cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fúzia
Uskutočňovanie fúzie sa nazýva fuzionovanie alebo fúzovanie.
Imre Kertész
Imre Kertész (* 9. november 1929, Budapešť, Maďarsko † 31. marec 2016, Budapešť, Maďarsko ) bol maďarský spisovateľ, prekladateľ židovského pôvodu. V roku 2002 dostal Nobelovu cenu za literatúru.
Život
Keď mal 14 a pol roka, deportovali ho do koncentračného tábora Osvienčim, neskôr do Buchenwaldu. V roku 1948 maturoval v Budapešti. Jeho prvý a najznámejší román Sorstalanság (v slovenčine Bezosudovosť) bol po dlhom čakaní uverejnený až v roku 1975. Hrdina románu je pubertiak, ktorý v nacistickom terore dospieva. Jeho ďalší román Kaddis a meg nem született gyermekért (1990) je pokračovaním aj odpoveďou na jeho prvý román. V ďalších dielach podáva analýzu osudu jedinca, ktorý je zatlačený do tragických a ponižujúcich pascí východoeurópskych dejín a spoločnosti.
V rokoch 2002 – 2012 žil prevažne v Berlíne, v roku 2012, už postihnutý Parkinsonovou chorobou, sa vrátil do rodnej Budapešti, kde aj na následky svojho ochorenia zomrel.
Diela
Do slovenčiny boli preložené diela:
Do češtiny boli preložené aj diela:
Zatiaľ nepreložené diela:
V nemčine vyšli navyše diela:
NGC 5014
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
2060 Chiron
2060 Chiron je planétka s priemerom 839 km, ktorú objavil Charles Thomas Kowal 18. októbra 1977. Bol to prvý objavený zástupca skupiny planétok nazvanej Kentauri.
Chiron bol prvou objavenou planétkou s perihéliom ležiacim ďaleko za aféliami najvzdialenejších dráh telies v pásme planétok. Jeho dráha je v porovnaní s priemernými dráhami iných planétok excentrická a navyše dosť chaotická, pripomínajúca kométy. Jeho veľký rozmer, podľa prvých odhadov ležiaci medzi 400 až 800 km priemerom však vylučoval možnosť, že ide o klasickú kométu, pretože tie majú jadrá rádovo menšie. Chiron však vytvoril veľkú komu s priemerom až 2 milióny km. Klasifikácia tohto objektu preto od začiatku nebola jednoznačná, hovorilo sa o ňom dokonca aj ako o možnej 10. planéte slnečnej sústavy. Napokon sa Chiron stal prototypom novej skupiny telies nazývaných Kentauri. Tieto telesá majú vlastnosti asteroidov aj komét.
Objav
Chiron objavil Charles Thomas Kowal na snímke zachytávajúcej oblasť súhvezdia Baran. Snímka vznikla 18. októbra 1977 cez veľkú Schmidtovu komoru na observatóriu Palomar. Dodatočne sa ho však podarilo identifikovať už na fotografiách vyhotovených v roku 1895. Pri objave malo teleso 18. až 19. magnitúdu a nezvyčajný bol jeho veľmi pomalý pohyb, ktorý naznačoval veľkú vzdialenosť od Slnka.
Dráha
left|thumb|Obežná dráha Chironu, ktorá je situovaná medzi dráhami [[Saturna a Urána]]
Polytechnika
Polytechnika alebo polytechnická škola je v niektorých krajinách označenie pre vysoké technické školy (technické univerzity), v strednej Európe (do 19. stor.) a Spojenom kráľovstve (do roku 1992) je to už len bývalé označenie predchodcov dnešných technických univerzít, menej často je to v niektorých krajinách označenie pre stredné školy technického zamerania.
V nemecky hovoriacich oblastiach a rakúskej monarchii (vrátane Slovenska) to bolo do konca 19. storočia označenie pre školy, ktoré boli v 19. storočí predchodcami dnešných technických univerzít. Išlo o vysoké školy poskytujúce výučbu v odboroch (najmä základov odborov) mnohých technických vied. Na konci 19. storočia sa (okrem Poľska) presadil názov vysoká škola technická (v češtine aj vysoké učení technické) a od konca 20. storočia technická univerzita.
Vo francúzštine, taliančine, poľštine, gréčtine a podobne sa označenie polytechnika dodnes používa namiesto označenia technická univerzita. V Česku výraz polytechnická v názve nesie dnes len jedna technická vysoká škola - Vysoká škola polytechnická Jihlava. V Španielsku sa ako "polytechnická univerzita" označujú technické univerzity. V Rusku majú už len dve technické vysoké školy v názve "polytechnická univerzita", ostatné sa volajú inak (spravidla technická univerzita). V Portugalsku je polytechnika technická vysoká škola praktického zamerania. V Spojenom kráľovstve sa do roku 1992 ako polytechnika označovala technická vysoká škola, dnes sú to technické univerzity alebo normálne univerzity. V USA majú ešte niektoré vysoké školy v názve výraz polytechnická, ale technické vysoké školy sa dnes spravidla označujú ako technologický inštitút.
V Rakúsku je polytechnická škola druh krátkej strednej priemyselnej školy. V bývalej NDR sa ako "Polytechnische Oberschule" označoval základný typ školy - spojená základná a stredná všeobecná škola. V USA niektoré stredné školy nesú názov Polytechnic High School.
Pretečenie vyrovnávacej pamäte
Pretečenie vyrovnávacej pamäte alebo preplnenie vyrovnávacej pamäte alebo hovorovo pretečenie zásobníka (angl. buffer overflow alebo aj buffer overrun) je chyba v programe, ktorá vedie k zápisu mimo vyhradeného priestoru v pamäti a k chybnému behu, prípadne aj k pádu programu. Je to jeden z najčastejších a najvyužívanejších spôsobov hackerských útokov. Pomocou výnimky v prístupe do pamäti je totiž možné spustiť cudzí kód.
Rusko-poľská vojna
Rusko-poľská vojna alebo poľsko-ruská vojna môže byť:
Majstrovstvá Európy v softbale mužov 1995
Majstrovstvá Európy v softbale mužov 1995 boli v poradí 2. majstrovstvá Európy v softbale mužov, ktoré organizuje Európska softbalová federácia (ESF). Konali sa v Hørsholme, v Dánsku od 10.16. júla 1995, za účasti 9 tímov. Titul získali po druhýkrát Holanďania. Takisto ostatné dve medailové pozície ostali nezmenené.
Bugatti
Bugatti môže byť:
Petraševskovci
Petraševskovci boli účastníci politického a teoretického hnutia ruskej inteligencie v druhej polovici 40. rokov 19. storočia, ktoré stálo v opozícii proti samoderžaviu. Činnosť hnutia sa sustreďovala v krúžkoch, z ktorych hlavný bol krúžok Petraševského.
V hnutí boli dve krídla: revolučné a liberálne. Roku 1849 bolo hnutie potlačené a cárske úrady jeho členov potrestali.
Hlavnou otázkou, ktorú petraševci v krúžkoch preberali, bola otázka likvidácie nevoľníctva a monarchie. Mnohí petraševci zastávali názor, aby sa roľníkom pridelila pôda a aby sa revolučnou cestou ustanovila republika.
Vo filozofii stáli petraševci na materialistickych pozíciách, rozhodujúci vplyv na nich mali Belinskij, Gercen a Feuerbach. Petraševskovci boli ateisti.
Petraševskovcov ovplyvnilo revolučné dianie v rokoch 1848–1849, plánovali roľnícku revolúciu, na konci ktorej chceli zvrhnúť cára Mikuláša I. V apríli 1849 ich však zatkli po tom, ako ich udal provokatér. Dvadsaťjeden členov hnutia bolo odsúdených na trest smrti, v deň popravy sa rozsudok zmenil na nútené práce. V roku 1856 dostali amnestiu.
3791 Marci
3791 Marci je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 17. novembra 1981.
Sénergues
Sénergues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ifidamas (syn Anténora)
Ifidamas bol synom Anténora, radcu trójskeho kráľa Priama. Anténor sa tešil všeobecnej vážnosti pre svoju lásku k právu a múdrosť. Tak isto si Trójania ctili aj Ifidamanta a jeho bratov pre ich statočnosť v boji.
Na začiatku trójskej vojny sa vďaka Odyseovej odvahe podarilo vylodiť ohromnej achájskej armáde a zaútočiť na trójske hradby. Útok však Trójania odrazili a Achájci boli nútení postaviť tábor a mesto obliehať. Vojsko Trójanov bolo spočiatku nepočetné, ale vďaka odvahe bojovníkov, ktorí neváhali položiť pri obrane mesta aj svoj život, mesto ubránili. Po spore medzi vrchným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónom a hrdinom Achilleom sa Trójania posilnení spojencami okamžite chopili situácie a vedení trójskym princom Hektorom zaútočili na Achájcov oslabených o ich najlepšieho bojovníka. Na trójskej pláni sa potom strhla krvavá bitka, v ktorej sa Trójania približovali k achájskej hradbe. Boj si vyžiadal mnoho mŕtvych na oboch stranách a trójsku zem sfarbila aj krv Ifidamanta.
Keď sa Ifidamantovi počas boja postavil do cesty Agamemnón, zaútočil na neho a bodol ho oštepom do brnenia na páse, ale bronzový hrot oštepu sa na striebornom brnení ohol, akoby bol z olova. Agamemnón to využil, vytrhol mu oštep z ruky a bodol ho mečom do šije. Z jeho mŕtveho tela mu potom zvliekol zbroj a kráčal s ním k táboru Achájcov, ale v tom ho zahliadol Ifidamantov brat Koón, pribehol k nemu a zranil mu ruku. Agamemnón sa však aj napriek tomu schopil a Koóna prebodol ratišťom oštepu. Jeho mŕtve telo následne pritiahol za nohu k telu Ifidamanta, kde mu oddelil údy od tela a odťal mu hlavu. Homér v jedenástom speve Iliady dojemne opisuje konečný osud bratov: „svoj krutý údel naplnili, do Hádovej ríše vstúpili.“
Chabazit
Chabazit je všeobecný názov pre trigonálne zeolity všeobecného zloženia (Ca,Na,K,Mg,Sr)2[Al2Si4O12]2·12H2O.
Do skupiny chabazitu patria nasledovné minerály:
Charakteristika
Chabazit vytvára pseudokubické, romboédrické kryštály, ktoré bývajú často zdvojčatené. Môže byť biely, žltkastý, ružovkastý, červenkastý alebo bezfarebný; vryp má bezfarebný. Je to priehľadný až priesvitný minerál so skleným leskom.
Vznik
Tvorí sa v dutinách čadičových láv a v niektorých vápencoch spolu s mnohými ďalšími zeolitmi, napr. s harmotómom, phillipsitom, heulanditom a skolecitom, ale aj s kremeňom a kalcitom. Okrem toho sa vyskytuje v niektorých premenených horninách (v rulách). Tvorí sa v okolí horúcich prameňov v podobe kôr usadených z horúcich roztokov.
Poznávanie
Uvoľňuje sa pri zohrievaní v uzatvorenej skúmavke vodu. Typický je romboédrickými a pseudokubickými kryštálmi. Od podobného kalcitu ho možno rozlíšiť podľa horšej štiepateľnosti a tým že nešumí v HCl.
Výskyty na Slovensku
Väčšinou v bazaltoch neogénnych vulkanitov: Fintice (pri Prešove), Kalinka (pri Vígľašskej hute, okres Zvolen), Nová Baňa (pri Žiari nad Hronom), Prenčov (pri Banskej Štiavnici), Pukanec (pri Banskej Štiavnica, okres Levice), Šiatorská Bukovinka (pri Fiľakove, okres Lučenec), Tisovec (pri Rimavskej Sobote, okres Rimavská Sobota), Maglovec (pri Prešove, okres Prešov). Známy aj v dutinách granitoidov v Tatrách.
NGC 5015
NGC 5015 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. marca 1787.
Champéon
Champéon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
NGC 5015
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Champéon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Slosiarik
Ján Slosiarik, tiež Slosziarik (* 22. apríl 1849, Banská Bystrica) bol slovenský hudobný pedagóg, hudobník a odborný spisovateľ.
Životopis
R. 1871 vychovávateľ a učiteľ hudby na pedagogickej škole v Csongráde, 1872-1873 učiteľ na meštianskej škole v Modre, od 1873 na gymnáziu v Subotici. Zbieral a zapisoval ľudové piesne, autor odborných prác z prírodovedy, najmä mineralógie.
Čeľabinská gubernia
Čeľabinská gubernia bola jedna z gubernií Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky v rokoch 1919 - 1923 zriadená po rozpade Orenburskej gubernie 3. septembra 1919. Hlavným mestom gubernie bol Čeľabinsk. Podľa údajov z roku 1923 v gubernii žilo 1 279 000 obyvateľov.
Dejiny
Gubernia vznikla na základe rozhodnutia Celoruského ústredného výkonného výboru o vytvorení Čeľabinskej okresnej vlády a jej právach na gubernátorský orgán z časti Orenburskej gubernie. Hranice a rozdelenie gubernie sa niekoľkokrát menili. Spočiatku sa gubernia delila na 5 okresov s administratívnym mestom Čeľabinsk, neskôr ich bolo menej (4).
So zavedením Leninovej Novej ekonomickej politiky sa gubernia začala postupne vzmáhať. Gubernia zanikla 3. novembra 1923, keď sa jej územie včlenilo do Uralskej oblasti.
2022
Rok 2022 (MMXXII) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v sobotu 1. januára a skončil v sobotu 31. decembra.
Úmrtia
náhľad|upright|[[Sidney Poitier († 6. január)]] náhľad|upright|[[Meat Loaf († 20. január)]] náhľad|upright|[[Monica Vitti († 2. február)]] náhľad|upright|[[Eduard Kukan († 10. február)]] náhľad|upright|[[Eva Zaoralová († 10. marec)]] náhľad|upright|[[Madeleine Albrightová († 23. marec)]] náhľad|upright|[[Josef Abrhám († 16. máj)]] thumb|upright|[[ Vangelis († 17. máj)]] náhľad|upright|[[Robert Curl († 3. júl)]] náhľad|upright|[[Nichelle Nichols († 30. júl)]] thumb|upright||[[Olivia Newton-John († 8. august)]] thumb|upright|[[Jozef kardinál Tomko († 8. august)]] thumb|upright||[[Hana Zagorová († 26. august)]] náhľad|upright|[[Alžbeta II. († 8. september)]] náhľad|upright|[[Angela Lansburyová|Angela Lansbury († 11. október)]] thumb|upright|[[Josef Somr († 16. október)]] thumb|upright|[[Marie Poledňáková († 8. november)]] náhľad|upright|[[Mária Kráľovičová († 5. december)]] náhľad|upright|[[Soňa Valentová († 10. december)]] náhľad|upright|[[Benedikt XVI. († 31. december)]]
Štefan Kocán
Štefan Kocán (* 17. november 1972, Trnava) je slovenský operný spevák, basista. Vystupuje v najznámejších a najslávnejších operných domoch na svete.
Detstvo a mladosť
Štefan Kocán vyrástol v malebnej dedinke Dolné Dubové pri Trnave. Navštevoval hodiny klavíra v Ľudovej škole umenia v Trnave a aj vďaka tomu sa stal dedinským organistom už v detskom veku. Popri hraní na organ aj spieval.
Vzdelanie
Spev študoval na Konzervatóriu v Bratislave (1987-1993, Alžbeta Michálková), Vysokej škole múzických umení v Bratislave (1993-1998, Hana Štolfová-Bandová) a Konzervatóriu vo Viedni (1998-2002, Jevgenij Nesterenko). Úspešne sa zúčastnil na medzinárodných súťažiach A Dvořáka v Karlových Varoch, P. I. Čajkovského v Moskve, Hommage à Lucia Popp v Bratislave a Belvedere vo Viedni.
Hudobná kariéra
Po ukončení štúdií sa pripojil k opernému súboru Landestheater v rakúskom Linzi. Tu vystupoval v postavách Sarastra v Mozartovej Čarovnej flaute, Raimonda v Donizettiho Lucii di Lammermoor, kráľa Filipa II. vo Verdiho opere Don Carlos a Banca v Macbethovi, Kecala v Smetanovej Predanej neveste.
V sezóne 2003/2004 získal ocenenie Eberharda Waechtera za postavu Veľkého inkvizítora z Verdiho opery Don Carlos. V tejto úlohe a v úlohe Komtúra v Mozartovom Donovi Giovannim debutoval na scéne Wiener Staatsoper, kde pravidelne hosťuje. Spieva a vystupuje v mnohých známych aj menej známych operných domoch v Európe (La Scala) aj Amerike, vrátane SND v Bratislave.
V roku 2009 debutoval v Metropolitnej opere v New Yorku v úlohe Kráľa vo Verdiho Aide. Od tej doby tu vystupuje pravidelne ako Sparafucile v Rigolettovi, Ferrando v Trubadúrovi, Komtúr v Don Giovannim, Ramfis v Aide, Veľký Inkvizítor v Don Carlosovi. V 2011stom absolvoval v tejto úlohe s Metropolitnou operou turné po Japonsku.
Sorbitol
Sorbitol alebo D-glucitol, tiež nazývaný sorbit, je alkoholický cukor so sumárnym vzorcom C6H14O6. Využíva sa ako náhradné sladidlo pod označením E 420, v medicíne a kozmetike. Jeho energetický obsah je nižší ako u bežných sacharidov, preto sa často využíva v diétnych pokrmoch. V tele sa pomaly metabolizuje na fruktózu. Prirodzene sa sorbitol nachádza v plodoch kôstkovíc (napr. v čerešniach) alebo v bobuliach stromov rodu Sorbus (jarabina napr. j. vtáčia). Tiež sa v menšom množstve nachádza v hruškách aj inom ovocí. Prvýkrát bol izolovaný z plodov jarabiny vtáčej.
Výroba
Priemyselne aj v laboratóriu sa vyrába redukciou Glukózy alebo fruktózy. Redukcia prebieha podľa rovnice: C6H12O6+H2→C6H14O6
Priemyselne sa sorbitol vyrába zo sacharózy, ktorá sa však najskôr hydroliticky štiepi na glukózu a fruktózu. Redukcia môže prebiehať chemicky alebo biochemicky (pomocou enzýmov).
Brzice
Brzice je obec v Česku v okrese Náchod v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 209 obyvateľov, z toho 108 mužov a 101 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 40,5 roka, ženy 46,2 roka).
Bohuslavice
Bohuslavice môžu byť:
Vidiná
Polohopis
Nachádza sa asi 3km severozápadne od Lučenca, v smere na Zvolen. V roku 1970 bola pričlenená k Lučencu ako mestská časť, v roku 1992 sa plebiscitom znova osamostatnila.
Obec leží na aluviálnej nive Krivánskeho potoka. Stred obce leží v nadmorskej výške 199 m (v chotári obce aj ). Geomorfologicky patrí v rámci oblasti Lučensko-košickej zníženiny do celku Juhoslovenská kotlina, podcelku Lučenská kotlina a časti Novohradské terasy. Klimaticky patrí do mierne suchej oblasti, s priemernou teplotou v januári -3,2 C, v júli +20,1 C a priemernou ročnou teplotou +9,1 C. Ročný úhrn zrážok činí 600 - 700 mm. V širšom okolí obce sú rozšírené usadeniny alúvia Krivánskeho potoka, ktoré pozostávajú z piesčitých a hlinitých štrkov, hliny a ílu. Tradícia hovorí, že práve geologické pomery územia podmienili vznik obce (prví obyvatelia sa zaoberali hrnčiarstvom). Pôvodný porast na okolí tvorili v minulosti teplomilné hrabové dubiny a dubohrabiny. Dnes je chotár z väčšej časti odlesnený. Zoogeograficky patrí oblasť k stepnej zóne zasahujúcej z Maďarska.
Bitka pri Lamači
Bitka pri Lamači bolo záverečné vojenské stretnutie rakúskej a pruskej armády v rakúsko-pruskej vojne v roku 1866.
Vojna sa začala na pruských hraniciach v severných Čechách, pokračovala dejiskom najväčšej bitky pri Hradci Králové a ukončená bola krviprelievaním v Lamači pri Bratislave.
Útočiaca pruská armáda prenasledovala časť porazených rakúskych jednotiek popri rieke Morava. 19. júla obsadila Malacky a o dva dni Stupavu. Prusi sa chystali dobyť Bratislavu, dôležité strategické miesto. Boli by si tak posilnili pozície v prípadnom útoku na Viedeň.
Rakúske jednotky vytvorili pred Bratislavou mohutný obranný val, rozprestierajúci sa od návršia Hrubá Pleš až po svahy Devínskej Kobyly. Silné delostrelectvo rozostavili pri Lamači a Dúbravke, aby chránilo prístupové cesty od Stupavy. Útok Prusov sa začal ráno 22. júla silnou delostreleckou paľbou na Dúbravku a Lamač. Medzitým sa ďalšie oddiely pokúsili o obchvat rakúskych obranných línií cez Kamzík. Napokon bol útok Prusov odrazený. Pred rozhodujúcim útokom Prusov Bratislavu zachránil začiatok prímeria uzavretého v Mikulove.
V tejto poslednej bitke rakúskej-pruskej vojny padlo niekoľko sto vojakov na jednej i druhej strane. Ich hroby sú roztrúsené v okolí Lamača, Dúbravky a po návrší Kamzíka. Mierové rokovania sa začali v Mikulove a pokračovali v Prahe, kde 23.8.1866 podpísali mierovú zmluvu. Pražským mierom sa Rakúsko zaviazalo, že sa úplne zrieka Nemecka a svojej nemeckej politiky vôbec. Muselo zaplatiť vojnovú kontribúciu 20 miliónov pruských toliarov. Výsledok vojny bol jedným z určujúcich faktorov neskoršieho rakúsko-uhorského vyrovnania v roku 1867.
LIFO
LIFO môže byť:
Mašianske skalky
Mašianske skalky je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Muránska planina.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Pohorelá, Vaľkovňa v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1980 na rozlohe 16,9300 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Výskytom prevažne 160-180 r. starých, prirodz. rozvoľnených les.porastov. Hlav. dôvodom ochrany je zachovanie prirodz. les.spoločenstiev s prvkami reliktného charakteru a výskytom významných a zriedkavých druhov fauny a flóry.''
Japan Hot 100
Japan Hot 100, vedľa RIAJ Digital Track Chart a Oricon, patria medzi hudobné rebríčky Japonského cisárstva. Japan Hot 100 patria medzi týždenné aktualizované rebríčky Billboardu. Rebríček sa zostavuje z predaja CD singlov.
Dejiny
Japan Hot 100 bol vytvorený v roku 2008.
Prvá (a zároveň #1) pieseň bola „Step and Go“ od hudobné skupiny Arashi (Araši).
Vyrovnávacia pamäť
Vyrovnávacia pamäť alebo hovorovo zásobník je spravidla vyhradená časť pamäte určená na dočasné ukladanie dát pred spracovaním (na vyrovnanie rýchlostí odosielajúcej jednotky a prijímacej jednotky alebo na prevenciu rôznych výpadkov pri prenose dát); v tlačiarňach a niektorom inom hardvéri to môže byť aj špeciálna malá pamäť s podobnou funkciou.
3792 Preston
3792 Preston je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 22. marca 1985.
NGC 5016
NGC 5016 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Trójan (planétka)
thumb|right|330px|Jupiterovi Trójania zobrazení zelenou na obrázku vnútra slnečnej sústavy
Le Hohwald
Le Hohwald je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Trójan (planétka)
Trójania je súhrnné označenie pre planétky, ktoré obiehajú po rovnakej dráhe okolo Slnka ako jedna z planét napr. Jupiter, teda ich obežné dráhy sú v komensurabilite 1:1. V dôsledku rezonancie planéty sú sústredné okolo bodov predchádzajúcich a nasledujúcich planétu o 60˚, teda okolo libračných bodov L4 a L5 sústavy Slnko-planéta. V užšom zmysle sú Trójania iba planétky (v okolí týchto bodov) na obežnej dráhe Jupitera a v najužšom zmysle planétky v okolí libračného bodu L5 na obežnej dráhe Jupitera (t.j. opak Grékov).
Le Hohwald
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Trójan (planétka)
Trójania Jupitera
Prvého Trójana objavil Max Wolf 22. februára 1906, bol to Trójan Jupitera, planétka 588 Achilles. 588 Achilles sa pohybuje okolo libračného bodu L4. K 13. júnu 2009 je Jupiterovych Trójanov známych 3183, niekoľko z nich však bolo pozorovaných len niekoľko nocí. Sú sústredené v dvoch rozľahlých oblastiach okolo libračných bodov, pričom v oblasti "pred" Jupiterom (okolie bodu L4) ich poznáme 1813 a v oblasti "za" Jupiterom (okolie bodu L5) je ich známych 1370. Teória nepredpokladá a ani pozorovania neukázali nijaké výrazné rozdiely medzi týmito dvoma skupinami. Planétky sa môžu značne (až o 88,7°) vzdialiť od libračného bodu.
Le Hohwald
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trójan (planétka)
Charakteristika
Vo väčšine prípadov ide o planétky typu D. Majú nízke albedo priemerne okolo 0,065. Len 20 zo známych Trójanov má 100 a viac km v priemere. Najväčší z nich je 624 Hektor s priemerom 191 km. Za ním nasledujú 911 Agamemnon a 1143 Odysseus, ktoré majú rozmery 158 km a 155 km.
Maule
Maule môže byť:
Trójan (planétka)
Vznik
Pôvodné teórie predpokladali, že telesá boli na týchto pozíciách zachytené, ale najnovšie štúdie ukázali, že Jupiterovi Trójania už na tejto dráhe vznikli, resp. boli tu zachytené v posledných štádiách formovania slnečnej sústavy. Tomu však nenapovedajú vysoké priemerné sklony ich dráh, pretože teória ich zachytenia počas formovania slnečnej sústavy predpokladá naopak nízke sklony. Sklony dráh sa však mohli dodatočne meniť, ale mechanizmus ich zmeny nie je v súčasnosti ešte celkom objasnený.
Karel Nováček
Karel Nováček (* 30. marec 1965, Prostějov, Česko) je bývalý český profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 13 turnajov ATP v dvojhre.
Polyteizmus
Polyteizmus alebo mnohobožstvo je súčasné uznávanie a uctievanie viacerých bohov, ktoré stoja voči sebe navzájom v hierarchickom pomere. Polyteistické sú iba tie náboženstvá, ktoré zjednocujú božské bytosti s pevne opísaným charakterom, s rozdelením okruhu príslušnosti v prírode, hospodárstve, spoločnosti a osobnej sfére. V polyteizme teda nejde iba o množstvo bohov v jeho panteóne. Polyteizmus (na rozdiel od monoteizmu) je predstava viery väčšiny historických i súčasných náboženstiev.
Znaky
V mytológiách polyteistických náboženstiev bývajú bohovia povahou a aj svojím prístupom bližšie k smrteľníkom, ako tí z monoteistických náboženstiev (podobajú sa ľuďom, sú pre nich typické ľudské vlastnosti, i nedostatky, nevyhývajú sa im napr. hádky, žiarlivosť, prežívajú lásky, môžu mať deti a to medzi sebou, alebo aj so smrteľníkmi). V štátoch s polyteistickými náboženstvami sa panovníci niekedy prehlasovali za bohov, či potomkov bohov.
Súčasný polyteizmus
Hlavné súčasné polyteistické náboženstvá sú šintoizmus a veľká skupina hinduistických náboženstiev (v ktorých niektoré školy sú však monoteistické, ateistické, či panteistické). Aj mnohé mŕtve náboženstvá boli polyteistické, napr. grécke či škandinávske.
Odporcovia polyteizmu nazývajú tieto náboženstvá modloslužobníctvom.
Podľa niektorých predstáv je aj viera v kresťanskú Svätú Trojicu pozostatkom polyteistických náboženstiev.
Chalkantit
Chalkantit je minerál kryštalizujúci v triklinickej sústave, chemicky pentahydrát síranu meďnatého - CuSO4·5H2O.
Charakteristika
Chalkantit vytvára krátke prizmatické alebo hrubé tabuľkovité kryštály. Tento minerál však môže mať aj nátekovitý, vláknitý, celistvý, alebo zrnitý habitus; niekedy sa vyskytuje v podobe povlakov. Má modrú, tmavomodrú, zelenomodrú alebo zelenkastú farbu a bezfarebný vryp. Je to priehľadný až priesvitný minerál so skleným až mastným leskom.
Poznávanie
Chalkantit sa rozpúšťa vo vode. Ak sa zohrieva v uzatvorenej skúmavke, uvoľňuje vodu. Jeho identifikáciu uľahčuje výrazná kovová chuť. Je jedovatý!
Výskyty na Slovensku
Banská Štiavnica, Hodruša-Hámre, Kremnica, Nandraž, Smolník, Špania Dolina.
Osvojovanie si sveta človekom
Estetické osvojovanie si sveta človekom je forma osvojovania si sveta človekom, v rámci ktorej vzniká alebo sa odohráva bytie estetických hodnôt.
Zahŕňa predovšetkým umelecké osvojovanie si sveta.
Vedecké osvojovanie si sveta človekom je jeden zo základných spôsobov vzťahovania sa človeka k svetu vyznačujúci sa systematickým a cieľavedomým produkovaním poznatkov týkajúcich sa podstaty vecí; veda.
Military
Military môže byť:
Ford Galaxy
Ford Galaxy je osobný automobil kategórie van vyrábaný automobilkou Ford od roku 1995. Model je jedným z trojičiek vozidiel, ktoré vznikli kooperáciou koncernov Ford a Volkswagen a boli vyrábané spoločnosťou AutoEuropa v Portugalsku. Vany Ford Galaxy, Volkswagen Sharan a Seat Alhambra sú tak takmer identické automobily, odlíšené len označením a detailami na prednej maske a v interiéri.
Hlavnými konkurentmi modelu sú na európskom trhu automobily Renault Espace, Citroën Xsara Picasso, Peugeot 807, Opel Zafira a Fiat Multipla.
Ford Galaxy MK I. (1998-2004)
Obľúbenosť veľkopriestorových automobilov nezostala bez odozvy ani vo Forde, ktorý v spolupráci s VW vyvinul model Galaxy. Trojica noviniek schádzala z výrobných pásov továrne v portugalskej Pamele, ktorá využívala diely oboch koncernov.
Ford Galaxy MK II. (2000 – 2006)
náhľad|Ford Galaxy MK II. Druhá generácia Ford Galaxy (niekde uvádzaná iba ako facelift) prišla v roku 2000 a okrem menej viditeľných, technických zmien priniesla novú prednú masku. Tým sa Galaxy vizuálne vzdialil od konkurenčných súrodencov a priblížil sa dizajnu vozidiel Ford. V interiéri boli použité diely z nového Mondea, čím sa výrazne zhodnotil celý vnútorný priestor.
Ford Galaxy MK III. (2006 – 2015)
Tretia generácia Galaxy bola predstavená v roku 2006 na Ženevskom autosalóne a od júla 2006 sa začal súčasne s kratším a nižším modelom S-MAX aj predávať. Vozidlo bolo vyvinuté v réžii Fordu a nevyužíva už žiadne komponenty koncernu VW. Výroba sa tak presunula z portugalskej továrne do belgickej pri meste Genk.
Pod prednou kapotou sú rovnako už len motory z produkcie Ford, zážihové motory Duratec a naftové Duratorq poskytujú výkony od 115 do 203 k.
Libertador General Bernardo O'Higgins
Susedí na severe s regiónom hlavného mesta Santiago a regiónom Valparaíso, na juhu s regiónom Maule, na východe je ohraničený štátnou hranicou s Argentínou a na západe Pacifikom. Zaberá 2,16% rozlohy celého Čile a žije tu 910 577 obyvateľov. V regióne sa nachádza banícke mestečko Sewell, zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Administratívne delenie regiónu
Región sa ďalej delí na 3 provincie a 33 komún.
Diskografia skupiny Nickelback
Toto je diskografia skupiny Nickelback, kanadskej hard rockovej skupiny, ktorá sa skladá zo šiestich štúdiových albumov, jedného kompilačného albumu, jedného EP, dvadsiatich siedmich singlov a piatich DVD. Skupina predala celosvetovo viac ako 31 miliónov albumov, pričom 19 miliónov albumov sa predalo v USA.
3793 Leonteus
3793 Leonteus je planétka s priemerom 265 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 11. októbra 1985.
Štefan Osuský
Po tom, čo v USA vyštudoval a pracoval v advokátskej kancelárii v Chicagu, pôsobil aj ako funkcionár slovenských krajanských spolkov. V máji 1916 bol vyslaný ako zástupca Slovenskej ligy v Amerike za Masarykom do Londýna a z jeho poverenia potom do Paríža, kde nadviazal spoluprácu s Edvardom Benešom a Milanom Rastislavom Štefánikom. Osobne podporil vznik Československej národnej rady v roku 1916 a pôsobil aj v Národnom výbore česko-slovenskom počas prvej svetovej vojny. Koncom októbra 1918 sa zúčastnil na rokovaní zástupcov domáceho a zahraničného odboja v Ženeve o budúcej podobe štátu.
Po vzniku ČSR bol veľvyslancom v Londýne a následne v Paríži. Novovzniknutú republiku zastupoval v roku 1919 na Parížskej mierovej konferencii a za Česko-Slovensko (ako veľvyslanec v Londýne spolu s ministrom zahraničných vecí Benešom) podpísal v júni 1920 aj Trianonskú mierovú zmluvu.
V rokoch 19221937 bol podpredsedom Finančnej kontrolnej komisie pri Spoločnosti národov. Počas druhej svetovej vojny bol významným predstaviteľom zahraničného odboja, v ktorom pre nezhody ohľadne postavenia Slovákov v ČSR a odpor voči náklonnosti k Sovietskemu zväzu vystupoval v opozícii voči Benešovi. Do obsadenia Francúzska nemeckým vojskom pôsobil v Paríži, kde 21. marca 1939 založil Ústredný výbor zahraničnej akcie vo Francúzsku a v novembri 1939 spolu s Milanom Hodžom Slovenskú národnú radu, ktorá sa v januári 1940 zlúčila s Českou národnou radou do Česko-slovenskej národnej rady. V Londýne bol 22. júla 1940 vymenovaný za štátneho ministra vlády Dočasného štátneho zriadenia československého a 13. októbra 1941 za člena Štátnej rady, avšak 31. marca 1942 ho Beneš pozbavil funkcií a následne v odboji stratil reálny politický vplyv. Následne pôsobil v Spojených štátoch ako prednášajúci na univerzite a po roku 1949 bol zároveň podpredsedom Rady slobodného Česko-Slovenska.
Rodina
Jeho otec bol Štefan Osuský, pracoval ako garbiar, matka bola Judita Osuská, rodená Čierna.
Život
náhľad|[[Tomáš Garrigue Masaryk pri návšteve Paríža v roku 1923 v sprievode Edvarda Beneša, veľvyslanca Štefana Osuského a pani Osuskej]] náhľad|Pamätník Štefana Osuského (vľavo) v Brezovej pod Bradlom
Champfrémont
Champfrémont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Štefan Osuský
Mladosť, emigrácia a prvé roky v Spojených štátoch
Štefan Osuský sa narodil 31. marca 1889 v Brezovej v „starej, národne uvedomelej“ evanjelickej rodine garbiara Štefana Osuského a jeho manželky Paulíny, rod. Vachkovej. Po absolvovaní brezovskej evanjelickej ľudovej školy rok študoval na lýceu vo Viedni (19011902), ako „to bolo zvykom u väčšiny brezovských evanjelických rodín“, a následne pokračoval v štúdiu na Evanjelickom lýceu v Bratislave (19021905). Na jar 1905 navštívil lýceum údajne minister kultu a školstva gróf Albert Apponyi. Osuský túto udalosť vylíčil v pripravovanom rukopise svojej autobiografie nasledovne:
Champfrémont
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Štefan Osuský
Mladosť, emigrácia a prvé roky v Spojených štátoch
Osuský ďalej uviedol, že Apponyi si jeho mlčanie vysvetlil ako urážku a ešte v ten deň od riaditeľa lýcea požadoval potrestať Osuského vylúčením zo školy. Profesor latinčiny Lajos Losonczi Osuského ubezpečoval, že na incident sa zabudne. Po prázdninách, pri zápise na nasledujúci školský rok mu však oznámil, že sa tak nestalo. a poradil mu, aby sa nezapisoval a ostal doma – predpísal mu, čo má študovať, a inštruoval ho, aby na konci školského roka prišiel na skúšku. Avšak už začiatkom roku 1906 ho Losonczi nečakane pozval do Bratislavy, kde ho informoval, že Apponyi trvá na Osuského vylúčení nielen z lýcea, ale aj zo všetkých škôl v Uhorsku. To viedlo 16-ročného Osuského k odchodu do Chicaga v štáte Illinois v Spojených štátoch, kde žila jeho sestra.
Osuského príbeh však isto nie je pravdivý, a nemožno vylúčiť ani to, že je účelovo vymyslený, pretože gróf Albert Apponyi sa stal ministrom školstva a kultu až 8. apríla 1906, teda v deň, keď sa Osuský nachádzal na lodi plaviacej sa po Atlantiku.
Champfrémont
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefan Osuský
Mladosť, emigrácia a prvé roky v Spojených štátoch
Osuský emigroval do Spojených štátov na lodi Seidlitz, ktorá vyplávala z Brém 31. marca 1906 a 12. apríla dorazila do New Yorku, odkiaľ potom pricestoval vlakom do Chicaga k svojej rodine. Jeho švagor Ján Svatík vlastnil obchod s kožami a vlnami, kde mu ponúkol prácu. Osuský mu v obchode istý čas vypomáhal, avšak keďže jeho prvoradým cieľom bolo získať vzdelanie, v roku 1908 nastúpil na štúdium na nemecko-anglickom Concordia College v Springfielde v Illinois, kde vychovávali luteránskych pastorov pre illinoiskú nemeckú komunitu. Tu sa ako plynulo nemecky hovoriaci študent naučil po anglicky a oboznámil s európskymi cirkevnými i politickými dejinami. Po absolvovaní trojročného štúdia ho slovenská evanjelická komunita v štáte Wisconsin požiadala, aby tam vyučoval deti slovenčinu, preto krátky čas pôsobil v mestečkách Cudahy a Racine. Táto práca ho však neuspokojovala. Vrátil sa do Chicaga, kde sa prihlásil na štúdium geológie na University of Chicago.
Po prvom roku štúdia dostal od profesora Clementa Atwooda ponuku zúčastniť sa geologickej expedície v provincii Saskatchewan v Kanade. Jeho výskumná správa bola prijatá kladne, a preto sa po roku opäť zúčastnil expedície, tentoraz v amerických Skalnatých vrchoch. Osuského výskumná správa zo Skalnatých vrchov, ktorú jeho profesor odoslal na University of Wisconsin, mu zabezpečila ponuku, aby svoje štúdium dokončil vo Wisconsine; následne pôsobil na tamojšej univerzite ako docent geológie. Osuský sa však rozhodol doštudovať v Chicagu, kde v tom čase externe pôsobili uznávaní odborníci profesori Edward Chamberlain a John Salisbury. Vďaka účasti na expedíciách sa mu podarilo získať dostatok kreditov. Popri geológii študoval i politológiu, sociológiu a psychológiu, ktorých štúdium v roku 1913 ukončil získaním titulu Bachelor of Philosophy (Ph.B.).
Neskôr odmietol lákavú ponuku zúčastniť sa na výskumnom projekte na Aljaške, ktorý by ho voviedol do trojročnej izolácie v zajatí snehu v období, keď udalosti v Európe, ktoré so záujmom sledoval, naberali rýchly spád. Roku 1916 získal titul doktora práv.
Pôsobenie v krajanskom hnutí v Spojených štátoch
Už od svojho príchodu do USA sa angažoval v krajanskom hnutí, najprv v Českom národnom združení, neskôr v Slovenskej lige. Roku 1915 založil krajanské noviny Slovenské slovo a Slovenský týždenník. Roku 1916 sa stal podpredsedom Slovenskej ligy, ktorá ho vzápätí vyslala do Európy, aby dohodol spoluprácu s česko-slovenským zahraničným odbojom. Jeho úlohou bolo presadiť prijatie princípov Clevelandskej dohody.
Yvonne Meusburgerová
Yvonne Meusburgerová (* 3. október 1983, Dornbirn, Rakúsko) je bývalá rakúska tenistka.
Štefan Osuský
Pôsobenie v Československej národnej rade
V Paríži sa stal spolupracovníkom Československej národnej rady, ktorej cieľom bolo rozbitie rakúsko-uhorskej monarchie a vytvorenie nového štátneho útvaru Čechov a Slovákov.
V rokoch 19171918 pôsobil ako riaditeľ Česko-slovenskej tlačovej kancelárie v Ženeve. V dňoch 8. až 10. apríla 1918 zastupoval v Ríme spolu s M. R. Štefánikom Slovákov na Kongrese utláčaných národov.
Roku 1918 pomáhal organizovať česko-slovenské légie v Taliansku, ktoré boli zakladané napriek tomu, že medzinárodné dohody zakazovali budovať jednotky z nepriateľských zajatcov.
Návrat na Slovensko a činnosť v diplomatických službách Česko-Slovenska
Významne sa podieľal na činnosti novovzniknutej Spoločnosti národov, v rokoch 19211932 pôsobil v „Reparačnej komisii“, kde okrem Česko-Slovenska zastupoval aj Poľsko, Juhosláviu, Rumunsko a Grécko. Od roku 1922 bol predsedom Kontrolnej komisie, túto funkciu vykonával štrnásť rokov. Pôsobil aj v „Delimitačnej komisii“, ktorej úlohou bolo stanovenie nových hraníc v Európe.
Od roku 1921 pôsobil ako česko-slovenský veľvyslanec vo Francúzsku, kde sa výrazne angažoval v rozvíjaní česko-slovensko-francúzskych vzťahov, o ktoré ČSR opierala svoju medzinárodnú bezpečnosť. Na tomto poste zotrval až do druhej svetovej vojny.
Po zvolení Edvarda Beneša za prezidenta ČSR v roku 1935 sa v diplomatických kruhoch Európy počítalo s menovaním Osuského na pozíciu ministra zahraničných vecí Česko-Slovenska. Kvôli Benešovi k tomu nedošlo: „Lepšie mu vyhovoval minister vykonávajúci jeho predstavy (stal sa ním Kamil Krofta), ktorý neohrozí jeho pozíciu muža číslo jeden v československej zahraničnej politike. A Osuský bol v tom čase snáď jediný, ktorý ho mohol o toto výslnie pripraviť.“
Pôsobenie po roku 1942
Začal prednášať dejiny diplomacie a medzinárodných vzťahov na Oxfordskej univerzite. Na jar 1945 odišiel do USA, kde sa stal profesorom na Colgate University v Hamiltone. Po februári 1948 sa angažoval v „Rade slobodného Československa“. Prezentoval sa aj ako publicista-politológ, vo svojich knihách a štúdiách sa venoval dejinám a prítomnosti česko-slovenskej politiky a medzinárodných vzťahov. Zomrel v Herndo­ne pri Washingtone 27. septembra 1973.
V roku 1995 scenárista a režisér Fedor Bartko nakrútil o Štefanovi Osuskom dokumentárny film pod názvom Spomienka nikdy nesklame (Slovenská televízia Bratislava).
Soul
thumb|Mestská brána Namdämun bola kedysi jednou zo vstupných brán do Soulu
Polohopis
Soul leží na severozápade Kórejskej republiky, iba južne od hraníc s KĽDR,  tzv. demilitarizovanej zóny. Rozprestiera sa po oboch brehoch splavnej rieky Han-gang (한강) a je obklopený 8 vrchmi. Mesto leží v nadmorskej výške 80 metrov nad morom, pričom najvyšší bod mesta je vo výške 836 metrov nad morom. Svojou rozlohou je najväčším mestom v krajine.
„Veľký Soul“ je názov pre oblasť zoskupujúcu hlavné mesto Soul a prímorské mesto Inčhon (인천), ktoré sa nachádza iba niekoľko kilometrov západne od Soulu. Na rozlohe má viac ako 23 miliónov obyvateľov, čo je druhá najväčšia metropolitná oblasť na svete, hneď po Tokiu. Asi štvrtina obyvateľov Kórejskej republiky žije v hlavnom meste a takmer polovica obyvateľov v metropolitnej oblasti.
Podnebie
Soul sa nachádza v miernom podnebnom pásme kontinentálneho rázu, ktoré je typické pre monzúnové oblasti a charakteristické výrazným rozdielom medzi teplotami v lete a v zime. Priemerná teplota v letných mesiacoch je 25 °C, v zimných mesiacoch okolo −4 °C. Priemerné množstvo zrážok v lete je, v zime okolo.
Názov mesta
right|thumb|Palác Kjongbok-kung, 19. storočie Historicky mesto menilo názov už od raných čias. V čase kráľovstva Päkče sa nazývalo Üjesong (위례성). Počas dynastie Korjo ho nazývali Namgjong (남경), čo v preklade znamená „Južné hlavné mesto“ a nakoniec počas 500 rokov dynastie Čoson malo dva názvy Hanjang (한양) a Hansong (한성). Dnešný názov mesta, ktorý sa oficiálne používa od roku 1945, v súčasnom kórejskom jazyku znamená „hlavné mesto“ a je odvodený od názvu „sorabol“, ktorým sa počas panovania dynastie kráľovstva Silla označovalo hlavné mesto, dnes známe ako Kumsong (금성). Názov „Soul tchukpjol-si“ (서울특별시) sa používa na označenie administratívneho celku. Zaujímavý je fakt, že názov „Soul“ sa nedá zapísať pomocou znakov hanča, ale jedine pomocou kórejskej abecedy hangul.
Dejiny
Prvé správy o sídlisku na mieste dnešného Soulu pochádzajú z roku 18 pred Kr. Neskôr tu vznikali ešte ďalšie osady nesúce rôzne názvy. Širšie okolie dnešnej metropole sa zhruba od 8. storočia nazývalo Hanjang (한양). V roku 1394 sa mesto dočkalo povýšenia na hlavné mesto dynastie kráľovstva Čoson a o niečo neskôr sa jeho meno zmenilo na Hansong (한성). V 16. storočí mesto napadli a poškodili Japonci a v roku 1636 sem vtrhli bojovníci z Číny. Na tomto základe Kórea uznala čínsku dynastiu Čching. V roku 1895, po čínsko-japonskej vojne, bola podpísaná šimonosecká zmluva, ktorá ukončila vazalský vzťah Kórey voči Číne. V roku 1897 bolo kráľovstvo Čoson premenované na Cisárstvo veľkého národa Han (Tähan čegug / 대한제국 / 大韓帝國) s hlavným mestom Soul.
Po skončení rusko-japonskej vojny došlo medzi víťazným Japonskom a porazeným Ruskom k uzatvoreniu zmluvy o Kóreu. Dňa 8. septembra 1945, po japonskej kapitulácii, vstúpila do Soulu armáda USA. V auguste 1948 bola vyhlásená nezávislá Kórejská republika s hlavným mestom Soul.
Administratívne rozdelenie
left|thumb|Mestské štvrte v Soule Soul je rozdelený na 25 mestských štvrtí nazývaných "gu" (구), z ktorých 14 sa nachádza severne a 11 južne od rieky Han-gang (한강). Štvrte sa potom delia na 522 obvodov nazývaných "dong" (동). Najväčšou mestskou štvrťou podľa rozlohy je Sočcho-gu (서초구) a podľa počtu obyvateľov Songpcha-gu (송파구).
Obyvateľstvo
Soul sa zaraďuje k mestám s najnižšou kriminalitou na svete. Okrem domácich obyvateľov v ňom nájdeme rozsiahle komunity prisťahovalcov z Číny a Japonska, ako aj zahraničných turistov. Najviac ľudí s rôznorodými kultúrami a zvykmi z celého sveta žije v mestskej časti Sočho-gu (서초구), v ktorej okrem najväčšej komunity Francúzov žije i väčšina zahraničných diplomatov. Polovica obyvateľov je bez uvedenej príslušnosti ku konkrétnemu vierovyznaniu. Najrozšírenejšími náboženstvami sú budhizmus a kresťanstvo (každé v priemere 25 % z populácie).
Šport
V roku 1988 sa v Soule konali 24. Letné olympijské hry a v roku 2002 bol Soul jedným z miest (12 v Kórei a 12 v Japonsku), v ktorých sa konali 17. majstrovstvá sveta vo futbale.
Futbal v meste sa teší z veľkej popularity. Jediným zástupcom v najvyššej futbalovej lige K-League je mužstvo FC Soul, ktoré od roku 2004 hráva domáce zápasy na svojom vyše 68-tisícovom štadióne Seoul World Cup Stadium. Počas 17. majstrovstiev sveta vo futbale sa tu konal otvárací ceremoniál a boli odohraté tri zápasy. V amatérskej futbalovej súťaži K3 League hrávajú domáce zápasy v Soule dve mužstvá: Soul United a FC Unphjong.
V meste hrajú i dve bejzbalové mužstvá Doosan Bears a LG Twins, ktoré svoje domáce zápasy hrávajú striedavo na spoločnom štadióne Čamšil. V najvyššej basketbalovej lige KBO má Soul dva tímy, a to Soul Samsung Thunders a Soul SK Knights.
Národné bojové umenie Taekwondo (po slovensky vyslov tchäkwondo) je najznámejším druhom športu, ktorý vznikol v Kórejskej republike. Svetová organizácia Kukkiwon, ktorá ho zastrešuje, sídli v mestskej časti Kangnam-gu (강남구).
Hospodárstvo
Hlavné mesto je najprosperujúcejším mestom Kórejskej republiky. Je tu tradične najnižšia nezamestnanosť a veľa obyvateľov z iných častí krajiny sem cestuje za prácou.
V Soule sídli množstvo dôležitých firiem, finančných inštitúcií, telekomunikačných operátorov, veľkých filmových štúdií, ako aj nadnárodných spoločností Hyundai, Kia Motors, LG Group, Samsung.
Doprava
right|thumb|Premávka na ulici Teheranno, mestská časť Kangnam-gu right|thumb|Pohľad na medzinárodné letisko Inčhon right|thumb|Rýchlovlak KTX Rozmach dopravy v Soule sa datuje do čias Kórejského kráľovstva (1897 – 1910), kedy boli postavené prvé cesty pre automobily a vzniklo prvé železničné a električkové spojenie medzi Soulom a prímorským mestom Inčhon (인천). V súčasnosti, po výsledkoch diverzifikácie, je dopravná sieť v Soule jedným z najväčších dopravných uzlov v Ázii.
Cestná doprava
Soul je napojený na najvyťaženejšiu diaľnicu Kjongbu kosoktoro (경부 고속도로), ktorá ho spája s mestami Suwon (수원), Tädžon (대전), Kumi (구미), Tägu (대구) a Pusan (부산). Jej číselné označenie je 1 a dĺžka trasy je 428 kilometrov.
Rýchlostná komunikácia prvej triedy Kjongin kosoktoro (경인 고속도로) s číselným označením 120 spája hlavné mesto a Inčchon. Dokončená bola v roku 1968 ako prvá štvorpruhová diaľnica v štáte. Zo všetkých diaľnic táto jediná nie je spoplatnená.
Ďalšia významná diaľnica má označenie 130 a spája Soul s medzinárodným letiskom v Inčchone.
Autobusová doprava
Ide o najekonomickejšiu a ľahko dostupnú formu dopravy. Autobusy sa tu rozlišuju podľa farieb. Modrú majú autobusy, ktoré jazdia na relatívne dlhé vzdialenosti. Zelené autobusy jazdia na kratších linkách a väčšinou majú zastávky na miestach, kde sa dá prestúpiť na metro alebo iný autobus. Červené autobusy sú expresné a jazdia do prímestských oblastí. Źlté autobusy operujú v uzavrenom okruhu v rámci Soulu. Mnoho ciest v meste má vyhradený pruh len pre autobusy.
Metro
Metro v Soule patrí medzi najvyťaženejšie na svete a s dĺžkou 406 km je 3. najdlhším na svete. Má 9 liniek a denne prepraví viac ako 8 miliónov ľudí. Stavba metra začala v roku 1974 a každým rokom sa rozširuje. Podľa prieskumov sa jedná o najmodernejšie metro na svete. Väčšina vozov je vybavená digitálnymi obrazovkami a vyhrievanými sedadlami.
Železničná doprava
Železničná doprava v Kórejskej republike patrí medzi najpopulárnejší a najrýchlejší prepravný spôsob. Husto vybudovaná železničná sieť spája Soul s každým väčším mestom v štáte. Na niektorých pravidelných linkách sa využíva rýchlovlak KTX (Korea Train Express), ktorého maximálna rýchlosť je vyše 300 kilometrov za hodinu. Dôležité dopravné spojenie rýchlodráhou KTX medzi Soulom a juhovýchodným prímorským letoviskom Pusan (부산) bolo dokončené v roku 2004. Na trati je množstvo tunelov a viaduktov. Čas cestovania sa tak na jednej z najvyťaženejších dopravných ciest skrátil na 150 minút.
Partnerské mestá
Soul spolupracuje na medzinárodnej úrovni s množstvom miest či štátov. Zatiaľ posledná podpísaná zmluva o oficiálnom partnerstve bola v roku 2006 s americkým hlavným mestom Washington, D.C. V zozname miest je rok uvedený v zátvorke rokom podpísania zmluvy o partnerstve.
Lucija
náhľad|Lucija Lucija je sídlo v Slovinsku na pobreží Jadranského mora. S počtom obyvateľov blízkym číslu 5800 je najväčším slovinským sídlom, ktoré nie je samostatnou obcou - je administratívne súčasťou Občiny Piran.
Súčasnosť
V Lucii nikdy nebol vo väčšej miere priemysel, hlavným zdrojom príjmov je cestovný ruch a s ním súvisiace služby a obchod. Ďalším zdrojom obživy je poľnohospodárstvo. Miesto je oficiálne dvojjazyčné - slovinsko-talianske.
Bukovice (okres Náchod)
Bukovice je obec v Česku v okrese Náchod v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 362 obyvateľov, z toho 193 mužov a 169 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 40,9 roka, ženy 43,5 roka).
Sévérac-l’Église
Sévérac-l’Église je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 412 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pchjongjang
right|thumb|Pchjongjang
Mesto má rozlohu a podľa sčítania v roku 2010 4,14 milióna obyvateľov. Je politickým, kultúrnym a ekonomickým centrom s dominantným postavením v krajine. Nachádzajú sa tu všetky vládne úrady a inštitúcie, ako aj množstvo monumentálnych stavieb – pamätníkov.