cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Človek floreský
Štruktúra kostí
Susan G. Larsonová et al. študovali kosti hornej končatiny kostry LB1. Podľa nich bola ramenná kosť tohto jedinca neobvykle málo pootočená voči lakťu, omnoho menej, než pri súčasných ľudí. Tento znak už pred nimi analyzovali tiež Gary D. Richards, podľa neho možno objaviť tiež u súčasných pygmejských populácií, a Teuku Jacob, ktorý na základe štúdia miest úponov svalov na kostiach LB1 dospel k názoru, že malé pootočenie ramennej kosti je len dôsledkom slabých svalov tohoto jedinca. Larsonová oponovala Richardsovmu záveru s tým, že vo svojej štúdii citoval staršiu prácu z roku 1972, ktorá analyzovala vzory 6 pygmejských žien zo stredovýchodnej Afriky, a že tento malý vzor nie je reprezentatívny pre celú populáciu. Podľa nej sú ramenné kosti pygmejských populácií obvykle pootočené podobne ako u ľudí bežnej výšky. Okrem toho Larsonová so svojim tímom na študovaných kostiach hľadala nejaké známky mikrocefálie, ale žiadne nenašla.
William L. Jungers z prirovnal malé pootočenie ramennej kosti H. floresiensis k podobne malému pootočeniu u raného hominida, ktorého pozostatky boli objavené v Dmanisi v Gruzínsku, a ktorý bol označený ako Homo georgicus. Larsonová et al. študovali tiež pomerne krátku kľúčnu kosť a neobvyklou stavbu pletenca hornej končatiny H. floresiensis. Svoje objavy potom porovnali s kostrou KNM-WT 15000, známou ako „chlapec z Nariokotome“, ktorá bola priradená druhu H. erectus, a dospeli k záveru, že pletenec hornej končatiny H. floresiensis je medzičlánkom vo vývoji ľudského ramena.
Zatiaľ čo niektorí odborníci, vrátane paleoantropológa Russela Ciochona z, tieto závery podporili, iní s k nim postavili zdržanlivejší s tím, že vzorka kostí H. floresiensis, ktorý je v súčasnej dobe k dispozícii, je príliš malý, a že výskum Larsonovej je z väčšej časti založený iba na jedinej kosti hornej končatiny.
Ďalšie štúdium, ktoré podporilo teóriu nového druhu, publikovali Matthew W. Tocheri et al., ktorí sa sústredili na analýzu zápästných kostí. Vo svojej práci porovnali tri zápästné kostičky objavené v jaskyni Liang Bua, ktoré pravdepodobne patria ku kostre LB1, so zápästnými kostičkami súčasných ľudí, niektorých raných hominidov a afrických ľudoopov. Podľa ich záverov sú tieto kostičky podobné kostičkám ľudoopov a čiastočne tiež australopithekov, a veľmi odlišné od zápästných kostičiek ako u súčasných ľudí, tak tiež človeka neandertálskeho a dokonca aj Homo antecessor. Zápästné kostičky patriace H. floresiensis nemajú niektoré znaky, ktoré sa vyvinuli pri predchodcoch súčasných ľudí už najmenej pred 800 000 rokmi. Pretože tieto znaky sa na kostiach objavujú už v priebehu embryonálneho vývoja, Tocheri z toho vyvodzuje, že je veľmi nepravdepodobné, aby ich neobvyklý tvar bol dôsledkom nejakej vývojovej vady.
Nesúhlas s týmto záverom vyjadril paleontológ Robert D. Martin, ktorý poznamenal, že zatiaľ nikto neštudoval zápästie mikrocefalikov. Alan Thorne z  prehlásil, že rozdiely medzi kosťami boli len veľmi malé a že podobné odchýlky sa môžu objaviť aj u súčasných ľudí. Tiež poukázal na fakt, že objavené zápästné kostičky boli v jaskyni rozptýlené a nie je isté, či všetky patrili rovnakému jedincovi. Michael Morwood z  v Austrálii, jeden zo spoluautorov štúdie, Thornovi oponoval s tím, že tieto nálezy na zápästných kostičkách sa doplňujú aj s ďalšími zisteniami, ako sú proporcie tela, veľkosť mozgu, morfológia ramena, panvy, čeľuste a zubov, ktoré všetky dohromady naznačujú, že H. floresiensis je samostatným druhom, ktorý sa vyvinul v izolácii na ostrove.
Teória nového druhu bola ďalej podporená štúdiou dolných končatín, ktorú zverejnil William L. Jungers so svojim tímom (zloženým prevažne z rovnakých vedcov, ktorí sa podiaľali na vyššie uvedenej analýze kostí hornej končatiny). Jednou z najvýznamnejších odlišností v štruktúre kostry dolnej končatiny bola neobvykle plochá a v porovnaní so zvyškom tela tiež veľké chodidlá. Palec bol popísaný ako neobvykle krátky a podobný raným hominidom, vrátane australopithekov. Antropológ Henry McHenry z  prehlásil, že tieto nálezy Jungersovho tímu by mohli znamenať koniec všetkým diskusiám na tému vývojovej choroby. Omnoho väčšou záhadou podľa neho je, odkiaľ sa druh H. floresiensis vzal. Antropológ John Hawks z  však stále zostáva nepresvedčený, pretože dané štúdie podľa neho nedostatočne porovnala popisované znaky so súčasnými pygmejskými populáciami.
Hypotéza endemického kreténizmu
V roku 2008 prišli austrálski vedci Peter J. Obendorf, Charles E. Oxnard, a Ben J. Kefford s teóriou, že jedinci označení LB1 a LB6 trpeli tzv. myxedémovým typom vrodeného syndrómu z jódovej karencie (nedostatku jódu) a že boli súčasťou touto chorobou inak nedotknuté populácie H. sapiens, ktorá podľa nich ostrov v tej dobe obývala. Porucha býva vyvolávaná niekoľkými faktormi spojenými s životným prostredím postihnutých, medzi ktoré patrí aj nedostatok jódu. Choroba spôsobuje tiež určitú formu nanizmu a aj v dnešnej dobe ju možno sledovať mj. aj medzi obyvateľmi Indonézie. Postihnutí, ktorí sa narodili bez funkčnej štítnej žľazy, mávajú malé telá a zmenšený mozog, ale ich motorické schopnosti sú ovplyvnené omnoho menej než v prípade endemického kreténizmu neurologického pôvodu. Autori štúdie sa domnievajú, že na ostrove Flores mohli pred približne 18 tisíc rokmi (čo je doba, z ktorej objavené kostry pochádzajú) vládnuť podmienky vedúce k vzniku tejto choroby. Podľa nich sú rôzne odlišnosti, objavené na kostiach z jaskyně Liang Bua, ako napríklad zväčšená podväzková jama klinovej kosti, neobvykle rovná a len málo pootočená ramená kosť či relatívne silné končatiny, príznaky tejto diagnózy. Týmto spôsobom môžu byť údajne vysvetlené rovnako spodné trenové zuby s dvoma koreňmi či primitívnej morfológie zápästia. Autori štúdie nevylučujú ani možnosť, že aj ústne tradované príbehy o podivných človeku podobných stvoreniach žijúcich na ostrove, môžu v skutočnosti popisovať ľudí postihnutých kreténizmom.
Reakcie na zistenie austrálskych vedcov sa líšili. Robert D. Martin vyjadril súhlas so skúmaním rôznych ďalších postihnutí, ktorými by sa nálezy vysvetlili, aby ich bolo nutné pripisovať novému druhu, osobne však stále dáva prednosť mikrocefalickej teórii. Dean Falková výsledky austrálskeho tímu napadla s tým, že CT snímky podväzkovej jamy neukázali, že by bola väčšia, než je obvyklé, a pretože rozmery tejto časti klinovej kosti boli kľúčovým argumentom štúdie, zavrhla celú túto hypotézu. Peter Brown, objaviteľ fosílií, prehlásil, že pozostatky LB1 boli natoľko hrozne zachovalé, že podľa neho žiadne zmysluplné zmeranie veľkosti podväzkovej jamy nie je možné. Napadnuté boli aj ďalšie Obendorfové merania, pretože jeho tím ich nerobil priamo na kostiach a ani nepoužil CT snímky, ale iba zábery röntgenových snímkov z dokumentu, ktorý v roku 2005 natočila britská.
Dokonalý trik
Dokonalý trik je americký filmový triler z roku 2006 od režiséra Christophera Nolana, nakrútený podľa rovnomennej knihy Christophera Priesta z roku 1995 The Prestige. Príbeh sleduje Roberta Angiera a Alfreda Bordena, dvoch rivalov a javiskových kúzelníkov v Londýne na začiatku 20. storočia. Posadnutí vytváraním najlepších ilúzií upadnú do vzájomnej snahy sa prekonať, čo má tragické následky.
Role Roberta Angiera sa ujal Hugh Jackman, jeho protivníka Alfreda Bordena stvárnil Christian Bale. V roli vynálezcu Nikolu Tesly sa objavil David Bowie, ďalších rolí sa ujali Michael Caine, Scarlett Johanssonová, Piper Perabo, Andy Serkis a Rebecca Hallová. Vďaka filmu sa režisér Nolan spojil s Balom a Cainom, s ktorými v roku 2005 spolupracoval na filme Batman začína.
Priestov román v dopisoch previedol Nolan do scenára spolu so svojím bratom Jonathanom a využili nelineárnu formu rozprávania.
Výroba
Najskôr sa na Christophera Priesta kvôli adaptácii jeho románu The Prestige obrátili producenti režisérov Juliana Jarrolda a Sama Mendesa. Na Priesta zapôsobili Nolanove filmy Memento a Following. Následne producentka Valerie Dean získala pozornosť Nolana pre Priestovu knihu. V októbri roku 2000 sa Nolan vydal do Londýna, aby propagoval svoj film Memento. Tam si prečítal Priestovu knihu a počas prechádzky v Highgate sa o príbeh podelil s bratom.
Džanet
thumb|Monumentálna socha Ramesseho II. a pylón z Tanidy Džanet (🇪🇬) alebo Tanis (🇬🇷), dnes Sán al-Hadžar, bolo staroegyptské mesto v severovýchodnej časti nílskej delty, hlavné mesto 19. dolnoegyptského nomu, sídlo vládcov 21. a 22. dynastie a možno identické s hlavným mestom Hyksósov Avaris. Pôvodne ležalo v Tanidskom ramene Nílu, ktoré je dnes zanesené naplaveninami.
Dejiny
Džanet bol založený v neskorších rokoch 20. dynastie a stal sa hlavným mestom Egypta počas nasledujúcej 21. dynastie. Z neho pochádzal aj Nesbanebdžed I. (Smendes), zakladateľ 21. dynastie. Za 22. dynastie si Džanet udržal postavenie politického centra Egypta, hoci iné, súperiace dynastie mali sídla v iných mestách. Aj po tomto období zostal významným obchodným centrom a strategickým bodom až do 6. stor. po Kr., kedy hrozilo, že bude zaplavený neďalekým jazerom Manzala a preto bolo mesto opustené. Vysťahovaní obyvatelia založili neďaleko mesto Tennis.
Archeologické vykopávky
V Džanete sa nachádzajú ruiny mnohých chrámov vrátane najdôležitejšieho, chrámu zasvätenému Amonovi, a kráľovské pohrebisko z Tretieho prechodného obdobia. Na tomto mieste sa nachádza jediná známa neporušená hrobka faraóna (Tutanchamonova hrobka bola narušená už v staroveku). Veľká časť materiálu použitého na stavbu miestnych chrámov pochádza zo staršieho mesta Piramesse, preto sa egyptológovia v minulosti domnievali, že Džanet je totožný s Piramesse.
Kostol svätej Márie Magdalény (Jelšovce)
náhľad|Kostol svätej Márie Magdalény v Jelšovciach '''Kostol sv. Márie Magdalény''' je najpodstatnejšou kultúrnou pamiatkou obce Jelšovce.
Jeho najstaršia časť, kaplnka, bola postavená v roku 1322. V roku 1733 bola rozšírená. Pôvodná kaplnka sa stala bočnou kaplnkou nového kostola. Neskôr, v roku 1913, bola pôvodná baroková veža zničená a nahradená novou. Tá sa zachovala do dnešného dňa.
Nad hlavným oltárom sa nachádza obraz sv. Márie Magdalény, ktorej je kostol zasvätený. Namaľovaný bol v roku 1890. Farnosti patria aj niektoré vzácne historické pamiatky, ako napríklad kalich a monštrancia z 18. storočia, alebo niektoré sochy svätých.
Neďaleko kostola sa nachádza fara, ktorá je postavená v barokovom štýle. V roku 2008 je na nej realizovaná rekonštrukcia strechy.
Klub 231
Klub politických väzňov (Klub 231, K 231) je organizácia z obdobia tzv. Pražskej jari, ktorá združovala bývalých politických väzňov, ktorých komunistický režim v Česko-Slovensku uväznil zväčša na základe zákona na ochranu ľudovo-demokratickej republiky č. 231/1948 Zb.
Predsedom prípravného výboru sa stal Karel Nigrín. Ustanovujúce zhromaždenie Klubu 231 sa konalo 31. marca 1968 v Prahe. Zúčastnilo sa ho do 2 500 ľudí. Poslaním Klubu 231 bolo dosiahnuť úplnú rehabilitáciu všetkých nezákonne odsúdených osôb. Vytváranie okresných pobočiek organizácie a posielanie prihlášok do klubu dosiahlo masové rozmery. Podľa odhadu Klubu 231 bolo na základe zákona č. 231/1948 Z. odsúdených v Česko-Slovensku asi 128 tisíc ľudí.
Prihlášku za člena Klubu 231 podalo niekoľko desiatok tisíc ľudí. Celá činnosť organizácie bola vlastne len "zakladateľská". Činnosť Klubu 231 ukončila okupácia Česko-Slovenska. Viacerí predstavitelia Klubu 231 emigrovali. Organizácia bola potom predmetom záujmu Štátnej bezpečnosti, ale vedeniu Klubu 231 sa podarilo zničiť podstatnú časť materiálov, najmä členské prihlášky.
K 231 sa stal jedným zo symbolov Pražskej jari. Po páde režimu na jeho činnosť nadviazala Konfederácia politických väzňov Česko-Slovenska.
Jar
náhľad|Jar sa spája s prebudením života v prírode. Jar je jedno z ročných období v miernom teplotnom pásme nasledujúce po zime a predchádzajúce letu.
Astronomicky začína jarnou rovnodennosťou (okolo 20. marca na Severnej pologuli a 23. septembra na Južnej pologuli), a končí letným slnovratom (okolo 21. júna na Severnej pologuli a 21. decembra na Južnej pologuli). V meteorológii sa podľa konvencie počíta ako celé mesiace marec, apríl a máj na Severnej pologuli a september, október a november na Južnej pologuli.
V rímskej mytológii bola bohyňou jari pôvodne Venuša.
Libor Kovařík
Libor Kovařík (* 23. február 1976, Praha) je bývalý český profesionálny futbalový rozhodca. Do kruhu futbalových rozhodcov vstúpil v roku 1993, v roku 2000 si prvýkrát zapískal prvoligové stretnutie a o šesť rokov neskôr bol zaradený aj do listiny medzinárodných rozhodcov FIFA. Svoju rozhodcovskú kariéru ukončil v roku 2015.
Kariéra
V 54 medzinárodných stretnutiach rozhodol o ôsmich pokutových kopoch, šiestich červených kartách a 214 žltých kartách. Okrem kvalifikácii európskych futbalových súťaží a priateľských stretnutí národných tímov rozhodoval aj zápasy v skupinách Európskej ligy.
Koniec kariéry
Svoju kariéru ukončil na vlastnú žiadosť na začiatku ligového ročníka 2015/16, podľa špekulácií médií ako reakciu na neprimeraný trest za chybu, ktorej sa dopustil v druhom kole Synotligy na začiatku stretnutia medzi AC Sparta Praha a Baníkom Ostrava, kedy prvých 5 minút neboli v rohoch ihriska umiestnené rohové zástavky. Po svojom konci sa vyjadril negatívne na adresu vedenia FAČR, predovšetkým podpredsedu Romana Berbra. Ten vraj nepriamo ovplyvňuje správanie rozhodcov permanentným šikanovaním a riadi ich namiesto jeho manželky, predsedníčky komisie rozhodcov Dagmar Damkovej. Potvrdil tak špekulácie šíriace sa dlho v českom futbalovom svete. Vedenie asociácie sa však voči jeho výrokom ohradilo a reagovalo zvolaním mimoriadneho zasadnutia výkonného výboru.
Alexandr Valerievič Radulov
Juniorská kariéra
Radulov začal hrať v Severnej Amerike v sezóne 2004 – 05, potom čo bol vybraný v CHL Import drafte 2004 tímom Québec Remparts z Quebec Major Junior Hockey League. Vo svojej prvej sezóne v tomto klube skončil na 3. mieste v tímovom bodovaní. V nasledujúcej sezóne sa stal dominantným hráčom QMJHL ligy. V októbri 2005 vytvoril nový rekord ligy, keď strelil v zápase proti Drummondville Voltigeurs 6 gólov a pomohol tým k víťazstvu 11:3. V marci 2006 vytvoril rekord Memorial cupu, keď dal v jednom zápase 7 gólov. Prekonal aj klubový rekord Remparts v počte zápasov v ktorých nepretržite bodoval s 50 zápasmi a prekonal tak 28 zápasov Érica Chouinarda zo sezóny 1999 – 00. V lige sa s týmto výsledkom dostal na druhé miesto v histórii QMJHL za Maria Lemieux, ktorý bodoval v 62 po sebe idúcich zápasoch. Vyhral aj bodovanie QMJHL a CHL sezóny 2005 – 06 so 152 bodmi, čo bol nový rekord Québecu Remparts a prekonal tak Simona Gagného zo sezóny 1998 – 99. Tiež prekonal tímový rekordy Érica Chouinarda v počte strelených gólov a Wesa Scanzana v počte asistencií. V play-off QMJHL 2006 vyhral kanadské bodovanie s 55 bodmi. V roku 2006 vyhral s tímom Remparts cenený Memorial Cup, k čomu dopomohol v 4 zápasoch 9 bodmi a získal Stafford Smythe Memorial Trophy pre najlepšieho hráča Memorial Cupu. Na Radulovovu počesť vyradil tím Québec Remparts dres s číslom 22.
Nashville Predators
V drafte NHL 2004 bol vybraný tímom Nashville Predators v 1. kole na celkovom 15. mieste. 9. januára 2006 podpísal s Predators trojročný kontrakt. Profesionálnu kariéru začal v American Hockey League, v tíme Milwaukee Admirals. V NHL debutoval ''21. októbra 2006''. Svoj prvý gól v NHL strelil ''26. októbra 2006'' proti San Jose Sharks. Potom bol poslaný späť na farmu do Milwaukee a ''21. novembra'' povolaný späť do Nashvillu, kde odohral zvyšok sezóny.
Salavat Julajev Ufa
11. júla 2008 podpísal Radulov trojročný kontrakt s ruským tímom Salavat Julajev Ufa hrajúcim Kontinentálnu hokejovú ligu, hoci mal v Nashville zmluvu ešte na jednu sezónu. Potom nasledovali súdne spory a Radulov mal na 14 dní pozastavenú možnosť reprezentovať. Radulovova zmluva bola nakoniec zrušená s tým, že Nashville Predators nevyplácal Radulovi ďalšie peniaze. 20. marca 2012 Radulov oznámil, že v Rusku končí a vracia sa do Nashvillu Predators.
Príbuzenská inštitúcia
Príbuzenská inštitúcia je spoločenská inštitúcia, ako napr. rodina.
Junge Freiheit
Junge Freiheit je nemecký pravicový politicko-kultúrny týždenník. Vychádza od roku 1986 a jeho zakladateľom a šéfredaktorom je Dieter Stein.
Náklad je zhruba 35 000 kusov.
Dolchamar
Dolchamar [dolčamár] je hudobná skupina hrajúca elektronický rock a hip-hop v esperante. Starší zápis názvu skupiny je "Dolcxamar".
Skupina Dolchamar vznikla v roku 1999 v Londýne. Počas Internacia Junulara Kongreso 2003 v meste Lesjöfors vo Švédsku zmenila názov z pôvodného Dolcxamar na Dolchamar. Od festivalu KEF 2005 je jediným oficiálnym členom skupiny Patrik Austin, ale na koncertoch s ním zvyčajne hrávajú aj ďalší.
Názov "Dolchamar" znamená v esperante "sladkohorkosť", a správne by sa písal Dolĉamar'. Forma použitá v názve skupiny odráža dve rôzne konvencie pri zápise esperantských slov v prostredí nepodporujúcom esperantskú diakritiku. Patrik Austin v rozhovore pre Libera Folio uvádza vysvetlenie:
''Ni rimarkis, ke en la amaskomunikiloj ne eblas uzi ĉapelojn, kaj pro la x-sistemo ĵurnalistoj tutidiote prononcis niajn nomojn. La h-sistemo estas almenaŭ duonbona, kompare kun la du tute fuŝaj.''
Staroslovienčina
Slovienčina (iné názvy: staroslovienčina, staroslovančina, stará cirkevná slovančina, staroslovenčina, stará slovenčina) је najstarší slovanský spisovný jazyk. Spisovná norma vznikla na základe macedónskeho nárečia (kultivovaná macedónčina) používaného v okolí Solúna v 9. storočí. S určitými zmenami sa používa dodnes, nie už však ako živý jazyk, ale ako bohoslužobný jazyk katolíckych cirkví byzantského obradu (gréckokatolíckych) a pravoslávnych cirkví.
Dolchamar
''Všimli sme si, že v masovokomunikačných prostriedkoch nemožno používať vokáne, a kvôli x-systému novinári celkom idiotsky vyslovovali náš názov. H-systém je aspoň napoly dobrý, v porovnaní s dvoma celkom mizernými.''
NGC 3834
NGC 3834 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 29. decembra 1861.
Dolchamar
Skladba Ĉu vi pretas?! je prvá oficiálne vydaná hip-hopová pieseň v esperante.
NGC 3834
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Staroslovienčina
Staroslovienčina sa nesmie zamieňať s praslovančinou. Zatiaľ čo z praslovančiny, ktorej hypotetickú podobu možno len odhadovať, sa vyvinuli všetky slovanské jazyky, staroslovienčina je už súčasťou jednej z troch vývojových vetiev, ktoré z praslovančiny vychádzajú – južnoslovanskej vetvy. Všeobecne sa však predpokladá, že v dobe vzniku prvých písomností v staroslovanských jazykoch v 9. storočí sa tieto ešte od seba výraznejšie neodlišovali.
Názov
Pôvodný názov bol словѣньскъь ѩзъıкъ - slověnьskъjь językъ (vyslov: slovänɪskʊjɪ jẽzykʊ; výslovnosť ě,ь,ъ nie je istá).
3C 9
3C 9 je kvazar v súhvezdí Ryby.
Staroslovienčina
Názov
Od 18. storočia sa používa označenie cirkevná slovančina (čiže stará aj nová), neskôr cirkevnoslovančina, potom vznikol názov stará slovančina až napokon roku 1837 Slovák Pavol Jozef Šafárik prvýkrát použil - z dnešného pohľadu v každom ohľade nesprávny - termín nárečj starobulharské (starobulharčina), ktorý sa v Bulharsku (z vlasteneckých dôvodov) používa dodnes. S tým však nesúhlasil ďalší smer výskumu, ktorý tento jazyk označil za staroslovinčinu, teda pôvodnú verziu slovinčiny. Neskôr bolo aj toto odmietnuté a presadil sa neutrálny názov cirkevná slovančina. V Česku je však viac rozšírený názov staroslověnština, na Slovensku prv z toho odvodené „staroslovienčina“, dnes niekedy aj „slovienčina“, hoci technicky správny názov je (staro)slovänčina či (staro)slovenčina, pretože pomocný transliteračný znak ě neznamená -ie-, ale -ä- alebo -e-.
Názov staroslověnština bol špeciálne vytvorený v Prahe preto, aby sa v češtine nepoužíval názov staroslovenština (staroslovenčina), ktorý sa v tom čase dal chápať aj ako stará slovinčina (jazyk Slovincov) alebo stará slovenčina (jazyk Slovákov).
Dejiny
Staroslovienčina má zo všetkých slovanských jazykov najstaršie písomné pamiatky, a to z 9. storočia. Bolo to najmä zásluhou vierozvestcov, svätých Cyrila a Metoda, ktorí do nej ešte pred svojím príchodom na Veľkú Moravu preložili množstvo cirkevných kresťanských textov. Išlo najmä o tieto diela:
Konštantín (Cyril) napísal v staroslovienčine Proglas, čo je veršovaný predslov k Svätému písmu. Rozdiely medzi jednotlivými jazykmi ešte neboli také veľké ako v súčasnosti a preto aj obyvatelia Veľkej Moravy rozumeli staroslovienčine, ktorej základy boli v juhoslovanskom dialekte.
Po páde Veľkej Moravy staroslovienčinu ako bohoslužobný a úradný jazyk z jej územia vytlačila latinčina (azda s výnimkou východného Slovenska), staroslovienčina sa však udržala na Balkáne a v Bulharsku nahradila ako liturgický jazyk gréčtinu (aj vďaka úsiliu svätého Klimenta Ochridského). S byzantským obradom sa ďalej šírila do Srbska, Rumunska a na Kyjevskú Rus. Z Kyjevskej Rusi sa ďalej rozšírila do Ruska. Od 11. storočia sa už zvykne hovoriť o cirkevnej slovančine.
Staroslovienčina (resp. neskôr cirkevná slovančina) v týchto krajinách dlho pôsobila aj ako úradná reč (najmä pri písomnom styku), podobne ako latinčina v katolíckej Európe, keďže národné jazyky ešte nemali svoje spisovné normy. V každej krajine však podliehala miestnym vplyvom, ako vo výslovnosti, tak i pravopise. Napríklad: nosovky, ktoré existovali v praslovanskom jazyku i pôvodnej staroslovienčine, sa dodnes uchovali len v poľštine. V pôvodnej staroslovienskej abecede sú im venované znaky Ѧ (ę) a Ѫ (ą) (malý a veľký jus). V ruskej cirkevnej slovančine sa malý jus vyslovuje „ja“ (ako analógia k hláskovým zmenám u podobných slov v ruštine), veľký jus sa viac menej vytratil.
U staroslovienskych a cirkevnoslovanských písomných pamiatok sa teda rozlišuje, odkiaľ pochádzajú. Rozlišujeme napr. srbskú, chorvátsku, bulharskú (používala sa aj na území Rumunska) či ruskú redakciu. Vzhľadom k rastúcemu politickému vplyvu Ruska v 18. storočí má dnes najväčšiu prestíž ruská redakcia, ktorá ovplyvňuje aj súčasné používanie slovienčiny (resp. jej novšej formy: cirkevnej slovančiny) na Balkáne.
Avranches (obec)
Avranches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Staroslovienčina
Rozšírenie
Starú cirkevnú slovančinu (staroslovienčinu) už niekoľko storočí žiadny národ nepoužíva ako materinský jazyk. Jej nástupca, cirkevná slovančina, sa používa v súčasnosti len ako bohoslužobný jazyk v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi v rôznych slovanských krajinách (a do 18. storočia aj na území Moldavska a Valašska). Používatelia jazyka (klérus a veriaci) však jazyk používajú prevažne pasívne a obmedzene. V minulosti sa cirkevná slovančina používala aj ako literárny a úradný jazyk, a to aj na východnom Slovensku (ako úradný jazyk sa používala výhradne v cirkevnom prostredí).
Avranches (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Staroslovienčina
Abeceda a výslovnosť
Konštantín (Cyril) pre slovienčinu vytvoril na podklade gréckej abecedy hlaholiku. Tá sa používala na Veľkej Morave, do 11. storočia v Ochride (Bulharsko) a dalmátskych ostrovoch (Chorvátsko); veľmi ojedinele ešte aj v 14. storočí (napr. Sázavský kláštor v Čechách v Česku). Najdlhšie sa však používala v Chorvátsku aj napriek tomu, že tam prevládalo rímskokatolícke vierovyznanie a latinka.
Avranches (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Staroslovienčina
Abeceda a výslovnosť
Približne o polstoročie neskôr vznikla v Bulharsku cyrilika, ktorú vytvorili pravdepodobne Cyrilovi žiaci v Preslave.
Avranches (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Staroslovienčina
Abeceda a výslovnosť
Táto bola praktickejšia, pretože jej písmená boli jednoduchšie a navyše sa viac podobali gréckym písmenám, podľa ktorých boli vytvorené; grécku abecedu totiž vtedajší bulharskí duchovní dobre ovládali. Staroslovienčina/cirkevná slovančina, ktorá sa z Bulharska šírila do ostatných slovanských krajín, bola od 11. storočia písaná výhradne cyrilikou. Vďaka tomu sa cyrilika presadila u väčšiny spisovných jazykov pravoslávnych krajín.
Saint-Jean-d’Heurs
Saint-Jean-d’Heurs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jas
Jas je silné biele svetlo, silná žiara; lesk, svit, žiarenie, jagot. V indickej filozofii je jas prejavom sattvu.
Jas je fotometrická veličina, definovaná ako miera svietivosti. Označuje sa L a udáva sa v cd / m2 (kandelách na m²),
Matouš Collinus z Chotěřiny
Študoval vo Wittenbergu, po štúdiách sa roku 1540 vrátil do Prahy, kde začal vyučovať gréčtinu, neskôr aj latinčinu. Roku 1548 dostal od grófa Kryštofa z Hardeka dom s názvom Anjelská záhrada (Praha, Jindřišská ulica - teraz hlavná pošta). Tu založil súkromnú školu s dvomi triedami.
Vďaka svojim satirickým básňam sa roku 1560 dostal do sporu s vedením univerzity a onedlho musel prestať vyučovať - potom sa stiahol do súkromia.
Friedrich Paulsen
Friedrich Paulsen (* 16. júl 1846, Langenhorn pri Husume – † 14. august 1908, Berlín) bol nemecký filozof, profesor filozofie a pedagogiky v Berlíne. Bol ovplyvnený Fechnerom, Wundtom, Lotzem, Kantom a Spinozom; svoj svetonázor označoval ako idealistický monizmus. Materiálny svet je podľa neho prejavom duchovného všeživota, ktorý je uskutočňovaním jednotného zmyslu, dianím chcenia realizujúcim idey (panpsychizmus).
Entomofágia
Entomofágia - týmto pojmom označujeme využívanie hmyzu ako potraviny.
Na svete sa udáva asi 1500 druhov jedlého hmyzu. Hmyz je bežne používaný ako potravina vo všetkých obývaných svetadieloch okrem Európy a Severnej Ameriky. V chudobných krajinách sveta predstavuje hmyz veľmi vítaný a ľahko dostupný zdroj bielkovín, namiesto ešte stále nie všetkým dostupného mäsa. V bohatších častiach sveta predstavuje hmyz t. č. iba delikatesu a spestrenie jedálneho lístku.
Niektoré národy Afriky a južnej Ameriky, ale i Ázie, Austrálie a Oceánie konzumujú termity, mravce, kobylky, cvrčky, nymfy vážok a larvy niektorých motýľov, múch, včiel a chrobákov. Získavajú z nich cenné bielkoviny do svojej jednostrannej, prevažne rastlinnej stravy, lebo na ich typickom „jedálnom lístku“ je práve týchto bielkovín nedostatok. Na rastlinnom oleji vysmažené saranče (kobylky) sú už od dávnych dôb vyhľadávanou pochúťkou mnohých domorodých kmeňov. Mravce sa konzumujú aj v Mexiku, kde sú i reštaurácie, ktoré podávajú varené larvy niektorých druhov čiernych mravcov. Nie je vylúčené, že práve tretie tisícročie bude obdobím, kedy sa hmyz stane významnou súčasťou ľudskej stravy, hlavne pre jeho početnosť, ľahkú dostupnosť, výraznú energetickú hodnotu a vlastnosti bielkovín hmyzieho tela, kde relatívne malá hmotnosť tejto bielkoviny stačí pokryť dennú spotrebu ľudského organizmu.
Posledné roky sa veľmi seriózne a renomované vedecké inštitúcie zaoberajú otázkou využitia hmyzu v kuchyni. Vyriešením týchto otázok by sa dali riešiť dva veľké problémy moderného sveta, ktorými sú na jednej strane podvýživa a na druhej strane obezita.
NGC 3835
NGC 3835 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. apríla 1831.
Punt (staroveký Egypt)
Punt alebo Ta-Nedžer alebo Puenet (krajina boha) bola „zlatá“ krajina na východ od starovekého Egypta, z ktorej prúdil do Egypta exotický tovar ako zlato, vonné živice, eben, slonovina, otroci a divé zvieratá. Všetky naše informácie o Punte pochádzajú zo staroegyptských obchodných záznamov. Jej poloha je dnes sporná, do úvahy dnes prichádza prakticky len územie v Somálsku (pozri aj Puntland) či Eritrea alebo územie v Levante.
Výpravu do tejto krajiny vyslala a financovala aj kráľovná Hatšepsovet, no sama sa jej nezúčastnila. Záznamy o krajine sú hlavne v jej zádušnom chráme v Dér el-Bahrí. Ďalšia významná výprava do Puntu sa uskutočnila oveľa neskôr za vlády Ramessseho III. (1183/82–1152/51).
Dlouhá Ves (okres Klatovy)
Dlouhá Ves je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 831 obyvateľov, z toho 457 mužov a 374 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 40,9 roka, ženy 43,0 roka).
National Youth Orchestra of Wales
National Youth Orchestra of Wales je waleský mládežnícky orchester založený Irwynom Waltersom v roku 1945 v Cardiffe. Hrajú v ňom hudobníci od trinástich do dvadsaťjeden rokov veku. Koncertuje prevažne vo Walese, ale občasne vyráža aj do iných krajín. Medzi dirigentov orchestra patria napríklad Clarence Raybould (1945 – 1966), Elgar Howarth (1991 – 1995) alebo Owain Arwel Hughes (2003 – 2010). Vo svojich začiatkoch tu pôsobili napríklad Karl Jenkins alebo John Cale.
Harricourt
Harricourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 49 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
České kraje
České kraje môžu byť:
Advanced Configuration and Power Interface
Advanced Configuration and Power Interface (ACPI) je špecifikácia a otvorený priemyselný štandard, ktorý bol prvýkrát uvedený v decembri 1996 a vyvinuli ho spoločnosti HP, Intel, Microsoft, Phoenix a Toshiba, ktorý definuje spoločné rozhrania na rozpoznávanie hardvéru, konfiguráciu základnej dosky a zariadení a správu napájania. Podľa špecifikácie je to kľúčový prvok v konfigurácii a správe napájania riadenej operačným systémom (OSPM).
Posledná verzia špecifikácie ACPI je 4.0, bola vydaná 16. júna 2009 a je možné ju stiahnuť z acpi.info.
Calcio Como
Calcio Como alebo len Como je futbalový klub z talianskeho mesta Como. Hráva tretiu najvyššiu taliansku futbalovú súťaž Lega Pro Prima Divisione.
História
Klub bol založený v roku 1907. Do oficiálneho talianskeho futbalu bolo Como prijaté o tri roky neskôr. O ďalšie tri roky neskôr sa tímu podarilo dostať do najvyššej talianskej súťaže. Od roku 1922 sa Como ocitlo v druhej najvyššej súťaži. Od konca 20-tych rokov začalo obdobie striedavých účastí v druhej, resp. tretej lige. Po vojne sa situácia klubu zlepšila. Dobré obdobie vyvrcholilo postupom do Série A v roku 1949, kde Como vydržalo 4 sezóny. Až do roku 1963 potom hral klub nepretržite Sériu B. Túto dobu prerušilo len 5 sezón v tretej lige (1963 – 1968), po ktorých hralo Como opäť Sériu B. Od roku 1975 sa Como striedavo pohybovalo medzi Sériou A a Sériou B. Až v roku 1991 sa Como ocitlo v tretej lige. Horšie obdobie trvalo 10 rokov a Como sa vrátilo do Série B v roku 2001, o rok neskôr už hralo opäť Sériu A. V najvyššej súťaži ale vydržalo iba jednu sezónu. V roku 2005 vyvrcholili veľké finančné problémy klubu, ktoré skončili bankrotom a pádom až do piatej ligy Série D. Od sezóny 2009/10 hráva Como tretiu taliansku ligu.
Športové úspechy
Serie B – 3
Tretia liga – 2
Spoločenská inštitúcia
Spoločenská inštitúcia je súbor zariadení, v ktorých určití ľudia, vybraní členovia skupín, dostávajú poverenie k výkonu verejných a neosobných činností, ktoré sú potrebné na uspokojovanie existujúcich potrieb jednotlivca alebo pospolitosti alebo pre reguláciu správania sa ostatných členov skupiny. Spoločenskou inštitúciou je napr. náboženská organizácia.
Calcio Como
Externé odkazy
Oficiálna webová stránka
3C 244.1
3C 244.1 alebo Ursa Major B je rádiová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica. Je klasifikovaná ako FRII rádiový zdroj a nachádza sa v skupine galaxií.
Pozorovanie Hubblovym vesmírnym ďalekohľadom ukázalo, že ide o eliptickú galaxiu. Jadro tejto galaxie obsahuje supermasívnu čiernu dieru s približne (9,5 ± 6,6) × 108-násobkom hmotnosti Slnka.
Inocent III. (protipápež)
Inocent III. (lat. Innocentius Tertius), vl. menom Lando (* ?, Sezze – † 1180, Cava de' Tirreni) bol taliansky duchovný a protipápež (od 29. septembra 1179 do januára 1180).
Údaje o jeho narodení ani úmrtí nie sú známe. Veľmi strohé sú i informácie o jeho živote.
Pochádzal z mestečka Sezze v južnej časti dnešného regiónu Lazio. Než ho procisárska strana Fridricha I. Barbarossu vyhlásila protipápežom Alexandra III. bol kardinálom-diakonom, ktorého vymenoval protipápež Viktor IV.
Bol štvrtým protipápežom v poradí, pápeža Alexandra III. (po Viktorovi IV., Paschalovi III. a Kalixtovi III.) a za pápeža ho 29. septembra 1179 vyhlásila malá skupina schizmatických kardinálov v Ríme.
V obave o svoj život sa ukrýval v pevnosti neďaleko Ríma, kam ho prichýlil jeden z jeho prívržencov. Po zrade bol prostredníctvom vyslaného kardinála vydaný Alexandrovi III., ktorý ho doživotne uväznil v benediktínskom opátstve Najsvätejšej Trojice v La Cava v juhotalianskej provincii Salerno.
Robert Rodriguez
Robert Anthony Rodríguez (* 20. jún 1968, San Antonio, Texas, USA) je americký filmár a hudobník. Veľa svojich filmov natáča a produkuje v Mexiku a rodnom Texase.
Rodriguez v roku 1992 režíroval film El Mariachi, ktorý bol komerčne úspešný a zarobil 2 milióny dolárov s rozpočtom len 7000 dolárov. Film mal dve pokračovania: Desperado a Vtedy v Mexiku (Once Upon a Time in Mexico). V roku 1996 režíroval film Od súmraku do úsvitu (From Dusk Till Dawn) a vytvoril jeho rovnomennú televíznu adaptáciu (2014 – súčasnosť). Rodriguez spolu-režíroval krimi thriller, Sin City (adaptovaný podľa rovnomennej komiksovej série) a jeho pokračovanie, Sin City: A Dame to Kill For. Tiež režíroval filmy Spy Kids, Fakulta (The Faculty), ako aj Dobrodružstvá na planéte detí (The Adventures of Sharkboy and Lavagirl in 3-D), Grindhouse: Planéta Teror (Planet Terror) a Machete.
Je priateľ častého spolupracovníka a filmára Quentina Tarantina, ktorý založil produkčnú spoločnosť A Band Apart. Rodriguez bol istý čas tiež jej členom. V decembri 2013 Rodriguez spustil svoj vlastný káblový kanál s názvom El Rey.
Textár
Textár je pracovník, ktorý systematicky a cieľavedome upravuje alebo vytvára krátke alebo kratšie jednoúčelovo zamerané jazykové útvary (krátke texty) často prísne utilitárneho účelu. Niekedy ide o útvary literárnej alebo literárno-dramatickej povahy. Sú to napríklad texty umelých piesní, predvolebné heslá, reklamné slogany, propagačné výzvy, športové pokriky, krátke heslá, aforizmy, informačné cedule a pod. V zásade je možné textárov rozdeliť do niekoľkých skupín.
Piesňoví textári
V podstate ide o niekoľkých deliacich podskupín tvorcov, ktorý sa samozrejme v praxi dosť často vzájomne prekrývajú. Títo tvorcovia majú povahou svojej práce veľmi blízko ku klasickej poézii a literatúre, najlepšie piesňové texty sú tiež s poéziou plne kompatibilné a tak aj zameniteľné. Nie je preto vôbec náhodou, že mnohí renomovaní básnici boli aj výbornými piesňovými textármi a naopak, najlepší piesňoví textári bývajú obvykle aj dobrými básnikmi.
Reklamní textári
Zaoberajú sa tvorbou reklamných textov a sloganov pre propagáciu nejakého konkrétneho výrobku alebo služby, najčastejšie na priamu objednávku od zadávateľa respektíve objednávateľa (alebo zákazníka reklamnej firmy). Tieto viacej alebo menej podarené výtvory potom obšťastňujú ľudstvo na bilboardoch, v najrôznejších reklamných tlačovinách, v mnohých reklamných inzerátoch, počujeme ich v rozhlase, vidíme ich v televízii alebo v kinách. Jazyková úroveň niektorých reklamných textov niekedy býva, a nielen v dnešnej hektickej dobe, veľmi slušne povedané, niekedy aj z viacero spoločenských alebo jazykových pohľadov veľmi sporná.
Ostatní textári
Príležitostná nesystematická tvorba doplnkových textov na bázy voľnej ľudovej tvorivosti:
Justičný palác (Brusel)
thumb|Pohľad na justičný palác z hotela [[Hilton.]] thumb|Budova v roku [[1881.]] Justičný palác je jednou z dominantných stavieb belgickej metropoly Brusel. Nachádza sa v juhovýchodnej časti mesta, a ide o najväčšiu stavbu vybudovanú na účely súdnej moci na svete. Nachádza sa na vrcholku Galgenberg, kde boli v stredoveku popravovaní bruselskí kriminálnici.
Budova dosahuje so svojou kupolou výšky 105 m. Štvorcový pôdorys objektu má rozmery 160x150 m; všetky priestory vo vnútri paláca majú spolu rozlohu 26 000 m2.
Dejiny
Palác bol vybudovaný v rokoch 1866 až 1883 v eklektickom štýle podľa návrhu architekta Josepha Poelaerta. Suma za výstavbu ohromného paláca a jeho vybavenie sa pohybovalo zhruba okolo výšky 45 miliónov vtedajších belgických frankov. Taká suma prostriedkov, ktorú belgický štát na justičný palác vynaložil, zodpovedala ročnému rozpočtu na verejnú správu. Po dokočení sa často diskutovalo o tom, že Justičný palác je najväčšou budovou, ktorá bola vystavaná v 19. storočia.
V predvečer oslobodenia Bruselu za druhej svetovej vojny zapálila ustupujúca nemecká armáda palác s cieľom ho zničiť. Zrútila sa tak kupola stavby. Po skončení konfliktu sa uskutočnila rekonštrukcia a nová kopula bola 2,5 m vyššia, než originál. O päťdesiat rokov neskôr sa však ukázala potreba ďalšej rekonštrukcie. Už v roku 1980 bol palác v havarijnom stave a následne ho musel rad úradníkov opustiť, nielen kvôli zlému stavu, ale aj preto, že stavba nevyhovovala aktuálnym potrebám. Súčasná prebieha už od roku 2003; stavebné práce postupujú veľmi pomaly a v roku 2013 bolo nevyhnutné obnoviť samotné lešenie, ktoré časom skorodovalo natoľko, že hrozilo jeho zrútenie. World Monuments Fund označil Justičný palác ako ohrozenú kultúrnu pamiatku.
Saint-Jean-des-Ollières
Saint-Jean-des-Ollières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Azeville
Azeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3836
NGC 3836 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Wilhelm Tempel 29. apríla 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Jasnovidectvo
Jasnovidectvo je schopnosť vidieť veci, ktoré unikajú bežnému videniu. Druhotne aj schopnosť vidieť do minulosti alebo budúcnosti.
Prvé je výsledkom rozšírenej schopnosti normálneho videnia, ktorá údajne závisí od prekonania mentálnej a psychickej roztržitosti. Čím dokonalejšie sa táto roztržitosť potlačí, tým sa subjekt stáva schopnejším pozorovateľom. Na vrchole potlačenia roztržitosti sa stáva jasnovidcom. Je schopný preniknúť k pohnútkam ľudí a na základe týchto pohnútok vyrátať konečný výsledok ich snáh.
Druhé je skôr výsledkom zvýšenej psychickej citlivosti identifikovať príčiny zmien v citoch.
Convair
thumb|[[F-106 Delta Dart]] Consolidated Vultee Aircraft Corporation, všeobecne známa ako Convair, bol podnik, ktorý vznikol zlúčením firiem Consolidated Aircraft a Vultee Aircraft v roku 1943. V marci 1953 Convair získala firma General Dynamics, čím vznikla Convair Division. Lietadlá sa tu vyrábali až do roku 1965, potom firma prešla ku kozmickému programu a programu na stavbu drakov pre lietadlá. V roku 1994 bola firma predaná spoločnosti McDonnell Douglas, zariadenie prešlo k firme Lockheed a roku 1996 spoločnosť General Dynamics rozpustila Convair Division.
Dobršín
Dobršín je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 100 obyvateľov, z toho 51 mužov a 49 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 39,2 roka, ženy 43,1 roka).
Haudrecy
Haudrecy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 305 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Schönbuch
Schönbuch je zalesnené územie prírodného významu severne od nemeckého mesta Tübingen a 25 km juhozápadne od mesta Stuttgart. Významnú časť územia tvorí Prírodný park Schönbuch (Naturpark Schönbuch), ktorý má rozlohu 156 km² a patrí k najdôležitejším prírodným oddychovým zónam v regióne Stuttgart.
15 km na juh od prírodného parku sa nachádza medzinárodné letisko Stuttgart. Roku 1972 sa prírodný areál Schönbuch stal prvým prírodným parkom spolkového štátu Bádensko-Württembersko. Roku 1977 bol v parku vytvorený geologický náučný chodník, ktorý oboznamuje návštevníkov so zaujímavou geologickou skladbou územia.
Jan Patočka
Jan Patočka (* 1. jún 1907, Turnov – † 13. marec 1977, Praha) bol jeden z najvýznamnejších českých filozofov 20. storočia, hlavný predstaviteľ česko-slovenskej fenomenológie a filozofie dejín. Zaoberal sa tiež filozofickým dielom J. A. Komenského, T. G. Masaryka a Edmunda Husserla, českou literatúrou, umením a kultúrou. Patočkovo dielo a jeho osobnosť výrazne ovplyvnili súdobé české myslenie, hlavne v kruhoch nezávislej inteligencie a disentu 60. a 80. rokov.
Medzi jeho početných žiakov patria napr. českí filozofi a myslitelia Václav Bělohradský, Ladislav Hejdánek, Pavel Kouba, Jiří Michálek, Jiří Němec, Zdeněk Neubauer, Radim Palouš, Miroslav Petříček, Zdeněk Pinc, Petr Rezek a Jan Sokol.
Životopis
V rokoch 1925-31 študoval slavistiku, romanistiku a filozofiu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1928 sa na študijnom pobyte v Paríži, kde sa popri štúdiu na École pratique des hautes études po prvýkrát stretol s Edmundom Husserlom. U neho a u Martina Heideggera študoval v roku 1933 fenomenológiu vo Freiburgu. Nadviazal tiež celoživotné priateľstvo s Husserlovým asistentom Eugenom Finkom. Podieľal sa na založení Cercle philosophique de Prague, bol jeho sekretárom a v roku 1936 sa habilitoval prácou Prirozený svet ako filozofický problém. Od roku 1937 bol redaktorom časopisu Česká mysl, spoluorganizoval Husserlove prednášky v Prahe a po jeho smrti r. 1938 sa pričinil o záchranu jeho pozostalosti.
Po uzatvorení českých vysokých škôl r. 1939 učil na gymnáziu a vydal niekoľko knižiek na prípravu pre budúcich študentov univerzity. Koncom vojny bol nasadený na stavbe. V roku 1945 sa vrátil na Karlovu univerzitu, prednášal dejiny antickej filozofie. V roku 1948, krátko po uchopení moci komunistami, bol vylúčený z univerzity. Od roku 1950 pracoval na Ústave T. G. Masaryka, neskôr vo Výskumnom ústave pedagogickom, kde pripravoval prvé vydanie Komenského Všenápravy. V roku 1960 preložil Hegelovu Fenomenológiu ducha a Estetiku. Od roku 1964 bol redaktorom vo Filozofickom ústave Akadémie vied, absolvovoval prednáškové pobyty vo Francúzsku a Nemecku, v roku 1968 sa stal riadnym profesorom filozofie na Karlovej univerzite. Hneď na to vyšiel zborník jeho prác z rokov 1968 -1969 O smysl dneška. V roku 1970 však bolo jeho rozšírené vydanie habilitačného spisu zošrotované. Patočka mohol ďalej publikovať iba v zahraničí. V roku 1972 bol predčasne odstavený do dôchodku. Vysoká škola v Aachene mu udelila čestný doktorát. V rokoch 1972-1977 vyučoval v súkromných seminároch ďalej uprostred kruhu svojich žiakov.
V januári roku 1977 sa spolu s Václavom Havlom a Jiřím Hájkom stal hovorcom Charty 77. V marci 1977 bol po stretnutí s holandským ministrom zahraničných vecí Van der Stoelom podrobený sérii výsluchov, po jednom z nich 13. marca 1977 Patočka na následky mozgovej mŕtvice zomrel. Jeho pohreb na Břevnove sa stal významnou udalosťou protikomunistického odporu.
Dielo
Hlavná časť Patočkovho rozsiahleho diela je venovaná fenomenológii, v ktorej nadviazal na Husserlov objav prirodzeného sveta (nem. Lebenswelt) našej bezprostrednej naivnej skúsenosti v protiklade k racionálnemu svetu vedy, snažil sa spojiť Husserlov a Heideggerov odkaz a skúmal pojem pohybu. Ľúdský život chápal Patočka ako trojaký pohyb: pohyb zakotvenia alebo prijatia, pohyb práce a boja a konečne pohyb prielomu či pravdy. Rozvinul tiež Platónovu myšlienku starostlivosti o dušu, ktorá je podľa neho vlastným jadrom európskej identity a jedinečnosti. Pokúšal sa vytvoriť novú filozofiu dejín a Kacírske eseje o filozofii dejín (1975) sa stali jeho najznámejším a najprekladanejším dielom. Viacero ďalších prác sa týka filozofického významu J. A. Komenského a filozofie výchovy, ale tiež českých dejín, literatúry, divadla a umenia vôbec. Patočka bol aj vynikajúci prekladateľ, do češtiny preložil diela Hegela, Herdera, Schellinga a Mikuláša Kuzánskeho.
In memoriam
nepublikované spisy J. Patočku. Na základe týchto spisov sa pripravuje na IWM ich nemecké vydanie
Bibliografia
O Janovi Patočkovi:
Vedecká inštitúcia
Vedecká inštitúcia je spoločenská inštitúcia povolaná na to, aby udržiavala, tvorila a rozvíjala vedu, napr. Slovenská akadémia vied.
Radoslav Antl
Radoslav Antl (* 2. marec 1978, Košice-Šaca ) je slovenský hádzanársky reprezentant, ktorý hral za slovenský klub Tatran Prešov. Hrá na poste ľavého krídelníka. V roku 2006 získal po prvýkrát v kariére ocenenie "Najlepší hádzanár Slovenska", ktoré zopakoval v roku 2014. V minulosti hrával za kluby Tatran Prešov či švajčiarsky klub GC Amicitia Zürich.
Zúčastnil sa Majstrovstiev Európy v roku 2006, 2008 a aj 2012. Dvojnásobnú účasť si pripísal aj na majstrovstvách sveta. Dvakrát sa v kariére dostal do 50-ky najlepších strelcov v hádzanárskej lige majstrov, vždy v drese Prešova. V sezóne 2004/05 vsietil 43 gólov a skončil na 25. mieste a v sezóne 2010/11 58 gólov, čo znamenalo 22. miesto.
Inštitúcia (sociológia)
Inštitúcia v sociológii je ustanovený, stereotypizovaný, rutinný spôsob konania bežný v určitej skupine alebo kultúre. Inštitúcia znamená konanie očakávané vzhľadom na riešenie určitého typu problémov, vzhľadom na uspokojenie určitej potreby.
NGC 3837
NGC 3837 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Jan Smolík
Jan Smolík (* 24. december 1942, Lipník nad Bečvou) je bývalý český cyklista. Víťaz Pretekov mieru v roku 1964; vyhral tri etapy a v cieli mal na druhého v poradí Güntera Hoffmanna z NDR náskok sedem a trištvrte minúty. V dvadsaťjeden rokoch bol historicky najmladším víťazom pretekov. Štartoval aj na Letných olympijských hrách 1964 v Tokiu v cestných pretekoch jednotlivcov, kde došiel na 71. mieste, a na Letných olympijských hrách 1968 v Mexico City, kde bol dvadsiaty tretí. . Vyhral preteky Praha – Karlovy Vary – Praha 1963, majstrovstvá ČSSR v cestných pretekoch jednotlivcov 1965, Veľkú cenu L'Humanité 1966, na pretekoch Okolo Rakúska 1967 bol štvrtý, na Tour Bohemia bol druhý v roku 1970 a vyhral v roku 1971.
Jeho športová kariéra je spojená s armádnym športovým oddielom Dukla Brno, kde neskôr pôsobil aj ako tréner. Po odchode do dôchodku pôsobí ako traťový komisár na Masarykovom okruhu. Český olympijský výbor mu udelil v roku 2014 Cenu fair play.
Shannon Leto
Shannon Carl Leto (* 9. marec 1970, Bossier City, Louisiana) je americký fotograf a hráč na bicie v skupine 30 Seconds to Mars.
Robert Betts Laughlin
Robert Betts Laughlin (* 1. november 1950, Visalia, Kalifornia, USA) je americký fyzik a profesor na Stanfordovej univerzite.
V roku 1998 dostal spolu s Horstom Ludwigom Störmerom z Columbijskej univerzity a Danielom Chee Tsui z Princetonskej univerzity Nobelovu cenu za fyziku za objav novej formy kvantovej tekutiny s exitáciami nesúcimi zlomkový náboj.
Haulmé
Haulmé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 96 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Norimberský lekársky proces
250px|náhľad|[[Karl Brandt, osobný lekár Adolfa Hitlera, symbol nacistických sadistických experimentoch prevádzaných na ľudskej rase]]