej republiky v radoch čsl. dobrovoľníckeho vojska v Rusku. Bol mobilizovaný 1. augusta 1914. Zajali ho pri Tarnove v decembri 1914, kde vstúpil do Českej družiny. Štáb III. ruskej armády ho poslal služobne do Petrohradu 28. decembra 1914. Zapojil sa do činnosti slovenských a českých spolkov v Petrohrade. Správa čsl. spolkov na Rusi ho zvolila 26. februára 1915 za redaktora týždenníka Čechoslovák (prvé číslo vyšlo 16. júna 1915) a z titulu tejto funkcie členom správy Zväzu čsl. spolkov na Rusi. Začiatkom roka 1916 ho vyslala do Londýna, kde sa stretol s T. G. Masarykom, a do Paríža – tam rokoval s M. R. Štefánikom a Edvardom Benešom. Podujal sa prepojiť hnutie v Rusku s čsl. hnutím v západnej Európe a USA. Na Kyjevskom zjazde v máji 1917 bol zvolený za člena Odbočky Československej národnej rady v Rusku. Od r. 1918 bol šéfredaktorom jej tlačového orgánu – Československého deníka. Bol účastníkom čsl. anabázy. V júni 1918 ho po vypuknutí konfliktu s boľševikmi vojenský zjazd v Čeľabinsku zvolil za predsedu ''Výkonného výboru čsl. vojska na Sibíri''. V auguste 1918 ho vojenskí delegáti zvolili za 1. podpredsedu (výkonného predsedu) Odbočky ČSNR v Rusku. V októbri 1918 ho dočasná čsl. vláda (Masaryk, Štefánik, Beneš) menovala za československého diplomatického zástupcu v Rusku. V januári 1919 Milan Rastislav Štefánik odovzdal Bohdanovi Pavlů svoje plné moci v Rusku a menoval ho do čela Zvláštneho zboru v Rusku, Pavlů prevzal politickú zodpovednosť za celé československé vojsko v Rusku a za jeho návrat do vlasti. Dňa 20. novembra 1919 v Irkutsku odovzdal svoje diplomatické poverenie svojmu nástupcovi Václavovi Girsovi a na príkaz vlády Československej republiky odcestoval cez USA a Paríž do vlasti. Do Prahy prišiel 6. februára 1920.
Po návrate do Československej republiky sa pokúsil o politickú kariéru. V parlamentných voľbách 1920 kandidoval do Poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia za Slovenskú národnú a roľnícku stranu. Kandidoval ešte raz za v roku 1925 za agrárnu stranu. Po prvom volebnom neúspechu pôsobil ako šéfredaktor Slovenského denníka v Bratislave až do odchodu do Sofie v júni 1922, kde bol vyslancom Československej republiky v Bulharsku do konca roka 1926, vyslancom v Dánsku od februára 1927 do konca roka 1932. Počas krátkeho medziobdobia pôsobil ako zástupca prednostu politickej sekcie Ministerstva zahraničných vecí ČSR v Prahe od 1933 do júna 1934 a napokon ako prvý vyslanec ČSR v Sovietskom zväze od júla 1934 do konca septembra 1937. Jeho diplomatická kariéra sa zavŕšila funkciou prednostu politickej sekcie Ministerstva zahraničných vecí ČSR a námestníka ministra zahraničných vecí Kamila Kroftu.
Zomrel predčasne 12. mája 1938 pri autonehode neďaleko mesta Novi Grad v dnešnej Bosne a Hercegovine. Automobil Lincoln, ktorý sám viedol, sa zrútil do rieky Sany.
Johannes Rau
Život
Narodil sa v silne veriacej protestantskej rodine ako tretí z piatich detí. Ako chlapec sa aktívne zúčastnil protinacistických aktivít. Po ukončení základného vzdelania (Volksschule Schützenstraße vo wuppertálskej štvrti Barmen) študoval na gymnáziu Wilhelma Dörpfelda vo Wuppertale-Elberfeld, ktoré bolo zničené na konci júna 1943 pri leteckom útoku na Elberfeld. Neskôr navštevoval Humanistické gymnázium vo wuppertálskej štvrti Barmen, ktoré dnes nesie jeho meno (Ganztagsgymnasium Johannes Rau). K zármutku svojho otca musel ale v septembri 1948 štúdium prerušiť. Od 5. októbra 1948 sa učil za kníhkupca vo wuppertálskom nakladateľstve Emil Müller.
Po úspešnom ukončení štúdia v júni 1952 pracoval ako nakladateľský pomocník vo Wuppertale a od roku 1953 ako lektor v jednom malom vydavateľstve vo Wittene. Roku 1962 sa stal členom predstavenstva tohto nakladateľstva a 1965 jeho riaditeľom. Okrem toho bol od roku 1949 externým spolupracovníkom novín Westdeutsche Rundschau vychádzajúcich vo Wuppertale.
V roku 1958/1959 vstúpil do Sociálnodemokratickej strany Nemecka (SPD), v rokoch 1964-1967 bol predsedom frakcie SPD v krajinskom sneme Severného Porýnia-Vestfálska, v období 1969 a 1970 potom starostom vo Wuppertale.
V sociálno-liberálnych vládach bol ministrom pre vedu a výskum (1970-1978). Po nasledujúcich dvadsať rokov bol predsedom krajinskej vlády Severného Porýnia-Vestfálska. Tento úrad zastával až do roku 1998, kedy odstúpil (aj zo svojej funkcie predsedu krajinskej SPD) a 23. mája 1999 bol zvolený Spolkovým snemom do funkcie spolkového prezidenta, kde nahradil Romana Herzoga (CDU). Vo funkcii zostal až do 1. júla 2004, kedy ho vystriedal Horst Köhler.
Zomrel 27. januára 2006 v 75 rokoch v Berlíne.
Mirecourt (obec)
Mirecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Údenie
thumb|Priemyselné údenie Údenie je tepelná úprava mäsa alebo syrov, ktorá spočíva v ponechaní potraviny na určitú dobu v teplom dyme, ktorý vzniká horením dreva. Pred údením sa mäso spravidla na niekoľko dní naloží do slaného nálevu, čím sa do značnej miery konzervuje. Samotné údenie teplým dymom mäso vysušuje, tepelne upravuje, ďalej konzervuje a dodáva potravine špecifickú chuť. Doba údenia závisí od veľkosti upravovaných kusov mäsa alebo mastných výrobkov a na požadovanej úrovni vysušenia. Údené potraviny majú oproti čerstvým výhodu, že sú trvanlivejšie, a tak vydržia dlhšiu dobu v prostredí, kde nie je k dispozícii chladenie.
Drevo
Drevo na údenie musí byť vždy suché a zdravé. Všeobecne sú odporúčané tvrdé drevá (mäkké drevo je vhodné na rozohriatie údiarne), názory na konkrétne dreviny sa ale môžu medzi jednotlivými odborníkmi líšiť. Odporúča sa drevo zbaviť kôry, pri dube a jelši je to nutnosť. Najčastejšie sú citované nasledujúce:
Z ovocných drevín sú menej vhodné čerešňa, marhuľa a broskyňa, pretože ich drevo obsahuje vyšší podiel živice, naopak k najvhodnejším patrí slivka, vhodná je aj jabloň, výborná hruška. Zvyčajne je odporúčané ovocné drevo používať až na záver (zhruba poslednú tretinu), alebo kombinovať. Dlhé údenie na slivke môže spôsobiť ľahko nasladlú alebo štipľavú chuť mäsa (podobné nedostatky nemusia byť spôsobené len drevom, ale aj nevhodnou prípravou mäsa a údiarne).
Z ostatných listnatých stromov patrí medzi najlepšie buk (pri nesprávnom postupe alebo zle navrhnutej údiarni ale môže dechtovať). Blízky charakter bukovému drevu má botanicky príbuzný gaštan jedlý (nepliesť s pagaštanom, ktorý je nevhodný). Dub je v praxi často kombinovaný s jelšou, oboje je ale nutné zbaviť kôry (mäso môže dostať horkastú alebo kyslastú príchuť), pričom pri dube je dôležité, aby dva roky vopred ležal v daždi a následne aspoň rok vysychal, aby sa zbavil trieslovín.
Ihličnany sú kvôli svojmu obsahu živice na údenie nevhodné (borovica sa neodporúča ani k rozohrievaniu), niekedy je však na záverečné fázy odporúčaný jalovec, ktorý dodáva špecifickú arómu.
Volovec (vrch vo Volovských vrchoch, 1284 m)
Volovec je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne severne od Rožňavy. Často býva mylne stotožňovaný so susedným Skaliskom.
Poloha
Nachádza sa na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Rožňava a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Betliar a Henclová. Najbližším sídlom je severne situovaná Henclová, juhovýchodne leží Úhorná, južne Pača, Rožňava, Čučma a Betliar a juhozápadne Gemerská Poloma.
Opis
Volovec leží v rovnomennom masíve, ktorý je súčasťou hlavného hrebeňa, medzi sedlom Volovec a Skaliskom. Severne sa nachádza Čertova hoľa, Kečka a Suchý vrch , východne Šedovská skala , Zlatý stôl , Žobrácka poľana , Tri chotáre , Skalisko, Ramzová  a Biele skaly , južne Malá skala , Stredný vrch , Sporný  a Turecká  a západne Vysoký vrch , Balochova hoľa  a Volovec. Severné svahy hrebeňa odvodňuje Tichá voda do rieky Hnilec, vodu z južných odvádza potok Laz do Čučmianskeho potoka v povodí rieky Slaná. Vrcholom vedie značená turistická Cesta hrdinov SNP a na južnom úbočí stojí chata Volovec.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.
Adonxs
Adam Pavlovčin (* 13. september 1995, Myjava), vystupujúci ako ADONXS (štylizované veľkými písmenami), je slovenský spevák-skladateľ, model a tanečník, známy svojím hlbokým basovým hlasom a pódiovou extravaganciou. V rokoch 2015 – 2020 bol lídrom londýnskej alternatívnej skupiny PACE. Je päťnásobným majstrom Slovenska v tanečných disciplínach IDO. V roku 2021 sa stal víťazom SuperStar. V roku 2022 obdržal nomináciu na Objav roka na Ruka Hore Awards 2021 a bol ocenený na zozname Forbes 30 pod 30. V novembri 2022 vydal debutový sólový album Age of Adonxs, z ktorého single „Moving On“ a „Game“ sa stali najhranejšou skladbou slovenského interpreta v éteri. Je bratom herečky Radky Pavlovčinovej a synom výtvarnej umelkyne Moniky Sabo.
Raný život
Adam Pavlovčin sa narodil 13. septembra 1995 na Myjave, vyrastal však na Záhorí v Senici a obci Cerová. Po vzore staršej sestry sa od útleho detstva súťažne venoval tancu, spevu a učil sa hrať na klavíri. So spevom ale prestal, keď mu v období dospievania jeho dovtedy vysoký hlas (tenor) zmutoval až na najnižší ľudský hlas, aký existuje (basso profondo). Extrémna zmena hlasu a strata tenorového rozsahu mala za následok, že novým, hlbokým basovým hlasom vhodným do opery už nedokázal zaspievať piesne populárnej hudby, v ktorej tenori dominujú. V dôsledku toho sa zameral na tanec a v nasledujúcich rokoch sa stal niekoľkonásobným majstrom Slovenska v tanečných disciplínach street dance (neskôr aj trikrát v kategórii dospelých). V pätnástich rokoch sa odsťahoval od rodičov do Bratislavy, kde navštevoval Bilingválne gymnázium C. S. Lewisa. Chodil aj na hodiny herectva do akadémie v Divadle Nová scéna, pôsobil v profesionálnych tanečných súboroch a začal sa venovať modelingu.
K spevu sa vrátil vďaka českej hlasovej pedagogičke, opernej dive Hane Peckovej, ktorá ho v Prahe učila, ako spievať hlbokým hlasom a zároveň ho v priebehu rokov naspäť dopracovala k vysokému hlasovému rozsahu. Po maturite sa tam odsťahoval a rok sa živil ako všestranný umelec na voľnej nohe, kým sa nerozhodol odísť do Londýna zamerať sa na hudobnú kariéru.
Vysokoškolské štúdium spevu a hudobnej kompozície absolvoval v Londýne na prestížnom Britskom a írskom inštitúte modernej hudby (BIMM London), z ktorého vzišli umelci ako James Bay, Tom Odell či Marina Diamandis. Promoval s najvyšším vyznamenaním.
Aby dokázal splácať vysoké školné a náklady na živobytie, popri štúdiu si naraz zarábal opatrovaním detí, prácou v gay klube, modelingom, hraním s kapelou a vyučovaním spevu. Adonxs, ktorý rodičom oznámil, že je gej, dva týždne po tom, ako sa v osemnástich rokoch „strašne zamiloval“ do muža, označil svoje vysokoškolské roky v Londýne za prelomové obdobie života, ktoré zásadným spôsobom formovalo jeho osobnosť a ovplyvnilo jeho tvorbu.
2015 – 2020: Líder skupiny PACE
Následne sa v 2021 rozhodol vydať na sólovú dráhu a začal s prípravou skladieb na svoj debutový album. Nahrávky poskytol producentom britskej skupiny Florence and the Machine, ktorých jeho tvorba oslovila, počas pandémie však zo spolupráce zišlo. Vzápätí sa zoznámil s producentom Oliverom Fillnerom, s ktorým nadviazal spoluprácu a ešte toho roku prijal pozvanie zúčastniť sa SuperStar, aby sa pred vydaním vlastnej tvorby zviditeľnil v Česku a na Slovensku.
2021 – súčasnosť: Sólová kariéra
V januári bol vydaný kompilačný album skladieb, s ktorými sa predstavil v súťaži, na rozdiel od predošlých víťazov prvýkrát nejde o štúdiové nahrávky, ale o záznamy jeho živých vystúpení. Na Slovensku bol nominovaný na Objav roka na Ruka Hore Awards 2021.
Vo februári British and Irish Modern Music Institute v Londýne upozornil na Adonxsa ako na jedného z nových umelcov, ktorí môžu ovplyvniť hudobnú scénu a zaradil ho na zoznam Up and Coming. 17. februára vystúpil ako hudobný hosť v Chart Show. 10. marca vystúpil v sprievode Symfonického orchestra Slovenského rozhlasu pod vedením dirigenta Adriana Kokoša na galavečeri 25. ročníka udeľovania cien Krištáľové krídlo. Forbes zahrnul Pavlovčina do Forbes 30 pod 30, zoznamu Slovákov, ktorí sú už v mladom veku lídrami vo svojich odvetviach a „menia svet okolo seba“.
Debutový sólový singel „Moving On“ prvýkrát predstavil na Slovensku 24. apríla živým vystúpením v tanečnej šou Let's Dance. Skladba bola oficiálne vydaná 20. mája a stala sa najhranejšou skladbou slovenského interpreta v slovenskom éteri. Rozhodnutie nevystupovať v sólovej kariére pod menom Adam Pavlovčin, ale pod pseudonymom ADONXS, zdôvodnil ambíciou pokračovať v prezentácii za hranicami. Adonxs sa vyslovuje ako adonys; nahradenie samohlásky písmenom „x“ v menách používajú queer umelci a niektorí jazykovedci na znak genderovej inkluzívnosti či odmietnutia zaužívaných rodových stereotypov. Pavlovčin si alter ego Adonxs osvojil počas štúdia v Londýne, aby prekonal strach z vystupovania pred obecenstvom; meno je odkazom na antickú dobu, kedy ľudstvo nedefinovalo rody a nerozlišovalo sexuálne orientácie – na gréckeho boha Adonisa, ktorý bol v starogréckej literatúre symbolom maskulinity, zároveň však feminizovaný, rodovo neurčitý a bol milencom bohyne lásky aj boha slnka.
11. júna vystúpil ako jediný slovenský umelec popri Due Lipe či Zare Larsson na Lovestream festivale v Bratislave, kde predstavil svoje dva nadchádzajúce single „Game“ a „Cold Summer“. 19. augusta Adonxs vydal druhý sólový singel „Game“. V texte piesne Adonxs poukazuje na paralelu medzi manipulatívnym romantickým vzťahom a spôsobom, akým zábavný priemysel zaobchádza s mladým umelcom. Vo videoklipe Adonxs vystupuje ako živá bábika Barbie v krabici a zároveň celebrita lákajúca na výhodnú kúpu produktov. Videoklip získal nomináciu na Berlin Music Video Awards a singel sa stal najhranejšou skladbou slovenského interpreta v slovenskom éteri. Tretí singel „Cold Summer“ vydal 18. októbra. Adonxs skladbu naživo odspieval a odohral na klavíri na Námestí SNP počas vystúpenia na pochode proti nenávisti voči LGBTQ+ ľuďom po teroristickom útoku v Bratislave 12. októbra 2022.
11. novembra 2022 vydal svoj debutový štúdiový album Age of Adonxs. Obsahuje 10 autorských skladieb, ktoré Adonxs označil za „intímnu výpoveď“. Album predstavuje odklon od doterajšej alternatívnej tvorby ku komerčnejšiemu popu; vyjadril sa, že sa snaží nájsť kompromis medzi tým, akú hudbu robieva a „tým, čo je ešte hrateľné v rádiu“. Zvuk masteroval Dave Kutch, ktorý masteroval albumy Duy Lipy, Beyoncé, Billie Eilish, Lany Del Rey či The Weeknda. Producentmi albumu sú Oliver Fillner, Tom Lobb a Marek Rakovický z Lavagance Studios. S hudobníkmi z PACE naďalej spolupracuje; spoluzakladajúci člen Adrián Čermák ho koncertoch doprevádza na klavíri, Lorenzo Calvo na gitare. Musicserver vyhlásil Age of Adonxs za najlepší hudobný album na českej a slovenskej scéne za rok 2022. Album obdržal nomináciu na Ruka Hore Awards 2022 za najlepší album roka, kde Adonxs získal i nomináciu na interpreta roka a za skladbu „Game“ mu bola udelená cena v kategórii Hit roka Europa 2. V českých Hudobných cenách Evropy 2 za rok 2022 obdržal cenu v kategóriach Objav roka a Spevák roka a nomináciu v kategórii Pieseň roka, so skladbou „Moving On“. V Česku album Age of Adonxs obdržal prednomináciu na Cenu Anděl za najlepší slovenský album v roku 2022.
V máji 2023 bol Adonxs predstavený ako jeden z umelcov, ktorí vystúpia na medzinárodnom festivale Sziget v Budapešti. V júni vystúpil na Miss Slovensko 2023. V júli sa predstavil na 27. ročníku festivalu Pohoda.
28. júla Adonxs vydal singel „No Common Measure“
Tanec, modeling, herectvo
Okrem hudobnej kariéry je Adonxs bývalým profesionálnym tanečníkom a päťnásobným majstrom Slovenska v tanečných disciplínach street dance – dvakrát v juniorskej a trikrát v hlavnej (dospeláckej) vekovej kategórii Medzinárodnej tanečnej organizácie. Ako profesionálny tanečník vystupoval s Robbiem Williamsom, Nicole Scherzinger či Leonou Lewis, trénoval s choreografom Justina Biebera, Ianom Eastwoodom, Keonem Madridom či Camillom Lauricellom a špecializoval sa na štýly street dance, lyrický jazz či latinskoamerické tance. Pôsobil vo viacerých profesionálnych tanečných súboroch vrátane RDS Company. Ako člen 4in1ARTISTS konceptu pre všestranných umelcov vystupoval po svete ako tanečník, model a herec v jednej osobe.
Modelingu sa venuje od šestnástich rokov. Bol modelom pre Alexander McQueen v Miláne, predvádzal aj na móle na Fashion Weeku v Londýne a iných metropolách. Býva súčasťou módnych kampaní pre návrhárov, ktorí odmietajú rodové stereotypy a ktorí nedelia svoje kolekcie na dámske a pánske. Patria medzi nich aj českí a slovenskí návrhári Lukáš Lindner, Pavol Dendis a Jan Černý, s ktorými dlhodobo spolupracuje. Podporuje udržateľnosť a upcykláciu. Je tvárou Adidas Originals pre český a slovenský trh, v júni bol tvárou kampane Dsquared2. V auguste moderoval svetové finále Elite Model Look.
Pôsobí v pražskom Divadle Bez zábradlí, kde v jazzovom muzikáli Cabaret stvárňuje postavu Bobbyho, milenca z nočného Kit Kat Klubu, účinkuje tiež v úlohe volavky v environmentálnom predstavení Ostrov! súboru BURKICOM. Hral aj v hudobných videoklipoch „The Riddle“ od francúzskej speváčky Silly Boy Blue, v „Euphoria“ od NobodyListen a v „24/7“ od nemeckej speváčky MELINA.
V auguste 2022 TV Markíza oznámila jeho účasť v siedmej sérii šou Tvoja tvár znie povedome.
Od augusta 2023 Adonxs účinkuje v Divadle Jatky 78 v inscenácii Snowflakes, živom traileri k filmu Amerikánka.
Aktivismus
Adonxs je tvárou reklamnej kampane s názvom Každá láska je láska, v ktorej sa bozkáva s mužom a vzápätí parafrázuje text z Biblie, Hymnus na lásku, ktorý sa často cituje na svadobných obradoch. Na Slovensku, kde Ústava zakazuje párom rovnakého pohlavia uzavrieť manželstvo, boli na kampaň podané sťažnosti za „nemorálnosť“. Komisia Rady pre reklamu ich zamietla ako neopodstatnené a vyzdvihla posolstvo reklamy. Adonxs o kampani povedal: „Keď si predstavím, že by som podobnú reklamu na Slovensku videl ako malý chlapec, určite by to malo veľmi pozitívny vplyv na moje dospievanie a veľa životných rozhodnutí by som pravdepodobne urobil inak.“ V roku 2021 sa vyjadril, že sa nikdy nepovažoval za LGBTQ+ aktivistu, ale „svojimi krokmi a vystúpeniami som sa ním stal“.
V roku 2022 sa kampaň rozšírila o iniciatívu, v ktorej Adonxs verejne vyzýva na zmenu výkladu slova láska v Slovníku súčasného slovenského jazyka, ktorý ju na rozdiel od anglického či nemeckého definuje ako náklonnosť jedného pohlavia k druhému. Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra SAV na výzvu zareagoval a s úpravou definície lásky súhlasil. Zmena sa má prejaviť najprv v elektronickej podobe slovníka.
Prostredníctvom iniciatívy Umělci pro Ukrajinu v spolupráci s humanitárnou organizáciou ADRA sa v Prahe podieľa na priamej humanitárnej pomoci utečencom z ruskej invázie na Ukrajinu, zapojil sa do materiálnych i finančných zbierok pre Ukrajincov, vystupuje na benefičných koncertoch. Adonxs sa označil za pacifistu; pre Forbes uviedol, že vypuknutie vojny za slovenskými hranicami ho na niekoľko dní úplne „paralyzovalo“.
14. októbra 2022 Adonxs vystúpil na Námestí SNP na pochode proti nenávisti voči LGBTQ+ ľuďom po teroristickom útoku na LGBTQ+ bar v Bratislave, kde odohral na klavíri svoje skladby „Two Romeos“ a „Cold Summer“. Vystúpil i na Dúhových pochodoch v Brightone, Bratislave a Prahe.
1. januára 2023 vystúpil s piesňou „Klid, mír a pokora“ na Slávnostnej ceremónii udeľovania štátnych vyznamenaní pri príležitosti 30. výročia vzniku samostatného Slovenska prezidentkou Zuzanou Čaputovou.
30. januára 2023 mu občianske združenie Iniciatíva Inakosť udelilo Cenu za pozitívne zviditeľnenie.
Umenie
Hoci jeho hovorový hlas mylne naznačuje barytón, Adonxs je v skutočnosti až basso profondo – najhlbší, extrémne nízko položený mužský hlas – pričom ale vďaka Peckovej dnes dosahuje rozsah až po tenor, najvyšší mužský hlas. V dôsledku toho má v hornom registri charakteristickú farbu. V populárnej hudbe, v ktorej dominujú tenori, je jeho bas neobvyklý, o kariéru operného speváka (basistu) ale nemal záujem. Adonxsov hlas bol opísaný ako „zamatový“, „ľahko rozpoznateľný“, jeho vokály ako „hlboko precítené“, „srdcervúce“, skladby ako „atmosférické“, pripomínajúce filmovú hudbu. Ich základom je klavír, v ranej tvorbe doplnený prvkami symfonického orchestra.
Štýl jeho písania textov je naratívny, texty sú autobiografické, venujú sa témam sebalásky, sexuálnej túžby, smilstva, zmätku, oddanosti, osamelosti či zanechania minulosti. Všetky piesne skladá na klavíri.
Vyrastal na Queen, Princeovi, Eltonovi Johnovi, Sealovi či Depeche Mode, v tvorbe ho ovplyvnili umelci ako AURORA, Sevdaliza, Sufjan Stevens, London Grammar, Josef Salvat, Lorde, Birdy či Florence and the Machine, pričom kľúčovou inšpiráciou v začiatkoch jeho hudobnej kariéry bol francúzsky umelec Woodkid. K jeho módnym inšpiráciám v hudbe patria Damiano David, líder talianskej rockovej skupiny Måneskin, Sevdaliza, Prince, Freddie Mercury či David Bowie. V rozhovore pre Esquire definoval svoj štýl ako inšpirovaný glamom 80. rokov a „ovplyvnený londýnskou queer pop kultúrou“. Je známy svojimi rituálmi pred každým vystúpením, v zákulisí si vždy zvykne nalakovať nechty pre šťastie. ELLE označil Adonxsa za „queer kráľa“, zatiaľ čo Musicserver ho hudobne prirovnal k Jamesovi Blakeovi a Woodkidovi.
Osobný život
Adonxsova o šesť rokov staršia sestra Radka je herečka a speváčka pôsobiaca v Prahe. Jeho matkou je kritikmi oceňovaná výtvarná umelkyňa Monika Sabo. Jeho (nevlastný) otec kpt. Marián Sabo je záchranár v Hasičskom a záchrannom zbore, s biologickým otcom neudržiava kontakt.
V detstve sa venoval karate a je fanúšikom RuPaul's Drag Race.
Single
ADONXS:
Tanečné výsledky
Pódiové umiestnenia v disciplínach IDO SZTŠ:
Moncel-sur-Vair
Moncel-sur-Vair je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Joseph Jurča
Joseph Jurča (* 23. marec 1925, Paríž – † 10. september 2005, Trnava) bol slovenský sochár a pedagóg.
Životopis
náhľad|V ateliéri s [[Ján Koniarek|Jánom Koniarkom, cca 1948 – 1950, Trnava, rodinný archív]] Narodil sa v Paríži slovenskej matke Márii, ktorá tam odišla za prácou. Bývali na ulici Chevalier du Barre pod Montmartrom, od roku 1929 aj s otcom. Po sobáši rodičov dostal otcovo priezvisko Jurča. Do roku 1936 navštevoval elementárnu školu v Paríži. Ešte pred vypuknutím vojny sa rodina presťahovala na Slovensko a v Trnave ukončil ľudovú i meštiansku školu. Jeho rozhodnutie študovať sochárstvo ovplyvnil trnavský sochár Ján Koniarek, ktorý bol jeho prvým učiteľom.
Joseph Jurča bol členom Združenia výtvarných umelcov západného Slovenska (ZVUZS) a Slovenskej výtvarnej únie. Pravidelne sa zúčastňoval kolektívnych výstav.
Štúdium
V rokoch 19411943 študoval na Odbornej keramickej škole v Modre. V rokoch 19451946 absolvoval Strednú priemyselnú školu stavebnú v Bratislave. Následne v rokoch 19461948 Strednú umelecko-priemyslovú školu v Bratislave. Medzi rokmi 19481953 študoval na VŠ UMPRUM Praha, ateliér monumen­tálnej plastiky u profesorov Bedřicha Stefana a Jana Kavana. V rokoch 19531954 absolvoval základnú vojenskú službu v Pomocnom Technickom Prápore Mimoň (Česko).
Pedagogická činnosť
Aktívne pedagogicky pôsobil, bol zakladateľom výtvarného odboru na Ľudovej škole umenia v Trnave. Od roku 1980 viedol na tejto škole i výtvarných krúžok dospelých, ktorý pokračoval neskôr v jeho ateliéri na Kapitulskej ulici. Medzi rokmi 19541957 vyučoval na Strednej umelecko-priemyslovej škole v Bratislave, od roku 19571963 na Pedagogickej fakulte v Trnave, medzi rokmi 19651986 na Ľudovej škole umenia v Trnave.
Tvorba
Po štúdiách pracoval a tvoril v Trnave, jeho diela sa nachádzajú aj v iných mestách Slovenska (Piešťany, Galanta, Stará Ľubovňa, Nové Zámky). Realizoval monumentálne diela v exteriéri, umelecké doplnenie interiéru architektúr, komorné sochárske diela, návrhy plakiet a medailí, maliarske diela a exlibrisy. Absolvoval desiatky študijných ciest po Európe. Aktívne sa zúčastňoval kultúrneho a umeleckého života v meste Trnava.
Exteriérová výstava Sochy a objekty
V roku 1971 realizoval v Trnave jedinečnú exteriérovú výstavu moderných monumentálnych sochárskych diel s názvom Sochy a objekty. Bola inštalovaná na trávnatej ploche prekrytého koryta Trnávky pri Evanjelickom kostole. Prevažne kovové plastiky doplnilo niekoľko keramických a jedna drevená socha, jeden objekt bol svetelný a jeden doplnený hudbou. Výstava trvala tri mesiace (jún – august 1971) a autor bol väčšinu času na výstave prítomný.
Výstavy
náhľad|Komorná tvorba na poslednej výstave v r. 2005 v Západoslovenskom múzeu v Trnave. Foto: rodinný archív náhľad|Jurča, [[Jozef Dóka st. |Dóka a Bartek na študijnej ceste na Azúrovom pobreží, 1966. Foto: rodinný archív]]
Pusté
Pusté je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Iľanovom, približne južne od Liptovského Mikuláša.
Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obce Iľanovo (Liptovský Mikuláš) a Demänovská Dolina. Najbližšími sídlami sú juhozápadne ležiaca Demänovská Dolina a severným smerom situované obce Závažná Poruba a Iľanovo. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.