cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Invázny druh
Dôvody zavlečenia
K hlavným dôvodom zavlečenia patria kolonizácia Európanmi, záhradníctvo a poľnohospodárstvo a náhodný transport. Pri kolonizácii Európanmi boli na mnohé miesta zavlečené invázne druhy. Mnohé druhy boli zavlečené do nových oblastí ako okrasné rastliny, poľnohospodárske plodiny, trávy pastvín a pod. Náhodne sú zavliekané semená burín, ktoré sú zožaté spolu s komerčnými semenami a zasiate v nových oblastiach; loďami a lietadlami sú zavliekané napr. krysy, hmyz. Premiestňovaním nepôvodných druhov sa môžu šíriť aj parazity a choroby. Len niektoré zavlečené druhy sa stávajú inváznymi.
Valerij Fiodorovič Bykovskij
Kozmonaut
Do vesmíru prvýkrát vyštartoval 14. júna 1963 v jednomiestnej kozmickej lodi Vostok 5. Dva dni po Vostoku 5 vyštartoval Vostok 6 s Valentinou Tereškovovou, ktorá sa stala prvou ženou vo vesmíre. Podobne ako pri predchádzajúcom skupinovom lete (Vostok 3 a Vostok 4) aj Bykovskij a Tereškovová navzájom medzi sebou komunikovali cez rádio. Vostok 6 preletel okolo Vostoku 5 vo vzdialenosti iba 5 kilometrov počas jedného zo svojich obehov okolo Zeme. Keďže obežné dráhy oboch lodí boli značne odlišné a Vostoky nemohli meniť charakteristiky obežnej dráhy, začali sa obe telesá od seba rýchlo vzďaľovať. Počas letu sa Bykovskij stal aj členom komunistickej strany. Vo Vostoku 5 strávil na obežnej dráhe takmer 5 dní, počas ktorých obletel Zem celkovo 81-krát, čím sa tento let stal najdlhším letom jedného kozmonauta v histórii. Pristál 19. júna 1963 neďaleko obce Karatal v Severokazašskej oblasti Sovietskeho zväzu.
thumb|left|Valerij Bykovskij a [[Valentina Vladimirovna Tereškovová|Valentina Tereškovová medzi nadšenými deťmi, 1963]]
Po svojom prvom kozmickom lete začal študovať na Vojenskej leteckej inžinierskej akadémii profesora N. J. Žukovského a pokračoval vo výcviku. Bol vybraný do skupiny kozmonautov pre sovietsky mesačný program. V apríli 1967 mal veliť kozmickej lodi Sojuz 2, ktorá sa mala obežnej dráhe spojiť so Sojuzom 1 s Vladimirom Komarovom na palube. Kozmonauti Jevgenij Chrunov a Alexej Jelisejev mali vystúpiť do otvoreného vesmíru a prejsť do Sojuzu 1, v ktorom mali potom s Komarovom pristáť. Štart Sojuzu 2 bol zrušený potom, čo sa Vladimir Komarov na obežnej dráhe dostal do vážnych problémov. Loď sa mu nakoniec podarilo úspešne naviesť späť do atmosféry, ale po zlyhaní hlavného aj záložného padáku návratový modul dopadol príliš veľkou rýchlosťou a Komarov zahynul. Podobný problém s padákmi bol objavený aj na návratovom module Sojuzu 2, čo znamenalo, že ak by Bykovskij so svojou posádkou nakoniec vyštartoval, zahynul by pri pristátí ako Komarov. V roku 1968 úspešne zakončil štúdium na vojenskej leteckej akadémii.
Dňa 15. septembra 1976 spoločne s kozmonautom Vladimirom Aksionovom vyštartoval na palube kozmickej lode Sojuz 22. Hlavným cieľom takmer 8-dňového letu bola skúška multispektrálnej kamery MKF-6 vyrobenej v NDR. Išlo o prvý let v rámci medzinárodného programu Interkozmos. Návratový modul Sojuzu 22 úspešne pristál 23. septembra 1976 v kazašskej stepi neďaleko Celinogradu.
Tretí a zároveň posledný vesmírny let uskutočnil tiež v rámci programu Interkozmos. Dňa 26. augusta 1978 v hodnosti plukovníka vyštartoval s kozmonautom z NDR, Sigmundom Jähnom, v kozmickej lodi Sojuz 31. Po dvoch dňoch letu sa kozmická loď spojila s vesmírnou stanicou Saľut 6, kde v tom čase pracovala druhá základná posádka – Vladimir Kovaľonok a Alexandr Ivančenkov. Celé kvarteto kozmonautov plnilo zadaný pracovný sedemdenný program, ktorý zahrňoval nielen radu televíznych reportáží, ale hlavne 37 vedecko-technických experimentov. Sedem z nich bolo lekárskeho charakteru (zmeny sluchu, reči, chuti, vnímanie času), 3 biologické, ďalšie technologické a dôležité snímkovanie rôznymi druhmi kamier a analyzátorov. Pretože bolo rozhodnuté, že svoju loď ponechajú základnej posádke a odletia v ich skôr pripojenej, museli uskutočniť výmenu anatomicky tvarovaných osobných kresiel medzi loďami a premiestniť aj osobné vybavenie. Naložili výsledky uskutočnených experimentov a v lodi Sojuz 29 sa obaja kozmonauti dňa 3. septembra 1978 odpojili od stanice a v ten istý deň úspešne pristáli v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu. Valerij Bykovskij vo vesmíre strávil celkovo 20 dní, 17 hodín a 48 minút. Z oddielu aktívnych kozmonautov odišiel v januári 1982.
Neskorší život
Po odchode spomedzi aktívnych kozmonautov pôsobil do roku 1988 ako vedúci testovací inžinier v rámci oddielu CPK. V rokoch 1988 až 1990 bol riaditeľom sovietskeho strediska vedy a kultúry v Berlíne. Od roku 1990 bol na dôchodku a medzi jeho hlavné záľuby patrili politika a šport. V roku 2003 sa v Nemecku zúčastnil slávnostnej akcie na počesť nemeckých kozmonautov, ktorej sa zúčastnilo 13 kozmonautov.
Valerij Bykovskij bol tiež vášnivým športovcom:
Kavajë (okres)
thumb|Poloha okresu Kavajë v Albánsku
Kavajë (alb.: Rrethi i Kavajës) je okres v Albánsku. Počet obyvateľov je 105 000 (2004 odhad), a rozloha je 393 km². Nachádza sa na západe krajiny, Jeho hlavné mesto je Kavajë.
Rýchlostná cesta H4 (Slovinsko)
Rýchlostná cesta H4 je 40,9 km dlhá slovinská rýchlostná cesta, ktorá spája diaľnicu A1 s hraničným priechodom Vrtojba do Talianska.
História
Stavba rýchlostnej cesty H4 prebiehala v niekoľkých etapách.
Úsek štvorpruhovej cesty v blízkosti hraničného priechodu Vrtojba (0,7 km) bol otvorený v júni 1980. Počas výstavby bolo potrebné upraviť aj hranice medzi vtedajšou Juhosláviou a Talianskom, čo riešila Osimská zmluva z roku 1975.
V rokoch 1994 až 1996 prebiehala výstavba na úseku Selo-Šempeter pri Gorici s dĺžkou 11,8 km. O rok neskôr, v júli 1997 začala výstavba viaduktov Selo a Ribnik na úseku Vipava-Selo s dĺžkou 11.5 km. Tento úsek otvorili 25. októbra 1999. Ešte v máji 1998 sa otvoril úsek Šempeter-Vrtojba, čim bola na zvyšok H4 napojená štátna hranica.
V rokoch 1998 až 2000 bola vo výstavbe diaľničná križovatka Razdrto, kde sa H4 pripája na diaľnicu A1. Po roku 2000 boli vo výstavbe zvyšné chýbajúce úseky, najmä technicky náročný úsek Razdrto-Ajdovščina, ktorý bol otvorený ako posledný v 13. augusta 2009.
NGC 3078
NGC 3078 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. decembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,1.
California King Bed
„California King Bed“ je skladba barbadoskej speváčky Rihanny. Skladbu napísali Andrew Harr, Jermaine Jackson, Priscilla Renea a Alex Delicata, a produkovala ju dvojica The Runners pre piaty štúdiový album Rihanny, Loud. Skladba bola vydaná ako singel dňa 13. mája 2011 cez vydavateľstvo Def Jam Recordings ako štvrtý singel albumu. „California King Bed“ je rocková skladba a bola použitá v komerčnej kampani "100 Years of Skin Care" spoločnosti Nivea.
Zostava
Zdroj:
Bjorn Dannov
Bjorn Dannov (* 30. apríl 1978, Phoenix, Arizona) je americký deathmetalový gitarista. Gitaristom je v hudobných skupinách Vehemence, ktorú spoluzaložil so spevákom Nathanom Gearhartom a Symmetry in Chaos.
Koncertne hrá aj so skupinou Abigail Williams.
Pätová kosť
náhľad|Pätová kosť Pätová kosť (os calcaneus) je najväčšia priehlavková kosť. Dorzálna plocha má tri členkové kĺbové plochy (facies articulares talares) odpovedajúce plochám členkovej kosti. Medzi zadnou a strednou plochou je šikmo prebiehajúca pätová brázda (sulcus calcanei), ktorý sa s členkovou brázdou (sulcus tali) dopĺňa na tunel priehlavku (sinus tarsi).
Na mediálnej strane tela je členková opora (sustentaculum tali), ktorá podopiera členkovú kosť. Pod oporou a za ňou je brázda šľachy dlhého ohýbača palca (sulcus tendinis musculi flexoris hallucis longi), v ktorej prebieha šľacha dlhého ohýbača palca (musculus flexor hallucis longus).
Laterálna strana pätovej kosti je strmá a má nepatrnú lýtkovú kladku (trochlea peronealis), pod ktorou je brázda šľachy dlhého lýtkového svalu (sulcus tendinis musculi peronei (fibularis) longi).
Na zadnom okraji pätovej kosti je malé miesto pokryté chrupkou a pod ním sa na pätový hrboľ (tuber calcanei) upína šľacha trojhlavého svalu lýtka (musculus triceps surae).
Tuber calcanei vybieha na plantárnu stranu kosti do dvoch výbežkov: do stredného výbežka pätového hrboľa (processus medialis tuberis calcanei), od ktorého sa začína krátky ohýbač prstov (musculus flexor digitorum brevis) a vystierač palca (musculus abductor hallucis), a bočného výbežka pätového hrboľa (processus lateralis tuberis calcanei), od ktorého sa začína odťahovať malíčka.
Na distálnom konci pätovej kosti je prehnutá dotyková plocha - kockovitá kĺbová plocha (facies articularis cuboidea), pre kockovitú kosť (os cuboideum).
Propanol
Propanol alebo 1-propanol (C3H7OH) je alkohol s jednou hydroxylovou skupinou naviazanou na jednom z troch atómov uhlíka. Je to jeden z najjednoduchších alkoholov. Jeho konštitučným izomérom je 2-propanol.
George Best
George Best (* 22. máj 1946, Belfast, Severné Írsko, Spojené kráľovstvo – † 25. november 2005, Južný Kensington, Londýn), známy aj ako Georgie Best, bol profesionálny futbalista pochádzajúci zo Severného Írska hrajúci hlavne za Manchester United, ktorý je považovaný za jedného z najlepších futbalistov všetkých čias.
Vyhynutý vo voľnej prírode
Vyhynutý vo voľnej prírode (skratka EW, z anglického Extinct in the Wild) je stupeň ohrozenia podľa červeného zoznamu IUCN. Vyjadruje, že niekoľko jedincov daného druhu (prípadne i poddruhu, alebo inej taxonomickej kategórie) v zajatí stále prežíva, ale vo voľnej prírode už nežijú/nerastú.
George Best
George Best hral za Manchester United v rokoch 1963 až 1974. Získal s týmto klubom Pohár majstrov európskych krajín v rokoch 1965 a 1967 a Pohár UEFA v roku 1968. V roku 1968 bol vyhlásený za Futbalistu Európy a Hráča roka.
Lovčiansky potok
Lovčiansky potok je potok v Podunajskej pahorkatine, na území okresu Nové Zámky. Je to pravostranný prítok Branovského potoka, má dĺžku 6,6 km a je tokom VI. rádu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Topoľa
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Topoľa v okrese Snina.
Linac
Linac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Strihovce
Strihovce sú obec na Slovensku v okrese okrese Snina. Je to posledná obec na východnom úpätí pohoria Vihorlat. Je východiskom na turistické túry po Vihorlate. Leží v nadmorskej výške.
Linac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Strihovce
Dejiny
Prvý písomný doklad o nej je z roku 1635. Do roku 1918 obec administratívne patrila do Zemplínskej stolice. V rokoch 1939 až 1944 bola pripojená k Maďarsku.
Obec Strihovce je v regióne výnimočná. Grécko-katolíci majú nádherne udržiavaný chrám Sv. Eliáša z roku 1932.
Leží v horskom prostredí východnej časti Vihorlatu v nadmorskej výške okolo 400 m. Sídlisko založil šoltýs okolo roku 1600. Vzniknutá šoltýska samota bola najmladším sídliskom v okolí. Prvý doklad o nej je z roku 1635. Neskôr sa tam usadili aj poddanské rodiny. V rokoch 1715 až 1720 žilo v dedine 8 poddanských domácností, v roku 1828 bolo 48 domov a 364 obyvateľov. Súčasťou dediny bol aj vodný mlyn. Gréckokatolícky chrám (cerkev) pochádza z konca 18. storočia.
Atom Heart Mother World Tour
Atom Heart Mother World Tour bolo koncertné turné britskej rockovej skupiny Pink Floyd, ktoré začalo v septembri 1970 a skončilo v októbri 1971. Počas tohoto turné skupina po prvýkrát navštívila Japonsko a Austráliu. Taktiež počas štyroch koncertov v októbri 1971 vznikol koncertný film Pink Floyd: Live at Pompeii.
Obsadenie
Ostatní hudobníci:
Zoznam skladieb
Typický setlist obsahoval niektoré z týchto skladieb:
Diaľnica A44 (Nemecko)
Bundesautobahn 44 je 266 kilometrov dlhá diaľnica smerujúca z Aachenu na východ do mesta Eisenach. V úseku Dortmund - Kassel po jej trase vedie európska cesta 331.
Karol Július Schröer
Pôsobil ako profesor na prvej bratislavskej reálke, neskôr ako profesor nemčiny a literatúry na viedenskej technike. Vydal údajne najvydarenejší komentár k Faustovi a dal významný podnet na vytvorenie Goetheho pomníka vo Viedni.
Smradlavá
Smradlavá je prírodná pamiatka ev. č. 2074 severne od obce Karolinka v okrese Vsetín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy.
Ochrana
Predmetom ochrany je dochovaná časť prirodzeného lesného porastu s výskytom vzácnych druhov rastlín a živočíchov.
Dury (Pas-de-Calais)
Dury je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kriticky ohrozený
Kriticky ohrozený (skratka CR, z anglického Critically Endangered) je stupeň ohrozenia podľa červeného zoznamu IUCN. Ohrozené druhy čelia vysokému riziku vyhynutia v blízkej budúcnosti.
Častica J/psí
Častica J/psí alebo častica J/ψ alebo častica psí alebo častica J je druh mezónu (mezónu s neutrálnou vôňou). Pozostáva z pôvabného kvarku a pôvabného antikvarku.
Batov
Preteká Hronskou pahorkatinou, časťou Strekovské terasy, pramení pri osade Lapušina v nadmorskej výške cca Najprv tečie severojužným smerom, koryto križuje vodný kanál a pri samote Petrov majer sa stáča na juhovýchod. Napája vodnú nádrž Dubník (Pri prameni), zľava do nej ústi občasný tok od osady Poľka. Potom tečie juhojuhovýchodným smerom a juhozápadne od obce Dubník ústi v nadmorskej výške približne do Paríža.
New York Public Library
thumb|New York Public Library hlavná budova počas neskorej fázy konštrukcie v roku 1908. Levie sochy pri vstupe zatiaľ nie sú inštalované. thumb|Vstup do Public Catalog Room thumb|Oddelenie máp
Stakčín
Stakčín je obec na Slovensku v okrese Snina. Obec sa nachádza v údolí rieky Cirocha, medzi Sninou a Starinou, pri sútoku potokov Ternovec a Oľchovec. Je obkolesená na juhu južným úpätím masívu Nastaz, ktorý je súčasťou Bukovských vrchov a Vihorlatským pohorím. Obec je vstupnou bránou do Národného parku Poloniny.
New York Public Library
New York Public Library (skratka NYPL, slov. Newyorská verejná knižnica) je jednou z popredných verejných knižníc na svete a je taktiež jednou z najvýznamnejších výskumných knižníc Spojených štátov. Skladá sa z veľkého obehu verejného knižničného systému v kombinácii s veľmi veľkým ne-požičnym systémom vedeckej knižnice. Je zároveň jedným z najväčších verejných knižničných systémov v Spojených štátoch a jeden z najväčších vedeckých knižničných systémov na svete. Je to súkromne spravovaná, nezisková spoločnosť s verejnou misiou, prevádzkovaná zo súkromných a verejných financií. Historik David McCullough opísal New York Public Library ako jednu z piatich najvýznamnejších knižníc v Spojených štátoch, ostatnými sú Library of Congress, Boston Public Library, a univerzitné knižnice v Harvarde a Yale.
Stakčín
Ulice
Slovenského národného povstania, Dlhá, Duchnovičova, Parková, Sadová, Ševčenkova, Švermova, Záhradná, Československej armády, Fučíkova, Lesná, Cirkevná, Dobrianskeho, Partizánska, Mieru, Duklianská
Dejiny
V roku 1317 daroval Karol Róbert šľachticovi Filipovi Drugethovi početné rozsiahle územné majere. Medzi darovanými bola aj dedina Stakčín. Pričom v darovacej listine je o nej prvá správa z roku 1492.
V 2. polovici 14. storočia sa do Stakčína prisťahovalo početné rusínske obyvateľstvo so šoltýsom a postupne nadobudlo v dedine úplnú prevahu. Syn tamojšieho šoltýsa bol od roku 1492 členom zbojníckej a zločineckej skupiny. Práve z roku 1492 je zachovaná prvá písomná zmienka o obci Stakčín. V bardejovskom archíve sa nachádza list, v ktorom odosielatelia vypovedali bardejovským mešťanom nepriateľstvo za popravu svojich druhov. Pisateľom bola zbojnícka družina (mala 50 členov) na čele s Fedorom Hlavatým, rodákom z Ruskej Volovej. Prvé údaje sú zachované z 30.3.1492, keď zbojnícka družina prepadla panské majetky pri Svidníku. V zozname sa nachádza aj Hricov syn Miha zo Stakčína.
V 15. – 16. storočí v obci existovala pravoslávna cerkev, ale písomné správy sú až od 17. storočia. Stakčínske valašské domácnosti boli v roku 1567 zdanené daňou kráľovi od 8,5 porty.
V roku 1600 tu bolo obývaných 61 domov, 1 – 2 domy šoltýsov, dom farára a chrám. V roku 1612 sa v Stakčíne nachádzal vodný mlyn a píla. V rokoch 1641 – 1645 sa rozšírila epidémia cholery, ktorá takmer o polovicu znížila počet obyvateľov. Následkom toho sa zhoršili sociálne pomery, rozšírilo zbojníctvo. V roku 1657 roľníci odopreli poslušnosť pánovi a vzniklo roľnícke povstanie „Ruthénske“ (Rusínske). V roku 1660 bol v Stakčíne zákonom chránený dubový lesík, ktorý obhospodarovala hostonická kúria a stakčínska píla, ktorá dodávala dosky a trámy pre humenský kaštieľ.
V roku 1703 sa občania Stakčína a okolitých obcí zapojili do Rákociho povstania, lebo sa nazdávali, že získajú svoje staré práva. V roku 1728 sa spomínajú dve hájovne, ktoré slúžili pre ochranu lesov a boli majetkom panstva. V roku 1725 žil v obci 1 arendátor. V roku 1772 bol postavený gréckokatolícky chrám a súčasne aj fara.
V roku 1806 bol vlastníkom Stakčínskeho panstva barón Johan Fröhlinch. V rokoch 1812 – 1818 v obci pôsobil gréckokatolícky kňaz Vasiľ Duchnovič (otec Alexandra V. Duchnoviča).
7. októbra 1944 počas oslobodzovania obce bola jej časť vypálená, úplne zničených bolo 114 a ťažko poškodených 147 domov.
V roku 1957 bol zbúraný gréckokatolícky chrám z roku 1772. Príčinou bolo likvidácia gréckokatolíckej cirkvi (po akcii P) komunistami a násilné presadzovanie pravoslávia. V marci 1959 bola dokončená výstavba novej modernej školy. V roku 1994 bol posvätený novopostavený gréckokatolícky chrám Pokrovu (Ochrany) presvätej Bohorodičky. Chrám bol postavený na pôvodných základoch chrámu, ktorý zbúrali v 50-tych rokoch po likvidácii gréckokatolíckej cirkvi.
Stavby a pamiatky
thumb|left|Pravoslávny chrám svätej Trojice
Doprava
Obyvatelia obce si môžu vybrať z dvoch druhov dopravy: autobusovú alebo vlakovú.
Priemysel
V obci pôsobí poľnohospodárska a strojnícka spoločnosť.
Školstvo
V obci sa nachádza jedna ZŠ s MŠ. Výstavba novej modernej školy bola dokončená v marci 1959.
Roupy
Roupy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Roupy má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Roupy má 246 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zoznam ministrov pre správu a privatizáciu národného majetku Slovenskej republiky
Toto je zoznam ministrov zo zrušeného Ministerstva pre správu a privatizáciu národného majetku Slovenskej republiky
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ubľa
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ubľa v okrese Snina.
Babice
Babice môžu byť:
Anna Atkinsová
thumb|Detail titulnej strany knihy Photographs of British Algae: cyanotype Impressions thumb|Kyanotypický fotogram zhotovený pre knihu Photographs of British Algae: cyanotype Impressions, [[1843]]
Anna Atkinsová (rod. Anna Childrenová) (* 16. marec 1799, Tonbridge, Spojené kráľovstvo – † 9. jún 1871, Halstead) bola britská botanička a  fotografka. Je často považovaná za prvú osobu, ktorá vydala knihu ilustrovanú fotografiami. Niektoré zdroje ju označujú za prvú ženu, ktorá zhotovila fotografiu.
Životopis
Narodila sa v Tonbridge v Kente. Jej matka Hester Anne zomrela v roku 1800 na zdravotné pôrodné komplikácie. Vychovával ju jej otec John George Children, čo bol vedec mnohých záujmov, napríklad bol na jeho počesť pomenovaný minerál childrenit, alebo pytón Childrenov. Na ženu vo svojej dobe "získala nezvyčajné vedecké vzdelanie". Jej detailné rytiny kôrovcov boli použité ako ilustrácie knihy jej otca Lamarck: Genera of Shells, ktorá bola vydaná v roku 1823.
V roku 1825 si vzala Johna Pelly Atkinsa a presťahovali sa na Halstead Place, domova rodiny Atkinson v dištrikte Sevenoaks, Kent. Potom sa venovala svojim záujmom v oblasti botaniky, napríklad zberu sušených rastlín.
Fotografia
John George Children a John Pelly Atkins boli priatelia Williama Foxa Talbota. Anna Atkinsová sa naučila umeniu fotografie priamo od Talbota, čiže dva z jeho fotografických objavov: techniku fotogenickej kresby (Photogenic drawing) (pri ktorej je objekt kladený na fotocitlivý papier, ktorý sa exponuje na slnku až vznikne negatív) a proces kalotypie.
Je známe, že Atkinsová získala svoj prvý fotoaparát v roku 1841. Niektoré zdroje tvrdia, že bola prvou ženou fotografkou. Iné zdroje ako prvú fotografku uvádzajú Constance Talbotovú, manželku Williama Foxa Talbota. Keďže sa nezachoval žiadny záber nasnímaný fotoaparátom Anny Atkinsonovej, ani žiadna fotografia Constance Talbotovej, táto záležitosť sa pravdepodobne nikdy nevyrieši.
Publikácie
Sir John Herschel, priateľ Atkinsa a Childrena, vynašiel fotografický proces kyanotypie v roku 1842. Počas jedného roka Atkinsová tento proces aplikovala na riasy (konkrétne morské riasy) a zhotovovala kyanotypické fotogramy kontaktných kópií "umiestňovaním sušených rias priamo na kyanotypický papier".
Vo svojom náklade vydala svojej fotogramy v prvom diele Photographs of British Algae: cyanotype Impressions v októbri 1843. Išlo o súkromné vydanie v obmedzenom počte kusov s ručne písaným textom Photographs of British Algae: cyanotype Impressions a ide o prvú knihu ilustrovanú fotografiami. Až o osem mesiacov neskôr, v júni 1844, vyšla knižka Williama Henryho Foxa Talbota The Pencil of Nature; táto kniha bola "prvá kniha ilustrovaná fotografiami na komerčné vydanie" alebo "prvá komerčne publikovaná kniha ilustrovaná fotografiami".
Pretože sú knihy zberateľskou raritou a majú veľký historický význam, sú dosť drahé. Jeden výtlačok knihy so 411 doskami v troch zväzkoch bol na aukcii v roku 1996 predaný za 133 500 libier šterlingov. Ďalšie kópie s 382 printami v dvoch zväzkoch, ktoré vlastnil vedec Robert Hunt (1807 – 1887), boli predané za 229 250 libier na aukcii v roku 2004.
Neskorší život a dielo
thumb|Kyanotypický fotogram prasličky lesnej z knihy Cyanotypes of British and Foreign Ferns, Atkins a Dixon, 1853
V 50. rokoch spolupracovala s Annou Dixonovou (1799 – 1864), ktorá pre ňu bola "ako vlastná sestra" a spoločne vydali najmenej tri albumy kyanotypických fotogramov:
Okrem toho vydala knihy s nefotografickými prácami:
Šmigovec
Šmigovec je obec na Slovensku v okrese Snina.
Pamiatky
V obci sa nachádza drevený gréckokatolícky Chrám Nanebovstúpenia Pána z roku 1755, ktorý je Národnou kultúrnou pamiatkou. Ten je v súčasnosti zrekonštruovaný, ale na bohoslužby sa využíva nový chrám rovnakého zasvätenia, ktorý bol vybudovaný v roku 1995. Pôvodný drevený chrám mal byť premiestnený do obce Ľutina, čo však predstavitelia obce Šmigovec nakoniec odmietli.
Významné osobnosti
V obci sa narodil doc. RNDr. Ján Ninčák, CSc. - slovenský matematik, pedagóg.
NGC 3080
NGC 3080 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. apríla 1794.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Rýchlostná cesta H3 (Slovinsko)
Rýchlostná cesta H3 je 8,1 kilometra dlhá slovinská rýchlostná cesta, ktorá tvorí severný obchvat hlavného mesta Ľubľana. Spoločne s diaľnicami A1 a A2 tvorí okolo tohto mesta súvislý štvorprúdový okruh.
História
Cesta bola vo výstavbe v dvoch etapách.
Prvá etapa prebiehala v rokoch 1981 až 1983 a zahrňovala výstavbu úseku Koseze-Tomačevo. V rokoch 1995 až 1998 nasledovala druhá etapa, ktorá pozostávala z úseku Tomačevo-Zadobrova.
Najmenší spoločný násobok
Najmenší spoločný násobok dvoch prirodzených čísel m a n je najmenšie prirodzené číslo, ktoré je deliteľné oboma číslami m a n.
Zovšeobecnene najmenší spoločný násobok viacerých prirodzených čísel je najmenšie prirodzené číslo, ktoré je deliteľné všetkými n číslami.
Algoritmus hľadania NSN
Najmenší spoločný násobok (NSN) dvoch čísel dostaneme rozložením oboch čísel na ich delitele (prvočísla). Zoberieme každé prvočíslo nachádzajúce sa v rozklade všetkých čísel iba jedenkrát. Pri prvočíslách zastúpených v rozkladoch viacerých čísel zoberieme to, ktoré má najvyšší exponent. Všetky takto vybraté čísla spolu vynásobíme.
Napríklad 10 a 15: 10 = 2×5 15 = 3×5
NSN(16,6): rozklad 16: 16 = 2×8 = 2×2×4 = 2^4 Rozklad 6: 6 = 2×3
NSN(16,6) = 2^4 × 3 = 48
NSN(129,162): Rozklad 129: 129 = 3×43 Rozklad 162: 162 = 2×81 = 2×3×3×3×3 NSN(129,162) = 2× 3^4 × 43 = 6966
Ešte jeden príklad z francúzskej verzie tohoto článku: Vezmime čísla 60 a 168 a rozložme ich na súčin prvočísel. Dostaneme:
Cell (mikroprocesor)
right|thumb|Schéma mikroprocesora Cell
Najmenší spoločný násobok
Algoritmus hľadania NSN
60 = 2×2×3×5 = 2^2×3×5 ; 168 = 2×2×2×3×7 = 2^3×3×7. Pre prvočíslo 2 je najväčší exponent 3. Pre prvočísla 3, 5 a 7 je najväčší zastúpený exponent 1. Máme teda NSN(60, 168) = 2^3×3×5×7 = 840.
Cell (mikroprocesor)
Cell je architektúra mikroprocesora vyvinutá spoločnosťami Sony, Toshiba a IBM. Je použitý v hernej konzole Sony PlayStation 3 a superpočítači IBM Blue Gene.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ulič
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ulič v okrese Snina.
Cell (mikroprocesor)
Výskumy ukázali, že je schopný vykonávať akékoľvek presné vedecké výpočty 3 až 12-krát rýchlejšie ako akýkoľvek desktopový procesor s rovnakou hodinovou frekvenciou, vrátane procesorov Itanium 2 a Opteron 248.
Charles Dance
Walter Charles Dance, (* 10. október 1946, Redditch, Spojené kráľovstvo) je britský herec, scenárista a režisér.
Životopis
Narodil sa do rodiny kuchárky Eleanor a inžiniera Waltera. Vyrastal v Plymouthe. Venoval sa tiež grafickému dizajnu, ktorý vyštudoval na technickej škole pre chlapcov v Plymouthe, než sa dal na herectvo.
Kariéra
Pred kamerou sa prvýkrát objavil v roku 1974 v seriáli Father Brown. Slovenským a českým divákom potom môže byť známy z veľkého množstva úspešných celovečerných filmov. K tým najznámejším patria snímky ako: Len pre tvoje oči; Viac ako dosť; Dobrý deň, Babylónia; Votrelec; Hilary a Jackie; Tmavomodrý svet alebo Bazén. Objavil sa tiež v hlavných úlohách seriálov ako Ponurý dom alebo Game of Thrones. Venuje sa tiež réžii, pod jeho taktovkou vznikol film Dámy v rokoch.
Ocenenia
Za svoju rolu v seriáli Ponurý dom bol nominovaný na cenu Emmy. Za rolu v ďalšom seriáli – Perla v korune – bol nominovaný na cenu BAFTA, ani jednu z nominácií však v ocenenie nepremenil. Za celú kariéru získal 9 ocenení, na ďalších 6 bol nominovaný.
PlayStation 3
PlayStation 3 (プレイステーション3, Pureisutēshon Surī, obchodná značka PLAYSTATION®3, častejšie nazývaná PS3 ) je štvrtá herná konzola z rodiny PlayStation od Sony Computer Entertainment. Je to nasledovník veľmi populárnej PlayStation 2. PlayStation 3 je konkurent Microsoftovho Xboxu 360 a Nintenda Wii ako časť siedmej generácie herných konzol.
Charles Dance
Ocenenia
Je držiteľom Rádu britského impéria.
PlayStation 3
História
Sony oficiálne odhalila PlayStation 3 (vtedy označovanú ako PLAYSTATION 3 ) verejnosti 16. mája 2005 počas E3 konferencie v Los Angeles. Funkčná jednotka ale nebola dostupná ani na Tokyo Game Show v Septembri 2005 aj keď prezentácie boli robené na devkitoch (napr. Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots). Do konania E3 v roku 2006 neboli ukázané herné tituly na funkčných modeloch PS3. Na E3 2005, Sony prezentovala PS3 ako systém s dvoma HDMI portmi a troma Ethernet portmi. Neskôr sa do konzoly z každého portu ušlo len po jednom kuse, na zníženie výrobných nákladov. PS3 dokáže vykresliť obraz v HD rozlíšení, najväčšie možné rozlíšenie je 1080p (full HD 1920 x 1080 progresívny mód). Oba modely sa vyrábajú s internou 2x Blu-Ray Disk mechanikou. V príprave na oficiálne vydanie konzoly, Sony demonštrovala 27 hratelných PS3 titulov počas TGS v septembri 2006 na finálnom hárdvéri.
Biele a Strieborné modely boli vystavené na ukážku na E3 a Tokyo Game Show, ale dodnes nie sú ohlásené dátumy vydania.
Charles Dance
Osobný život
Od roku 1970 do roku 2004 bol ženatý s Joannou Haythornovou, s ktorou má dve deti. Potom žil s herečkou Sophiou Mylesovou alebo sochárkou Eleanor Boormanovou, s ktorou má dcéru Rose.
PlayStation 3
História
Konzola bola vydaná 11. novembra, 2006 v Japonsku; 17. novembra v USA, Kanade, Mexiku, Hongkongu a Taiwane; 7. marca, 2007 v Singapure; 22. marca na strednom východe a 23. marca v Európe, Austrálii, Južnej Afrike, Novom Zélande a 27 apríla v Indii. 20 GB model je v predaji v Japonsku avšak pre PAL teritóriá nie je dostupný.
Systémová konfigurácia
Základná konfigurácia konzole má 20 GB interný hard disk. "Prémiová" verzia PlayStation 3 disponuje okrem vyššej kapacity hard disku (60 GB) aj IEEE 802.11b/g WiFi konektivitou, čítačkou pamäťových kariet (SD/MMC, CompactFlash a predná časť konzoly je pochrómovaná. Obe konzoly majú na vrchnej strane strieborné logo. Hard disk je upgradeovateľný, ich rozhranie je Serial ATA 2,5" a konzola obsahuje aj štyri USB 2.0 porty. Balenie oboch konzol neobsahuje HDMI kábel, namiesto neho je priložený kompozitný kábel. Pri konzole je možnosť použiť kompozitný kábel z PlayStation 2 keďže obe varianty disponujú rovnakým AV Multi Out portom. V marci sa objavili správy že Sony plánuje vydať konzolu s väčším hard diskom, toto neskôr potvrdil hovorca spoločnosti Sony Satoshi Fukoka.
Vydanie a ceny
PlayStation 3 bola vydaná 11. novembra, 2006 v Japonsku. Podľa správy z Media Create sa predalo 81 639 konzol za 24 hodín od jej oficiálneho predstavenia.
PlayStation 3 bola vydaná 17. novembra, 2006 v Severnej Amerike. Predaj konzole sprevádzali nepokoje. Bol postrelený zákazník a došlo k niekoľkým krádežiam.
25. januára, 2007 spoločnosť Sony ohlásila definitívny dátum pre Európu a Austráliu. Konzola bola vydaná 23. marca, 2007, jediný rozdiel oproti predaju v Amerike a Japonsku bol ten, že pre Európu a Austráliu bol dostupný len 60 GB model.
Oficiálny Singapurský launch sa konal 7. marca, 2007 taktiež len s 60GB verziou ale žiadnymi hrami.
Balenie pre Indonéziu, ktoré bolo vydané 2 mesiace po Japonskom, obsahovalo 2 SIXAXIS ovládače a 3 hry.
Náklady na výrobu 20 GB verzie sú 805.85 US$ a pre 60 GB verziu 840.35 US$.
7. januára Sony potvrdila expedíciu jedného milióna konzol pre severnú Ameriku. Týždeň po tom, 16. januára 2007 Sony ohlásila ďalšiu expredíciu v podobe jedného milióna kusov konzol pre Japonsko.
V Európe, Austrálii a Novom Zélande sa vydanie konalo 23. marca, 2007, vo Velkej Británii padli predajné rekordy a prvých 100 zákazníkov čakajúcich v rade na Virgin Megastores dostali ku konzole zdarma 40" Sony LCD HD ready Bravia televízor a odvoz zadarmo domov (pravdepodobne aby sa nekonali veci podobné v Spojených štátoch).
Selenec (prítok Nitry)
Selenec je potok v Podunajskej pahorkatine, na území okresu Nitra. Je to ľavostranný prítok Nitry, meria 7,3 km a je tokom IV. rádu.
Opis toku
Najprv tečie južným smerom cez vinice na podhorí Tribeča, následne vstupuje do Žitavskej pahorkatiny a preteká popri osadách Horná Malanta na pravom a Dolná Malanta na ľavom brehu. Sprava potom priberá Štitársky kanál (156,7 m n. m.), stáča sa na juhozápad a pri osade Selenec priberá sprava Hrnčiarovský kanál. Odtiaľ pokračuje západným smerom, preteká územím mesta Nitra a zľava sa oddeľuje Janíkovský kanál, tečúci na juhovýchod. Napokon sa opäť stáča na juhozápad, tečie v zregulovanom koryte a na okraji mesta ústi v nadmorskej výške 136,6 m n. m. do Nitry.
NGC 3081
NGC 3081 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. decembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Ashley Young
Ashley Young (* 9. júl 1985, Stevenage, Veľká Británia) je anglický futbalový záložník, v súčasnosti hráč klubu Manchester United, a člen anglickej futbalovej reprezentácie.
Young odohral desať zápasov za anglickú reprezentáciu do 21 rokov. 21. novembra 2007 debutoval v priateľskom zápase s Rakúskom v seniorskej reprezentácii.
Echinghen
Echinghen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Březí
Březí môže byť:
… a časti obcí:
Werner Mölders
Mölders vstúpil do Luftwaffe v roku 1934 vo veku 21 rokov. V roku 1938 bol prevelený k Légii Kondor, ktorá podporovala Francisca Franca počas španielskej občianskej vojny, a dosiahol 14 potvrdených zostrelov, pričom jeden zostrel mu nebol potvrdený. Počas druhej svetovej vojny bol v bitke o Francúzsko a bitke o Britániu sám trikrát zostrelený, ale zároveň dosiahol 53 potvrdených zostrelov nepriateľských lietadiel. V roku 1941, kedy mal na svojom konte už 68 víťazstiev, bol so svojou jednotkou JG 51 (Jagdgeschwader 51 ~ Stíhacia eskadra 51) prevelený na východný front, aby sa zapojil do plánovaného útoku na Sovietsky zväz. Počas 22. júna 1941 pridal na svoje konto ďalšie štyri zostrely a o týždeň neskôr už prekonal rekord 80 víťazstiev Manfreda von Richthofena z roku 1918. V polovici júla toho istého roku sa celkový počet jeho vzdušných víťazstiev prehupol cez hranicu 100 uznaných zostrelov.
Nacistické velenie mu potom z obáv o jeho život neumožňovalo zúčastňovať sa rozsiahlejších bojových misií. Vo veku 28 rokov bol povýšený do hodnosti Oberst (plukovník) a menovaný inšpektorom stíhacieho letectva. Pôsobil na polostrove Krym, kde riadil leteckú podporu nemeckého postupu. Po samovražde Generalobersta (generálplukovníka) Ernsta Udeta, stíhacieho esa z prvej svetovej vojny, bol Mölders povolaný do Berlína, aby sa tu zúčastnil pohrebu. Počas cesty do hlavného mesta však lietadlo Heinkel He 111, v ktorom cestoval ako pasažier, zastihla silná búrka a zlyhal jeden z motorov. Pilot sa s lietadlom neúspešne pokúsil o núdzové pristátie na letisku v Breslau a Mölders po páde lietadla spolu s dvoma ďalšími osobami zahynul. Ako nacistická armáda Wehrmacht, tak spočiatku aj nemecká spolková armáda Bundeswehr uctievali jeho pamiatku; jeho meno niesla stíhacia eskadra, torpédoborec a kasárne. V roku 2005 Nemecký spolkový snem tieto posmrtné pocty na základe správy Úradu pre vojenskú históriu zrevidoval a Möldersovo meno bolo z názvu eskadry i kasární odstránené.
Životopis
Werner Mölders sa narodil 18. marca 1913 v malom nemeckom meste Gelsenkirchen. Svoju vojenskú službu začal ako dobrovoľník. Najprv bol vycvičený ako príslušník delostreleckého vojska a slúžil u 2. pešieho regimentu v Olsztyne. Jeho záujem o letectvo prebudil náhodný výlet na palube dopravného lietadla. Vtedy vyjadril svoju túžbu učiť sa lietať. V ceste mu však stáli jeho zdravotné problémy, konkrétne žalúdočné problémy súvisiace s takzvanou morskou chorobou. Až keď tieto ťažkosti prekonal, mohol byť v roku 1934 prijatý k letectvu. Nasledujúce dva roky Mölders strávil, už v uniforme dôstojníka Luftwaffe, u jednotky nazvanej Fliegergruppe Schwerin a potom u JG 134. Lietal na lietadlách Heinkel He 51, Arado Ar 68 a čoskoro tento mladý poručík upútal pozornosť inštruktorov a nadriadených. Jeho mimoriadny talent zapríčinil skutočnosť, že tomuto služobne mladému dôstojníkovi bolo zverené velenie 334. stíhacej skupiny vo Wiesbadene. Aj tak v už dynamicky sa rozvíjajúcej Luftwaffe to bol veľmi nezvyčajný jav.
thumb|left|150px|Formácia Schwarm a následné „prekríženie zákruty“
Po ukončení bojového turnusu v Španielsku sa Werner Mölders zameral na výcvik a taktiku stíhacieho letectva (Jagdwaffe). Vypracovanie a zavedenie nových letových formácií bolo rovnako významné a dôležité ako jeho zásluhy v boji a úzko súviselo so vzdušnou bojovou taktikou. Nemecké letectvo používalo do tej doby trojný systém (tri lietadlá v jednej V-formácii). Mölders prišiel namiesto toho s návrhom systému dvoch párov stíhačiek, kde každý pár bol tvorený vedúcim a jeho takzvaným číslom. V momente začiatku boja jedno lietadlo zaútočilo a druhé ho muselo kryť. Skúsenosti z prvých bojov nad Poľskom a Francúzskom ukázali, že ide o veľmi účinný systém.
V momente vypuknutia druhej svetovej vojny bol Mölders veliteľom jednotky JG 53, ktorá v znaku mala pikové eso, okopírované z hracích kariet. Od svojich spolubojovníkov dostal nežnú prezývku „Vati“ (Ocino). Túto prezývku dostal vďaka jeho otvorenosti a vrelému prístupu k mladým pilotom a podriadeným. Letka JG 53 sa nepodieľala na septembrových bojoch nad poľským územím. Bolo jej zverené stráženie západných hraníc Ríše, a preto bola presunutá do sárskej oblasti. Skutočné otvorené boje sa tam prakticky neuskutočnili. Skutočná vojna prebiehala kdesi ďaleko v Poľsku, ale na Západe, napriek formálnemu vyhláseniu vojny zo strany spojencov, zotrvali súperi v pasívnom postoji na hraniciach za opevnenou Maginotovou líniou. Keďže vojna oficiálne prebiehala, podnikali nemeckí piloti, ktorí nemohli premôcť svoju túžbu bojovať, osamotené výpady na francúzske územie. Za tejto situácie začal Mölders a jeho kolegovia organizovať hony na nepriateľské lietadlá. Dokonca aj tieto sporadicky organizované výpady priniesli určité výsledky. Na konci roku 1939 Mölders týmto spôsobom zostrelil štyri nepriateľské lietadlá.
Potom, čo nemecká armáda začala ofenzívne operácie proti Francúzsku, sa Mölders ukázal ako najúspešnejší nemecký pilot na západnej bojovej línii. Dňa 27. mája 1940 po ďalšom víťazstve nad dvoma lietadlami Hawk 75 bol ako prvý pilot vyznamenaný Rytierskym krížom, čo bolo v tom čase najvyššie ríšske bojové vyznamenanie.
Dňa 5. júna 1940 bol Mölders zostrelený v oblasti Compiègne francúzskym pilotom René Pommier-Layrarguom letiacom na stroji Dewoitine D.520 a patriacom jednotke Groupe de Chasse II/7. O niekoľko sekúnd neskôr pilot sprevádzajúci Möldersa francúzske lietadlo zostrelil. Mölders sa musel zachrániť zoskokom na padáku. Nakoniec bol zajatý, ale o tri týždne neskôr, po kapitulácii Francúzska, bol prepustený a vrátil sa ku svojej jednotke.
thumb|left|Urputný súboj nemeckých a britských stíhačov zanechal na oblohe spletitú sieť kondenzačných stôp, 18. september 1940
V júli 1940 Mölders, povýšený do hodnosti major, prevzal velenie stíhacej jednotky JG 51 v Pas-de-Calais. Dňa 28. júla 1940 zaznamenal svoj prvý úspech a tiež prvú porážku v bitke o Britániu. Zostrelil vtedy britský Spitfire, ale jeho vlastné lietadlo bolo ťažko poškodené ďalším nepriateľským strojom. Toto poškodenie Möldersovho lietadla je pripisované juhoafrickému pilotovi Adolphovi Malanovi zo 74. perute RAF. Dňa 1. septembra 1940 Mölders dosiahol ďalšie dva zostrely Hurricanov. Za to získal ku svojmu Rytierskemu krížu dubovú ratolesť. V tom čase mal na svojom konte už 40 zostrelov.
thumb|right|Möldersov [[Messerschmitt Bf 109|Messerschmitt Bf 109F-2 jednotky JG 51 v podobe z júna 1941]]
Keď 22. júna 1941 Nemecko napadlo Sovietsky zväz, bol Werner Mölders so svojou jednotkou umiestnený do hlavnej línie centrálneho útoku. V tom čase už mal na svojom konte 68 vzdušných víťazstiev. Za neuveriteľne krátky čas, iba tri týždne, potom ohlásil už svoje sto prvé vzdušné víťazstvo, medzi ktoré sa nepočítajú zostrely zaznamenané v Španielsku. Bol povýšený do hodnosti plukovník a nacistické velenie mu okamžite zakázalo bojové lietanie. Od tej doby sa mal stať živým symbolom sily Luftwaffe. Pri návšteve leteckých jednotiek na Kryme sa dozvedel o smrti elitného nemeckého stíhača z prvej svetovej vojny, generálplukovníka Ernsta Udeta. Werner Mölders tak dňa 22. novembra 1941 odcestoval z Krymu do Nemecka na pohreb a do ďalších bojov už nezasiahol. Mölders cestoval ako pasažier na palube lietadla Heinkel He 111. Lietadlo sa však v silnej búrke zrútilo pri márnom pokuse o núdzové pristátie na letisku v Breslau. Mölders, pilot lietadla Oberleutnant Kolbe a palubný mechanik Hobbie po páde lietadla zahynuli. Major Dr. Wenzel a radista Tenz pád prežili. Dr. Wenzel utrpel otras mozgu, zlomeninu ruky a nohy a Tenz zlomeninu členku. Werner Mölders utrpel zlomeninu chrbtice a mal rozdrvený hrudný kôš, teda zranenia nezlučiteľné so životom. Podľa neskorších špekulácií by mal Mölders šancu na prežitie, pokiaľ by bol pripútaný bezpečnostným pásom.
Dňa 28. novembra 1941 bol Möldersovi v Berlíne vypravený pohreb a jeho rakva bola dočasne uložená na čestný dvor Ríšskeho ministerstva letectva. Čestnú stráž pri jeho rakve v deň pohrebu stáli Johann Schalk, Günther Lützow, Walter Oesau, Joachim Müncheberg, Adolf Galland, Wolfgang Falck, Herbert Kaminski a Karl-Gottfried Nordmann. Mölders bol pochovaný na berlínskom cintoríne Invalidenfriedhof vedľa hrobov Ernsta Udeta a Manfreda von Richthofena. V berlínskom Tiergartene bola na jeho počesť vypálená salva z flaku, smútočnú reč predniesol ríšsky maršal Hermann Göring.
Osobný život a charakter
thumb|right|„Podplukovník Mölders je jedným z našich najúspešnejších pilotov.“ – propagandistický plagát z roku 1941
Werner Mölders bol známy pre svoju silu charakteru. Spolubojovníci ho prezývali „Vati“ (Ocino), čo symbolizovalo jeho otcovský prístup k svojim podriadeným a snahu o vytvorenie čo najlepších podmienok v kolektíve.
''„Bol to obdivuhodný taktik. Môj obdiv k nemu bol nekonečný. Bol to veselý človek a obrovská osobnosť. Bol tým najzásadovejším mužom, akého som kedy stretol.“'' – Günther Rall, stíhacie eso
Bol veľmi nábožensky založeným človekom, ktorý požadoval, aby bolo s nepriateľskými vojakmi zajatými pod jeho velením zaobchádzané ľudsky, pričom zajatým pilotom veľakrát umožnil, aby s ním večerali.
Mölders bol ženatý s Luisou Baldaufovou, rodenou Thurnerovou, vdovou po jeho zosnulom kamarátovi, ktorý bol zabitý v boji 13. septembra 1941. Kaplán Erich Klawitter, ktorý si Möldersa pamätal ako malého chlapca, pre neho viedol vo Falkensteine ​​svadobný obrad. Za svedkov si vzal svojich kolegov, poručíka Erwina Fleiga a Oberleutnanta Hartmanna Grassera. Z manželstva vzišla dcéra Verena, ktorá sa však narodila už ako pohrobok.
Autoritám Tretej ríše sa Klawitterova aktivita vo vedení cirkevných sobášov nepozdávala. Klawitter bol preto vylúčený z Komory pre Ríšsku kultúru (Reichskulturkammer) a v roku 1936 bol po zavedení tzv. Kazateľnicového paragrafu označený za politicky nespoľahlivého. Kazateľnicový paragraf bol pozostatkom tzv. Kultúrneho boja (Kulturkampf) z druhej polovice 19. storočia, ktorý cirkvi zakazoval kritizovať štát z kazateľnice.
Odkaz Möldersovej smrti
Bývalá Möldersova eskadra Jagdgeschwader 51, bola 22. novembra 1941 na jeho počesť pomenovaná „Mölders“, iba pár hodín po jeho smrti. Členovia eskadry si potom na svoje uniformy mohli nechať našiť rukávovú pásku s týmto názvom. Jeho smrť však bola využitá aj iným spôsobom. Zakrátko totiž nechala britská rozviedka nad celým Nemeckom z lietadiel rozsypať letáky s tzv. Möldersovým listom (Möldersbrief). Išlo o kópie listu, ktorý pravdepodobne vlastnoručne napísal a odoslal prepoštovi zo Schwerinu. Dotyčný list mal byť po nehode nájdený pri ohliadke Möldersovho tela. Mölders v ňom vyznáva svoju silnú vieru v katolicizmus a konštatuje, že aj mnoho presvedčených národných socialistov nachádza vo viere oporu, predovšetkým vo chvíľach, kedy stojí tvárou v tvár smrti.
Möldersovu predčasnú smrť, ktorá navyše prišla tesne po samovražde Ernsta Udeta, nemohol Sefton Delmer, šéf britskej antipropagandy ignorovať a nevyužiť. Plánoval využiť jeho veľkej popularity v Nemecku a vytvoriť prostredníctvom katolíckej viery dojem, že Mölders bol vlastne odporcom nacizmu. List však bol napísaný značne dômyselne, pretože neobsahoval jedinú zmienku o odpore proti štátu, nie je v ňom spomenutý ani národný socializmus a využíva iba metafory typu „neznabohovia“ a pod. Väčšina Nemcov, ktorí list čítali, však vedela, čo mal metaforami na mysli.
List vyvolal vo vysokých nacistických kruhoch značný rozruch, najmä potom, čo bol prečítaný aj v kostoloch z kazateľníc. Šéf nacistickej propagandy, Joseph Goebbels, si do svojho denníka poznamenal presvedčenie, že list musel umelo vyrobiť a distribuovať niekto z katolíckych kruhov. Ani odmena 100 000 ríšskych mariek, vyhlásená Goebbelsom, nepomohla pôvodcu listu odhaliť. Pátraním po pôvode a pravosti listu bolo poverené Gestapo, ktoré okrem iného donútilo Möldersovu matku, aby vydala oficiálne vyjadrenie, podľa ktorého nebol list písaný Möldersovým štýlom a nemohol teda pochádzať z jeho pera. Gestapo sa síce snažilo vytvoriť dojem, že je celý list obyčajným podvrhom, k tomuto cieľu mu však nepomohli ani represálie a tvrdé metódy pri výsluchoch.
Povojnové pocty
Cintorín Invalidenfriedhof, na ktorom bol Mölders pochovaný, sa nachádza v oblasti niekdajšieho Východného Berlína. V roku 1975 komunistické vedenie rozhodlo o zahádzaní celého cintorína zeminou, cintorín sa totiž nachádzal v tzv. pásme smrti pred Berlínskym múrom. Po znovuzjednotení Nemecka bol dňa 11. októbra 1991 Möldersov hrob obnovený vďaka úsiliu jeho kamaráta zo školských čias, Heriberta Rosala. Znovuposväteniu hrobu boli prítomní hostia zo Spojených štátov, Veľkej Británie, Rakúska, Španielska a Maďarska.
Na jeho počesť bol 13. apríla 1968 pomenovaný nový torpédoborec nemeckého námorníctva Mölders (D186), ktorý bol v aktívnej službe medzi rokmi 1969 až 2003. Od 24. júna 2005 je ústredným exponátom Námorného múzea vo Wilhelmshavene. Dňa 9. novembra 1972 získala základňa 34. signálneho pluku v dolnosaskom Visselhövede priezvisko „Mölders“. V roku 1973 bola Jagdgeschwader 74 (~ Stíhacia eskadra 74) so ​​základňou v Neuburg an der Donau tiež pomenovaná „Mölders“. Rukávové nášivky eskadry predstavil Günther Rall, bývalé letecké eso a Möldersov priateľ.
Zoznam ministrov kontroly Slovenskej republiky
Toto je zoznam ministrov zo zrušeného Ministerstva kontroly Slovenskej republiky. Do 6.9.1990 ako predsedovia Výboru ľudovej kontroly SR:
Michalis Kakojannis
Michalis Kakojannis (* 11. jún 1922, Limassol, Cyprus – † 25. júl 2011, Atény, Grécko) bol grécky režisér, scenárista a producent. Preslávil sa filmom Grék Zorba.
Antimalarikum
Antimalarikum je liek proti malárii, často s obsahom chinínu.
Región (Francúzsko)
Regióny alebo oblasti alebo kraje sú administratívne a samosprávne celky vo Francúzsku. Rozhodujúcim orgánom regiónu je regionálna rada.
Lissac-et-Mouret
Lissac-et-Mouret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3082
NGC 3082 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Uličské Krivé
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Uličské Krivé v okrese Snina.
Merašický potok
Merašický potok je potok v Podunajskej pahorkatine, na území okresu Hlohovec. Je to pravostranný prítok Radošinky, meria 10,9 km a je tokom V. rádu. Označuje sa aj ako Stoličný potok.