cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villars-sur-Var
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
UDP
UDP môže byť
Protestantský patent (1859)
Protestantský patent alebo '''Cisársky patent zo dňa 1. septembra 1859''' (číslo 160/1859 RGBl.) bol predpis, ktorý na území Uhorska a Vojenskej hranice zavádzal jednotné zriadenie pre protestantov, čiže obe evanjelické cirkvi - Evanjelickú cirkev a. v. a Evanjelickú cirkev h. v., demokratizáciu cirkevnej správy, formálnu rovnoprávnosť s katolíckou cirkvou a obmedzoval vplyv svetskej moci nad cirkvou.
Celý názov znel '''Cisársky patent zo dňa 1. septembra 1859 týkajúci sa vnútornej konštitúcie, školských a vyučovacích záležitostí a štátneho postavenia Evanjelických cirkví oboch vyznaní v Kráľovstvách uhorskom, chorvátskom a slavónskom, v Srbskom vojvodstve s Temešvárskym banátom a vo Vojenskej hranici' (nem. Kaiserliches Patent vom 1. September 1859, betreffend die innere Verfassung, die Schul- und Unterrichtsangelegenheiten und die staatliche Stellung der Evangelischen Kirchen beider Bekenntnisse in den Königreichen Ungarn, Kroatien und Slawonien, in der Woiwodschaft Serbien mit der Temescher Banat und in der Militärgrenze'')
Patent rozštiepil evanjelickú cirkev v tzv. patentálnych bojoch, v ktorých sa proti patentu postavili tzv. autonomisti, ktorý v ňom videli nepríspustné zasahovanie do cirkevných záležitostí (prekážala im najmä forma cisárskeho nariadenia). Väčšina slovenských evanjelikov však patent privítala (tzv. patentalisti), výrazne ho podporoval napr. aj Karol Kuzmány.
Hangár
Hangár môže byť:
Sandberg (rozlišovacia stránka)
Sandberg môže byť:
Antara kumbhaka
Antara kumbhaka (sans.) je zadržanie dychu po nádychu.
Obdukcia
Obdukcia môže byť:
Le Gué-d’Alleré
Le Gué-d’Alleré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Krvavá nedeľa (1972)
Krvavá nedeľa bol masaker v meste Derry v Severnom Írsku, pri ktorom bolo dňa 30. januára 1972 príslušníkmi 1. práporu britského výsadkového pluku (1st Battalion of the British Parachute Regiment) postrelených 27 účastníkov protestného pochodu usporiadaného Severoírskou asociáciou pre občianske práva. Zásahu velil podplukovník Derek Wilford a zodpovednosť za zásah niesol aj druhý veliaci dôstojník kapitán Mike Jackson. Trinásť osôb, z toho sedem maloletých, zomrelo na mieste, ďalšia obeť zomrela na následky zranení z daného dňa po štyri a pol mesiacoch, dvaja protestujúci boli zranení vojenskými vozidlami. Mnoho svedkov vrátane prizerajúcich a novinárov uviedlo, že všetci ranení a mŕtvi boli bez zbraní, päť z nich bolo zastrelených do chrbta.
Le Gué-d’Alleré
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Krvavá nedeľa (1972)
Britská vláda v danej veci viedla dve vyšetrovania. Prvá vyšetrovacia komisia bola zostavená krátko po udalosti a viedol ju sudca John Passmore Widgery. Po prešetrení veci vydala správu, v ktorej sa postavila na stranu britských orgánov a zasahujúcich vojakov. Správa bola z mnohých strán kritizovaná, že záležitosť bola zametená pod koberec. Nové vyšetrovanie sa začalo v roku 1998 a viedol ich sudca Mark Oliver Saville. O novom vyšetrovaní rozhodol premiér Tony Blair pod tlakom príbuzných obetí. Zverejnenie výsledkov druhého vyšetrovania sa očakávalo v lete 2007, potom v roku 2009, neskôr bolo presunuté na marec 2010.
Antaranga sádhaná
Antaranga sádhaná (sans.) je vnútorné hľadanie, IV. a V. stupeň aštangajogy.
Krvavá nedeľa (1972)
Kampaň Dočasnej IRA proti zotrvaniu Severného Írska ako súčasti Spojeného kráľovstva síce začala už dva roky pred Krvavou nedeľou, ale masaker z 30. januára 1972 posilnil jej vážnosť a znamenal aj príliv nových členov. Krvavá nedeľa je jednou z najvýznamnejších udalostí počas Problémov, a to zrejme aj z dôvodu, že zásah proti demonštrantom realizovala armáda, že mu bola venovaná značná publicita, a že sa dostal do povedomia širokej verejnosti.
Le Gué-d’Alleré
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Krvavá nedeľa (1972)
Priebeh udalostí
Veľa detailov z tohto dňa je v rozpore, nesúhlasia ani uvádzané počty účastníkov pochodu. Podľa organizátorov na mieste bolo 30 000 protestujúcich. Lord Widgery uviedol, že účastníkov protestu bolo len 3000 až 5000. V knihe Cesta ku Krvavej nedeli miestny lekár Dr. Raymond McClean odhadol počet demonštrantov na 15 000, rovnaký počet ako uvádzala aj Bernadette Devlin McAliskey v britskom parlamente.
Répcelak
Répcelak je mesto v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Sárvár.
Krvavá nedeľa (1972)
Priebeh udalostí
Pôvodná trasa pochodu mala viesť k radnici, ale kvôli armádnym barikádam bola zmenená smerom k Free Derry Corner. Malá skupinka teenagerov sa od hlavnej časti pochodu oddelila a postupovala k radnici. Následne mladíci napadli armádnu barikádu kameňmi a vykrikovali po vojakoch rôzne urážky. Bolo proti nim nasadených vodné delo, slzný plyn a streľba gumovými projektilmi. Takýto konflikt nevybočoval z priebehu obdobných incidentov medzi vojakmi a mladými protestujúcimi, podľa prizerajúcich svedkov nebolo napádanie vojakov nijako zvlášť intenzívne. Na William Street boli postrelení dvaja ľudia.
Le Gué-d’Alleré
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Répcelak
Má rozlohu 1 382 ha a žije tu obyvateľov .
Krvavá nedeľa (1972)
Priebeh udalostí
Niekedy v tom čase mali do armádneho centra velenia doraziť správy o tom, že v oblasti pôsobí ostreľovač Írskej republikánskej armády. Bol vydaný rozkaz na ostrú streľbu a na Chamberlain Street bol zastrelený mladík, ktorý v dave utekal pred postupujúcimi vojenskými oddielmi. Touto prvou obeťou bol John Duddy, bol strelený do chrbta, keď prebiehal okolo kňaza Edwarda Dalyho. Útoky na britských vojakov silneli a časom bol vydaný rozkaz na mobilizáciu oddielov, aby vykonali zatýkanie. Došlo k prenasledovaniu zadnej časti hlavnej pochodujúce skupiny na okraji oblasti Free Derry Corner.
Napriek rozkazu na zastavenie paľby vojaci pod velením majora Teda Lodena do utekajúceho davu vypálili cez stovku dávok. Bolo zabitých ďalších dvanásť ľudí, mnoho z nich keď sa pokúšali pomôcť tým, ktorí spadli na zem. Ďalších štrnásť osôb bolo zranených, z toho dvanásť v dôsledku streľby a dvaja ľudia boli zrazení obrnenými transportérmi.
Postoje a analýzy
Podľa oficiálneho stanoviska armády, podaného nasledujúceho dňa v Dolnej snemovni ministerstva vnútra, výsadkári reagovali na ohrozenie zo strany osôb podozrivých z členstva v IRA, ktoré boli ozbrojené strelnými zbraňami a klincovými bombami. Ale všetci očití svedkovia (účastníci pochodu, miestni obyvatelia, britskí a írski novinári, iba s výnimkou vojakov) zhodne tvrdili, že vojaci strieľali do neozbrojeného davu alebo sa zameriavali na osoby, ktoré unikali alebo starali o zranených, hoci na vojakov nikto nestrieľal. Žiadny britský vojak neutrpel strelné zranenia, neboli nájdené žiadne guľky alebo klincové bomby, ktoré by podporili tvrdenia vojakov.
V reakcii na masaker rozzúrený dav vypálil britskú ambasádu v Dubline. Britsko-írske vzťahy sa dostali do jednej z najhlbších kríz a írsky minister zahraničných vecí Patrick Hillery podnikol špeciálne cestu do New Yorku, kde u Organizácie spojených národov požadoval angažmán organizácie v severoírskych "problémoch".
Hoci sa pochodu zúčastnila rad členov IRA (ako z OIRA tak aj z PIRA), bolo tvrdené, že všetci boli neozbrojení, lebo určitý konflikt s výsadkármi bol očakávaný. Poslanec Ivan Cooper vopred sľúbil, že v blízkosti pochodujúcich nebudú žiadni ozbrojení členovia IRA. Mnoho výsadkárov pri vyšetrovaní vypovedalo, že ich nadriadení upozorňovali na možné prestrelky a povzbudzovali ich, aby "si získali nejaké zárezy" (za zabitie). Podľa výpovede kňaza Edwarda Dalyho a ďalších svedkov jeden muž strieľal z revolvera smerom k výsadkárom. Neskôr bol identifikovaný ako člen oficiálnej IRA a tiež bol vyfotený, ako vyťahuje zbraň, ale zjavne nebol zameraný ani videný vojakmi. Pri vyšetrovaní sudca Savilleho boli uvádzané aj rôzne ďalšie informácie o ozbrojených osobách angažovaných v incidente.
Koroner pre mesto Derry Hubert O'Neill (major britskej armády vo výslužbe) dňa 21. augusta 1973 v súvislosti s ukončením vyšetrovania príčin úmrtí obetí zverejnil vyhlásenie. Uviedol:
V januári 1997 britská televízia Channel 4 priniesla správu, ktorá hlásala, že príslušníci Kráľovského pluku Anglov (Royal Anglian Regiment) tiež viedli streľbu na protestujúcich a že by mohli byť zodpovední za smrť troch zo štrnástich obetí.
Vplyv na severoírske spory
Napriek sporom sa všetky zainteresované strany zhodujú, že Krvavá nedeľa spôsobila negatívny zvrat v osude Severného Írska. Harold Wilson, predák opozície v Dolnej snemovni, zopakoval svoje presvedčenie, že jediným riešením problémov je zjednotenie celého Írska. William Craig, severoírsky minister vnútra, navrhol, aby časť mesta Derry na západnom brehu bola prisúpená Írskej republike.
Keď pôvodne britská armáda prišla do Severného Írska, bola vítaná katolíkmi ako neutrálna sila, ktorá ich ochráni pred protestantskými bandami predstavovanými policajnými silami Kráľovskej ulsterskej polície a B-Specials. Po Krvavej nedeli sa katolíci od armády odvrátili a už nebola vnímaná ako ochranca, ale ako nepriateľ. Mladí nacionalisti boli viac priťahovaní extrémistickými republikánskymi skupinami. V situácii, keď Oficiálna IRA a Oficiálna Sinn Féin opustili hlavný prúd írskeho nacionalizmu a republikanizmu smerom k marxizmu, Dočasná IRA začala získavať podporu nespokojných radikalizujúcich sa mladých ľudí.
V nasledujúcich dvadsiatich rokoch Dočasná IRA a ďalšie menšie republikánske skupiny ako Írska národná oslobodzovacia armáda začali ozbrojenú kampaň proti Britom, a to proti policajnej organizácii Kráľovská ulsterská polícia, britskej armáde a jej Ulsterskému obrannému pluku (Ulster Defence Regiment), ako aj proti protestantom všeobecne a proti unionistickým predstaviteľom. Medzi polovojenskými organizáciami nacionalistov / republikánov a unionistov / lojalistov (Ulsterské obranné združenie, Ulsterské dobrovoľnícke sily) sa rozhorela zatrpknutá a krutá vojna, ktorá si vyžiadala tisíce obetí. Ako príklady zverstiev teroristov možno uviesť zavraždenie troch členov Katolíckej popovej skupiny Miami Showband členmi polovojenskej organizácie UVF, ktorí zároveň oficiálne pôsobili ako príslušníci Ulsterského obranného pluku a pri svojej akcii boli oblečení v uniformách pluku, na druhej strane zase príslušníci Dočasnej IRA bombovým atentátom zabili veteránov druhej svetovej vojny a ich rodiny, ktorí navštívili pamätník v meste Enniskillen.
Reakcia umelcov
Pamiatke masakru bolo venovaných niekoľko piesní, napr. „Sunday Bloody Sunday“ z roku 1983 hudobnej skupiny U2, „Bloody Sunday“ celtic metalovej skupiny Cruachan či „Bloody Sunday“ punkovej hudobnej skupiny Stiff Little Fingers. Na albume Johna Lennona Sometime In New York City sa objavila pieseň "Sunday Bloody Sunday", ktorá je inšpirovaná udalosťou, a ďalej pieseň „The Luck of the Irish“, ktorá sa zaoberá írskym konfliktom všeobecne. Lennon bol írskeho pôvodu rovnako ako Paul McCartney, ktorý krátko po Krvavej nedeli uverejnil pieseň s názvom „Give Ireland Back to the Irish“ vyjadrujúci názory na severoírsky problém. Bola to jedna z mála McCartneyho piesní, ktoré boli zakázané BBC.
O udalostiach boli tiež v roku 2002 natočené dva filmy: Bloody Sunday (r. Paul Greengrass) s Jamesom Nesbitt v hlavnej úlohe a Sunday od Charlesa McDougalla. Ich opísanie udalostí sa blíži skôr k názorom protestujúcich a svedectvom v masmédiách ako k oficiálnym vysvetleniam britskej armády.
Protestantský patent (1861)
thumb|Titulný list protestantského patentu Protestantský patent alebo Protestantský zákon zo dňa 8. apríla 1861 (číslo 41/1861 RGBl.) bol predpis, ktorým sa reorganizovalo postavenie protestantov v Rakúskej monarchii okrem Uhorska a Vojenskej hranice. Priniesol prvýkrát relatívne zrovnoprávnenie evanjelických cirkví s rímskokatolíckou cirkvou v rakúskej časti monarchie. V dnešnom Rakúsku platil až do roku 1961.
Na patent nadväzovalo ministerské nariadenie č. 42/1861 RGBl., ktorým sa vydala provizórna ústava pre evanjelické cirkvi v Rakúsku.
Odkazy
Text patentu v Ríšskej zbierke zákonov (Reichsgesetzblatt)
Autopsia
Autopsia môže byť:
Saint-Julien-de-Jonzy
Saint-Julien-de-Jonzy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rogier van der Weyden
Rogier van der Weyden alebo aj Rogier da la Pasture (* 1399/1400, Tournai, Francúzsko - † 18. jún 1464, Brusel, Belgicko) bol holandský maliar. Spolu s van Eyckom je považovaný za najvýznamnejšieho predstaviteľa ranej holandskej maliarskej školy.
Sárvár
Sárvár je mesto v Maďarsku vo Vašskej župe v okrese Sárvár.
Má rozlohu 6 464 ha a žije tu obyvateľov .
Rogier van der Weyden
Už počas svojho života požíval značnú popularitu a úctu, bol vymenovaný za mestského maliara v Bruseli a dostal veľa výnosných zákaziek od európskych panovníckych rodov.
Antarátmá sádhaná
Antarátmá sádhaná (sans.) je hľadanie v duši, VI., VII. a VIII. stupeň aštangajogy.
Antiastmatikum
Antiastmatikum alebo antastmatikum (gr.) je všeobecné označenie lieku proti astme, ktorý zmierňuje dýchacie ťažkosti.
Patrick Baudry
Patrik Pierre Roger Baudry (* 6. marec 1946, Douala, Kamerun) je francúzsky astronaut, ktorý v roku 1985 letel v raketopláne a stal sa tak 172. človekom vo vesmíre.
Životopis
Vzdelanie získal vo Francúzsku, kde v roku 1969 ukončil štúdium na École de l'Air. Potom v Spojenom kráľovstve absolvoval školu pre testovacích pilotov (ukončil ju v roku 1978). Dva roky bol letcom v Centre d'Essais en Vol, Brétigny-sur-Orge. V roku 1980 začal kozmonautický výcvik najskôr vo Francúzsku, potom v ZSSR. Po svojom lete v raketopláne sa vrátil do Francúzska ako pilot v Aérospatiale, Branche Avions a od roku 1995 v známej spoločnosti Airbus Industrie.
Let do vesmíru
V júni 1985 sa zúčastnil piatej misie raketoplánu Discovery. Let trval 7 dní a posádka počas neho vypustila na obežnú dráhu Zeme tri družice: Morelos 1, Arabsat 1B a Telstar 3. Štart bol z rampy 39 vo Vesmírnom stredisku Johna F. Kennedyho. Sedemčlennej posádke velil kpt. Daniel Brandenstein, ďalej leteli John Creighton, Steven Ray Nagel, John Fabian, Shannon Lucidová, Patrick Baudry a princ Sultán Ál Saúd zo Saudskej Arábie. Raketoplán po splnenej misii pristál na základni Edwards v Kalifornii.
Bibliografia
O celom lete napísal vo svojej knihe Dnes vychádza Slnko šestnásťkrát, ktorá vyšla koncom roka 1985 v Paríži.
Let It Be (album The Beatles)
Let It Be je dvanástym a zároveň aj posledným štúdiovým albumom skupiny The Beatles. Album vydalo vydavateľstvo Apple Records 8. mája, 1970.
V roku 2003 bol tento album časopisom Rolling Stone zaradený na 86. miesto zoznamu najlepších albumov všetkých čias.
LP verzia
(Apple Records – PXS 1, Vinyl, LP, UK)
Autorstvo
Poznámka: Autormi všetkých skladieb sú John Lennon/ Paul McCartney okrem uvedených výnimiek.
Ante
Ante znamená po latinsky „pred“. Príklad: Hanibal ante portas = Hanibal pred bránami.
Gémozac (kantón)
Gémozac je francúzsky kantón v obvode Saintes v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 16 obcí.
Pons (kantón)
Pons je francúzsky kantón v obvode Saintes v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 19 obcí.
Izoelektrický bod
Izoelektrický bod (pI) je taká hodnota pH roztoku, pri ktorej je molekula, resp. súbor všetkých molekúl pochádzajúcich z východzej molekuly v roztoku elektroneutrálna, čiže nemá žiaden elektrický náboj.
Z toho vyplýva, že sa molekula nebude pohybovať v elektrickom poli ani ku kladnej anóde ani k zápornej katóde.
Tento termín sa používa napríklad v biochémii, pri určení vlastností aminokyselín v roztoku. Aminokyseliny sú amfolyty, teda látky, ktoré sa správajú aj ako kyseliny, aj ako zásady. To je určené jej funkčnou karboxylovou a amino skupinou (aminokyselinu sú alfa amino karboxylové kyseliny). V roztoku pri pI tvorí aminokyselina obojaký ión, obe funkčné skupiny sú ionizované, je elektroneutrálna. Hodnotu pI pre aminokyseliny, ktoré majú dve disociovateľné skupiny, je možné vypočítať z rovnice kde
Pokiaľ je pH nižšie ako pI, nastáva protonizácia aminokyseliny, a preto v roztoku prevláda kladne nabitá forma. Naopak v zásaditejšom prostredí aminokyselina odovzdáva protón a prevažuje aniónová forma.
Tatra T3R.P
Tatra T3R.P (často aj Tatra T3P) je typ električky, ktorý vznikol modernizáciou česko-slovenskej električky Tatra T3.
Le Mung
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tatra T3R.P
Dejiny
Prvým vozidlom s touto výbavou sa v roku 1999 stala ostravská električka Tatra T3SUCS evidenčného čísla 1016. Pretože išlo predovšetkým o schválenie výbavy Drážnym úradom, interiér bol rekonštruovaný až nasledujúci rok, kedy sa v Ostrave začali vykonávať sériové modernizácie typ T3R.P.
V roku 2000 dostala výbavu TV Progress aj pražská električka T3 ev.č. 6554. Okrem dosadenia výbavy vozidlo nebolo nijako rekonštruované a slúžilo skôr na overovanie vlastností nových prvkov. Za všetko hovorí ďalšia prestavba tejto električky v roku 2002, kedy bola skúšobne inštalovaná nová výbava TV Europulse (pozri Tatra T3R.E).
Le Mung
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tatra T3R.P
Dejiny
Už v roku 2000 začali prvé dopravné podniky modernizovať svoje električky na typ T3R.P. Pražský nechal spočiatku prestavbu šumperskej firme Pars nova (ev. č. vozňov 8211 – 8245), potom si ju vykonával sám, od ev.č. 8301. Ostravský a plzenský dopravný podnik si električky modernizoval sám, pričom niekoľko plzenských vozidiel sa modernizovalo v Ostrave. Ostatné spočiatku zverili prestavbu Ostrave, neskôr spoločnost Pars nova.
Od roku 2002 si Dopravný podnik Bratislava modernizuje vozidlá T3SUCS v svojich ústredných dielňach.
Modernizácia
Hoci sa vonkajší vzhľad vozidiel menil len nepatrne, v interiéri došlo k veľkým zmenám. Klasické laminátové sedadlá boli nahradené čalúnenými zakotvenými do bočnice vozidla, čo uľahčuje čistenie podlahy, v niektorých mestách sa objavila aj protišmyková podlaha. Cestujúci sú informovaní modernými informačnými panelmi s digitálnymi transparentmi z LED diód a akustickým hlásením zastávok (pozri elektronický informačný systém BUSE). Bola použitá elektrická výbava TV Progress s tranzistormi IGBT a mikroprocesorovým riadením od firmy Cegelec Praha, ktorá nahradila starú a prežitú technológiu odporovej regulácie. Životnosť električiek sa tak predĺžila minimálne o ďalších 15 rokov.
Pri vozidlách, ktorých vozňová skriňa nebola v dobrom stave, sa pristúpilo k radikálnej modernizácii, novostavbe skrine, pozri typ Tatra T3R.PV.
Prevádzka
Modernizácie na typ T3R.P prebiehajú od roku 1999. V Bratislave premávajú na linkách a.
Jacopo Amigoni
Jacopo Amigoni (Amiconi) (* 1682, Neapol alebo Benátky, Taliansko - † 1752, Madrid, Španielsko) bol taliansky historický a portrétny maliar.
Pracoval po celej Európe vo viacmenej medzinárodnom štýle od benátskeho rokoka s prvkami od Sebastiana Ricciho a cez francúzske rokoko po vplyv Tiepolu. Niekoľko rokov pracoval pre bavorského kurfirsta a v roku 1730 sa presťahoval do Londýna, kde maľoval rozličné dekoratívne cykly a portréty.
SiN
SiN je akčná počítačová hra žánru FPS pre PC vyvinutá firmou Ritual Entertainment. Titul používa modifikovaný engine Id Tech 2.
Vydania
Titul bol vydaný spoločnosťou Activision koncom roka 1998. Titul bol od 5. apríla 2006 distribuovaný cez službu Steam ako samostatný produkt alebo v spoločnom balení so svojím pokračovaním SiN: Episodes.
Villeneuve-d’Entraunes
Villeneuve-d’Entraunes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ekrixinatosaurus
Ekrixinatosaurus („jašter zrodený z explózie“) bol rod veľkého mäsožravého dinosaura (teropóda) z čeľade Abelisauridae. Žil v období vrchnej kriedy na území dnešnej Argentíny. Typový a jediný druh Ekrixinatosaurus novasi opísali v roku 2004 paleontológovia Jorge Calvo, David Rubilar-Rogers a Karen Moreno.
Názov dinosaura je odvodený z faktu, že k jeho objavu bol použitý výbušný materiál. Holotyp nesie označenie MUCPv-294 a naznačuje, že Ekrixinatosaurus bol veľmi robustný a veľký Abelisauridae. Lebka merala na dĺžku asi. S jedinou možnou výnimkou (rod Abelisaurus) je tiež zrejme najväčším známym zástupcom čeľade a to s dĺžkou 10 až 11 metrov. Mohutná lebka nasvedčuje schopnosti prehĺtať veľké kusy mäsa, ktoré zrejme teropód získaval lovom alebo hľadaním zdochlín.
Šternberský palác (Malá Strana)
Dejiny
náhľad|vľavo|upright|Obraz „Korunovácia Panny Márie“ na fasáde paláca Na mieste dnešného paláca stáli dva renesančné domy. Aj na dnešnom priečelí je viditeľná ustupujúca časť paláca, ktorá je postavená na základoch domu zvaného „Na bašte“. V tomto dome 2. júna 1541 vypukol zničujúci požiar, ktorému padli za obeť dve tretiny domov Malej Strany, celá severná časť Pražského hradu a poškodený bol i chrám sv. Víta. Druhý dom pôvodne patril cisárskemu poručíkovi Antoniovi Vittali. Aby po bitke na Bielej hore zachránil svoj majetok, vyvesil na dom obraz Panny Márie, ktorý tu v rôznych podobách pretrváva dodnes.
Po zničujúcom požiari bola parcela pod domom Na bašte dlho nepredajná, považovala sa za prekliatie mesta. Až v roku 1664 ju získal cisársky komorník Oldřich Adolf Vratislav zo Šternberka, ktorý o dvadsať rokov neskôr kúpil i susedný dom Vittaliho.
K architektonickému spojeniu oboch budov prišlo až v rokoch 1703 – 1719, kedy budovy vlastnil František Damián zo Šternberka. S najväčšou pravdepodobnosťou sa tak stalo podľa projektu Giovanniho Battistu Aliprandiho. Vnútornú výzdobu paláca urobili štukatéri Giuseppe Donato Frisoni a Giovanni Bartolomeo Cometa, a maliari Johann Rudolf Byss a Abraham a Isaac Godynovci.
Na fasáde bol zachovaný tradičný obraz Korunovácia Panny Márie a vlastníctvo rodu potvrdzujúci šternberský erb, zdobený Rádom Zlatého rúna s korunkou.
Dom má mimoriadny význam pre dejiny českej vedy a umenia. V dobe, kedy bol jeho majiteľom František Josef, gróf zo Šternberka Manderscheidu (1763 – 1830) tu bola založená Súkromná spoločnosť náuk (1770), v roku 1790 premenovaná na Kráľovskú českú spoločnosť náuk. V roku 1796 tu vznikla i Spoločnosť vlasteneckých priateľov umení a bolo tu aj prvé sídlo zbierok Národnej galérie.
U ďalšieho člena rodu, prírodovedca Gašpara Mária zo Šternberka, sa schádzali vedúce osobnosti národného obrodenia (Josef Dobrovský, František Martin Pelcl, František Palacký, Viktor Barvitius) a v ich kruhu vznikla myšlienka zriadenia Národného múzea (1818) a Spoločnosti vlasteneckého múzea v Čechách (1820).
Saint-Julien-sur-Dheune
Saint-Julien-sur-Dheune je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvázivojna
Kvázivojna bola nevyhlásená vojna medzi Spojenými štátmi a Francúzskom v období 1798 – 1800. Konflikt bol tiež nazývaný americkou stranou „Franco-American War“, „The Pirate Wars” alebo „The half-War”.
Príčiny vzniku konfliktu
Francúzske kráľovstvo bolo spojencom Spojených štátov počas Americkej revolúcie od jari 1776. V roku 1778 tieto dva štáty podpísali „Zmluvu o spojenectve“. No v roku 1794, po Francúzskej revolúcii a páde monarchie, Spojené štáty podpísali zmluvu „The Jay Threaty” s Kráľovstvom Veľkej Británie, čo vyriešilo niekoľko sporných bodov medzi nimi. Zmluva obsahovala aj ekonomické klauzuly.
Fakt, že USA vyhlásili neutralitu v spore medzi Veľkou Britániou a Francúzskom a že americká legislatíva sa týmto obchodom stala partnerom ich britského nepriateľa, pobúrilo Francúzov. Francúzska vláda bola rozzúrená odmietnutím USA pokračovať v preplácaní svojich dlžôb vzniknutých francúzskou podporou Americkej revolúcii. USA to zdôvodňovalo tým, že dlhy boli voči bývalej monarchii a nie voči novej republike.
Francúzske námorníctvo začalo konfiškovať americké lode obchodujúce s Britániou a odmietlo vyjednávať s ministrom USA Charlesom Cotesworthom Pinckneym, keď ten prišiel do Paríža v decembri 1796. V jeho výročnej správe Kongresu USA na konci roku 1797 prezidentovi Johnovi Adamsovi oznámil francúzske odmietnutie vyjednávať a hovoriť o potrebe "dať našu krajinu do pozície defenzívy". V apríli 1798 prezident John Adams informoval Kongres o "XYZ afére", v ktorej francúzski agenti ministra zahraničia Charlesa-Mauricea de Talleyrand-Périgord žiadali úplatok za obnovenie diplomatických vzťahov so Spojenými štátmi.
Stupňujúce sa plienenie pirátov(korzárov) už od Francúzskej revolúcie zamedzilo obnovu amerického námorníctva, ktoré by bolo mohlo chrániť americké obchodné loďstvo. Kongres poveril prezidenta kúpiť a vyzbrojiť viac ako 12 plavidiel, z ktorých malo mať každé viac ako 22 diel. Viaceré plavidlá boli bezprostredne nakúpené a zmenené na vojnové lode.
7. júl 1798, kedy Kongres anuloval zmluvy s Francúzskom, je považovaný za začiatok Kvázivojny. Nasledovalo rozhodnutie Kongresu o útoku proti francúzskym lodiam. Zároveň bola vyhlásená blokáda francúzskych obchodných lodí a americké loďstvo útočilo nielen na bojové lode korzárov ale i na obchodné loďstvo Francúzska. thumb|left|Námorníci Spojených štátov eskortujú francúzskych zajatcov
Výsledok konfliktu
Okolo jesene roku 1800 námorníctvo Spojených štátov a Kráľovské námorníctvo Spojeného kráľovstva zredukovalo aktivity francúzskych korzárov a vojnových lodí Francúzska. Toto sa udialo čiastočne za pomoci diplomatických vyjednávaní s vládou konzula Napoleona Bonaparteho. Bonaparte utlmil francúzske námorné akcie. Dohoda z roku 1800, podpísaná 30. septembra, ukončila Francúzsko-americkú vojnu. Na škodu pre prezidenta Johna Adamsa, správy o ukončení tejto vojny neprišli načas, aby mu úspech na mori pomohol pri prezidentských voľbách v roku 1800.
Námorné sily v konflikte
Americké námorníctvo operovalo s bojovou flotilou okolo 25 plavidiel. Tieto patrolovali pri južnom pobreží Spojených štátov vrátane Karibského mora. Nasadené boli tieto lode:
Hans Rebel
Hans Rebel (* 2. september 1861, Hietzing, Rakúsko – † 19. máj 1940, Viedeň) bol rakúsky entomológ – lepidopterológ a biológ, profesor, doktor práv, dvorný radca.
Život
Po skončení základného vzdelania študoval právo na Viedenskej univerzite a po zložení sudcovských skúšok pracoval na Präsidium des Wiener Landesgerichts, ako doktor práv. Svoje povolanie právnika nevykonával dlho, v roku 1897 sa stal nástupcom kustóda Aloisa Friedricha Rogenhofera (1831 – 1897) v Naturhistorisches Museum Wien, kde pracoval až takmer do konca svojho života –do roku 1932.
Od svojich pätnástich rokov sa zaoberal zbieraním a štúdiom minerálov a neskôr za začal venovať motýľom (Lepidoptera). Počas letného pobytu v Štajersku zbieral Makrolepidoptera i Microlepidoptera, príčom práve táto skupina „drobných motýľov“ sa nakoniec stala jeho hlavnou entomologickou špecializáciou.
V roku 1893 skončil prácu v justičnej službe vo Viedni a nastúpil ako pomocný pracovník do Naturhistorische Hofmuseum vo Viedni. Súčasne sa prihlásil na Viedenskú univerzitu s hlavným odborom zoológia, kde po 2 rokoch spísal dizertáciu o vodných larvách motýľov, za čo dostal doktorský titul. Po niekoľkých rokoch habilitoval na Wiener Hochschule für Bodenkultur a po odchode vtedajšieho kustóda múzea Aloisa Friedricha Rogenhofera z múzea, prebral vedenie zbierok motýľov. V roku 1923 sa stal riaditeľom zoologických zbierok múzea (Direktor der Zoologischen Sammlung), V roku 1925 zastával miesto prvého riaditeľa prírodovedného múzea (Ersten Direktors des Naturhistorischen Museums) a pôsobil ako generálny riaditeľ.
Získal čestné uznanie (odznak) za svoj prínos pre Rakúsko na základe svojej muzeálnej práce. V roku 1928 sa stal jedným z konzultantov v Bundesministerium für Unterricht. V roku 1923 nasleduje založenie zväzu (die Gründung des Vereines der Freunde des Naturhistorischen Museums). Pokračoval v štúdiu hlavne mikrolepidopter palearktického regiónu, najmä čeľaď Psychidae. Spoločne s entomológom Danielom Czekeliusom spravil veľa pre výskum lepidopterológie v Sedmohradsku. Robil tiež výskum motýlej fauny dolnej časti údolia Cerny a okolia Orosova pri Dunaji. V tejto publikácii je uvedených 1234 nových taxónov motýľov, z toho 261 druhov z čeľade Noctuidae.
Zaoberal sa hlavne faunou Egypta, motýľmi etiópskej zoogeografickej oblasti, čeľaďou Saturnidae, rodom Parnassius Latr. a pod.
Počas pôsobenia vo Viedenskom múzeu sa výrazne obohatili zbierky tohoto múzea jednak o entomologický materiál, ale tiež o literatúru. Publikoval mnohé práce (viac ako 300) s entomologickou tematikou, ale zaoberal sa tiež otázkami výskumu cicavcov na území Rakúska. Motýle študoval v rámci celej Európy a venoval sa tiež drobným motýľom Microlepidoptera.
Vykonával zbery hlavne na území Európy. Patril k prvým entomológom, ktorí zbierali materiál na území Bulharska. Vykonal celý rad študijných a zberateľských ciest po mnohých oblastiach sveta: (z toho bolo 7 väčších) predovšetkým vo východných krajinách, ďalej Kanárske ostrovy, južná Arábia, ostrov Sokotra, centrálna Afrika, oblasť Sahary, nemecká Nová Guinea, Maroko, Egypt, Sudán, ostrovy Samoa, Novaja - zemľa v Rusku, Madeira, Azorské ostrovy atď.
Veľmi dôležitá je hlavne jeho kolektívna práca, ktorú vydal v roku 1901 spoločne s Ottom Staudingerom (1830 - 1900), ktorá vyšla až po Staudingerovej smrti. V práci opísali viac ako 200 nových taxónov pre tento región (celkove takmer 300 ks).
V roku 1881 sa stal členom Wiener zoolog.-botanischen Gesellschaft. V roku 1896 založil lepidopterologickú sekciu pri Zoologisch-Botanischen Gesellschaft, ktorej predsedom bol viac ako 34 rokov (do roku 1930). Bol riadnym členom, prípadne členom-korešpondentom v sedemnástich prírodovedných spoločnostiach: (napr.: Deutschen Entomologischen Gesellschaft, der Zool.- bot. Ges. in Wien, Royal Entomological Society of London a pod.). Od roku 1936 bol člen - korešpondent aj vo Wiener Akademie der Wissenschaften vo Viedni a vo Wiener Ent. Verein patril od jej založenia v roku 1916 k jej čestným členom.
Počas svojho života opísal viacero druhov a poddruhov hmyzu a živočíchov. Z významných spomenieme napr.: Genus: Megaceraea Rebel, 1840. Z druhov napr. Acompsia minorella Rebel, 1899, Acalyptris minimella Rebel, 1924, Pyraloides spodia Rebel, 1948.
Jeho zbierka hmyzu je cca od roku 1895 uložená z väčšej časti (hlavne Microlepidoptera) v Naturhistorisches Museum Wien.
Antecedens
Antecedens (lat.) je predchádzajúce. Pozri aj: antecedent.
Adelantado
Adelantado (špan.) bol titul úradníka v stredovekom Španielsku. V mierovom období bol predstaviteľom práva, počas vojny bol vojenským úradníkom. V 12. storočí počas reconquisty sa takto tituloval veliteľ a správca pohraničného územia. Najstarší známy adelentado bol menovaný v roku 1253 pri rekonquiste územia nazývaného "La Frontera" (Andalúzia).
Conquistadori vykonávajúci tieto funkcie získali obvykle oprávnenie nespútaného vykorisťovania území za to, že spacifikovali dané územie v prospech španielskej koruny. Termín pochádza zo španielskeho por adelantado: postupovať dopredu, ísť v čele. S touto definíciou je možné sa stretnúť v niekoľkých dokumentoch z 11. storočia z Kastílie a Navarry, ktoré však neobsahujú výklad ani rozsah povinností spojených so zastávaným úradom.
Adelantados reprezentovali kráľov Kastílie. Od čias panovania Ferdinanda III. až do XVII. storočia mali vo zverených provinciách prakticky neobmedzenú moc. Pedro Menéndez de Avilés, Adelantado de les Indias za Filipa II. bol pravdepodobne najschopnejším a najznámejším úradníkom toho typu. Alonso Fernández de Lugo slúžil ako adelantado na Kanárskych ostrovoch ku koncu XV. storočia. Iným známym držiteľom toho titulu bol brat Krištofa Kolumba, Bartolomeo, ktorý spravoval Hispaniolu počas bratovej neprítomnosti.
Existovali 3 typy :
V 14. storočí titul stratil svoj mocenský význam a zmenil sa na čestný.
Neskôr, v období španielskych koloniálnych výprav, conquisty a v XVI. i XVII. storočí, to bol titul najvyššieho úradníka (veliteľa conquistadorov) zastupujúceho španielskeho kráľa v kolónii (predchodcovia vicekráľov).
Adriana Geričová
Mgr. art. Adriana Geričová (* 27. október 1975), je slovenská herečka a bábkoherečka.
V roku 2003 ukončila štúdium bábkoherectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Od roku 2003 je členkou a spoluzakladateľkou divadla oProti. Od roku 2004 je pedagogičkou dramatickej tvorby pre deti a mládež – Literárno-dramatický odbor na Základnej umeleckej škole Jozefa Kresánka, pôsobí tiež ako kúzelníčka, moderátorka a režisérka.
Je členkou Slovenskej asociácie kúzelníkov a Českého magického svazu. Okrem divadelných predstavení hrá v slovenských televíznych seriáloch a ako bábkoherečka v reláciách pre deti.
Jej otcom je kúzelník a pedagóg Alexander Gerič.
Saintes-Est
Saintes-Est je francúzsky kantón v obvode Saintes v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 7 obcí.
Sandberg
Sandberg (alebo Pieskovec) je významná paleontologická lokalita, nachádzajúca sa na území mestskej časti Devínska Nová Ves. Leží na juhozápadnom okraji chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty a je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Devínska Kobyla. Lokalita bola objavená pri ťažbe piesku.
Lokalitu vyhlásili za chránené nálezisko s rozlohou roku 1964. Už nasledujúceho roku bola rozšírená a premenovaná na Štátnu prírodnú rezerváciu Devínska Kobyla, o rozlohe. Roku 1986 sa chránená plocha rezervácie rozrástla na. Posledná zmena prišla 1. januára 1995, kedy bola premenovaná na Národnú prírodnú rezerváciu Devínska Kobyla, s najvyšším stupňom ochrany.
Dôvodmi ochrany je najmä výskyt bohatej teplomilnej flóry a fauny (najmä hmyzu); výskyt pieskomilnej kveteny a výskyt druhov čeľade vstavačovitých rastlín, vďaka ktorým patrí k najvýznamnejším lokalitám na Slovensku.
Geológia
náhľad|vpravo|Geologická stavba Sandbergu Sandberg tvoria horninové zvyšky treťohorného mora, ktoré sa rozprestieralo vo Viedenskej panve. Na vápence z obdobia jury a spodnej kriedy (asi pred 160 - 180 miliónmi rokov) boli pri mohutnom zdvihnutí (transgresii) mora (pred zhruba 14 - 16 miliónmi rokov) vodorovne uložené piesky s vložkami štrkopieskov, pieskovce a brekcie. V pieskovcovej stene sú viditeľné vodorovné lavice odolnejších hornín - pieskovcov a litotamniového vápenca. Na svahoch a úpätí pieskoviska sú napadané mohutné bloky (balvany) z pieskovca a piesčitého litotamniového vápenca, ktoré tam zostali po poslednom komorovom odstrele.
Paleontológia
Na Sandbergu sa našlo okolo 300 druhov skamenelín ulitníkov, lastúrnikov, ježoviek, hubiek, dierkavcov, ale aj väčších morských a suchozemských živočíchov. Boli tu nájdené početné zuby žralokov a kostnatých rýb, pozostatky korytnačiek, stavec veľryby, fragmenty kostier opíc ( alebo ) , tuleňa , nosorožca srstnatého, jaskynného medveďa a vtákov. Výskyt ježoviek a žralokov poukazuje na normálnu slanosť neogénneho mora. Prítomnosť červených litotamniových rias zase na hĺbku do.
Flóra
Súčasná flóra tejto lokality je zastúpená viacerými ohrozenými a chránenými druhmi. Rastú tu napríklad: smldník piesočný, pre ktorý je to na Slovensku jediná lokalita výskytu, a ďalšie: kurička sivastá , gypsomilka metlinatá.
Ochrana prírody
V roku 2021 dobrovoľníci v spolupráci so Štátnou ochranou prírody stĺpikmi vyznačili koridor pre turistov. Má pribudnúť kamerový dohľad, orientačné mapy a informačné tabule.
Iné projekty
.
Kostol svätého Martina (Moravany nad Váhom)
Popis
Konštrukcia je murovaná z trvanlivého materiálu s drevenou strechou a šindľovou krytinou a vydláždenou podlahou z pálenej tehly. Loď zaklenutá dvoma poľami krížovej klenby. Presbytérium je zaklenuté valenou lunetovou klenbou, od hlavnej lode je oddelené vyvýšenou podlahou dvomi stupňami. Bočná loď s krížovou klenbou je polkruhového pôdorysu s barokovým oltárom Sedembolestnej Panny Márie. Chórus drevenej konštrukcie, bol nad vstupnou časťou za vchodom hlavnej lode. Veža nad vstupnou bránou má pôdorys šesťuholníka o šírke poldruhej orgie a výške 10 orgií (18,96 m)
Na veži boli inštalované tri zvony, najväčší vážil dva centenárie (200 kg), stredný 140 libier (78 kg), a malý 60 libier (32 kg).
Sakristia tvorí samostatný prístavok z ľavej strany kostola, v roku 1978 bola urobená nová strieška.
Kostol slúžil ako útulok v čase vojnového nebezpečenstva a v rokoch tureckej okupácie (okolo roku 1599) ako mešita.
Oltár s dominujúcou sochou svätého Michala Archanjela so štyrmi evanjelistami po stranách v dolnej časti bol vysvätený biskupom Antonom Révaiom (Révay). Interiér kostola bol okrem toho vybavený drevenými lavicami a kamennou krstiteľnicou s medeným krytom. Z 3. júna 1616 pochádza maľba a nápisy na vnútornej stene kostola.
Szentgotthárd
Szentgotthárd je mesto v Maďarsku vo Vašskej župe v Szentgotthárdskom okrese.
Kostol svätého Martina (Moravany nad Váhom)
Popis
Aj keď náboženský život obce sa dokumentuje románskym kostolom z prvej polovice 13. storočia, vlastnú faru mala obec až o 500 rokov neskôr, t. j. od roku 1706. Dovtedy bola obec farskou filiálkou Piešťan.
Szentgotthárd
Mesto leží na hraniciach s Rakúskom na ceste medzi mestami Budapešť a Graz. Nachádza sa tu železničný hraničný prechod. V Szentgotthárde sa stretajú rieky Rába a Lapincs.
Kostol svätého Martina (Moravany nad Váhom)
Využitie kostola
Kostol je využívaný len príležitostne, pri pohrebných obradoch a 2. novembra na Spomienku všetkých verných zosnulých (Dušičky). Úlohu farského kostola prevzal tzv. Dolný kostol Panny Márie Ružencovej, postavený v rokoch 1866 až 1873.
Szentgotthárd
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Antecedent
Antecedent (lat.) môže byť:
Opakom je pojem konzekvent.
Villeneuve-Loubet
Villeneuve-Loubet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saintes-Nord
Saintes-Nord je francúzsky kantón v obvode Saintes v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 6 obcí.
Antepozícia
Antepozícia môže byť:
Le Pin (Charente-Maritime)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Skopus
Skopus (hebr.  Har ha-Cofim, arab.  Džabal al-Mašárif alebo  Džabal Skúbus, angl. Mount Scopus) je vrch vo východnom Jeruzaleme.
Má výšku, smerom na západ je obrátený k Starému mestu, smerom na východ k Júdskej púšti. Pútnici prichádzajúci do mesta zo severu z vrchu Skopus po prvýkrát uzreli Staré mesto a Jeruzalemský chrám - odtiaľ pochádza jeho názov v hebrejčine (doslova Hora pozorovateľov) aj v gréčtine ( - vyhliadka). Skopus je známy ako strategické bod obrany Jeruzalema: odtiaľ plánovali rímske légie v roku 70 útok na mesto.
Na rozdiel od zvyšku východného Jeruzalema, vrch Skopus existoval počas Prvej arabsko-izraelskej vojny ako izraelská exkláva na jordánskom území. Príslušnosť vrchu Skopus k Izraelu je medzinárodne uznávaná. Dnes leží Skopus v rámci oficiálnych izraelských hraníc Jeruzalema.
Na vrchu Skopus sa nachádza kampus Hebrejskej univerzity a nemocnica Hadassa.
Vasvár
Vasvár (historické slovenské názvy: Vašvár, Železný hrad/Železný Hrad, Železnohrad; nem. Eisenburg; lat. Castrum Ferreum) je mesto v Maďarsku vo Vašskej župe vo Vasvárskom okrese. Miestny bývalý hrad bol v stredoveku sídlom Vašskej župy.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Saint-Laurent-d’Andenay
Saint-Laurent-d’Andenay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montastruc-la-Conseillère
Montastruc-la-Conseillère môže byť:
Základné pletivo
Základné pletivá sú pletivá, ktoré vypĺňajú priestor medzi krycími a vodivými pletivami.
Rozlišujeme:
Janus
Janus môže byť aj:
Bük
Bük je veľká obec (mesto) v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Csepreg.
Má rozlohu 2 086 ha a žije tu 3 347 obyvateľov (2007).
Tuvalu
Tuvalu je ostrovný štát v Tichom oceáne medzi Havajom a Austráliou. Ostrovy, na ktorých sa nachádza, sa do roku 1976 označovali ako Lagúnové ostrovy alebo ostrovy Ellice (Elliceove ostrovy).
Hlavné mesto je Vaiaku nachádzajúce sa na ostrove Fongafale, ktorý je súčasťou atolu Funafuti. Ten je v zahraničných a aj miestnych zdrojoch označovaný ako hlavné mesto (capital). Tuvalu je po Vatikáne počtom obyvateľov druhý najmenší samostatný štát. Vzhľadom na nízku nadmorskú výšku, maximálne 5 metrov, ostrovy tvoriace tento štát sú ohrozené stúpaním morskej hladiny v budúcnosti. Populácia má možnosť evakuácie v nasledujúcich dekádach na Nový Zéland alebo Niue, ktorý je však tiež ohrozovaný stúpaním morskej hladiny, a vykazuje úbytok populácie. Ďalšou možnou destináciou na evakuáciu je fidžijský ostrov Kioa, ktorý si už Tuvalčania prenajímajú.
Dejiny
Tuvalčania sú Polynézania, ktorí ostrovy osídlili pred 2000 rokmi.
Ostrovy boli Európanmi objavované postupne v rokoch 1568 až 1826. Od roku 1877 si ostrovy nárokovali Briti a od roku 1892 "Ellice" alebo „Lagúnové ostrovy“ spolu s Gilbertovými ostrovmi (dnes v Kiribati) boli spolu jeden britský protektorát (od roku 1916 britská kolónia). Referendom z roku 1974 sa k roku 1975 Lagúnové ostrovy odtrhli od Gilbertových ostrovov a o rok neskôr sa premenovali na Tuvalu. V roku 1978 sa stali nezávislým štátom, člen Spoločenstva.
Poloha a charakter územia
Tuvalu je štvrtá najmenšia krajina na svete a má veľmi chudobnú pôdu. Pitná voda sa tu takmer nevyskytuje a pôda je len ťažko použiteľná na poľnohospodárstvo.
Podnebie
Tuvalu má príjemné tropické podnebie, obyčajne s malými teplotnými zmenami cez deň alebo noc s teplotou od 30 °C. Priemerné ročné zrážky sú dosť premenlivé, väčšinou však minimálne 3 000 mm za rok.
Obyvateľstvo
Obyvateľstvo (11 636 ľudí v roku 2005) je sústredené na ôsmich z deviatich ostrovov, z ktorých 5 sú atoly.
Správne oblasti z jedného ostrova
Tuvalčinou hovorí v podstate každý, zatiaľ čo kiribatčinu, jazyk Kiribati, používajú niektorí ľudia z Nui. Angličtina je tiež úradným jazykom, v bežnej reči sa však nepoužíva.
Počet obyvateľov ostrova sa od roku 1980 viae ako zdvojnásobil. Tento silný populačný nárast súvisí s devastáciou ostrovného životného prostredia.
Spoločenský systém
Tradičný spoločenský systém zohráva na Tuvalu stále významnú úlohu. Každá rodina má svoju vlastnú úlohu, alebo „salanga“, ktorú vykonáva pre komunitu, ako napríklad rybárstvo, stavba domov alebo obrana. Tieto rodinné skúsenosti sa dedia z otca na syna.
Hudba
Tradičná hudba pred príchodom Európanov obsahovala básne prednášané v sérii monotónnych recitácií, avšak táto tradícia už zanikla, rovnako ako pracovné piesne spievané v krajine na podporu pracujúcich mužov.
Politika
Tuvalu je konštitučnou monarchiou. Patrí do spoločenstva národov a uznáva kráľa Karola III. ako kráľa Tuvalu. Tá je zastúpená generálnym guvernérom, ktorý je menovaný na pokyn premiéra.
Miestny parlament alebo Fale I Fono má 15 členov a je volený každé 4 roky. Jeho členovia volia premiéra, ktorý je hlavou parlamentu. Niektorí starší majú neformálnu autoritu na lokálnej úrovni.
Hospodárstvo a ekonomika
Tuvalu má vysoký import, pretože na ostrovoch neexistuje žiadna výroba vzhľadom na nedostatok zdrojov a vody. Niektoré morské produkty a kokos sú exportované, ale väčšina príjmov ľudí pochádza od rybárov. Okrem toho ľudia lovia ryby a zbierajú kokos pre vlastnú potrebu.
Saintes-Ouest
Saintes-Ouest je francúzsky kantón v obvode Saintes v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 9 obcí.
Apache HTTP Server
Apache HTTP Server je softwarový webový server s Open source licenciou pre Linux, BSD, Microsoft Windows a iné platformy. V dnešnej dobe je najrozšírenejším na celom svete.
História
Vývoj Apache začal v roku 1993 v NCSA (National Center for Supercomputing Aplications) na Illinoiskej univerzite. Pôvodné meno projektu bolo NCSA HTTPd. V nasledujúcom roku však vývojarský tím opustil hlavný programátor Rob McCool, čím došlo k spomaleniu vývoja a neskôr, v roku 1998, k úplnému zastaveniu.
NCSA HTTPd však medzitým už používali správcovia webových serverov a dodávali mu vlastné úpravy – patche (patch = záplata). Hlavnú úlohu v ďalšom vývoji zohrali Brian Behlendorf a Cliff Skolnick, ktorí založili e-mailovú konferenciu a začali zber úprav a ich distribúciu koordinovať. Prvá verejná verzia s označením 0.6.2 bola vydaná v apríli 1995. Nasledovalo kompletné prepísanie kódu (Apache2 už neobsahuje nič z pôvodného NCSA HTTPd) a založenie Apache Group, ktorá je dnes základom vývojarského tímu.
Od apríla 1996 bol Apache najpopulárnejší server na internete. V máji 1999 bežal na 57 % zo všetkých serverov a v apríli 2008 jeho používanosť dosiahla 50,42 % (výsledky merania Netcraft). Na Slovensku má Apache podiel 46,75 % (Štatistika .sk domén dtools.sk).
Názov vznikol z anglického slovného spojenia „A patchy server“ (záplatovaný server). Ako indiánsky symbol je v znaku vtáčie pero.
Zuzana Malíková
Zuzana Malíková (* 2. august 1983, Nové Zámky) je slovenská atlétka, ktorá sa zameriava na chôdzu. Na Majstrovstvách Európy v atletike 2006 vo švédskom Göteborgu dosiahla nový národný rekord v chôdzi na 20 km časom 1:32,14. V uvedených pretekoch obsadila 13. miesto. Jej trénerom bol Jozef Malík. Aktívnu kariéru ukončila v roku 2011 pre stratu motivácie. Momentálne žije v Írsku.
Rutil
Rutil je minerál kryštalizujúci v tetragonálnej sústave, chemicky oxid titaničitý - TiO2.
Vlastnosti
Rutil sa vyskytuje vo forme dlhostĺpcovitých, prizmatických alebo ihličkovitých kryštáloch, vertikálne ryhovaných. Niekedy vytvára ihličky v kryštáloch kremeňa. Býva červeno, žlto, hnedo alebo čierno sfarbený. Väčšinou je nepriehľadný alebo priesvitný. Lesk rutilu je diamantový.
Nepôsobia naň kyseliny a má vysoký bod tavenia.
Vznik
Vzniká predovšetkým ako akcesorický minerál v magmatitoch, žulách syenitoch, dioritoch, prípadne v metamorfitoch ako rula, svor. Pekne kryštalizovaný býva v žilách alpského typu. U nás je veľmi vzácny, aj keď bol prvýkrát opísaný (pod názvom bazaltový rubín) v roku 1772 z lokality Veľká Revúca (dnes Revúca).