cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bitka na Katalaunských poliach
thumb|Bojujúci Huni Bitka na Katalaunských poliach alebo bitka pri Chalons sa odohrala 20. júna 451; bolo v nej odrazené vojsko kráľa Atilu zložené z Hunov a ďalších podrobených národov (Ostrogóti, Herulovia, Skirovia, Gepidi atď.) Na strane Západorímskej bojovali spojenými silami Rimania, Vizigóti, Alani a Frankovia pod vedením rímského veliteľa (magister militum) Flavia Aetia a vizigótskeho kráľa Teodoricha.
Predohra
V roku 450 sa Atila rozhodol vpadnúť so svojím vojskom do Západorímskej ríše. Začiatkom roku 451 prekročil Rýn a vtrhol do Galie. Z Ríma bol preto proti nemu vyslaný generál západorímskych vojsk Flavius Aetius. Aetius sa však nemohol spoliehať iba na rímske légie, a tak presvedčil váhavého vizigótskeho kráľa Theodoricha a iné kmene, aby sa k nemu pridali.
Deň pred bitkou narazili franské vojská (spojenci Rimanov) na oddiel asi 15 000 Gepidov a porazili ho.
Bitka
Na Kataulánskych poliach sa 20. júna 451 (podľa niektorých iných zdrojov to bolo 20. septembra) stretli západorímske vojská zložené z rímskych légii, vizigótskych, franských a ďalších germánskych vojsk, ktoré sa podarilo Aetiovi zozbierať. Na strane Hunov boli hunské oddiely, Ostrogóti, Skýti a mnohé ďalšie kmene.
Armáde velil generál západorímskych vojsk, Flavius Aetius a vizigótsky kráľ Teodorich I.. Na ľavom krídle rímskeho vojska boli rímske légie, napravo boli Vizigóti a v strede boli ostatní germánski spojenci vrátane nespoľahlivých Alanov, ktorí tak nemohli z bojiska utiecť. Z dôvodu menšieho počtu rímskych vojsk sa Aetius rozhodol pre defenzívnu taktiku a vyčkával na hunský útok na brehoch Marny. Na hunskej strane boli okrem Hunov, ktorí sa nachádzali v strede bojovej zostavy, po krídlach Ripuarskí Frankovia a Ostrogóti.
Bitka sa začala útokom vojsk Torismunda, Teodorichovho syna, na Atilove jednotky prechádzajúce cez rieku na kopec, ktorý dominoval bojisku. Vizigoti útočiacich Hunov odrazili a ovládli kopec, neskôr iná časť hunského vojska zaútočila na slabý stred protivníkovej zostavy a tak spojené rímsko-germánske oddiely rozdelili. Alani v tomto boji opustili svoje pozície a vizigótske vojská sa tak dostali do ťažkej situácie. V boji padol i Teodorich, ktorého zabil oštepom ostrogótsky bojovník Andag. Ranený kráľ spadol z koňa a bol ušliapaný vlastnými vojakmi. V tomto momente zasiahol do boja Torismund, Teodorichov syn, ktorý s časťou svojho vojska, ktorá dovtedy držala vrchol kopca, vyrazil a zaútočil z boku na Hunov. Tí sa dostali do klieští medzi rímske a vizogótske vojsko a v panike ustúpili do vozového tábora. V boji bol ľahko ranený aj Attila. Boje však ešte trvali dlho do noci. V tme sa Torismund so svojimi bojovníkmi dostal omylom do hunského tábora a iba so šťastím sa mu podarilo utiecť. Nedopatrením sa ku nepriateľovi dostal i Aetius, no včas sa stihol prebiť k Rimanom. Keď nakoniec Vizogóti našli mŕtve telo svojho kráľa Teodoricha navrhol Torismund Aetovi, aby mu dovolil zaútočiť na hunský tábor.
Aetius sa však obával, že ak by Vizigoti zajali, alebo v boji zabili Atilu, získali by rozhodujúcu úlohu v celej ríši. Preto Thorismonda radšej poslal domov, s tým aby sa ponáhľal, lebo mu bratia môžu ukradnúť trón. Lsťami potom odohnal všetkých spojencov. No nepripadal si taký silný, aby mohol zaútočiť.
Zoznam starostov Vancouveru
Toto je zoznam starostov mesta Vancouver.
Bouhey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pamhagen
Pamhagen  je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Neusiedl am See.
Národný park Great Smoky Mountains
Národný park Great Smoky Mountains (angl. Great Smoky Mountains National Park) je národný park s rozlohou v Apalačských vrchoch na území Spojených štátov, v štátoch Severná Karolína a Tennessee. Bol založený 15. júna 1934 a od roku 1983 patrí ku svetovému dedičstvu UNESCO. Les, ktorý sa nachádza v národnom parku, patrí ku najstarším lesom na Zemi a je najväčším pralesom na východe USA.
Národný park navštívi ročne osem až desať miliónov návštevníkov a je najnavštevovanejším národným parkom v USA, pričom sa prevádzka väčšinou obmedzuje na hlavné cesty. 450 kilometrov ciest mimo hlavnú cestu a 1400 turistických chodníkov je málo frekventovaných.
NGC 7332
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Nanterre (obvod)
Nanterre je obvod v departemente Hauts-de-Seine a regióne Île-de-France vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 24 kantónov a 15 obcí.
Aublysodon
Aublysodon bol rod mäsožravého dinosaura z čeľade Tyrannosauridae, žijúceho v období vrchnej kriedy na západnom území Severnej Ameriky (Montana). Typový exemplár je reprezentovaný iba zubným materiálom. Podobné typy fosílnych zubov však boli objavené aj v Kanade a Ázii. Taxón bol opísaný paleontológom Josephom Leidym v roku 1868. Dnes je tento taxón považovaný za neplatný, pravdepodobne totiž ide o fosílie nedospelého tyranosaurida, napr. rod Albertosaurus alebo Gorgosaurus. Jediný druh je Aublysodon mirandus.
Erching
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Johann Elias Schlegel
Johann Elias Schlegel (* 17. január 1719 Meißen – † 13. august 1749 Sorø, Dánsko) bol nemecký dramatik a literárny historik. Študoval právo v Lipsku, v roku 1743 sa stal tajomníkom svojho príbuzného, ktorý bol saským veľvyslancom v Dánsku. Potom sa stal profesorom na univerzite v Sorø, kde pôsobil celý život. Prispieval do časopisu Bremer Beiträge, v Dánsku vydával týždenník Der Fremde. Čoskoro začal písať veršované drámy, známe pre svoju dramatickú výstavbu a dobre spracované alexandríny. Patrí k nim najmä dodnes hraná tragédia Canut (1746), čerpajúca z dánskej histórie, a tiež veršovaná konverzačná komédia Die StummSchönheit (1748). Významným dielom je aj literárno historická práca Vergleichung Shakespears und Andreas Gryphs (1741), ktorá stojí na počiatku modernej literárnej komparatistiky.
Erching
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pirané (department)
Department Pirané leží na juhu provincie Formosa na severe Argentíny a je jeden z deviatich departmentov provincie.
Na severe hraničí s departmentom Pilagás, na východe s departmentmi Formosa a Laishi, na juhu s provinciou Chaco a na západe s departmentom Patiño.
Hlavné mesto departmentu má rovnaký názov Pirané.
NGC 7333
NGC 7333 je hviezda v súhvezdí Pegas, ktorú objavil švédsky astronóm Herman Schultz 20. septembra 1865.
Pilgersdorf
Pilgersdorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Oberpullendorf.
Žije tu 1 651 obyvateľov (31. 12. 2010).
Saint-Just-en-Chaussée (kantón)
Saint-Just-en-Chaussée je francúzsky kantón v obvode Clermont v departemente Oise v regióne Pikardia. Tvorí ho 29 obcí.
Bouilland
Bouilland je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Côte-d’Arbroz
La Côte-d’Arbroz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bezpečnosť a ochrana zdravia pri práci
náhľad|[[Rukavice, prilba a ochranné okuliare, štandardné pomôcky na ochranu zdravia pracujúcich.]] Bezpečnosť a ochrana zdravia pri práci (skrátene BOZP) je stav pracovných podmienok eliminujúcich vplyv nebezpečných a škodlivých faktorov pracovného procesu alebo prostredia na zamestnancov. Zahŕňa v sebe dve funkcie, ktorými je bezpečnosť práce a ochrana zdravia pri práci. Zatiaľ čo ochrana zdravia pri práci napĺňa hlavnú praktickú funkciu obsahu pojmu BOZP, bezpečnosť práce predstavuje spôsob, akým je dosahovaná. Faktormi ovplyvňujúcimi BOZP sú okrem právnych predpisov a pracovno-bezpečnostných technických opatrení aj stav pracovného prostredia, správanie sa pracujúcich na pracovisku (ich psychický stav), ale aj ich vybavenie pracovnými odevmi a ochrannými pomôckami. V praxi je celý systém bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci zameraný nielen na zamedzenie poškodenia zdravia pracujúcich, ale aj na podporu zdravia zamestnancov, zvyšovanie alebo regeneráciu úrovne zdravia pri práci a podporu práceschopnosti a pohody pri práci, tak aby to zodpovedalo prijateľným štandardom.
Systém bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci predstavuje sústavu legislatívnych, organizačných, technických, zdravotníckych, ekonomických, osvetovo-vzdelávacích a sociálnych opatrení. Na medzinárodnej úrovni bol prijatý rad opatrení na ochranu práce, predovšetkým komplexný Dohovor o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci a pracovnom prostredí Medzinárodnej organizácie práce. Najrozsiahlejšiu časť pracovného práva EÚ tvorí problematika BOZP. Základom je smernica Rady ES č. 89/391/EHS o opatreniach na zlepšenie BOZP zamestnancov. Legislatíva BOZP upravuje práva a povinnosti zamestnávateľov, štátneho dozoru, práva a povinnosti zamestnancov a ostatných orgánov spoločenskej kontroly. Prioritnou zásadou BOZP je dôraz na prevenciu.
Školenie BOZP
Jednou z najdôležitejších povinností zamestnávateľa na zaistenie bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci (BOZP) je vykonávanie pravidelných školení zamestnancov. Táto povinnosť je upravená v § 7 zákona NR SR č. 124/2006 Z.z. o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci a o zmene a doplnení niektorých zákonov.
Zamestnávateľ je povinný pravidelne, zrozumiteľne a preukázateľne oboznamovať každého zamestnanca:
Periodicita vykonávania školení ohľadom bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci musí byť upravená aj vo vnútornom predpise zamestnávateľa. Podľa zákona o BOZP sa školenie zamestnancov musí vykonávať najmenej raz za dva roky, ak v osobitnom predpise pre daný druh prác nie je ustanovený kratší čas. Požiadavka zrozumiteľnosti znamená, že školenia musia byť vykonávané tak, aby im každý zamestnanec porozumel (primeraným tempom, jednoduchými vetnými formuláciami, prípadne doplnené praktickými ukážkami). Preukázateľnosť spočíva v tom, že každý zamestnanec, ktorý školenie absolvuje, podpíše o tejto skutočnosti záznam, ktorý si zamestnávateľ uschováva. Dokument preukazujúci vykonanie školenia o bezpečnosti a ochrane zdravia musí byť tiež upravený vo vnútornom predpise zamestnávateľa.
Zamestnávateľ je tiež povinný v oblasti BOZP zamestnancom vhodným spôsobom a zrozumiteľne poskytnúť potrebné informácie o:
Oboznamovanie zamestnanca ohľadom bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci sa musí vykonať pri jeho prijatí do zamestnania, preložení na iné pracovisko, zaradení alebo prevedení na inú prácu, zavedení novej technológie, nového pracovného postupu alebo nového pracovného prostriedku. Okrem toho, ako bolo spomenuté, pravidelne najmenej raz za dva roky. Školenia sa musia uskutočňovať v rámci pracovného času zamestnancov a za tento čas im zamestnávateľ poskytuje aj mzdu.
Ku školeniam ohľadom bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci je zamestnávateľ povinný vydať vnútorný predpis, v ktorom bude uvedený spôsob vykonania školenia, požiadavky na odbornú spôsobilosť zamestnancov vykonávajúcich školenie a pravidelnosť vykonávania školenia. Vykonanie školenia zamestnancov môže zamestnávateľ zabezpečiť troma spôsobmi. Môže ho vykonávať osobne sám zamestnávateľ alebo prostredníctvom vlastných zamestnancov alebo dodávateľským spôsobom, keď si túto službu objedná od fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá má na vykonávanie školení oprávnenie od Národného inšpektorátu práce.
Amfidamas (syn Lykourga)
Amfidamas (Amfidamas) je v gréckej mytológii syn kráľa Lykourga a jeho manželky Kleofylé, alebo Eurynomé.
Podľa antických autorov Lykourgus, kráľ arkádskej Tegee, splodil štyroch synov, Ankaia, Epocha, Iasa a Amfidamanta. O jeho synovi Amfidamantovi je z mýtov známe len to, že sa stal otcom syna Melanióna a dcéry Antimaché.
Quartier du Val-de-Grâce
thumb|upright=1.2|Kostol a štvrť Val-de-Grâce Quartier du Val-de-Grâce (štvrť Val de Grâce) je 19. štvrť v Paríži, ktorá je súčasťou 5. obvodu.
Má rozlohu 70,4 ha a je vymedzená Boulevard de Port-Royale na juhu, Boulevard Saint-Michel na západe, ulicami Rue Soufflot, Rue des Fossés-Saint-Jacques a Rue de l'Estrapade na severe a Rue Mouffetard a Rue Pascal na východe.
Štvrť bola pomenovaná podľa bývalého kláštora, dnes vojenskej nemocnice Val-de-Grâce.
Centrobasket mužov 1995
Centrobasket mužov 1995 boli v poradí 14. majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v basketbale mužov, ktoré organizuje Stredoamerická a karibská basketbalová konfederácia (CONCENCABA) v spolupráci s FIBA Americas. Konali sa v Santo Domingo, v Dominikánskej republike v dňoch od 23.31. mája 1995, za účasti 7 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Barbadosu. Pôvodne sa malo zúčastniť aj Mexiko. Dominikánska republika bola organizátorom stredoamerického šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1975 a 1987, zakaždým v Santo Domingo. Zápasy sa odohrali v aréne Palacio de los Deportes Virgilio Traviedo Soto s kapacitou pre 8 337 divákov. Svoj druhý titul, 18 rokov od toho posledného, získala domáca 🇩🇴, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇨🇺.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 1995, ktoré organizovala Argentína. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Ján Stanislav (1904)
Prof. PhDr. Ján Stanislav, DrSc. (* 12. december 1904, Liptovský Ján† 29. júl 1977, Liptovský Mikuláš) bol slovenský jazykovedec, slavista a univerzitný profesor. Jeho meno nesie Slavistický ústav Jána Stanislava SAV.
Vo svojej výskumnej činnosti sa zaoberal dejinami a dialektológiou slovenského jazyka a staroslovienčinou, najmä z hľadiska jazykových a kultúrnych pomerov na Veľkej Morave s osobitným zameraním na pôsobenie Cyrila a Metoda na Veľkej Morave. Významnou mierou sa pričinil o poznanie slovenskej historickej gramatiky a najstarších dejín slovenského jazyka.
Rodina
Narodil sa ako tretie dieťa, dve staršie sestry zomreli ako veľmi malé deti. Celkovo mal 2 bratov a 2 sestry. Pochádzal z prostých pomerov: otec bol remeselník-debnár, matka bola slúžka.
Štúdium, vedecké a pedagogické pôsobenie
Základnú školu navštevoval v rokoch 1910 – 1915 v Liptovskom Mikuláši. V rokoch 1915 – 1924 študoval na gymnáziách v Levoči a Liptovskom Mikuláši (Gymnázium Michala Miloslava Hodžu), kde aj v júni 1924 maturoval.
Pokračoval štúdiom slavistiky a romanistiky na UK v Bratislave, ktoré ukončil v roku 1928. Dňa 14. decembra 1928 obhájil prácu Nárečia východnej tretiny Liptova a bol mu udelený titul PhDr. Po skončení štúdia pracoval v rokoch 1929 – 1938 ako asistent a neskôr docent v Slovanskom seminári FF UK v Prahe, od roku 1939 až do smrti pôsobil ako profesor na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského.
Ako prvý preložil do slovenčiny Život Konštantína-Cyrila, Život Metoda (1933), Dlhý aj krátky život Klimenta Ochridského (1950), slovanské životy Nauma Ochridského a ďalšie cyrilo-metodské pramene.
Ocenenia
V roku 2005 mu prezident SR Ivan Gašparovič prepožičal in memoriam štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Zoznam slovenských hokejistov v NHL
Toto je zoznam slovenských hokejistov pôsobiacich v NHL. Súbor:Med_1.png hráč získal Stanleyho pohár
Substitučná teológia
Substitučná teológia alebo teológia náhrady je kresťanské učenie, podľa ktorého je kresťanstvo naplnením Starého zákona, Židia svojím odmietnutím Ježiša ako Mesiáša definitívne stratili právo nazývať sa vyvoleným národom, sú Bohom zavrhnutí a na ich miesto nastúpil „nový Izrael“ v podobe kresťanskej cirkvi. Táto teológia nebola v histórii akceptovaná jednomyseľne, všetkými kresťanmi.
V 20. storočí a hlavne po tragédii holokaustu začali katolícki teológovia aj niektorých kresťanských denominácií prehodnocovať tvrdenia substitučnej teológie. Podľa explicitného vyjadrenia dokumentu Nostra aetate, ktorý bol prijatý na Druhom vatikánskom koncile katolíckej cirkvi, je Božia zmluva so Židmi stále v platnosti a Novým zákonom nebola zrušená.
Modus (hudobná skupina)
Modus je bratislavská rocková skupina, ktorá vznikla v roku 1967.
Substitučná teológia
To, že Izrael a cirkev sú dve rozdielne veci, jasne učí Nový Zákon. Biblicky povedané, cirkev je úplne iná a odlišná od Izraela, a obe sa nikdy nemajú zamieňať alebo pliesť. Z Písma sa učíme, že cirkev je úplne novým stvorením, ktoré vzniklo na deň Letníc a na zemi bude pokiaľ nebude vzatá do neba pri vytrhnutí (Efezským 1: 9-11; 1 Tessalonicenským 4: 13-17).
Modus (hudobná skupina)
Vznik
Pôvodné obsadenie skupiny bolo: Tomáš Berka, Ján Baláž, J. Kratochvíla, Peter Krutek, Tomáš "Bery" Psota, Ľubo Stankovský, Gabriel Wertlen, Miro Žbirka. Skupina na začiatku hrala coververzie populárnych hitov konca šesťdesiatych rokov.
Substitučná teológia
V 21. storočí je najmä v evangelikálnom a letnično-charizmatickom v kresťanstve substitučná teológia odmietaná naprieč cirkvami a denomináciami.
Modus (hudobná skupina)
Janko Lehotský
V roku 1973 sa skupina po odchode Vladimíra Kaššaya a Ľuba Stankovského do skupiny Prognóza a Mira Žbirku do orchestra Gustáva Offermanna či do orchestra Vlada Valoviča rozpadla. Roku 1974 začal Modus znovu vystupovať v zložení:
Vzostup popularity
V sedemdesiatych rokoch prevažovali na popredných miestach rebríčkov v hitparádach česko-slovenskej populárnej hudby coververzie zahraničných hitov s českými (slovenskými) textami. Skupina Modus sa rozhodla produkovať pôvodnú slovenskú hudbu. Janko Lehotský ako jej hudobný skladateľ vtedy nadviazal spoluprácu s textármi Borisom Filanom, Ľubošom Zemanom a hlavne s Kamilom Peterajom, ktorý sa postupne stal dvorným textárom skupiny Modus. Skupina nahrala niekoľko nových rozhlasových nahrávok a v roku 1977 vyhrala s piesňou „Úsmev“ Bratislavskú lýru.
V roku 1977 sa ku skupine pripojili basgitarista Laco Lučenič a v roku 1979 bubeník Dušan Hájek. Skupina sa v tomto zložení stala po hudobnej stránke jednou z najvýraznejších slovenských skupín. V roku 1978 sa zúčastnila Bratislavskej lýry s piesňou „Dievčatá“, v roku 1979 s piesňou „Malý veľký vlak“, v roku 1980 získala skupina bronz so skladbou „Tajomstvo hier“. Skupina Modus sa vo vtedajšej československej ankete Zlatý slávik umiestnila na 6. (1979), 4. (1980) a 5. (1981) mieste, Miro Žbirka a hlavne Marika Gombitová sa v tomto období v tejto ankete umiestňovali tiež na popredných miestach. Nasledovali koncertné turné hlavne po vtedajších krajinách východného bloku (Bulharsko, Juhoslávia, Maďarsko, ZSSR, Poľsko) ako aj v spriatelených ázijských štátoch (Laos, Vietnam). Mali však aj koncert v NSR a zúčastnili sa na vtedajších festivaloch populárnej hudby Zlatý Orfeus (Bulharsko) a Schlagerfestival v Drážďanoch (NDR).
Boom popularity pôvodnej slovenskej tvorby skupiny Modus, Mariky Gombitovej a Mira Žbirku vznietil záujem verejnosti aj o ďalších umelcov tohto žánru ako Elán, Taktici, Peter Nagy so skupinou Indigo, neskôr členov inej bratislavskej skupiny osemdesiatych rokov nazvanej Ventil RG, z ktorej neskôr vzišiel napr. Robo Grigorov či skupina Vidiek.
Zlomové obdobie
Zlomovým obdobím v histórii skupiny Modus bol odchod Mira Žbirku s Dušanom Hájkom a Lacom Lučeničom, ktorí založili spolu s Martinom Karvašom skupinu Limit, a automobilová havária Mariky Gombitovej, ktorá v období najvyššej kulminácie popularity skupine Modus znemožnila pravidelné koncertné vystúpenia.
Nasledovalo obdobie osemdesiatych rokov, keď sa v skupine striedali hudobníci a speváci ako Jirko Vana, Jozef Paulíni, Milan Vyskočáni, Ivona Novotná, Marián Greksa, svojim spevom sa zaskvel aj bubeník Ľubomír Stankovský s pesničkou „Ty, ja a môj brat“.
Modus v histórii slovenskej popmusic
Pre históriu slovenskej populárnej hudby má skupina Modus nesporný význam, nakoľko spolu so skupinou Collegium musicum,  a Prúdmi Pavla Hammela patrila medzi priekopníkov pôvodnej slovenskej rockovej tvorby sedemdesiatych a prvej polovice osemdesiatych rokov minulého storočia.
Ernestviller
Ernestviller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tabak (produkt)
thumb|Tabaková plantáž
Tabak je produkt z listov niektorých druhov rastlinného rodu tabak (Nicotiana), ktorá pochádza z Ameriky. Na výrobné účely sú vhodné iba dva druhy tabak virgínsky (Nicotiana tabbacum) a tabak sedliacky (Nicotiana rustica).
Obsahuje alkaloid nikotín. Pestuje sa hlavne k výrobe cigariet a cigár.
Pestovatelia
V minulosti sa najviac tabaku pestovalo v Severnej Amerike. V roku 2005 najviac tabaku vyprodukovala Čína (2,51 mil. ton), ďalej Brazília (0,88 mil. ton), India (0,60 mil. ton), Spojené štáty (0,29 mil. ton) a Indonézia (0,14 mil. ton). Celkovo sa vo svete v tom roku vyprodukovalo 6,38 mil. ton tabaku.
Iné projekty
.
Exodus (Biblia)
Exodus (iné názvy: Kniha Exodus, Druhá Mojžišova kniha, Druhá kniha Mojžišova; z gr. εξοδος – hromadný odchod; skratka Ex alebo 2M), po hebrejsky Šmot alebo Š’mot (doslova Mená), je druhá kniha Tóry (Pentateuchu) a hebrejskej Biblie (židovského Tanachu a Starého zákona).
Názov knihy je odvodený od Mojžiša, ktorému je autorstvo spisu tradične prisudzované.
Kniha rozpráva o odchode židovského národa z Egypta a o putovaní po púšti do zasľúbenej zeme – do Kanaánu. Pozostáva z dvoch hlavných častí: historickej (od vyslobodenia z Egypta až po vrch Sinaj) a zákonodarnej (zmluva medzi Jahvem a Izraelom na Sinaji). Hlavnou postavou je Mojžiš a jeho starší brat Áron.
Možno tu nájsť mnohé predobrazy vyslobodenia a spásy, ktoré sa v Novej zmluve vyplnili v Ježišovi Kristovi.
Historicita knihy
Stará tradícia pripisovala autorstvo knihy Mojžišovi približne 1250 pred Kr. Tento pohľad stále zastávajú viacerí konzervatívni biblickí učenci, hoci pripúšťajú, že bola v neskoršej dobe ešte upravovaná.
Problematika je stále otvorená a vo výskume sa pokračuje.
Odchod z Egypta (1-18)
Izraeliti sa v Egypte rozrástli na asi polmiliónový národ. Ich sociálne a ekonomické postavenie však bolo veľmi zlé, boli otrokmi. Keďže sa ich počet neustále zvyšoval, faraón nariadil, aby pôrodné babice zabili každého židovského chlapca už pri pôrode. Keď sa narodil Mojžiš, rodičia ho niekoľko mesiacov ukrývali. Keď už ho nemohli dlhšie ukrývať, položili ho do prúteného košíka natretého smolou a na tejto provizórnej loďke ho nechali plávať po Níle.
Mojžiša našla faraónova dcéra, adoptovala ho a vychovala na faraónovom dvore. Neskôr sa dozvedel, že tiež patrí k Izraelitom. Od Jahveho dostal poverenie vyviesť Izraelitov z Egypta a doviesť ich do Kanaánu.
Mojžiš predstúpil pred faraóna s požiadavkou, aby prepustil Židov na slobodu. Faraón namiesto toho židom pridal ďalšie práce. Mojžiš predpovedal desať trestov pre Egypt (desať rán egyptských), ktoré sa vyplnili – voda v Níle sa premenila na krv, padali z neba žaby, prišli kobylky v nevídanom množstve a podobne. Nakoniec v Egypte zomrelo všetko prvorodené medzi ľuďmi i medzi dobytkom. Ale z Izraelitov nezomrel nikto, ale v ten večer slávili pesachovú večeru. Po tejto rane faraón dovolil Izraelitom odísť. Následne si to rozmyslel a začal ich prenasledovať s celou svojou armádou. Hospodin odpovedal na Mojžišovu modlitbu a silným východným vetrom rozdelil pred Izraelcami more. Keď cezeň prešli, vody sa vrátili a celá egyptská armáda v nich zahynula. Cestou k vrchu Sinaj po púšti im Boh zázračne dal mannu, prepelice a vodu.
Kniha Exodus spomína prechod Rákosového mora dvakrát odlišným spôsobom. Výsledný text sa prekrýva. Prvá verzia pochádza z Kňazského kodexu: v tejto verzii príbehu Mojžiš zdvihne palicu nad more, a to sa rozdelí, takže uprostred je suchá cesta. Vo chvíli, keď Mojžiš a jeho ľud prejdú na druhý breh, more sa znova zaleje a pochová egyptskú armádu. Druhú verziu rozpráva jahvistická tradícia: v tejto verzii sú Hebrejovia na ceste k Rákosovému moru zastavení vojskom, ktoré sa dostane bližšie k moru; medzi oba tábory sa však postaví Hospodinov oblak, ktorý zamedzí ich priblíženiu. V noci ženie Hospodin mora silným východným vetrom a v nastalom zmätku nasmeruje egyptských vojakov do mora, v tom sa voda vráti späť a vojakov pohltí. Zmysel oboch verzií je rovnaký: exodus je Pánovo dielo spásy a záchrany hebrejského ľudu.
Pasienky (časť Bratislavy)
náhľad|Poloha Pasienkov right|thumb|Jazero Kuchajda
Exodus (Biblia)
Putovanie po púšti, Desatoro (19-40)
Izraeliti sa zaviazali, že budú ľudom Hospodinovým. Mojžiš vystúpil na vrch Sinaj, kde prijal desatoro prikázaní, tzv. Knihu zmluvy a nariadenia ohľadom stavby svätostánku.
Za Mojžišovej neprítomnosti Izraelci upadli do modlárstva – urobili si zlaté teľa. Mojžiš ho po svojom návrate zničil a vyprosil pre Izraelcov prikrytie ich nevery. Exodus končí vybudovaním svätostánku.
Pasienky (časť Bratislavy)
Sú ohraničené ulicami a komunikáciami Vajnorská, Tomášikova, Bajkalská a Trnavská cesta. Nachádza sa tu nákupné centrum Polus City Center, kúpalisko Kuchajda, plaváreň Pasienky, štadión AŠK Inter, autobusová stanica a Športová hala Pasienky.
Exodus (Biblia)
Teológia
Kniha obsahuje viacero momentov, ktoré boli dôležité pre Izraelcov, ale ktoré sa neskôr ukázali byť zároveň predobrazmi spásy pre celé ľudstvo. Najprv to je Pesach – pamiatka na Boží zásah voči Egypťanom a zároveň omilostenie Izraelcov. Počas neho bol zabitý bezchybný baránok a jeho krvou potreté okraje dverí. Podľa Božieho sľubu tak smrť obišla prvorodených z Izraelcov. Nasledovná slávnostná večera postojačky a s horkými bylinami pripomínala bolesti otroctva i náhlivé vyslobodenie z Egypta. Nová zmluva interpretuje tieto udalosti cez Poslednú večeru, keď Boh dal ľudstvu dokonalého Baránka a Jeho krv chráni pred trestom za hriechy – pred smrťou. Prechod cez Červené more je v Novej zmluve chápaný ako pokrstenie veriacich.
Zmluva na Sinaji je nerovnocenná – ide skôr o „mandát“, než dohovor dvoch rovnocenných partnerov. Tu sú Izraelci vyzvaní, aby boli Hospodinovým ľudom, ako to bolo už prv oznámené patriarchom. Nová zmluva (ale aj viaceré pasáže v Starej zmluve-prorokoch) považuje zmluvu zo Sinaja za „starú“ (preto sa niekedy prvá časť Biblie nazýva „stará zmluva“) a prekonanú. Sinajská zmluva obsahuje aj množstvo príkazov týkajúcich sa každodenného života, ktoré boli Izraelci povinní dodržiavať.
Jedna z kľúčových teologických výpovedí knihy Exodus je zjavenie Božieho mena: JHVH. Meno je vyložené pomocou slovesa „byť“: „SOM, KTORÝ SOM.“ (Ex 3,14), hebrejsky „´ehjé ašer ´ehjé“. Meno podľa teológov vypovedá o vzťahu Boha k Izraelu; hebrejské "haja", "byť" je pojem dynamický, s významom existovať, byť vo vzťahu.
Barrow
Barrow môže byť:
NGC 7334
NGC 7334 je galaxia v súhvezdí Žeriav, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. augusta 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Le Moule-1
Le Moule-1 je francúzsky kantón v departemente Guadeloupe v regióne Guadeloupe. Tvorí ho časť obce Le Moule.
Zdroj
Kanton Le Moule-1
Pinkafeld
Pinkafeld je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Burgenland v okrese Oberwart.
Žije tu 5 421 obyvateľov (31. 3. 2009).
Drienovec
Drienovec (v minulosti Šomody, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. V roku 2008 tu žilo 1 845 obyvateľov.
Polohopis
Obec sa nachádza asi západne od mesta Moldava nad Bodvou. Jeho intravilán z juhu ohraničuje významná štátna cesta I/16, ktorá je súčasťou medzinárodnej cesty E58.
Dejiny
Názov obce je odvodený z názvu lesnej plodiny drienka (v maďarčine som – Somodi), ktorá sa hojne vyskytuje v katastrálnom území obce. Podľa legendy, ktorá sa dodnes zachovala, kráľ Belo IV. po prehre v bitke s Tatármi v roku 1241 so svojim vojskom prechádzal územím Drienovca, neďaleko pusty Mohi. Vojnou vysilené vojsko odpočívalo v chotári obce a občerstvilo sa drienkami a tak pokračovali v ceste domov. Tento rok obecná kronika uvádza ako rok prvej písomnej zmienky.
Prvá zachovalá písomná správa pochádza z roku 1255 pri opise hraníc majetku jasovského kláštora, kde sa uvádza, že hranice kláštora vedú k vrchu Sumugy. Je pravdepodobné, že názov vrchu Sumugy už súvisí s názvom zeme, na ktorej sa v prvej polovici 14. storočia spomína hrad a dedina Sumugy, teda dnešný Drienovec. Prví obyvatelia obce obývali územie severozápadne od dnešných kúpeľov zvané Vízió. V listine z roku 1345 sa pri opise hraníc mesta Moldava spomína už dedina Sumugy ako slobodná kráľovská dedina, kde sa na ceste z Turne nad Bodvou cez Drienovec do Košíc vyberalo mýtne.
V období husitských vojen v roku 1446 obsadil Ján Jiskra aj Drienovec s okolím. Neskôr kráľ Ján Zápoľský vo svojej listine z roku 1510 spomína Sumugy ako svoje mesto. Po víťazstve Turkov v roku 1526 pri Moháči sa postupne začína plienenie veľkej časti uhorskékho územia. Turecký paša Hasán v roku 1696 zničil dedinu Drienovec a mladých obyvateľov odviedol do zajatia. Ostatní, aby zabránili ďalšiemu plieneniu, začali s výstavbou pozemných hradov – násypov (földvár).
Od roku 1626 sa obec často spomína ako poľnohospodárske mesto. Dňa 1. mája 1691 však obec do značnej miery vyhorela a obytných zostalo len 11 domov. Zničený kostol bol znovu vystavaný až v roku 1780. Dátum tejto udalosti si obyvatelia obce dodnes každoročne pripomínajú prvomájovou svätou omšou. Začiatkom 18. storočia zasiahla celý Abov morová epidémia a v roku 1710 na túto chorobu zomiera prevažná časť obyvateľstva.
V roku 1777 darovala Mária Terézia celé územie obce Rožňavskému biskupstvu. V tom čase sa obec spomína už pod upraveným názvom Somodi, ktorý sa nezmenil až do pádu monarchie. V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako veľká maďarská obec s 1 234 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala v Drienovci spolu 1 180 obyvateľov, z toho bolo 1 166 Maďarov, 13 Slovákov a 1 Nemec.
Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období sa používal poslovenčený názov Šomody i pôvodný maďarský Somodi. V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. V roku 1948 došlo k zmene názvu obce na súčasnú podobu Drienovec.
Obecné zastupiteľstvo
Obecné zastupiteľstvo sa skladá z deviatich poslancov.
Obyvateľstvo
Obec sa v minulosti vyznačovala ako prevažne maďarská – štatistika z roku 1991 tu totiž vykazovala 58,85 percentnú väčšinu obyvateľov maďarskej národnosti oproti 40,28 % podielu Slovákov. Tento pomer sa v priebehu nasledujúcich rokov zmenil a podľa štatistiky z roku 2001 tu v obci žilo spolu 1 752 obyvateľov, z toho bolo 1 119 Slovákov (63,87 %), 587 Maďarov (33,50 %), 31 Rómov (1,77 %), 2 Ukrajinci (0,11 %), 2 Česi (0,11 %) a 1 Poliak (0,06 %).
Miloslav Ransdorf
Miloslav Ransdorf (* 15. február 1953, Rakovník, Česko-Slovensko – † 22. január 2016, Praha, Česko) bol český komunistický politik, filozof a historik. Od roku 2004 do svojej smrti bol poslancom Európskeho parlamentu. V rokoch 19962004 zasadal v dolnej komore českého parlamentu. Medzi rokmi 19901992 pôsobil ako poslanec Federálneho zhromaždenia.
Počas verejného života bol spojený s niekoľkými kauzami, jednou z nich bolo 3. decembra 2015 zadržanie vo švajčiarskej banke pre podozrenie z majetkového trestného činu.
Vzdelanie a profesionálna kariéra
V roku 1977 absolvoval Filozofickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe, odbor história a filozofia. Titul PhDr. získal roku 1978 (dizertácia Politické teorie rané renesance a reformace), titul CSc. v roku 1982 (dizertácia Husitská ideologie a vznik raně buržoasního myšlení). V rokoch 1984 až 1992 pracoval v Prognostickom ústave ČSAV.
Politická kariéra
Po nežnej revolúcii sa zapojil aktívne do politiky. Bol členom Demokratického fóra komunistov, reformnej skupiny v KSČ, ktorá presadzovala široké zmeny vo fungovaní a programe komunistickej strany v dôsledku politických zmien po novembri 1989.
Vo voľbách roku 1990 zasadol do českej časti Snemovne národov Federálneho zhromaždenia ČSFR (volebný obvod Praha) za KSČ (KSČS), ktorá v tom čase bola voľným zväzkom oboch republikových komunistických strán. Po jej postupnom rozvoľňovaní sa rozpadla na samostatnú stranu na Slovensku a v Česku. V roku 1991 preto Ransdorf prešiel do poslaneckého klubu KSČM. Mandát obhájil za KSČM, respektíve za koalíciu Ľavý blok, vo voľbách roku 1992. Vo Federálnom zhromaždení zotrval do zániku Česko-Slovenska v decembri 1992.
Vo voľbách v roku 1996 bol zvolený do Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky za KSČM a poslanecký mandát obhájil vo voľbách roku 1998 aj voľbách roku 2002. V dolnej komore českého parlamentu potom zotrval do roku 2004.
Bol členom Výkonného výboru ÚV KSČM. Na začiatku 21. storočia reprezentoval v KSČM reformné krídlo, ktoré vystupovalo proti konzervatívnejším funkcionárom. Podporoval vstup Česka do Európskej únie, za čo ho časť strany (najmä brnianska organizácia) podrobila kritike. Kritický ohlas v časti strany vyvolala aj jeho kniha Nové čtení z Marxe. Spory medzi týmito dvoma krídlami vrcholili v lete 2002. KSČM nakoniec svojim voličom v referende o pristúpení k únii odporučila hlasovať proti. 6. zjazd KSČM konaný v máji 2004 mal priniesť ďalšie meranie síl medzi reformným a konzervatívnym krídlom KSČM, ale Miroslav Grebeníček obhájil svoj post predsedu a očakávania, že Ransdorf bude hlavným súperom súčasného predsedu, sa nenaplnili. Najviac konkurenčných hlasov získal Vojtěch Filip.
V tieňovej vláde KSČM zastával post jej podpredsedu pre zahraničnú politiku a spravoval rezort zahraničných vecí a prierezový rezort vedy a výskumu.
Poslanec Európskeho parlamentu
Vo voľbách roku 2004 bol zvolený za Česko do Európskeho parlamentu a vo voľbách získal najvyšší počet preferenčných hlasov – 142 444. Tu bol členom frakcie Európska zjednotená ľavica a Severská zelená ľavica. Pôsobil ako podpredseda Výboru pre priemysel, výskum a energetiku a náhradník vo Výbore pre rozvoj. Svoj mandát potom obhájil vo voľbách roku 2009, a to s tretím najvyšším počtom preferenčných hlasov. Bol tu opäť zaradený do Výboru pre priemysel, výskum a energetiku.
Vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2014 mal byť pôvodne lídrom kandidátky, vzhľadom na dlhy a finančné problémy, ktoré vyšli najavo, bol zaradený až na 4. miesto kandidátky KSČM. Prvé miesto kandidátky obsadila Kateřina Konečná. Vo voľbách získal 14 384 preferenčných hlasov, skončil na druhom mieste v rámci kandidátky a vzhľadom na zisku troch mandátov pre KSČM bol zvolený za poslanca Európskeho parlamentu. Bol podpredsedom Výboru pre priemysel, výskum a energetiku (ITRE).
Kauza falšovaných výtvarných diel
V roku 2006 bol Miloslav Ransdorf jedným z poškodených v kauze nákupu zbierky obrazov významných umelcov, ktorá mala pochádzať z majetku nemeckej šľachtickej rodiny, nachádzajúci sa teraz údajne v majetku seniora neuvedomujúceho si ich hodnotu, vyšlo však najavo, že išlo o falzifikáty. Možnosť tohto obchodu mu ponúkol jeho spolužiak Jiří Včelař Kotas, ktorému Ransdorf poskytol značné sumy v hotovosti a sprostredkoval kontakty na ďalších záujemcov o kúpu. Ransdorf vyhlásil, že „viac ako finančne sa cítil poškodený 'mediálnou škandalizáciou' celej veci“.
Dopravné nehody
Ransdorf po niekoľko rokov budí záujem médií kvôli svojim autonehodám. V júni 2007 zrazil chodkyňu na priechode pre chodcov v Prahe-Dejviciach a spôsobil jej ľahké zranenie. Polícia ho kvôli tomu obvinila, neskôr obvinenie zrušila kvôli imunite a opätovne žiadala Európsky parlament o jeho vydanie. Rovnaký typ nehody spôsobil Miloslav Ransdrof opäť v júli 2008, keď na prechode v Karlovarskej ulici v Prahe zrazil dievča, ktoré utrpelo zranenia hlavy a musela byť hospitalizovaná. V apríli 2010 potom bol účastníkom ďalšej nehody, keď nedal v Prahe prednosť sprava pri výjazde z dvora a stretol sa s ďalším vozidlom. Tentoraz sa kolízia zaobišla bez zranení. V januári 2014 ho zachytil server idnes.cz, ako za volantom za jazdy drží v ruke mobilný telefón.
Sám politik sa prihlásil k vine za nehodu z roku 2007 a uviedol, že „s poškodenou som sa mimosúdne finančne vyrovnal“. Finančné vyrovnanie zvolil aj v prípade nehody z roku 2008. Zrážku s chodkyňou pripočíta o. i. hustému dažďu a zníženej viditeľnosti. Tretiu nehodu označuje za banálny stret, ktorého výsledkom bol „niekoľkocentimetrový škrabanec na laku autá“. Polícia k nej bola privolaná vraj len preto, že riadil služobný automobil.
Spánok v Európskom parlamente
Ku koncu roka 2011 zverejnili české média záber spiaceho českého poslanca v Bruseli, a to práve v okamihu snímaného prejavu jeho zahraničného kolegu.
Finančné problémy
V roku 2012 bola na majetok europoslanca Ransdorfa – kvôli nesplácaniu dlhov – uvalená exekúcia. Dlh vznikol v roku 2003, kedy Ransdorfovi požičal jeho priateľ Vratislav Šlajer 700 tisíc korún na stavbu vily. Po vypršaní termínu splatnosti zmenky sa dohodli na odklade a Ransdorf so Šlajerom podpísali zmluvu. Potom však poslanec prestal komunikovať a preto sa Vratislav Šlajer rozhodol poveriť vymáhaním dlhu exekútora. Podľa insolvenčného registra čelil v rovnakom roku Ransdorf tiež návrhu na bankrot, ktorý podal Miroslav Brana. Tomu Ransdorf podpísal zmenku na sedem miliónov korún. Súd však Branov návrh odmietol, pretože Brana nedoložil okolnosti k ďalším dvom Ransdorfovým veriteľom – družstvu Unibon a Vratislavovi Šlajerovi.
V júni 2013 médiá uviedli, že Ransdorf po desiatich rokoch splatil svoj dlh vo výške 3 milióny a 390 tisíc, ktorý mal u šporiteľného družstva Unibon a predišiel tak možnej dražbe svojho majetku. Do dražby mal ísť jeho pražský dom a panelový byt v pražských Záběhliciach. Na časť splátky dlhu si však novo požičal. Časť dlhu uhradil z predaja svojho pražského bytu, ktorý zakúpila vedúca jeho europoslaneckej kancelárie Helena Suchá. Znalec pripravujúce podklady pre dražbu odhadol trhovú hodnotu bytu na 2,3 milióna korún.
Miloslav Ransdorf tvrdil, že sa zadĺžil kvôli svojej volebnej kampani, nikdy však nezverejnil veľkosť svojich dlhov ani mená veriteľov.
Múzeum robotníckeho hnutia
V roku 2013 obvinila riaditeľka Múzea robotníckeho hnutia, o.p.s., RSDr. Libuše Eliášová poslanca Miloslava Ransdorfa z podvodu a snahy o vytunelovanie múzeá a podala na neho trestné oznámenie pre podozrenie zo spáchania trestných činov poškodzovania cudzích práv, porušenie tajomstva dopravovaných správ a neoprávneného prístupu k počítačovému systému a nosiču informácií. Podľa vyjadrenia, ktoré neskôr poskytol médiám, vyplýva, že bolo odložené.
Zneužívanie poslaneckých náhrad
V roku 2013 bol v Bruseli reportérom holandskej televízie Geen Stilj TV obvinený zo zneužívania poslaneckých náhrad. Podľa novinára mal Ransdorf účelovo prísť do budovy Európskeho parlamentu len na dobu niekoľkých minút tak, aby podpísal prezenčnú listinu, vďaka čomu by mal nárok na dennú poslaneckú náhradu vo výške 300 euro. Europoslanec reportéra odstrčil a odmietol odpovedať na jeho otázky. Sám potom neskôr odmietol, že by zneužíval poslanecké diéty: „''Ten deň som cestoval deväť hodín, aby som stihol popoludňajšiu konferenciu o perspektívach ľavice. Potom som pracoval v kancelárii. Až večer o pol siedmej som sa išiel zapísať na prezenčnú listinu a chcel odísť, ale pred budovou sa na mňa vrhli novinári''“. Na holandského reportéra si potom sťažoval vedeniu parlamentu.
V máji 2014 podal trestné oznámenie na televíziu Nova, ktorá ho mala poškodiť reportážami s negatívnym vyznením.
Švajčiarska banka
Miloslav Ransdorf bol zadržaný 3. decembra 2015 švajčiarskou políciou spoločne s tromi Slovákmi Attilom D., Jurajom H. a Petrom Guzmickým, bývalým starostom obce Ivanka pri Nitre za HZDS. Podľa denníka N sa v zurišskej banke Zürcher Kantonalbank snažili na falošné doklady vybrať 350 miliónov eur (v prepočte 9,45 miliardy korún). Podľa vyjadrenia slovenského ministra vnútra Roberta Kaliňáka mali predložené dokumenty smerovať k prevodu stoviek miliónov eur, kvôli rozdielnemu dátumu narodenia vlastníka účtu a tomu, ktoré v nich bolo uvedené, však banka odmietla transakciu uskutočniť. Následne sa muži mali začať správať agresívne a bola preto privolaná polícia, ktorá ich zatkla. Server Aktuálně.cz informoval, že česká polícia spolupracuje so švajčiarskou ohľadom pokusu o podvod. Hovorkyňa zurišského štátneho zastupiteľstva uviedla, že zatknutie súviselo s majetkovou trestnou činnosťou.
Poslanecká imunita sa vo Švajčiarsku na europoslanca nevzťahovala, pretože je platná len v členských krajinách Európskej únie. S dvoma ďalšími zadržanými bol však prepustený v dopoludňajších hodinách 5. decembra, následne odišiel autom do Česka. Vedúca jeho kancelárie Helena Suchá uviedla, že jej po prepustení oznámil, že žiadny účet v danom bankovom dome nemal a „o žiadny výber financií v tejto banke nešlo“. Po návrate vydal tlačové vyhlásenie, v ktorom oznámil, že išlo o účet v Kantonalbank Zürich, ktorého majiteľom má byť pán „V. H.“. A pretože banka s ním už niekoľko rokov údajne nekomunikuje, jeho manažér „P. G.“ vybavil Miloslava Ransdorfa plnou mocou, aby sa medzi nimi „pokúsil otvoriť komunikáciu“.
Podľa denníka N mohol byť „V. H.“ jediným dedičom nemenovaného vysokého nacistického pohlavára a peniaze na účte mali pochádzať zo zbrojárskeho priemyslu a patentov. Tieto informácie novinám povedal Ľuboš Gál, starosta Ivanky pri Nitre, ktorý funkciu prevzal od Petera Guzmického, a ktorý sa s podobnými tvrdeniami stretol už pred dvoma rokmi, bez toho aby ich bral za vierohodné. Guzmický bol tiež jediným zo štvorice, ktorý vo Švajčiarsku zostal zadržaný, ostatní boli prepustení. Túto verziu ale 8. decembra poprel sám Ransdorf, podľa ktorého išlo o „cielenú provokáciu“ kvôli jeho politike. Tá mala spočívať v tom, že bol prehovorený, aby sprostredkoval komunikáciu medzi bankou a nepohyblivým českým občanom, ktorý zdedil značné finančné prostriedky po švajčiarskej občianke. Nepočítal s tým, ako mocný je švajčiarsky bankový sektor. Na postup tamojšej polície, ktorá mu údajne odmietla dať inzulín a lieky na tlak, si chce sťažovať. KSČM jeho vysvetlenie po predložení viacerých nemenovaných dokumentov stačilo. Po špekuláciách médií Miloslav Ransdorf doplnil, že „V. H.“ je Vladimír Huněk, už skôr trestaný podvodník, ktorému on ale existenciu obrovského dedičstva, rovnako ako jeho úmysel ho venovať na humanitárne účely, stále verí.
Osobný život
Miloslav Ransdorf bol ženatý, má dcéru Anetu (* 1990).
22. januára 2016 bol Miloslav Ransdorf prevezený do pražského IKEMu, kde ešte v ten istý deň zomrel na mozgovú príhodu vo veku 62 rokov. Informáciu priniesol s poukazom na dôveryhodné zdroje z KSČM denník Právo a spravodajský portál novinky.cz.
Predohra (hudba)
Javisková predohra
Javisková predohra je inštrumentálna skladba, ktorá tvorí úvod k hudobno-dramatickému dielu – opere, operete, baletu, v širšom zmysle i k muzikálu či filmu. Predohra je neoddeliteľná súčasť daného diela a na rozdiel od koncertnej predohry je s ním pevne spätá. Kvalitné javiskové predohry sa však uvádzajú i samostatne (zvyčajne na úvod inštrumentálnych koncertov, to znamená vo funkcii koncertnej predohry).
Predohra má zvyčajne piesňovú alebo sonátovú formu. Je zvyčajne komponovaná tak, aby diváka previedla základnými náladami diela a obsahovala motívy najvýznamnejších árií, ktoré sa v ňom neskôr objavia. Predohra je tak akousi stručnou charakteristikou celého diela.
História javiskovej predohry
Vo svojich počiatkoch mala predohra jednoduchú formu a plnila praktický účel – upozorniť publikum na začínajúce predstavenie. V Taliansku sa v 17. storočí vyvinula predohra so zložitejšou stavbou, nazývaná sinfonia. Tvorili ju dve rýchle okrajové časti a stredná pomalá, a stala sa významným článkom vo vývoji symfónie. Operná symfónia však žila ďalej svojím životom. Získala postupne zaslúženú pozornosť, lebo skladatelia si čoraz viac uvedomovali dôležitosť predohry pre správne vnímanie diela divákom. U Glucka sa už stretávame s prepracovanými predohrami, ktoré účinne pripravujú diváka na dej opery.
História koncertnej predohry
Koncertná predohra sa vyvinula z javiskovej podoby. Jej základy položil Beethoven dielami Corolianus a Egmont, hoci tieto sa čiastočne viažu k drámam, ku ktorým boli skomponované. S pravými koncertnými predohrami sa už ale stretávame v ére raného romantizmu v tvorbe Schuberta, Webera a ďalších. V tomto období boli pre predohry typické mimohudobné predstavy. Z predohry sa tak vyvinul samostatý žáner – symfonická báseň. V období vrcholného a neskorého romantizmu však vznikli i predohry, ktoré boli dielami absolútnej hudby.
Vuvuzela
Používanie vuvuziel vyvolalo kontroverzie. Pri fúknutí vydáva hlboký monotónny zvuk prirovnávaný k sloniemu trúbeniu alebo veľkému roju rozzúrených včiel. Na nepríjemné hlasné trúbenie si sťažovali niektorí nejuhoafrickí hráči, tréneri, diváci a fanúšikovia pri zápasoch Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 (pri ústí rúrky dosahuje zvuk približne 130 decibelov). Kvôli nim sa hráči nemôžu dohovárať medzi sebou na ihrisku a nepočujú rozhodcu. Na vuvuzely si sťažujú televízne spoločnosti. Federácia FIFA sa zaoberala návrhom na zakázanie všetkých vuvuziel pri futbalových zápasoch, nakoniec ale FIFA a organizačný výbor rozhodli, že ich používanie pri zápasoch nezakážu. . thumb | Veľvyslanec USA v Pretórii s vuvuzelou
Alfortville
Alfortville je mesto v juhovýchodnej časti metropolitnej oblasti Paríža vo Francúzsku v departemente Val-de-Marne a región Île-de-France. Od centra Paríža je vzdialené.
Alfortville vzniklo 1. apríla 1885 oddelením od Maisons-Alfort. Hranicu nových dvoch obcí tvorila železnica z Paríža] do Lyonu.
Geografia
Susedí s mestami Vitry-sur-Seine, Ivry-sur-Seine, Charenton-le-Pont, Maisons-Alfort, Créteil a Choisy-le-Roi.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Le Moule-2
Le Moule-2 je francúzsky kantón v departemente Guadeloupe v regióne Guadeloupe. Tvorí ho časť obce Le Moule.
Zdroj
Kanton Le Moule-2
La Forclaz (Haute-Savoie)
La Forclaz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palaiseau (obvod)
Palaiseau je obvod v departemente Essonne a regióne Île-de-France vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 19 kantónov a 65 obcí.
Bouix
Bouix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.