cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuniské národné futsalové družstvo mužov
Vrcholné podujatia
Na majstrovstvá sveta FIFA sa tuniské družstvo nedokázalo kvalifikovať ani raz. Ani z kontinentálnych majstrovstiev, ani z africkej kvalifikácie v roku 2012, keď v 2. kole v dvoch zápasoch nestačilo na družstvo 🇪🇬.
Tuniské družstvo sa zúčastnilo svojich prvých majstrovstiev Afriky až v roku 2008 v Líbyi. V skupine skončilo štvrté, keď vyhralo iba nad tímom 🇨🇲 a skončilo celkovo na delenom 7. mieste. O 8 rokov neskôr na turnaji konanom v Južnej Afrike skončilo o jedno miesto vyššie, keď v základnej skupine vyhralo zápas nad domácou 🇿🇦.
Tunisko štartovalo na jedných arabských majstrovstvách, a to v roku 2008, keď skončilo na 5. mieste. Okrem toho sa zúčastnilo aj troch turnajov Severoafrického pohára, a zakaždým skončilo na bronzovom mieste. Na prvom ročníku Stredozemného pohára, ktorý sa konal v Líbyi, obsadilo ôsmu priečku.
T-50 (tank)
T-50 bol ľahký tank, ktorý sa vyrábal v Sovietskom zväze počas druhej svetovej vojny od júla 1941 do februára 1942. Bol vyvíjaný ako náhrada obojživelného T-40. Návrh tanku bol výrobným závodom 174 Omsk predložený k posúdeniu a na základe úspešných testov bol v priebehu roku 1941 zaradený do služby. Konštrukcia tohto vozidla mala niektoré pokročilé funkcie, no bol zložitý a drahý, preto bolo vyrobených len 69 tankov. Nahradil ho ľahký tank T-60.
Apollinaris Tholus
Apollinaris Tholus je malá sopka na povrchu Marsu, ktorá sa nachádza na severnej pologuli západojužným smerem od štítovej sopky Olympus Mons. Veľkost základne dosahuje 35 km. Oblasť leží južným smerom od kréteru Gusev, ktorý bol preskúmaný automatickým vozidlom Spirit.
Pomenovaná bola v roku 1997.
Ženská štvorhra na US Open 2007
Ženská štvorhra na US Open 2007 sa hrala ako súčasť US Open 2007 od 29. augusta do 9. septembra. Súťaže sa zúčastnilo 64 párov, z toho 16 nasadených. Víťazkami sa stali Nathalie Dechyová a Dinara Safinová, ktoré vo finále vyhrali nad párom Čan Jung-žan, Čuang Ťia-žung 6:4, 6:2.
Nasadenie
<li>🇪🇸 Anabel Medinová Garriguesová / 🇪🇸 Virginia Ruanová Pascualová (3. kolo) </li> <li>🇨🇳 Pcheng Šuaj / 🇨🇳 Jen C’ (2. kolo) </li> <li>🇷🇺 Marija Kirilenková / 🇷🇺 Jelena Vesninová (1. kolo) </li> <li>🇮🇹 Tathiana Garbinová / 🇮🇱 Šachar Peerová (3. kolo) </li> <li>🇺🇸 Corina Morariová / 🇺🇸 Meghann Shaughnessyová (Štvrťfinále) </li> <li>🇭🇺 Ágnes Szávayová / 🇨🇿 Vladimíra Uhlířová ''(Semifinále) </li> <li>🇺🇸 Vania Kingová / 🇫🇷 Émilie Loitová (3. kolo) </li> <li>🇺🇸 Bethanie Matteková / 🇮🇳 Sania Mirzová (Štvrťfinále) </li> </ol>
Anseris Mons
Anseris Mons je vrch na povrchu Marsu, ktorý sa nachádza na južnej pologuli v severovýchodnej oblasti Hellas Planitia na jej okraji. Veľkosť základne dosahuje 58 km.
Pomenovaná bola v roku 1991 po hviezde Anseris.
New York Islanders
New York Islanders je hokejový klub NHL sídliaci v mestečku Uniondale na Long Islande neďaleko New Yorku. Od sezóny 2021/22 budú hrať v novo postavenej UBS Arene. New York Islanders hrá v Metropolitnej divízii Východnej konferencie. Je víťazom Stanley Cupu v rokoch 1980, 1981, 1982 a 1983.
História
Islanders vstúpili do NHL v roku 1972 ako súčasť rozšírenia NHL, ich štadiónom sa stal vtedy moderne vybudovaný Nassau Veterans Memorial Coliseum. Najúspešnejšia éra klubu nastala na prelome 70. a 80. rokov, keď získal klub štyrikrát po sebe Stanley Cup. Dôležitou súčasťou tímu boli útočníci Mike Bossy, Bryan Trottier, obranca Dennis Potvin a brankár Billy Smith.
Sezóna 2005-06
Po lockoute nasledovala sezóna 2005-06 do ktorej Islanders vstupovali s viacerými zmenami. Jednou z nich bola výmena kapitána Michaela Pecu do Edmontonu za rýchleho útočníka Mikea Yorka. V rovnaký deň sa klub rozhodol angažovať Miroslava Šatana, ktorý začal hrávať popri Jašinovi. Islanders, ale získali len 78 bodov a nekvalifikovali sa do play-off.
Sezóna 2006-07
V sezóne 2006-07 sa klubu podarilo na poslednú chvílu prebojovať do play-off. Bolo to aj vďaka posilám, z Edmontonu prišiel Ryan Smyth a z Washingtonu slovenský útočník Richard Zedník. V prvom kole play-off sa stretli proti víťazovi základnej časti, klubu Buffalo Sabres. Islanders prehrali 1-4 na zápasy.
Sezóna 2012-13
V skrátenej sezóne 2012-13 sa tímu podarilo po dlhšom čase dostať do play-off. V tejto sezóne do tímu prišiel aj slovenský obranca Ľubomír Višňovský, ktorý sa podieľal na postupe Islanders. V prvom kole narazili na víťaza východnej konferencie Pittsburghu proti ktorému prehrali 4-2 na zápasy.
Súčasnosť
V roku 2020 sa mužstvo prvýkrát od roku 1993 dostalo do konferenčného finále v súboji o Stanleyho pohár, kde prehrali proti neskoršim víťazom Tampa Bay Lightning. Aj v sezóne 2020/21 vypadol tím v konferenčnom finále proti Tampe Bay. 2021 sa presťahujú do UBS Areny.
Športové úspechy
Clarence S. Campbell Bowl
Individuálne ocenenia
Art Ross Trophy
Bill Masterton Memorial Trophy
Calder Memorial Trophy
Conn Smythe Trophy
Frank J. Selke Trophy
Hart Memorial Trophy
Jack Adams Award
James Norris Memorial Trophy
King Clancy Memorial Trophy
Jim Gregory General Manager of the Year Award
Vezina Trophy
William M. Jennings Trophy
Budweiser NHL Man of the Year Award
NHL-Player of the Year
Legenda: ocenenie sa už neudeľuje
Súčasný káder (sezóna 2021/22)
K 19. septemberu, 2021.
Najlepší strelci
Zoznam streleckých lídrov tímu v histórií. Aktualizované každú sezónu
Poznámka: Pos = Pozícia; GP = Odohrané zápasy; G = Góly; A = Asistencie; Pts = Body; P/G = Body na zápas; * = súčasný hráč Islanders
Tréneri
Skratky: GC = zápasy, W = víťazstvá, L = prehry, T = remízy, OTL = prehry po predĺžení, Pts = body, Win % = víťazstvá/zápasy
Legenda: * = výmena počas sezóny; ** = dočasný tréner
T-28
T-28 bol sovietsky stredný viacvežový tank používaný v 30. a začiatkom 40. rokov 20. storočia. Jeden z prvých stredných tankov na svete.
Vznik a vývoj
Prototyp tanku bol dokončený v roku 1931. Išlo o prvý viacvežový tank v sovietskej armáde. Výzbroj bola inštalovaná v troch vežiach, v hlavnej bol kanón a dva guľomety. V dvoch menších vežiach sa nachádzalo po jednom guľomete. Vyrábať sa začal v októbri 1932. Vyrábal sa v Putilovskej továrni v Leningrade. Tank slúžil od roku 1933 v súlade s vtedajšou koncepciou tankového boja na priamu podporu pechoty a bol navrhnutý ako útočný tank k vytváraniu prielomov v nepriateľskej obrane, najmä na ničenie nepriateľských opevnených bodov. V boji mal spolupracovať s ťažkými tankmi T-35, s ktorými zdieľal veľké množstvo súčiastok. V roku 1938 bol tank modernizovaný inštaláciou silnejšieho kanóna L-10 kalibru 76,2 mm do hlavnej veže a bol vyrábaný do roku 1940. Stroj prekonával svah so sklonom 43°, priekopu širokú, stenu vysokú a brod hlboký.
2 tankové brigády vyzbrojené strojmi T-28 boli nasadené v sovietsko-fínskej vojne na prelome rokov 1939 a 1940. Stroje utrpeli pri bojoch s fínskymi protitankovými oddielmi silné straty. Ako nedostatočné sa ukázalo slabé pancierovanie strojov. Konštrukčná kancelária následne na základe bojových skúseností prikročila k modernizácií strojov a nové tanky vyrábané od roku 1940 pod označením T-28E a M niesli silnejší pancier a novú kónickú vežu z tankov T-35. Modernizované verzia mali pancier o hrúbke 23 až. Maximálna rýchlosť týchto tankov však klesla len na /h. Celkovo však bolo vyrobených iba niekoľko desiatok kusov tejto modernizovanej verzie. V továrni Charkovského traktorového závodu na modernizácii tohto typu súbežne pracoval tím mladých konštruktérov pod vedením Barykova a Cietsa. Súčasťou tohto tímu bol v tej dobe ešte neznámy M. Koškin, budúci hlavný konštruktér stredného tanku T-34.
Celkovo bolo vyrobených 500 až 600 tankov tohto typu. T-28 a viacvežové konštrukcie všeobecne sa v boji neosvedčili. Typ však bol významným medzníkom v produkcii sovietskych stredných tankov. Viacero nových myšlienok, ku ktorým viedol typ T-28 boli neskôr použité na nových konštrukciách neskôr nasadených počas druhej svetovej vojny.
Nasadenie
Okrem zimnej vojny sa tanky zúčastnili úvodnej fázy bojov medzi ZSSR a Nemeckom. Z prvej línie boli tanky vyradené v roku 1942.
Berling
Berling je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mošovce
Mošovce sú obec na Slovensku v okrese Turčianske Teplice.
Dejiny
Pôvodne boli Mošovce zložené z dvoch sídlisk: Prvé, Machyuch, sa rozkladalo na mieste dnešného Starého radu a druhé, Terra Moys, ktoré dalo mestečku aj svoje dnešné meno, stálo tam, kde dnešný Vidrmoch. A práve z tohto druhého názvu znamenajúceho Zem Mojšova odvodzujeme, že obec v dávnych časoch patrila istému Mojšovi, čo by mohlo byť skrátenou podobou zloženého slovanského mena Mojtech, podobného typu ako Vojtech alebo Mojmír. Historicky potom názov podliehal mnohým variáciám, od Mossovych, Mosocz, Mossowecz, villa regia Mayos alio nomine Mossovych, oppidium Mayus sue Mosocz, Mosocz olim Mayus až po dnešné Mošovce.
Osobitnou prastarou súčasťou Mošoviec je aj bývalá osada Chornukov, ktorej meno sa zachovalo v dnešnej podobe Čerňakov. Ďalšou časťou obce je osada Mazan.
Mošovce sa najprv rozvíjali ako kráľovská osada so slobodnou advokáciou, od polovice 14. storočia ako výsadné mestečko podriadené kráľovskému hradu Blatnica. Roku 1527 sa dostali do rúk rodu Révayovcov, ktorý takmer 400 rokov potláčal mošovské mestské práva.
V minulosti boli Mošovce významným remeselníckym strediskom Turca. Remeselná výroba dosiahla skutočne veľký rozmach a v mestečku pôsobilo okolo 15 cechov, najdlhšie sa udržal cech čižmárov a najslávnejší cech kožušníkov. Dnešné Mošovce možno charakterizovať ako významnú rekreačnú oblasť s množstvom pozoruhodností.
Obyvateľstvo
Podľa sčítania obyvateľstva z roku 2001 mala obec 1 380 obyvateľov, čo potvrdzuje mierny pokles populácie za posledných 7 rokov vo výške 4,7%. 98.62% z nich boli Slováci, 0.72% Česi a 0.14% Maďari. Náboženské zloženie bolo z 54.78% evanjelické, 30.36% rímskokatolícke a 12.97% obyvateľov nemalo žiadnu náboženskú príslušnosť.
Kultúra
náhľad|Socha Jána Kollára v Mošovciach od autora [[Fraňo Štefunko|Fraňa Štefunku]] Mošovce dali slovenskému národu veľa významných osobností, z ktorých najznámejšie sú hudobný skladateľ a pedagóg Frico Kafenda, spisovateľka Anna Lacková-Zora, literárny kritik, historik a básnik Štefan Krčméry, barokový dramatik Jur Tesák Mošovský, cirkevný hodnostár a slovenský náboženský spisovateľ, ktorý sa svojím dielom radí do obdobia humanizmu, či zakladateľ dobrovoľného požiarneho zboru na Slovensku Miloslav Schmidt.
Najvýznamnejším z rodákov je veľký básnik Slovanov, filozof a evanjelický kazateľ Ján Kollár, ktorý svojou básnickou skladbou Slávy dcera nesmrteľne vstúpil najmenej do dvoch národných literatúr. Slávy dcera účinkovala na vtedajšie i neskoršie pokolenia národovcov a vlastencov ako východisko i motív zároveň. V pôvodine a v prekladoch prenikla aj do širšieho slovanského a neslovanského sveta a naveky preslávila svojho tvorcu.
Kultúrne podujatia
Tradičný Mošovský michalský jarmok, ktorý sa koná vždy začiatkom októbra, je jednou z najväčších podobných udalostí na Slovensku. Popri novoročnom ohňostroji a klasickom stavaní májov za zmienku stojí aj hasičský ples poriadaný pri príležitosti osláv fašiangov, spojených s pochodom masiek. V minulosti, až do začiatku 90. rokov minulého storočia, sa v obci každoročne konal aj polmaratón s názvom Beh SNP. Okrem toho sa v Mošovciach už od roku 1977 koncom augusta poriada Volejbalový turnaj o pohár ŠRZ Drienok - najväčší amatérsky vojelbalový turnaj na Slovensku s účasťou okolo 90 družstiev. V rovnakom období sa tiež uskutočňuje slávnostné kladenie vencov k pamätníku SNP.
Turizmus
Mošovce majú skutočne jedinečné okolie. Komplex historických alejí a zelene vytvára esteticky pôsobivú mozaikovito rozčlenenú krajinu, citlivo nadväzujúcu na lesné komplexy Veľkej Fatry s vrcholmi Tlstou, Ostrou a Drienkom, jedným z neoficiálnych symbolov obce. Toto pohorie patrí k turisticky najpríťažlivejším horstvám na Slovensku. V okolí Mošoviec sa nachádza aj Gaderská a Blatnická dolina s vápencovými a dolomitovými útvarmi.
Na severnom okraji obce, pri časti Čerňakov, sa nachádza sústava mošovských rybníkov napájaných Čiernou Vodou kedysi patriacich pod révayovské panstvo, dnes slúžiacich najmä na chov pstruhov.
Občianska vybavenosť
náhľad|Logo Mošoviec V obci sa nachádza Spojená škola, s organizačnými zložkami - Združená stredná škola poľnohospodárska a rybárska, ktorá patrí k iba niekoľkým svojho druhu v strednej Európe.
Hospodárstvo
Až do začiatku 90. rokov v obci pôsobila fabrika na spracovanie kožušín a nadväzný kožušinársky priemysel. Neskôr sa obyvateľstvo preorientovalo na poskytovanie služieb súvisiacich s cestovným ruchom (využívajú sa termálne pramene a okolitá príroda), potravinársky priemysel (pekárenské zariadnenia), oblasť stavebníctva (výroba betónových prefabrikátov, montovaných domov aj tradičné stavebníctvo) a rybárstva (mošovské rybníky). Význam si neustále udržiava aj poľnohospodárstvo, na dôležitosti naberá lesníctvo.
Je však potrebné zdôrazniť, že funkcia obce je jednako prevažne rezidenčná a väčšina ekonomicky aktívneho obyvateľstva dochádza za prácou do neďalekých Turčianskych Teplíc alebo Martina.
Osobnosti obce
náhľad|Daniel Krman
Svetový pohár vo volejbale
náhľad|Zápas Svetového pohára žien v roku 2011 v Japonsku Svetový pohár vo volejbale je prestížne medzinárodné podujatie národných družstiev vo volejbale, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Podujatie vzniklo v 60. rokoch s cieľom vyplniť medzeru medzi dvoma najväčšími volejbalovými podujatiamiolympijskými hrami a majstrovstvami sveta. Jeho história siaha do roku 1965, kedy sa v Poľsku uskutočnil prvý turnaj Svetového pohára, vtedy iba v mužskej kategórii. Spočiatku sa podujatie organizovalo rok po olympijských hrách. Ženy mali svoj debut o osem rokov neskôr v Uruguaji. No už od roku 1977 sa organizuje Svetový pohár, v mužskej i ženskej kategórii, v jedinej krajineJaponsku. Prebieha so 4-ročnou periodicitou.
Arâches-la-Frasse
Arâches-la-Frasse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žirovnice (potok)
thumb|Žirovnice
Žirovnice je česká rieka, ľavostranná zdrojnica rieky Nežárka. Má dĺžku a zaberá povodie s plochou. Na dolnom toku dosahuje priemerný prietok /s.
Ligurček
Ligurček (lat. Levisticum) je rod z čeľade mrkvovité (Apiaceae). Zahŕňa jediný druh ligurček lekársky (lat. Levisticum officinale). Je to mohutná rastlina, využívaná hlavne v gastronómii.
Opis
Je 100-200 cm vysoká, trváca aromatická rastlina s hrubým, dužinatým a rozvetveným podzemkom a dlhými koreňmi. Byle sú priame, hrubé, duté a oblé, so striedavými, k vrcholu ústretovými až praslenovitými vetvami po troch. Listy sú striedavé, dolné so stopkou. Kvety sú obojaké, lúčovito, okrem piestika päťpočetné, s voľnými obalmi. Kalich je nezreteľný. Plodom je žltohnedá, elipsoidná hladká dvojnažka. Kvitne v júli až auguste.
Anton Molnár
Prof. MUDr. Anton Molnár, DrSc. (* 6. september 1930, Komjatice† 12. október 2005, Bratislava) bol slovenský lekár, vedec a pedagóg. Pôsobil ako dekan lekárskej fakulty UK v Bratislave, minister zdravotníctva, sociálnych vecí a rodiny SSR, a ako člen-korešpondent ČSAV a SAV.
Životopis
Narodil sa 6. septembra 1930 v Komjaticiach ako prvé zo štyroch detí v rodine. Otec Anton Molnár a matka Mária Molnárová, rod. Belanová, súrodenci Ľudovít, Štefan a sestra Marta.
V rokoch 1972 – 1976 pôsobil na Karlovej univerzite v Prahe, kde získal titul CSc.
Postupne získal dve špecializácie a druhostupňové atestácie. Na odborných fórach doma i v zahraničí absolvoval vyše sedemdesiat prednášok z tohto odboru, po ktorých nasledovali zahraničné stáže a pobyty.
Bol autorom viacerých publikácií, dvoch vysokoškolských učebníc a monografie Rekonštrukčné chirurgické výkony, v strednom uchu, kde sa venoval dovtedy nespracovanej téme v krajinách RVHP.
Ťažiskovými problémami, ktoré profesor Molnár riešil, sú výskum metastáz rakoviny hrtana do lymfatických uzlín krku a problematika rekonštrukčných chirurgických výkonov v strednom uchu. V týchto oblastiach sa stal popredným česko-slovenským odborníkom. Komplexnosť ich riešenia prispela k rozvoju odboru otorinolaryngológie v Česko-Slovensku. Stal sa členom korešpondentom Slovenskej akadémie vied a neskor ho zvolili aj za člena-korešpondenta ČSAV a stal sa členom kolégia lekársko-biologických vied pri oboch týchto najvyšších vedeckých ustanovizniach.
V rokoch 1986 – 1990 bol prednostom Otolaryngologickej kliniky v Bratislave.
V rokoch 1985 - 1988 bol dekanom lekárskej fakulty na Univerzite Komenského v Bratislave.
Medicíne sa venoval aj ako minister zdravotníctva, sociálnych vecí a rodiny SSR.
Každý rok sa pravidelne aktívne zúčastňoval na vedeckých podujatiach, kongresoch a sympóziách doma ako aj v zahraničí (NDR, Maďarsko, Poľsko, Španielsko, Bulharsko, SRN, Švajčiarsko, Dánsko a USA), z toho na dvoch svetových kongresoch.
Zomrel 12. októbra 2005 v Nemocnici v Podunajských Biskupiciach na oddelení pľúcnej chirurgie.
1. mája 2014 mu odhalili v Komjaticiach bustu, ktorej autorkou bola jeho dcéra, akademická sochárka Margaréta Horáková.
Popularizačná činnosť
Anton Molnár mal niekoľko prednášok v rozhlase a v televízii, publikoval v tlači, jeho témami boli Chirurgická liečba karcinómu hrtana, Imunologické reakcie na homotransplantáty v strednom uchu, alkoholizmus a toxikománia.
Zoznam vedeckých, odborných prác
Bol spoluautorom troch skrípt pre výučbu študentov medicíny v otolaryngológii. Jeho vedecká práca zahrňuje celú šírku problematiky otolaryngológie. Najdôležitejšie výsledky aplikoval v lekárskej praxi nielen na klinike, ale aj v celom Česko-Slovensku a na zahraničných pracoviskách. Ide najmä o výsledky týchto prác:
Ivan Štefanec
Ing. Ivan Štefanec, MBA, PhD. ( * 30. september 1961, Považská Bystrica) je slovenský politik a manažér, bývalý poslanec NR SR a súčasný poslanec Európskeho parlamentu.
Mladosť a štúdium
Narodil sa v Považskej Bystrici. Po absolvovaní miestneho gymnázia v roku 1979 študoval na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave, Fakulta riadenia, odbor Ekonomicko-matematické výpočty (19791983). Neskôr si vysokoškolské vzdelanie doplnil postgraduálnym štúdiom anglického jazyka na Univerzite Komenského v Bratislave (19871989). Po novembri 1989 ako jeden z prvých v bývalom Československu využil možnosť študovať v zahraničí a stal sa úspešným absolventom prvého MBA štúdia pre manažérov strednej a východnej Európy s diplomom z Rochester Institute of Technology, New York (19911992). Okrem mnohých iných renomovaných profesorov bol jedným z jeho pedagógov Douglass North, nositeľ Nobelovej ceny za ekonómiu z roku 1993. V roku 1994 Ivan Štefanec ukončil vedeckú ašpirantúru na Fakulte hospodárskej informatiky Ekonomickej univerzity v Bratislave.
Pracovná kariéra
Pracovnú kariéru Ivan Štefanec začal v roku 1983 v Považských strojárňach v Považskej Bystrici, najskôr ako programátor výpočtovej techniky, neskôr ako samostatný výskumný pracovník a projektový manažér. V rokoch 1992 a 1993 bol riaditeľom pobočky spoločnosti Ernst & Young CS Consulting a od začiatku roku 1994 svoje meno spojil s globálnou značkou Coca-Cola. Najskôr ako finančný riaditeľ, neskôr ako zástupca generálneho riaditeľa a potom päť rokov ako generálny riaditeľ spoločnosti Coca-Cola Beverages Slovakia. V rokoch 2003 a 2004 pôsobil v nadnárodnej funkcii ako riaditeľ pre európsku integráciu spoločnosti Coca-Cola HBC so sídlom vo Viedni. Počas pracovnej dráhy absolvoval viacero študijných i pracovných pobytov, okrem iných v centrále Coca-Cola Amatil v Sydney a na Northwestern University v Chicagu, taktiež úspešne absolvoval Coca-Cola University so sídlom v Atlante. Od roku 2004 do júla 2006 pracoval pre vládu SR, najskôr pri riadení vládneho Výboru pre obnovu a rozvoj Vysokých Tatier a neskôr ako splnomocnenec vlády SR pre zavedenie eura.
Politická kariéra
Ivan Štefanec bol v rokoch 20062015 členom politickej strany SDKÚ-DS, Od roku 2012 do roku 2014 bol jej podpredsedom zodpovedným za ekonomické témy a európske záležitosti.
V roku 2003 bol nominantom vtedajšej SDKÚ za člena Európskej komisie. Od roku 2006 bol poslancom NR SR. Od roku 2012 do roku 2014 bol podpredsedom Výboru NR SR pre európske záležitosti, členom Výboru NR SR pre verejnú správu a členom Výboru NR SR pre kontrolu rozhodnutí NBÚ. Ako poslanec, podpredseda SDKÚ-DS a podpredseda poslaneckého klubu SDKÚ-DS sa sústreďoval najmä na ekonomické a európske záležitosti. Vo Výbore pre európske záležitosti NR SR medzi jeho hlavné výsledky patrili: V oblasti medzinárodných vzťahov k hlavným témam jeho aktivít patrili: V spolupráci s taiwanskou vládou má zásluhy na sponzorskej pomoci: V máji 2014 bol ako líder kandidátky SDKÚ-DS zvolený za poslanca Európskeho parlamentu so ziskom 19 439 preferenčných hlasov. V preferenčných hlasoch sa pred ním umiestnil Eduard Kukan.
Vo februári 2015 vystúpil z SDKÚ-DS z dôvodu, že stranu už nepovažuje za funkčnú a následne sa v novembri 2015 stal členom KDH.
Vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2019 bol lídrom kandidátnej listiny KDH a svoj mandát obhájil.
Volebné obdobie 2014-2019
Ivan Štefanec sa v Európskom parlamente stal členom frakcie EPP – Európska ľudová strana. Na prvom plenárnom zasadaní v júli 2014 v Štrasburgu bol zvolený do Výboru pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa a ako náhradník do Výboru pre rozpočet. Bol členom Delegácie pre vzťahy s krajinami južnej Ázie a náhradníkom v Delegácii pre medziparlamentnú kooperáciu EÚ – Ukrajina a v Delegácii pre medziparlamentnú kooperáciu s krajinami Východného partnerstva Euronest.
Volebné obdobie 2019-2024
Vo februári 2019 bol Ivan Štefanec Radou KDH vo Zvolene zvolený za lídra kandidátnej listiny KDH vo voľbách do Európskeho parlamentu, ktoré sa na Slovensku uskutočnili 25. mája 2019. KDH získalo 9,94% platných hlasov a Ivan Štefanec so ziskom 33 128 prednostných hlasov obhájil mandát poslanca Európskeho parlamentu.
Vo volebnom období 2019-2024 zasadá vo Výbore pre vnútorný trh a ochranu spotrebiteľa a v Delegácii pre vzťahy s Japonskom. Taktiež je náhradníkom vo Výbore pre priemysel, výskum a energetiku; Podvýbore pre ľudské práva; Osobitnom výbore pre umelú inteligenciu v digitálnom veku; Delegácii pri Parlamentnom výbore pre pridruženie EÚ - Ukrajina a Delegácii pri Parlamentnom zhromaždení Euronest.
Ivan Štefanec v súčasnosti zastáva i pozíciu prezidenta SME Europe, prezidenta European Parliament´s Beer Club a spolupredsedajúci Programového výboru EIF.
Medzi jeho prioritné témy patrí jednotný digitálny trh, SME (malé a stredné podniky), zamestnanosť a odmedzovanie byrokracie. V rámci svojho pôsobenia na Slovensku má otvorené poslanecké kancelárie v Bratislave a v Košiciach.
Rodina a záujmy
Ivan Štefanec je ženatý a má dve deti, dcéru Ivanu, syna Vladislava a dve vnúčatá, Sofiu a Petra. Manželka Magdaléna je ekonomickou inžinierkou. Obľubuje šport, najmä triatlon, beh, tenis, futbal, hokej a basketbal. Patrí k tradičným účastníkom mnohých súťaží v  triatlone a vo vytrvalostných behoch – Národný beh Devín-Bratislava, Bratislavský maratón, Silvestrovský beh cez bratislavské mosty, beh 21 km pre deti na podporu Linky detskej istoty, Študentský beh v Bratislave, Bratislavský nočný beh, Zimné desiatky a iné.
Výsledky a ocenenia
V rámci spoločenských aktivít je spoluzakladateľom Asociácie nealkoholických nápojov a minerálnych vôd na Slovensku, pričom v rokoch 1999 až 2004 bol predsedom predstavenstva. Pôsobil aj ako Chairman Advisory Board MBA štúdia pri Univerzite Komenského v Bratislave. Na medzinárodnom poli od roku 1997 zastupoval Slovensko ako člen výboru pre rozšírenie Európskej únie pri medzinárodnej organizácii výrobcov nealkoholických nápojov UNESDA/CISDA so sídlom v Bruseli, pričom v rokoch 2000 až 2004 bol jeho predsedom. V roku 2001 bol zakladajúcim členom Podnikateľskej aliancie Slovenska (PAS) a od založenia jej prvým prezidentom (do roku 2005). V súčasnosti je čestným prezidentom PAS zameranej prioritne na obhajovanie záujmov malých podnikateľov a zlepšovanie úrovne etiky v podnikaní. V rokoch 20042006 pracoval aj ako viceprezident Republikovej únie zamestnávateľov zodpovedný za medzinárodné vzťahy. Od roku 2004 bol predsedom SME Union Slovakia, združenia na podporu malého a stredného podnikania. Pôsobil aj ako čestný predseda Slovensko-taiwanskej obchodnej komory, vďaka čomu prispel k vytvoreniu nových pracovných miest na Slovensku cez príchod nových investorov  (napr. Au Optronics, Foxconn, Delta) a presadeniu slovenských podnikateľov na Taiwane.
Za hospodárske výsledky i spôsob vedenia firmy získal v roku 2001 Národnú cenu za kvalitu. V tom istom roku bol ocenený titulom Prominent ekonomiky od Hospodárskeho klubu – Nezávislého ekonomického fóra za rozvoj podnikateľského prostredia. Za výnimočné výsledky pri riadení ľudských zdrojov, inovačný prínos a rozvoj komunity sa stal nositeľom Dale Carnegie Leadership Award 2003. Toto významné ocenenie určené pre najlepších svetových lídrov prebral ako prvý predstaviteľ zo Slovenska. Za medzinárodné aktivity a rozvoj slovensko-taiwanských vzťahov v roku 2011 dostal ocenenie taiwanskej vlády Friendship Medal of Diplomacy
Slovany
Slovany sú obec na Slovensku v okrese Martin.
Polohopis
Obec Slovany leží 15 km juhozápadne od okresného mesta Martin v západnej časti Turčianskej kotliny. Chotár obce má výmeru 1 378 hektárov a susedí s chotármi obcí Kláštor pod Znievom, Lazany, Valča, Ležiachov a Rakovo.
Klasifikácia počítačových systémov
Číslicový počítač je definovaný ako zložitý univerzálny číslicový systém (automat), určený na samočinné vykonávanie požadovanej postupnosti operácií (výpočtov) nad údajmi, zobrazenými číslicovým kódom, na základe vopred pripraveného a v pamäti uloženého programu.
Výpočtový proces je transformácia vstupných údajov na výstupné. Je to postupnosť operácií, ktoré vedú od počiatočných vstupných údajov ku konečným výsledkom. Technické prostriedky (hardvér, angl. hardware) sú technické zariadenia číslicového počítača, ktoré umožňujú uchovávanie, spracovanie a prenos binárne kódovaných informácií. Tieto prostriedky sú navzájom poprepájané do určitej architektúry, ktorá charakterizuje spôsob spracovania informácií.
Slovany
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Slovanoch je z roku 1252 – Terra quinque villarum (zem piatich osád), kedy ju Belo IV. daroval spolu s Lazanmi, Ležiachovom, Moškovcom a Svätým Ďurom kláštoru premonštrátov. Dovtedy osada patrila k villas sancti Ypoliti (k Znievu).
Klasifikácia počítačových systémov
Programové prostriedky (softvér, angl. software)  – programy – v užšom význame sú to binárne zakódované informácie o spôsobe spracovania určitých údajov doplnené podľa potreby o binárne zakódované údaje – t. j. program tvorí postupnosť inštrukcií a údajov. Program môže existovať v rôznych formách. Tá forma, ktorá je binárne kódovaná a je priamo vykonateľná na danom číslicovom počítači, sa nazýva vykonateľná forma. Program môže existovať aj v textovom tvare ako tzv. zdrojový text zapísaný v nejakom programovacom jazyku. Programové prostriedky daného číslicového počítača sú programy, ktoré môže daný počítač vykonávať – sú vykonateľné na danej architektúre. Počítačový systém (výpočtový systém) je systém zahrňujúci číslicový počítač (základné technické vybavenie – technické prostriedky), prídavné technické vybavenie a programové vybavenie (programové prostriedky).
Slovany
Dejiny
Patrí k najznámejším olejkárskym a šafranickým obciam s typickými olejkárskymi murovanými domami. Z Urbáru z roku 1607 sa dozvedáme, že sa v Slovanoch pestoval chmeľ. Urbár z roku 1610 uvádza kapustu a ten zo začiatku 17. storočia pohanku, jačmeň a pšenicu a sladovnícky jačmeň. V minulosti sa v obci pestoval taktiež ľan, konope a šafrán.
Klasifikácia počítačových systémov
Počítače riadené tokom údajov (Data-flow systémy)
Tieto počítače nevykonávajú inštrukcie postupne za sebou, tak ako sú uložené v pamäti, vykoná sa práve tá inštrukcia, ktorá má pripravené údaje. Ak má viac inštrukcií pripravené svoje údaje, tieto inštrukcie sa vykonajú paralelne. Ide teda o paralelné, viacprocesorové počítače. Poznamenajme, že je potrebné vedieť vytvoriť toľko kópií vstupných údajov, koľko je inštrukcií, ktoré ich budú potrebovať. Počítače riadené tokom údajov predstavujú osobitnú triedu paralelných počítačov. Sú to počítače novej generácie s vysokou výkonnosťou. Ďalšou významnou vlastnosťou je, že programu sa prispôsobuje štruktúra technických výpočtových prostriedkov. V pamäti inštrukcií sa nachádzajú všetky inštrukcie programu. Zvláštny prvok počítača tzv. arbitračná sieť zisťuje, ktorá inštrukcia (inštrukcie) je pripravená na vykonanie (t j. ktorá má pripravené všetky svoje vstupné údaje). Túto inštrukciu potom vyberie a pridelí ju na vykonanie niektorému voľnému procesoru z poľa procesorov. Keď procesor vykoná príslušnú inštrukciu, pošle výsledok do distribučnej siete
Klasifikácia číslicových počítačov
S vývojom počítačov sa vyvíjali aj klasifikačné hľadiská, podľa ktorých sa jednotlivé typy číslicových počítačov rozlišovali a zatrieďovali do charakteristických skupín. Medzi najrozšírenejšie kritéria, podľa ktorých sa klasifikujú číslicové počítače patria:
Slovany
Rody
V roku 1689 bol Juraj Polony od rektora Trnavského kolégia obdarovaný kúriou v Slovanoch a učinený slobodníkom za zásluhy v roku 1677, ktorý nasadením vlastného života spravoval Znievske panstvo ako úradník a zachránil archív prepozitúry.
Klasifikácia počítačových systémov
Počítačové systémy
univerzálne, ktoré sa vyznačujú spôsobilosťou efektívne riešiť najširšie spektrum úloh: vedecko-výskumných, inžinierskych, ekonomických, ktoré si z druhej strany vyžadujú mať výpočtové prostredie na spracovanie rôznych typov informácií (numerické, nenumerické, a pod., ich predstaviteľmi sú konvenčné počítače vyšších výkonnostných kategórií), problémovo orientované, ktoré sa vyznačujú spôsobilosťou efektívne riešiť úlohy v ohraničenej triede aplikácií, ale s možnosťou hromadného uplatnenia najmä v oblasti tvorby informačných a riadiacich systémov lokálneho významu, systémov počítačom podporovaného navrhovania, diagnostiky, riadenia experimentu a pod., (ich predstaviteľmi boli mikro- a minipočítače, v súčasnosti sú reprezentované širokým sortimentom osobných počítačov a pracovných staníc), špecializované, ktoré sa vyznačujú spôsobilosťou efektívne riešiť spravidla jednu úlohu, resp. veľmi úzky okruh úloh, podľa vopred určeného algoritmu a najčastejšie predstavujú komponent, ktorý je súčasťou väčšieho automatizačného celku: technologického zariadenia, riadiacich jednotiek, pripadne komplexných riadiacich a informačných systémov a pod. (v súčasnosti sa výpočtové prostriedky s uvedenou koncepciou označujú ako vnorené systémy).
Slovany
Rody
Od 18. stor. tu pôsobil rod Matuškovich a Polerecký.
Klasifikácia počítačových systémov
Flynnova klasifikácia
Reprezentuje jednu z najrozšírenejších klasifikácií číslicových počítačov z roku 1966, v ktorej sa uplatňuje hľadisko architektonickej koncepcie počítačov. Podľa Flynna sa architektúry počítačov rozlišujú v závislosti od súčasne spracúvaných údajových a inštrukčných prúdov prenášaných medzi procesorom a pamäťou pri vykonávaní výpočtového procesu. V súvislosti s uvedeným existujú štyri základné typy počítačových architektúr:
Yssandon
Yssandon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Nové Akvitánsko
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Korytnačka slonia
Korytnačka slonia (lat. Chelonoidis nigra) je najväčšia suchozemská korytnačka na svete, žijúca v súostroví Galapágy. Dospelé jedince môžu vážiť cez 200 kilogramov a merať 1,2 metra. Živí sa rastlinami.
Opis
Korytnačka slonia môže byť až 1,2 m dlhá a dosahuje hmotnosť 200 kg. Tvar panciera sa líši podľa poddruhu korytnačky: niektoré majú pancier sedlovitý a v prednej časti klenutý, čo im umožňuje zdvihnúť hlavu a dosiahnuť tak aj na vyššie zdroje potravy, iné majú pancier klenutý a živia sa nižšími rastlinami. Vždy je čierno sfarbený. Končatiny sú robustné, s krátkymi prstami.
Rozšírenie
Je to endemit súostrovia Galapágy. Toto súostrovie je sopečného pôvodu. Korytnačky tak žijú na veľmi úrodnej pôde, zároveň ale tiež na čiernom sopečnom popole, ktorý je vysoko výhrevný.
Biológia
Väčšinu života trávia pastvou v malých skupinách a vyhrievaním sa v mlákach alebo váľaním v blate. V období rozmnožovania sa samci stávajú teritoriálnymi a hľadajú partnerky. Technika zásnub je u samcov korytnačiek sloních nekompromisná. Len čo samec vyhľadá vhodnú samicu, drsne jej vnúti podriadené postavenie, hryzie a štípe ju do nôh, aby ju prinútil k nehybnosti. Potom sa vysunie na jej chrbát a pári sa s ňou.
Sú vajcorodé, samice vyhrabávajú v zemi jamy, kam potom kladú vajcia.
Ochrana
Hoci niektoré korytnačky slonie žijú zaručene dlhšie ako 100 rokov, druh je z hľadiska ochrany zraniteľný vo svojej existencii. Tieto korytnačky sú ohrozované hlavne v mladom veku introdukovanými zvieratami, napríklad potkanmi, mačkami a potravinovou konkurenciou v podobe kôz a dobytka.
Od roku 1965 sa snaží výskumná stanica Charlesa Darwina (Charles Darwin Research Station) na základe programu a repatriácie korytnačiek sloních pozdvihnúť ich upadávajúcu populáciu. Do marca roku 2000 bolo vypustených do prírody 1000 korytnačiek sloních.
Kamenice
Kamenice môže byť:
Záhorácka magistrála
vľavo|50px náhľad|vpravo|Magistrála vedie centrom Skalice. náhľad|vpravo|Mierne zvlnená krajina v okoli Unína. Záhorácka magistrála je turistická magistrála na Slovensku, spájajúca Skalicu s obcou Závod. Magistrála je značená červeným turistickým značením a vedie južnými výbežkami Bielych Karpát, okrajom Myjavskej pahorkatiny a Chvojnickou pahorkatinou. Celková dĺžka chodníka je 104,3 km, prevýšenie 1 743/1 753 metrov a odhadovaný čas na jeho prechod je 26:35 hodín.
Priebeh trasy
Magistrála začína na skalickej železničnej stanici, odkiaľ vedie cez námestie v centre k východnému okraju mesta. Za rázcestím Salaš vstupuje do CHKO Biele Karpaty a pokračuje vrcholmi Čupy, Tlstá hora , Machnáč , Zrubenec , Osypné hory  a Bukovinu  na najvyšší bod magistrály,  vysoké Tri kopce. Chodník pokračuje hrebeňom na pohraničný vrch Kobyla, kde sa stretávajú tri červené trasy a na magistrálu sa pripája trasa z moravskej Strážnice. Po krátkom úseku, vedenom na moravskej časti pohoria, sa na Slovensko vracia v osade Šance a pokračuje južným smerom, zvlneným územím Myjavskej pahorkatiny s mnohými usadlosťami k Sobotištu. Rovinatým terénom mierne klesajúceho údolia riečky Teplica míňa vodnú nádrž Kunov a vchádza do okresného mesta Senica.
V blízkosti senického letiska prekračuje rieku Myjava a lesnatým územím v blízkosti vojenského obvodu Záhorie vedie obcami Bílkove Humence, Lakšárska Nová Ves a Studienka  do obce Závod , kde magistrála na železničnej zastávke končí.
Xenón z Lepreosu
Xenón (Xenón) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v 4. stor. pred Kr.
Xenón, syn Kallitea z trifylského Lepreosu, bol v Olympii korunovaný vencom na 105. hrách v roku 360 pred Kr. za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. Túto súťažnú disciplínu zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy. Staroveký grécky cestovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí Olympiu navštívil, uvádza, že v olympijskej Altide videl i jeho sochu. Nápis na jej podstavci hlásal, že bola dielom sochárskeho majstra Pyrilampa z Messény.
Rad červenej hviezdy
Rad pozostával z emailovanej červenej päťramennej hviezdy, v strede s bielym kovovým vyobrazením vojaka nesúceho pušku. Pod vojakom je nápis „CCCP“ (ZSSR) a okolo sa vinie motto: „Proletári všetkých krajín, spojte sa!“ Na spodnej časti je kosák a kladivo.
Rad sa nosil na pravej strane uniformy bez príslušnej tmavočervenej stuhy so strieborným pásikom v strede. Tá sa mohla nosiť namiesto samotného Radu pri menej slávnostných príležitostiach.
Arbusigny
Arbusigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Dimitris Christofias
Dimitris Christofias (* 29. august 1946, Kato Dikomo, Cyprus† 21. jún 2019) bol cyperský politik, bývalý predseda komunistickej strany AKEL, za ktorú kandidoval na prezidenta, ktorým bol v rokoch 2008 – 2013. Je ženatý s Elsou Christofiu, rozpráva anglicky a rusky. Narodil sa v dedine Kato Dikomo, v kraji Kerynia (dnes v okupovanej tureckej zóne). Je proti spojeniu sa s tureckou časťou ostrova a tiež sa usiluje o uzatvorenie britských vojenských základní na Cypre.
Arbusigny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bermering
Bermering je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dimitris Christofias
Kariéra
V roku 1991 bol prvýkrát zvolený do parlamentu, ako kandidát kraja Kerynia. V roku 2006 sa stal predsedom komunistickej strany, ktorým bol až do svojho zvolenia za prezidenta v roku 2008, kedy sa podľa zákona musel stiahnuť zo strany. Svojim zvolením sa Christofias stal prvým komunistickým lídrom krajiny Európskej únie. Počas jeho vlády sa Cyprus od júla 2012 stal po prvýkrát predsedníckou krajinou Európskej únie. V dôsledku gréckej dlhovej krízy sa dostali do hlbokej recesie aj cyperské banky, ktoré boli silno nadviazané na grécke banky. Christofias bol preto nútený požiadať EU o pôžičku z eurovalu. Ako sa sám vyjadril, krízu prežívajú len cyperské banky, v dôsledku gréckej krízy, samotná ekonomika štátu však problémy nemá. Najskôr sa chcel kvôli pôžičke obrátiť na Rusko, no čelil kritike zo strany Európy. Christofias vo februárových voľbách (2013) nekandidoval, no komunistický a stredoľaví kandidáti Malas a Lilikas boli porazení stredopravým kandidátom Nikosom Anastasiadisom, ktorí podporuje úsporné opatrenia a medzinárodnú pôžičku.
Bee Gees
(The) Bee Gees bolo spevácke trio bratov Barryho, Robina a Maurice Gibbovcov, ktorých umelecká kariéra trvala od roku 1958 do roku 2003 (po Mauriceho smrti jeho bratia prestali vystupovať pod názvom Bee Gees). Narodili sa na ostrove Man anglickým rodičom, ktorí sa v roku 1958 presťahovali do Austrálie. Najrozšírenejšia verzia pôvodu názvu hovorí, že názov skupiny pochádza zo skratky B. G., ktorá vznikla z názvu „The Brothers Gibb“. Podľa britskej wikipédie je však za názvom fonetické znenie (v angličtine) iniciálok Barryho Gibba, ktoré boli totožné s autorom názvu skupiny Billom Goodom (umožnil im privyrábať si hudbou počas školy a predstavil ich tiež vtedajšiemu významnému DJ Rádia Brisbane Billovi Gatesovi) - prišiel s názvom BG's. Neskôr ho len upravili na The Bee Gees.
Bratia Gibbovci sa počas svojej kariéry stali jednými z najúspešnejších hudobných umelcov všetkých čias.
LP
Štúdiové:
Koncertné:
Výberové:
Soundtracky:
Apoštolský palác
right|thumb|270px|Pohľad na Apoštolský palác a pravé krídlo Berniniho kolonády z [[Piazza San Pietro|Námestia svätého Petra]] right|thumb|270px|Okno Apoštolského paláca, z ktorého sa [[Rímsky pápež|pápeži tradične prihovárajú pútnikom, napr. počas nedeľnej modlitby Anjel Pána. Na fotografii pápež Benedikt XVI.]] Apoštolský palác predstavuje komplex budov postavených prevažne medzi 13. až 16. storočím, situovaný severne od Baziliky svätého Petra vo Vatikáne, súčasť Vatikánskych múzeí. Nachádza sa v ňom Vatikánska knižnica, zahŕňa miesto voľby pápežov – Sixtínsku kaplnku. Súčasný pápež František si po zvolení za pápeža ako miesto svojho pobytu nezvolil byt v Apoštolskom paláci, ale byt v Dome sv. Marty.
Vo svetovom meradle predstavuje dnešný Apoštolský palác unikátny stavebný a historicko-umelecký komplex.
Vznik a história paláca
Prvým oficiálnym sídlom pápeža v Ríme bol palác v Lateráne. V 4. storočí daroval Konštantín I., prvý kresťanský cisár, pozemok pod dnešným Lateránskym palácom pápežskej kúrii. Pápež Miltiades na takto získanom pozemku postavil budovu, predchodcu dnešného paláca, ktorá sa vzápätí stala oficiálnym pápežským sídlom. Nepokojný stredovek primäl ďalších pápežov, aby pokračovali v jeho rozširovaní a opevňovaní. Inocent IV. (1243 – 1254) dal pristavať nové krídlo, ktoré potom ďalej predĺžil Mikuláš III. (1277 – 1280).
I keď pápeži sídlili v paláci v Lateráne, pri svätopeterskej bazilike už existovala stavba s pápežskými obytnými miestnosťami. Prvá výstavba tunajšieho paláca spadá ešte do obdobia pontifikátu pápeža Symacha (medzi r. 498 – 514), keď bol pápež okolo roku 500 nútený opustiť Laterán.
Symachov palác existoval až do prvej polovice 12. storočia keď ho pápež Eugen III. dal nahradiť novým palácom. Inocent III. ho dal na začiatku 13. storočia, s úmyslom zriadenia stálej pápežskej rezidencie, prestavať a rozšíriť na pevnosť. Jediným pamätníkom tejto stavby sa do dnešných dní zachovala veža v jednom rohu tzv. Papagájového nádvoria (Cortile del Papagallo).
left|náhľad|250px|Cortile della Pigna (Nádvorie so šiškou) s trojposchodovou nikou od [[Pirro Ligorio|Pirra Ligoria. Meno dostalo toto nádvorie po kolosálnej bronzovej píniovej šiške, ktorá tu bola premiestnená z átria starej Baziliky svätého Petra. Zdobí dvojité schodisko od Michelangela]]Nástup 14. storočia znamenal prelom v histórii pápežských sídel na území Ríma. V marci 1309 pod vplyvom okolností pápežská kúria presídlila do juhofrancúzskeho Avignonu a Lateránsky palác prestal byť úradným sídlom pápeža. Ďalších takmer sedemdesiat rokov bol opustený, chátral, a jeho veľkú časť dokonca zničil oheň.
Keď Gregor XI. po svojom návrate z exilu v Avignone v roku 1377 našiel Lateránsky palác v takomto stave, rozhodol sa pre usídlenie kúrie vo Vatikáne, ktorý sa tak stal oficiálnym pápežským sídlom. Keďže pôvodný Apoštolský palác v stave poslednej prestavby z 13. storočia nespĺňal súčasné požiadavky, dal Mikuláš V. (1447 – 1455) príkaz k položeniu základov nového paláca. Jeho jadrom sa stal štvorcový areál postavený okolo pôvodného Cortile del Papagallo.
Za pontifikátov ďalších pápežov sa areál rozrastal o ďalšie prístavby. Za Sixta IV. vznikla Sixtínska kaplnka a za Alexandra VI. boli pripojené Borgiove apartmány (Appartamento Borgia) spolu s vežou, ktoré sa tak stali novým obytným traktom. Inocent VIII. dal na najvyššom bode Vatikánskeho pahorku založiť Belvederský palác (Palazzo del Belvedere), ktorý Donato Bramante za pápeža Júliusa II. spojil rozsiahlym Belvederským nádvorím (Cortile del Belvedere) so staršími palácovými stavbami.
Antonio da Sangallo mladší z poverenia Pavla III. začal v prvej polovici 16. storočia s výstavbou Kráľovskej sály (Sala Regia) a Pavlínskej kaplnky (Capella Paolina).
Posledná väčšia prestavba komplexu Apoštolského paláca, podľa plánov Domenica Fontanu, prebehla v roku 1590, v poslednom roku pontifikátu pápeža Sixta V. Palác bol vtedy rozšírený o krídlo popri dnešnej Berniniho kolonáde na Námestí svätého Petra. Dodnes sa v tomto krídle nachádzajú pápežove súkromné apartmány. Rovnaký architekt je autorom palácového krídla s knižnicou, ktoré dalo vzniknúť druhému nádvoriu zvanému Cortile della Pigna.
Uvedené zmeny možno považovať za posledné významnejšie, ktoré dali dnešnému Apoštolskému palácu definitívny vzhľad. Všetky ďalšie prestavby už prebiehali v súlade s rozširovaním priestorov pre expozície Vatikánskych múzeí: za Pia VII. (1800 – 1823) vzniklo tzv. Nové krídlo (Braccio Nuovo) a Pius IX. (1922 – 1939) dal vybudovať Pinakotéku a monumentálny vchod do múzeí.
center|thumb|650px|Pohľad na [[Piazza San Pietro|Námestie svätého Petra. Dominuje mu Bazilika svätého Petra s Berniniho kolonádou, egyptským obeliskom a Apoštolským palácom]]Ešte jedenkrát v histórii rímskeho pápežstva sa najvyšší pontifik rozhodol opustiť územie Vatikánu. Keďže sa Vatikán rozkladal na nízko položenom území v blízkosti Tiberu, kde vzhľadom na časté záplavy hrozila malária, dal pápež Gregor XIII. (1572 – 1585) v roku 1574 postaviť nový palác na Quirináli, spočiatku slúžiaci ako letné pápežské sídlo. Za pápeža Klementa VIII. (1592 – 1605) bol tento palác vyhlásený za stále pápežské sídlo. Nasledujúcich takmer tristo rokov sa tu striedali ďalší pápeži. Až v roku 1870 bol Pius IX. nútený vzdať sa ho a presídliť do Apoštolského paláca vo Vatikáne. Pápež toto sťahovanie bral iba ako dočasné riešenie. Pápeži sa však do paláca na Quirináli už nikdy nevrátili. Opustený palác sa stal oficiálnou rezidenciou talianskych kráľov a dnes je sídlom prezidenta Talianskej republiky.
V súčasnosti sídli v Apoštolskom paláci štátny sekretár a ďalšie úrady. Pápež sa zdržiava v pápežských komnatách na treťom poschodí.
Raffaelove siene
left|thumb|230px|Pohľad do Stanza della Segnatura s [[Raffaelovými freskami Parnas a Aténska škola]]Raffaelove siene sú popri Sixtínskej kaplnke najznámejšími a návštevníkmi najviac vyhľadávanými priestormi Apoštolského paláca. Štyri miestnosti (Stanza della Segnatura, Stanza di Eliodoro, Sala di Constantino a Stanza dell'Incendio di Borgo) za svoje pomenovanie vďačia veľkému renesančnému umelcovi Raffaelovi Santimu, ktorého v rokoch v rokoch 1508 – 1509 poveril pápež Július II. ich výmaľbou. Osobne sa však Raffael podieľal na výzdobe iba dvoch z nich (Stanza della Segnatura a Stanza di Eliodoro); fresková výmaľba v ostatných dvoch miestnostiach pochádza od Raffaelových následníkov Gianfrancesca Penniho, Giulia Romana a Raffaellina del Colle.
Na freskách sa striedajú biblické výjavy s mytologickými a tie so starovekými historickými príbehmi. Všeobecne možno povedať, že fresky v Raffaelových sieňach oslavujú víťazstvo „bojovného pápeža“ Júliusa II. nad protivníkmi.