cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dorota Nvotová
Život
V roku 2002 sa vydala za Miloslava Lábera alias Whisky – speváka, textára a gitaristu, s ktorým účinkovala v spoločnej skupine Overground. V roku 2007 sa Nvotová a Láber rozišli a následne sa Nvotová vydala do Nepálu, kde strávila niekoľko rokov. V roku 2011 vyšla jej autobiografická kniha Fulmaya (nepálsky kvet lásky). Jej život v Nepále, a snahu pomôcť v nepálskom sirotinci zaznamenala v dokumentárnom filme „Fulmaya, dievčatko s tenkými nohami“, ktorý sa premietal v roku 2013, Vendula Bradáčová. Po natočení filmu sa pri dôkladnejšom prešetrení ukázalo, že mnohé deti umiestnené v sirotinci Happy Home vôbec neboli sirotami. Zakladateľ domova im však zmenil mená, aby ich pôvodní rodičia nemohli nájsť. Deti sú totiž v podobných zariadeniach kapitálom, vďaka nim dostávajú šéfovia domovov podporu od sponzorov. Nvotová, ktorá do Happy Home investovala svoj osobný kredit bola sklamaná a v roku 2013 odišla z Nepálu, druhý krát sa rozviedla, presťahovala sa na dva roky do Moskvy, kde svojmu novému partnerovi porodila syna Filipa.
Potom žila na Slovensku aj so svojou rodinou a od roku 2013 sprevádzala zájazdy svojej cestovnej kancelárie Fulmaya Travel s.r.o.
Tvorba
Bola 10 rokov pravidelnou autorkou novinárskeho stĺpčeka v týždenníku .týždeň. Živila sa aj ako moderátorka hudobnej hitparády televízie Joj, TOP 10 JOJ.
Ako šesťročná sa objavila v televíznom filme Tajomstvá pod viečkami v réžii Juraja Nvotu a v rozprávke Šípková Ruženka v réžii Stanislava Párnického. Ako deväťročná hrala v detskom muzikáli Bambi, ako desaťročná v divadle Astorka v hre Incident, ako 14-ročná v televíznom filme Prášky na spanie. V roku 2000 ju Martin Šulík obsadil do filmu Krajinka. Nasledovali úlohy v snímkach Děvčátko (2002) – Cena za ženský herecký výkon na MFF Thessaloniki, Perníková věž (2002), O život (2008), Muzika (2007) a Případ nevernej Kláry (2009).
Bola členkou česko-slovenskej hudobnej formácie Overground, v ktorej spievala a hrala po boku svojho manžela Miloslava Lábera alias Whisky – speváka, textára, gitaristu i režiséra videoklipov, člena skupiny Slobodná Európa. Overground v roku 2003 vydal rovnomenný debutový album a Nvotová v roku 2004 vydala sólový album pod názvom Dorota Nvotová. V roku 2007 sa Nvotová a Láber rozišli a následne v roku 2008 Nvotová vydala svoj druhý album Sila vzlyku.
Keď začala Dorota žiť v Nepále, napísala autobiografiu Fulmaya a nahrala so svojou nepálskou skupinou album Just! (2012, gitara Bishnu Gurung – the Edge Band, basgitara Arjun Gurung – Damage Glitters, bicie Bimal Pariyar – Damage Glitters).
Politika
Dorota Nvotová sa k politike dlhodobo vyjadruje. Počas Matovičovej vlády otvorene podporovala vládne opatrenia ako napríklad plošné testovanie a očkovanie proti covid19. Spolu s režisérom Nikitom Slovákom v roku 2022 organizovala mítingy "Dokončime to", ktoré mali byť pokračovaním demonštrácií "Za slušné Slovensko" proti Robertovi Ficovi. 7.6.2023 na tlačovej konferencii s Eduardom Hegerom, Jurajom Šeligom a Jaroslavom Naďom oznámila vstup do politickej strany Demokrati.
Bohuslav Štofan
Bohuslav Štofan (* 21. august 1967, Tatranské Matliare) je slovenský skialpinista a spisovateľ. Má za sebou okolo 300 extrémne náročných skialpinistických ciest na Slovensku aj v zahraničí, z toho okolo 20 prvozjazdov.
Jacques Perret
Jacques Perret (* 1540 – 1545, Chambéry, Francúzsko – † 1610 – 1619) bol francúzsky architekt a matematik.
Ako hugenot zo Savojska pracoval pre francúzskeho katolíckeho kráľa Henricha IV.
Battenheim
Battenheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lieskovec
Lieskovec môže byť:
Sita
Sita môže byť:
SITA môže byť:
Dolina siedmich prameňov
Dolina siedmich prameňov je najvýchodnejšou dolinou na južnej strane Tatier. Preteká ňou Čierna voda. V jej hornej časti je chata Plesnivec.
Tatra 31
Tatra 31 bola veľká limuzína kopřivnickej automobilky Tatra, vyrábaná v rokoch 1926 až 1930. Bola následníkom T 17, z ktorej technicky vychádzala a bola určená bohatej klientele.
Tisovec (okres Chrudim)
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1545.
Kingsville (Texas)
Kingsville je americké mesto v Kleberg County v južnom Texase. Podľa sčítania ľudu z roku 2010 malo 26 213 obyvateľov. Je to dôležité mesto aglomerácie Kingsville Micropolitan Statistical Area, ktorá je súčasťou Corpus Christi-Kingsville Combined Statistical Area. V meste sa nachádza menšie letisko Kleberg County Airport. Kingsville bolo založené v roku 1904 a pomenované po kapitánovi Richardovi Kingovi, vlastníkovi ranča King Ranch.
Externé odkazy
Oficiálna stránka mesta Kingsville
Bahno (prírodná rezervácia)
Bahno je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody NP Poloniny.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Zboj v okrese Snina v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 na rozlohe 2,78 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany. Chránené územie je súčasťou Národného parku Poloniny.
Predmetom ochrany sú: ''Prirodzené spoločenstvá vrchoviskových a prechodných rašelinísk Bukovských vrchov. Jediná lokalita rosičky okrúhlolistej a druhá známa lokalita páperníka pošvatého na území bývalej CHKO Východné Karpaty.''
Saint-Martin-de-Crau
Saint-Martin-de-Crau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tomáš Verner
Tomáš Verner (* 3. jún 1986, Písek, Česko-Slovensko, dnes Česko) je český krasokorčuliar. Je majstrom Európy z roku 2008 a tiež strieborným (2007) a bronzovým (2011) medailistom na majstrovstvách Európy. Majstrom Českej republiky sa stal deväťkrát (2002 - 2004, 2006 - 2008, 2011 - 2013). V auguste 2013 bol podľa oficiálneho rebríčka ISU dvadsiatym šiestym najlepším krasokorčuliarom sveta v mužskej sólovej kategórii.
Saint-Martin-de-Crau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 11003 obyvateľov (2009).
Tomáš Verner
Osobný život
Narodil sa v českom meste Písek, ale ako dvanásťročný sa presťahoval do hlavného mesta - Prahy. S krasokorčuľovaním začal vo veku 5 rokov, kvôli dievčaťu, ktoré sa mu páčilo v materskej škole. V roku 2010 ukončil vysokoškolské štúdium na Fakulte telesnej výchovy a športu Karlovej univerzity titulom „Bc“. Okrem rodnej češtiny hovorí plynule nemecky a anglicky a čiastočne rusky.
Saint-Martin-de-Crau
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tomáš Verner
Osobný život
Jeho otec je lekár. Verner má staršieho brata Miroslava (nar. 1984), ktorý v minulosti jazdil v kategórii „športové dvojice“ a mladšiu sestru Kateřinu (nar. 1998).
Kariéra
S krasokorčuľovaním začal Verner ako päťročný. Predtým, ako sa rozhodol pre krasokorčuliarsku kariéru, venoval sa aj atletike a fotbalu. Vo veku 12 rokov sa presťahoval z rodného mesta Písek do Prahy, kde mal lepšie podmienky na krasokorčuliarsky rozvoj pod vedením trénerky Vlasty Kopřivovej.
Prvý národný titul vyhral v sezóne 2001/2002 (december 2001) a ešte v tej istej sezóne reprezentoval Česko prvýkrát na majstrovstvách Európy, kde obsadil konečné 14. miesto. Na majstrovstvách sveta sa nekvalifikoval do voľných jázd a skončil na 26. mieste. Počas nasledujúcich štyroch rokov bolo Vernerove najlepšie umiestnenie 10. miesto na majstrovstvách Európy a 13. miesto na majstrovstvách sveta. Väčšinu sezóny 2004/2005 musel vynechať po tom, ako si vytkol členok a natrhol sval. Okrem Prahy začal striedavo trénovať aj v nemeckom Oberstdorfe s trénerom Michaelom Huthom. Počas letnej prestávky strávil niekoľko týždňov v tréningovom centre vo fínskom meste Leppävirta.
Sezóna 2006/2007
V roku 2007 sa Vernerove výsledky výrazne zlepšili. Na majstrovstvách Európy vo Varšave viedol po krátkom programe a v celkovom poradí obsadil druhé miesto za Brianom Joubertom, čím sa stal prvým českým medailistom na majstrovstvách Európy v mužskej sólovej kategórii od roku 1992. Na majstrovstvách sveta v Japonsku bol po krátkom programe deviaty, ale voľná jazda, v ktorej predviedol sólový štvoritý toeloop, ako aj kombináciu štvoritého a trojitého toeloopa ho posunula na konečné štvrté miesto.
Sezóny 2007/2008 a 2008/2009
V roku 2008 sa Verner stal prvým českým majstrom Európy v mužskej sólovej kategórii (prvým Čechom bol Petr Barna, ktorý zvíťazil v roku 1992, ale reprezentoval ešte Česko-Slovensko). Na Majstrovstvách sveta v krasokorčuľovaní 2008 bol po krátkom programe štvrtý, no vďaka nervozite pokazil voľnú jazdu, v ktorej spadol, vynechal niekoľko skokov a skončil na pätnástom mieste.
V sezóne 2008/2009 bol nominovaný do dvoch súťaží série „Grand Prix“ - „Cup of China“ a „Cup of Russia“, kde skončil tretí a druhý, čím sa kvalifikoval do „Finále Grand Prix“. Vo finálovej súťaži skončil na štvrtom mieste. Na Majstrovstvách Európy 2009 si Verner vylepšil svoj osobný rekord v krátkom programe na 81,45 bodu a bol na priebežnom štvrtom mieste. Vo voľnej jazde ale urobil niekoľko chýb, čo ho posunulo na celkové šieste miesto. Na majstrovstvách sveta bol opäť štvrtý.
Sezóna 2009/2010
Sezónu začal ziskom striebornej medaily na súťaži „Trophée Eric Bompard 2009“. Počas súťaže „Skate America 2010“, na ktorej skončil piaty, sa nakazil chrípkovým vírusom typu A subtypu H1N1, z ktorého nebol schopný sa plne zotaviť do konca sezóny. Verner bol nominovaný ako prvý náhradník do finále Grand Prix, nastúpil namiesto zraneného Briana Jouberta a obsadil šieste miesto. Na majstrovstvách Českej republiky skončil druhý za Michalom Březinom. Pretrvávajúce zdravotné problémy sa odrazili na horších výsledkoch aj v medzinárodných súťažiach. Na Majstrovstvách Európy 2010 klesol Verner na desiate miesto, na Olympijských hrách 2010 bol devätnásty. Kvôli nedostatočnej pripravenosti sa rozhodol nezúčastniť na majstrovstvách sveta.
Sezóna 2010/2011
Pred začiatkom sezóny sa Verner rozhodol pre výmenu trénerov a začal trénovať pod vedením Roberta Emersona v Richmond Hill, neďaleko Toronta. Rovnako zmenil aj choreografa - Kanaďanku Lori Nicholovú nahradil Talian Pasquale Camerlengo. Zatiaľ čo v Európe obvykle trénoval svoj program po častiach a v celku len pred súťažou, jeho nový tréner vyžadoval skúšanie celého programu v celku aj počas každodenného tréningu. Verner získal bronz hneď na svojom prvom podujatí série Grand Prix v sezóne - na súťaži „Cup of China 2010“. Na súťaži „Cup of Russia 2010“ dosiahol Verner nový osobný rekord vo voľnom programe, porazil Patricka Chana a Jeremyho Abbota a získal svoj prvý titul zo seniorskej súťaže Grand Prix. Stal sa jediným krasokorčuliarom, ktorý v sezóne 2010/2011 porazil na medzinárodnej súťaži Patricka Chana. Kvalifikoval sa do Finále Grand Prix, v krátkom programe bol piaty a vo voľných jazdách štvrtý, čo mu vynieslo celkové piate miesto. Ďalšou súťažou boli majstrovstvá Českej republiky, ktoré vyhral prvýkrát po troch rokoch. Na majstrovstvách Európy skončil na bronzovej priečke, čo bolo jeho prvé medailové umiestnenie na majstrovstvách Európy od víťazstva v roku 2008.
Po majstrovstvách Európy sa Verner spolu s ďalšími špičkovými krasokorčuliarmi zúčastnil na exhibičnej šou v KĽDR pri príležitosti 69. narodenín severokórejského vodcu Kim Čong-ila. Aj keď podujatie bolo schválené Medzinárodnou korčuliarskou úniou, predovšetkým v Česku vzbudila Vernerova účasť platená totalitným režimom kritické reakcie.
Záverečnou súťažou sezóny boli už tradične majstrovstvá sveta, na ktorých Verner skončil dvanásty.
Sezóna 2011/2012
Kvôli zraneniu chrbta, ktoré ho vyradilo zo súťaží na sedem mesiacov, musel Verner odstúpiť zo súťaže „Nebelhorn Trophy 2011“ a poznačilo aj jeho ďalšie výkony sezóny. Z dvoch súťaží série Grand Prix, na ktoré bol nominovaný sa jednej nezúčastnil („Rostelecom Cup 2011“) a v druhej skončil na 5. mieste („NHK Trophy 2011“). Na spoločných Majstrovstvách Česka, Slovenska a Poľska 2012 skončil druhý v krátkom programe, ale vyhral voľné jazdy a získal tak svoj ôsmy národný titul. Na majstrovstvách Európy bol piaty a na majstrovstvách sveta šestnásty.
Sezóna 2012/2013
Verner bol jedenásty na majstrovstvách Európy a dvadsiaty prvý na majstrovstvách sveta. Počas letnej prestávky v júni a júli 2013 trénoval v "IceDome" kempe v Oberstdorfe, kde spolupracoval s Vlastou Kopřivovou, Michaelom Huthom a Rostislavom Sinicynom. Nebol nominovaný do žiadnej súťaže série Grand Prix v sezóne 2013/2014.
Vysočina (okres Chrudim)
Vysočina je obec v Česku v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 708 obyvateľov, z toho 347 mužov a 361 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 40,4 roka, ženy 41,1 roka).
Beaumont (Meurthe-et-Moselle)
Beaumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zlaté manželky
Zlaté manželky je slovenský dokumentárny seriál, ktorý mal premiéru v pondelok 2. februára 2014 na TV Markíza. Ide o doplnkový formát k februárovému hokejovému šampionátu zo zimnej olympiády v Soči.
V štyroch častiach môžu diváci nahliadnuť do súkromia Slovenských hokejových hviezd. V hlavných úlohách sa predstavia práve manželky slávnych hokejistov Ľubomíra Višňovského, Tomáša Kopeckého, Milana Bartoviča, Jozefa Stümpela a Branka Radivojeviča. Seriál mapuje ako vnímajú manželky hokejistov vzostupy a pády svojich mužov a ako vlastne známe hokejové rodiny žijú.
Produkcia
Autorom námetu Zlatých manželiek je programová riaditeľka Markízy Silvia Majeská. Šou vyrába produkčná spoločnosť Dana Dangla a jeho manželky Beáty Noemo Production a režíruje Samo Jaško.
Pamechúrik
Pamechúrik (perigynium) je zvláštny typ plodu vyskytujúci sa pri rastlinách z rodu ostrica (Carex s.l.). Ide vlastne o nažku celkom zabalenú v pleve. Niekedy je táto pleva nazývaná všeobecnejším termínom listeň.
Pamechúriky sú usporiadané vždy v súplodiach, kláskoch, každý pamechúrik je podopretý plevou (pre ktorú niektorí autori tiež používajú všeobecnejší termín listeň). Vlastnosti pamechúrika patria k najdôležitejším znakom, podľa ktorého sa určujú jednotlivé druhy veľmi početného rodu ostríc. Na vrchole pamechúrik vybieha v zobáčik, ktorý môže byť veľmi krátky (alebo skoro chýbať), ale inokedy je výrazný, na vrchole dvojzubý. Pamechúriky môžu byť na povrchu lysé, ale u niektorých druhov sú perovité alebo chlpaté.
Svídnice (okres Chrudim)
Dejiny
Svídnice dostala meno od pobrežného porastu "svídy" - voda tečúca medzi svídy.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1349. Svídnice patrila k podlažickému kláštoru minoritského rádu sv. Jakuba, ktorý založil Jaroš Lacembok z Chlumu, ako uvádza archív z roku 1472. V roku 1564 bola Svídnice pričlenená k panstvu sečskému. Na sklonku 17. storočia zriadil pod Práčovom Josef František Schoenfeld rybník. V roku 1714 bola zriadená pri rybníku papiereň. Prvým papiernik bol Peter Seifert. Roku 1739 papiereň vyhorela. V roku 1754 získal papiereň vo verejnej dražbe Antonín Ritschel z Lužického Budyšína. V papierni pracovalo 6 vyučencov a 3 učni. Vyrábal sa tu kancelársky, obalový a poštový papier. Hlavnou surovinou boli handry, ktoré zbierali po dedinách "hadrníci". Ritschel prevádzkoval papiernické výrobu do roku 1838. Po jeho smrti odkúpil objekt za 23 tisíc zlatých svídnický mlynár Jozef Jeřábek. Výrobu zlepšil a odovzdal ju synovi, ktorý bol vyučený papiernik. Neskôr výroba zaostávala a preto bol pri papierni zriadený mlyn. V roku 1854 objekt vyhorel a za sedem rokov nato papiernické výroba zanikla. Horný svídnický mlyn, ktorý bol po zániku papierne v prevádzke, bol aj naďalej nazývaný "Papiereň". Po druhej svetovej vojne rybník aj mlyn zanikli v súvislosti s budovaním práčovskej retenčnej nádrže.
Peloponézske vojny
náhľad|250px|Mapa zobrazujúca boje počas Peloponézkej vojny
Peloponézske vojny (431 pred Kr. – 404 pred Kr.) boli starogrécke vojny medzi Délskou ligou vedenou Aténami proti Peloponézskemu spolku vedenému Spartou. Historici vojnu rozdelili do troch fáz. V prvej fáze, archidamskej vojne, začala Sparta opakované invázie do Atiky, zatiaľ čo Atény využili svoju námornú nadvládu na útok na polostrov Peloponéz a na potlačenie nepokojov v ríši. Toto obdobie vojny bolo ukončené v roku 421 pred Kr. podpísaním Nikiovho mieru. Túto zmluvu však čoskoro narušili obnovené boje na Peloponéze. V roku 415 pred Kr. vyslali Atény veľké expedičné vojská na útok na Syrakúzy na Sicílii; útok dopadol pre Atény katastrofálne; v roku 413 pred Kr. bolo zničené celé vojsko. Tým sa začala posledná fáza vojny, ktorá sa všeobecne nazývala Dekelejská vojna alebo Iónska vojna. V tejto fáze Sparta, ktorá teraz dostávala podporu od Staroperzskej ríše, podporovala povstania v aténskych poddaných štátoch v Egejskom a Iónskom mori, a nakoniec ich zbavila námornej nadvlády. Zničením aténskej flotily v bitke pri Aegospotame sa vojna prakticky skončila a Atény sa v nasledujúcom roku vzdali. Korint a Téby požadovali zničenie Atén a zotročenie všetkých jej občanov, ale Sparta to odmietla.
Hoci Thoukydides, jeden z najdôležitejších historikov konfliktu, nikdy nepoužil výraz „peloponézske vojny“, skutočnosť, že sa tento výraz dnes používa takmer univerzálne, je odrazom sympatií moderných historikov zameraných na Atény.
Peloponézska vojna zmenila tvar starogréckeho sveta. Na úrovni medzinárodných vzťahov sa Atény, najsilnejší mestský štát v Grécku pred začiatkom vojny, zmenili na takmer úplne podradný, zatiaľ čo Sparta sa stala vedúcou mocnosťou Grécka. Ekonomické náklady vojny pociťovalo celé Grécko; na Peloponéze sa rozšírila chudoba, zatiaľ čo Atény boli úplne zničené a predvojnový blahobyt už nikdy nezískali späť. Vojna priniesla aj jemnejšie zmeny v gréckej spoločnosti; konflikt medzi demokratickými Aténami a oligarchickou Spartou, z ktorých každá podporovala priateľské politické frakcie v iných štátoch, spôsobili, že v gréckom svete bola vojna bežnou záležitosťou.
Starogrécka vojna sa medzičasom, pôvodne obmedzená a formalizovaná forma konfliktu, zmenila na totálny boj medzi mestskými štátmi, ktorý bol vo veľkom rozsahu sprevádzaný zverstvami. Peloponézske vojny, ktoré rozbili náboženské a kultúrne tabu, zničili obrovské časti vidieka a zničili celé mestá, znamenali dramatický koniec piateho storočia pred Kr. a zlatého veku Grécka.
Po peloponézskej vojne čoskoro nasledovala korintská vojna (394 – 386 pred Kr.), ktorá, hoci sa skončila nepresvedčivo, pomohla Aténam znovu získať časť svojej bývalej veľkosti.
Cesta k vojne
Aténčania sa snažili uskutočniť myšlienku gréckej jednoty. V roku 446 pred Kr. zvolali do Atén panhelénsky zjazd, ktorého úlohou mala byť dohoda o spolupráci medzi Grékmi. Zjazd sa však nezišiel, najmä pre odpor Sparty a rozdelenie Grécka na dva bloky sa potvrdilo. Periklés vyslal do Sparty posolstvo s návrhom na tridsaťročný mier. Sparta návrh prijala. Zmluva vstúpila do platnosti v roku 445 pred Kr., ale mier trval iba 14 rokov.
Priamym podnetom pre vypuknutie vojny bol spor medzi Kerkyrou, podporovanou Aténami, a Korintom v roku 433 pred Kr. o osadu Epidamos a zákaz Megare používať prístavy a trhy v území panstva Atén. Korint si získal za spojenca macedónskeho kráľa (vypovedal Aténam vojnu), Sparty (vystúpila ako ochranca záujmov Megary) a iných mestských štátov.
Archidamova vojna (431 - 421)
Hlavný článok: Archidamova vojna Vojnové akcie začal spartský spojenec Téby nočným útokom na aténskeho spojenca mesto Plataje. Keďže Atény odmietli splniť výzvu Sparty na ukončenie diskriminácie Megary, napadol spartský kráľ Archidamos II. v roku 431 Atiku a spustošil ju, jej obyvatelia utiekli do opevnených Atén a aténske loďstvo spustošilo peloponézske pobrežie.
Na čas to už vyzeralo tak, že vojna skončí, lebo Atény stratili veľa ľudí vďaka morovej epidémii, ktorá vypukla v roku 430 pred Kr. a Sparta utrpela veľa vojnových škôd. Keď už Sparta ponúkla rokovania o mieri, Téby porazili Atény a proti Aténam sa vzbúrili aj grécke mestá v Trákii. V roku 422 padli v bitke pri Amfipoli dvaja vodcovia vojnových strán, vojvodca Brásidas zo Sparty a aténsky politik Kleon. To umožnilo v roku 421 pred Kr. uzavrieť medzi Aténami a Spartou mier potvrdzujúci predvojnový status quo (Nikiov mier). K mierovej zmluve sa odmietli pripojiť najvýznamnejší spartskí spojenci, Korinth a Téby.
Sicílska vojna (421-413)
náhľad|Sicílska výprava Hlavný článok: Sicílska vojna
Keďže sa Korint a Téby na mierových rokovaniach nezúčastnili, neuznali Nikiov mier a spojili sa s niektorými mestami, ktoré boli pohádané s Aténami. Sparta, po vojne s Argom, sa časom postavila na stranu nepriateľov Atén.
Dekelejská vojna (413 - 404)
náhľad|Dekelejská vojna Hlavný článok: Dekelejská vojna
Ešte v tom istom roku Sparta napadla Atiku, kde obsadila Dekeleiu, aby odtiaľ ohrozovala Atény. Oslabenie Atén porážkou pri Sicílii a rokovanie o spojenectve Sparty s Perziou (dohoda v roku 411) donútili maloázijské grécke mestá (okrem ostrova Samos), aby opustili Aténsky námorný spolok.
Atény si vybudovali novú flotilu a dosiahli významné úspechy – oslobodili Hellespont a v roku 410 pred Kr. porazili spartské lode pri Kyziku, no veľkej presile nedokázali dlho odolávať. Spartsko-perzské vojská porazili Atény v roku 407 pred Kr. pri Notiu a v roku 405 pred Kr. bola aténska flotila úplne zničená pri Aigospotame. Atény odteraz museli v rokoch 405 – 404 pred Kr. popri pozemnej blokáde z Dekeleie čeliť aj spartskej námornej blokáde, v dôsledku čoho v Aténach vypukol hlad a mor ktorý priniesla jedna z lodí ktoré prichádzali do Atén. Po štvormesačnom obliehaní Atény kapitulovali a v roku 404 pred Kr. uzavreli mier.
Mierom z roku 404 pred Kr. Sparta Aténam nanútila oligarchickú ústavu (30 tyranov), Atény museli zbúrať svoje opevnenia (tzv. Dlhé múry a múry prístavu Piraieus), vydať všetky svoje lode (okrem dvanástich) a museli podriadiť svoje vojsko spartskému veleniu.
Dôsledky
Skončila sa nadvláda Atén v Grécku a začalo sa obdobie nadvlády Sparty. Maloázijské grécke mestá sa stali závislými na Perzskej ríši. No grécke mestá sa najmä veľmi vyčerpali, čo využila Perzia, Macedónia a Trákia na zasahovanie do vnútorných otázok Grécka.
Katarína Filová
Katarína Filová (* 14. máj 1989 Bratislava) je slovenská plavkyňa, reprezentantka Slovenska na olympijských hrách v Londýne v disciplínach 100 a 200 metrov voľným spôsobom. Trénuje ju Putala Matúš.
Na LOH 2012 v semifinále svojej disciplíny obsadila 28. miesto časom 2:02,03 a z ďalších bojov vypadla.
Externé odkazy
Profil na stránke olympiády
Borsučiny
Borsučiny je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Poloniny.
Nachádza sa v katastrálnych územiach obcí Ruský Potok, Zboj a Uličské Krivé v okrese Snina v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 83,72 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany. Chránené územie je súčasťou Národného parku Poloniny.
Predmetom ochrany sú: ''Pôvodné pralesovité lesné ekosystémy vnútornej časti Bukovských vrchov na členitom bralnom reliéfe cisnianskych vrstiev flyšového pásma. Sú to spoločenstvá typických lipových a jedľových bučín a bukových a lipových javorín.''
Laredo (Texas)
Laredo je americké mesto vo Webb County v južnom Texase. Je sídlom Webb County. Leží na severnom brehu rieky Rio Grande, na protiľahlom brehu je mexické mesto Nuevo Laredo. Neďaleko sa nachádza diaľnica I35 a výrobné závody v Novom Mexiku.
Mesto je súčasťou metropolitného regiónu Laredo-Nuevo Laredo Metropolitan Area s počtom obyvateľstva 636 516. Hospodárstvo mesta je založené na medzinárodnom obchode s Mexikom a pobočky tu má väčšina hlavných dopravných spoločností.
Založené v roku 1755, Laredo vyrástlo na najväčší riečny prístav pozdĺž americko-mexickej hranice. Mesto má štyri medzinárodné cestné mosty a jeden železničný. V hraniciach mesta sa nachádza letisko Laredo International Airport.
Laredo je sídlom Texas A&M International University a Laredo Community College. Najväčší festival, Washington's Birthday Celebration, sa koná počas celého mesiaca február.
Externé odkazy
Oficiálna stránka mesta Laredo
South African Open 1985
South African Open 1985 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 7. do 14. októbra 1985  na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Američan Matt Anger, ktorý vo finále porazil Američana Gilberta. Bol to jeho jediný titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Brit Colin Dowdeswell a Juhoafričan Christo Van Rensburg, ktorí vo finále porazili izraelský pár Amos Mansdorf, Šahar Perkiss. Pre Van Rensburga to bol šiesty titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Štvorhra mužov
🇬🇧 Colin Dowdeswell / 🇿🇦 Christo Van Rensburg vs. 🇮🇱 Amos Mansdorf / 🇮🇱 Šahar Perkiss 3-6 7-6 6-4
Pleva (gluma)
náhľad|Príklad dvojkvetého klásku tráv, 1-plevy, 2-[[plevica|plevice, 3-osti, 4-plievočky, 6-tyčinky]] Pleva alebo zriedkavo gluma (lat. gluma) je špeciálny termín používaný hlavne pre blanitý listeň v súkvetí tráv (teda rastlín z čeľade lipnicovité – Poaceae), z ktorého pazuchy vyrastá klások. Vo väčšine prípadov sú na báze klásku plevy 2, len výnimočne iný počet alebo plevy celkom chýbajú či sú zakrpatené.
Tvar, farba a ďalšie vlastnosti pliev sú jedným z dôležitých znakov pri určovaní tráv. Plevy sú usporiadané striedavo (aj keď blízko seba, preto sa na prvý pohľad môžu zdať kladne usporiadané), a tak rozlišujeme dolnú plevu a hornú plevu. Dolná pleva a horná pleva môžu byť približne rovnaké, alebo mierne či výrazne rozdielne. Plevy sú niekedy jednožilné, inokedy nevýrazne viacžilné či zreteľne viacžilné. V prípade rozdielnych pliev môže mať horná a dolná pleva rôzny počet žiliek, čo tiež býva znak dôležitý pre určovanie tráv. Stredná žilka plevy môže byť niekedy pretiahnutá v osť, aj keď je tento jav menej častý ako v prípade plevíc. Nad plevami pokračuje vreteno klásku s jednotlivými kvetmi či kvetom (v prípade jednokvetého klásku).
Termín pleva sa však používa aj pre blanitý listeň rastlín čeľade šachorovité (Cyperaceae). Pri šachorovitých však nenájdeme plevice ani plievočky. Termín pleva tu označuje blanitý listeň podopierajúci kvet, či blanité listene na báze klásku, za ktorými kvet chýba či je sterilný. Pri rode ostrica (Carex) sa termín pleva používa pre listeň podopierajúci pamechúrik, aj pre listeň ktorý pamechúrik obaľuje. Pamechúrik je vlastne nažka obalená plevou. V niektorej literatúre sú však tieto plevy označované všeobecnejším termínom listeň.
Obilie
Plevy tvoria nežiaducu prímes pri výrobe potravín z obilia, preto sa po žatve musí zrno pliev vždy zbaviť. Odtiaľ potom tiež pochádza známa slovenská frazéma "oddeliť zrno od pliev" – tu väčšinou vždy v prenesenom zmysle (oddeliť dobrú časť od časti zlej, nepotrebnej, zbytočnej).
Zdroj
Espícula
Lend-Lease
Lend-Lease alebo Zákon o pôžičke a prenájme (oficiálne: An Act to Further Promote the Defense of the United States) bol zákon Spojených štátov amerických, ktorý odštartoval program vojenskej a materiálnej pomoci Spojenému kráľovstvu, Čínskej republike, jednotkám Slobodného Francúzska, Sovietskemu zväzu a ďalším (celkovo 38) Spojeneckým krajinám v rokoch 1941 až 1947 počas druhej svetovej vojny a krátko po jej skončení. Zákon bol podpísaný 11. marca 1941, 9 mesiacov pred vstupom Spojených štátov do vojny. Zákon fakticky predstavoval posledný krok pred ukončením neutrality USA vo vojne a začiatok angažovania na strane Spojencov.
USA poskytli svojim spojencom celkovo vojenské vybavenie, výzbroj, výstroj, muníciu (predstavovala polovicu celkového objemu pomoci), prístroje, priemyselné vybavenie, obchodné lode, motorové vozidlá, proviant, palivo, medicínsky materiál a ďalšie vybavenie potrebné na vedenie vojny v hodnote 50,1 miliardy amerických dolárov (ekvivalent 647 miliárd terajších dolárov v roku 2013). Väčšina tovaru v hodnote 31,4 miliardy dolárov bola poskytnutá Spojenému kráľovstvu, 11,3 miliardy ZSSR, 3,2 miliardy Francúzsku, 1,6 miliardy Číne a menšie množstvo ďalším krajinám. Krajiny za to poskytli okrem peňažných náhrad USA rôzne služby ako prenájom leteckých základní atď., v hodnote 7,8 miliardy; z toho služby v hodnote 6,8 miliardy dolárov poskytlo Spojené kráľovstvo a ďalšie krajiny Britského spoločenstva. Briti poskytli Američanom radarové technológie a tiež plány prúdových a raketových motorov. Podľa podmienok dohody mohol byť takto dodaný materiál používaný až do obdobia, kedy bude vrátený Spojeným štátom, resp. do svojho zničenia. Veľké množstvo zásob po skončení doby spotreby bol do Británie predávaný s veľkou zľavou za vyše miliardy libier šterlingov s využitím dlhodobých úverov zo Spojených štátov. Kanada zaviedla podobný program, v rámci ktorého boli do Spojeného kráľovstva a ZSSR predané zásoby za 4,7 miliardy dolárov (tzv. Mutual Aid). thumb|Britskí školáci ďakujú za potravinovú pomoc dodanú z USA (prelom augusta a septembra 1941) Bezprostredným impulzom pre zavedenie zákona o pôžičke a prenájme bola porážka Francúzska vo vojne, ktorá zanechala Spojené kráľovstvo ako jedinú krajinu v Európe vzdorujúcu nacistom. Bez ďalších finančných prostriedkov však Británia nebola schopná nakupovať zásoby z USA a viesť dlhotrvajúcu vojnu proti Nemecku. Roosevelt, ktorý bol zástancom zapojenia USA do vojny na strane Británie však čelil v americkom kongrese veľkej opozícii. Neochota v kongrese však nebola jediná ťažkosť, americké firmy nemohli voľne obchodovať aj kvôli zákonom o neutralite a faktu, že za poskytnuté výrobky zo zákona museli požadovať priame platby, na ktoré obyčajne nemali vojnou vyčerpané krajiny dostatok prostriedkov. Návrh bol podaný v kongrese 6. januára 1941 pod skratkou H.R. 1776 a nakoniec schválený 8. marca 1941.
Napriek tomu, že zákon sa mal pôvodne vzťahovať len na pomoc demokratickým krajinám po napadnutí ZSSR Spojené štáty poskytli veľkú pomoc aj tejto krajine. Spočiatku platila krajina za tovar zlatom. Sovietsky zväz bol nakoniec oficiálne zahrnutý do programu v novembri 1941.
Pomoc Sovietskemu zväzu
thumb|Americký ľahký tank [[M3 Stuart, ukoristený Nemcami na východnom fronte (máj 1942)]] thumb|Vstup sovietskej armády do Bukurešti v auguste 1944. Na fotografii je britský [[Universal carrier, prenajatý v rámci zmluvy "Lend-Lease"]] Po napadnutí ZSSR sa krajina v lete a na jeseň 1941 dostala do ťažkej vojenskej situácie, ktorú sťažoval fakt, že nacisti okupovali najbohatšie a priemyselne aj poľnohospodársky najvyspelejšie časti krajiny. Situácia sa zhoršila v priebehu roku 1942, kedy bol napadnutý Stalingrad, prerušené vodné spojenie po Volge, pričom bola vyradená ďalšia veľká obilnica a ropné polia v Predkaukazsku. V tomto období sa Sovietsky zväz nachádzal vo veľmi ťažkej situácii. Napriek tomu, že mnohí autori tvrdia, že pomoc západných Spojencov stále vo veľkom množstve neprichádzala, takže krajina zápasila s nacistami vlastnými prostriedkami, bol prínos Lend-Lease nezanedbateľný. Je nesporným faktom, že Sovietsky zväz bol dlhú dobu jedinou krajinou, ktorá viedla proti Nemcom pozemnú vojnu na európskom kontinente. Napriek tomu, že veľká časť pomoci, ktorú západní Spojenci poskytovali nemala priamy vojenský charakter, resp. nebola zbrojného charakteru, no mala pre ZSSR nesmiernu cenu, čo bolo neskôr zo sovietskej strany bagatelizované.
Je nutné poznamenať, že obchodná spolupráca najmä amerických odborníkov na industrializáicii ZSSR prebiehala počas celých 30. rokov. Obdobie druhej svetovej vojny, presnejšie obdobie po napadnutí krajiny nacistickým Nemeckom bolo napokon jej koncentrovaným záverom. Napr. Sovietmi vyrábané osobné a nákladné automobily pred rokom 1941 GAZ-A, GAZ-AA boli licenčne vyrábané vozidlá Ford Model A, Model AA; nákladný automobil ZiS-5 bol licenciou amerického Autocar Dispatch Model SA a pod.
Dodávky zo Spojených štátov a ďalších Spojencov Sovietskemu zväzu uľahčili zásobovaciu situáciu a odľahčili ťažko skúšanej vojnovej ekonomike. Jednalo sa o napr. o dodávky potravín. Do ZSSR boli dodávané hlavne vysokokalorické potraviny (za kritické roky 1941 - 1942 to bolo napr. 50% spotreby cukru, zeleniny, 40% spotreby tukov, 100% spotreby sušených a koncentrovaných potravín, čokolády a pod.)
Do krajiny bolo dodaných 34 miliónov vojenských uniforiem, 15 miliónov párov topánok, 350 000 ton výbušnín, 3 milióny ton nafty, 4,5 miliónov ton potravín (asi 25% potravinových zásob potrebných počas vojny), 12 000 železničných vagónov, 1860 lokomotív, 375 000 nákladných automobilov a 50 000 džípov. Nesmierne dôležité boli dodávky 18 000 stíhacích a bombardovacích lietadiel a 15 000 leteckých motorov. Významné boli dodávky kovov, najmä ocele, ktoré umožnili opäť rozbehnúť produkciu tankov a delostreleckých zbraní, ale hlavne hliníka, ktorého produkcia nebola v napadnutej krajine pre vojenské potreby dostatočná.
Veľký význam Spojeneckej pomoci krajine hodnotili kladne Stalin, Žukov aj Mikojan, ktorý bol počas vojny zodpovedný za zásobovanie Červenej armády. V neskoršom povojnovom období sa však sovietska histografia stavala k tejto pomoci viac kriticky. Sovietsky zväz nakoniec zaplatil len okolo 722 miliónov dolárov a väčšia avšak nie celá časť dlhu bola krajine podobne ako ostatným odpustená. Po rozpade krajiny dlh prešiel na Ruskú federáciu, ktorá je do roku 2030 povinná zaplatiť 100 miliónov dolárov.
Josef Matocha
Prof. PhDr. ThDr. Josef Karel Matocha, v krstnej matrike iba Josef (* 14. máj 1888, Pitín – † 2. november 1961, Olomouc) bol český rímskokatolícky teológ, duchovný, vysokoškolský pedagóg, arcibiskup olomoucký a metropolita moravský.
Život
Študoval na Arcibiskupskom gymnáziu v Kroměříži (kam prešiel po roku štúdia na gymnáziu v Uherskom Hradišti ), teologickej fakulte v Olomouci a na Gregoriánskej univerzite v Ríme. Na olomouckej teologickej fakulte prednášal ako riadny profesor v rokoch 19311939 a 19451948 kresťanskú filozofiu a špekulatívne dogmatiku, dvakrát bol jej dekanom. V marci 1948 ho pápež Pius XII. menoval za arcibiskupa olomouckého. 14. augusta 1949 v Trnave bol hlavným svätiteľom biskupov Ambróza Lazíka a Róberta Pobožného. Bolo to posledné verejné svätenie biskupov na Slovensku až po rok 1973. 14. októbra toho istého roku tajne vysvätil Františka Tomáška za pomocného biskupa olomouckého. Úrad arcibiskupa mohol slobodne vykonávať len do Veľkej noci v roku 1950, kedy bol nezákonne internovaný a izolovaný komunistickou štátnou mocou. Jeho spolupracovníci boli zatknutí a on bol fakticky v domácom väzení vo svojej rezidencii - nesmel dokonca ani čítať noviny a počúvať rozhlas.
Zomrel v Olomouci 2. novembra 1961. Pochovaný bol vo svojom rodisku v Pitíne.
Po jeho smrti komunisti bránili znovu obsadiť úrad arcibiskupa. V rokoch 19731987 riadil arcidiecézu biskup Josef Vrana ako apoštolský administrátor. Ďalším olomouckým arcibiskupom bol až František Vaňák vymenovaný v decembri 1989.
V roku 1999 mu bol in memoriam udelený Rad T. G. Masaryka I. triedy.
London GD Handball Club (ženy)
Londýn GD HC je anglický ženský hádzanársky klub z Londýna. Vznikol v roku 1976. Je 3-násobný majster krajiny a 2-násobný víťaz národného pohára. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 2. kola vo Vyzývacom pohári EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Women's National Division 1. Okrem toho má v druhej najvyššej lige svoje "B" družstvo.
Úspechy
Anglická najvyššia súťaž:
Víťaz Anglického pohára:
Víťaz Britského pohára:
Saint-Mitre-les-Remparts
Saint-Mitre-les-Remparts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bouches-du-Rhône, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 5379 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tomko (priezvisko)
Tomko je slovenské priezvisko odvodené od mena Tomáš. Najčastejšie je v Prešove, Markušovciach (okres Spišská Nová Ves) a v Michalovciach.
Známi nositelia
Pozri v článku Tomko.
Miřetice (okres Chrudim)
Súčasťou obce je pietny areál Ležáky v mieste vypálenej osady Ležáky.
Kornel Chyzer
Kornel Chyzer (tiež Med. Dr. Cornél Chyzer; * 4. január 1836, Bardejov, Rakúske cisárstvo, dnes Slovensko – † 21. september 1909, Budapešť, Rakúsko-Uhorsko, dnes Maďarsko) bol  lekár, prírodovedec: botanik, zoológ, arachnológ, entomológ, apidológ a ichtyológ, poradca ministra, kúpeľný lekár – balneológ. Bol nositeľom rádu Železnej koruny a Leopoldovho rádu. Od roku 1861 člen Uhorskej akadémie vied.
Biografia
Narodil sa v Bardejove, kde navštevoval základnú školu a gymnázium. Potom pokračoval v štúdiu na gymnáziu v Košiciach. Následne pokračuje v štúdiu na Lekárskej fakulte v Budapešti, kde sa v roku 1857 stal lekárom a získal titul doktora medicíny. Počas štúdia medicíny si doplnil aj prírodovedné vzdelanie na univerzite vo Viedni. Počas svojho života zastával vysoké funkcie na ministerstve zdravotníctva Rakúsko-Uhorskej monarchie. Bol vyše dvadsať rokov tajomníkom Uhorskej lekárskej spoločnosti. Zaslúžil sa aj o to, že 31. putovné zhromaždenie uhorských lekárov v roku 1901 sa konalo v Bardejove a Bardejovských Kúpeľoch. Venoval sa boju proti epidemickým chorobám, alkoholizmu, tuberkulóze a duševným chorobám. Cca od roku 1860 spolupracoval s Maďarským národným múzeom v Budapešti, kde pracoval ako kustód prírodovedných zbierok. V rokoch 1861 až 1869 pracoval ako mestský a kúpeľný lekár v Bardejove. Zomrel v roku 1909 v Budapešti. Pochovaný je v Bardejove.
Entomologické aktivity
Spolupracoval na výskume fauny pavúkov Uhorska spoločne s poľským arachnológom Wladyslawom Kulczynskim (1854 - 1919).
Béchamps
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Listeň
náhľad|Na tomto obrázku lipy si môžete všimnúť listene, čo sú dlhé svetlé lístky, ktoré sa tu pridružujú ku každému kvetu (plodu) Listeň alebo hypofyl (bractea) je metamorfovaný (premenený) list, z ktorého pazuchy vyrastajú kvety alebo vetvy súkvetia. Často sa významne líši od podoby, ktorú majú bežné fotosyntetizujúce listy daného rastlinného druhu. Listene sa nevyskytujú pri každom rastlinnom druhu.
Listeň možno rozdeliť na:
Peter Gelle
Peter Gelle (* 23. august 1984, Nové Zámky) je slovenský kanoista, reprezentant Slovenska na olympijských hrách v Londýne v disciplínach K2 na 1 000 m a K4 na 1 000 m. V roku 2012 na Majstrovstách Európy získal s Erikom Vlčekom bronzovú medailu v disciplíne K2 na 1 000 m. V roku 2019 sa kvalifikoval na olympiádu v Tokiu, keď skončil na MS štvrtý.
Tetraedrit
Tetraedrit je minerál kryštalizujúci v kubickej sústave, chemicky komplexný sulfid medi, zinku, striebra a železa - (Cu,Fe,Ag,Zn)12Sb4S13.
Vznik
Vyskytuje sa na hydrotermálnych žilách spolu so sírnikmi, uhličitanmi, kremeňom a baritom.
Poznávanie
Tetraedrit sa rozpúšťa v kyseline dusičnej.
Výskyty na Slovensku
Banská Štiavnica, Dobšiná, Dúbrava, Gelnica, Medzev (Fichtenhubel), Rudňany, Slovinky (Ostrý vrch)Helcmanovce
, Smolník, Špania Dolina, Vaľkovňa (ložisko Lívius-Samuel), Vlachovo, Žakarovce
Beblenheim
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bono Vox
Bono Vox alebo skrátene Bono, vlastným menom Paul David Hewson, (* 10. máj 1960, Dublin, Írsko) je írsky spevák, hudobník, investor s rizikovým kapitálom, biznismen a aktivista. Je známy ako frontman, hlavný spevák a textár dublinskej rockovej skupiny U2. Bono sa narodil a vyrastal v Dubline a navštevoval Mount Temple Comprehensive School, kde stretol svoju budúcu manželku Alison Stewart, a tiež ďalších členov skupiny U2. Bono je textárom takmer všetkých piesní skupiny U2, pričom sa zameriava na náboženské, sociálne a politické témy. V začiatkoch skupiny U2 jeho texty prispievali k jeho odbojnému a duchovnému hlasu. Ako sa skupina vyvíjala, jeho texty začali viac odrážať osobné skúsenosti, ktoré zdieľal s ostatnými členmi skupiny U2.
Mimo skupiny U2 spolupracoval s mnohými ďalšími interpretmi,  je manažérom Elevation Partners a s gitaristom The Edge renovoval a v súčasnosti je majiteľom hotela The Clarence Horel v Dubline. Bono je tiež veľmi známy ako aktivista zameriavajúci sa na Afriku, pre ktorú vytvoril organizácie DATA, EDUN, ONE Campaign a Product Red. Takisto zorganizoval a hral na mnohých benefičných koncertoch, a mal stretnutia s vplyvnými politikmi. Bono je chválený a zároveň aj kritizovaný pre svoje aktivity, do ktorých zapája aj skupinu U2. Bol nominovaný na Nobelovu cenu za mier, získal rytiersky rád Spojeného kráľovstva od Kráľovnej Alžbety II. a v roku 2005 sa spoločne s Billom a Melindou Gates dostal do zoznamu Person of the Year časopisu Time.
Mladosť
V roku 1971 začal navštevovať školu svätého Patricka. Tu však dlho nevydržal a prestúpil na novú Mount Temple High School. Bola to jedna z prvých škôl v Írsku, kde sa nepoužívalo známkovanie a študovali tu dievčatá aj chlapci spolu. Paul sa stal veľmi populárnym, štúdium mu šlo výborne, všetko sa mu darilo až do septembra 1974, keď zomrel Paulov starý otec. Na jeho pohrebe Paulova matka skolabovala a krátko na to zomrela. Paul stratil mamu a ako 14-ročný zostal doma sám spolu so svojím bratom a otcom. Krátko po jej smrti sa presťahovali do nového domu. Neskôr o nej Bono nahral piesne „Tomorrow“, „I Will Follow“, „Mofo“ alebo „Out of Control“. Potom ako mu zomrel otec, zložil pieseň „Sometimes You Can't Make It on Your Own“.Bob a Norman pracovali dlho do noci a Paul prichádzal do prázdneho domu. Jeho vzťahy s otcom sa zhoršili a často sa s ním hádal. Začal sa túlať po nociach so svojimi priateľmi. V tom čase sa stalo niečo, čo mu úplne zmenilo život. Larry Mullen, Jr. vylepil na nástenku Mount Temple v roku 1976 leták, na ktorom stálo, že bubeník hľadá gitaristov. Na leták nikto nereagoval, a tak si Larry našiel spoluhráčov sám. Na prvej skúške u Mullenovcov sa zišli Larry Mullen, Jr., Adam Clayton, Dave Evans (The Edge), Dick Evans a samozrejme Paul Hewson.
(1976 – 1978) – vznik U2
right|thumb|Bono, koncert v roku 1983 Chlapci sformovali kapelu Feedback a po prvých vystúpeniach sa premenovali na The Hype. V tomto čase dostal Paul svoju prezývku - Bono Vox (z lat. „dobrý zvuk“), z kapely odišiel Dick Evans a vznikla nová formácia s názvom U2 (nikto vlastne nevie, čo U2 znamená. U2-špionážne lietadlo alebo U2 ako „you too“ – ty tiež alebo len u a 2). U2 vyhráva sponzorskú súťaž Limeric Civic Week Talent Contest, získava 500 libier a možnosť nahrať demo nahrávky v Keystone štúdiách. Ešte pred nahrávaním sa manažérom mladej kapely stal Paul McGuinness.
V tomto čase Bono našiel útechu v kapele a pracoval na zdokonalení svojho hlasu, pretože to jednu chvíľu vyzeralo na to, že ho ostatní členovia vyhodia kvôli zlému spevu. Napokon však ostatných presvedčil a v kapele zostal; dokonca sa stal jej frontmanom – údajne aj vďaka skvelej nálade, ktorú v kapele vytvára.
(1979 – 1980) – Boy Era
Kapela prešla od cover-verzií k vlastným skladbám, ktoré sa objavili na prvom EP Three a hudba U2 začala nadobúdať svoje typické črty. V roku 1980 vydali prvý štúdiový album Boy a ihneď sa v Írsku stal hitom. Britskí kritici sa o U2 vyjadrili ako o nádejnej skupine.
Bonovi sa darilo tvoriť texty k piesňam a jeho hlas sa značne zlepšil. Po prvých úspechoch nadobudol sebavedomejšie vystupovanie na pódiu a získal si povesť kreatívneho zabávača. Jeho problémy s otcom pokračovali, pretože Bob neveril, že sa Bono uživí spevom. Radil mu, aby sa zamestnal v štátnej sfére, no Bono sa už pevne rozhodol - bude spevákom, či sa to otcovi páči alebo nie.
(1981 – 1986) – The Unforgettable Fire Era
V roku 1981 vydalo U2 svoj druhý album October. Album s kresťanskou tematikou sa neujal a návrat do hitparád prišiel až s protivojnovou platňou War (1983). Hlavnou skladbou je pieseň „Sunday Bloody Sunday“, ktorá odsudzuje násilie páchané v Írsku. O rok neskôr (1984) bol vydaný album The Unforgettable Fire a s ním skladba „Pride (In the Name of Love)“, ktorá je venovaná pamiatke Martina Luthera Kinga. Popri štúdiových albumoch vyšli aj dva záznamy z koncertov: Under A Blood Red Sky (1983) a Wide Awake In America (1985). Skupina si získala priazeň kritikov i fanúšikov.
Bono sa v roku 1982 oženil so svojou školskou láskou Alison Stewart v Catholic Guinnes Church, Raheny. Začali sa u neho objavovať dobročinné sklony a podporovanie nenásilného riešenia otázky Severného Írska. Po Live Aid (1985) sa spolu s Ali vydal do Afriky, kde sa oboznámil s realitou chudoby a problémov v rozvojovom svete. Po tejto návšteve sa začal angažovať v boji za odpustenie dlhov afrických krajín a zvýšenie pomoci týmto štátom.
Letecké katastrofy
Letecké katastrofy (ang. Mayday, alebo tiež Air Crash Investigation(s) či Air Emergency/Air Disasters) je kanadský dokumentárny televízny program, ktorého producentom je Cineflix. Seriál sa zapodieva vyšetrovaním leteckých nehôd a ďalších katastrof. V seriáli sú použité historické rekonštrukcie, rozhovory a počitačom tvorený obraz na vytvorenie postupu udalostí, ktoré viedli ku každej katastrofe. Okrem leteckých expertov, bývalých pilotov a vyšetrovateľov nehôd sú aj popisované príčiny, kvôli ktorým tieto nehody nastali a ako sa im dá v budúcnosti vyhnúť.
Spoločnosť Cineflix začala produkciu dňa 13. augusta 2002 s rozpočtom 2,5 milióna kanadských dolárov. Seriál sa vysiela v 144 krajinách a 26 jazykoch.
Mokša
Mokša môže byť:
Metóda strateného vosku
thumb|1. thumb|2. thumb|3. thumb|4. thumb|5. Metóda strateného vosku (alebo aj stratenej formy) je metóda odlievania. Volá sa tak preto, ze po odliatí sa forma zničí. Opak je Odlievanie do pevnej formy.
Pri tejto metóde sa postupuje takto:
North Carolina Research Campus
thumb|North Carolina Research Campus North Carolina Research Campus (NCRC) je výskumný park, ktorý sa nachádza v meste Kannapolis, v štáte Severná Karolína, pri pobreží Atlantického oceánu na juhovýchode USA. Jeho zakladateľom je David H. Murdock, vlastník spoločnosti Dole Foods, najväčšieho svetového producenta ovocia.
Laboratória, fakulty a ostatné budovy patriace do tohto komplexu sa rozprestierajú na viac ako. Len samotné laboratória majú rozlohu 311 tisíc metrov štvorcových.
Park je domovom pre súkromné, ako aj štátne univerzity a podniky, podporujúce výskumy biotechnológií a výživy, poľnohospodárstva a výskumy týkajúce sa zdravia. Táto inštitúcia zamestnáva viac ako 68 tisíc ľudí vo viac ako 90 krajinách sveta. Je považovaná za najväčší súkromný subjekt v Spojených štátoch. Neustále zdôrazňuje význam zdravého stravovania a fyzickej aktivity.