cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sakovia
Pred 6. storočím obývali územie medzi Čiernym morom a západnou Čínou, od 6. storočia boli podrobení Achajmenovcami, v polovici 3. storočia pred Kr. časť prenikla do Partie, neskôr do dnešného Sístánu v Iráne. Iná časť prenikla v 2. stor. pre Kr. do Baktrie a severozápadnej Indie. V Indii potom v 1. stor. pred Kr. a 1. stor. po Kr. existovali aj lokálne indicko-sakské dynastie. Poslední ľudia hovoriaci sakčinou boli asimilovaní vo východnom Turkestane v 10. storočí po Kr.
Centesimo
Príklady bývalých mien, ktoré majú podjednotku centesimo:
Dime (americký dolár)
right|thumb|Dime
Dime alebo po slovensky aj desiatnik je 10 centov amerického dolára (minca aj hodnota).
Rouvres-en-Multien
Rouvres-en-Multien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrtbovská záhrada
thumb|Vrtbovská záhrada Vrtbovská záhrada sa nachádza v Prahe na Malej Strane so vstupom medzi ulicou Tržiště a Karmelínskou ulicou. Záhrada je zdobená kvetmi, sochami, jazierkom a je celoročne ošetrovaná. Poskytuje okamžitú premenu medzi rušnou ulicou a terasovito členenou záhradou. Táto baroková záhrada sa nachádza v areáli Vrtbovského paláca a bola vybudovaná v rokoch 1715 – 1720.
Patrí medzi pamiatky a je súčasťou Svetového dedičstva UNESCO, keď bola zapísaná spolu s ďalšími pražskými pamiatkami pod spoločným názvom Historické centrum Prahy.
Dinár
Dinár ( dínár, ) je arabská podoba rímskeho denára (), pôvodne razená v zlate. V modernej dobe sa stal názvom viacerých mien.
Jastrabovité
Jastrabovité (Accipitridae) sú čeľaď vtákov z radu dravce charakteristická normálne vyvinutou hornou čeľusťou (bez subterminálneho zúbka) a so slabo operenou nadchvostovou žľazou.
Patrí sem vyše 200, čiže minimálne 2/3 dravcov.
Majú hákovitý zobák (supy v bazálnej časti rovný) a ostré pazúry (supy tupé pazúry). Výborne lietajú : jastraby lietajú prudko, myšiaky pomaly krúžia v povetrí, haje a kane lietajú pomaly nad zemou. Beháky (spodok nôh) sú rôzne dlhé (orly krátke a hrubé, kane dlhé) a napríklad orly ich majú zarastené drobným perím.
Robia si hniezda na stromoch alebo skalách. Ďalšiu charakteristiku pozri aj pod dravce.
Mnohé z našich druhov sú sťahovavé, niektoré severské druhy tiahnu na zimu k nám.
Členenie recentných taxónov
Poznámka: Zadelenie do podčeľadí sa môže rôzniť podľa zdroja alebo sa vôbec nepoužíva.
Jastrabovité:
Starší systém pozri tu.
Aubercourt
Aubercourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
My Generation (album)
My Generation (v Amerike vydaný ako The Who Sings My Generation) je názov debutového albumu britskej rockovej kapely The Who označovaný ako jedna z najlepších rockových nahrávok. Na albume sa okrem vlastnej tvorby kapely, ktorých autorom je prevažne Pete Townshend objavili aj covery R&B skladieb napríklad od Jamesa Browna.
V roku 2003 bol tento album časopisom Rolling Stone zaradený na 236. miesto zoznamu najlepších albumov všetkých čias.
Zoznam skladieb
Autorom všetkých skladieb je Pete Townshend okrem uvedených výnimiek.
Dirham
Dirham (, mn. č. daráhim) je z gréckej drachmy odvodený názov pre arabskú striebornú mincu. V modernej dobe sa stal názvom viacerých mien.
Roy-Boissy
Roy-Boissy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kiwi Linux
Kiwi Linux je operačný systém založený na Ubuntu a lokalizovaný do rumunského a maďarského jazyka.
Rouvroy-les-Merles
Rouvroy-les-Merles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Uttarpradéš
Uttarpradéš je indický štát nachádzajúci sa na severe krajiny. S počtom obyvateľov viac ako 190 miliónov je najľudnatejší štát v Indii a rozlohou 5. najväčší. Ak by bol Uttarpradéš samostatný štát, bol by 6. najväčší podľa počtu obyvateľov.
Geograficky sa nachádza na úrodnej Indogangskej nížine. Na severe má spoločnú medzinárodnú hranicu s Nepálom a indickým štátom Uttarákhand, na severozápade hraničí so štátmi Himáčalpradéš, na západe s Radžastanom, hlavným mestom Dillí a štátom Harijána, Madhjapradéš na juhu, Čhattísgarh a Džhárkhand na juhovýchode a s Bihárom na východe.
Administratívne a legislatívne centrum štátu je Lakhnaú, priemyselné a finančné centrum tvorí mesto Kanpur. Medzi ďalšie významné mestá patrí Iláhábád, Váránasí a Ágra.
Aubvillers
Aubvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Divadelné spoločenstvo Rafael
História
Vzniklo v roku 1998 z iniciatívy kňazov Petra Holbičku, Zdenka Pupíka a Igora Hanku s cieľom rozvíjania voľnočasových aktivít mládeže a evanielizácie mládeže formou dramatického umenia.
Aubvillers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Divadelné spoločenstvo Rafael
Inscenácie
Divadelné spoločenstvo Rafael zinscenovalo dva pôvodné slovenské muzikály autorov Igora Pargáča (libreto) a Petra Vlčku (hudba): Režijne sa na oboch projektoch podieľala významná slovenská herečka a pedagogička Adela Gáborová. Inscenácie sa reprízovali takmer 130-krát v rôznych mestách Slovenska (Nitra, Bratislava, Banská Bystrica, Žilina, Košice, Prešov a i.) a získali ocenenia na divadelných súťažiach dramatického zamerania Gorazdov Močenok, Scénická žatva.
Aubvillers
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Koruna (britská minca)
thumb|300px|Koruna, 1891, kráľovná [[Viktória (Spojené kráľovstvo)|Viktória.]] Koruna alebo crown je anglická minca vydávaná od roku 1526. Pôvodne to bola zlatá minca, resp. od vlády Eduarda VI. strieborná alebo zlatá minca, v hodnote 5 šilingov, od zavedenia desiatkovej sústavy v roku 1971 to je označenie pre pamätné mince v hodnote 25 pencí. Mince spred roka 1951 často nesú pečať Taliana Benedetta Pistrucciho zobrazujúcu boj svätého Juraja s drakom.
Royaucourt
Royaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Yorke (polostrov)
Polostrov sa nachádza na západ až severozápad od mesta Adelaide, medzi zálivom Spencer na západe a zálivom Saint Vincent na východe (34°21′ j.š., 137°37′ v.d.).
Pred osídlením prisťahovalcami okolo roku 1840 bol polostrov Yorke domovom ľudu Narungga. Dnes tento ľud žije v Narungga Aboriginal Progress Association (Narunggská aborigénska rezervácia) v Maitlande, a časť komunity v Point Pearce neďaleko severného konca zálivu Saint Vincent.
Royaucourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hazard
Hazard môže byť:
Auchonvillers
Auchonvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rozširujúca karta
right|thumb|Zasúvanie rozširujúcej karty do rozširujúceho slotu
Écu
Écu je označenie pre francúzske mince - zlaté i strieborné. Najrozšírenejšou z nich, écu blanc, je vlastne francúzskou obdobou toliarovej mince.
Rošáda
Rošáda môže byť:
Rozširujúca karta
Matičná doska má obvykle viacero typov konektorov. Záleží od štandardu, pre ktorý je matičná doska určená, od jej typu (form factor), a celkového technického riešenia matičnej dosky. Umiestnenie karty je teda závislé od typu použitého konektoru – zbernice, od rozmerov karty – jej dĺžka a výška (je to dané skrinkou počítača) a tiež od prídavného priestoru, ktorý karta vyžaduje (prídavné chladenie, predpísaný priestor okolo karty, prídavné konektory pre pripojenie externých vodičov a pod.)
Karty sa vyrábajú v rôznych profiloch. Profil určuje, aká je karta vysoká. Tomuto profilu – výške – sa prispôsobuje aj upevňovacia lišta. Plná výška karty je 120 / 18 mm, existujú karty polovičnej výšky a tzv. trištvrťkové karty.
Dejiny rozširujúcich kariet
Prvý počítač s koncepciou rozširujúcich kariet bol Altair, ktorý vzikol v roku 1975. Používali sa rôzne typy zberníc v závislosti od výrobcu počítača. Prvou skutočne štandardizovanou zbernicou bola PC bus v počítači XT firmy IBM v roku 1981. Tým vznikom prvý počítač štandardu PC, ktorý poznáme až dodnes. Zbernica bola tvorená 8 bitovými ISA slotmi. Neskôr sa táto zbernica rozšírila o 16 bit ISA sloty, a tak vznikol PC typu AT (1984). Potom vznikli rôzne odrody ISA – napr. MCA, EISA, VESA Local BUS ..., ktoré však už nenašli širšie uplatnenie. Skutočným prielomom bol rok 1991, kedy prišla firma Intel so zbernicou PCI. Táto zbernica prišla s mikroprocesorom Pentium. Zbernica úplne vytlačila staršiu ISU, a aj dnes je základnou zbernicou počítača typu AT. S potrebou akcelerácie grafiky a potreby prenosu väčšieho objemu údajov sa z PCI odčlenil špecializovaný grafický port, ktorý však umožňuje pripojenie len jednej karty. Zo začiatku to bol AGP (1997), neskôr PCIE (2005).
Tieto zbernice sa používajú v počítačoch štandardu IBM PC. Mnohí iní výrobcovia počítačov používajú vlastné typy zberníc, aby sa mohli používať len nimi vyrábané rozširujúce karty.
Štandardy rozširujúcich slotov
nie PC sloty
Therion
Therion je švédska symphonic metalová skupina. Bola založená Christoferom Johnssonom ako Blitzkrieg, neskôr premenovaná na Megatherion. Názov Megatherion má svoj pôvod v starej gréčtine „To mega therion“, čo je prekladané ako veľké zviera a je taktiež spomínané v Biblii v Zjavení svätého Jána ako číslo šelmy/beštie. Po krátkej dobe bolo meno skrátené len na Therion. Skupina začala pôsobiť ako death metalová, ale postupne sa prepracovala k symphonickému metalu. Ako zlomový album medzi týmito dvoma obdobiami skupiny je označovaný album Theli (1996). Vychádzajúc z death metalu vytvorila skupina symbiózu klasickej hudby a metalu. V tomto štýle sa silne odzrkadľuje nadšenie Christofera Johnssonsona pre Richarda Wagnera. Prevažnú časť textov napísal Thomas Karlsson (zakladateľ magického rádu Dragon Rouge, ktorého členom je aj samotný Johnsson).
Od Blizkriegu až k Therionu
Skupina Therion bola pôvodne založená v roku 1987 pod menom Blitzkrieg v mestečku Upplands Väsby (prímestská časť Štokholmu vo Švédsku). Christofer Johnsson hral vtedy na basu a spieval. Spoluzakladatelia boli Peter Hansson, ktorý hral na gitaru a Oskar Forss (bicie). Ich tvorba bola ovplyvnená Metallicou a Slayerom aj keď výsledok viac pripomínal Venom a Motörhead. Skupina Blitzkrieg nikdy nezverejnila žiadne demo, no niektoré nahrávky boli zverejnené v roku 2001 na kompilácii Bells of Doom.
Pod hudobným vplyvom skupiny Celtic Frost a ich albumu To mega Therion, zmenili Christofer Johnsson, ktorý prešiel z basy na gitaru a Peter Hansson názov na Megatherion. O niečo neskôr sa k nim znovu pridal aj Oskar Forss. Nového basistu našli v bývalom členovi death metalovej skupiny Dismember – Erikovi Gustafssonovi. Onedlho však bolo meno skrátené len na Therion.
Prvotná tvorba
V roku 1989 nahrala skupina na magnetofónovú pásku svoje prvé dve demá: Paroxysmal Holocaust a Beyond the Darkest Veils of Inner Wickedness. V roku 1990 nahrali tretiu, tentoraz EP nahrávku Time Shall Tell. Táto platňa sa postarala o záujem a tak skupina prišla k svojej prvej zmluve – s vydavateľstvom Deaf Records. V roku 1991 bol vydaný prvý album Of Darkness…. Na albume sa nachádzali staršie skladby, album bolo koncipované ako „Best of“ predchadzajúcej tvorby. V roku 1992, krátko pred nahraním druhého albumu opustil skupinu Erik Gustafsson, ktorý sa vrátil naspäť do USA. Skupina ďalej pokračovala ako trio, Christofer Johnsson a Peter Hansson prevzali hru na basu. Po prvých pokusoch s klávesmi a čistým spevom bola skupina označovaná ako experimental death metal. Vydanie Beyond Sanctorum, už v pod krídlami nového vydavateľstva Active Records, priniesol viacero ponúk na koncertovanie, prevažne v krajinách Beneluxu.
Po nahraní albumu opustil skupinu Oskar Forss a chvíľu na to ho nasledoval zo zdravotných dôvodov aj Peter Hansson. V Holandsku už skupina koncertovala v novom zložení. Za bicie zasadol Piotr Wawrzeniuk, ktorého Johnsson poznal zo skupiny Carbonized (kde tiež hrával), basu prevzal Andreas Wahl a na gitare začal hrať Johnssonov niekdajší kamarát zo školy Magnus Barthelsson. thumb|300px|right| Paris, 22/12/2007.
Hudobné premeny
Pred uverejnením albumu Lepaca Kliffoth vychádza promo singel „The Beauty in Black“. Predajnosť albumu dosiahla viac ako 15 000 kusov. Skupina vyráža na koncertné turné po Európe a Južnej Amerike. Po osobných problémoch odchádza Isaksson, nahradil ho Lars Rosenberg z Entombed.
Počiatky symfonickej éry
Album Theli bol nahraný v štúdiu Impuls v Hamburgu. Popri klasickom zbore boli v albume silne zastúpené klávesy a samozrejme že nemohli chýbať prvky klasickej hudby. Do hudby bol taktiež zakomponovaný Johnssonov spev. Úspech albumu bol zarážajúci (oproti Lepaca Kliffoth bola predajnosť dvojnásobná). Čas medzi nahrávaním a zverejnením albumu, taktiež aj následné turné bol pre skupinu problematický. Mellberg a Rosenberg mali problémy s alkoholom Mellberg opustil jedného dňa bez slova štúdio a viac sa nevrátil. Rosenberg bol vyhodený, Wawrzeniuk kvôli štúdiu nemohol ísť na koncertné turné. Živé vystúpenie si vyžadovalo aj prítomnosť klasického orchestra, čo však bola nákladná záležitosť.
Nakoniec bol Johnssonom pozliepaný orchester z amatérskych hudobníkov a miesta chýbajúcich členov boli doplnené novými menami: Tobias Sidegård a Kimberly Goss. Turné malo veľký úspech; Therionu bol pridelený vlastný manažér a bol im zvýšený rozpočet. K nahrávaniu ďalšieho albumu boli prizvaní profesionálni hudobníci Sarah Jezebel Deva a Martina Astner. Nahrávania sa prvýkrát zúčastnil aj profesionálny orchester. Tommy Eriksson vypomáhal na gitare. Vovin bol melodickejší, produkcia bola čistejšia a album bol prístupnejší širšiemu publiku. Predaj sa opäť zdvojnásobil oproti albumu Theli a z Therionu sa stala často hraná a najlepšie predávaná skupina vydavateľstva Nuclear Blast na metalovej scéne. Následne celoeurópske turné sa uskutočnilo zo skupinou Moonspell a dočasný bubeník Sami Karppinen dostal ponuku na stále miesto v skupine. V novom zložení bola nahratá EP Crowning of Atlantis.
Karppinen bol pomerne známym hudobníkom vo Švédsku a mal dobré kontakty. Vďaka nemu sa k skupine pridal gitarista Kristian Niemann a krátko na to aj jeho brat Johan Niemann ktorý hral na base. Konečne mala skupina fixnú zostavu. Johnnson stihol medzičasom nahromadiť dostatočné množstvo materiálu na vytvorenie nového albumu. Vznikol album Deggial (2000). Album bol komplexnejší ako jeho predchodca Vovin a aj napriek novému zloženiu skupiny je možné opäť tento album považovať za Johnssonov sólo album. Album sa predával lepšie ako Theli ale album Vovin v predajnosti nepredbehol. Therion sa s novým albumom vydali na turné prvýkrát ako headliner, za podpory skupin Voivod a Flowing Tears.
Na vlastnom pieskovisku
V roku 2001 bol vydaný album Secret of the Runes ktorý bol založený na prvkoch severskej mytológie. Boli pridané dve cover verzie ako bonus a to od ABBY a Scorpions. Pre nahrávanie albumu sa Therion rozhodli spraviť veľmi rázny krok, zobrali celý svoj rozpočet a vybudovali si vlastné štúdio s názvom Modern Art. K tomuto ráznemu kroku sa uchýlili z dôvodu, aby nemuseli čakať na štúdio kým sa uvoľní, aby sa nemuseli držať predpísaného časového harmonogramu v štúdiach iných nahrávacích spoločností za ktoré platili veľké poplatky. Sami Karppinen štúdio navrhol a pomáhal pri jeho výstavbe. Po dokončení štúdia prevzal funkciu sound engeneera.
Vydaniu albumu nasledovalo ďalšie turné. Ako support boli prizvané skupiny Evergrey a My Insanity. Po ukončení turné sa Karppinen rozhodol pre prácu na plný úväzok v štúdiach Modern Art. Ale našiel za seba náhradu, Richarda Evensanda. V roku 2001 vznikol aj album Bells of Doom ktorý bol limitovaný len na 1 000 kusov a určený len pre členov oficiálného fanklubu (dnes Therion Society). Okrem neuverejneného materiálu obsahoval album skladby z doby keď sa skupina ešte volala Blitzkrieg. V roku 2002 oslávila skupina svoje 15 ročné jubileum a pri tejto príležitosti zverejnila koncertný dvojalbum Live in Midgård.
Posledná tvorba
Po úspešnom absolvovaní ďalšieho turné začala skupina pracovať na nových Johnnsonových nápadoch. Od albumu Secret of the Runes vzniklo veľa nových skladieb a do toho sa pridali príspevky ktoré mali bratia Niemanovci. Po roztriedení všetkého materiálu skupina zistila, že má k dispozícii viac ako 55 nových skladieb. Nie všetky boli kompletné, ale skupina mala dosť materiálu aby mohla vydať 3 albumy. Skupina sa rozhodla vydať dva albumy súčasne. Na vytváraní albumov sa podieľalo 171 hudobníkov a nahrávanie trvalo 9 mesiacov. Okrem iného bol použitý aj 32 členný Pražský orchester. Výsledkom boli dva albumy Lemuria a Sirius B, ktoré boli v roku 2004 vydané v limitovanom vydaní ako dvojalbum, neskôr sa tieto albumy predávali jednotlivo. V skladbách boli do značnej miery zastúpené gitary a album bol tvrdší ako jeho posledný predchodcovia. Piort Wawrzeniuk poskytol svoj hlas k dispozícii spolu s Matsom Levénom.
Bubeník Richard Evensand hral v tej dobe vo viacerých skupinách okrem iného aj v skupine Soilwork, pre ktorú sa neskôr rozhodol. Jeho miesto zaujal Petter Karlsson. Skupina sa vydala spolu s Matsom Levénom a sopranistkou Karin Fjellander na turné Sirius B a Lemuria v rámci ktorého navštívili Európu, Rusko, Južnú Ameriku, a USA.
Dňa 18. júla 2005 bol vydaný ďalší album Atlantis Lucid Dreaming a ako napovedá názov album bola kompilácia skladieb z albumov A'arab Zaraq – Lucid Dreaming z roku 1997 a Crowning of Atlantis z 1999. V marci 2006 oznámil Christofer Johnsson že končí so spievaním v Therione, chcel sa zamerať čisto na písanie piesní a hranie na gitaru. Dňa 5. mája 2006 vydala skupina ich prvé DVD Celebrators of Becoming . Vlastne to bol set 4 DVD a 2 CD ktoré obsahovali koncert z Lemuria/Sirius B turné, live a backstage material, videoklipy a krátky film ktorému robil Johnsson zvuk a prehľad histórie skupiny.
Dňa 12. januára 2007 vydala skupina album Gothic Kabbalah. Na albume sa ako speváci prezentovali Mats Levén a Snowy Shaw. Tento koncepčný album sa tematicky venuje osobe Johannesa Bureusa a knihe "Adulrunan och den götiska kabbalan" (Adulruna a božská Kabbala) od Thomasa Karlsona, ktorý napísal aj texty piesní. Zároveň v tomto roku oslávila skupina 20-tku.
V roku 2008 bol vydaný koncertný album Live Gothic, o rok neskôr ďalší s názvom The Miskolc Experience. Posledným albumom skupiny je Sitra Ahra z roku 2010.
Royaucourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Escudo (minca)
Escudo je označenie pre pôvodne zlaté a strieborné mince Portugalska a Španielska, bývalá menová jednotka v Španielsku a súčasná mena v niektorých krajinách Latinskej Ameriky.
Výmenná častica
Výmenná častica (iné názvy: výmenný bozón, kalibračný bozón, častica poľa) je (podľa tzv. štandardného modelu) istý druh častice, ktorá „tvorí“ (teda prenáša) interakcie medzi časticami.
Delia sa podľa prenášanej interakcie na:
Vladimir Ivanovič Nemirovič-Dančenko
Vladimir Ivanovič Nemirovič-Dančenko (* 23. december 1858, Ozugrety, Gruzínsko – † 25. apríl 1943, Moskva, Rusko) bol ruský režisér, divadelný riaditeľ a dramatik. Spolu s Konstantinom Stanislavským je zakladateľom Moskovského umeleckého akademického divadla (MChAT).
Jeho práca je spätá nielen s MChATom ale aj s rozvojom celého ruského profesionálneho divadelníctva na konci 19. storočia a v prvej polovici 20. storočia.
Život a dielo
Nemirovič-Dančenko sa narodil v Ozugrety v Gruzínsku v roku 1858. Ako mladík hrával v ochotníckych krúžkoch v Tbilisi. Divadlu sa však naplno oddal až po dokončení štúdia matematiky a fyziky na moskovskej univerzite. Obľúbil si Ostrovského hry a rád navštevoval Malé divadlo. Neskôr začal písať divadelné kritiky a hry, ktoré sa aj hrávali v Malom divadle. Začal sa zaujímať aj o réžiu a teoretické otázky súvisiace s divadlom. Rozmýšľal nad reformou divadelného umenia, ale chýbal mu partner, s ktorým by mohol prebrať svoje názory a predstavy a neskôr ich uviesť do života.
Prelomovým rokom v Nemirovičovom-Dančenkovom živote bol rok 1897, keď sa stretol so Stanislavským. Ich spoločný rozhovor v moskovskej reštaurácii Slovanský bazár trval celých 18 hodín. Ich spoločné priateľstvo a plodná divadelná spolupráca pretrvali štyri desaťročia. O rok neskôr spoločne založili Moskovské umelecké všeobecne prístupné divadlo, ktoré od roku 1920 nesie názov Moskovské umelecké akademické divadlo.
Stanislavskij bol skôr herec a režisér, zatiaľ, čo Nemirovič-Dančenko pôsobil zväčša ako dramaturg a duchovný vodca divadla. Spolupracoval s dramatikmi Antonom Pavlovičom Čechovom a Maximom Gorkým, hercami Oľgou Knipperovou, Ivanom Michajlovičom Moskvinom. Často režíroval hry spoločne so Stanislavským, ale vytvoril aj samostatné inscenácie, ktoré vyplynuli zo spolupráce s autormi hier. Vo svetovej premiére uviedol v roku 1902 Gorkého drámu Na dne a Čechovovho Ivanova. Známe sú i jeho dramatizácie veľkých ruských diel, napr. Anny Kareninovej.
Režíroval hry ruských klasikov - Ostrovského, Puškina, Tolstého a Turgeneva i nových sovietskych autorov. Ako dramaturg uviedol na javisko hry Ibsena a Hauptmanna.
V roku 1919 založil Hudobné štúdio, v ktorom inscenoval opery Verdiho a Šostakoviča, s cieľom implementovať hereckú metódu MChaTu v inscenovaní hudobno-dramatických diel. Od roku 1926 štúdio funguje ako samostatné divadlo a nesie meno svojho zakladateľa.
Po Stanislavského smrti v roku 1938 viedol Nemirovič-Dančenko MChAT sám, až do svojej smrti na jar 1943. Jeho potomkovia dodnes pôsobia v divadle, ktoré založil.
Ault (obec)
Ault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Aumâtre
Aumâtre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roye-sur-Matz
Roye-sur-Matz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Comédie-Française
V súčasnosti divadlo disponuje troma budovami v Paríži, Salle Richelieu, Théâtre du Vieux-Colombier a Studio-Théâtre.
História
Comédie-Française vznikla spojením troch najdôležitejších parížskych divadelných spoločností. V roku 1673, po Molièrovej smrti, jeho L'Illustre Théâtre sa spojilo s konkurenčnou spoločnosťou Théâtre du Marais a začali hrávať v Théâtre du Guénégaud. V roku 1680 sa na nariadenie kráľa Ľudovíta XIV. sa Guénégaud spojil s najstaršou divadelnou spoločnosťou v Paríži - Comédiens du Roy z Hôtel de Bourgogne. Novovytvorenej spoločnosti bol priznaný monopol na divadelné predstavenia vo francúzštine na území Paríža a na predmestiach. Názov Comédie Française bol vybraný preto, aby bol súbor odlíšený od Comédie Italienne, súboru, ktorý hrával predstavenia v štýle talianskej commedie dell'Arte.
Rully (Oise)
Rully je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Russy-Bémont
Russy-Bémont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aumont (Somme)
Aumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Toliar (historická minca)
náhled|Porovnanie nemeckých a rakúskych toliarov s americkým štvrťdolárom (dole uprostred) Toliar (po nemecky dnes Taler, pôvodne po nemecky Thaler) bola veľká strieborná minca razená v rôznych obmenách v rôznych štátoch (vrátane Uhorska). Prvý toliar bol razený koncom 15. storočia v Tirolsku.
Farthing
náhľad|Farthing z roku 1719, portrét [[Juraj I. (Veľká Británia)|Juraja I. ]]
Farthing bola jedna štvrtina anglickej pence a 1/960 z anglickej libry. Boli používané od 13. storočia až do 31. decembra 1960, keď ich platnosť skončila. Prvé farthingy boli strieborné, neskôr medené.
Die Mitte
Die Mitte (slov. Stred) je nemecký film, ktorý sa zaoberá hľadaním stredu Európy, režíroval ho Stanislaw Mucha.
Jamagumo (torpédoborec)
Jamagumo (jap.:山雲) bol šiesta jednotka torpédoborcov triedy Asašio japonského imperiálneho loďstva. Mala deväť sesterských lodí: Asashio, Mičišio, Óšio, Arašio, Nacugumo, Minegumo, Asagumo, Arare a Kasumi.
Bojové nasadenie
Zo stavu Japonského cisárskeho loďstva bola odpísaná 15. januára 1945.
Autheux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Geografický stred Európy
right|thumb|Extrémne body Európy
Geografickým stredom regiónu je bod na zemskom povrchu v strede tohto regiónu. Presné určenie tohto centra závisí od použitej metódy, ktorou je najčastejšie použitie ťažiska.
O polohu geografického stredu Európy vedú dlhé desaťročia diskusie a spory. Hlavným problémom je stanovenie presných hraníc starého kontinentu vrátane začlenených priľahlých ostrovov, berúc do úvahy alebo nie nadmorskú výšku, objem hôr, geopolitické limity atď.
Princíp určenia stredu Európy
Určí sa ako ťažisko homogénnej dosky, ktorá má rovnaký tvar ako príslušné územie. To znamená, že z tvrdého kartónu sa vyreže obrys nejakého územia, a ten sa snaží udržať na špičke prsta (ihle) vo vodorovnej polohe. Iný spôsob je zavesiť útvar na bezmomentový záves a ťažisko nájsť ako priesečník dvoch ťažníc.
Všetko teda závisí na presnom vymedzení samotných hraníc Európy, čo ale nie je na východe presne stanovené.
Jeden zo všeobecne najprijateľnejších geografických stredov Európy určili v roku 1989 renomovaní francúzski vedci z Národného geografického inštitútu (IGN). Stred strarého kontinentu podľa ich výpočtov leží na vrchu Bernotai pri obci Purnuškes, 26 kilometrov severne od litovskej metropoly Vilniusu. Tento bod bol dokonca zapísaný do Guinnessovej knihy rekordov a okolo neho vzniklo litovské Múzeum stredu Európy. Aj iné krajiny a mestá si nárokujú tento stred.
right|thumb|Mestá, ktoré ašpirujú na titul stred Európy
Poľsko
Prvé meranie vykonal v roku 1775 poľský astronóm Szymon Antoni Sobiekrajski a označil ako stred Európy mestečko Suchowola v severovýchodnom Poľsku.
Slovensko
Aj Slovensko uplatňuje nárok na svoj geografický stred Európy. Ten od roku 1815 leží v Kostole svätého Jána v obci Kremnické Bane neďaleko od Kremnice na strednom Slovensku.
Rakúsko-Uhorsko
Podľa rakúsko-uhorských geografov bolo v roku 1887 tým pravým stredom určená dedinka Dilova pri Rachive, teraz na západe Ukrajiny neďaleko hraníc s Rumunskom. Toto miesto na brehu Tisy označuje pomník s latinským nápisom „Pevné, presné, večné miesto. Veľmi presné, so špeciálnym prístrojom vyrobeným v Rakúsko-Uhorsku, so škálou meridiánov a rovnobežiek, ustanovené Centrom Európy 1887.“
Nemecko
Nemeckí geografi sa v roku 1900 zasa zhodli na tom, že stred Európy je v Saskom hlavnom meste Drážďany, neďaleko kostola Frauenkirche. Nacisti toto tvrdenie neskôr zneužili tým, že prehlasovali tretiu ríšu za „Srdce Európy“, to ju malo predurčovať k právu vládnuť Európe.
Geografický inštitút Mníchovskej univerzity určil v roku 1981 jedno miesto pri obci Hildweinsreuth v Bavorsku, v blízkosti hraníc s Českom za jediný správny stred.
Sovietsky zväz
Merania sovietskych vedcov na začiatku 20. storočia opätovne určili Dilovu pri Rachive (v tej dobe v sovietskej západnej Ukrajine), iné merania určili stred do Toruni v západnom Poľsku.
Rakúsko
Rakúski geografi merania Sovietov umiestnili na druhý najvyšší vrch Českého lesa Tillenberg na bavorskej strane v blízkosti českých hraníc.
Estónsko a Bielorusko
Stred Európy si Estónsko určilo na ostrove Saaremaa. Bielorusko si určilo tri: mestečko Vitebsk a Ives na severovýchode a mestečko Babrujsk na východe krajiny.
Česko
Z ďalších miest sa občas zmieňuje hora Kohout u Benešova nad Černou v okrese Český Krumlov, Břežany nad Ohří nebo Kouřim, kde ale ide „len“ o priesečník 50. rovnobežky a 15. poludníka.
Litva
Jeden zo všeobecne najprijateľnejších geografických stredov Európy určili v roku 1989 renomovaní francúzski vedci z Národného geografického inštitútu. Stred starého kontinentu leží podľa ich výpočtov na vrchu Bernotai pri obci Purnuškės, 26 kilometrov severne od litovskej metropoly Vilniusu. Tento bod bol dokonca zapísaný do Guinnessovej knihy rekordov a okolo neho vzniklo Múzeum stredu Európy.
Stred Európskej únie
Odborníci z francúzskeho inštitútu určujú od roku 1987 tiež stred Európskej únie. Do roku 1990 bol stred vtedajších členov únie vo francúzskej obci Saint-André-le-Coq v regióne Auvergne, po zjednotení Nemecka v roku 1990 sa posunul o 25 kilometrov severovýchodne do ďalšej francúzskej dediny Saint-Clément v Auvergne.
V rokoch 1995 až 2004, kedy mala únia ešte 15 členov, ležal jej geografický stred v obci Viroinval v Belgicku pri hraniciach s Francúzskom.
Dvadsaťpäť členov únie malo v rokoch 2004 až 2007 geografický stred v Nemecku, v obci Kleinmaischeid v Porýní-Falci, po vstupe Bulharska a Rumunska k 1. januáru 2007 sa stred opäť posunul o 115 kilometrov na východ. Teraz leží geografický stred Európskej únie pri Hesenskom meste Gelnhausen.
Stred eurozóny
Odborníci určujú takisto geografický stred eurozóny. Na začiatku k 1. januáru 1999 ležal vo francúzskej obci Blancafort, po pristúpení Grécka k 1. januáru 2001 sa posunul do burgundskej dediny Montreuillon v strednej časti Francúzska a od 1. januára 2009, keď bolo do eurozóny prijaté Slovensko, je stred tiež v Burgundsku, pri obci Mhère.
Stred Európy očami negeografov
Podľa českého súkromného geodeta Ladislava Fofonku môže ležať zemepisný stred Európy pri obci Purnuškės severne od litovskej metropoly Vilniusu.
Nielen geografov zaujíma, kde leží stred Európy. Poľský režisér Stanislaw Mucha natočil v roku 2004 film Die Mitte, v ktorom ukazuje dvanásť miest v Európe, ktoré si na stred starého kontinentu robia nárok.
Fals
right|thumb|Fals razený v [[Damasku za vlády Umajjovcov (696750)]] Fals (iné názvy: fils, fels, falus, ful(u)s, fulús, fols  ;  - prepis podľa spisovnej arabčiny: fals alebo fils, množné číslo:  - fulús) je drobná arabská medená minca, ktorá sa používala najmä v Umajjovskom kalifáte (661750) a v neskoršom Abbásovskom kalifáte (7501258). V 14. a 15. storočí to bolo hlavné obeživo v Egypte. V novoveku sa výraz fals (a varianty) stal v arabčine všeobecným označením medených mincí a v tomto význame sa používal až do 19. storočia v Tunisku a Maroku.
Meno vzniklo skomolením pomenovania rímskej a neskôr byzantskej mince follis.
V súčasnosti je z tohto názvu odvodený arabský peňažný termín fils, čo je tisícina niektorých menových jednotiek.
Fillér
Fillér (etymologicky z nem. Vierer - „štvorka“) je maďarský ekvivalent nemeckých slov Heller (halier) a Pfennig (fenig).
Pôvodne sa v maďarčine ako fillér označoval fenig (1/240 zlatého, čiže 1/4 grajciara). Od roku 1892 bol fillér maďarský názov čiastkovej menovej jednotky (1/100) koruny, po slovensky túto jednotku pre toto obdobie voláme halier. V rokoch 19261946 bol fillér čiastková menová jednotka (1/100) meny pengő, od roku 1946 je to čiastková menová jednotka meny maďarský forint. Aj česko-slovenský/český/slovenský výraz halier sa do maďarčiny prekladá/prekladal ako fillér.
Vzhľadom na tradične vysokú infláciu v Maďarsku sa od roku 1999 filléry ako mince už nerazia, lebo majú zanedbateľnú hodnotu, ale ako formálna čiastková menová jednotka naďalej existujú.
Sacy-le-Grand
Sacy-le-Grand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Authie (Somme)
Authie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ears
EARS je slovenská elektro-popová hudobná skupina.
Biografia
Založili ju v roku 1993 Filip Orator a Silverman. Pre kapelu je charakteristická osobitá lyrika, elektronický zvuk a výrazný Oratorov spev. EARS vydali štyri albumy. Debut pEARSing vyšiel v roku 2000 v Sony Music. Nasledoval koncepčný album o kontraste emocionálnych svetov muža a ženy Adamaeva, ktorý vyšiel koncom roka 2002. V roku 2007 vyšiel tretí album Inokraj. EARS za svoju tvorbu získali tri nominácie na cenu Aurel (2002 v kategórii Objav roka a v kategórii Videoklip roka, 2007 v kategórii Najlepší zvukový záznam). 1. novembra 2014 vydali svoj štvrtý album Vlny. Kapela po vydaní albumu na neurčito ukončila činnosť. Filip Orator od roku 2011 vedie altenartívnu kapelu KURKUS.
Florin (minca)
thumb|right|Predná a zadná strana mince z roku 1849 Florin označenie anglickej mince v hodnote 2 šilingov razenej v rokoch 1849 až 1967. Minca bola v obehu do roku 1993. Rovnaké označenie niesli aj rakúske zlatky (guldeny).
Флорин
Vratiplachta
Vratiplachta alebo gaflová plachta je štvoruholníková podĺžna plachta na plachetnici. Jej predný lem je upevnený na sťažeň, spodný lem na vratipeň a horný lem na vratirahno.
Sacy-le-Petit
Sacy-le-Petit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Frank (mena)
thumb|5 frankov, 1850. [[Francúzsko, druhá republika. Striebro 900.]] Frank je označenie pre jednu zo svetových veľmien. Pôvodne to bola zlatá francúzska minca zo 14. storočia, neskôr strieborná. Názov bol znovu použitý počas francúzskej revolúcie so zavedením desiatkovej sústavy.
Sacy-le-Petit
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Frank (mena)
Okrem Francúzska sme sa s ním mohli stretnúť aj napr. v Belgicku, Luxembursku, Švajčiarsku, v niektorých afrických štátoch a svojho času sa objavil aj v Albánsku. Taktiež u nás bola zvažovaná možnosť zavedenia frankovej meny pri vzniku Československa v roku 1918.
Sacy-le-Petit
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dukát
náhľad|Rakúsky zlatý dukát zobrazujúci cisára Františka Jozefa, r. 1910
Dukát je zlatá obchodná minca pôvodne pochádzajúca z Benátok. Názov dukát vznikol zo skrátenia latinského slova razeného na starších zlatých minciach ducat(us), znamenajúceho vojvodstvo. Rozšíril sa po celej Európe ako najtypickejšia zlatá minca s váhou 3,49 gramu rýdzosti 0,986.
Prvé dukáty boli vyrazené za vlády kráľa Rogera II. Sicílskeho v roku 1140 a zobrazovali postavu Krista.
Kremnické dukáty
Mincovňu Kremnica 17. novembra 1328 založil kráľ Karol I. V období jeho vlády a ďalších Anjouovcov sa razili mince zo zlata rýdzosti 23 karátov a 9 grénov (rýdzosť 0,990). Boli presnými kópiami zlatých mincí mesta Florencie pod názvom florény. Za Ľudovíta I. florentskú symboliku vystriedala symbolika domáca s uhorským svätým Ladislavom na reverze a postavou uhorského kráľa na averze. Všetky kremnické dukáty sa vyznačovali vysokou a stálou rýdzosťou zlata vyššou o jeden grén (0,003) oproti všetkým ostatným minciam tohto druhu v súvekej Európe (0,986), vďaka čomu sa v stredoveku považovali za najtvrdšiu menu Európy. Existujúce záznamy hovoria, že v Kremnici bolo vyrazených až 21,5 milióna kusov dukátov.
Česko-slovenské dukáty
Česko-slovenské zlaté dukáty, známe aj pod názvom dukáty Svätej Kataríny, sú raritné zlaté mince s vrúbkovanou hranou. Celá produkcia dukátov Svätá Katarína bola pri príležitosti znovuzahájenia ťažby v kremnických baniach zrealizovaná v Mincovni Kremnica v roku 1934 v celkovom náklade 585 kusov. Autorom je Anton Hám. Vyrazené boli tieto druhy mincí: V rámci tejto razby bola vydaná aj špeciálna sada známa pod názvom Presidential Gold Set. Je to unikátna sada štyroch zlatých dukátov v nominálnych hodnotách 1, 2, 5 a 10. Sada je darom Tomáša Garrigue Masaryka, prvého prezidenta Česko-slovenskej republiky. Razba štyroch mincí špeciálnej sady bola technologicky prevedená tzv. vzorkovou razbou, razbou aplikovanou dvakrát, oproti bežnej kvalite dvojnásobnou silou, na leštené pliešky (tzv. proof quality).
Okrem vyššie uvedených zlatých dukátov boli vyrazené aj strieborné mince s hladkou hranou s priemermi 30 a 40 mm a hmotnosťami 10 a 21 g.
V rokoch 1971 a 1973 bola vykonaná dorazba zlatých medailí s váhami 1, 2, 5 a 10 s označeniami 71R a 73R Au 900/1000.
Konkrétne vyrazené mince sú súčasťou rôznych verejných či súkromných zbierok a expozícií.
Často sa používali ako ozdoby v podobe mince s mašľou.
Batzen
Batzen alebo batz bola grošová minca rozšírená v 15. – 19. storočí na území dnešného Švajčiarska a južných nemeckých štátov.
Etymológia názvu
thumb|right|Bernský batzen (Berner Batzen) od roku 1826. Batzen sa prvýkrát objavil v Berne medzi rokmi 1492 a 1850. Za svoj názov vďačí zvieraciemu erbu bernského kantónu, na ktorom je vyobrazený medveď (der Bär respektíve Bätz, ako stálo na zadnej strane mince). Hodnota jedného bernského batzenu bola ekvivalentná hodnote štyroch grajciarov (Kreuzern). Keďže jeden gulden mal hodnotu 60 grajciarov, potom jeden bernský batzen predstavoval necelú desatinu jedného guldenu. Neskôr bol tiež jeden groš (Grossi, Groschen) menený za 5 bernských batzenov.
Iné švajčiarske kantóny a niektoré juhonemecké štáty zakrátko nasledovali príklad Bernu. Batzen sa potom na dlhý čas stal uznávanou a rozšírenou menou v Európe, zahŕňajúc veľkú a malú striebornú mincu. Juhonemecký batzen rozdielnej kvality, nebol výnosmi ríšskeho snemu z rokov 1522 a 1524 uznaný za oficiálne platidlo. V južnom Nemecku sa však i naďalej objavoval až do roku 1536, ale s novým ríšskym menovým zákonom (Reichsmünzordnung) bol v roku 1559 definitívne zakázaný.
Historický vývoj z mince na menu
thumb|right|Rollbatzen z 15. storočia. thumb|right|5 bernských batzenov (Berner Batzen) z 15. storočia. thumb|right|Toliarová minca s hodnotou 40 batzenov z kantonu Waadtm, 1812 Batzen sa pôvodne vyrábal v striebornom prevedení, od 17. storočie sa však stal nehodnotnou mincou. Hodnota batzenu nebola počas storočí vôbec stabilná. Na začiatku 18. storočia platil úzus, že jeden batzen má hodnotu 5 grajciarov (Kreuzern), čo predstavovalo (1⁄12 ríšskeho guldenu, Reichsgulden), oficiálne mal byť však batzen menený za grajciare v pomere 1:4, zatiaľ čo bazilejský batzen (Basler Batzen) a zürišský batzen (Zürcher Batzen) mal hodnotu 1⁄18 guldenu, a batzen svätého Gallera (St. Galler Batzen) zasa 1⁄17 guldenu.
So zavedení jednotnej švajčiarskej meny v rokoch 1798–1803 platiacej až po Helvétsku republiku sa batzen stal neodmysliteľnou súčasťou tohto menového systému. Jeden frank zodpovedal desiatim batzenom, jeden batzen zasa desatim rappenom, pričom 10 švajčiarskych frankov malo hodnotu jedného louis d'or.
Po skončení sa tohto obdobia jednotnej meny sa právo raziť batzeny prinavrátilo do právomoci kantónov, pričom sa zachoval predošlý hodnotový pomer frank-batzen-rappen (v mestách Aargau, Bazilej, Bern, Freiburg, Luzern, Solothurn, Pod, Uri, Waadt, Wallis, Vlak). Len v kantóne Neuenburg sa jeden frank menil za 101⁄2 batzenu. Zvyšné kantóny zakladali svoje meny na gulden-šilingovom, respektíve florén-librovom menovom systéme. So zavedením nového švajčiarskeho franku ako jednotnej meny v roku 1850 sa definitívne skončila éra batzenu, pretože táto minca už novému menovému systému viac nevyhovovala. V roku 1850 bol prevodný kurz batzen-švajčiarsky frank stanovený na 7:1. Napriek tomu zostal po dlhú dobu pojem batzen označením mince s desaťrapennovou hodnotou (Zehnrappenstück). Minca s nominálnou hodnotou dvadsiatich rappenov sa potom tiež ľudovo nazývala dvojbatzen (Zweibätzler). Popularitu tohto označenia možno dokladovať aj slovami pamätníka:
Bermudská plachta
right|thumb|Bermudská plachta. Bermudská plachta alebo Marconiho plachta je trojuholníková podĺžna plachta na plachetnici. Jej predný lem je upevnený na sťažeň a spodný lem na vratipeň.
Authuille
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sains-Morainvillers
Sains-Morainvillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Grešľa
Grešľa (po nemecky Grösch(e)l, Greschel, Gröschlein = grošík, teda zdrobnenina od slova Groschen - groš) alebo zriedkavo grošík alebo štvrť groša bola drobná minca razená od 16. storočia v nemeckých krajinách. Vážila 8 g a jej priemer bol 23 mm.
Pretože groš predstavoval tri grajciare, bola minca v hodnote troch fénigov nazvaná grošíkom teda grešľou. Razili sa aj v Sliezsku a v 18. storočí sa stala poslednou mincou razenou s českým znakom zvlášť pre české krajiny.
Volavka purpurová
Volavka purpurová alebo volavka červená (lat. Ardea purpurea) je druh z čeľade volavkovité. Je rozšírená v orientálnej, etiópskej a na juhu palearktickej oblasti, kde obýva vodné plochy a toky s hustou močiarnou vegetáciou v ktorej aj hniezdi. Na Slovensku je dokázané hniezdenie v 1,60 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov volavka purpurová patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej i Európskej populácie je klesajúci.
Výskyt a stav na Slovensku
Volavka purpurová hniezdi najmä na Východoslovenskej rovine. Počas migrácie bola zistená v 13,10 % mapovacích kvadrátov.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 4610 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Pobrežník sivý (Calidris temminckii)
Pobrežník sivý alebo pobrežník Temminckov (Calidris temminckii) druh vtáka z čeľade slukovité (Scolopacidae). Obýva najmä tundru a z časti i boreálne pásmo celej palearktickej oblasti. Na zimu odlieta do Afriky. Migruje hlavne pozdĺž pobrežia a z časti aj vnútrozemím. Na Slovensku bol zistený počas migrácie v 7,90 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov pobrežník sivý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy, ťažko sa hodnotí, pretože nie je jednoznačný názor na rozsah ohrozujúcich faktorov. Európska populácia je stabilná.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Authieule
Authieule je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Avelesges
Avelesges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Henkka Seppälä
Biografia
Henkka je najmladším členom metalovej kapely Children of Bodom, narodil sa v meste Espoo vo Fínsku. Na gitare začal hrať v jedenástich. O heavy metal sa začal zaujímať prostredníctvom svojho brata, ktorý počúval kapely ako Slayer a Pantera. Predtým počúval kapely Guns N’ Roses alebo Poison. Po čase sa priklonil k tvrdším kapelám a na začiatku deväťdesiatych rokov objavil black metal a death metal, ktorý hrali kapely Burzum, Dissection a Cannibal Corpse.
Vo svojej prvej kapele hral v trinástich. Táto kapela sa volala Aivokasvain (doslovne „Nádor na mozgu“). Pôsobil tu dva roky. Odišiel, keď začal hrať na basgitare.
Keď Samuli Miettinen v 1996 opustil Inearthed (pôvodný názov pre Children of Bodom), Henkka sa na požiadanie hlavného gitaristu a speváka Alexi Laiha pripojil k zostave a presedlal na päťstrunovú basu.
Okrem rodnej fínčiny ovláda Henkka aj angličtinu, švédčinu a sčasti aj francúzštinu. Celkovo je najvzdelanejší z kapely. Študuje politológiu a politickú históriu na University of Helsinki. Taktiež ho baví šport, najmä futbal, rád si však ide aj zaplávať.
S Children of Bodom
Albumy
Single & EP
Volgogradský metrotram
80px|left right|thumb|Stanica Profsoyuznaya right|thumb|Stanica Pionierskaja right|thumb|Vchod na stanicu
Volgogradský metrotram (Волгоградский метротрам) je systém ľahkej železnice v ruskom meste Volgograd. Má jednu linku s 18 stanicami pozdĺž rieky Volga zo severných predmestí do centra s celkovou dĺžkou 13,5 km. Väčšina linky je zdieľaná s povrchovou električkovou traťou s dĺžkou 10,2 km, zvyšok trate s dĺžkou 3,3 km je vedený pod zemou, pričom má dizajn a parametre klasického ruského metra.
Na trati premávajú klasické električky typu Tatra T3, dodané v rokoch 1980-1987, premávajú v dvojvozových súpravách, podobné ako napríklad v Bratislave. No v nasledujúcich rokoch bolo nutné nakúpiť aj modernejšie a obojsmerné vozidlá. Medzi tieto sa radí najmä KT8D5 z Česka, domáce KTM-11, špeciálne vyvinuté vozne pre Volgograd z Usť-Katavského električkového závodu a LVS-8-1-93. No v súčasnej dobe iba električky KT8D5 z týchto troch druhov zostali v premávke.