cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chorus Comenianus
Sólisti
Z mužských sólistov to bol Lukáš Čerepán a Andrej Ďurica (víťaz súťaže Košický zlatý poklad v roku 2001). Ondrej a Michal Chomovci (v súčasnosti členovia skupiny Iconito, ktorá vyhrala súťaž Košický zlatý poklad v roku 2014 . Počas 22 rokov existencie tohto mládežníckeho telesa sa v ňom vystriedalo aj mnoho sólistov, ktorí vyšli z radov študentov tohto gymnázia a nevenujú sa hudbe a spevu profesionálne,o to viac si vážime túto ich dobrovoľnú aktivitu. Sú to napríklad Jarmilka Plesková teraz Frištiková, Barborka Fuzesiová, Mária Marcinková, Soňa Bachledová, Branislav Hudymač. Spevácky zbor na klavíry sprevádzali za tie roky nadaní študenti Gymnázia J. A. Komenského napr. Viktor Bratko, Michal Bogdan, Peter Arvai, Martina Chytráčková a Ján Fiľak.
Koncerty
Prvým koncertom zboru bolo vystúpenie na vianočnej akadémii školy hneď v prvý rok jeho vzniku. Chorus Comenianus každoročne spieva vianočný koncert v Evanjelickom kostole na Mlynskej ulici v Košiciach. Zbor je v posledných rokoch pravidelným hosťom pri otváraní košických vianočných trhov.
31. marca 2004 zbor vystúpil na slávnostných bohoslužbách TE DEUM v Bratislave, na počesť vstupu Slovenska do Európskej únie.
4. októbra 2007 vystúpil zbor v priestoroch prešovského Divadla Jonáša Záborského pri príležitosti tretieho ročníka Medzinárodného ekumenického koncertu sakrálnych spevov.
21. decembra 2008 vo veľkej sále Historickej radnice na Hlavnej ulici v Košiciach bol zbor súčasťou vyvrcholenia Košických Vianoc, keď spolu s Cigánskymi diablami, orchestrom Štátneho divadla Košice a so sólistami Jaroslavom Dvorským a Michaelou Varády účinkovali na koncerte Otvor svoje srdce.
Každoročným vystúpením je aj Festival sakrálneho umenia, ktorý prezentuje sakrálne umenie nielen v hudobnej ale aj speváckej či výtvarnej oblasti.
Zbor vystupuje aj pri špeciálnych príležitostiach, akými boli napríklad celoslovenský Evanjelický festival v Žiline alebo pri príležitosti Dňa reformácie v školskom roku 2001/2002, na ktorom sa zúčastnil aj vtedajší prezident Slovenskej republiky. Chorus Comenianus odohral aj koncert v budove Slovenského rozhlasu v Bratislave za účasti vyslanca pre Európsku úniu Erika van den Lindena pri príležitosti podujatia LUX IN TENEBIS (Svetlo v temnotách).
Zbor sa každoročne v septembri presúva na týždeň do Chorvátska, počas ktorého koncertuje po celej Makarskej riviére.
V júni 2008 zbor spieval na Stretnutí kresťanov, ktoré sa konalo v Bratislave na Hlavnom námestí. Účinkovali popri mužskom spevokole CZ ECAV z Brezovej pod Bradlom.
Dňa 15.9.2014 sa uskutočnil jubilejný X. NAPS Medzinárodný ekumenický koncert v historickej budove SND v Bratislave. Evanjelickú cirkev prišiel reprezentovať Chorus Comenianus.
Ocenenie
7. mája 2001 udelilo Mestské zastupiteľstvo v Košiciach Cena mesta Košice zboru Chorus Comenianus za šírenie dobrého mena mesta Košice doma i v zahraničí, za umeleckú činnosť a zachovávanie kultúrneho bohatstva, za upevňovanie ekumenického života v meste i mimo neho, za duchovné obohacovanie a za vedenie mladej generácie k zachovávaniu tradícií.
Pečeňany
Pečeňany sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Valentin Otzler
Valentin Otzler (*  Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis
Kazateľ nem. evanjelický obce v Banskej Bystrici (1544-1556).
Jarville-la-Malgrange (obec)
Jarville-la-Malgrange je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Annemarie Moserová-Pröllová
Annemarie Moserová-Pröllová (* 27. marec 1953, Kleinarl, Rakúsko) je bývala rakúska lyžiarka. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhrala 17. januára 1970. Celkovo vyhrala 62 pretekoch Svetového pohára.
Deauville
Deauville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 3915 obyvateľov (2009).
Budiš (potok)
Budiš je potok v hornom Turci, v západnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to pravostranný prítok Jasenice, meria 3,1 km a je tokom V. rádu.
Pramení v pohorí Žiar, v podcelku Vyšehrad, na severovýchodnom svahu Košariska (685,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 570 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, vstupuje do Turčianskej kotliny, do podcelku Diviacka pahorkatina, kde zľava priberá Jantošeje jarok (0,5 km) a na krátkom úseku tečie smerom na východoseverovýchod. Následne pokračuje smerom na sever, pričom sa esovito stáča, podteká cestu III. triedy spájajúcu Dubové a Budiš, pričom preteká okrajom Budiša. Severovýchodne od stredu spomenutej obce sa v nadmorskej výške cca 469 m n. m. vlieva do Jasenice.
Pulversheim
Pulversheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rovartani lapok
Rovartani lapok (po slovensky "Entomologické listy") – významný maďarský entomologický časopis, ktorý vychádzal v rokoch 1884 – 1923 v Budapešti. Vydavateľom bol Magyar Entomologiai Társaság. Celkove vyšlo cca 25 ročníkov tohto časopisu. Jednotlivé čísla vychádzali mesačne, ale nevychádzali vždy celkom pravidelne. Písané boli v maďarčine, s nemeckým resumé. V časopise uverejňovali svoje práce mnohí významní entomológovia z územia celého Uhorska (vrátane Slovenska). V časopise boli uverejňované práce systematické, bionomické a faunistické. Tiež tu boli nekrológy niektorých znamejších uhorských entomológov, kde boli i ich portréty. Niekedy sú tieto práce jediné, kde sa zachoval portrét týchto entomológov. V časopise boli i recenzie niektorých významných entomologických kníh, ktoré písali uznávaní entomológovia Uhorska. Publikovali tu uhorskí entomológovia, ako napr.: Ernő Csiki, Lajos Abafi-Aigner, Lajos Biró, Eugen Pažický, Ferdinand Uhryk, János Pável, Géza von Horváth, Ján Frivaldský, Gyula Dahlström, Ede Agost Hudák a mnohí iní.
Fayence (kantón)
Fayence je francúzsky kantón v obvode Draguignan v departemente Var v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Tvorí ho 8 obcí.
Brigitte Irrgangová
Brigitte Irrgangová (* 10. február 1943, Handlová – † 29. september 1954, Loitz, Nemecko) bola nemecká mučenica. Na prelome tisícročia, takmer 50 rokov po smrti Brigitte Irrgang, sa jej dostalo cti, že bola prijatá do zoznamu „mučeníkov Kristových“. Ten bol vytvorený na podnet Svätého Otca, pápeža Jána Pavla II. preto, aby ľudia čerpali dôveru a nádej zo spomienok na tieto vzory. Jej životnému príbehu venoval skladateľ Nikolaus Schapfl (* 1963) oratórium BRIGITTE.
Život
Brigitte Maria Juliana Irrgang sa narodila v Handlovej na strednom Slovensku, v obci osídlenej Nemcami. Jej otec, Wilhelm Irrgang (1907-1990) pochádzajúci z Gelnice, bol riaditeľ školy v Handlovej a podporoval nadregionálny kultúrny život. Brigittina matka, Jolanta Irrgang Paull (1907-1998), pochádzala zo starousadlíckej handlovskej rodiny. Brigittin rodný dom je škola na námestí, ktorú vybudoval jej otec. Pokrstená bola 14. februára 1943 vo farskom kostole svätej Kataríny. Bola piatym zo šiestich detí a jediným dievčaťom.
Po evakuácii a následnom vyhnaní z vtedajšieho Československa sa rodina v lete 1946 dostala do mestečka Loitz v Prednom Pomoransku. Aj v novom prostredí žila rodina Irrgangová verne jej katolíckemu vierovyznaniu, čo v tamojšej diaspóre znamenalo nielen dlhé chodenie do 12 km vzdialeného kostola, ale najmä nezlomnosť tvárou v tvár režimu NDR a jeho udavačom. Brigitte bola dievča tešiace sa zo života, také „slniečko“.
Katolícky kňaz Heinrich Wessels (1906-1994) z Demmína už koncom roka 1954 v správe označil Brigittu Irrgangovú za "mučeníčku čistoty". Nazval ju "malou Máriou Goretti zo severu".V deň jej pohrebu dostal po rokoch márneho úsilia od úradov NDR povolenie postaviť v Loitzi malý katolícky kostol. Na pamiatku Brigitty bola pomenovaná Kaplnka svätej Márie Goretti. Táto kaplnka postavená v roku 1955 bola v roku 2013 opustená. Pamätná tabuľa pred objektom na Schwedenstraße cituje z farskej kroniky a spomína históriu kaplnky a jej vzťah k Brigitte Irrgangovej.
Svedectvo viery 20. storočia
Na prelome tisícročí, takmer 50 rokov po smrti Brigitty Irrgangovej, bola spolu s približne 700 nemeckými mučeníkmi 20. storočia zaradená do zoznamu "Svedkovia Krista", ktorý bol zostavený na podnet pápeža Jána Pavla II. Ľudia by mali čerpať dôveru a nádej do budúcnosti zo spomienky na tieto vzory, ktoré minulé storočie vytvorilo napriek svojim veľkým temnotám. 7. mája 2000 si týchto svedkov viery z celého sveta verejne uctil pápež pri slávnostnom akte v rímskom Koloseu. Neskôr im v Rime na ostrove na rieke Tiber zasvätil kostol San Bartolomeo.
Zachované písomné svedectvá o Brigitte Irrgangovej boli publikované v roku 2003. Tieto písomnosti vrhajú mimoriadne svetlo na jej život a okolnosti jej smrti. Predovšetkým dobové svedectvá Brigittiných učiteľov, kňaza, priateľa a ďalších rodinných priateľov prinášajú dojmy o jej jasnej, srdečnej a zároveň hlboko náboženskej povahe.
V októbri 2004 oslávilo mesto Loitz 50. výročie Brigittinej smrti spolu s katolíckymi a evanjelickými farnosťami a karpatskými Nemcami z Handlovej a rôznych častí Nemecka. Kázeň na ekumenickej bohoslužbe v protestantskom Kostole svätej Márie mal berlínsky kardinál Georg Sterzinsky. Hlavný príhovor predniesol kolínsky prelát Helmut Moll, ktorý podrobne vysvetlil, prečo bola Brigitta napriek svojmu mladému veku zaradená medzi mučeníkov. Brigittin odkaz formuloval takto: "Ani tento život, ktorý sa skončil mladý, nebol márny, zanechal trvalú stopu a dáva nádej. Brigittin osud je pripomienkou mnohých detí a mladých ľudí, ktorí boli zavraždení podobným spôsobom a v zastúpení vytrháva aj ich zo zabudnutia." Slávnosť sa skončila koncertom členov medzinárodne oceneného speváckeho zboru Permoník z Karvinej (Česko) pod vedením Isy Stojanovej, rodenej Paullová z Handlovej, hlasovej pedagogičky zboru a Brigittinej sesternice.
Brigittino rodisko na Slovensku
Pri príležitosti 50. výročia Brigittinej smrti umiestnilo mesto Handlová dvojjazyčnú pamätnú tabuľu na "Škole na kruhu", ktorú založil Brigittin otec a ktorú slávnostne odhalili spolu s farnosťou a Karpatskonemeckou miestnou skupinou.
Dňa 10. februára 2018 sa tu konala oslava 75. narodenín Brigitty za účasti detského speváckeho zboru Permoník. Zúčastnil sa na ňom primátor mesta, ako aj predseda Karpatskonemeckého spolku na Slovensku Ondrej Pöss. Regionálna televízia odvysielala úryvok z osláv.
Oratórium BRIGITTE
Oratórium BRIGITTE v siedmich scénach pre miešaný zbor, sóla, rozprávača a klavír skomponoval Nikolaus Schapfl k 60. výročiu smrti Brigitty Irrgangovej a venoval ho jej mladíckemu umučeniu. Nikolaus Schapfl napísal libreto v spolupráci s Petrom H. Irrgangom.
Oratórium malo premiéru 11. augusta 2017 v evanjelickom kostole svätej Márie v Loitzi v podaní speváckeho zboru Permoník, Karviná, pod vedením Martiny Juríkovej. Priamy prenos a DVD pripravila katolícka televízia EWTN-TV. Ďalšie premiéry nasledovali v Greifswalde a v Berlíne.
Vtedajší starosta mesta Loitz Michael Sack opisuje význam oratória takto: "Aj z temných udalostí môže vychádzať svetlo a nádej. Je to perspektíva, ktorá presahuje hranice nášho mesta a zároveň je zameraná do budúcnosti."
Pomník Brigitty v Loitzi
V tesnej blízkosti miesta, kde Brigitta žila so svojou rodinou, kde chodila do školy a hrala sa s ostatnými deťmi, kde nakoniec musela položiť svoj život, vzniklo pamätné miesto. Tento pamätník nestojí priamo na mieste zločinu, ale kúsok od neho pri malom moste a zvyškoch starých mestských hradieb. Nepripomína sa hrozný zločin, ale Brigitttin život v Loitzi ako mladej spoluobčianky, na ktorej radosť zo života a charizmu sa v Loitzi spomína dodnes. Dielo navrhol a realizoval kamenársky majster Joachim Feilhaber (1946-2013), Jarmen. Malé červené dlažobné kocky a sú položené v tvare kríža. V priesečníku ramien kríža sa týči guľa z červeno-antracitovej halmstadskej žuly. Guľa je vyrezaná smerom k slnku a škole. Do brúseného povrchu je vložená sklenená guľa, do ktorej boli laserovou technológiou vyryté kontúry diamantu. Svetelné lúče sa v ňom lámu a fascinujú pozorovateľa.
Na rezanom povrchu žulovej gule je tento nápis:
"Birgitta Irrgangová: znamenie nádeje, svedok viery, svetlo v našom temnom svete. Narodená 10. februára 1943 v Handlovej (Slovensko), v roku 1946 vyhnaná do Predpomoranska, od roku 1949 bytom v Loitzi, žiačka školy v Diesterwegu, násilná smrť 29. septembra 1954. Svojou radosťou zo života a láskavou ochotou si získala srdcia obyvateľov Loitzu. Obľúbili sme si ju v jej jasnosti, odvahe a dobrosrdečnosti."
Charakter miesta dotvárajú lavičky a stoličky z rovnakej žuly, ktoré podnecujú k nutkavému sedeniu, pozeraniu, premýšľaniu a rozprávaniu.
Brigitte Irrgang v rozhovore
Spolok priateľov venoval svoje iniciatívy Brigittinej pamiatke. Spočiatku sa objavil smútok a zdesenie nad zločinom, ktorého obeťou sa Brigitta stala. Od prvej verejnej prednášky o Brigitte v septembri 2001 na ostrove Rujana sa pozornosť vždy sústredila na Brigittino posolstvo pre dobré spolužitie ľudí s rôznymi svetonázormi. Nálada sa zmenila. "S takýmito ľuďmi by som chcel budovať budúcnosť - v cirkvi i vo svete," vyznal sa po desiatich rokoch biskupský vikár, berlínsky prelát Dr. Stefan Dybowski. Brigittu odporúčal ako príťažlivý vzor kresťanského svedectva v sekularizovanej spoločnosti.
Na Svetových dňoch mládeže 2005 v Kolíne nad Rýnom prejavilo veľa mladých ľudí záujem dozvedieť sa o Brigitte. Letáky o nej poskytovali informácie v ôsmich jazykoch.
Prelát Helmut Moll predstavil 10. apríla 2019 v Demmine siedme vydanie dvojzväzkového nemeckého martyrológia 20. storočia. Predložil zoznam so "žiadosťou o začatie procesu blahorečenia Brigitty Irrgangovej". Odvtedy sa k tejto žiadosti pripojilo mnoho ľudí svojimi podpismi. Kolínska arcidiecéza udelila 4. marca 2020 povolenie na tlač a súkromné používanie modlitebného lístka o Brigitte Irrgangovej.
Hnutie fokoláre
Hnutie fokoláre, známe aj pod názvom Dielo Máriino, je laické cirkevné hnutie, ktoré vzniklo 7. decembra 1943 v Taliansku. Založila ho Chiara Lubichová.
Členovia hnutia sa snažia svojím spôsobom života osloviť okolie. Chce sa venovať všetkým oblastiam života: mládeži, rodinám, politike, masmédiám, ekonomike a pod.
Vzhľadom na široký záber nie je jednoduché hnutie Fokoláre stručne charakterizovať. Medzi hlavné charakteristiky patria jednota, vzájomná láska, láska k ukrižovanému Ježišovi, život z Božieho slova a Eucharistie, mariánska spiritualita, podiel na Mystickom tele Kristovom, inšpirácia Duchom Svätým.
Na Slovensku vychádzal časopis Nové mesto spoločne pre Česko a Slovensko od roku 1990, od roku 1998 vznikli však už dva časopisy – v českom a v slovenskom jazyku. Ide o informačno-formačný dvojmesačník.
Quilotoa
Quilota je názov pozostatku dacitového dómu a kaldery, ako výsledku prejavu sopečnej činnosti v najzápadnejšej časti ekvádorských Ánd. Nachádza sa asi 35 km severozápadne od mesta Latacunga.
Kaldera má priemer 3 km a strmé steny, vystupujúce 400 m nad hladinu 250 m hlbokého jazera. Pod vodou sa nachádzajú aj zvyšky dómu a horúce pramene. Sopka naposledy eruptovala približne okolo roku 1280. Táto erupcia vyprodukovala približne 10 mld. m3 sopečného popola a prachu a množstov pyroklastických prúdov a lahárov - bola to, čo sa týka objemu vyvrhnutého materiálu, najväčšia erupcia v severných Andách. Následným kolapsom dómu sa vtvorila kaldera. Neskoršie erupcie nie sú potvrdené.
Iné projekty
.
Sekundárny elektrochemický článok
náhľad|Ni-MH články formátu AA náhľad|Li-iónový článok pre digitálne fotoaparáty Sekundárny elektrochemický článok (iné názvy: sekundárny článok, vratný elektrochemický článok, akumulátor, akumulátorový článok, hovorovo: nabíjacia batéria) je elektrochemický článok, ktorý po nabití (chemickej reakcii vyvolanej jednosmerným prúdom) je schopný spustiť opačnú chemickú reakciu, ktorou vzniká jednosmerný prúd (opačného smeru ako prúd nabitia).
Životnosť
Životnosť väčšiny chemických akumulátorov sa pohybuje okolo 3 rokov (približne 1 000 nabíjacích cyklov). Existujú však aj akumulátory so životnosťou okolo 6 rokov (olovené a nikel-kadmiové). Počas tejto doby postupne klesá kapacita akumulátora kvôli chemickej korózii elektród, zhoršovaniu izolačných vlastností separátorov a nevratným zmenám elektrolytu. Keď dosiahne kapacita menej ako 70 % nominálnej kapacity (vyznačenej na obale), považuje sa to za koniec životnosti akumulátora.
Životnosť akumulátora výrazne znižuje používanie pri vysokej teplote (35 °C a viac), časté prebíjanie alebo pridlhé ponechanie vo vybitom stave.
Využitie
Akumulátory sa využívajú v mnohých zložitejších strojoch ako pomocný zdroj energie. Olovené akumulátory sú súčasťou každého automobilu ako zdroj pre štartér. Akumulátory poháňajú klasické ponorky, robia sa aj pokusy s pohonom pre ďalšie dopravné prostriedky. Dôležité je aj využitie v spotrebnej elektronike. Akumulátor obsahuje napríklad notebook, alebo mobilný telefón.
Hlavné parametre akumulátorov
Medzi hlavné parametre akumulátorov patrí:
Iné projekty
.
Konrad Wachsmann
Konrad Wachsmann (* 16. máj 1901, Frankfurt nad Odrou, Nemecko - † 26. november 1980, Los Angeles, USA) bol nemecký architekt.
Život
thumb|Letný dom A. Einsteina Konrad Wachsman sa narodil židovským rodičom vo Frankfurte nad Odrou. Po vyučení sa za tesára študoval v rokoch 1920 a 1924 na univerzitách v Berlíne a v Drážďanoch. Potom sa stal študentom konštruktéra Hansa Poelziga v Berlíne a v Postupime, ktorý bol jedným z hlavných reprezentantov expresionistickej architektúry v Nemecku.
Wachsmann bol vedúcim architektom v tom čase najväčšej konštrukčnej spoločnosti zaoberajúcej sa drevenými konštrukciami v Európe Christoph & Unmack AG v meste Niesky. V roku 1924 vyvinul prefabrikované drevené konštrukčné systémy pre rodinné domy, z ktorých najznámejší je letné sídlo Alberta Einsteina v obci Caputh neďaleko Postupimu. Wachsmann obdržal v roku 1932 Rímsku cenu Pruskej akadémie umení. To mu umožnilo pracovať v nemeckej akadémii v Ríme zvanej Villa Massimo.
Einstein, ktorý žil už v Spojených štátoch amerických určitý čas, mu pomohol v roku 1941 s emigráciou do USA. V 40-tych rokoch Wachsmann spolupracoval s architektom Walterom Gropiusom a spolu vyvinuli prefabrikovaný panelový systém vďaka ktorému sa stali slávnymi. Učil na Inštitúte dizajnu v Chicagu a neskôr na univerzite v Illinois. V roku 1964 sa presunul na Univerzitu Južnej Kalifornie v Los Angeles. V tom čase okrem iného pracoval aj na zdokonaľovaní samonosných konštrukcií, konštrukčnom inžinierstve a ich masovej výrobe. Pri príležitosti stých narodenín Alberta Einsteina v rokoch 1978/1979 pomohol s rekonštrukciou jeho letného domu v Caputh.
Konrad Wachsmann zomrel vo veku 79 rokov v Los Angeles v novembri 1980. Pochovaný je na jeho vlastné prianie vo svojom rodnom meste, vo Frankfurte nad Odrou.
Třebařov
Třebařov je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 918 obyvateľov, z toho 460 mužov a 458 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 38,5 roka, ženy 42,2 roka).
ISO 3166-2:PA
Kódy ISO 3166-2 pre Panamu identifikujú 9 provincii a teritórium Kuna Yala. Prvá časť (PA) je medzinárodný kód pre Panamu, druhá časť pozostáva z jedného čísla identifikujúceho provinciu a písmena Q pre Kuna Yala.
NHL 2001/2002
Sezóna 2001/2002 bola 85. sezóna NHL. Víťazom Stanley Cupu sa stal tím Detroit Red Wings.
4534 Rimskij-Korsakov
4534 Rimskij-Korsakov je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 6. augusta 1986. Planétka je pomenovaná podľa ruského hudobného skladateľa Rimskij-Korsakova.
Železník lekársky
Železník lekársky, ľudovo aj verbena (Verbena officinalis), je jednoročná až trváca liečivá rastlina z čeľade železníkovité (Verbenaceae). Železník lekársky je nízka letnička hodiaca sa predovšetkým do skaliek. Môžeme ju tiež pestovať v kvetináči. Kvitne krásnymi fialovými kvietkami od júla do konca augusta.
Už v staroveku bola táto rastlina rozšírená a dokonca ponímaná ako rastlina, ktorá má nadprirodzenú moc. Čerstvú šťavu môžeme použiť na kloktanie. Z listov sa pripravuje čaj pri zažívacích problémoch alebo sa môžu sušiť a dávať na rany.
Cahors (obvod)
Cahors je obvod v departemente Lot a regióne Occitánia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 13 kantónov a 135 obcí.
Betlehem (sídlo)
Betlehem (arab. Bajt Lahm, hebr.  Bet lechem) je mesto na Západnom brehu Jordánu 8 kilometrov južne od Jeruzalema. Žije tu asi 30 000 obyvateľov a je hlavným mestom betlehemského guvernorátu Palestínskej samosprávy a centrom palestínskeho cestovného ruchu a kultúry.
Tóra označuje Betlehem ako mesto Dávidovo, v ktorom bol korunovaný za kráľa Izraela. Novozákonné evanjeliá označujú Betlehem ako miesto narodenia Ježiša Nazaretského. V meste sídli jedna z najstarších kresťanských komunít na svete.
Dejiny
Počas povstania Bar Kochby (132 – 135) bolo mesto spustošené a Rimania dali na mieste Ježišovho narodenia vybudovať svätyňu zasvätenú Adónovi. O dve storočia neskôr tam nechala Svätá Helena postaviť vôbec prvý kresťanský kostol – Chrám Narodenia Pána.
V roku 529 bolo mesto vyplienené Samaritánmi, no onedlho bolo obnovené. V roku 637 mesto dobyl arabský chalífa Umar ibn al-Chattáb a v 1099 sa mesta zmocnili križiaci, ktorí ho opevnili a nahradili jeho pravoslávne duchovenstvo rímskokatolíckym. To bolo vyhnané po ovládnutí Betlehema sultánom Saladinom. Mestské hradby boli zničené v roku 1250, keď mesto dobyli Malmukovia a následne postupne obnovené počas nadvlády Osmanskej ríše.
Po páde ríše počas prvej svetovej vojny pripadlo mesto pod správu Spojeného kráľovstva v rámci Britského mandátu v Palestíne. Na základe rozhodnutia OSN o rozdelení Palestíny z roku 1947 mal Betlehem pripadnúť arabskému štátu, no po izraelskej vojne za nezávislosť zostalo po roku 1948 pod jordánskou správou. To sa zmenilo v roku 1967, kedy v šesťdňovej vojne dobyl územie západného brehu Jordánu Izrael. Od roku 1995 je Betlehem na základe izraelsko-palestínskych mierových dohôd súčasťou Palestínskej samosprávy.
Jakub II. Pauli
'''Jakub II. Pauli''' (Pauli, Jakob di) (*  Taliansko) bol staviteľ.
Životopis
Člen talianskej staviteľskej rodiny, pôsobiacej v Banskej Bystrici (1608-1660). Podľa spoločných návrhov s Jakubom di Pauli III. postavil alebo prestaval viaceré meštiacke domy, doložená je aj prestavba Benického domu v Banskej Bystrici . Prestaval Hronskú bránu v Banskej Bystrici (1638).
4914 Pardina
4914 Pardina je planétka s priemerom 59 km, ktorú objavil Felix Aguilar Observatory 9. apríla 1969.
Slovak Open
Slovak Open je profesionálny tenisový turnaj, ktorý sa hrá v interiéri na tvrdom povrchu. Je súčasťou ATP Challenger Tour. Koná sa každoročne v Aegon Aréne Národného tenisového centra v Bratislave od roku 2000. Dotácia mužskej časti je 106 000€ + (náklady na pobyt). Turnaj usporadúva Slovenský tenisový zväz.
Kláštor a kostol kamaldulov na Zobore
Kláštor a kostol kamaldulov na Zobore je barokový kláštorný komplex na úpätí vrchu Zobor (vrch) v Nitre.
História Zoborského kláštora
Pôvodný benediktínsky kláštor bol pravdepodobne založený v roku 880. Opátstvo zrušil Matej Korvín v roku 1468 po tom, čo sa opátstvo v spore medzi ostrihomským arcibiskupom a Matejom postavilo na stranu arcibiskupstva.
Kláštor bol vyplienený a úplne zničený poľským vojskom vojvodu Kazimíra v roku 1471. Rozsiahle majetky pripadli nitrianskemu biskupstvu.
Obdobie kamaldulov
Nitriansky biskup (a neskorší ostrihomský arcibiskup) Juraj Pohronec-Slepčiansky (Szelepcsényi) dal postaviť v roku 1663 na mieste opusteného kláštora kaplnku. Do správy rádu kamaldulov sa ho rozhodol dať nitriansky biskup Blažej Jaklin, ktorý chcel oživiť opustený kláštor. Biskup musel požiadať cisársky dvor o súhlas s príchodom tohto rádu do Uhorska. Cisár Leopold I. žiadosti vyhovel a v roku 1691 vydal povolenie na ich príchod. Kamalduli, nazývaní aj bieli mnísi, žili pustovníckym životom a hlásali prísne pokánie a askézu. V roku 1691 začali na starom mieste stavať nový kláštor. Spolu s kláštorom postavili aj kostol zasvätený sv. Jozefovi. Kostol mal tri brány, hlavná bola na severnej strane. Pozostatky pôvodného benedktínskeho kláštora boli v dôsledku stavebných úprav úplne zničené. Návštevníkov pri vchode vítal latinský nápis: ABSIT AB HAC PORTA TURBATOR EREMI, ODIT ENIM TURBAS TURBA SACRATA DEO (v preklade „Nech je od tejto brány vzdialený rušiteľ samoty, lebo Bohu zasvätený zbor nenávidí rušiteľov pokoja“). Blažejov bratranec Mikuláš Jaklin dokončil dostavbu v roku 1697.
Medzi mníchmi v kláštore pôsobil aj jazykovedec, autor latinsko-slovenského slovníka Romuald Hadbavný. Kláštor nechal zrušiť cisár Jozef II. v roku 1782.
Ruiny a čiastočne zachované budovy kláštora sú súčasťou areálu Špecializovanej nemocnice sv. Svorada Zobor.
ISO 3166-2:MO
Kódy ISO 3166-2 pre Macao identifikujú 2 oblasti (dištrikty). Prvá časť (MO) je medzinárodný kód pre Macao, druhá časť pozostáva z jedného písmena identifikujúceho oblasť (dištrikt).
Ingress
Ingress je exteriérová masívne multiplayerová prieniková hra na štýl rozšírenej reality, prebiehajúca takmer v reálnom čase, vytvorená tímom z Niantic Labs, začínajúcou spoločnosťou pod záštitou Google. V súčasnosti je dostupná pre zariadenia s operačným systémom Android a pre zariadenia s iOS (Apple).
Hrá má pozadie v štýle Science fiction s prvkami otvoreného dotvárania príbehu.
Pointou hry je dostať ľudí von, do prírody, na rôzne zaujímavé verejné miesta (pamiatky, umelecké diela, zaujímavosti, krajinné zvláštnosti, pomníky a pod.). V tomto je hra podobná geocachingu. Tu ale podobnosť končí a nastupuje samotný futuristický príbeh hry.
Príbeh
Jedného dňa sa na Zemi začali objavovať záhadné miesta, Portály, kde sa vytvára tajomná energia XM (eXotická hMota). Tá sa hromadí poväčšinou okolo portálov, ktoré hráči majú obsadzovať. Veľmi hmlisto definovaným pôvodom energie a portálov je popis, že pochádza od mimozemskej civilizácie, ktorá sa v hre popisuje ako Tvarovači (Shapers). Autori však nič podrobnejšie k nim neuvádzajú a pre samotný príbeh a hru je bližší popis zbytočný.
Z pohľadu príbehu sa ľudia delia na dve skupiny: Osvietených (Enlightened) a Odporcov (Resistance). Každý nový hráč si môže podľa ľubovôle zvoliť svoju "stranu". Osvietení veria, že energia a portály sú priateľskou pomocou Tvarovačov, ktorí nám chcú pomôcť v rozvoji, pokroku a povýšiť ľudskú rasu na vyššiu úroveň bytia. Odporcovia naproti tomu zastávajú konzervatívny a skeptický názor, nechcú aby mimozemšťania zasahovali do vývoja ľudstva, pretože hrozí, že nás chcú ovládnuť a zotročiť. Oba názorové tábory sa stretávajú pri boji o ovládnutie portálov.
Spôsob hrania
Na hru sa používajú skenery (typicky mobilné telefóny), pomocou ktorých je hráč prihlásený do databázy hry, mapuje svet hry okolo, hľadá energiu, portály, artefakty do inventára a pod. Na mape sa objavujú portály (podobajú sa tryskajúcim gejzírom). Energia sa typicky objavuje v tesnom okolí portálov, ale nielen tam. Hráč má za úlohu túto energiu zbierať tým, že sa fyzicky priblíži k miestu jej výskytu (jeho perimeter má priemer cca 40 m). Portály majú tri farby: zelenú, modrú a sivú podľa toho, či sú už obsadené Osvietenými, Odporcami alebo ešte neobsadené. Portály bez rezonátorov sú neobsadené. Na obsadenie je potrebné, aby hráč vypustil na neho aspoň jeden Rezonátor. Ak je už portál obsadený, hráč ho musí najprv neutralizovať (zničením protivníkových rezonátorov a módov) pomocou zbrane XMP Burster (Puška na pulzy exotickej hmoty). Portály obsadené jednou stranou sa môžu spájať do triagonálnych polí a svoju energiu a ochranu tak naďalej zvyšovať. Čím je však vzdialenosť portálov navzájom od seba väčšia, tým je potrebné viac energie na ich prepojenie. Kľúč k portálu sa získa pri hacknutí daného portálu.
Popularita
Betaverzia hry bola prvýkrát uvoľnená v obmedzenej verzii 15. novembra 2012. V máji 2013 mala už viac ako pol milióna hráčov a počet rastie geometrickým radom. Frakcia z Massachusettského technologického inštitútu usporiadala celoškolskú akciu na uctenie pamiatky Seana Colliera, policajta zastreleného v 2013 pri Bostonskom maratóne. Umiestnili svoje dva obsadené portály vedľa seba ako virtuálny pomník na mieste jeho smrti. 1. septembra 2013 sa hráči z Izraela, Cypru, Turecka a Rumunska spojili a vytvorili oblasť, ktorá bola venovaná pamiatke tých, ktorí zomreli pri tragédii Strumy vo februári 1942 (potopenie lode s 800 židovskými utečencami) a obrazec mal tvar virtuálneho pomníka.
Jaulny
Jaulny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Chiara Lubichová
Chiara Lubichová (* 22. január 1920, Trident, Taliansko – † 14. marec 2008, Rocca di Papa) bola zakladateľka a prezidentka Hnutia fokoláre (Diela Máriinho), hnutia laikov katolíckej cirkvi založeného na princípe jednoty.
Jaulny
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chiara Lubichová
Biografia
Chiara (vlastným menom Silvia, meno Chiara prijala podľa sv. Kláry z Asissi) sa narodila v Tridente (Trento) v chudobnej rodine.
V roku 1939 išla na púť do Loreta, pútnického miesta, v ktorom sa nachádza údajný dom svätej rodiny, prenesený podľa legendy na konci 13. storočia z Nazaretu. Tam mala údajne prvé videnie o budúcnosti Hnutia fokoláre.
Začiatkom 40. rokov bola Chiara Lubichová mladou učiteľkou, učila v rodnom meste na základnej škole. Na univerzite v Benátkach sa zapísala na filozofickú fakultu, ktorú kvôli vojne nedokončila.
Hnutie fokoláre
Počas vojny získala presvedčenie, že Boh je pre ňu jediný ideál, ktorý sa nezrúti. Začali sa rodiť dejiny Hnutia fokoláre.
7. decembra 1943 mala údajne videnie, v ktorom sa jej údajne prihováral Boh. Tento dátum je dnes považovaný za oficiálny začiatok Hnutia fokoláre. Začínalo ako čisto katolícke hnutie, ale v roku 1958 začalo prijímať za svojich členov aj nekatolíkov.
Dom, kde bývala s rodičmi a súrodencami, bol zničený počas bombového útoku na Trident 13. mája 1944. Jej rodina sa išla ukryť do hôr, ale Chiara ostala v meste pomáhať obetiam. Počas náletov sa ukrývala spolu so svojimi prvými družkami v úkryte a tam, pri svetle sviečky si čítali z Evanjelia. Prvé fokoláre - komunita priaznivcov Chiarinych myšlienok, bolo v malom byte na Piazza Cappuccini 2, v Tridente.
V roku 1949 Chiara spoznala Pasquala Foresiho, mladého seminaristu, ktorý po vysvätení za kňaza daroval Hnutiu fokoláre veľké pozemky v Rocca di Papa pri Ríme, kde vzniklo centrum Diela Máriinho.
Od roku 1956 sa Hnutie fokoláre rozrastalo a získavalo dobrovoľníkov z rôznych oblastí spoločenského života: politiky, ekonómie, umenia, učiteľstva, atď., ktorí sa ako laici snažia priniesť odkaz Ježiša Krista do spoločnosti.
Chiarin brat inicioval vznik časopisu Nové Mesto. V rámci Hnutia Fokoláre vychádzali zbierky klasikov antickej kresťanskej literatúry a diela sv. Augustína.
V 1964 založila mestečko Loppiano, prvé zo série mestečiek Hnutia fokoláre v rôznych štátoch sveta. V 1966 navrhla mladým, ktorí chceli radikálne žiť evanjelium, vznik Hnutia Gen (Nová Generácia).
14. marca 2008 o druhej hodine nadránom vo veku 88 rokov zomrela vo svojom dome v Ríme. Po mesačnom pobyte v nemocnici kvôli problémom s dýchaním bola na vlastnú žiadosť prepustená domov.
Útěchov (okres Svitavy)
Útěchov je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 253 obyvateľov, z toho 130 mužov a 123 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,5 roka (muži 34,3 roka, ženy 36,9 roka).
Chiara Lubichová
Ocenenia
V roku 1997 zahájila novú perspektívu medzináboženského dialógu návštevou 800 budhistických mníchov a mníšok v Thajsku. V New Yorku prednášala 3 000 čiernym moslimom zo štvrte Harlem a v Argentíne navštívila židovskú komunitu v Buenos Aires.
Raedersdorf
Raedersdorf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sekčov (rieka)
Sekčov je rieka na východnom Slovensku, v Šariši a preteká územím okresov Bardejov a Prešov. Je to významný ľavostranný prítok Torysy, meria a je tokom VI. rádu.
Pramení v Čergove na severovýchodnom svahu masívu Bukového vrchu v nadmorskej výške približne
Od prameňa tečie najprv na východ, opúšťa Čergov a vteká do Raslavickej brázdy v Ondavskej vrchovine, preteká severne od obce Hertník, severovýchodne od ktorej sa stáča na juh. Najprv priberá zľava prvý väčší prítok Tichší potok, sprava potok vznikajúci v blízkosti Hertníka a následne v obci Bartošovce tiež sprava Pastevník. Nasledujú pravostranné prítoky Hlboký potok, Fričkovský potok a Diaľne na okraji Vaniškoviec.
Ďalej tečie na juhovýchod, výraznejšie sa vlní a preteká cez Raslavice, južne od obce sa oblúkom stáča opätovne k juhu, priberá zľava najprv Hrabovec (obcou pretekajú súbežne), potom Suchý potok a následne aj pravostranný Laz. Vzápätí sa prerezáva úzkym prielomom cez masív Ondavskej vrchoviny, tu sprava priberá prítok prameniaci juhovýchodne od Žatkoviec, zľava potok zo severných svahov Dubiny, vytvára výrazný meander a vteká do Záhradnianskej brázdy v Beskydskom predhorí, severne od obce Demjata.
Preteká obcami Demjata a Tulčík, kde priberá zľava Čakaň, sprava Zápotok. Za obcou sa znovu stáča na juhovýchod, priberá ľavostranný Dubinský potok a vodnatejšiu pravostranný Ternianku, preteká okrajom obce Fulianka a z ľavej strany priberá potok prameniaci západne od obce Podhorany. Veľkým oblúkom obteká juhozápadným smerom masív Kapušianskeho hradného vrchu s Kapušianskym hradom nad pravým brehom a priberá významnú ľavostrannú Ladianku a tečie okrajom obce Kapušany. Tu už tečie v severnej časti Košickej kotliny, na krátkom úseku k obci Fintice najprv na západ zvlneným korytom a od sútoku s Fintickým potokom sa výrazným oblúkom stáča na juh, pričom až k Prešovu výrazne meandruje.
Preteká katastrálnym územím mesta, pri osade Kúty priberá ďalší významný prítok, ľavostrannú Šebastovku. Potom vytvára ďalší výrazný oblúk a rieka oddeľuje mesto na pravom brehu od Šarišských Lúk, sídliska Sekčov a Solivaru na ľavom brehu. Postupne priberá ľavostranné prítoky; prítok pretekajúci obcou Ľubotice, ďalší vznikajúci východne od Šalgovíka, Šalgovícky potok, nižšie pri Solivare Soľný potok a pri Šváboch ešte kratší potok prameniaci západne od kóty v lokalite Vyšné žliabky.
Napokon sa v južnej časti mesta vlieva v nadmorskej výške do Torysy.
Povodie Sekčova podľa prítokov (v smere toku)
Sekčov (P - pravostranný prítok, Ľ - ľavostranný prítok)
Pruské kráľovstvo
Prusko pokračovalo v jeho upevňovaní moci pod vedením Fridricha II. (Fridrich Veľký), tretieho syna Fridricha Viliama I. Fridrich Veľký bol veľmi nápomocný pri začatí Sedemročnej vojny a držal sa svojho vlastného pri bojoch proti Rakúsku, Rusku, Francúzsku a Švédsku a vďaka nemu sa Prusko stalo európskou veľmocou a hralo dôležitú rolu v nemeckých štátoch. Potom čo sa ukázala moc Pruska, stalo sa hlavnou silou nemeckých štátov. V priebehu ďalších sto rokov, Prusko vyhralo mnoho bitiek. Bolo to pre jeho silu ktorou sa Prusko nepretržite snažilo zjednotiť všetky nemecké štáty pod jeho vládu. Po napoleonských vojnách otázka zjednotenia Nemecka do jednej krajiny spôsobila revolúciu v nemeckých štátoch, pričom každý chcel svoju vlastnú ústavu. Počiatočné pokusy zjednotenia Nemecka boli neúspešné, až do doby kedy vznikol Severonemecký spolok ktorý existoval od roku 1867 do 1871. Bol však videný skôr ako vojenská aliancia ktorá vznikla následkom Rakúsko-pruskej vojny, ale mnoho zákonov zo Severonemeckého spolku bolo neskôr použitých v Nemeckom cisárstve. Nemecké cisárstvo existovalo od roku 1871 do roku 1918 s úspešným zjednotením všetkých nemeckých štátov pod pruskú nadvládu. Bolo to kvôli porážke Napoleona III. v Prusko-francúzskej vojne. Vojna zjednotila všetky nemecké štáty proti spoločnému nepriateľovi a po víťazstve prišla ohromujúca vlna patriotizmu, ktorá zmenila názory niektorých z tých, ktorí boli proti zjednoteniu. A tak sa v roku 1871 Nemecko zjednotilo do jedného štátu bez Rakúska s dominantnou Pruskou silou. Prusko je považované za právneho predchodcu zjednotenej nemeckej ríše (1871–1945) a ako takého priameho predchodcu dnešnej Nemeckej spolkovej republiky. Formálny zánik Pruska bol vykonaný 25. februára 1947 po nariadení zo Spojeneckej kontrolnej rady z dôvodu údajnej tradície kráľovstva v militarizme a reakcionárstve a tak vytvorili cestu pre súčasnú organizačnú štruktúru nemeckých štátov. Ale Slobodný štát Prusko, ktorý vznikol po zrušení Pruského kráľovstva v dôsledku Prvej svetovej vojny, bol hlavnou demokratickou silou vo Weimarskej republike až do nacionalistického prevratu v roku 1932 známeho ako Pruský prevrat (Preußenschlag). Kráľovstvo zanechalo významné kultúrne dedičstvo a to najmä dnes presadzuje Nadácia pruského kultúrneho dedičstva, ktorá sa stala jednou z najväčších kultúrnych organizácii na svete.
Peregrinus
Peregrinus  (* Slovensko?) bol staviteľ.
Životopis
Pôsobil v Banskej Bystrici ako staviteľ (1564-1565) prestaval požiarom poškodenú arkádovú lodžiu radnice.
Fyzickogeografické členenie Slovenska
Existujú čiastkové prístupy k fyzickogeografickému členeniu (založené len na jednej disciplíne fyzickej geografie) a komplexné prístupy (zohľadňujú viacero disciplín fyzickej geografie, ale najmä geomorfológiu).
Čiastkové členenia
Pozri:
Podľa J. Kondrackého
''Technická poznámka: Položky sú v tomto systéme opatrené aj identifikačnými číslami. Slovenské preklady sú robené primárne podľa aktuálneho geomorfologického členenia a sekundárne podľa starších členení Slovenska; poznámky o územnom rozsahu jednotiek sú urobené vo vzťahu k aktuálnemu geomoforfologickému členeniu Slovenska. Znak X znamená, že na danom mieste nasleduje/-jú ďalšia položka/-ky, ktoré ale ležia mimo územia Slovenska.
5 Karpatský región:
Upravená verzia Kondrackého členenia
Nasledujúca mapa obsahuje upravenú verziu Kondrackého členenia (podľa str. IX bola v slovenskej časti čiastočne upravená podľa aktuálneho slovenského geomorfologického členenia Mazúra a Lukniša), ktorá obsahuje niektoré menšie zmeny, napr.:
Podľa V. Krála
''Uvedené sú len položky na území Slovenska. Položky vyskytujúce sa aj mimo Slovenska aj na Slovensku majú v nasledujúcom zozname uvedené len názov slovenskej časti (pokiaľ ho autor uviedol); názov Biesczady bol preložený podľa zoznamu ÚGKK SR ako Beščady.''
Karpaty a okolité panvy:
ISO 3166-2:MS
Kódy ISO 3166-2 pre Montserrat identifikujú 3 farnosti. Prvá časť (MS) je medzinárodný kód pre Montserrat, druhá časť pozostáva z jedného písmena identifikujúceho farnosť.
26. apríl
Narodenia
upright|thumb|[[Ieoh Ming Pei (* 1917)]] upright|thumb|[[Arno Allan Penzias (* 1933)]] upright|thumb|[[Dominik Duka (* 1943)]] upright|thumb|[[Klára Issová (* 1979)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Andrej Ľudovít Radlinský († 1879)]] thumb|upright|[[Bjørnstjerne Bjørnson († 1910)]]
4472 Navashin
4472 Navashin je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 15. októbra 1980.
Queen (album)
Keďže skupina využívala nahrávacie štúdio počas jeho nevyužitého času, aby ušetrila - často medzi 3 - 7 hodinou ráno - bol tento album na rozdiel od mnohých iných albumov tejto skupiny nahrávaný dlhú dobu.
Album sa v rebríčkoch v Británii umiestnil najvyššie na 24. mieste.
CD verzia, bonusové remastrované CD a SACDverzia
Prvýkrát album vyšiel na CDnosiči vo Veľkej Británii (EMI CDP 7 46204 2, UK 1987) v roku 1987. Doposiaľ existuje na viac ako 50. róznych vydaniach. K zberateľsky zaujímavym patrí to, ktoré obsahuje bonusy. Ide o americké remastrované vydanie z roku 1991 (Hollywood Records – HR-61064-2), pri priležitosti 2O. výročia vydania pôvodného nosiča. Nájdeme na ňom tri bonusy: V roku 2011 vyšla aj jeho remastrovaná SACDverzia (Universal Music SACD– UIGY-9510, Island Records – UIGY-9510, UK). Obsahuje iba pôvodných 10 skladieb z vydania v roku 1971.
Racionalita
Racionalita (z lat. ratio = rozum) je schopnosť človeka myslieť a konať na základe rozumných noriem. Súlad medzi činnosťou a rozumovými pravidlami, ktorých zachovávanie je predpokladom dosiahnutia cieľa. Racionalitu chápu ako relatívne stabilný súhrn pravidiel, noriem, štandardov a etalónov duchovnej a materiálnej činnosti, ako aj hodnôt, ktoré všeobecne prijímajú a jednoznačne chápu všetci členovia daného spoločenstva (sociálnej, profesnej alebo etnickej skupiny, triedy, vrstvy atď.…
Názory na racionalitu
poznatkov, ktoré možno falzifikovať teoretickou kritikou alebo experimentom.
Publikum (obecenstvo)
thumb|Obecenstvo Publikum alebo (najmä ak je zhromaždené na verejnom podujatí) obecenstvo je súhrn konzumentov prejavov verejnej alebo masovej komunikácie (masmédií, tlače, televízie, rozhlasu, filmu, divadla a pod.). Prejavom spokojnosti publika na verejnom podujatí je potlesk. Rozlišujú sa najmä diváci, poslucháči a čitatelia.
Čitateľ
Všeobecne je čitateľom každá osoba, ktorá práve číta alebo má záujem o čítanie literatúry. Z psychologického hľadiska ide o jednotlivca, ktorá vníma písaný text, rozumie mu a psychologicky ho zažíva.
V literárnej komunikácii sa čitateľ charakterizuje ako typ príjemcu literárneho diela, ktorý
Každý čitateľ má na základe systému estetických noriem postoj k literárnemu dielu, ktorý nazývame čitateľský vkus. Ten sa líši na základe záľub, prostredia, tradície a literárneho vzdelania. Pod pojmom čitateľská skúsenosť rozumieme súbor poznatkov, hodnôt a návykov v pamäti a vedomí čitateľa, na základe ktorých pristupuje k čítaniu.
Čitatelia sa delia podľa vyspelosti čitateľského vkusu a kvality čitateľskej skúsenosti na:
Čitateľ si vyberá literárne diela na základe čitateľských záujmov.
Poslucháč
Poslucháč je vnímateľ zvukového prejavu. Pojmom poslucháč označujeme aj osobu, ktorá počúva rozhlas.
Divák
Divák je osoba, ktorá sa pozerá a pri tom sa pozorovaného diania obvykle nezúčastňuje. Divák sleduje vopred pripravené alebo očakávané predstavenie, napr.: divadlo, kino, koncert, cirkus, televíziu... Ak osoba sleduje nejaké spontánne či prírodné dianie, nazývame ho pozorovateľ.
Moderné divadlo ako aj moderné technológie môžu diváka vťahovať do deja, či ho ovplyvňovať.
David Peuker
David Peuker (* Lipá) bol evanjelický kňaz a pedagóg.
Životopis
Učil na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici (1646-1647), neskôr kazateľ nemeckej evanjelickej obce v Banskej Bystrici (1647-1652?). Autor teologických dišpút.
Démouville
Démouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 3277 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ISO 3166-2:RW
Kódy ISO 3166-2 pre Rwandu identifikujú 12 prefektúr. Prvá časť (RW) je medzinárodný kód pre Rwandu, druhá časť pozostáva z jedného veľkého písmena identifikujúceho prefektúru.
Muránska planina
Muránska planina je krajinná oblasť, nachádzajúca sa v západnej časti Slovenského rudohoria. Je geomorfologickým podcelkom Spišsko-gemerského krasu v Banskobystrickom kraji.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Spišsko-gemerský kras → Muránska planina *** Na západe planina siaha po údolie Klenovskej Rimavy, kde nadväzujú Balocké vrchy, o niečo severnejšie leží Fabova hoľa, oba podcelky Veporských vrchov. V tejto časti je presné vymedzenie komplikované, keďže hranica územia vedie lesným územím. Severne susedí Heľpianske podolie, podcelok Horehronského podolia a na severovýchode je Muránska planina úzkym pásom prepojená so Slovenským rajom. Juhovýchodnú hranicu so Stolickými vrchmi tvorí výrazný muránsky zlom, v ktorého línii vedie cesta z Tisovca na Horehronie. Od severovýchodu s planinou postupne susedia podcelky Stolica, Tŕstie a Klenovské vrchy. Najvyšším vrchom planiny je Kľak s výškou
Geologicky patrí planina medzi krasové oblasti a je tvorená hlavne vápencami a dolomitmi jednotky silicika.
Ochrana prírody
V oblasti žije viacero endemitických druhov fauny aj flóry. Od roku 1997 podlieha planina najvyššiemu stupňu ochrany prírody ako Národný park Muránska planina. Na jeho území je množstvo maloplošných chránených území.
4630 Chaonis
4630 Chaonis je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil J. M. Baur 18. novembra 1987.
Vendolí
Vendolí je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 976 obyvateľov, z toho 500 mužov a 476 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,1 roka (muži 36,8 roka, ženy 39,4 roka).
Útek do Egypta (Poussin)
Útek do Egypta je obraz z roku 1657 od francúzskeho maliara Nicolasa Poussina, ktorého námetom je rovnomenná biblická udalosť.
Miroslav Chovanec
'''MUDr. Miroslav Chovanec''' (* 10. september 1948 – † 29. január 2007) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Útek do Egypta (Poussin)
Postavy na obraze Útek do Egypta majú v tvári príznačný výraz vyjadrujúci momentálne emócie. Mária s malým Ježiškom v náručí sa s obavou z cesty do neznámeho otáča späť, Jozef s dôverou obracia svoj zrak nahor k anjelovi, ktorý Svätú rodinu na ich úteku sprevádza a ochraňuje. Z anjela vyžaruje pokoj, usmieva sa, a jeho pozdvihnutá pravica nielen ukazuje smer, ale vyjadruje aj ochraniteľské gesto. V teplom svetle sú vľavo zobrazené pozostatky antického chrámu, v diaľke na obzore sa rysuje horské pásmo.
Miroslav Chovanec
Miroslav Chovanec bol predsedom krajskej organizácie strany SMER - sociálna demokracia v Trenčianskom kraji a zároveň členom predsedníctva strany. Bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za stranu SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER - sociálna demokracia. V parlamentných voľbách v roku 2006 bol opätovne zvolený za poslanca národnej rady. Bol podpredsedom Výboru NR SR pre zdravotníctvo.
Raedersheim
Raedersheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.