cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Proces s Vojtechom Tukom
Časť obžaloby A
Obžaloba v tomto bode vinila Tuku z toho, že ako občan ČSR a súčasne vysoký predstaviteľ fašistickej organizácie Hlinkova garda sa mal pričiniť o rozbitie ČSR. Obžaloba tvrdila, že Tuka mal za týmto účelom dokonca viesť priame rokovania, čím prispel k vytvoreniu Slovenského štátu pod ochranou nacistického Nemecka. Obžaloba tvrdila, že v období po Mníchovskej dohode, teda v čase zvýšeného ohrozenia ČSR, sa mal Tuka s inými osobami dohodnúť na rozbití ČSR. Toto malo byť v súlade s plánmi Nemecka. Z tohto dôvodu mal plánovať násilné odtrhnutie Slovenska a vyhlásenie nezávislosti Slovenského štátu pod ochranou Nemecka. Práve preto sa mal v novembri 1938 stretnúť s Hermannom Göringom a inými predstaviteľmi nacistického Nemecka. Dokonca vo februári 1939 sa mal za týmto účelom stretnúť aj so samotným Adolfom Hitlerom. Následne mal spolu s Ferdinandom Ďurčanským vyjednávať v Nemecku o príprave tzv. Ochrannej zmluvy medzi budúcim Slovenskom a Nemeckom. Obžaloba taktiež tvrdila, že sa mal Tuka s Nemcami dohodnúť na príchode nemeckých teroristov na Slovensko, ktorí tu mali vykonávať atentáty na slovenských politikov, ktorí nechceli spolupracovať s Nemeckom.
Vojtech Tuka na obvinenia reagoval pri každom bode obdobne. Popieral vinu a tvrdil, že nekonal nikdy zlomyseľne. Naopak, podľa vlastných vyjadrení mal konať pod tlakom udalostí a pre dobro slovenského národa. Skutkovú stránku obvinení však čiastočne uznával. Tuka uviedol, že vychádzal z historického omylu, že po Mníchovskej dohode sa môže Slovensko zachrániť iba tým, že bude mať dobré vzťahy s Nemeckom. Tuka tvrdil, že vlastne ani nemohol konať inak vzhľadom na historické okolnosti. Jednoznačne však vyhlásil, že nikdy sa neusiloval o samostatnosť Slovenska. Chcel iba zmenu ČSR na zväzovú republiku dvoch národov. Vyhlásil, že dúfal, že ak Nemecko vojnu vyhrá, takýto štát sa skutočne vytvorí. Svoje stretnutia s rôznymi nemeckými predstaviteľmi vrátane Hermanna Göringa obhajoval tým, že išlo o rokovania hospodárskeho charakteru, no nie politického. Na stretnutie s Göringom mal byť poverený priamo autonómnou vládou Slovenska. Tuka tiež vyhlásil, že s Nemeckom vyjednával aj o navrátení Devína späť Slovensku. Na obvinenie, že sa vo februári 1939 stretol dokonca s Hitlerom odpovedal Tuka, že ani vopred nevedel, s kým sa v Berlíne stretne. Tiež odmietol, že by incioval, alebo sa podieľal na zvolaní rokovaní v Salzburgu. Tu uviedol, že tieto rokovania zorganizovala nemecká strana a on chcel iba poďakovať Hitlerovi za to, že mu poslal telegram k jeho narodeninám. V procese ako svedok vystúpil aj Jozef Tiso, ktorý poprel, že by autonómna slovenská vláda dala Tukovi poverenie na hospodárske rokovania s Nemeckom. Podobne vypovedal aj Alexander Mach, ktorý dokonca tvrdil, že Tuka bol na týchto rokovaniach z vlastnej iniciatívy. Vo veci vypovedali aj znalci, ktorí konštatovali, že práve autonomistický program HSĽS a separatistické snahy Vojtecha Tuku a jeho podporovateľov vyhovovali politike nacistického Nemecka. Práve tieto skutočnosti Nemecko využilo pre destabilizáciu ČSR, čo Nemecku aj umožnilo rozbiť ČSR. Nasledovala dokonca konfrontácia medzi Jozefom Tisom a Vojtechom Tukom, pri ktorej Tuka zmenil niektoré svoje pôvodné tvrdenia. Prakticky všetci svedkovia potvrdili, že Tuka pri rokovaniach s Nemeckom jednal z vlastnej vôle a bez poverenia vlády či prezidenta.
Časť obžaloby B
V tejto časti obžaloba vinila Tuku, že v značnej miere podporoval vojenské, politické a hospodárske záujmy Nemecka. Súčasne však mal škodiť vojnovému úsiliu druhej strany vojny, teda ZSSR a Spojencom. Taktiež mal spôsobiť škodu slovenskému národu a domácim demokratickým a protifašistickým skupinám, ktoré bojovali za slobodu. Obžaloba vinila Tuku z toho, že ako člen vlády a neskôr jej predseda sa podieľal na zavedení fašistického režimu na Slovensku. Svoju činnosť mal vykonávať v úzkej spolupráci s Nemeckom. Tým mal práve podporovať nemecké vojenské, hospodárske a iné úsilie. Tuka podľa obžaloby v tejto súvislosti podpísal nie len Ochrannú zmluvu, ale i Dôverný protokol o hospodárskej a finančnej spolupráci a Dohodu o ochrannom pásme na západnom Slovensku. Tuka mal tiež súhlasiť, že nemecké vojsko obsadilo slovenské vojenské objekty na západnom Slovensku, čím Nemecko súčasne získalo celý tamojší vojenský materiál. V apríli 1939 mal dať súhlas na príchod nemeckých poradcov na ministerstvo národnej obrany. Tiež mal spolu s inými umožniť Nemecku, aby jeho armáda mohla využívať slovenské územie a pričinil sa tiež na tom, že slovenská armáda sa podieľala na útoku na Poľsko. Taktiež sa mal podieľať na pre Slovensko nevýhodnom umožnení využitia slovenských vojenských podnikov pre nemecké potreby. Obžaloba tiež tvrdila, že sa iniciatívne podieľal na pristúpení Slovenska k Paktu troch veľmocí a k dohode proti Komunistickej internacionále. Tuka bol vinený aj z toho, že sa mal dohodnúť s nemeckými predstaviteľmi na zvolaní Salzburských rokovaní z júna 1940, kde si Nemci presadili rekonštrukciu slovenskej vlády vo svoj prospech, približovanie k nemeckej ideológii a príchod nemeckých poradcov do ústredných úradov Slovenskej republiky.
Tuka v tejto časti popieral, že sa snažil po Salzburských rokovaniach budovať na Slovensku národný socializmus. Svoje prejavy v prospech národného socializmu označoval iba za "rečnícky zápal". Svoje konanie v súvislosti s dohodou proti Komunistickej internacionále obhajoval tým, že s týmto krokom súhlasil aj prezident Jozef Tiso. O iných opatreniach vlády mal byť Tiso minimálne podľa Tuku informovaný. Podľa Tuku on ako predseda vlády ani nemohol konať proti vôli prezidenta a vodcu Tisa. Znalci vypovedali, že vznik Slovenska bol pre Nemecko užitočný, aby zabránil Poľsku a Maďarsku uzatvoriť vzájomnú dohodu proti Nemecku. Umožnením príchodu nemeckej armády na slovenské územie bol umožnený efektívnejší nemecký útok na Poľsko a neskôr aj na ZSSR. Znalci tiež poukazovali na veľkú škodu, ktorá Slovensku vznikla potom, čo Nemci obsadili vojenské objekty na západnom Slovensku aj s ich výbavou.
Časť obžaloby C
V tretej časti obžaloby bolo Tukovi kladené za vinu, že sa pričinil o vypovedanie vojny ZSSR a Spojencom. Taktiež mal verejne propagovať, obhajovať a schvaľovať idey fašistických okupantov a domácich zradcov a súčasne hanobiť štátne zriadenie a armády ZSSR a Spojencov. Obžaloba tvrdila, že 22. júna 1941 mal Tuka z vlastnej iniciatívy ponúknuť nacistickému Nemecku, že Slovensko vypovedaná vojnu voči ZSSR. Následne mal spolu s inými túto vojnu aj vyhlásiť, čo obžaloba označila za zákerné a bezdôvodné. Rovnako mal Tuka postupovať aj vo vzťahu k Spojencom, čím poškodil okrem iného aj záujmy Slovákov žijúcich v USA. Obžaloba vinila Tuku, že nariadil aktívnu účasť slovenskej armády na útoku voči ZSSR a v lete 1943 mal neúspešne ponúknuť Nemecku dve slovenské divízie pre potreby vojny proti Spojencom. Taktiež mal Nemecku ponúknuť viac ako 10 tisíc slovenských občanov pre potreby ochrany Nemecka pred leteckými útokmi. Tuka mal tiež umožniť výrobu vojenských lietadiel na území Slovenska pre nemecké potreby. Mal sa tiež podieľať na vyslaní viac ako 100 tisíc slovenských robotníkov do Nemecka. Na záver tohto bodu obžaloba tvrdila, že Tuka verejne často propagoval Hitlera, Nemecko a jeho ideológiu. Súčasne mal hanobiť ČSR, ZSSR, Spojencov, ich predstaviteľov a štátne zriadenia, či odboj.
V tejto časti obžaloby sa Tuka bránil tým, že vopred nevedel o vojne s Poľskom a ZSSR. Bývalý guvernér Národnej banky SR Imrich Karvaš vypovedal, že každý si mohol domyslieť, že sa chystá vojna s Poľskom, keďže na Slovensku v období, ktoré jej predchádzalo, prebiehala veľká výstavba ciest až k hraniciam Poľska. Svedkovia však vo svojich výpovediach nepotvrdili, že by Tuka poznal vopred dátum útoku na ZSSR.
Časť obžaloby D
Tu obžaloba poukazovala na zločiny proti ľudskosti. Tuku vinila, že iným spôsobil protiprávnu ujmu. Najmä, že spôsobil smrť (vtedy) nezistenému množstvu ľudí pre ich rasu, národnú, či náboženskú príslušnosť. Obžaloba tiež tvrdila, že Tuka mal nariadiť a horlivo presadzovať vysťahovanie týchto ľudí do cudziny, kde boli umiestnení do táborov, prípadne boli určení na prácu v prospech nacistického Nemecka. Zločiny proti ľudskosti obžaloba rozdelila na dve časti a to všeobecnú perzekúciu a perzekúciu Židov. V rámci všeobecnej perzekúcie sa mal Tuka podieľať na vytvorení totalitného režimu, ktorý rušil demokratické práva a slobody. Takto vytvorený režim tiež protiprávne nechal vysťahovať českých obyvateľov. Tuka sa mal tiež podieľať na prijatí vládneho nariadenia, ktoré umožňovalo zaisťovať tzv. nepriateľov Slovenského štátu, ďalej nariadenia, ktorým bola zriadená Ústredňa štátnej bezpečnosti (ÚŠB). Práve ÚŠB mala následne prenasledovať oponentov režimu. Tuka sa mal taktiež podieľať na posilnení postavenia Hlinkovej gardy a umožniť nemeckým orgánom ako Gestapo a Sicherheitsdienst vykonávať na Slovensku svoju činnosť. V rámci perzekúcie Židov vinila obžaloba Tuku, že sa iniciatívne podieľal na vydaní zásadných a hlavných právnych predpisov, ktoré vážne zasiahli do občianskych a ľudských práv slovenských občanov židovského pôvodu. V tejto súvislosti bol konkrétne spomenutý najmä Židovský kódex ako vrchol týchto opatrení. Obžaloba tiež vinila Tuku, že sa podieľal na zriadení pracovných a sústreďovacích táborov určených pre Židov v rokoch 1941 a 1942. Na toto obvinenie nadväzovali ďalšie a to z účasti na deportáciách Židov v roku 1942, ktorí boli následne vyvezení do koncentračných táborov v Nemecku. V tejto súvislosti obžaloba tvrdila, že Vojtech Tuka mal iniciatívne uzavrieť s Nemeckom dohodu, na základe ktorej na základe nemeckej žiadosti o vyslanie pracovných síl, Slovensko vysťahuje Židov na územia obsadené Nemeckom. Súčasne malo Slovensko vyplatiť za každého vysťahovaného Žida Nemecku 500 mariek. Tuka sa mal podieľať tiež na tom, že presadil, že deportácie Židov boli legalizované dokonca ústavným zákonom. Obžaloba tiež Tuku vinila, že v marci 1943 dal príkazy na vypravenie ďalších transportov napriek tomu, že už v tej dobe boli známe dôkazy, ktoré dokladali, že Židia sú vraždení v koncentračných táboroch. Obžaloba uvádzala, že bolo týmto spôsobom vyvezených zo Slovenska 60 000 Židov a vrátiť sa ich malo iba 242. Obžaloba v tejto súvislosti odmietala tlak zo strany Nemecka a naopak činnosť Tuku a iných osôb označovala za ich vlastnú iniciatívu. Obžaloba tvrdila, že to bol práve Tuka a jeho prívrženci, ktorí volali po radikálnom riešení židovskej otázky a to najmenej už od jesene 1938. Obžaloba tiež poukazovala na to, že opatrenia presadzované Tukom v rámci riešenia židovskej otázky mali byť dokonca aj v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky z roku 1939. Tuku obžaloba označovala za hlavného vinníka deportovania slovenských Židov, ktoré mal sám a z vlastnej vôle presadzovať napriek tomu, že mu bolo známe, čo sa so Židmi v Nemecku deje.
V tomto bode sa Tuka často vyjadroval, že si na niektoré okolnosti vôbec nepamätá. Okrem iného uviedol, že ani nevedel, že nemecký vyslanec Dieter Wisliceny pôsobil súčasne na Slovensku ako poradca pre riešenie židovskej otázky. Na druhej strane uznal, že Židia boli na Slovensku skutočne prenasledovaní, no popieral svoju vinu na tejto situácii. Za zodpovedných za tento stav označoval nemeckých predstaviteľov, ktorí mali všetko iniciovať a mali tiež vytvárať tlak na Slovensko, aby aj tu boli protižidovské opatrenia realizované. Týmito tvrdeniami sa chcel fakticky vyviniť, keď tvrdil, že konal z donútenia. V tejto súvislosti tiež Tuka uviedol, že práve Snem Slovenskej republiky dal vláde právo na vydávanie protižidovských nariadení a teda zodpovedný je práve snem. Alexander Mach v tejto súvislosti vypovedal, že práve Tuka bol v židovskej otázke najradikálnejší. Mach ďalej uviedol, že on síce tiež súhlasil s deportáciami, no ich návrh nemeckej strane a následné dojednanie dával za vinu Tukovi.
Záverečná časť hlavného pojednávania
7. augusta 1946 nasledovali záverečné reči a posledné slovo obžalovaného. Ako prví predniesli záverečné reči obžalobcovia. Tí zotrvali na svojej obžalobe v celom jej rozsahu. Rigan sa v záverečnej reči venoval právnej stránke obžaloby. Zrekapituloval obsah obžaloby, ktorá bola podľa neho preukázaná počas hlavného pojednávania. Uviedol, že Tuka sa v rozhodujúci čas nevzdal svojich vedúcich funkcii ani napriek tomu, že tak mohol urobiť. Rašla uviedol, že išlo o kolektívnu zodpovednosť vedenia HSĽS. Sústredil sa na skutkovú a politickú stránku obžaloby. Ďalej uviedol, že za politiku režimu nie je zodpovedný iba samotný Tuka a zodpovednosť ďalších predstaviteľov režimu vrátane prezidenta bude dokazovaná na ďalších procesoch. Rigan navrhol súdu, aby Tuku uznal vinným a uložil mu trest smrti, pretože podľa obžaloby neexistovali v jeho prípade žiadne poľahčujúce okolnosti.
Nasledovala záverečná reč obhajcu Rampášeka. Podobne ako samotný Tuka, i on tvrdil, že Tuka nekonal zlomyselne, ale pod tlakom udalostí a vývinu. Ďalej uviedol, že činnosť Tuku bola historickým omylom a Tuka nekonal z nízkych materiálnych pohnútok, ale z presvedčenia a idealizmu. Obhajca tiež uviedol, že počas Slovenského národného povstania už Tuka nevyvíjal žiadnu podstatnú politickú činnosť. Na záver poukázal na zlý zdravotný stav obžalovaného a i jeho vysoký vek.
14. augusta 1946 predniesol svoje posledné slovo aj obžalovaný Vojtech Tuka. Uviedol, že pri svojej činnosti sa nechal strhnúť udalosťami a všeobecnou mienkou prostredia. Priznal, že svojou činnosťou zapríčinil škodu národu, no zopakoval, že konal vždy s úmyslom služby národu. Na záver prejavil ľútosť nad svojimi činmi a požiadal súd, aby v prípade jeho odsúdenia bral do úvahy skutočnosti, že je "zlomený starec, nešťastný a neškodný". Súčasne žiadal o miernejší trest.
Rozsudok
Po skončení záverečných rečí a posledného slova sa súdny senát odobral na poradu. Všetci členovia senátu sa uzniesli na vine Vojtecha Tuku a na udelení trestu smrti. Následne predseda senátu Igor Daxner vyhlásil 14. augusta 1946 rozsudok. Ním uznal Vojtecha Tuku za vinného z trestného činu domácej zrady podľa § 2 písm. a), b), c), d) nariadenia č. 33/45 a z trestného činu kolaborantstva podľa § 3 písm. b) nariadenia č. 33/45, ktorý spáchal za zvlášť priťažujúcich okolností. Rozsudkom bol Tuka odsúdený na trest smrti povrazom, súčasne bol odsúdený na stratu občianskych práv na obdobie 15 rokov a konfiškáciu celého majetku. Z toho vyplýva, že súd sa prakticky úplne stotožnil s obžalobou voči Tukovi. Súd tu konštatoval, že Tuka sa nepriznal k vine, k skutkovým okolnostiam sa priznal čiastočne, no bol v plnom rozsahu usvedčený vykonaným dokazovaním. Súd ďalej uviedol, že konanie Tuku bolo motivované už tým, že pochádzal z maďarského rodinného prostredia a preto sa nikdy nezmieril s vývojom po roku 1918. Z tohto dôvodu mal napomáhať snahe o víťazstvo veľkomaďarskej myšlienky práve prostredníctvom autonómie Slovenska, čím chcel podryť ČSR, ktorú nenávidel. Súd v tejto súvislosti poukázal na Tukovu protištátnu činnosť, ktorá vyvrcholila v procese v roku 1929. Tu súd poukázal na súvislosť s týmto procesom, keďže aj konanie samotného Tuku malo podľa súdu súvislosť, keďže v podstate na seba nadväzovalo. Tukovu oddanosť Nemecku a Hitlerovi súd označoval za prostriedok, akým sa chcel Tuka dostať k moci. Tým odmietol obhajobu, ktorá tvrdila, že Tuka konal vždy v prospech slovenského národa. Súd ďalej uviedol, že v prípade Tuku išlo o zločiny proti mieru, bezpečnosti, slobode, životu a existencii mnohých európskych národov, proti medzinárodnému právu a proti ľudskosti. V tejto súvislosti súd konštatoval, že odsúdenie z roku 1929 nemalo prakticky žiadny účinok, naopak Tuka sa dopustil následne ešte horších zločinov, ako pred tým. Tým súd aj zdôvodnil trest, ktorý odsúdenému uložil. Súd v odôvodnení postupne odmietol všetky časti Tukovej obhajoby. Na záver súd uznal ako jediné poľahčujúce okolnosti iba vysoký vek a zlý zdravotný stav odsúdeného. Naopak menoval celý rad priťažujúcich okolností ako spôsobenie ohromných ľudských a materiálnych škôd, recidívu a neprejavenie ľútosti.
V bode obžaloby A bol Vojtech Tuka uznaný vinným, že ako česko-slovenský štátny občan a exponovaný príslušník fašistickej Hlinkovej gardy sa pričinil o rozbitie ČSR. Za týmto účelom priamym vyjednávaním a iným spôsobom prispel k utvoreniu Slovenského štátu pod ochranu Nemecka.
V bode obžaloby B bol Vojtech Tuka uznaný vinným, že podporil v značnej miere vojenské, politické a hospodárske záujmy Nemecka. Taktiež, že spôsobil škodu vojnovému úsiliu ZSSR a Spojencov a spôsobil škodu slovenskému národu a domácim demokratickým a protifašistickým skupinám vedúcim boj za slobodu.
V bode obžaloby C bol Vojtech Tuka uznaný vinným, že sa pričinil o vypovedania vojny ZSSR a Spojencom. Svojim konaním poškvrnil česť slovenského národa. Propagoval idey a činnosť fašistických okupantov a domácich zradcov, čo aj verejne propagoval, obhajoval a schvaľoval. Taktiež verejne hanobil ZSSR, Spojencov, ich štátne zriadenia a armády.
V bode obžaloby D bol Vojtech Tuka uznaný vinným, že spôsobil iným ujmu, obzvlášť smrť nezisteného množstva osôb pre ich rasovú, národnú a náboženskú príslušnosť. Nariadil a horlivo prevádzal vysťahovanie týchto slovenských ľudí do cudziny, do zaisťovacích táborov a na prácu v prospech nemeckého vedenia vojny.
Rozhodovanie o milosti a vykonanie rozsudku
Keďže obhajca Vojtecha Tuku podal žiadosť o milosť, nasledovalo práve rozhodovanie o možnom udelení milosti odsúdenému. Obhajca vo svojej žiadosti poukazoval na zlý duševný a zdravotný stav Tuku, poukazoval tiež na to, že Tuka vo svojom poslednom slove oľutoval svoje činy. Obhajca teda žiadal, aby bola voči Tukovi prejavená ľudskosť. Samotný súd po vynesení rozsudku neodporučil udeliť milosť. V tomto čase nariadenie č. 33/45 stanovovalo, že v prípade, ak súd neodporučí udeliť milosť a táto nie je udelená do 48 hodín, má sa rozsudok bezodkladne vykonať. 16. augusta tak Igor Daxner listom požiadal Štátne zastupiteľstvo v Bratislave, aby výkon trestu zariadilo, keďže 48 hodín už uplynulo.
Úrady tak pristúpili k výkonu trestu. Vojtech Tuka bol popravený na dvore väznice Krajského súdu v Bratislave dňa 20. augusta 1946 o 5:38 hod. Samotná poprava trvala 10 minút. Smrť bola konštatovaná v čase 5:53. Keďže však bol v danom čase Vojtech Tuka prakticky imobilný, bol na popravisko privezený na invalidnom vozíku. Z tohto bol prenesený pod šibenicu a obesený.
Hodnotenie procesu
Tento proces patril medzi najvýznamnejšie a najsledovanejšie procesy v rámci retribúcie na Slovensku. Obžaloba pri svojej činnosti poukazovala aj na tzv. Tukovu aféru, čo malo podľa nej dokazovať, že je Tuka v protištátnej činnosti už recidivista. Súčasne bolo poukazované na to, že Tuka bol predstaviteľom radikálneho krídla HSĽS, ktoré presadzovalo národný socializmus. Na rozdiel od iných procesov, činnosť Vojtecha Tuku bola známa a nebolo ju preto potrebné veľmi dokazovať. Počas procesu teda išlo iba o to, ako bude konanie a činnosť Vojtecha Tuku súdom vyhodnotená z hľadiska skutkového stavu a trestnoprávnej zodpovednosti obžalovaného. Tuka sa pri svojej obhajobe často vyjadroval, že s jeho krokmi súhlasil aj prezident Tiso, alebo bol o nich aspoň informovaný. Navyše Tiso bol vodca a predseda HSĽS. V tejto súvislosti sa Alexander Mach po svojom prepustení z väzenia v roku 1968 mal podľa spomienok Antona Rašlu vyjadriť, že tvrdenia Jozefa Tisa o tom, že bez jeho vedomia jednali s nemeckými predstaviteľmi práve Tuka a Mach, neboli pravdivé. Naopak, hlavné slovo mal mať vždy práve Jozef Tiso. Aj Tuka pri tomto procese uviedol, že na Slovensku platil tzv. vodcovský systém s tým, že Jozef Tiso bol prezidentom a vodcom štátu, predsedom a vodcom HSĽS-SSNJ a navyše kňazom, čo mu autoritu iba zvyšovalo. Tuka ďalej uviedol, že bol síce predsedom vlády, no nikdy nemohol rozhodovať proti vôli Jozefa Tisa, alebo bez jeho vedomia. Treba však brať do úvahy, že tvrdenia Vojtecha Tuku počas procesu mohli byť aj účelovou obranou a snahou vyhnúť sa trestu smrti. Napriek všetkému však nie je tento proces hodnotený kontroverzne tak, ako niektoré iné retribučné procesy na Slovensku po druhej svetovej vojne. Tento proces nebol ani tak veľmi citlivý, ako iné procesy, čo bolo dôsledkom aj istej antipatie verejnosti voči Tukovi.
Nariadenie č. 33/45, ktoré upravovalo skutkovú podstatu trestných činov, za ktoré bol Tuka odsúdený, bolo retroaktívne, teda postihovalo konanie obžalovaného v čase, kedy toto nemuselo byť trestné. Niečo také je závažným porušením zásady zákazu retroaktivity a za normálnych okolností to nie je možné.
Veľkým otáznikom i v súčasnosti zostáva reálna fyzická schopnosť Vojtecha Tuku sa procesu vôbec zúčastniť. Jeho schopnosť síce v posudkoch konštatovali lekári, no podľa svedectiev Tuka na priebeh procesu i pre zlý zdravotný stav prakticky rezignoval a "venoval sa viac modlitebnej knižke a ružencu". Je skutočne faktom, že Tuka svoje procesné práva využíval v menšej miere, než iní obžalovaní vo svojich procesoch. Nevyužil napríklad ani právo navrhnúť dôkazy na hlavnom pojednávaní. Aj samotný výkon trestu smrti obesením na imobilnom človeku vyvolávalo už v tej dobe pochybnosti a obavy z reakcie verejnosti. Tieto okolnosti si uvedomovali aj vtedajší politickí predstavitelia štátu. Jozef Lettrich sa v tejto súvislosti vyjadril, že obesenie ťažko chorého človeka, u ktorého neexistuje nádej na uzdravenie, môže byť kritizované domácou, ale i zahraničnou verejnosťou. Touto otázkou sa zaoberala aj vláda na svojom zasadnutí. Uzniesla sa však, že zdravotný stav Tuku nemôže byť dôvodom na zvrátenie jeho odsúdenia a výkonu trestu. Odporúčala však výkon trestu neverejne. Avšak lekárske posudky konštatoval, že Tukovi pred a počas procesu kôrnateli mozgové cievy, čo spôsobovalo krvácanie do mozgu a ochrnutie ľavej polovice tela. Tento stav mal mať vplyv aj na duševné schopnosti. Podľa lekárov si Tuka ťažšie spomínal na okolnosti z posledných ôsmich rokov. Reálne už počas prípravného konania prestal Tuka po polhodine reagovať. Igor Daxner sa v tejto súvislosti obrátil na predsedníctvo SNR, ktoré sa uznieslo, že proces bude napriek tomu pokračovať. Z tohto dôvodu opätovne posudzovala zdravotný stav Vojtecha Tuku česko-slovenská vláda, ktorá sa uzniesla, že nevykonanie trestu smrti na Tukovi by malo veľký vplyv aj na proces proti Jozefovi Tisovi.
Maj May
Maj May je piaty štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Metalinda. Album v roku 1995 vydalo hudobné vydavateľstvo Meta Music. Ide o prvý album, na ktorom nehrá gitarista Michal Kovalčík.
Rouvroy-en-Santerre
Rouvroy-en-Santerre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gryphognathus
Gryphognathus je vyhynutý rod leptoceratopsidného rohatého dinosaura, žijúceho v období vrchnej kriedy na území dnešnej kanadskej provincie Alberta. Jediný druh je Gryphognathus morrisoni.
Nález
Holotyp nesie označenie ROM 56635 a pozostáva z neúplnej zubnej kosti z vrchnokriedového (stupeň santón) súvrstvia Milk River. S vekom 83,5 miliónov rokov predstavuje rod Gryphognathus najstaršieho známeho leptoceratopsida a zároveň najmenšieho dospelého rohatého dinosaura z územia Svernej Ameriky.
Etymológia
Gryphognatha pomenovali paleontológovia Michael J. Ryan, David C. Evans, Philip J. Currie, Caleb M. Brown a Don Brinkman v roku 2012 ako Gryphognathus morrisoni.
Dolina Javorinka
Dolina Javorinka, alebo Dolina Javorinského potoka, ľudovo Javorinka je dolina dlhá približne  v Belianskych Tatrách.
Poloha
Nevychádza z hlavného hrebeňa Belianskych Tatier. Začína sa poniže Gáflovky, smeruje na juhovýchod a konči sa v Doline Bielej vo výške pri Ždiari. Charakter doliny tvoria ramená, ktoré vychádzajú z Gáflovky. Z východnej strany je to severovýchodné rameno, ktoré končí v zalesnenej Javorinke. Na východe je Dolina pod Košiare. Druhé rameno prechádza cez Gáflovku a pokračuje skalnatým hrebeňom na Veľký Grúň Jeho chrbát potom smeruje na začiatku na sever a potom sa stáča na severovýchod do ústia doliny. Na západ od chrbta je Dolina Kempy.
Potok
Pod Gáflovkou na konci Veľkého žľabu pramení Javorinský potok.
Turistika
Do doliny nevedú turistické chodníky. Dolina je prísnou prírodnou rezerváciou TANAPu.
Vodnopólová extraliga mužov 1993
Systém súťaže
Súťaž bola rozdelená na dve časti. V základnej časti (ZČ) odohralo v skupinách (označených ako A-liga a B-liga) každé družstvo s každým po 2 zápasy doma a 2 zápasy vonku. Išlo o dvojstretnutia s tým istým súperom, ktoré sa odohrali v dvoch dňoch za sebou. Po odohraní ZČ sa 8 družstiev rozdelilo do dvoch nadstavbových skupín. V nadstavbovej skupine o majstra hrali 4 najlepšie družstvá A-ligy formou 4 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj a do tabuľky sa im započítavali aj výsledky zo ZČ. Druhú nadstavbovú skupinu tvorili zvyšné 2 družstvá A-ligy a 2 najlepšie družstvá B-ligy. Tiež sa odohrali 4 turnaje, každé družstvo hostilo jeden, ale body zo ZČ sa im nezapočítavali. Dve najlepšie družstvá z tejto skupiny postúpili v nasledujúcej sezóne do skupiny označenej A-liga.
B-liga
Pozn.: Pri rovnosti bodov rozhodovali vzájomné zápasy.
Vláda Vladimíra Mečiara
Vláda Vladimíra Mečiara môže byť:
Kamenný potok (prítok Jelšového potoka)
Kamenný potok je potok v Banskobystrickom kraji, v regióne Poiplie. Nachádza sa v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina a ústi do Jelšového potoka. Má dĺžku a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v poľnohospodárskom extraviláne v severovýchodnej časti obce Muľa, južne od samoty Prieloh, v juhovýchodnom úbočí vrchu Prieložský vrch s v okrese Veľký Krtíš.
Opis toku
Od prameňa tečie juhovýchodojužným až južným smerom poľnohospodárskym extravilánom obce Muľa, pravým brehom obmýva les aj pasienok Prieloh, tečie cez samotu Prieložská dolina, preteká cez pasienok aj pole Mačudov kút, tečie cez samotu Viničky, pravým brehom obmýva pole Drahy, tečie cez lúku Veľké Dlhé, v  podteká cestu z Dolnej Strehovej do Trenča a do Veľkej nad Ipľom a v  neďaleko štátnej slovensko-maďarskej hranice na okraji trvalého trávneho porastu Rárošské lúky ústi do Jelšového potoka ako jeho pravostranný prítok. Jelšový potok po krátkom cca 70 m úseku ústi do Ipľa Preteká v okrese Veľký Krtíš v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina a v jeho podcelku Ipeľská kotlina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu
Názov potoka má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré je budované v skalnatom, kamenistom podloží. Z podstatného mena kameň po rozšírení o adjektívnu príponu -ný s významom niečo z kameňa alebo kamenný prírodný úkaz a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Kamenný potok s významom potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1991. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Kamenný potok nie je jedinečným hydronymom. V priestore Slovenska je 27 potokov so štandardizovaným názvom Kamenný potok (január 2023).
Zlatá palma (Cannes)
Zlatá palma je najvyššia cena udeľovaná na Medzinárodnom filmovom festivale v Cannes za najlepší film. Tento názov bol zavedený až v roku 1955. Predtým sa volala Veľká cena festivalu. Prvýkrát bola udelená na I. ročníku festivalu v roku 1946 a pod týmto názvom ju udeľovali do 1954. V rokoch 1955 až 1963 sa volala Zlatá palma. V rokoch 1964 až 1974 opäť Velká cena festivalu. Potom až doteraz opäť Zlatá palma. Cena je udelovaná rovnako ako pre dlhometrážne filmy, tak i pre krátkometrážne.
Vláda Jozefa Tisa
Vláda Jozefa Tisa môže byť:
Rouy-le-Grand
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rouy-le-Petit
Rouy-le-Petit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Beatles for Sale
Beatles for Sale je štvrtý štúdiový album anglickej rockovej skupiny The Beatles. Dňa 4. decembra 1964 ho v Spojenom kráľovstve pod značkou Parlophone vydalo hudobné vydavateľstvo EMI. Osem zo štrnástich skladieb tohto albumu pod titulom Beatles '65 špeciálne pre Severnú Ameriku vydal Capitol Records. Nahrávky na tomto albume sú v porovnaní s predošlými projektami v ponurnejšom štýle a ich texty viac vychádzajú z vnútorných pocitov autorov (sú viac introspektívne). John Lennon v nich pojal autobiografický pohľad, napríklad v kompozíciách „I'm a Loser“ a „No Reply“. Hudobné vplyvy v skladbách albumu pochádzajú z folku, ktorý inšpiroval skupinu počas ich stretnutia v auguste 1964, v New Yorku s Bobom Dylanom.
V britských hudobných rebríčkoch bol tento album 46 týždňov, z toho 11 bol na jeho vrchole. V Austrálii bol jeho úspech obdobný. Tam sa na vrchol z albumu singlového rebríčka dostala coververzia Berryho nahrávky „Rock and Roll Music“. V USA sa z tohoto albumu dostal vo februári 1965 na vrchol rebríčka singel „Eight Days a Week“. Bol to siedmy singel skupiny, ktorý „topoval“ rebríčky Spojených štátov.
Album Beatles for Sale vyšiel v britskej verzii v Spojených štátoch až v roku 1987. Bolo to potom, ako pri reedícii na CD nosičoch došlo ku štandardizácii kompletného hudobného katalógu skupiny The Beatles.
Pozadie vzniku
V dobe nahrávania albumu Beatles for Sale bola Beatlemánia na svojom vrchole. Začiatkom roku 1964 mali The Beatles v USA viacero úspešných televíznych vystúpení, čím vzbudili zvýšený záujem o ich hudobnú produkciu. V júni a v júli mali koncerty v Dánsku, Holandsku, a v Hong kongu, absolvovali turné po Austrálii a na Novom Zélande. Potom s vrátili do Spojeného kráľovstva, kde absolvovali sériu televíznych a rozhlasových sedení na ktorých predstavili svoj prvý film, A Hard Day's Night. Do polovici augusta odohrali niekoľko koncertov vo Švédsku a odcestovali do Londýna, aby začali nahrávať svoj nový hudobný album. Potom odišli na mesačné turné po Severnej Amerike.
Beatles for Sale bol štvrtý album, ktorý The Beatles vyprodukovali za posledných 21 mesiacov. Koncertný manažér kapely, Neil Aspinall, neskôr poznamenal: „Žiadna súčasná hudobná skupina nepríde na konci septembra z amerického turné, vstúpi do štúdia a začne nahrávať nový album, pritom si napíše aj piesne. Potom pokračuje v turné po Spojenom kráľovstve, za päť týždňov dokončí album, pokračuje v turné, a na Vianoce má na trhu album. Toto robili Beatles koncom roka 1964. Veľa z nich si naivne myslelo, že sa to tak robí. Ak si nahrávacia spoločnosť zmyslí, že potrebuje album, idete do štúdia a vyrobíte im ho.“ Producent George Martin k tomu dodáva: „Pri nahrávaní Beatles for Sale sme boli dosť veľmi unavení. Pamätám, ako sme boli nabití šialenstvom z rokov 1964 až ešte viac z roku 1963. Úspech je úžasná vec, no je tiež veľmi únavná.“
Skladanie piesní a hudobné štýly
Napriek tomu, že dvojica Lennon-McCartney mala dobrý skladateľský potenciál, v nastavenom pracovnom tempe nedokázali John Lennon a Paul McCartney zozbierať dostatok materiálu, ktorý by naplnil požiadavky vydavteľstva. Nedostaok preto vykompenzovali niekoľkým osvedčenými coververziami. Takto postupovali pri výrobe svojich prvých albumov, Please Please Me a With the Beatles, no pri A Hard Day's Night mali už všetky piesne pôvodné. McCartney k obsahu albumu dodáva, že „v podstate šlo o interpretáciu ich koncertného vystúpenia s niekoľkými novými piesňami.“
V čase jeho vydania Lennon o Beatles for Sale poznamenal, že „ho môžu považovať za ich nové LP v štýle country and western“. Aj hudobný kritik Tim Riley považuje tento projekt za „exkurziu do country“, a MacDonald tiež v ňom vidí zbierku piesní, ktoré využívajú výrazové prostriedky žánru country-and-western. Podnet pre toto pre skupinu nové hudobné zameranie bol čiastočne spôsobený aj tým, že takúto hudbu počúvali počas turné na amerických rozhlasových staniciach, ale aj to že tento žáner mal v obľube Ringo Starr. Príkladom vplyvu country rocku môže byť Lennonova pieseň „I Don't Want to Spoil the Party“, ktorá ovplyvnila štýl skupiny The Byrds. Nahrávka „I'm a Loser“ je prvá pieseň The Beatles, ktorá priamo reaguje na vplyv Boba Dylana, a je predchodcom folk-rockovej vlny roku 1965. Spivovateľ, Jonathan Gould, vyzdvihuje vplyvy blues a z country odvodené rockabilly na kompozíciách, ktoré skupina na album prevzala od Carla Perkinsa a Buddy Hollyho. Takisto poznamenáva, že Dylanovský akustický folk The Beatles označujú za country music.
McCartney neskôr hovoril, že Beatles for Sale završuje vyspelejšiu fázu vývoja hudobného výrazu skupiny: „stávali sme sa viac slobodnými. Naše poznanie malo prednosť pred potrebou potešiť dievčatá, či zarábať peniaze...“
Nahrávanie
Nahrávanie Beatles for Sale začalo v štúdiách EMI mesiac po vydaní A Hard Day's Night, t.j. 11. augusta 1964. Väčšina hudobného materiálu vznikla za tri týždne po časti nahrávania, ktoré začalo 29. septembra po návrate z amerického turné. Album vyrábali počas prestávok medzi vystúpeniami v Spojenom kráľovstve a piesne boli skomponované priamo v štúdiu.
George Harrison poznamenal, že pri tomto nahrávaní skupina technicky k práci pristupovala sofistikovanejším spôsobom: „V nahrávaní sme boli progresívni. Začali sme ako každý, kto bol prvýkrát v štúdiu: nervózni a naivní a zameraní na úspech. Tou dobou sme mali veľa hitov a stali sme sa uvoľnenými a v štúdiu sme boli v pohode... začali sme používať nahrávanie na viacstopé magnetofóny.“ Na tomto albume je pieseň, kde sa prvýkrát v pop music použil efekt zosilnenia zvukového signálu na začiatku nahrávky „Eight Days a Week“, prvýkrát bola na tomto albume v populárnej hudbe využitá aj gitarová spätná väzba v nahrávke „I Feel Fine“.
Kapela začala pri nahrávaní používať nové hudobné nástroje. Chcela sa zamerať na zjemnenie zvuku, ktorý mal zdôrazniť Lennonove texty. prejavilo sa to hlavne v rozsahu, aký začali používať perkusie, Starr prvýkrát použil tympany, africké tam-tamy, a pôvodom portugalské hrkálky známe ako chocalho. Podľa MacDonalda sa skupina viac zamerala na výrobe a aranžmánoch podľa pravidla, že „menej je niekedy viac“. Píše, že pieseň „No Reply“ je príkladom ako skupina ovládla štúdio, kde v hlavných partoch dabovaním cez pásky a využitím technického reverbu zvukovej stopy dala výslednej nahrávke hĺbku a priestor. Tak ako pri albume With the Beatles, Harrison pokračoval s využívaním viacerých gitarových zvukov. Okrem jeho dvanásť-strunovej gitary Rickenbacker 360/12, prvýkrát použil aj americkú gitaru Gretsch.
Nahrávanie albumu skončil 29. októbra, v priebehu štvortýždňového turné po Spojenom kráľovstve. Dňa 18. októbra sa skupina rýchlo vrátila z Hullu do Londýna, aby nahrala „Stranu-A“ ich budúceho singlu „I Feel Fine“ a tri z coververzií piesní iných autorov, ktorými doplnili obsah budúceho LP albumu.
Obal albumu
Unavenú náladu albumu Beatles for Sale možme pozorovať aj na jeho obale. Sú na ňom vyobrazené unavené tváre členov skupiny the Beatles, ktoré obklokupuje jesenná scéna londýnskeho Hyde Parku. Autorom fotografie bol Robert Freeman, ktorý poznamenal, že jej koncept vznikol po krátkej diskusii s Brianom Epsteinom a The Beatles. Dohodli sa, že ich zosníma pri prirodzenom svetle zapadajúceho slnka. Podľa niektorých novinárov bol obal tohto albumu dosť neobvyklý na popových spevákov 60. rokov 20. storočia. Na obálke sa nenachádzalo žiadne logo kapely. Názov albumu bol v porovnaní s vtedajším štandardom vytlačený malým písmom.
Zirkelstein
náhľad|Zirkelstein Zirkelstein je nízka stolová hora v Saskom Švajčiarsku. Skladá sa zo zalesnenej kužeľovitej základni na ktorej vrchole čnie asi vysoká pieskovcová skala.
Pôvod mena
Zirkelstein získal svoje meno podľa charakteristického tvaru. Toto meno sa objavuje po prvýkrát v roku 1592 ako Circkelstein.
Poloha a okolie
Hora sa nachádza päť kilometrov juhovýchodne od Bad Schandau v Saskom Švajčiarsku. V blízkosti sa nachádza obec Reinhardtsdorf-Schöna a cez Labe na českej strane potom Hřensko.
Najlepší prístup k Zirkelstein je po žltej turistickej trase od Shöny. Na vrcholok Zirkelsteinu vedie cesta zo schodov a rebríkov.
Žubrienka (galaxia)
Galaxia Arp 188, nazývaná tiež Žubrienka, je narušená špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Drak. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s tenkými vláknami. Nachádza sa 420 miliónov svetelných rokov od Zeme. Zaujímavá je vďaka svojmu dlhému závoju merajúcemu až 280 000 svetelných rokov, v ktorom sa nachádza mnoho mladých modrých hviezd. Závoj vznikol pravdepodobne ako dôsledok zrážky s inou galaxiou, ktorá sa momentálne nachádza vo vzdialenosti viac ako 300 000 svetelných rokov od galaxie. Ako bude galaxia starnúť, postupne príde aj o svoj závoj vytvorený z plynov a prachu. Takéto časti vytvoria malé satelity galaxie. Veľa podobných galaxií bolo identifikovaných v Hubblovom ultra hlbokom poli a boli interpretované ako veľmi rané štádium zrážky galaxií.
Roye (Somme)
Roye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Útok na britské veľvyslanectvo v Iráne
Útok na britské veľvyslanectvo v Iráne je udalosť, ku ktorej došlo 29. novembra 2011 v ranných hodinách. Skupina protestujúcich, údajne iránskych študentov islamistickej Basídžskej univerzity, napadla britskú ambasádu a komplex budov patriaci britským diplomatom v Teheráne. Protestujúci vnikli do budov, vyrabovali a poškodili ich. Pri incidente bolo zranených niekoľko ľudí.
Útoku predchádzali sankcie Spojených štátov, Kanady a Spojeného kráľovstva voči Iránu v súvislosti s iránskym jadrovým programom. Dva dni pred útokom iránsky parlament schválil zákon o vypovedaní britského veľvyslanca z Iránu a obmedzení diplomatických a ekonomických vzťahov so Spojeným kráľovstvom.
Približne 1000 ľudí sa zhromaždilo neďaleko veľvyslanectva a žiadali, aby britského veľvyslanca okamžite poslali domov. Niektorí účastníci zhromaždenia potom vtrhli do budovy. Skupina iránskych študentov strhla britskú zástavu a z okien vyhadzovala dokumenty. Protestujúci skandovali heslá ako „Smrť Amerike“, „Smrť Anglicku“, „Smrť Izraelu“ a ďalšie slogany. Podľa britského veľvyslanca Dominika Chilcotta demonštranti ničili obrazy a nábytok, striekali graffiti a rozbíjali okná. Protestujúci tiež kradli mobilné telefóny a počítače. Iránska polícia zatkla v súvislosti s útokom 12 demonštrantov.
Britský premiér David Cameron označil túto udalosť za „odpornú a neobhájiteľnú“, a požadoval, aby Irán okamžite zabezpečil bezpečnosť všetkých britských členov personálu veľvyslanectva. Britský minister zahraničia William Hague vyzval Teherán, aby dodržiaval svoje medzinárodné povinnosti týkajúce sa ochrany zastupiteľských úradov.
Britské veľvyslanectvo bolo uzavreté až do odvolania.
Axel Thue
Axel Thue (* 19. február 1863, Tønsberg, Nórsko - † 7. marec 1922, Oslo)  bol nórsky matematik.
Je známy najmä prácou okolo postupností znakov nad konečnou abecedou a tzv. Thueovej-Morseovej postupnosti. Práve vďaka tejto práci býva niekedy považovaný za otca formálnych jazykov, ako aj tzv.kombinatoriky na slovách. Významná je tiež jeho práca v teórii čísel. Jeho jediným doktorandom bol Thoralf Skolem.
Trsteniarik roľný
Trsteniarik roľný (lat. Acrocephalus agricola) je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Hniezdi vo východnej Európe a v Ázii. Na hniezdiskách v Európe narastá populácia, preto sa zvyšujú prípady záletov do strednej a západnej Európy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik roľný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je vyhodnotená ako klesúca z dôvodu ničenia biotopov, neveliká európska populácia má stúpajúci trend.
Opis
Trsteniarik roľný meria asi 12. Podobá sa trsteniarikovi bahennému a obyčajnému. V porovnaní s trsteniarikom bahenným je menší, má kratšie krídla, tmavší chrbát, výrazný nadočnicový svetlý pás a pomerne dlhší chvost.
Výskyt a stav na Slovensku
Prvý výskyt na Slovensku bol zdokumentovaný 18. augusta 2014 na močiari pri osade Béter v Lučenci.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
MTV Unplugged (Korn)
MTV Unplugged je živý album americkej metalovej kapely KoЯn, ktorý vyšiel 5. marca 2007. Zachytáva vystúpenie skupiny v štúdiu MTV v New Yorku, ktorý sa odohral 9. decembra 2006 pred približne 50 divákmi, medzi ktorými bol aj Chester Bennington zo skupiny Linkin Park. Na albume hosťuje v piesni „Make me Bad“ kapela The Cure a v piesni „Freak On A Leash“ speváčka Amy Lee zo skupiny Evanescence.
Saudi
Saudi (iné názvy: Saudovia, Saúdovia) môžu byť:
Diamantová sútra
náhľad|Čínska podoba Diamantovej sútry z [[9. storočie|9. storočia]] Diamantová sútra (v sanskrite: वज्रच्छेदिका प्रज्ञापारमितासूत्र Vadžračhédikapradžňápáramitá sútra; po čínsky: 金剛般若波羅蜜多經 alebo skrátene 金剛經 Ťin-kang-ťing) je krátka sútra ktorá patrí k pradžňápáramitovej literatúre. Doslova by sa názov sútry dal preložiť ako „Sútra najvyššej múdrosti ostrej ako diamant“. Patrí k veľmi obľúbeným sútram máhajánového budhizmu, vo východnej Ázii patrí k najobľúbenejším vôbec. Jej obsahom je učenie o nepodstatnosti všetkých javov, obklopujúcich človeka alebo prebiehajúcich v jeho mysli. Tieto javy sú svojou podstatou (obsahom) prázdne, iluzívne, čo je zvlášť dôležité pre tých, ktorí meditujú. Práve pochopenie toho, že všetky javy hmotného sveta aj ľudskej mysle sú ilúzie je podľa budhizmu nutným predpokladom pre prebudenie - osvietenie.
Najstaršia dochovaná tlačená kniha
Diamantová sútra, ktorú vytlačil Wang Ťie technikou drevotlače na papier z rastlinných vlákien sa tak stala prvou tlačenou knihou v histórii prostredníctvom čínskych vynálezov a indickej budhistickej filozofie.
Wangov exemplár sútry sa dostal neskôr do rúk cestovateľa Aurela Steina, ktorý ju odniesol z jaskyne Mo-kao po hodvábnej ceste do Londýna, kde sa nachádza v British Library.
Microsoft Edge
Microsoft Edge (kódové meno: Anaheim) je internetový prehliadač, vyvíjaný spoločnosťou Microsoft.
Ako nástupca internetového prehliadača Internet Explorer je zahrnutý v operačnom systéme Windows 10, Windows 10 Mobile a v zariadeniach Xbox One. Disponuje integráciou s hlasovou asistentkou Cortanou, anotačnými nástrojmi a čitateľským módom.
Na rozdiel od Internet Exploreru, Edge nepodporuje technológiu ActiveX ani Browser Helper Object. Doplnky (pluginy) pre Microsoft Edge boli pridané v aktualizácii Windows 10 Anniversary Update 2. augusta 2016. Doplnky je možné inštalovať z Microsoft Store.
Od 30. novembra 2017 je k dispozícii verzia pre iOS a Android.
Tunel Konjsko
Tunel Konjsko je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku a je dlhý 1262 m.
Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Vučevica - Dugopolje. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Severný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 343,7 m n. m. a južný 338,7 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 100 km/h.
Rallye Dakar 2021
Rallye Dakar 2021 bol 43. ročník prestížneho podujatia, ktoré sa konalo v Saudskej Arábii.
Vytrvalostné preteky začali prológom 2. januára v Džidde, kde sa po 12. etapách a 7646 kilometroch 15. januára aj skončili. Trať viedla opäť len územím Saudskej Arábie, pričom zastúpené boli etapy tak horské s kamenistým povrchom, ako aj so sypkým povrchom púšte Rub al Chálí. Na štart sa postavilo 312 jazdcov motocyklov, štvorkoliek, automobilov, špeciálov, prototypov a kamiónov.
Slovensko zastupovala dakarská legenda Štefan Svitko, debutanti Martin Benko a Erik Vlčák na motocykloch a Marek Sýkora v posádke Fordu F150 EVO Miroslava Zapletala z Česka ako navigátor. Ivan Jakeš, ktorý mal absolvovať už svoj 13. Dakar, bol nútený kvôli pozitívnemu testu na Covid-19 svoju účasť tesne pred štartom zrušiť. Podobne dopadol aj Jaroslav Miškolci, ktorý mal byť v posádke kamiónu Iveco Jaroslava Valtra a Radima Kaplánka a aj jeho z účasti vyradil pozitívny covid test.
Dĺžka trate
Pre účastníkov bol pripravený prológ a dvanásť etáp s celkovou dĺžkou 7 646 kilometrov. Rýchlostné skúšky z toho tvorili 4767 km, pričom najdlhšia v 11. etape presiahla.
Rubescourt
Rubescourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rubempré
Rubempré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neželaná nevesta
Neželaná nevesta ( İstanbullu Gelin) je turecký romanticko-dramatický seriál. V hlavných úlohách účinkujú herec Özcan Deniz a herečka Aslı Enver. Na Slovensku premiérovo vysielala TV Doma 1. a 2. sériu od 13. augusta 2018 do 7. februára 2019 a 3. sériu od 1. júla 2019 do 19. decembra 2019.
Pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2017
Pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2017 bol pólový turnaj v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2017. Konal sa v Kuala Lumpur, v Malajzii v dňoch od 22.29. augusta 2017, za účasti 4 mužských tímov. Pôvodne sa mali turnaja zúčastniť aj družstvá Filipín a Indonézie. Pólový turnaj sa na hrách objavil prvýkrát v roku 1983 a toto bolo iba jeho 3. vydanie. Všetky zápasy sa odohrali v Putrajaya Equestrian Park a v areále klubu Royal Selangor Polo Club. Tretie prvenstvo na podujatí dosiahla domáca Malajzia, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad Thajsko. Debutant z Bruneja získal bronz.
Norwegian Air Shuttle
Norwegian Air Shuttle ASA (vystupuje pod značkou: Norwegian) je letecká spoločnosť v Nórsku. Vytvorená 22. január 2013 prevádzkuje pravidelné linky z letiska Oslo-Gardermoen a Letisko Charlesa de Gaulla. Všetky lietadlá sú registrované v Nórsku.
Obnovme Európu
náhľad|Logo frakcie Obnovme Európu (, skr. RE alebo OE) je frakcia v Európskom parlamente založená 20. júna 2019 pre deviate volebné obdobie Európskeho parlamentu. Skupina je pokračovateľkou Aliancie liberálov a demokratov za Európu (ALDE), ktorá existovala počas šiesteho, siedmeho a ôsmeho volebného obdobia parlamentu, teda rokoch 2004 až 2019.
IPhone 11
left|100px iPhone 11 je smartfón navrhnutý, vyvinutý a predávaný spoločnosťou Apple. Je trinástou generáciou lacnejších iPhonov, jeho predchodcom je iPhone XR. Bol predstavený Timom Cookom 10. septembra 2019 v Divadle Steva Jobsa v Apple parku, Cupertino. Predobjednávať sa začal 13. septembra 2019 a do predaja bol oficiálne spustený 20. septembra 2019, deň pred vydaním iOS 13.