cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale žien 2017
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale žien 2017 bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev Európy UEFS vo futsale AMF žien, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konal sa v dňoch od 5.8. decembra 2017 v Lloret de Mar, v Katalánsku, za účasti 4 tímov. Turnaj žien sa konal spolu turnajom mužov do 21 rokov. Nováčikom podujatia bolo družstvo Nórska. Katalánsko organizovalo ženský európsky šampionát druhýkrát, keď hostilo toto podujatie v roku 2015, v meste Santa Coloma de Farners. Zápasy sa odohrali v aréne Pavelló Els Saioners s kapacitou 500 miest. Víťazstvo obhájilo 🇷🇺, ktoré sa v jedinej hranej skupine umiestnilo pred 🇧🇪 a 🇳🇴.
Copywriting
Tento termín vznikol spojením dvoch slov: copy (výraz pre reklamný text) a writing (písanie). Cieľom copywritingu je vhodne napísať text tak, aby presvedčil potenciálneho zákazníka k nákupu produktu alebo služby a zároveň prehĺbil pozitívne vnímanie značky (brandu).
Osoba, ktorá sa venuje copywritingu, sa označuje ako copywriter.
V oblasti copywritingu je možné rozlíšiť dva rozmery: online copywriting (písanie reklamných textov pre internetové prostredie) a offline copywriting (offline využitie prevažne v tlači, napríklad texty pre časopisy, katalógy, letáky atď.)
Stredoslovenská galéria
Stredoslovenská galéria v Banskej Bystrici je “regionálnou galériou s programovým zameraním na prezentáciu, výskum a tvorbu zbierky moderného a súčasného umenia”. Súčasťou galérie je aj stála expozícia Dominika Skuteckého. Založená bola v roku 1956.
Galéria
Od založenia v roku 1956 pri Krajskom vlastivednom múzeu prešla viacerými správcami. Do roku 2007 fungovala pod menom Štátna galéria v Banskej Bystrici. Odvtedy je v pôsobnosti Banskobystrického samosprávneho kraja. V stálej expozícii Dominika Skuteckého prebieha od roku februára 1994 stála výstava 50 diel tohto slovenského realistického maliara prelomu 19. a 20. storočia. . Medzi ďalšie výstavy patrí Architektúra Slovenska pred a po roku 1989 v spolupráci so Spolkom architektov Slovenska, Predpremiéra 20 rokov fotografie na VŠVU, Výstava doktorandov Fakulty výtvarných umení v Banskej Bystrici - Roman Rembovský, Juraj Valica, Galéria F, B. Bystrica 1980-1990 (2000) a iné. Galéria spolu s mestom Banská Bystrica a garantom Akadémiou umení usporiadala tiež súťažné bienále dizajnu LOGO 2010 ako aj Putovanie do krajina zázračna - Slovenské divadlá deťom o detskom divadle. Galéria hosťuje aj putovné výstavy zo slovenských a zahraničných galérií.
Stredoslovenská galéria ponúka aj knižnicu/študovňu s prístupom ku monografiám, katalógom a odborným publikáciám o umení Slovenska aj zahraničia. Priestory galérie tiež slúžia na prednášky, semináre a dajú sa tiež prenajať.
Priestory Stredoslovenskej galérie
Stredoslovenská galéria realizuje svoju výstavnú činnosť v troch budovách v historickom centre Banskej Bystrice. Krátkodobé výstavy sú organizované v budove bývalej banskobystrickej radnice Praetóriu a v Bethlenovom dome. Stála expozícia Dominika Skuteckého je v situovaná v jeho pôvodnej neorenesančnej vile postavenej podľa vlastníkovho návrhu v roku 1896. Dom stojí na Hornej ulici č. 55 Dnes je sídlom permanentnej výstavy jeho diela, znovuotvorenej 14. februára 2012. V roku 2008 bol v priestoroch bývalého štúdia tejto vily zriadená nová časť galérie zvaná room 19_21. Tento priestor je určený výstavám umelcov hlavne mladšej generácie. Galéria má k dispozícii spolu 938,7m² výstavných priestorov.
Ocenenia
Stredoslovenská galéria bola viackrát ocenená Ministerstvom kultúry SR ako Galéria roka (za roky 2016, 2018 a 2020).
Arthur Melo
Brazília
Arthur začal svoju kariéru vo svojom rodnom klube Goiás vo veku dvanásť rokov. V roku 2010 sa po návrate z mládežníckeho turnaja presťahoval do Grêmia.
V januári 2015, po jeho pôsobivom vystúpení v Copa São Paulo de Futebol Júnior, bol preradený z mládežníckeho tímu Grêmio pod vedúcim prvého tímu Luizom Felipem Scolarim. Nečakane začal proti tímu Aimoré v Campeonato Gaúcho. V roku 2016 si odbil svoj ligový debut v poslednom zápase sezóny, pri prehre s tímom Botafogo.
V roku 2017 sa stal hráčom prvého tímu po pravidelnej sérii dobrých výkonov v Primeira Liga a Campeonato Gaúcho. Pri svojom debute v Copa Libertadores, remizoval proti Club Guaraní. Jeho štýlom hrania pripomínal španielskeho záložníka Andrésa Iniestu a prilákal tým záujem zo strany európskych klubov, ako je Chelsea, FC Barcelona a Atlético Madrid. V máji Arthur zaznamenal svoj prvý profesionálny gól, a to v zápase proti Fluminense pri výhre v Copa do Brasil.
Barcelona
Dňa 9. júla 2018 bol oficiálne predstavený ako hráč veľkoklubu FC Barcelona. Prestupová čiastka sa mala pohybovať okolo 40 miliónov eur, Arthur prebral číslo dresu 8 po legende Barcelony Andrésovi Iniestovi.
Žizdra (rieka)
Žizdra je rieka v Kalužskej oblasti v Rusku. Je 223 km dlhá. Povodie má rozlohu 9 170 km².
Opis
Preteká Stredoruskou vysočinou. Hlavné prítoky sú Resseta a Vytebeť sprava a Serena zľava. Je to ľavý prítok Oky (povodie Volgy).
Zdroj vody je snehový a dažďový. Priemerný prietok vody pri meste Kozelsk činí približne 35 m³/s. Zamŕza na konci novembra a rozmŕza na začiatku apríla.
Bukové vrchy (Bükk)
Bukové vrchy je krasové a vápencové pohorie v Hevešskej župe a Boršodskej-abovskej-zemplínskej župe v Maďarsku. Má rozlohu skoro a je najväčšou súvislou lesnou oblasťou v Maďarsku. Veľkú časť od roku 1977 zaberá Národný park (Bükki Nemzeti Park). Je to jediné pohorie v Severomaďarskom stredohorí, ktoré nie je sopečného pôvodu. Najvyšší bod pohoria a zároveň tretí najvyšší vrch Maďarska je Szilvási-kő s výškou
Najvyššie vrchy
Ďalšie vrcholy: Bálvány (956 m.n.m.) a Tar-kő (949 m n.m.) a ďalších cca. 50 vrcholov sa týči nad 900 metrov, z toho 11 nad 950 – 959 m. V zozname 100 najvyšších maďarských vrchov má absolútnu väčšinu pohorie Bukové vrchy, keďže v zozname má 59 vrcholov.
Jaskyne
Známych je tu viac ako 1 100 jaskýň, z ktorých viaceré je možné navštíviť bez akéhokoľvek školenia. Slávne jaskynné kúpele v Miskolctapolca sú napájané termálnym prameňom. 52 jaskýň je vysoko chránených. Nachádza sa tu niekoľko jaskýň obývaných pravekými ľuďmi, v ktorých sa našli významné nálezy. V Bukových vrchoch sa nachádza najhlbšia jaskyňa Maďarska, 274 metrov hlboká jaskyňa Bányász. Najdlhšou jaskyňou je jaskyňa István-lápai, ktorá je 5. najdlhšou jaskyňou v Maďarsku. náhľad|Bukové vrchy pri obci [[Bélapátfalva]]
Geológia
Pohorie Bukové vrchy geologicky tvorí samostatnú jednotku označovanú ako bükkikum, zaraďovanú k väčšiemu celku kompozitnej jednotky Pelso. Samotné bükkikum tvoria tri príkrovy, spodný bukkský parautochtón (príkrov Nagyfennsík) a nad ním ležiace príkrovy Kissfennsík a Mónosbél-Szarvaskő. Pohorie tvoria vrchnopaleozoické klastiká a hlavne triasové, menej jurské karbonáty (vápence, dolomity). Príkrov Mónosbél-Szarvaskő obsahuje relikty subdukčnej melanže s ofiolitmi (bazalty, dolerity a gabrá) ako aj sedimentami (ílovce, pieskovce).
Rukopisy Mŕtveho mora
thumb|Časť zvitku s textom [[kniha Izaiáš|Izaiáša (Iz 57,17-59,9; 1QIsab)]] Rukopisy Mŕtveho mora (iné názvy: Zvitky od Mŕtveho mora, Kumránske zvitky , Kumránske rukopisy , qumránske rukopisy , Rukopisy od Mŕtveho mora ) sú nálezy starovekých zvitkov a ich zlomkov nájdených neďaleko Mŕtveho mora, najmä v Kumráne. Zvitky obsahujú biblické a ďalšie náboženské texty.
Okolnosti nálezu nie sú príliš jasné. Zvitky objavili v roku 1947 (niekedy je uvádzaný rok 1946) traja beduíni – pašeráci, ktorí chceli svoj nález dobre speňažiť. Zvitky boli zverejnené v roku 1948. Metropolita Samuel, ktorý časť zvitkov odkúpil (druhú časť kúpil krátko nato Eleazar Sukenik), ich v roku 1949 dal preskúmať a odviezol ich do USA. V roku 1954 sa zásluhou jeruzalemského docenta Jigaela Jadina vrátili do Izraela a boli umiestnené do Svätyne knihy. Druhá dôležitá zbierka spisov je v Rockefellerovom múzeu – archeologickom múzeu v Jeruzaleme. Múzeum v roku 1966 znárodnilo Jordánsko a po Šesťdňovej vojne ho získal Izrael.
Zmienky o rukopisoch
Objav zvitkov bol veľkým prekvapením, hoci existovali určité indície, ktoré existenciu týchto zvitkov naznačovali ]. Origenes (cca 185 – 253), ktorý v Cézarei Prímorskej založil kresťanskú akadémiu, sa zmieňuje o zvitkoch nájdených „v jaskyni neďaleko Jericha“. Jeho svedectvo potvrdzuje aj Eusebios z Kaisareie. O textoch v jaskyniach u Jericha sa zmieňuje o niekoľko storočí neskôr tiež Timotheus I. (nestoriánsky patriarcha, 8. storočie).
Moderné nálezy
thumb|Mapa nálezov zvitkov od Mŕtveho mora
Kumrán
V roku 1947 (niekedy sa uvádza rok 1946) objavili beduíni v Júdskej púšti jaskyňu (neskôr označovaná ako 1Q, teda „prvá kumránska jaskyňa“) a v nej zvitky. Beduíni sa snažili nález predať. Kupca našli v sýrskom biskupovi Samuelovi, ktorý ukázal zvitky bádateľom z Hebrejskej univerzity v Jeruzaleme, ktorí zvitky identifikovali – najdlhší z nich (7,43 m) obsahoval text Izaiáša z 2. storočia pred Kr. Keď beduíni zistili, že ich tovar má odbyt, začali rýchlo dvíhať cenu. Zvitky začal skupovať tiež Eleazar Sukenik, profesor Hebrejskej univerzity. Z nedostatku finančných prostriedkov sa obrátil na Americkú školu pre výskum Orientu v Jeruzaleme, ktorá 11. apríla 1948 vydala o náleze zvitkov tlačovú správu, a o náleze sa tak dozvedel celý svet.
Jošihide Suga
Mladosť a začiatky politickej kariéry
Suga sa narodil v roku 1948 v prefektúre Akita do farmárskej rodiny, ktorá pestovala jahody. Otec Wasaburo predpokladal, že syn prevezme rodinný obchod s jahodami, Jošihide však o to nemal záujem. Po ukončení strednej školy sa Jošihide Suga preto presťahoval do Tokia, kde začal v roku 1969 študovať a následne získal titul bakalára práv na Univerzite Hosei.
Rukopisy Mŕtveho mora
Wádí Murabba’at
Kým v Kumráne prebiehal sústavný archeologický prieskum, ktorý následne odhalil ďalších 10 jaskýň, očíslovaných postupne 2Q – 11Q (1952 2Q – 4Q; 1953 5Q – 6Q; 1955 7 Q – 10 Q; 1956 11Q), objavili beduíni na jeseň 1951 ďalšiu jaskyňu. Išlo o Wádí Murabba'at (častejšie sa používa toto arabské meno, niekedy sa však možno stretnúť aj s hebrejským Nachal Darga). Archeologického výskumu sa ujali jordánski archeológovia a Roland de Vaux OP. Zistili, že jaskyne v tomto wádí, boli využívané už od konca 4. tisícročia pred Kr. Najstarší nájdený rukopis pochádzal z roku 650 pred Kr. a najnovšie predmety zo 14. storočia. Najviac predmetov však pochádzalo z obdobia Bar Kochbovho povstania, kedy sa tu v poslednej zúfalej fáze Židia ukryli a zanechali po sebe okrem bežných nástrojov aj svoje mince a množstvo hebrejských, aramejských a gréckych rukopisov, vzácne sú najmä Bar Kochbove vlastnoručné listy. Rimania, ktorí Židov objavili a nechali ich vyhladovať, v jaskyniach zase nechali latinské listiny.
Masada
V rokoch 1963 a 1965 prebiehal archeologický výskum pod vedením Jigaela Jadina a za pomoci mnohých dobrovoľníkov z celého sveta na Masade, kde stála pevnosť Herodesa Veľkého, do ktorej počas Prvej židovskej vojny utiekli zeloti a esejci. Tí sem priniesli (možno už pred začiatkom povstania) niektoré svoje zvitky, ktoré potom v zhone ukryli pred blížiacimi sa Rimanmi pod podlahu masadskej synagógy, a zvitky tak boli zachránené. Nálezy sú písané (okrem hebrejčiny) v aramejčine i gréčtine, čo svedčí o dvojjazyčnosti bežného obyvateľstva.
Jošihide Suga
Vedúci tajomník vlády (2012-2020)
Počas svojho pôsobenia v japonskom parlamente sa Suga stal blízkym spojencom vtedajšieho vedúceho tajomníka vlády vo vláde Džuničira Koizumiho, Šinza Abeho. Keď sa Abe po prvý raz v roku 2006 stal predsedom vlády, menoval Sugu vo vláde do funkcie ministra pre vnútorné záležitosti a komunikácie. Neskôr po opätovnom Abeho zvolení za premiéra v decembri 2012 sa stal Suga vedúcim tajomníkom vlády. Na tomto poste zotrval počas celého obdobia Abeho vládnutia, čím sa stal najdlhšie slúžiacim vedúcim tajomníkom vlády v histórii krajiny.
Po avizovanom odstúpení premiéra Šinza Abeho Suga ohlásil záujem o post predsedu vlády a stal sa ako pokračovateľ Abeho línie jedným z hlavných favoritov. Vo voľbe v rámci frakcií LDP nakoniec Suga získal 377 z celkových 534 platných hlasov vládnych a regionálnych poslancov strany. Vo voľbe tak s veľkým náskokom porazil bývalého ministra obrany Šigeruho Išibu a bývalého ministra zahraničných vecí Fumia Kišidu.
Rukopisy Mŕtveho mora
Pôvod
Hoci súvislosť medzi sídliskom v Kumráne a rukopismi bola mnohými teóriami spochybňovaná, dnes je všeobecne akceptované, že jaskyne spravovali esejci. To však neznamená, že kumránska komunita vytvorila všetky rukopisy. Autormi veľkej časti rukopisov (možno väčšiny) sú skutočne esejci, mnohé zvitky však boli do Kumránu prinesené, aby esejci mohli študovať myslenie rôznych židovských hnutí.
Jošihide Suga
Predseda vlády (2020-)
Po svojom vymenovaní cisárom Naruhitom sa stal prvým novým premiérom Naruhitovej éry Reiwa. Suga vyhlásil, že jeho obdobie v úrade premiéra bude zamerané na pokračovanie politík a cieľov Abeho administratívy, vrátane súboru hospodárskych politík Abenomika, snahy o revíziu článku č. 9 japonskej ústavy a zabezepčenia vydania unesených občanov Japonska z KĽDR.
Vo svojom prvom prejave počas virtuálneho zasadnutia Valného zhromaždenia OSN v septembri 2020 sa Suga zameral na potrebu globálnej spolupráce pre zvládnutie pandémie koronavírusu.
Rukopisy Mŕtveho mora
Vzhľad
Väčšina z nájdených rukopisov (je ťažké určiť, koľko percent z pôvodného množstva bolo vlastne nájdených – niektorí hovoria o 60 %, zdržanliví však iba o 6 %) bola napísaná na koži, menšia časť na pergamene. Objavili sa i dve zvláštnosti. Prvý bol otlačok papyrusu na hline – zlomok papyrusu sa už nedochoval, text v hline je však pomerne dobre čitateľný. Druhou zvláštnosťou bol medený zvitok vyhotovený z čistej medi, ktorý už nebolo možné rozvinúť, a tak bol rozrezaný postupne na pláty, ktoré potom boli položené vedľa seba, takže text bolo možné prečítať.
Jošihide Suga
Osobný život
Suga je ženatý, s manželkou Mariko majú troch synov.
Rukopisy Mŕtveho mora
Obsah
Texty rukopisov možno podľa obsahu rozdeliť takto: thumb|Svätyňa knihy v Jeruzaleme – múzeum venované Zvitkom od Mŕtveho mora
Jošihide Suga
Osobný život
V mladosti hrával bejzbal za stredoškolský tím, počas vysokej školy a po jej skončení bol zástupca kapitána miestneho tímu karate. Denne cvičí, ráno aj večer absolvuje po 100 drepov a ráno tiež 40-minútovú prechádzku, čo mu v minulosti odporučil doktor, aby schudol. Jeho mottom je "Kde je vôľa, tam je cesta".
Rukopisy Mŕtveho mora
Otázka kresťanských zlomkov
Veľkú kontroverziu dodnes vyvolávaju zlomky 7Q4 a 7Q5, ktoré v roku 1972 identifikoval José O'Callaghan ako 1Tim 3,16 – 4,1.3 a Mk 6,52n. Námietky, ktoré sa dosiaľ objavili, však neboli presvedčivé a väčšinou pochádzajú od ľudí, ktorí z rôznych dôvodov nechcú, aby sa kresťanské texty v Kumráne našli. Prvé kresťanské texty však pochádzajú z doby, kedy kresťanstvo bolo len jedným z prúdov židovstva a autormi týchto textov boli Židia. Kresťania sa snažili presvedčiť ostatných Židov, že mesiáš už prišiel – toto Židia (a najmä Esejci, ktorí príchod mesiáša veľmi očakávali) nemohli ignorovať a museli kresťanské učenie bližšie preskúmať, aby naň mohli reagovať – buď ho prijať, alebo odmietnuť. V roku 1999 sa preto vedci zaoberajúci sa zvitkami pri diskusii v Jeruzaleme zhodli na tom, že Kumrán je samozrejmým miestom pre židokresťanské spisy.
Fotografická dokumentácia
Od 20. januára 1952 do roku 1967 pracoval ako vedúci fotograf Palestínskeho archeologického múzea (PAM) Nadžíb Albina. V tomto období odfotil väčšinu múzejných zbierok, fragmentov a rukopisov pomocou širokopásmovej fluorescenčnej infračervenej fotografie (procesom známym ako reflected NIR photography ). Nadžíb pre múzeum zhromaždil viac než 1 750 veľkoformátových fotografických dosiek zvitkov. Okrem toho boli fotografie urobené na zvieracej koži, čo umožnilo dobre skladať fragmenty textov k sebe. Tieto snímky sa stali jednými z prvých fotografií v múzejnej zbierke a najkomplexnejšími na svete vo svojej dobe. Fragmenty a zvitky tak boli zaznamenané pred ich ďalším rozkladom spôsobeným pri skladovaní a sú často považované za najlepšie urobené kópie zvitkov. Niektoré z nasledujúcich deštrukcií boli priamym dôsledkom skladovania vo vlhkých pivniciach múzea a podmienok prostredia, ktorým múzeom dovolilo fragmenty a zvitky vystaviť, napríklad cigaretovému dymu, vrátane dymu z cigariet Nadžíba. V skutočnosti došlo i k poškodeniu Nadžíbovych negatívov PAM kvôli zlej archivácii a starostlivosti. Nadžíb Albina urobil päť nekompletných sád Zvitkov od Mŕtveho mora. Sady boli segmentovo zaznamenávané, triedené, až po zostavení formátu na výšku, ako ich poskladali odborníci múzea PAM; väčšina zvitkov a fragmentov bola fotografovaná aspoň trikrát. Nadžíb svoj postup a jednotlivé kroky so zvitkami zaznamenával do deníka, ktorý je dodnes v archíve Izraelského pamiatkového úradu.
V roku 1967 prešlo múzeum v dôsledku šesťdňovej vojny pod izraelskú správu. Na rozdiel od priebehu Suezskej krízy, sa Zvitky od Mŕtveho mora nesťahovali na bezpečnejšie miesto ako bola Osmanlı Bankası. V dôsledku toho utrpeli v tej dobe niektoré zbierky značné škody. Palestínski Arabi múzeum napadli a pokúsili sa ukoristiť časť obsahu, Nadžíb bol pod hrozbou zbrane požiadaný o odomknutie sklenených dosiek, na ktorých boli nasnímané zvitky. Ten zaklamal, povedal, že nemá kľúče, a dodal, že on sám je Arab. Po troch dňoch ho prepustili. Čoskoro potom, čo Arabi stratili kontrolu nad múzeom, používali izraelské ozbrojené sily časť múzea ako rozhľadňu.
Význam Rukopisov Mŕtveho mora
Texty majú obrovský význam najmä pre biblickú kritiku (hlavne textovú), pretože napomáhajú poznaniu jazyka, slovnej zásoby, štýlu či frázy. Zároveň tiež obsahujú mnoho variantov biblického textu (väčšina gramatického a pravopisného rázu), ktoré pomáhajú osvetľovať niektoré miesta v Biblii. Mnohé varianty sa zhodujú s textom Septuaginty, ktorá bola až donedávna často považovaná za pokleslý preklad. Kumránske zvitky však ukázali, že Septuaginta je dosť verným prekladom – avšak inej predlohy, než z ktorej vychádzali masoreti (a dnešné vydanie Tanachu).
Veľký význam majú zvitky samozrejme pre poznanie podoby judaizmu v období druhého Chrámu, o. i. teda doby, v ktorej vznikalo kresťanstvo. Texty tak pomáhajú lepšie pochopiť súvislosti vzniku kresťanstva.
Podmorské múzeum v Cancúne
Podmorské múzeum v Cancúne (, známe aj ako MUSA) je múzeum a nezisková organizácia so sídlom v Cancúne v Mexiku, ktorá sa venuje umeniu ochrany prírody. V múzeu je celkovo 500 sôch od viacerých medzinárodných a miestnych sochárov s tromi rôznymi galériami ponorenými medzi 3 a 6 metrami hlboko v oceáne v Národnom morskom parku Cancún. Múzeum založil riaditeľ Marine Park Jaime González Cano s cieľom zachrániť neďaleké koralové útesy poskytnutím alternatívnej destinácie pre potápačov. Výstaba začala v roku 2009 a oficiálne bolo otvorené v novembri 2010.
História
Začiatkom roku 2008 začal Jaime González Cano vytvárať plány na podvodné múzeum, ktoré by príroda sformovala do koralového útesu.
Dr. Jaime González Cano, riaditeľ národného parku Costa Occidental Isla Mujeres, Punta Cancún y Punta Nizuc, videl, že prírodné koralové útesy poškodzujú turisti, kotvy a potápači. Najmä najväčší koralový útes v Cancúne, Manchones utrpel najväčšie škody, pretože ho najčastejšie navštevujú potápači a šnorchlisti.
Začiatkom roku 2005 González Cano navrhol vtedajšiemu prezidentovi Cancúnskej námornej asociácie, Robertovi Díazovi Abrahamovi myšlienku presunúť šnorchlistov a potápačov do oblasti, kde by boli umiestnené betónové útesy s niektorými koralmi, aby ich odtiahli od útesu Manchones. V januári 2008 Díaz Abraham od projektu odišiel, pretože veril, že bude trvať ešte mnoho rokov, kým umelé koralové záhrady vykvitnú a stanú sa atrakciou, ale González Cano trval na svojom a zorganizoval stretnutie, na ktorom predstavil myšlienku nasadenia betónových sôch ako umelých biotopov poradnému výboru pre námornú turistiku. Toto navrhol ako stratégiu na presmerovanie návštevníkov z koralových oblastí poškodených hurikánmi a dôsledkov návštevníkov. Po výskume, v rámci ktorého hľadal podvodnú sochu, sa Dr. González Cano stretol s Jasonom Taylorom, ktorý bol priekopníkom vo využívaní podvodných sôch na vytváranie umelých útesov na projekte v Grenade, kde demonštroval hodnotu umenia v ochrane prírody. V tom čase bol inštruktorom potápania v Karibiku, čo mu tiež umožnilo vidieť umenie inak.
Poradný výbor pre námornú turistiku, kde Roberto Díaz hral dôležitú úlohu ako prezident námornej asociácie, súhlasil s myšlienkou a plánom, ktorý predložil Dr. González Cano pre sériu umelcov na vytvorenie podvodného múzea sôch. S podporou federálnych fondov, účasťou komunity a finančnými prostriedkami od Nautical Association Trust, MUSA pozvala a najala Jasona Taylora, aby urobil počiatočnú prácu na výrobe prvých 4 sôch z viac ako 500, ktoré boli nasadené. Keď začal stavať prvé sochy, pracovníci národného parku pod vedením Dr. Gonzáleza Cana a v spolupráci s Robertom Díazom ako prezidentom námornej asociácie vypracovali hodnotenie vplyvu na životné prostredie (EIA), ktoré od októbra 2009 poskytuje právny základ na rozmiestnenie 1 412 umelých biotopov v 10 lokalitách (galériách) národného parku na nasledujúcich 50 rokov. Park bol obohatený dielami ďalších medzinárodných umelcov ako mexická umelkyňa Karen Salinas Martinez (vyrezávané SEASCAPES), mexický umelec Rodrigo Quiñones Reyes (vyrezávaná BIOMAP), anglická umelkyňa Jessica Miles a Nelson Gamboa z Kolumbie vrátane vynikajúceho tímu miestnych pracovníkov. Prvé štyri sochy boli rozmiestnené pod vodou v novembri 2009 a väčšina Taylorovej sochy Tichá evolúcia bola nainštalovaná do konca roku 2010. Múzeum oficiálne otvorili 27. novembra 2010, krátko pred začiatkom klimatického summitu v Cancúne.
Do konca roku 2013, päť rokov po založení MUSA, bolo na dne oceánu umiestnených celkovo 500 betónových sôch. 477 je vystavených v galérii Manchones a 23 v galérii Nizuc. Okrem toho sa 26 replík a jeden originál nachádza v návštevníckom centre na Plaza Kukulcán, nákupnom stredisku v hotelovej zóne v Cancúne. V roku 2013 navštívilo MUSA viac ako 100 000 návštevníkov z 500 000, ktorí navštívili Vládne chránené územie.
Múzeum
odkaz=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Volkswagen_Underwater_%2821722501543%29.jpg/220px-Volkswagen_Underwater_%2821722501543%29.jpg|náhľad| Auto Volkswagen v múzeu MUSA získala povolenie na potopenie 1 412 umelých biotopov (sôch) v 10 rôznych oblastiach v rámci Národného morského parku. Doteraz boli vyvinuté iba dva, útes Manchones so 477 sochami a Punta Nizuc s 23 štruktúrami. V novej galérii s názvom Chitales má byť umiestnená nová inštalácia kubánskeho sochára Eliera Amado Gila Blessings. Milovníci šnorchlovania, potápači a turisti môžu navštíviť podvodné exponáty prostredníctvom lode so skleneným dnom.
Na umiestnenie sôch na dno oceánu nechal Taylor vyrobiť špeciálny výťah pre sochy, aby sa počas presunu žiadna nepoškodila. Štyridsaťtonový žeriav bol umiestnený na komerčnom trajekte s cieľom spustiť sochy. Niektoré boli také ťažké, že ich do vody museli zdvihnúť pomocou zdvíhacích vakov. Sochy sú vytvorené z pH -neutrálneho morského betónu, vyrobeného s pomocou predstaviteľov morského parku a Cancúnskej námornej asociácie, a sú vytvorené nad zemou a vyčistené pred ponorením pod vodu, takže na nich nie sú žiadne chemikálie, ktoré by mohli poškodiť vodu, zvieratá alebo útes.
Tichá evolúcia Jasona de Cairesa Taylora pozostáva z viac ako 400 ľudských postáv zobrazených v interakcii s prostredím okolo nich s pozitívnym aj negatívnym vplyvom. Ukazuje, ako môžu ľudia žiť s prírodou a vytvoriť medzi nimi fungujúcu budúcnosť, ale aj to, ako ľudia poškodzovali prírodu, konkrétne koralové útesy, a neprejavujú žiadny súcit.
Taylor zasadil kúsky koralov z poškodených útesov na niektoré z prvých sôch. Tichá evolúcia je dvojdielna umelecká inštalácia: samotné podvodné sochy sú prvou časťou, zatiaľ čo druhou časťou je, ako ich príroda premení, keď rastú koraly a vytvára sa nový útes.
Jedna výstavná miestnosť je na brehu v nákupnom centre, Plaza Kukulcán, s 26 replikami a jednou originálnou keramickou sochou od Roberta Díaza Abrahama, The Ocean Muse.
Výhody
Podmorské múzeum má prospieť ochrane koralových útesov presmerovaním návštevníkov preč od prírodných útesových útvarov, zatiaľ čo poškodené koralové útvary sú obnovené a ošetrené znížením priameho vplyvu človeka. Umelé útesy zvyčajne vytvárajú potopené lode a iné predmety, ktoré sa potopili na dno oceánskeho dna. Sochy ako umelé biotopy sú novou technikou a materiálom pre rast koralov, prostriedkom umenia na záchranu oceánov. Keďže sochy boli vyrobené z pH neutrálneho cementu, koraly, morské riasy a riasy môžu rásť a vyvíjať sa lepšie ako na starej lodi. Stabilné konštrukcie so stabilnou základňou sú známe ako ideálne povrchy pre umelé útesy. Sochy majú v sebe aj otvory, ktoré umožňujú kolonizovať morskú zver a živiť sa koralmi. Koralové útesy pribudnú a zároveň aj podmorský život. Už po krátkom čase pod vodou začala sochy pretvárať príroda. Časom budú všetky sochy zakryté a ich postavy budú sotva viditeľné.
Múzeum tiež prospieva komunite tým, že priťahuje turistov. Jeden miestny sprievodca vyjadril obavy reportérovi, že samotné sochy budú poškodené, ale múzeum sa plánuje rozrásť a opraviť.
Basketbalová extraliga žien 1995/96
Basketbalová extraliga žien v sezóne 1995/96 bol 4. ročník extraligy basketbalistiek, najvyššej basketbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov I. liga žien. V sezóne účinkovalo 12 družstiev. Víťazom sa štvrtýkrát v rade stalo družstvo MŠK Sipox Ružomberok, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Cassoviou Košice.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala sa z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. Základnú časť odohralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 8 najlepších tímov postúpilo do play-off. Zvyšné 4 tímy odohrali nadstavbovú časť o konečné 9. až 12. miesto, ktorá určila zostupujúci tím v nasledujúcej sezóne. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Všetky zápasy play-off sa hrali na 2 víťazné zápasy.
Účastníci
Poznámka: Pred sezónou sa spojil klub BK Lokomotíva Bratislava, ktorého družstvo bolo zostupujúcim, s klubom Slávia UK Bratislava, ktorého družstvo vyhralo II. ligu, a vytvorili klub BK Slávia UK Lokomotíva Bratislava.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
La Mézière
La Mézière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Centrálny depozitár cenných papierov SR
História
Dňa 22. decembra 1992 vzniklo Stredisko cenných papierov SR Bratislava, a.s., (skrátene SCP SR) so sídlom  na Miletičovej ulici č. 3 v Bratislave, a to podľa zákona 600/1992 Zb. o cenných papieroch, ktorý bol prijatý Federálnym zhromaždením ČSFR 2. decembra 1992. Od 19. marca 2004 pôsobilo SCP SR už podľa nového zákona 566/2001 Z.z. o cenných papieroch a investičných službách a ten platí so zmenami a doplnkami aj pre CDCP SR, na ktoré sa SCP SR premenovalo 7. januára 2004. Od 28. januára 2019 pracuje CDCP SR aj v súlade s Nariadením Európskeho Parlamentu a Rady (EÚ). Jediným akcionárom CDCP SR je Burza cenných papierov v Bratislave, a to od 16. marca 2006.
Účastníci CDCP SR
CDCP SR poskytuje svoje služby len cez účastníkov. Tí pozostávajú z účastníkov systému vyrovnania  a z iných  trhových  infraštruktúr s prístupom do systému vyrovnania (napr.  Burza cenných papierov v Bratislave).
VANTAs
Vertikálne usporiadané polia uhlíkových nanorúrok (VANTA) sú jedinečnou mikroštruktúrou pozostávajúcou z uhlíkových nanorúrok orientovaných pozdĺžnou osou kolmo na povrch substrátu. Tieto VANTA účinne zachovávajú a často zvýrazňujú jedinečné anizotropné vlastnosti jednotlivých uhlíkových nanorúrok a majú morfológiu, ktorú možno presne kontrolovať. VANTA sú preto široko využiteľné v celom rade súčasných a potenciálnych aplikácií zariadení.
Syntéza
Existuje niekoľko experimentálnych technológií na usporiadanie jednotlivých CNT alebo sústavy CNT podľa vopred určenej orientácie. Tieto techniky sa spoliehajú na rôzne mechanizmy, a preto sú použiteľné v rôznych situáciách. Tieto techniky sú rozdelené do dvoch skupín podľa toho, kedy sa zarovnanie dosiahne: a) techniky in-situ, pri ktorých sa zarovnanie dosiahne počas procesu rastu CNT, a b) techniky ex-situ, pri ktorých sa CNT pôvodne pestujú v náhodných orientáciách a zarovnanie sa dosiahne neskôr, napríklad počas procesu integrácie zariadenia.
Mechanizmus rastu
Termické chemické naparovanie je bežná technika na pestovanie zarovnaných polí CNT. V procese CVD sa horúci plyn rozkladá, *zostávajúci uhlík difunduje do častíc katalyzátora alebo okolo nich* a potom sa na jednej kryštalografickej strane katalyzátora vytvorí zárodok bočnej steny grafitovej nanorúrky. Priemer katalyzátora priamo ovplyvňuje priemer vyrastených nanorúrok. Existujú dva základné rastové modely pre CVD rast VANTA: "model rastu na hrote" a "model rastu na báze". V prípade modelu "tip-growth" sa uhľovodík rozkladá na hornom povrchu kovu, uhlík difunduje dole kovom a CNT sa vyzrážajú cez spodnú časť kovu, čím sa celá kovová častica odtláča od substrátu a pokračuje v raste, až kým kov nie je úplne pokrytý prebytočným uhlíkom a jeho katalytická aktivita sa nezastaví. V prípade modelu rastu na báze prebieha počiatočný rozklad uhľovodíka a difúzia uhlíka podobne ako v prípade rastu na špičke, ale zrážanie CNT vychádza z vrcholu kovovej častice a vytvára polguľovú kupolu, ktorá sa potom rozširuje nahor v podobe bezproblémového grafitového valca. Následný rozklad uhľovodíka prebieha na spodnom obvodovom povrchu kovu a rozpustený uhlík difunduje smerom nahor. Väčšina procesov tepelnej CVD pestuje nanorúrky metódou koreňového alebo základného rastu. Morfológiu jednotlivých CNT aj sústavy CNT určujú rôzne parametre rastu CVD, ktoré možno nastaviť tak, aby sa získali vertikálne usporiadané sústavy CNT s rôznou štruktúrou.
Absolón
Absolón alebo zastarano Absolon je biblická postava, pozri Absolón (Biblia).
VANTAs
Katalyzátor
Výška vertikálne usporiadaných CNT sa mení aj v závislosti od vzdialenosti častíc katalyzátora. V správach sa uvádza, že v prípade vertikálne usporiadaných zväzkov CNT rastú CNT dlhšie, keď v ich blízkosti rastú iné CNT, čo sa prejavuje dlhšími CNT rastúcimi na väčších časticiach katalyzátora alebo keď sú častice katalyzátora rozmiestnené blízko seba. Choi a kol. zaznamenali dobrú morfológiu a hustú distribúciu VANTAs vypestovaných z Ni nanopráškov a magnetických kvapalín zmiešaných v polyvinylalkohole spin-coated na Si a oxidu hlinitom. Xiong a kol. preukázali, že monokryštalický oxid horečnatý (MgO) je pri katalýze Fe katalyzátorom vhodným substrátom na pestovanie VANTA s dĺžkou až. Ukázalo sa tiež, že aplikácia monovrstvy Mo s katalyzátorom Co potlačila rozšírenie distribúcie priemeru SWNT v takejto vypestovanej VANTA, pričom zloženie aj množstvo Co a Mo ovplyvnili katalytickú aktivitu.
Podpora
Materiál substrátu, morfológia jeho povrchu a textúrne vlastnosti výrazne ovplyvňujú výsledný výťažok VANTA. Niektoré príklady bežne používaných substrátov pri CVD sú kremeň, kremík, karbid kremíka, oxid kremičitý, oxid hlinitý, zeolit, CaCO3 a oxid horečnatý. Väčšina substrátov je pred nanesením katalyzátora pokrytá podkladovou vrstvou pozostávajúcou z 10 – 20 nm oxidu hlinitého. Tým sa reguluje odmočenie katalyzátora do ostrovčekov predvídateľnej veľkosti a predstavuje difúznu bariéru medzi substrátom a kovovým katalyzátorom. Li a kol. vyrobili VANTA pozostávajúcu z uhlíkových nanorúrok v tvare Y pyrolýzou metánu nad katalyzátorom z oxidu horečnatého pokrytého kobaltom na rozvetvených nanokanálových šablónach oxidu hlinitého. Qu a kol. použili uhlíkové vlákno na báze smoly ako nosič na rast VANTA s použitím uhlíkového zdroja FePc. Výsledné pole sa šíri radiálne na povrchu uhlíkového vlákna.
Absolón
Absolón môže byť aj meno:
VANTAs
Podpora
Zhong a kol. demonštrovali priamy rast VANTA na kovových titánových (Ti) povlakoch s katalyzátorom Fe/Ti/Fe naprašovaným na SiO2/Si doštičky. Alvarez a kol. uvádzajú možnosť spin-coat roztoku alumoxánu ako katalytického nosiča pre rast VANTA prostredníctvom CVD. Po odparení konvenčného Fe katalyzátora na spin-coated nosič bol výsledný výťažok rastu VANTA podobný ako pri konvenčných práškových nosičoch Al2O3.
Absolón
Absolon môže byť aj:
VANTAs
Zdroj uhlíka
Zdrojom uhlíka pre CVD VANTA je najčastejšie plynný uhlík, ako napríklad metán, etylén, acetylén, benzén, xylén alebo oxid uhoľnatý. Medzi ďalšie príklady uhlíkových prekurzorov patria cyklohexán, fullerén, metanol a etanol. Pyrolýza týchto plynov na atómy uhlíka sa líši v závislosti od rýchlosti rozkladu pri rastových teplotách, obsahu uhlíka v molekulách plynu a rastového katalyzátora. Lineárne uhľovodíky ako metán, etylén, acetylén sa tepelne rozkladajú na atómové uhlíky alebo lineárne diméry/triméry uhlíka a vo všeobecnosti vytvárajú rovné a duté CNT. Na druhej strane cyklické uhľovodíky, ako sú benzén, xylén, cyklohexán, fullerén, vytvárajú relatívne zakrivené/dutinové CNT so stenami rúrok často premostenými dovnútra. Vyrovnané polia MWNT boli syntetizované katalytickým rozkladom zmesi ferocén-xylén prekurzorov na kremenných substrátoch pri atmosférickom tlaku a relatívne nízkej teplote (~675 °C).
Eres a kol. zistili, že pridanie ferocénu do prúdu plynu tepelným odparovaním súčasne s acetylénom zvýšilo rýchlosť rastu uhlíkových nanorúrok a predĺžilo hrúbku VANTA na. Ferocén sa zavádzal do prúdu plynu tepelným odparovaním súčasne s prúdom acetylénu. Qu a kol. uviedli nízkotlakový CVD proces na SiO2/Si doštičke, pri ktorom vzniká VANTA pozostávajúca z CNT so stočenými zapletenými koncami. Počas pyrolytického rastu VANTA pôvodne vytvorené segmenty nanorúrok zo základného procesu rastu rástli v náhodných smeroch a vytvorili náhodne zapletenú vrchnú vrstvu nanorúrok, na ktorú potom nadväzovali podkladové rovné polia nanorúrok. Zhong a kol. skúmali čisto tepelný proces CVD pre lesy SWNT bez leptacieho plynu a preukázali, že hlavným rastovým prekurzorom je acteylén a pre rast SWNT VANTA má kľúčový význam premena akejkoľvek vstupnej suroviny na C2H2. Reaktívny etchant, ako napríklad voda, atómový vodík alebo hydroxylové radikály, môže rozšíriť okno depozície SWNT lesa, ale nie je potrebný v reaktoroch so studenou stenou pri nízkych tlakoch.
Dasgupta a kol. syntetizovali voľne stojaci makrotrubicový VANTA pomocou sprejovej pyrolýzy roztoku ferocénu a benzénu v dusíkovej atmosfére, pričom sa zistilo, že optimálne podmienky na vytvorenie makrotrubicovej geometrie sú 950 °C, 50 mg/ml ferocénu v benzéne, rýchlosť čerpania kvapalného prekurzora 1,5 ml/min a prietok plynu dusíka 5 l/min.
Rast s asistenciou toku
Kľúčom k vysokým výťažkom rastu je správne zavedenie oxidačných činidiel v plynnom prostredí tak, aby povrch častíc katalyzátora zostal aktívny čo najdlhšie, čo sa pravdepodobne dosahuje vyrovnaním konkurencie medzi rastom amorfného uhlíka a tvorbou sp2 grafitických kryštálov na časticiach katalyzátora. Oxidačné činidlá môžu nielen odstrániť alebo zabrániť rastu amorfného uhlíka, ale môžu tiež leptať vrstvy grafitu, ak sa používajú vo vyšších koncentráciách, ako je priaznivé. Hata a kol. uviedli milimetrové vertikálne zarovnané dlhé SWCNT s použitím etylénového CVD procesu s asistenciou vody s viacvrstvovými Fe/Al alebo oxidmi hliníka na Si doštičkách. Navrhli, že riadený prívod pary do CVD reaktora pôsobil ako slabý oxidátor a selektívne odstraňoval amorfný uhlík bez poškodenia rastúcich CNT.
Rast s asistenciou poľa
Keďže všetky CNT sú elektricky vodivé, majú tendenciu vyrovnávať sa s elektrickými siločiarami. Na základe tohto princípu boli vyvinuté rôzne metódy na aplikáciu dostatočne silného elektrického poľa počas procesu rastu CNT, aby sa dosiahlo rovnomerné zarovnanie CNT. Orientácia zarovnaných CNT závisí okrem tepelnej náhodnosti a van der Waalsových síl najmä od dĺžky CNT a elektrického poľa. Táto technika bola použitá na pestovanie VANTA pozitívnym predpätím substrátu počas CVD rastu.
Ďalším modifikovaným prístupom k pestovaniu VANTAs je kontrola orientácie feromagnetických katalyzátorov, ktoré majú jednu kryštalografickú magneticky jednoduchú os. Magnetická jednoduchá os má tendenciu byť rovnobežná s magnetickým poľom. V dôsledku toho môže aplikovaná magnetická sila orientovať tieto magnetické katalytické nanočastice, ako sú katalytické nanočastice železa a nanočastice Fe3O4. Keďže len určitá nanokryštalická hrana katalytických nanočastíc je katalyticky aktívna a rýchlosť difúzie atómov uhlíka na tejto hrane je najvyššia, CNT prednostne rastú z určitej hrany katalytických nanočastíc a vyrastené CNT sú orientované pod určitým uhlom.
Individuálne adresovateľné nanoštruktúry
Uhlíkové nanorúrky možno pestovať na upravenom substráte, ktorý umožňuje samostatné elektrické kontakty s každou nanoštruktúrou. Tento rast nanorúrok sa dosahuje litografickým umiestnením kovových stôp oddelených izolačným materiálom a pripojením týchto stôp k jednotlivým miestam katalyzátora na povrchu substrátu. Nanorúrky sa potom pestujú normálnym spôsobom pomocou CVD a sériou reakcií na katalyzátore sa vytvorí jediný spoj medzi nanorúrkou a kovovým kontaktom. Nanoštruktúry sa potom môžu individuálne funkcionalizovať a ich elektrické odozvy sa môžu merať jednotlivo bez presluchov a iných prekážok, ktoré vznikajú v dôsledku heterogenity sústavy. Táto technika, ktorou sa dosahuje presné umiestnenie a konfigurácia jednotlivých nanorúrok, odomyká a zlepšuje širokú škálu aplikácií VANTA: diagnostické testovanie mnohých analytov súčasne, superkondenzátory s vysokou hustotou energie, tranzistory s poľom atď.
Mechanizmus rastu
Pri procesoch CVD posilnených plazmou (PECVD) sa pomocou jednosmerných elektrických polí, rádiofrekvenčných elektrických polí alebo mikrovĺn vytvára plazma, ktorá primárne znižuje teplotu syntézy CNT. Súčasne sa vytvára aj elektrické pole (jednosmerné alebo striedavé) na povrchu substrátu, ktoré usmerňuje šírenie rastu CNT. Proces DC-PECVD pre vertikálne zarovnané polia CNT zahŕňa štyri základné kroky: evakuáciu, ohrev, generovanie plazmy a chladenie. Typický postup sa vykonáva pri tlaku 8 Torr v NH3 a pri rastovej teplote v rozsahu 450 – 600 °C. Hneď ako sa teplota a tlak stabilizujú, do medzery medzi dvoma elektródami sa privedie jednosmerné predpínacie napätie 450 – 650 V, aby sa nad vzorkou zapálil elektrický výboj (plazma). Čas rastu sa môže pohybovať od niekoľkých minút až po hodiny v závislosti od rýchlosti rastu a požadovanej dĺžky CNT. Keď sa dosiahne koniec času rastu, predpojaté napätie sa okamžite odstráni, aby sa plazma ukončila.
Zhong a kol. uviedli nový prístroj na CVD s bodovou mikrovlnnou plazmou, ktorý sa používa na výrobu SWNT na Si substrátoch pokrytých sendvičovou nanovrstvovou štruktúrou 0,7 nm Al2O3/0,5 nm Fe/ 5 – 70 nm Al2O3 konvenčným vysokofrekvenčným rozprašovaním. Prvýkrát sa preukázal rast extrémne hustých a vertikálne usporiadaných SWNT s takmer konštantnou rýchlosťou rastu /h v priebehu 40 minút pri teplote až 600 °C a objemová hustota takto vypestovaných SWNT filmov je až /m3.
Katalyzátor
Vytvorenie hustej a relatívne rovnomernej vrstvy nanočastíc katalyzátora je tiež nevyhnutné pre vertikálne zarovnaný rast SWCNT vertikálne zarovnaných SWCNT metódou PECVD. Amaratunga a kol. uviedli rast vertikálne zarovnaných CNTs pomocou techniky PECVD s priamym prúdom so systémom katalyzátorov Ni a Co. Ich výsledky ukazujú, že zarovnanie vertikálne zarovnaných CNT závisí od elektrického poľa a že rýchlosť rastu sa môže meniť v závislosti od priemeru CNT, ktorý dosahuje maximum v závislosti od teploty rastu. VANTA pozostávajúce zo SWNT boli vypestované v dĺžke až. Zhong a kol. uviedli nový prístroj na CVD s bodovým oblúkom mikrovlnnej plazmy, ktorý sa používa na SWNT na Si substrátoch pokrytých sendvičovou nanovrstvovou štruktúrou 0,7 nm Al2O3/0,5 nm Fe/ 5 – 70 nm Al2O3 konvenčným vysokofrekvenčným rozprašovaním. Prvýkrát sa preukázal rast extrémne hustých a vertikálne usporiadaných SWNT s takmer konštantnou rýchlosťou rastu /h v priebehu 40 minút pri teplote až 600 °C a objemová hustota takto vypestovaných SWNT filmov je až /m3.
Podpora
Pri procesoch PECVD musí byť substrát chemicky stabilný v plazme, ktorá je bohatá na H-druhy. Niektoré slabo viazané oxidy, ako napríklad oxid india, sa môžu v tejto plazme rýchlo redukovať, a preto sa zvyčajne nedajú použiť ako substrát alebo podkladová vrstva. Substrát musí byť aj elektricky vodivý, aby udržal kontinuálny tok jednosmerného prúdu cez svoj povrch, z ktorého vyrastajú CNT. Väčšina kovov a polovodičov je veľmi dobrým substrátovým materiálom a izolačné substráty môžu byť najprv pokryté vodivou vrstvou, aby správne fungovali na podporu rastu VANTA pomocou PECVD.
Zdroj uhlíka
Na spustenie rastu CNT počas PECVD VANTA sa zvyčajne zavádza C2H2. Pomer prietoku NH3:C2H2 je zvyčajne približne 4:1, aby sa minimalizovala tvorba amorfného uhlíka. Behr a kol. skúmali vplyv vodíka na nanočastice katalyzátora počas PECVD VANTA a preukázali, že pri pomere H2 ku CH4 približne 1 sa nanočastice katalyzátora železa menia na Fe3C a z predĺžených kryštálov Fe3C rastú dobre grafitizované nanorúrky. Pomer H2 ku CH4 väčší ako 5 v prívodnom plyne má za následok vysoké koncentrácie vodíka v plazme a silne redukčné podmienky, ktoré zabraňujú premene Fe na Fe3C a spôsobujú rast slabo grafitizovaných nanovlákien s hrubými stenami.
Teplota
Jednou z hlavných výhod použitia techník rastu PECVD je nízka teplota rastu. Ionizácia neutrálnych molekúl uhľovodíkov vnútri plazmy uľahčuje rozbíjanie väzieb C-H a znižuje aktivačnú energiu rastu CNT na približne 0,3eV na rozdiel od 1,2eV potrebných pri tepelných procesoch CVD.
Elektroforetické nanášanie
Roztoky CNT môžu vytvárať VANTA prostredníctvom usporiadania pozdĺž jednosmerných alebo striedavých elektrických siločiar. CNT sú v suspenzii polarizované elektrickým poľom z dôvodu dielektrického nesúladu medzi CNT a kvapalinou. Polarizačný moment otáča CNTs smerom k elektrickým siločiaram, a preto ich zarovnáva v spoločnom smere. Po vyrovnaní sa CNTs vyberú spolu so substrátmi a vysušia sa, čím sa vytvoria funkčné VANTA.
Mechanické napätie
Náhodne orientované CNT na substráte sa dajú natiahnuť, aby sa film narovnal a rozplietol porušením substrátu a odtiahnutím koncov od seba. Zarovnané CNT sú navzájom rovnobežné a kolmé na trhlinu. Metóda naťahovania môže makroskopicky vyrovnať CNT, pričom neposkytuje deterministickú kontrolu nad vyrovnaním alebo polohou jednotlivých CNT počas montáže.
Absorbér čierneho telesa
Hlavný článok: Vantablack
VANTA ponúkajú jedinečný povrch absorbujúci svetlo vďaka extrémne nízkemu indexu lomu a nanorozmernej drsnosti povrchu zarovnaných CNT. Yang a kol. preukázali, že VANTA s nízkou hustotou vykazujú ultranízku difúznu odrazivosť 1 × 10 – 7 so zodpovedajúcou integrovanou celkovou odrazivosťou 0,045 %. Hoci sa čierne povlaky VANTA musia priamo prenášať alebo pestovať na substrátoch, na rozdiel od čiernych povlakov pozostávajúcich z náhodných sietí CNT, ktoré možno spracovať do farieb CNT, sa považujú za najčiernejší umelý materiál na Zemi.
Čierne povlaky VANTA sú preto užitočné ako absorbéry rozptýleného svetla na zlepšenie rozlíšenia citlivých spektroskopov, teleskopov, mikroskopov a optických snímacích zariadení. Z povlakov VANTA bolo vyrobených niekoľko komerčných optických čiernych povlakov, ako napríklad Vantablack a optické čierne povlaky z nanotrubičiek adVANTA. Absorbéry VANTA môžu tiež zvýšiť absorpciu tepla v materiáloch používaných v technológii koncentrovanej solárnej energie, ako aj vo vojenských aplikáciách, napríklad v tepelnom maskovaní. Vizuálne zobrazenia absorbérov VANTA vzbudili záujem aj u umelcov, ktorí sa snažia využiť zhášanie tieňov z drsného povrchu. Nedávno Vantablack použil umelec Asif Khan na vytvorenie pavilónu Hyundai v Pchjongčchangu pre zimné olympijské hry 2018.
Laná z uhlíkových vlákien
VANTA sa môžu spracovať prostredníctvom prchavých roztokov alebo skrútiť a skondenzovať do spriadaných CNT priadzí alebo lán. Jiang a kol. demonštrovali metódu pradenia a krútenia, pri ktorej sa z VANTA vytvorí CNT priadza, ktorá dáva vzniknúť kruhovému prierezu aj pevnosti v ťahu okolo 1 GPa. Pevnosť v ťahu CNT priadzí upradených z ultradlhých CNT polí s výškou sa môže pohybovať od 1,35 do 3,3 GPa.
Jednosmerné listy
Lui a kol. opisujú spôsoby kontroly fyzikálnych vlastností plátov upradených z polí CNT vrátane hrúbky katalytickej vrstvy, kontroly rozloženia priemeru trubice a času rastu na kontrolu dĺžky trubice. Tieto vlastnosti sa dajú použiť na riadenie elektrických a optických vlastností listu vytočeného z poľa. Listy môžu byť užitočné vo vedeckých aplikáciách, ako je napríklad polarizácia svetla cez list (stupeň polarizácie sa dá riadiť aj teplotou listu).
Lepiace fólie
Biomimické štúdie zamerané na replikáciu priľnavosti gekónových nôh na hladkých povrchoch zaznamenali úspech s využitím VANTA ako suchého lepiaceho filmu. Qu a kol. dokázali demonštrovať filmy VANTA, ktoré vykazovali makroskopické adhézne sily ~ 100 newtonov na štvorcový centimeter, čo je takmer 10-násobok adhéznej sily gekónovej nohy. To sa podarilo dosiahnuť vyladením podmienok rastu VANTA tak, aby sa na konci CNT vytvorili kučery, ktoré zabezpečujú silnejšie medzifázové interakcie aj s hladkým povrchom. Qu a kol. tiež preukázali, že adhézne vlastnosti sú menej citlivé na teplotu ako superlepidlo a lepiaca páska.
Senzor plynu
VANTA umožňujú vývoj nových senzorov a/alebo senzorových čipov bez potreby priamej manipulácie s jednotlivými nanorúrkami. Vyrovnaná štruktúra nanotrubičiek ďalej poskytuje veľkú dobre definovanú plochu povrchu a možnosť modifikovať povrch uhlíkových nanotrubičiek rôznymi prevodovými materiálmi na účinné zvýšenie citlivosti a rozšírenie rozsahu detegovaných analytov. Wei a kol. uviedli plynový senzor vyrobený čiastočným pokrytím VANTA polymérnym povlakom zhora nadol po celej dĺžke ich trubice nanesením kvapky roztoku polyméru (napr. poly (vinylacetátu), PVAc, polyizoprénu, PI) na film nanorúrok, prevrátením kompozitného filmu ako voľne stojaceho filmu a následným naprašovaním dvoch pásových elektród zo zlata cez polia nanorúrok, ktoré vyčnievali z polymérnej matrice. Bolo preukázané, že flexibilné zariadenie VANTA úspešne sníma chemické výpary prostredníctvom monitorovania zmien vodivosti spôsobených interakciou prenosu náboja s molekulami plynu a/alebo zmenami vzdialenosti medzi trubicami vyvolanými napučaním polyméru prostredníctvom absorpcie plynu. Doteraz CNT preukázali citlivosť na plyny, ako sú NH3, NO2, H2, C2H4, CO, SO2, H2S a O2.