cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ragby (Rugby Union)
Je to plne kontaktný kolektívny loptový šport, ktorý má pôvod na začiatku 19. storočia v Anglicku. Hrá sa s loptou oválneho tvaru s maximálnou šírkou 30 centimetrov a výškou 62 centimetrov. Ihrisko je dlhé 100 metrov a široké 70 metrov. Na oboch bránkových čiarach sú umiestnené bránkové tyče v tvare písmená H (tzv. háčko).
Dejiny
Za zakladateľa ragby je najčastejšie označovaný William Webb Ellis, ktorý v roku 1823 počas školského futbalového zápasu v meste Rugby vzal loptu do rúk a utekal s ňou smerom k súperovej bráne. Udalosti dokazujúce túto skutočnosť sú ale sporné. V roku 1845 boli spísané prvé pravidlá ragby študentmi Rugby School. Medzi ďalšie významné udalosti v ranom období tohto športového odvetvia patrí rozhodnutie klubu Blackheath F.C. opustiť Futbalovú asociáciu v roku 1863. V roku 1871 sa anglické ragbyové družstvá organizovali v novozaloženej Rugby Football Union. V roku 1895 sa od Rugby Football Union odštiepili niektoré severoanglické kluby a vznikol tak nový šport nazývaný Rugby League. Dlhé roky bolo ragby amatérskym športom. Zmena nastala v roku 1995, keď Medzinárodná ragbyová federácia (IRB) zrušila pravidlo o obmedzení platieb hráčov, takže na najvyššej úrovni sa hra stala profesionálnou.
IRB je riadiacim orgánom ragby od svojho vzniku v roku 1886. Prvými členmi sa stali zväzy krajín Spojeného kráľovstva a Írska ako aj viacero štáto Britského impéria. V ďalších rokoch sa stalo ragby v krajinách ako Austrália, Nový Zéland a Južná Afrika de facto národným športom. Podobné postavenie má aj vo Fidži, Gruzínsku, Samoe a Tonge. Ragby sa hrá vo vyše 100 krajinách na šiestich kontinentoch. IRB má v súčasnosti 189 členov.
Ragby na Slovensku
Do strednej Európy ragby začalo prenikať koncom 19. stor. V Bratislave bol založený prvý ragbyový klub na území celého Česko-Slovenska - ŠK Slávia Bratislava, a to v roku 1925. Spočiatku to bolo najlepšie mužstvo v Česko-Slovensku a v roku 1926 bolo v Bratislave krátko aj sídlo Česko-slovenskej federácie ragby. Ragby na Slovensku prechodne zaniklo, keď ŠK Slávia v roku 1930 prestal vyvíjať činnosť. K obnove ragby došlo v rokoch 1948 - 1952 vo vojenských sokolských jednotách a v roku 1957 v Dukle Bratislava. Tieto oddiely však po krátkej existencii zanikli a odvtedy opäť nebol na Slovensku žiaden ragbyový klub (hoci ragbyové kluby existovali naďalej v susednom Česku, kde bolo v 80. rokoch asi 2000 aktívnych hráčov). O obnoveniu ragby na Slovensku došlo až v roku 2003 (založenie ragbyového klubu v Slovane Bratislava) a 2004 (založenie Slovenskej rugbyovej únie).
Pravidlá
Bodovanie:
Varianty
Varianty ragby (Rugby Union) sú:
Európska federácia pozemného hokeja
Európska federácia pozemného hokeja, skr. EHF je európska športová konfederácia, ktorá združuje hokejové zväzy európskych štátov. Vznikla v roku 1969 a sídli v Bruseli, v Belgicku. Momentálne (2012) združuje 45 národných hokejových zväzov a na jej čele stojí Holanďan Marijke Fleuren. EHF je členom Medzinárodnej federácie pozemného hokeja (FIH).
Thann (obec)
Thann je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kwačchon
Administratívne rozdelenie
Mesto Kwačchon je rozdelené na 6 obvodov nazývaných "dong" (동).
Damoklov meč
Vznik legendy
Syrakúzsky vojvodca Dionýsos II. (cca 397 pred Kr. – 343 pred Kr.) bol označovaný za despotu a krutovládcu, ktorý sa opieral hlavne o žoldniersku armádu a ktorý žil v prepychu, ale i večnom strachu, že bude potrestaný, ak sa utlačovaní vzbúria. Obklopený osobnými strážcami žil ako vo väzení.
Keď mu jeho dvoran Damoklés hovoril, že určite nikto nie je šťastnejší ako sám vládca, odvetil mu Dionýsios: „Chceš ochutnať môjho štastia?“ Obklopený skvostami a lahôdkami potom Damoklés užíval šťastia. Uprostred hostiny a blaženosti dal vládca spustiť od stropu na tenkom konskom vlase ostrý meč, mieriaci na hlavu Damokla. Ten, keď pri pohľade hore uvidel visiacu hrozbu, už pre strach nevidel krásu, bohatstvo ani hojnosť – a vzdal sa svojho miesta a povýšenia.
Isenheimský oltár
náhľad Isenheimský oltár je najväčšie dielo nemeckého maliara Matthiasa Grünewalda, ktoré ho plne reprezentuje.
V neskorogotickej tradícii krídlového oltára to je kombinácia maľby s rezbou, ale na rozdiel od 15. storočia sa maľbe dostáva omnoho závažnejší podiel, až po otvorení oltára sa objavuje sochárska práca, dielo Nicolausa von Hagenau. Na rozdiel od stredovekého oltára, rozdeleného na jednotlivé polia so samostatnými výjavmi, odohráva sa tu jednotný výjav, videný z jediného bodu a v spoločnom priestore.
Zavretý oltár vyjadruje mystérium obete. Uprostred obrovské, kruto zmučené telo Ukrižovaného so skrútenými prstami, vľavo omdlievajúca Panna Mária podopieraná sv. Jánom, skupina vyjadrujúca najväčšiu mieru bolesti, pod krížom kľačí a spína k Spasiteľovi ruky drobná sv. Mária Magdaléna, vpravo stojí osamotená a majestátna postava sv. Jána Krstiteľa s baránkom, ktorý ukazuje na Krista: „On musí rásť, - a ja sa umenšovať.“ (J3,30)
Predel predstavuje Oplakávanie Krista.
So zavretým oltárom prudko kontrastuje prvé otvorenie, líčiace v radostnych farbách najpodstatnejšie okamihy Kristovho života, Zvestovanie na ľavom krídle, Narodenie Pána uprostred a Zmrtvychvstanie na pravom krídle.
Giberville
Giberville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Whitehall
260px|thumb|Pohľad na Whitehall, smerom k [[Westminsterský palác|Westminsterskému palácu.]] 260px|thumb|Pohľad na Whitehall, smerom k [[Trafalgarské námestie|Trafalgarskému námestiu a kostolu St Martin-in-the-Fields.]] 260px|thumb|Mapa Whitehall. 260px|thumb|Budova [[HM Treasury na rohu Parliament Square a Parliament Street.]] 260px|thumb|Budova [[Foreign Office.]]
Giberville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Whitehall
Whitehall je ulica v londýnskom mestskom obvode City of Westminster. Je hlavnou dopravnou tepnou vedúcou od Parliament Square, centra britského zákonodarstva, na sever ku Trafalgarskému námestiu.
Pozdĺž ulice sa nachádza veľké množstvo vládnych budov, takže označenie „Whitehall“ sa často používa ako synonymum pre britskú vládnu administratívu.
Giberville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Whitehall
Opis ulice
Meno „Whitehall“ pochádza z pomenovania Whitehallského paláca, ktorý sa nachádzal neďaleko až kým v roku 1698 úplne nevyhorel. Ulica prechádzala priamo pred priečelím paláca. Na severnom konci Whitehall začali v 19. storočí s výstavbou Trafalgarského námestia. Na jeho južnom konci sa asi v dvoch tretinách mení názov ulice na Parliament Street. Spolu majú obe ulice dovedna asi 1 km.
Štátna cesta 6 (Maďarsko)
Štátna cesta 6 je maďarská 264 kilometrov dlhá hlavná cesta (resp. cesta I. triedy, ). Začína sa na takzvanom nultom kilometrovníku na Clark Ádám tér v Budapešti a prechádza mestami Érd, ďalej popri rieke Dunaj cez mestá Dunaújváros, Tolna a Pécs a končí na chorvátskej štátnej hranici pri obci Barcs.
V minulosti bola cesta súčasťou európskej cesty 73, no po výstavbe diaľnic M6 a M60 bola presunutá práve na tieto komunikácie. V súčasnosti je na krátkom úseku štátnej cesty 6 v blízkosti štátnej hranice s Chorvátskom vedená európska cesta 661. Na chorvátskom území na ňu ďalej nadväzuje štátna cesta 5.
Whitehall
Opis ulice
Parliament Street bola pôvodne úzkou ulicou vedúcou k budove parlamentu – Westminsterskému palácu. Potom ako Whitehallský palác vyhorel a jeho ruiny boli odstránené bola ulica rozšírená do svojej súčasnej šírky. Súčasný vzhľad ulice je daný jej rekonštrukciou v 19. storočí.
Na ulici sa okrem iného nachádza Banqueting House, postavený roku 1622 Inigom Jonesom. Banqueting House je vlastne jedinou zachovanou časťou pôvodného Whitehallského paláca. 30. januára 1649 na tribúne postavenej pred budovou popravili anglického kráľa Charlesa (Karola).
Asi v strede ulice sa nachádza Cenotaph – pomník padlým britským vojakom. Pomník je miestom každoročného pripomínania si pamiatky vojakov padlých v prvej a druhej svetovej vojne a ostatných vojnách. Ceremoniál sa koná vždy v najbližšiu nedeľu k 11. novembru.
Na severnom konci Whitehall sa nachádza divadlo Trafalgar Studios (niekdajšie Whitehall Theatre) a v ulici Great Scotland Yard sa nachádzalo veliteľstvo polície – Scotland Yard. V súčasnosti tu sídli Ministerstvo pre životné prostredie, potravu a vidiecke otázky.
Strednej časti Whitehall dominujú vládne a vojenské budovy. Nachádza sa tu Ministerstvo obrany, veliteľstvá britskej armády a kráľovského námorníctva, budova Horse Guards a budova Admirality.
V južnej časti ulice sa kolmo na Whitehall pripája Downing Street, sídlo britského premiéra. Ďalej sa tu nachádzajú budovy Ministerstva zahraničných vecí, Ministerstvo zdravotníctva, Ministerstvo práce a sociálnych vecí a Ministerstvo financií. Južný koniec Parliament Street ústi na Parliament Square, kde sa nachádza stanica metra Westminster a Westminsterský palác.
Mapa a významné budovy
(Department for Environment, Food and Rural Affairs)
Dopravné spojenie
Najbližšie stanice London Underground:
Merviller
Merviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Diomédé
Diomédé alebo Dioméda ( - Diomédé) môže byť v gréckej mytológii:
Merviller
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4495 1988 VS
4495 1988 VS je planétka s priemerom 73 km, ktorú objavil M. Arai, H. Mori 6. novembra 1988.
StartZentrum Zürich
StartZentrum Zürich sa nachádza vo švajčiarskom meste Zürich. Je to centrum na podporu podnikania, ponúkajúce služby s cieľom rozvoja podnikania a infraštruktúry a zariadenia pre mladých podnikateľov.
Svoju činnosť začalo 25. mája 1999, odvtedy v ňom pracovalo viac ako 90 spoločností, ktoré vytvorili viac ako 200 nových pracovných miest.
Zakladajúci členovia parku
Baugarten Stiftung; Credit Suisse; Effort für Zürich; Gewerbeverband des Kantons Zürich; Gewerbeverband der Stadt Zürich; Hans Eggenberger Stiftung; Lista AG; Microsoft Schweiz GmbH; Migros-Kulturprozent; OBT AG; Oerlikon Contraves AG; Philips AG; Rahn AG; Schaeppi Grundstücke; Mesto Zürich; Swiss Life; Volkswirtschaftsdirektion des Kantons Zürich; Zürcher Kantonalbank; Zürcher Handelskammer (Patronat)
Centrum ponúka priestory, komplexnú infraštruktúru, poradenstvo, koučovanie, kurzy, asistenčnú službu, akcie a bezplatnú úvodnú konzultáciu.
Oblasti podnikania
Podpora začínajúcich podnikateľov zahŕňa:
StartZentrum Zürich úzko spolupracuje s vysokou školou Eidgenossische Technische Hochschule Zürich a s University of Zürich. V centre pracujú firmy so zameraním na telekomunikácie, služby, internetové technológie, priemyselné výrobky a služby, financie, poistenie, životné prostredie, elektronika, spotrebný tovar a služby.
Súčasní nájomcovia
Accelopment AG; Agder Energi Produksjon AS; Ascentiv AG; Aviq Systems; Axeba AG; Business Tools; Business Information Technology; cfoXpert; Ciklum AG; Dany Waldner; Decker + Partner AG; Devoteam Genesis; Envisage Wealth Management Services; FINGANCE GmbH; Green Pflanzenhandel AG; Irrational Technologies AG; Lothal Datentechnik AG; MESYS AG; Orfelia Management; Patrotec; point-it AG; Princeton Financial Services; Project Competence; Qualis evaluation; RipZ-High-Media Technologies; Risk Consulting Group; Sabbatha; Schibsted Switzerland; Stiftung Effort für Zürich; Stiftung Wegweiser; Suissedata; Swiss Export; TOE Coach
Bantry
Bantry môže byť:
Mobiliár
Mobiliár môže byť:
Al-ittihád at-tajarán
310 px|right|Etihad Airways Airbus A340-500
Al-ittihád at-tajarán ang. Etihad Airways (arabsky الإتحاد, al-ittihád) je hlavný letecký dopravca emirátu Abú Zabí (Spojené arabské emiráty). Spoločnosť bola založená v roku 2003 a prvý let sa konal v novembri 2003. Etihad operuje s viac ako 1000 letmi každý týždeň do 70 destinácií v 46 štátoch sveta. Najviac letov smeruje do Európy a Ázie. Hlavná základňa sa nachádza v Abú Zabí International Airport a centrálna kancelária v Khalifa City A v Abú Zabí. Ďalšie regionálne kancelárie sú v Sydney, New Yorku a Manchesteri.
V roku 2010 prepravil al-ittihád 7,1 miliónov v porovnaní s 340 000 pasažiermi v roku 2004. Prevádzkuje tiež nákladnú leteckú dopravu pod názvom Etihad Crystal Cargo.
Hurikán Patricia
náhľad|Hurikán Patricia vo svojej najväčšej intenzite sa blíži k západnému pobrežiu Mexika Hurikán Patricia bol najintenzívnejšia tropická cyklóna aká bola kedy zaznamenaná na Západnej hemisfére, podľa baromerického tlaku a všeobecne najsilnejšia v zmysle zaznamenania maximálnej rýchlosti vetra. Vznikla uprostred októbra 2015 v blízkosti Mexického zálivu. Prvýkrát bola klasifikovaná ako tropická depresia dňa 20. októbra. Jej počiatočný vývoj bol pomalý, iba s jedným zosilnením v deň jej klasifikácie. Neskôr však zoslabol na tropickú búrku a bol nazvaný menom Patricia, čím sa stal dvadsiatouštvrtou pomenovanou búrkou v tohtoročnej sezóne hurikánov.
Rastislav Kožiak
PhDr. Rastislav Kožiak, PhD. (* 23. august 1969, Banská Bystrica) je slovenský historik, ktorý sa zaoberá cirkevnými dejinami a metodológiou histórie.
Životopis
Študoval na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 1994 pracuje na Katedre histórie Fakulty humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici (od roku 2004 ako vedúci katedry), kde vedie kurzy zo stredovekých dejín Európy a špecializované kurzy zo stredovekých dejín mníšstva a kresťanstva v stredovýchodnej Európe. Vo vedeckom výskume sa zameriava hlavne na problematiku christianizácie vo včasnom stredoveku, včasnostredoveký monasticizmus a metodológiu histórie.
V rokoch 1999 – 2002 externe prednášal na Katedre histórie najprv Žilinskej univerzity a neskôr Katolíckej univerzity v Ružomberku. Realizoval študijné pobyty na univerzitách a vedeckých pracoviskách v Giessene, Krakove, Lubline a vo Varšave, hosťovsky prednášal na univerzitách v Opave, Opole, Katoviciach a v Kielcach. Je členom redakčných rád viacerých domácich i zahraničných odborných časopisov (napr. Annales historici Prešoviensis, Byzantinoslovaca, Kultúrne dejiny, Acta historica Opaviensis, Studia mediaevalia Bohemica, Między Wisłą i Pilicą. Studia i materialy historyczne, Forum Historiae, Saeculum Christianum, Historia Slavorum Occidentis).
V rokoch 1993 – 1997 spolu s Martinom Kanovským a Ondrejom Červeným založil a redakčne viedol odborný interdisciplinárny časopis Text - revue pre humanitné vedy (Bratislava). V roku 1998 spolu s Júliusom Albertym založil odborný časopis Acta historica Neosoliensia, vydávaný dodnes na Katedre histórie FHV UMB v Banskej Bystrici. Od roku 2006 je členom Slovenského národného komitétu historikov pri Slovenskej akadémii vied v Bratislave, od roku 2008 predsedom Slovenskej národnej komisie C.I.H.E.C. (International Commission for Comparative Ecclesiastical History), od roku 2009 členom Slovensko-poľskej komisie historikov pri Historickom ústave SAV, od roku 2010 členom Vedeckej rady Historického ústavu SAV, od roku 2011 podpredsedom Slovenskej historickej spoločnosti pri SAV a od roku 2014 podpredsedom Vedeckej rady Historického ústavu SAV. Od roku 2006 je členom Centra pre štúdium kresťanstva, v rámci ktorého spoluorganizoval viacero vedeckých konferencií z oblasti výskumu cirkevných dejín. Od roku 2015 je tiež členom Commission of the Early History of the Slavs at the International Committee of the Slavists.
V roku 2012 sa spolu s Jaroslavom Nemešom stal laureátom Ceny profesora Jána Komorovského, ktorú udeľuje Slovenská spoločnosť pre štúdium náboženstiev pri SAV.
Dňa 13. mája 2016 sa stal predsedom Slovenskej historickej spoločnosti, profesijnej organizácie slovenských historikov.
Mladkov
Mladkov je mestečko v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 531 obyvateľov, z toho 278 mužov a 253 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 40,5 roka, ženy 41,8 roka).
Guéret
Guéret môže byť:
Jindřich Šťáhlavský
Jindřich Šťáhlavský (* 24. február 1945, Ústí nad Labem − † 5. február 2013) bol český gitarista a spevák country hudby.
Začínal v hudobnej skupine The Strangers v Ústí nad Labem piesňami: Ohio a Jak mít rád. Neskôr pôsobil v skupine Bluegrass Hoppers a nakoniec sa stal členom legendárnej českej country skupiny Fešáci. S touto skupinou naspieval množstvo hitov, napríklad Jaro, Osud, Pojedou, Dívka z Rocky Moutain, Ohio, Plavá Jane alebo Poslední veřejné oběšení. Občas vystupoval tiež so skupinami Starý Fóry alebo Kliďánko z Ústí nad Labem. Na českej country scéne pôsobil takmer 40 rokov. Kvôli ťažkej chorobe bol od roku 2008 odkázaný na invalidný vozík. Naposledy vystúpil na verejnosti v decembri 2012 na spomienkovom koncerte pri príležitosti 45. výročia skupiny Fešáci v Ústí nad Labem.
Thannenkirch
Thannenkirch je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bazilika Panny Márie Väčšej
Tento najväčší a najvýznamnejší mariánsky kostol v meste je známy pod štyrmi menami: okrem najpoužívanejšieho názvu Santa Maria Maggiore (Panna Mária Väčšia) sa tiež označuje ako Santa Maria della Neve (Panna Mária Snežná), Basilica Liberiana (podľa stavebníka pápeža Libéria) a Santa Maria ad presepem (Panna Mária s jasličkami – podľa fragmentu Ježišových jasličiek z Betlehemu uložených pod hlavným oltárom).
Dejiny kostola
left|thumb|250px|Pohľad z Piazza dell´Esquilino na chórové priečelie s apsidou a obeliskom postaveným v r. 1587 Sixtom V. Dejiny predchodkyne dnešnej baziliky siahajú až do 4. storočia, pričom jej vznik je spájaný s legendou o zázračnom snežení uprostred leta a dvojitom mariánskom zjavení. Podľa tejto legendy sa 5. augusta 352 istému rímskemu obchodníkovi prisnil sen, podľa ktorého sa dočká narodenia vytúženého potomka, ak nasledujúci deň zasvätí kostol na mieste, kde ráno nájde ležať čerstvo napadaný sneh. Rovnaký sen mal aj pápež Libérius. Údajne sa tak stalo na pahorku Esquiline, kde ležal sneh naznačujúci pôdorys budúceho kostola. Preto dal Libérius na tomto mieste položiť základný kameň budúceho kostola, zasväteného Panne Márii Snežnej (lat. Santa Maria della Neve). Každoročne si 5. augusta veriaci pripomínajú túto udalosť bohoslužbami.
História miesta, na ktorom bazilika stojí, je však omnoho staršia. Už v 4. storočí pred Kr. na tunajšom mieste stál antický chrám zasvätený bohyni Juno. V dobe cisára Augusta tu existovalo trhovisko, tzv. Macellum Liviae. Podľa dochovaných dokumentov Liberiánska bazilika stojí na mieste bývalého trhoviska.
K najrannejším dejinám baziliky sa viaže tragická udalosť. Necelých desať rokov po jej dostavaní za jej múrmi hľadali útočisko zástancovia vzdoropápeža Ursina, zvoleného súčasne s legitímnym pápežom Damazom I. Pri vzájomnom strete prívržencov oboch pápežov prišla, priamo v bazilike, vyše stovka z nich o život.
História dnešnej baziliky začína trochu neskôr. V roku 432, v náväznosti na prijatie dogmy o Panne Márii ako Kristovej rodičke, dal pápež Sixtus III. postaviť na jej počesť v blízkosti starého kostola novú trojloďovú baziliku.
Panne Márii zasvätená sakrálna stavba bola prvým veľkým projektom, ktorý cirkev financovala z vlastných zdrojov. Mala tri lode, navzájom oddelené dvadsiatimi iónskymi stĺpmi na každej strane. Hlavná loď bola zakončená triumfálnym oblúkom na ktorý priamo nadväzovala apsida osvetľovaná päticou okien. V jej uzávere stál pápežský trón.
Prvá prestavba baziliky prebehla na konci 13. storočia. V roku 1377 bola pristavaná zvonica („campanila“), ktorá je svojou výškou sedemdesiatpäť metrov dodnes najvyššou zvonicou v Ríme. Pri postranných lodiach boli v priebehu 16. a 17. storočia pristavané bočné kaplnky. left|thumb|[[Giovanni Paolo Pannini, Interiér baziliky Santa Maria Maggiore, 1750, olej na plátne, Ermitáž, Sankt Peterburg]] V roku 1675 dokončil architekt Carlo Rainaldi vonkajšiu úpravu záveru baziliky. Vo svojich plánoch musel brať do úvahy jestvujúci vzhľad stavby, výrazne roztiahnutej do šírky prístavbou dvoch pápežských kaplniek. Priečelie apsidy vytvoril ako dvojposchodovú stenu s mohutným vonkajším schodiskom. Urbanistickú podobu Esquilinského pahorku dotváral egyptský obelisk, ktorý ešte v roku 1587 dal pápež Sixtus V. preniesť z Augustovho mauzólea.
Klement IX., ktorý počas krátkeho, iba dvojročného pontifikátu dostavbu fasády inicioval, dal Rainaldimu prednosť pred slávnym a všeobecne uznávaným Berninim. K tomuto rozhodnutiu ho viedli pre neho neakceptovateľné Berniniho predstavy o architektonickom riešení, ktoré počítalo s využitím stĺpov zo starej Lateránskej baziliky. Oveľa prijateľnejšie, i keď skromnejšie boli Rainaldiho plány.
V prvej polovici 18. storočia sa úprav dočkala i fasáda hlavného priečelia baziliky. V rokoch 1740 – 1750 dostalo priečelie dnešný vzhľad. Architekt Ferdinand Fuga z poverenia Klementa XII. zreštauroval bočné chrámové lode a dotvoril západnú vstupnú časť s benediktínskou lodžiou, do ktorej bola zabudovaná mozaika z 13. storočia s vyobrazením zázraku s augustovým snehom.
Opis stavby
Z architektonického hľadiska predstavuje bazilika trojloďovú stavbu s hlavnou a dvoma postrannými loďami oddelenými dvoma radmi iónskych stĺpov. Vertikálne je zakončená dvojicou postranných kupol. Neprehliadnuteľnou súčasťou architektúry baziliky je sedemdesiatpäť metrov vysoká zvonica („campanila“) postavená v roku 1377.
Exteriér
Dominantným stavebným prvkom hlavného priečelia je dvojpodlažne riešený vstup inšpirovaný trojdielnou zostavou víťazných oblúkov. Balustráda medzi poschodiami je na oboch koncoch ozdobená sochami bl. Niccola Albergatiho a sv. Karola Boromejského. Na hornej balustráde sú umiestnené sochy Panny Márie s Ježiškom a štyroch pápežov; stredný frontón dopĺňajú alegórie Panenstva a Pokory.
Na prvom poschodí lodžie sa návštevníkom ponúka jedinečný pohľad na vrcholne stredoveké mozaiky z prelomu 13. a 14. storočia, dielo rímskeho maliara Filippa Rusutiho. Ústredný výjav zobrazuje Krista Pantokrata (t. j. Žehnajúceho), zobrazeného podľa byzantského vzoru.
Interiér
thumb|[[Jacopo Torriti, Korunovácia Panny Márie, 1295, mozaika v apside zhotovená podľa predlohy z 5. stor.]] Interiér dnešnej baziliky si zo všetkých rímskych veľkých sakrálnych stavieb, napriek viacerým prestavbám, najväčšmi zachoval svoj pôvodný ranostredoveký vzhľad. Z átria na vstup do chrámu slúži štvorica portálov doplnená piatou tzv. Svätou bránou, ktorá sa otvára iba počas Svätého roku. Tri lode sú od seba vizuálne oddelené dvoma radmi po dvadsiatich iónskych stĺpoch. Pochádzajú z pôvodného antického Junoninho chrámu na Aventine. Nad stĺpmi sa nachádzajú pôvodné drevené trámy kostola.
V hlavnej lodi návštevníka zaujme nádherný kazetový strop (dielo Giuliana da Sangalla na objednávku Alexandra VI.) vyzdobený zlatom, ktoré bazilike v roku 1492 venovali katolícke Veličenstvá Izabela I. Kastílska a Ferdinand II. Aragónsky, pochádzajúcim z práve objavených zámorských území.
Dojem starokresťanskej baziliky vytvára aj do veľkej miery zachovaná pôvodná mozaiková výzdoba hlavnej lode: jedinečný starozákonný cyklus pod oknami a výjavy z Nového zákona na triumfálnom oblúku. Je dielom najmenej trinástich rôznych umelcov odlišujúcich sa navzájom nielen umeleckým nadaním a štýlom, ale i rôznorodosťou ikonografických prameňov, z ktorých čerpali. Nič to však nemení na fakte, že celý monumentálny cyklus pôsobí nanajvýš jednotne.
Od siedmeho storočia bola bazilika cieľom pútnikov, ktorí si chceli uctiť vzácnu relikviu: Ježišove jasličky. Kvôli nim postavil na konci 13. storočia Arnolfo di Cambio kamenný betlehem čím zabezpečil bazilike veľnú slávu ako rímskeho Betlehemu.
Sixtínska kaplnka
left|thumb|upright|Hlavný oltár v Sixtínskej kaplnke s tabernákulom neseným štvoricou anjelov V roku 1585 zasadol na Petrov stolec kardinál Felice Peretti ako pápež Sixtus V. Vzápätí po svojom zvolení poveril architekta Domenica Fontanu, vybudovať v závere ľavej bočnej lode monumentálnu pohrebnú kaplnku pomenovanú po ňom Sixtínska (tal. Capella Sistina). Fontana kaplnku s pôdorysom v tvare gréckeho kríža dokončil v roku 1587 a nasledujúce dva roky na nej pracovali umeleckí remeselníci, maliari a sochári. Kupola kaplnky postavená nad miestom kríženia sa stala novou dominantou baziliky.
Pápež, horlivý zástanca protireformácie, dal výzdobou kaplnky zreteľne najavo cieľ svojho pontifikátu: obrana cirkvi pred zásahmi moderných heretikov. V duchu tohto poslania maliari Cesare Nebbia a Giovanni Guerra vytvorili medzi zlatenou štukovou výzdobou úchvatný mariánsky freskový cyklus.
Skôr než dal Sixtus V. postaviť v kaplnke svoj pomník, myslel na svojho predchodcu, pápeža Pia V. Domenico Fontana preň vyhotovil náhrobok (ten istý umelec je i autorom Sixtovho náhrobku v kaplnke) skladajúci sa z dvojposchodovej pohľadovej steny zdobenej stĺpmi, v ktorej strede je umiestnená socha žehnajúceho pápeža (dielo Leonarda Sormaniho). V náhrobku boli v roku 1672 pri príležitosti blahorečenia uložené pápežove ostatky.
thumb|Hlavný oltár v Pavlínskej kaplnke s Madonou Salus Populi Romani Steny kaplnky pokrýva mramor získaný zo starých antických stavieb. Interiér je doplnený v nikách umiestnenými sochami apoštolov sv. Petra a sv. Pavla a dominikánskych a františkánskych svätcov.
Hlavným dôvodom výstavby kaplnky však bolo Sixtom V. zamýšľané nové usporiadanie miesta pre Kristove jasličky. Do stredu kaplnky dal umiestniť bohato zdobené pozlátené bronzové tabernákulum, ktoré nesú na ramenách štyria anjeli. Tabernákulum, symbolicky predstavujúce Mojžišovu archu zmluvy, je miniatúrou architektúry kaplnky. Mramorovým schodiskom pod ním sa dá vojsť do krypty, ktorá nahradila stredovekú kaplnku jasličiek Arnolfa di Cambio.
Pavlínska kaplnka
Krátko nato, čo bol v roku 1605 zvolený pápežom dlhoročný vikár baziliky Santa Maria Maggiore kardinál Camillo Borghese (ako pápež Pavol V.) začalo sa so stavbou druhej monumentálnej kaplnky. Mala poskytnúť priestor k uctievaniu ďalšej vzácnosti baziliky: ikony Madony zvanej Salus Populi Romani (t. j. Spása rímskeho ľudu). Architekt Flaminio Ponzio, ktorý bol stavbou kaplnky poverený, mal za úlohu sledovať plány staviteľa Sixtínskej kaplnky Domenica Fontanu.
Výzdoba kaplnky, rovnako monumentálna, sa však už nesie v duchu nastupujúceho baroka a, dá sa povedať, okázalosťou predstihuje svoj vzor. Zameranie celej výzdoby, poňaté v mariánskom duchu, dokazuje, že Panna Mária prestupuje celými ľudskými dejinami. right|thumb|upright|Náhrobok pápeža Pia V. Aj v Pavlínskej kaplnke (tal. Capella Paolina) stoja bohato zdobené náhrobky dvoch pápežov: Pavla V. a jeho predchodcu Klementa VIII. doplnené reliéfnymi scénami zachytávajúcimi významné míľniky oboch pontifikátov.
Architektúra hlavného oltára z roku 1607 (autor Pompeo Tragoni), dominujúceho celému interiéru kaplnky, vznikla na oslavu neveľkého obrazu Salus Populi Romani.
Okolo roku 1550 bola postavená kaplnka rodiny Cesi (Capella Cesi); z rokov 1564 – 1573 pochádza kaplnka rodiny Sforzovcov (lat. Capella Sforza, kaplnku navrhol Michelangelo a dokončil ju Giacomo della Porta v roku 1573) a z roku 1605 baptistérium.
Zoznam pochovaných osôb
Bazilika Santa Maria Maggiore je miestom posledného odpočinku viacerých cirkevných, ale i svetských osobností:
Okolie kostola
Priestranstvu pred chórovým priečelím dominuje obelisk pochádzajúci z Augustovho mauzólea, ktorý dal v roku 1587 postaviť Sixtus V. Od roku 1613 sa pred hlavným priečelím do výšky štyridsaťdva metrov týči tzv. Cipollinov stĺp, postavený pápežom Pavlom V. Pochádza z Maxentiovej baziliky, ktorá stála na začiatku Fora Romana (jej zvyšky tam stoja dodnes). Na vrchole stĺpu dal umiestniť bronzovú sochu Panny Márie a na jeho podstavec vytesať text „Zasvätil ho Panne, prameňu pokoja“.
Zaujímavosť
Bazilika má spojitosť i s dejinami našich národov. Na tomto mieste bolo totiž v roku 867 udelené pápežom Hadriánom II. slávnostné povolenie používania staroslovienčiny ako štvrtého bohoslužobného jazyka (po latinčine, gréčtine a hebrejčine).
Erdődyho palác (Godrova)
náhľad|Erdődyho palác
Erdődyho palác je štvorpodlažný neogotický dom na Godrovej ulici č. 2 v Bratislave v Starom Meste.
Bol postavený medzi rokmi 1880 a 1900. Nachádza sa v nároží uličného bloku a je chránený aj s priľahlou zeleňou. V čase svojho vzniku slúžil pravdepodobne ako obytný nájomný dom. Má kompaktný bokový pôdorys. Jeho autor sa inšpiroval pravdepodobne anglickou tudorovskou gotikou.
Dnes je bytovým domom, zeleň spred paláca bola vyvlastnená na účely zastávky trolejbusu, tá bola neskôr presunutá o dva domy nižšie na ul. Palisády.
Chéroy (kantón)
Chéroy je francúzsky kantón v obvode Sens v departemente Yonne v regióne Burgundsko. Tvorí ho 16 obcí.
Apple Remote
Apple Remote je diaľkové ovládanie, ktoré sa používa so zariadeniami firmy Apple Computer vybavenými infračerveným senzorom od októbra 2005. Dizajn diaľkového ovládača je odvodený od dizajnu hudobného prehrávača iPod shuffle a má len šesť tlačidiel (menu, prehrať/pozastaviť, pridať hlasitosť, ubrať hlasitosť, predchádzajúci/späť, ďalší/vpred). Apple Remote pracuje s najnovšími verziami počítačov iMac, MacBook, MacBook Pro a Mac mini, v ktorých ovláda aplikáciu Front Row. Diaľkové ovládanie je kompatibilné i s iPod Hi-Fi a univerzálnou dokovacou stanicou pre iPod.
Messein
Messein je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slovinec
Slovinec môže byť:
4740 Veniamina
4740 Veniamina je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 22. októbra 1985.
Cievka
Cievka môže byť:
Lúčky (okres Žiar nad Hronom)
Lúčky sú obec na Slovensku v okrese Žiar nad Hronom neďaleko Kremnice.
Bantry Bay
Bantry Bay môže byť:
Štátna cesta 37 (Maďarsko)
Štátna cesta 37 je maďarská hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ), ktorá začína v meste Felsőzsolca a pokračuje cez región Tokaj cez obce Szerencs a Sárospatak až na slovenské hranice pri Slovenskom Novom Meste.
Cesta bola v rokoch 2005 až 2007 na úseku medzi obcami Felsőzsolca a Gesztely rozšírená do štyroch jazdných pruhov. Väčšina jej trasy vedie mimo intravilánov obcí, čo do budúcnosti v prípade potreby dáva predpoklady na jej ďalšie rozširovanie.
Chorvát
Chorvát môže byť:
Píla (okres Pezinok)
Píla je obec na Slovensku v okrese Pezinok.
Polohopis
Obec Píla sa tiahne po stranách cesty Častá – Píla v dĺžke asi 2 km. Táto cesta odbočuje z cesty v smere Častá – Pezinok v časti „Píla – Lindava (rázcestie)“. Píla sa nachádza v Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty na JJV–nej okrajovej časti Malých Karpát.
Ulice
Hlavná, Podhorská.
Obecné zastupiteľstvo
Starostom je od roku 2010 pán Mgr. RNDr. Ing. Radovan Mičunek PhD.
Kostol Navštívenia Panny Márie
Filiálny kostol sa nachádza uprostred obce. Je zasvätený Navštíveniu Panny Márie. Pôvodný kostol bol postavený niekedy koncom 17. storočia. V roku 1744 bol opravovaný. Dnešný kostolík pochádza z roku 1822. V tomto roku bol aj benedikovaný Jozefom Balkom, budmerickým farárom a dekanom. V roku 1870 bol kostol opravovaný nákladom papiernického majstra Karola Vojtseliho. V roku 1935 bol poškodený požiarom. Opravil sa, pričom bola zhotovená nová strecha.
Posledná rekonštrukcia kostola sa uskutočnila v rokoch 2001 - 2002, kedy bola postavená nová vežička, nanovo bola vybudovaná chórová časť a celý kostol bol zvonku a zvnútra vymaľovaný.
Kostol je polygonálne uzavretý so zaklenutou valenou klenbou. V štítovom priečelí má menšiu ihlanovitú vežu. Vizitácie spomínajú zariadenie kostola. V roku 1713 bol v kostole „Pila sub Arce“ kalich, paténa, kazula, alba, purifikátorium, korporál, velum atď. Vizitácia z roku 1811 spomína obraz – kópiu Panny Márie Regensburgskej. Povesť spomína, že istý panský poľovník raz do tohto obrazu strieľal, načo onedlho oslepol. Miesta otvorov od striel boli do roku 1892 viditeľné.
4655 Marjoriika
4655 Marjoriika je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 1. septembra 1978.
Aeroflot
PАО Aeroflot – Rossijskie avialinii, bežne známy ako Aeroflot (doslova: lietadlová flotila), je ruský národný letecký dopravca a najväčšia letecká spoločnosť Ruska. Aeroflot prevádzkuje vnútroštátne a medzinárodné linky pre cestujúcich prevažne zo svojej hlavnej základne na Medzinárodnom letisku Šeremetievo v Moskve.
Spoločnosť bola založená v roku 1923 a je tak jedným z najstarších dodnes fungujúcich leteckých dopravcov na svete. V časoch Sovietskeho zväzu bol Aeroflot jednou z najväčších leteckých spoločností sveta, pričom v roku 1989 sa stal členom Medzinárodného združenia leteckých dopravcov (IATA). Po rozpdade ZSSR bol v roku 1992 postupne rozdelený na vyše 300 regionálnych spoločností a bola vytvorená špeciálna zostatková spoločnosť pre medzinárodné lety. V roku 1994 sa Aeroflot transformoval zo štátnej firmy na akciovú spoločnosť, v ktorej bolo 49% akcií predaných zamestnancom a ďalším záujemcom. Od 14. apríla 2006 je členom aliancie leteckých spoločností SkyTeam. Po ruskej invázii na Ukrajinu v roku 2022 sa počet obsluhovaných destinácií Aeroflotu výrazne znížil, keďže mnohé krajiny zakázali lety ruských lietadiel cez svoje územie. V roku 2022 sa tiež SkyTeam a Aeroflot dohodli na dočasnom pozastavení členstva spoločnosti v aliancii.
Aeroflot je otvorená akciová spoločnosť, v ktorej 51% vlastní ruská vláda. Dcérskymi spoločnosťami Aeroflotu sú Avrora, nízkonákladová Pobeda a spoločnosť Rossija.
Destinácie
Aeroflot v súčasnosti lieta do celkovo 110 destinácií v Európe, Ázii a Afrike.
Codeshare
Aeroflot má tzv. codeshare dohodu a v súčasnosti prevádzkuje spoločné lety so spoločnosťami:
Destinácie v minulosti
Pravidelné medzinárodné linky Aeroflotu v lete 1969:
Flotila
náhľad|Turistická trieda na palube [[Airbus A320|Airbusu A320-200 spoločnosti Aeroflot]] náhľad|Comfort trieda v [[Boeing 777|Boeingu 777-300ER]] náhľad|Obchodná trieda na palube [[Airbus A330|Airbusu A330-300]] náhľad|Občerstvenie podávané v obchodnej triede na palube Boeingu 777-300ER počas letu Moskva-Šeremetievo – Soul-Inčchon náhľad|Airbus A320-200 (VP-BNT) v retro sfarbení z 50. rokov náhľad|[[Airbus A320#A321|Airbus A321-200 (VP-BEE) vo výročnom sfarbení 95 years jubilee]]
Súčasná flotila
Flotila Aeroflotu pozostávala v októbri 2022 z nasledujúcich lietadiel:
14. jún
Narodenia
thumb|upright|[[Steffi Grafová (* 1969)]]
Stredná priemyselná škola potravinárska (Nitra)
Stredná priemyselná škola potravinárska Nitra bola v rokoch 1963-1994 najväčšia stredná škola v Nitre a jediná svojho druhu v Nitrianskom kraji. Sídlila na Slánčikovej ulici č. 2. Jej úlohou bolo vychovávať budúcich odborníkov pre potravinársky priemysel. Dnes je už len súčasť Spojenej školy Nitra.
14. jún
Úmrtia
thumb|upright|[[Alexander Nikolajevič Ostrovskij († 1886)]]
Pont-sur-Yonne (kantón)
Pont-sur-Yonne je francúzsky kantón v obvode Sens v departemente Yonne v regióne Burgundsko. Tvorí ho 16 obcí.
Mexy
Mexy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Punch Broadbent
Harold Lawton "Punch" Broadbent (* 13. júl 1892, Ottawa, Ontario – † 5. marec 1971, Ottawa, Ontario) bol kanadský profesionálny hokejista. Od roku 1962 je členom hokejovej siene slávy.
Traubach-le-Bas
Traubach-le-Bas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polarimetria
Polarimetria je odbor fyzikálnej chémie a metóda analytickej chémie zaoberajúca sa týmto odborom.
Meria uhol otočenia roviny polarizovaného svetla opticky aktívnou látkou – polarimetrom.
Otáčanie roviny polarizovaného svetla závisí od:
Opis polarimetra
Rovina kolmá na kmitovú rovinu sa nazýva polarizačná rovina (rovina polarizovaného svetla). Svetlo možno polarizovať odrazom, najjednoduchšie však dvojlomom. Dvojlom nastáva pri prechode svetla cez kryštály všetkých sústav, okrem kockovej. Ak cez dvojlomný kryštál prechádza svetelný lúč v smere, ktorý nie je totožný so smerom optickej osi (optická os = smer rovnobežný s kryštalografickou osou), rozštiepi sa na dva polarizované lúče s rovnakou intenzitou. Tieto lúče sa v kryštáli rozbiehajú a vystupujú z neho v smere rovnobežnom s pôvodným smerom. Obidva lúče kmitajú v rovinách navzájom kolmých. Riadny lúč r kmitá v rovine kolmej na rovinu dopadu, mimoriadny lúč m v rovine dopadu.
Ak prepúšťame monochromatické svetlo cez dva nikoly upevnené v jednej osi, závisí osvetlenie zorného poľa od ich vzájomnej polohy. Prvý nikol sa nazýva polarizátor P, druhý nikol, ktorým prechádzajúce svetlo pozorujeme, je analyzátor A. Ak sú obidva nikoly v rovnobežnej ploche, je zorné pole maximálne jasné. Ak analyzátor otáčame okolo spoločnej osi, zorné pole sa postupne zatemňuje. Pri otočení o 90° sú nikoly v skríženej polohe a zorné pole je celkom temné. Pri ďalšom otáčaní sa zorné pole vyjasňuj, pri uhle 180° je opäť maximálne jasné. Intenzita zorného poľa sa analogicky mení pri ďalšom otáčaní od uhla 180° do 360°. Ak medzi skrížené nikoly vložíme kremennú platničku, ktorej steny sú kolmé na optickú os kryštálu, zorné pole sa vyjasní. Aby sme dosiahli opäť stemnenie, je potrebné otočiť analyzátorom o určitý uhol, ktorý nazývame uhol otočenia roviny polarizovaného svetla. Ak sú nikoly v rovnobežnej polohe, spôsobuje kremenná platnička stemnenie zorného poľa a na vyjasnenie musíme otočiť analyzátorom o ten istý uhol. Hovoríme, že kremenná platnička je opticky aktívna a že otáča rovinu polarizovaného svetla.
Príčinou optickej aktivity kryštalických látok je nesymetrická kryštalická stavba. Keď sa tieto látky rozpustia, optická aktivita zaniká. Pri rôznych organických látkach, či už kvapalných alebo tuhých v roztoku, je optická aktivita spôsobená prítomnosťou asymetrického uhlíka, ktorý má všetky valencie obsadené rôznymi substituentmi.
Látky opticky aktívne rozdeľujeme na pravotočivé (+), otáčajúce rovinu polarizovaného svetla doprava (v smere otáčania hodinových ručičiek) a na ľavotočivé, ktoré otáčajú polarizačnú rovinu proti smeru otáčania hodinových ručičiek (-). Uhol otočenia roviny polarizovaného svetla závisí od mnohých činiteľov. Predovšetkým závisí od vlastnosti látky, hrúbky vrstvy, cez ktorú svetlo prechádza, teploty a dĺžky vlny použitého svetla. Keď sa zmenšuje vlnová dĺžka, uhol otočenia sa zväčšuje. Pri použití bieleho svetla nastáva disperzia a zorné pole sa zafarbí. Preto sa v planimetrii používa monochromatické žiarenie, najčastejšie D-čiara sodíkového spektra.
Polarizátor je stabilne umiestnený v zadnej časti valcového telesa prístroja. V prednej časti je analyzátor voľne otočený okolo geometrickej osi prístroja, stabilne je spojený s rozdelenou kruhovou platňou. Zorné pole pozorujeme ďalekohľadom D, ktorého okulárom môžeme zaostrovať. Odvod kruhovej platne je rozdelený na 360° kruhových, ktoré sú očíslované po desiatkach. Každý stupeň je rozdelený na štyri dieliky, čiže jeden dielik má 0,25°. Stupne odčítavame v dvoch okienkach na čelnej stene prístroja. Na presné určenie nameranej hodnoty používame nónius, zväčšovaný lupami L1 a L2. Nónius má dvadsaťpäť dielikov, ktoré svojou hodnotou zodpovedajú dvadsiatim štyrom dielikom kruhu, čiže jeden dielik nónia je 0,01° kruhového.
Kremnické Bane
Kremnické Bane (zast. Piargy) sú obec na Slovensku v okrese Žiar nad Hronom. V súčasnosti je známa hlavne neďalekým geografickým stredom Európy.
Polohopis
Kremnické Bane sú malá obec, nachádzajúca sa v Kremnických vrchoch, asi 4 km severne od mesta Kremnica. Rozprestiera sa v doline, vo výške medzi 700 a Prvá písomná zmienka obci je z roku 1361. Prvými obyvateľmi obce boli nemeckí kolonizátori, ktorí prišli na územie Slovenska v 13. storočí, kvôli tomu, že sa v Kremnických vrchoch začalo ťažiť zlato a iné drahé kovy.
Dejiny
Kremnické Bane sú pôvodne nemecká banícka osada spomínaná už v roku 1361. Obec mala počas svojej histórie rôzne názvy, ako Johanesberg, Piargy a terajší Kremnické Bane. Až do konca 2. svetovej vojny tu žili predovšetkým obyvatelia nemeckej národnosti, keď na základe Benešových dekrétov bolo veľa z nich vysťahovaných do Nemecka.
Vo svojej histórii bola obec buď samostatná alebo patrila pod mesto Kremnica. Naposledy bola miestnou časťou Kremnice medzi rokmi 1980 a 1991. Odvtedy je opäť samostatná.
Kostol sv. Jána Krstiteľa
Rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa, trojloďová gotická stavba s polkruhovo ukončeným presbytériom a predstavanou vežou z druhej polovice 13. storočia. Pôvodne vznikla ako románska rotunda. Nachádza sa v kopcoch nad dedinou. V 15. storočí bola realizovaná nová hviezdicová rebrová klenba rotundy, tá sa z veľkej časti zachovala dodnes. Západná časť rotundy bola odbúraná pravdepodobne v 16. storočí, kedy k nej bolo pristavané gotické trojlodie a zväčšila sa tak kapacita stavby. V rokoch 1529 až 1673 bol kostol evanjelický, z tohto obdobia pochádza aj vročenie 1588 na portáli v podveží. Kostol prešiel obnovou po poskodení vandalmi v rokoch 1989-2007.
Turizmus
Nad obcou sa nachádza symbolický Stred Európy pri gotickom Kostole svätého Jána, z ktorého strechy tečie voda na jednu stranu do Váhu a na druhú do Hrona. Neďaleko kostola je aj najvyšší bod chotára, skala Trnovník (nem. Dornstein) vo výške
Národnostné zloženie
2001:
2011:
Občianska vybavenosť
Obec sa člení na dve časti samotnú obec a časť Staré Piargy. Nachádza sa v nej firma ELKA, farma Jantár, čerpacia stanica Jurki, pohostinstvo Piarg, potraviny, detská ozdravovňa Slniečko, rímskokatolícky kostol, rímskokatolícky farský úrad pre obce Kremnické Bane, Kunešov, Krahule a Turček. Je tu aj futbalové ihrisko, na ktorom hrávajú svoje zápasy hráči miestneho klubu, ktorí sú momentálne v 2. triede.
Saint-Julien-du-Sault (kantón)
Saint-Julien-du-Sault je francúzsky kantón v obvode Sens v departemente Yonne v regióne Burgundsko. Tvorí ho 9 obcí.
Turpilius
Turpilius (?103 pred Kr.), nazývaný Sextus Turpilius, bol rímsky autor komédii. Jeho praenomen a cognomen sa nezachovali. Peter Crinitus ho v svojom diele De poetis latinis libri V (Päť kníh o rímskych básnikoch) z roku 1505 označuje ako Sexta, hoci nie je jasné, na základe čoho sa k tomuto menu priklonil.
Turpilius bol autorom komédii podobného razenia ako Plautus a Caecilius. I on využíval pestré metrum a hovorový jazyk. Napísal tiež akúsi komédiu s mytologickou témou (podobne ako Plautus hru Amphitruo).
Zachovali sa početné zlomky z asi 13 Turpiliových komédii. Ich názvy, v gréčtine, podľa Nonia, Cicera, Diomeda a ďalších sú: Boethuntes, Canephoros, Demetrius, Demiurgus, Epicleros, Hetaera, Lemniae (tiež Lemnii), Leucadia, Lindia, Paedium, Paraterusa, Philopator a Thrasyleon.
Glanville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 177 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eric Butorac
Eric Butorac (* 22. máj 1981, Rochester, Minnesota, USA) je súčasný americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 7 turnajov ATP vo štvorhre.
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2009
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2009 boli v poradí 10. Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien, ktoré organizuje Európsky výbor hokeja na kolieskových korčuliach (CERH). Konali sa od 27.31. októbra 2009 v meste Saint-Omer, v regióne Nord-Pas-de-Calais, vo Francúzsku, za účasti 6 tímov. Víťazkami sa druhýkrát v histórii stali hokejistky Španielska, ktoré zvíťazili vo všetkých zápasoch. Strieborné Francúzsko získalo svoju druhú medailu; naopak, Portugalsko po 6 medailách v rade skončilo tentoraz na 4. priečke.
Francúzsko bolo organizátorom ženského európskeho šampionátu druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 2003, v Coutras. Turnaj sa skladal iba zo základnej skupiny. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Salle des Sports du Brockus.
Inkská ríša
thumb|Inkská ríša (1438 – 1527 po Kr.) Inkská ríša (staršie Inská ríša) alebo Ríša Inkov bol štát v predkolumbovskej južnej Amerike v rokoch asi 1200 až 1533.
Ríša Inkov bola najväčším štátom predkolumbovskej Ameriky. Keď prví španielsky conquistadori prišli na andské územie, tiahla sa 4000 kilometrov pozdĺž tichomorského pobrežia a obývalo ju asi 10 miliónov ľudí. Siahala od juhu súčasnej Kolumbie až po juh Čile.
Podľa inkskej tradície vznikla inkská ríša zhruba okolo roku 1200 a založil ju legendárny Manco Capac (I.). Prvými vládcami Inkov boli náčelníci vládnuci malému územiu okolo Cuzca. Inkovia sa spojili s ďalšími etnickými skupinami a vytvorili konfederáciu Cuzco, kde boli pravdepodobne najdynamickejším prvkom. Keď sa im podarilo získať kontrolu nad touto konfederáciou, začali koncom 14. a začiatkom 15. storočia dobývať susedné údolia. Tento prechod od agresívnej, nájazdovej a plienivej politiky, ktorá sa bežne používala v centrálnych Andách, k politike čisto expanzívnej a dobyvačnej, sa pravdepodobne začal koncom panovania Inku Viracochu, okolo roku 1400.
Historické (t. j. už nie legendárne) obdobie Inkov sa začína vládou (tzv. deviateho inku) Pachacutiho (Paracuti; 1438 – 1471). Pri príležitosti pokusu o inváziu zo strany konfederácie Chankov – rivalskej mocnosti na severe, sústredil dezorganizované sily Inkov a zvíťazil. Krátko nato anektoval územia Chankov, zvrhol z trónu svojho otca a presadil sa ako vojenský organizátor odporu proti uchvatiteľom. Pachacuti sa pustil do série dobyvačných vojen. Zakrátko získal kontrolu nad veľkou časťou centrálnych Ánd vytvoriac ríšu štyroch štvrtí – Tawantinsuyu. Za jeho vlády bol zavedený kult boha slnka (Inti) a vznikli veľkorysé stavby a došlo k hospodárskemu rozmachu.