cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Budova bývalej Okresnej sociálnej poisťovne v Bratislave
Situácia
Budova stojí na pozemku ohraničenom Lomonosovovou, Dobrovičovou a Bezručovou ulicou. Spolu so susednou budovou Ústrednej Sociálnej Poisťovne (A.Balán a J.Grossman,1932, tvorí výškovo a architektonicky jeden ucelený blok. Budova pozostáva z troch traktov: stredného, severného a južného. Hmoty troch výškovo a kompozične diferencovaných traktov sú komponované do písmena H, čo umožnilo vytvoriť veľkú centrálnu halu tvoriacu mohutný stred celej dispozície.
Dispozícia
Stredný trakt má osem nadzemných a dve podzemné podlažia. Tvorí najvyšší objem celej budovy. Ten bol ustúpený od uličnej fronty tak, aby po oboch stranách vznikli otvorené nádvoria, obstarané parkovou úpravou. V centrálnej polohe sa tu nachádza hlavný vstup do budovy z Bezručovej ulice. Vstup ústi do centrálnej haly cez tri podlažia, ktorá je zastrešená rastrovaným skobetónovým stropom, prepúšťajúcim osvetlenie zhora. Po oboch stranách stredného traktu sa nachádzajú hlavné schodiská spolu s výťahmi. Na prvých dvoch podlažiach centrálnej haly sa nachádzali administratívne priestory, ktoré boli v najväčšom kontakte s návštevníkmi. Od tretieho podlažia boli všetky ostatné poschodia traktu venované výlučne lekárskym a nemocničným miestnostiam. Konkrétne na treťom podlaží bolo oddelenie vnútorné a ženské. Na štvrtom to boli miestnosti určené pre fyzikálnu terapiu a na piatom poschodí bola nemocničná časť pôrodnice. Šieste a siedme poschodie bolo venované vlastnej nemocnici. Na poslednom - ôsmom - podlaží boli ubikácie nemocničného personálu. Na prvom podzemnom podlaží, pod stredným traktom sa nachádzali liečebné kúpele so šatňami, odpočivárňami s masážou, špeciálnymi sprchami a komorou pre horúci vzduch. Okrem toho tu bola malá dezinfekčná stanica so separovanými dezinfekčnými kúpeľmi pre nákazlivé choroby. Do úrovne druhého podzemného podlažia bol umiestnený rozsiahly protiletecký kryt - prístupný z hlavného schodiska a vetraný vlastným samostatným vetracím systémom. Okrem toho mal kryt osobitný únikový východ do terajšej Lomonosovovej ulice. Severný trakt sa napája na susednú budovu Ústrednej Sociálnej Poisťovne. Celý trakt bol venovaný nemocničným a lekárskym priestorom. Na prízemí to bolo detské a veľké röntgenové oddelenie. Na prvom poschodí bolo chirurgické a pľúcne. Druhé poschodie slúžilo očnému a urologickému oddeleniu a kancelárii primára s priestormi pre revíznych lekárov. Zubné a kožné oddelenie sa nachádzalo na treťom poschodí. Celé štvrté poschodie bolo venované lekárskym a operačným miestnostiam pôrodnice. Piate a šieste poschodie zaberali priestory nemocnice, pričom na šiestom sa nachádzala hlavná operačná sála s hlavnou sterilizáciou a pomocnými miestnosťami. Každá nemocničná časť tvorila samostatnú jednotku, s prípravňou jedál, izbami pre ošetrovateľky, kúpeľňami, záchodmi a miestnosťami pre bielizeň. Okrem toho bola pri každej skupine obytná izba dozorného lekára, ordinácia a denná miestnosť. Na poslednom - siedmom - poschodí bola závodná kuchyňa s jedálňou pre personál. Kuchyňa bola vybavená výťahmi, ktoré ústia do príručných kuchýň na šiestom, piatom a štvrtom poschodí. Suterén severného traktu mal na jednej strane byt šoféra, garáže a sklady. Na strane druhej bol byt kuriča, strojovňa, sklady kuriva s kotolňou ústredného kúrenia. Tá bola prehĺbená až do úrovne druhého suterénu, kde sa okrem nej nachádzala strojovňa vzduchotechniky, zariadenie na odsávanie popola, chladiareň a veľká dezinfekčná stanica so spaľovacou pecou.
Južný trakt je štvorpodlažný a ako jediný narúša pravouhlú schému budovy, polkruhovým ukončením nárožia nad krížením Bezručovej a Dobrovičovej ulice. Celý trakt bol vymedzený pre administratívu, ktorá mala samostatné schodisko uprostred dispozície spolu s výťahom na spisy. Okrem veľkej čakárne na prízemí a administratívnych priestorov na všetkých podlažiach traktu sa na poslednom poschodí nachádzal aj byt hlavného lekára a v suteréne to bol byt správcu či archív.
Konštrukcia
Zakladanie budovy bolo pomerne komplikované, keďže budova stojí na starších nánosoch naplavených ramenom Dunaja. Únosný štrk sa nachádza v pomerne veľkej hĺbke a spodná voda z hlavného toku Dunaja presakuje v týchto miestach do veľkej výšky. Jej hladina stúpa a klesá s meniacou sa výškou hlavného toku rieky. Aby bola budova schopná vzdorovať vztlaku spodnej vody, bolo potrebné pod väčšiu časť budovy umiestniť hrubú betónovú dosku a suterénne miestnosti dôkladne odizolovať. Celé druhé podzemné podlažie je obkolesené kesónom zo silne vystuženého betónu a podlahy a vonkajšie steny majú zložitú izolačnú vrstvu z asfaltových náterov a izolačných lepeniek. Kostru budovy tvorí železobetónový skelet z výplňovým murivom z dutých tehál. Stropy sú taktiež železobetónové s tehlovými vložkami. Pri konštrukčnom riešení sa venovala veľká pozornosť zvukovej izolácii. Boli zvukovo odizolované podlahy a prestupy múrmi a stropmi kanalizačných a vodovodných  rúr a rúr ústredného kúrenia. Nemocničné a lekárske miestnosti boli rozdelené zvukovo nepriezvučnými priečkami. Všetky stroje ako ventilátory a výťahy boli taktiež dôkladne odizolované, a ťažké stroje (kvôli negatívnym účinkom z posunu na podlahe) boli postavené na špeciálne vrstvy stlačeného korku.
Technické vybavenie
Pri návrhu budovy autori použili všetky prostriedky na to, aby budova mala moderné a kvalitné vybavenie. Veľa materiálov a zariadení bolo v Bratislave použitých po prvý raz. Na výplň okenných otvorov boli použité posuvné okná, čo si vyžiadalo úplne nové riešenie parapetov. Fasáda bola natretá vodonepriepustným náterom. Niektoré vnútorné priestory v lekárskych miestnostiach a kúpeľniach boli natreté novopatentovanými materiálmi. Kúrenie budovy bolo kombinované: teplovodné, parovodné a čiastočne bolo kúrené aj teplým vzduchom. Ťah z kotlov bol centrálne regulovaný a popol z kotolne sa samočinne odsával vzduchom. V kotolni bol zriadený samostatný kotol s vysokotlakovou parou pre hlavnú sterilizáciu. Vetranie budovy tvorilo samostatnú a veľmi zložitú skupinu celého zariadenia. Filtrovaný vzduch, ktorý sa v zime ohrieval a v lete chladil, bol vháňaný zložitou sústavou rúr do všetkých nemocničných a lekárskych miestností. Skazený vzduch bol nasávaný systémom mohutných ventilátorov, umiestnených v zvláštnej komore na ôsmom poschodí stredného traktu. Vodovod budovy bol zásobovaný mestským vodovodom, ale v prípade poruchy boli k dispozícii dve rezervné studne, odkiaľ sa čerpala úžitková voda pre kúpeľne a umyvárne. Budova mala vlastnú transformačnú stanicu. Hlavnú dodávku elektriny zabezpečovala mestská sieť, no v prípade potreby bola k dispozícii energia z vlastnej elektrickej centrály.
Kolář (priezvisko)
Kolář je české priezvisko s významom kolár. V roku 2009 bolo v Česku 51. najčastejším. Na Slovensku je najrozšírenejšie v Žiline, Piešťanoch a Spišskej Novej Vsi.
Známi nositelia
V Žiline Dr. Martin Kolář (skorodoktor)
Pozri v článku Kolář.
ATC kód D
ATC kód D označuje lieky určené na liečbu ochorení kože.
Obchodné tajomstvo
Obchodné tajomstvo sú všetky skutočnosti obchodnej, výrobnej alebo technickej povahy súvisiace s podnikom majúce skutočnú alebo potenciálnu materiálnu či nemateriálnu hodnotu, nie sú v príslušných obchodných kruhoch bežne dostupné, majú byť podľa vôle podnikateľa utajené a podnikateľ zodpovedajúcim spôsobom ich utajenie zabezpečuje.
Kevermes
Kevermes je veľká obec v Maďarsku v Békešskej župe v okrese Mezőkovácsháza.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Amor a la Mexicana
Amor a La Mexicana je siedmy album mexickej superstar Thalíe.
Argentínska verzia
Táto verzia obsahuje niektoré remixy z hitov tohto albumu.
Emil Makovický (profesor)
Životopis
Maturoval v roku 1928 v Rožňave. Lekársku fakultu ukončil v 1934 na Univerzite Komenského v Bratislave. Pracoval ako šéflekár v Revírnej bratskej pokladnici a od roku 1945 v Okresnej sociálnej poisťovni v Bratislave. Neskôr sa stal riaditeľom MÚNZu v Bratislave a vedúcim referátu zdravotníctva Bratislavského kraja pri KNV. Ako námestník povereníka zdravotníctva mal možnosť riadiť investičnú výstavbu zdravotníckych zariadení na Slovensku. V povojnových rokoch pôsobil aj ako predseda Červeného kríža v Bratislave, spoluorganizátor výstavby červenokrížskej nemocnice v Bratislave a zriadenia I. transfúznej stanice na Slovensku v nej. Od roku 1960 pôsobil ako námestník riaditeľa a vedúci Katedry sociálneho lekárstva Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie lekárov (dnešná Slovenská zdravotnícka univerzita), kde pôsobil externe už od roku 1957.
V roku 1962 obhájil habilitačnú prácu a v roku 1972 Hygienická fakulta Karlovej univerzity v Prahe schválila jeho menovanie za profesora sociálneho lekárstva.
Amor a la Mexicana
Por Amor
V Európe bol album vydaný ako Por Amor, obsahuje 2 bonusové stopy, ktoré boli prerobené špeciálne pre túto verziu. Konkrétne piesne „Piel Morena“ a „Amor A La Mexicana“. Skladba „Amor A La Mexicana (remix)“ sa stala hlavným singlom tohto albumu.
Emil Makovický (profesor)
Životopis
Za jeho dlhoročnú činnosť v oblasti sociálneho lekárstva mu boli udelené viaceré vyznamenania (Medaila J. E. Purkyně, ČSLS J. E. Purkyně a iné).
Je autorom viac ako 120 odborných prác a spoluautorom 800 stranovej učebnice Sociálne lekárstvo a organizácia zdravotníctva. Učebnica bola určená lekárom a farmaceutom pri príprave na špecializované funkčné skúšky a riadiace miesta v zdravotníckych zariadeniach.
Jan Kolář
Jan Kolář môže byť:
Trémont-sur-Saulx
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Federico Mordegan
Federico Mordegan (* 1. február 1970, Vicenza, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral turnaj ATP vo štvorhre.
Jussey (obec)
Jussey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská dvojhra na Brasil Open 2001
Mužská dvojhra na Brasil Open 2001 sa hrala ako súčasť Brasil Open 2001 od 10. do 17. septembra 2001. Titul získal Čech Jan Vacek, ktorý vo finále porazil Brazílčana Meligeniho 2-6 7-6(2) 6-3. Bol to jeho jediný titul v dvojhre na okruhu ATP.
Abstraktný systém
Abstraktný systém je systém, ktorý existuje len vo vedomí človeka (napr. úplný prehľad poznatkov o nejakom jave, ucelené poznanie, celok myšlienok, koncepcia a pod.)
Abstraktný systém ako formalizovaný model konkrétneho systému je produktom ľudského myslenia, pričom objektívnu realitu zobrazuje pomocou prvkov abstraktnej povahy a vzťahom medzi nimi (napr. logické a matematické systémy).
Prvkami abstraktného systému sú definované pojmy, pričom vzťahy medzi prvkami vyplývajú z predpokladov (axióm, postulátov).
Michal Kolář
Michal Kolář môže byť:
21. november
Narodenia
thumb|upright|[[Goldie Hawnová (* 1945)]] thumb|upright|[[Björk (* 1965)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[František Jozef I. († 1916)]] thumb|upright|[[Emil Zátopek († 2000)]] thumb|upright|[[Maurice Béjart († 2007)]]
Pontiac
Pontiac môže byť:
Ondřej Kolář
Ondřej Kolář môže byť:
Ácsteszér
Ácsteszér je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 1773 ha a žije tu 764 obyvateľov (2007).
Matějov
Matějov je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 218 obyvateľov, z toho 103 mužov a 115 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,1 roka).
Libanonská vojna
Libanonská vojna (hebrejsky: מלחמת לבנון, Milchemet Levanon; arabsky: الإجتياح, al-Idžtijáḥ, „Invázia“), Izraelom nazývaná aj Operácia Mier pre Galileu (hebrejsky: מבצע שלום הגליל, Mivca Šlom ha-Galil, skrátene מבצע של"ג, Mivca Šeleg) začala 6. júna 1982, kedy Izraelské obranné sily (IOS) napadli južný Libanon. Izraelská vláda touto inváziou odpovedala na pokus o vraždu izraelského veľvyslanca vo Veľkej Británii Šlomo Argova palestínskou organizáciou Abú Nidala.
Stredná škola
Stredná škola je výchovno-vzdelávacie zariadenie, ktoré poskytuje všeobecné a odborné vzdelanie s ucelenou sústavou potrebných vedomostí, spôsobilostí a zručností.
The Qemists
The Qemists je britská drum and bassová skupina pochádzajúca z Brightonu. Skupina sa skladá z basgitaristu Dana Arnolda, bubeníka Leona Harrisa a gitaristu Liama Blacka. Predtým pracovali ako koncertní zvukári pre Basement Jaxx, Kano a Lady Sovereign. S ich pôvodom v heavy rockovej hudbe a ďalších odvodených rockových žánroch, je skupina prirovnávaná k drum and bassovej skupine Pendulum.
Ich debutové vydanie na Ninja Tune bol remix "Everything Is Under Control" od dance dvojice Coldcut, ktorý podporili Zane Lowe, Coldcut a Pendulum.
Ich prvý a najúspešnejší singel „Stompbox“ sa objavil na soundtracku filmu Jumper a vo videohrách MotorStorm: Pacific Rift, Pure, Need for Speed: Undercover, Midnight Club: Los Angeles a Blur. Singel „Lost Weekend“ sa objavil vo videohrách Colin McRae: Dirt 2, Forza Motorsport 3, MotorStorm: Arctic Edge a Need for Speed: Shift.
Saint-Priest (kantón)
Saint-Priest je francúzsky kantón v obvode Lyon v departemente Rhône v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho mesto Saint-Priest
Národná rada Slovenskej republiky
náhľad|Budova NR SR z vyhliadky na Moste Slovenského národného povstania. Autorom stavby je Peter Puškár. náhľad|Busta Alexandra Dubčeka od Ľudmily Cvengrošovej náhľad|Reštaurácia Parlamentka nad Dunajom náhľad|Rokovacia sála Národnej rady SR
Je orgánom štátnej moci a od jej primárneho postavenia v republike je odvodené postavenie ostatných štátnych orgánov. Ako volený orgán reprezentuje suverenitu štátu a ľudu. Plní závažnú úlohu pri budovaní Slovenskej republiky ako moderného a demokratického štátu. Poslanci národnej rady sú volení vo všeobecných, rovných a priamych voľbách tajným hlasovaním. Počet poslancov je 150 a ich funkčné obdobie trvá štyri roky.
Dejiny
Národná rada odvodzuje svoju tradíciu od historicky prvej Slovenskej národnej rady, ktorá bola založená 16. septembra 1848 vo Viedni pod vedením Jozefa Miloslava Hurbana, Ľudovíta Štúra a Michala Miloslava Hodžu (sídlo v Myjave). Z ústavnoprávneho hľadiska za svoje prvé funkčné obdobie považuje vznik Slovenskej národnej rady ako vrcholného orgánu domáceho slovenského odboja počas druhej svetovej vojny. SNR 1. septembra 1944 deklarovala prevzatie zákonodarnej, výkonnej a vládnej moci na Slovensku.
Pod názvom Národná rada Slovenskej republiky vystupuje od 1. októbra 1992, tesne pred vznikom samostatného Slovenska.
Pôsobnosť
Pôsobnosť Národnej rady je určená jej ústavným postavením v systéme výkonu moci. Člení sa na
Národná rada vykonáva svoju pôsobnosť aj voľbami, ktorá jej patrí podľa osobitných predpisov (zákon SNR č. 80/1990 Zb. o voľbách do SNR v znení neskorších predpisov).
Zákonodarná pôsobnosť
Národná rada prerokúva a uznáša sa na ústave, ústavných zákonoch, ostatných zákonoch a kontroluje ako sa dodržiavajú. Svojimi právnymi normami realizuje vzťahy vznikajúce vo všetkých oblastiach spoločenského, politického a hospodárskeho života Slovenskej republiky.
Spôsob tvorby zákonov, podrobnosti o postupe pri ich príprave, prerokúvaní a ich forme upravujú legislatívne pravidlá tvorby zákonov, publikované v Zbierke zákonov SR pod č. 19/1997 Z. z.
Zákonodarnú iniciatívu majú výbory, poslanci národnej rady a vláda Slovenskej republiky. Zákonodarný proces sa v národnej rade realizuje prostredníctvom troch čítaní, z ktorých popri hlasovaní je ťažiskové druhé čítanie vo výboroch a na schôdzi národnej rady. V prvom čítaní po všeobecnej rozprave, v ktorej sa nepredkladajú návrhy na zmeny národná rada
V druhom čítaní môže národná rada rokovať najskôr po uplynutí 48 hodín od doručenia spoločnej správy výborov alebo informácie spoločného spravodajcu. Podanie pozmeňujúceho alebo doplňujúceho návrhu je podmienené súhlasom najmenej 15 poslancov.
Zákonodarný proces v národnej rade podrobne upravuje desiata časť zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov (§ 67 až § 97).
Kontrolná pôsobnosť
Štátne orgány, ktoré národná rada kreuje alebo pri kreácii spolupôsobí sú jej zodpovedné. Svoju kontrolnú pôsobnosť uplatňuje predovšetkým voči vláde Slovenskej republiky a jej členom,
Kontrolná právomoc národnej rady vo vzťahu k vláde je aj v oprávnení poslancov podávať interpelácie, podnety a pripomienky. Adresáti sú povinní zákonom predpísaným spôsobom odpovedať. Ak je rokovacím dňom národnej rady štvrtok, zaradí sa vždy na jej program o 14.00 hodine „Hodina otázok“. Na rokovacom bode „Interpelácie a Hodina otázok“ sú povinní byť prítomní všetci členovia vlády.
Národná rada schvaľuje rozpočty iných právnických osôb, ktoré kreovala a prerokúva ich plnenie.
Kreačná pôsobnosť
Kreačná pôsobnosť národnej rady znamená právo vytvárať vlastné orgány, štátne orgány a spolupôsobiť pri tvorbe iných štátnych orgánov. V súlade s uvedeným:
Podrobnosti o podávaní návrhov, o voľbách a odvolávaní uvedených funkcionárov upravujú volebné poriadky, ktoré schvaľuje národná rada.
Pôsobnosť národnej rady v oblasti vnútornej a zahraničnej politiky
Národná rada uplatňuje svoju pôsobnosť vo vnútornej a zahraničnej politike tým, že
Poslanci Národnej rady
Poslanci národnej rady sú volení zástupcovia občanov Slovenskej republiky. Mandát vykonávajú osobne podľa svojho svedomia a presvedčenia a nie sú viazaní príkazmi.
Za poslanca možno zvoliť občana:
Poslanec nadobúda svoje práva a povinnosti zvolením. Na schôdzi národnej rady, na ktorej sa poslanec zúčastňuje po prvý raz skladá sľub, ktorý znie „''Sľubujem na svoju česť a svedomie vernosť Slovenskej republiky. Svoje povinnosti budem plniť v záujme jej občanov. Budem dodržiavať ústavu a ostatné zákony a pracovať tak, aby sa uvádzali do života.''“ Poslanec sa ujíma svojej funkcie a začína vykonávať svoj mandát zložením sľubu. Odmietnutie sľubu alebo sľub s výhradou má za následok stratu mandátu. Funkcia poslanca je nezlučiteľná s funkciou: Ak bol poslanec vymenovaný za člena vlády, štátneho tajomníka, riaditeľa Slovenskej informačnej služby, vedúceho Kancelárie prezidenta Slovenskej republiky, vedúceho ústredného orgánu štátnej správy jeho mandát počas výkonu tejto funkcie nezaniká, iba sa neuplatňuje a na jeho miesto nastupuje náhradník.
K základným právam poslanca patrí:
Za hlasovanie v národnej rade alebo jej výboroch poslanca nemožno stíhať, a to ani po zániku jeho mandátu. Za výroky pri výkone funkcie poslanca prednesené v národnej rade alebo jej orgánoch poslanec podlieha len disciplinárnej právomoci národnej rady. Poslanca nemožno trestne ani administratívne stíhať ani ho vziať do väzby bez súhlasu národnej rady. Ak národná rada súhlas odoprie, trestné stíhanie alebo vzatie do väzby je počas trvania poslaneckého mandátu vylúčené. V takomto prípade počas ďalšieho výkonu poslaneckého mandátu premlčacia doba neplynie. Poslanec sa môže funkcie poslanca vzdať. Jeho mandát zanikne dňom nadobudnutia právoplatnosti rozsudku, ktorým bol poslanec odsúdený za úmyselný trestný čin alebo ktorým bol poslanec odsúdený za trestný čin, a súd nerozhodol v jeho prípade o podmienečnom odložení výkonu trestu odňatia slobody. Ak o to poslanec požiada poskytne mu zamestnávateľ na dobu výkonu funkcie poslanca pracovné voľno. Náhrada mzdy od zamestnávateľa mu v tomto prípade nepatrí.
Poslancovi národnej rady patrí plat vo výške trojnásobku priemerného mesačného platu pracovníka národného hospodárstva Slovenskej republiky za predchádzajúci kalendárny rok zaokrúhlený nahor na celých 100,- Sk začínajúc prvým dňom mesiaca, v ktorom zložil Ústavou Slovenskej republiky predpísaný sľub. Plat mu patrí ešte päť mesiacov po tom, keď došlo k zániku jeho poslaneckého mandátu.
Za vykonávanie zákonom určených funkcií v národnej rade a jej orgánoch patrí poslancovi funkčný príplatok a na úhradu výdavkov spojených s výkonom funkcie poslanca paušálne náhrady vo výške, ktorú určí národná rada uznesením.
Na zabezpečenie výkonu poslaneckého mandátu si poslanec zriaďuje primerane vybavenú kanceláriu. Na výkon odborných a administratívnych prác spojených s činnosťou poslaneckej kancelárie poskytuje kancelária národnej rady poslancovi asistenta. Kancelária národnej rady hradí výdavky na prevádzku poslaneckej kancelárie a odmenu asistenta poslanca v súlade s uzneseniami národnej rady.
Ak sa poslanec bez riadneho ospravedlnenia nezúčastní najmenej dvoch rokovacích dní schôdzí národnej rady alebo jej výborov, do ktorých bol zvolený v období jedného kalendárneho mesiaca stráca nárok na polovicu platu, polovicu funkčného príplatku a polovicu paušálnych náhrad, ktoré by mu patrili na nasledujúci mesiac. Ak sa bez riadneho ospravedlnenia nezúčastní najmenej štyroch rokovacích dní národnej rady alebo výborov, do ktorých bol zvolený v období jedného kalendárneho mesiaca stráca nárok na plat, funkčný príplatok a paušálne náhrady, ktoré by mu inak patrili na nasledujúci mesiac.
Na jeseň 2015 bolo oznámené, že po skončení funkčného obdobia dostanú poslanci odstupné. Tí, čo funkciu vykonávali viac než 2 roky, ale menej než 5 rokov dostanú dvojnásobok svojho platu: 3 922 €. Poslanci čo v parlamente pôsobili viac než 5 rokov dostanú trojnásobok svojho platu: 5 883 €. Na vyplácanie odstupného v roku je určených 821 000 €. V roku 2010 dostalo 81 poslancov viac než 800 000 € a v roku 2012 54 poslancov približne 250 000 €.
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Ružomberok
thumb|Okres Ružomberok
Švajčiarska rétorománčina
Švajčiarska rétorománčina (iné názvy: rétorománčina (v užšom zmysle), romanši, romanche [vyslov:romanš], (švajčiarska) rumančina, rétorománčina kantónu Graubünden; v šv. rétorománčine ruman(t)sch/roman(t)sch/romon(t)sch/romaun(t)sch/rumaun(t)sch; v grižunskej rumančine rumantsch; po tal. romancio, po nem. Romanisch/Bündnerromanisch/Rätoromanisch, po franc. romanche) je románsky jazyk z podskupiny rétorománske jazyky, ktorým sa hovorí vo švajčiarskom kantóne Graubünden (Grischun).
Vo Švajčiarsku sa jazyk v nemeckých verziách zákonov označuje ako "Rätoromanisch", inak však bežne "Romanisch" alebo "Bündnerromanisch". Spoločný spisovný jazyk používaný na území švajčiarskej rétorománčiny od roku 1982 sa nazýva grižunská rumančina (rumantsch grischun).
Hrad Rabí
thumb|Model hradu Rabí v dobe najväčšieho rozmachu Hrad Rabí je zrúcanina hradu ležiaca v rovnomennej obci na vyvýšenom ostrohu nad riekou Otavou v nadmorskej výške 540 metrov asi 8 kilometrov severovýchodne od mesta Sušice.
Národná rada Slovenskej republiky
1992
5.6. júna
Hrad Rabí
Od začiatku 14. storočia stála na mieste dnešného hradu tvrdza pánov z Velhartic. V júni 1421 bola obliehaná a dobytá husitmi; pri obliehaní prišiel o druhé (pravé) oko Jan Žižka. V 15. storočí prebehla rozsiahla prestavba, pri ktorej bola rozšírená rozloha hradu a bolo zosilnené jeho opevnenie. Uprostred bol postavený donjon s obytnou i obrannou funkciou, celková rozloha hradu (asi 1 hektár, ide o najväčší hrad v Čechách) bola rozdelená na tri časti, ktoré bolo možné brániť samostatne. V roku 1498 bola dokončená hradná kaplnka.
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Ružomberok
V okrese Ružomberok sa nachádza 200 kultúrnych pamiatok. Nasleduje zoznam jednotlivých zoznamoch pamiatok podľa obcí.
Švajčiarska rétorománčina
Pozri aj rétorománčina.
Národná rada Slovenskej republiky
1994
30. september1. október
Hrad Rabí
Hrad bol vyplienený počas tridsaťročnej vojny a v 18. storočí vyhorel. Čiastočne bol renovovaný od roku 1920. V súčasnosti je prístupný verejnosti, v rekonštruovaných priestoroch je malé múzeum. V roku 1978 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Národná rada Slovenskej republiky
1998
25.26. septembra
Švajčiarska rétorománčina
Delí sa na tieto nárečia/idiómy (v zátvorke miestne názvy):
Národná rada Slovenskej republiky
2006
17. júna
Švajčiarska rétorománčina
Obyvatelia kantónu Graubünden podľa jazykov (2000):
Národná rada Slovenskej republiky
2010
12. júna
2012
10. marec
2016
5. marec
2020
29. február
Zoznamy poslancov Národnej rady Slovenskej republiky
Národná rada Slovenskej republiky (NR SR) existuje od 1. októbra 1992. V nasledovných samostatných článkoch sú zoznamy poslancov NR SR zvolených v uvedených volebných obdobiach:
Poslanecké kluby a poslanecké grémium
Poslanci národnej rady sa môžu združovať v poslaneckých kluboch, a to podľa príslušnosti k politickým stranám, politickým hnutiam alebo volebným koalíciám, za ktoré boli zvolení do národnej rady. Ak dôjde počas volebného obdobia k rozdeleniu volebných koalícií alebo k zlúčeniu politických strán alebo hnutí rozdelia sa alebo zlúčia aj ich poslanecké kluby, ak spĺňajú podmienky zákona.
Poslanec môže byť členom len jedného poslaneckého klubu. Na utvorenie poslaneckého klubu treba najmenej 8 poslancov. Poslanecké kluby delegujú podľa zákonom stanoveného kľúča svojich členov do poslaneckého grémia. Poslanecké grémium posudzuje otázky politickej a procedurálnej povahy, ktoré súvisia s činnosťou národnej rady a jej orgánov. Jeho stanoviská majú povahu odporúčaní.
Predseda národnej rady zvoláva poslanecké grémium podľa potreby alebo na žiadosť aspoň dvoch poslaneckých klubov. Na poslaneckom grémiu sa môžu zúčastniť aj podpredsedovia národnej rady.
Predseda a podpredsedovia
Predsedu a podpredsedov národnej rady volí a odvoláva v tajnom hlasovaní národná rada nadpolovičnou väčšinou všetkých poslancov. Predseda je zodpovedný len národnej rade. Vo svojej funkcii zostáva aj po uplynutí volebného obdobia, kým si národná rada nezvolí nového predsedu. To platí aj o podpredsedoch národnej rady. Predseda národnej rady vykonáva svoju pôsobnosť podľa Ústavy SR tým, že:
Podpredsedovia národnej rady:
== Organizácia činnosti == Činnosť národnej rady riadi a organizuje jej predseda a podpredsedovia. Národná rada zasadá stále. Jej zasadanie sa skončí uplynutím volebného obdobia alebo rozpustením. Národná rada môže uznesením prerušiť svoje zasadanie, jeho dĺžka nesmie presiahnuť štyri mesiace v roku.
Národná rada uskutočňuje svoju ústavnú pôsobnosť prostredníctvom ustanovujúcej schôdze a priebežne konaných schôdzí počas trvania volebného obdobia. Z hľadiska významu osobitné miesto patrí ustanovujúcej schôdzi, ktorú zvoláva prezident Slovenskej republiky tak, aby sa uskutočnila do 30 dní odo dňa vyhlásenia výsledkov volieb. Na tejto schôdzi volí národná rada svojich overovateľov, predsedu a podpredsedov, zriaďuje svoje výbory okrem tých, ktoré sú ustanovené zo zákona a volí ich predsedov a členov.
Trésauvaux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Národná rada Slovenskej republiky
Predseda a podpredsedovia
Rokovacími dňami schôdze národnej rady sú spravidla utorok až piatok. Schôdze národnej rady sú verejné. Neverejné schôdze alebo ich časti sa konajú ak sa na nich prerokúvajú veci, ktoré tvoria predmet štátneho, služobného a obchodného tajomstva alebo to ustanoví osobitný zákon, alebo sa na tom uznesie národná rada trojpätinovou väčšinou. Národná rada je schopná sa uznášať ak je v rokovacej sále prítomná a na hlasovaní sa zúčastňuje nadpolovičná väčšina všetkých jej poslancov – 76. Na prijatie platného uznesenia je potrebný súhlas nadpolovičnej väčšiny prítomných poslancov – najmenej 39. Relatívnou väčšinou sa napríklad prijímajú bežné zákony.
Trésauvaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národná rada Slovenskej republiky
Predseda a podpredsedovia
Pri vyslovení nedôvery vláde a jej členom, na voľbu a odvolanie predsedu a podpredsedov národnej rady a pri schvaľovaní iných návrhov, pri ktorých to určuje ústava alebo zákon, musí byť súhlas najmenej 76 poslancov, čo predstavuje absolútnu väčšinu. Na prijatie ústavy, ústavného zákona, odsúhlasenie neverejnej schôdze národnej rady a v ďalších prípadoch, kedy to vyžaduje ústava alebo zákon, je potrebná trojpätinová kvalifikovaná väčšina najmenej 90 poslancov.
Do rozpravy o prerokúvanej veci sa poslanci prihlasujú písomne po schválení programu schôdze a ústne po vystúpení písomne prihlásených rečníkov.
Národná rada sa môže na návrh aspoň dvoch poslaneckých klubov uzniesť na určení dĺžky času na rozpravu k bodu zaradenému do programu, ktorá nesmie byť kratšia ako 12 hodín s pomerným rozdelením medzi poslanecké kluby a poslancov, ktorí nie sú ich členmi. Možnosť obmedzenia rozpravy neplatí pri rokovaní o návrhu ústavného zákona, zákona o štátom rozpočte a programovom vyhlásení vlády. Poslanci majú právo v rozprave na jednu faktickú poznámku, ktorou reagujú na ostatného rečníka. Nesmie trvať dlhšie ako dve minúty. Rečník môže faktickou poznámkou reagovať na faktické poznámky poslancov k jeho vystúpeniu. Rozprava skončí, ak vystúpili všetci prihlásení rečníci a slova sa po jej skončení neujal člen vlády, ktorý tým otvára rozpravu znova.
Poslanci majú právo podať procedurálne návrhy týkajúce sa spôsobu prerokúvania veci, časového a vecného postupu rokovania s výnimkou hlasovania o veci samotnej v trvaní jednej minúty. O takýchto návrhoch sa hlasuje bez rozpravy.
Z každej schôdze národnej rady sa vyhotovuje doslovná zápisnica, ktorá po overení sa stáva autentickým záznamom o schôdzi a slúži ako podklad na vydanie správy, ktorá sa publikuje po každej schôdzi.
Číselná identifikácia schôdzí
Národná rada za prvé volebné obdobie považuje svoj vznik a pôsobenie ako Slovenská národná rada v roku 1943. K ukončeniu tohto číselného označovania poradia volebných období národnej rady došlo pri zmene jej pôsobnosti a postavenia ako zákonodarného orgánu na Slovensku v rámci jednotnej Česko-slovenskej republiky v desiatom volebnom období, po vzniku samostatnej Slovenskej republiky 1. januára 1993 a zánikom Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky.
Voľbami poslancov do národnej rady konanými 30. septembra a 1. októbra 1994 ako jediného ústavodarného a zákonodarného orgánu v samostatnej Slovenskej republike sa zaviedlo nové číselné označovanie volebných období národnej rady poradovým číslom rímska I. a slovne prvé. Takto označené prvé volebné obdobie bolo ukončené dňom volieb poslancov do národnej rady 25. a 26. septembra 1998. Dňom 26. septembra 1998 začalo druhé štvorročné volebné obdobie národnej rady. Z organizačných a technických dôvodov sa všetky schôdze národnej rady označujú číselne v poradí ako nasledujú po sebe za čas jedného volebného obdobia.
Alžbeta Pomoranská
Kráľovská manželka
Alžbeta bola pokrvne spriaznená tak s dynastiou Luxemburgovcov, ako aj s dynastiou poľských Piastovcov. Narodila sa ako dcéra pomoranského vojvodu Bohuslava V. a poľskej princeznej Alžbety, dcéry poľského kráľa Kazimíra III. Veľkého.
Od svojich predchodkýň sa Alžbeta odlišovala vo viacerých oblastiach – mala mohutnú, statnú postavu, pričom na svoju dobu disponovala mimoriadnymi fyzickými schopnosťami, mala tvrdohlavú povahu, no taktiež bola najplodnejšia zo všetkých štyroch kráľovských manželiek, pretože porodila viac detí než všetky predchádzajúce Karolove manželky dovedna. V čase sobáša mala Alžbeta 16 rokov a jej manžel 47.
Sobáš Alžbety a Karola IV. sa konal 21. mája 1363 v poľskom Krakove. Na sobáši sa zúčastnilo veľa európskych aj českých šľachticov, ako aj mnohí vládcovia – poľský, uhorský, dánsky a cyperský kráľ a veľa ďalších šľachticov. Ich sobáš však nemal s láskou nič spoločné, čo nebolo v tých časoch nič neobvyklé, a samotný kráľ si na to už zrejme zvykol, pretože všetky jeho predchádzajúce manželstvá boli len politickými kalkuláciami. Bola to politická záležitosť, vďaka ktorej sa český kráľ pomerne bezbolestnou cestou zbavil protičeskej koalície poľského a uhorského kráľa s rakúskym vojvodom Rudolfom IV.
Alžbeta bola 18. júna 1363 korunovaná v Prahe za českú kráľovnú a o päť rokov neskôr (1. novembra 1368) aj za rímsku cisárovnú. Zo štyroch manželiek Karola IV. sa rímskou cisárovnou pred ňou stala len Anna Svídnická. Cisársku korunu jej na hlavu nasadil sám pápež Urban V.
Svojmu manželovi dala šesť detí, z toho štyroch synov. Svoje deti si ostražito strážila a otvorene sa stavala proti prvorodenému synovi a dedičovi Karola IV.,Václavovi. Tak, ako každá matka sa snažila pre svoje deti dosiahnuť čo najlepšie postavenie, pričom si zakladala najmä na svojom synovi Žigmundovi. Napriek tomu, že kráľ svojho prvorodeného syna korunoval za českého kráľa len dva dni pred korunováciou svojej poslednej manželky, aj jeden z Alžbetiných synov – Žigmund Luxemburský – sa po smrti svojho staršieho nevlastného brata Václava stal otcovým následníkom a dedičom českej a uhorskej kráľovskej koruny. Bol však aj posledným Luxemburgom, ktorý zasadol na český trón.
Kráľovná – vdova
Svojho manžela Alžbeta prežila o celých 15 rokov. Ako vdova sa naďalej venovala výchove svojich detí. Nemiešala sa do politiky a ani sa nevenovala povinnostiam kráľovnej, to prenechala manželkám Václava IV., Johane Bavorskej a Žofii Bavorskej. Sama venovala všetko úsilie a čas tomu, aby finančne i politicky podporila svojho syna Žigmunda a zabezpečila mu ak nie českú, tak aspoň uhorskú kráľovskú korunu. Posledné roky strávila vo východných Čechách, ktoré priniesla Karolovi IV. ako svoje veno.
Zomrela v Hradci Králové a pochovaná je vedľa svojho manžela a jeho manželiek v kráľovskej hrobke v chráme sv. Víta v Prahe.
Monako
Monako (fr.: Monaco), dlhý tvar Monacké kniežatstvo (Principauté de Monaco) je mestský štát a druhá najmenšia krajina na svete (po Vatikáne). Monako je súčasne štát aj obec (mesto). Základom jeho hospodárstva je bankovníctvo, keďže krajina je bankovým rajom a cestovný ruch založený aj na slávnom kasíne v Monte Carle. Svoj domov tu majú mnohé významné svetové celebrity. Iba sedmina obyvateľstva sú rodení Monačania.
Nachádza sa medzi Stredozemným morom a Francúzskom na Azúrovom pobreží (Côte d'Azur).
Štátne zriadenie
Podľa ústavy z roku 1962 je Monako dedičnou konštitučnou monarchiou. Hlavou štátu je knieža, ako poradné orgány má k dispozícii korunnú radu (11 členov) a štátnu radu (12 členov). Výkonnú moc má pod autoritou kniežaťa jeden štátny minister s troma vládnymi radami. Legislatívu vykonáva knieža spolu s parlamentom, Národnou radou s 18 volenými poslancami. V zahraničných vzťahoch zastupuje Monako Francúzsko. Taktiež právny systém je vybudovaný podľa francúzskeho vzoru.
Tacitus
Tacitus, celým menom Publius (alebo Gaius) Cornelius Tacitus (* asi 55 – asi 117) bol rímsky senátor, právnik a predovšetkým historik, najvýznamnejší predstaviteľ senátorskej historiografie a jeden z najväčších rímskych dejepiscov vôbec. Dve Tacitove dejepisné diela – Historiae (Dejiny) a Annales (Letopisy) – sa zaoberajú Rímskou ríšou od smrti cisára Augusta (14 po Kr.) až po smrť cisára Domiciána (96). Tacitus naväzuje na tradíciu analistickej školy rímskej historiografie, pritom ale v mnohom dosahuje kvality pragmatických historikov. Významná je predovšetkým jeho zásada písať sine ira et studio (bez hnevu a zaujatosti). Žiaľ v rukopisoch dvoch historických diel sú rozsiahle lacuny, takže sa nám tento významný prameň rímskych dejín nedochoval v celku.
Tacitus je tiež autorom viacerých menších diel: spisu Dialogus de oratoribus (Dialóg o rečníkoch) o rečníckom umení, historicko-geografickej práce De origine, situ, moribus ac populis Germanorum (O pôvode, polohe, zvykoch a národoch Germánov) známej aj pod skráteným názvom Germania a životopisného dielka De vita et moribus Iulii Agricolae (O živote a mravoch Iulia Agricolu).
Jászszentandrás
Jászszentandrás je obec v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe v obvode Jászberény.
Tacitus
Život
thumb|[[Gallia Narbonensis.]] Naše životopisné údaje o Tacitovi sa zakladajú na autobiografických zmienkach v jeho vlastných dielach, na korešpondencii jeho priateľa a obdivovateľa Plínia Mladšieho a nápise, ktorý sa našiel v Mylase v Kárii. Zvyšok je zmesou dohadov a hypotéz.
Pôvod
Tacitus sa narodil okolo roku 55 v jazdeckej, alebo senátorskej rodine zo severnej Itálie, prípadne z provincie (rodina rímskych kolonistov), najpravdepodobnejšie v Narbonskej Galii, menej pravdepodobne v Hispánii. Podľa niektorých prameňov mala byť jeho rodiskom Interamna (dnes Terni) v Umbrii, ide však skôr o povesť, ktorú nechal rozšíriť neskorší cisár Tacitus pochádzajúci z Interamny, aby spojil historika so svojim rodom. Presný dátum a miesto narodenia zostáva záhadou rovnako ako znenie jeho praenomen. Sidonius Apollinaris uvádza toto ako Gaius, ale v rukopise s jeho dielom sa objavuje Publius. Ako menej pravdepodobnejšie mená sa objavujú Sextus a Quintus.
Jászszentandrás
Má rozlohu 4433 ha a žije tu 2568 obyvateľov (2007).
Tacitus
Pôvod
Pokiaľ ide o postavenie Tacitovej rodiny a jeho vzťahu s inými významnými rodinami a cisárskymi kruhmi, zdá sa, že Tacitus, napriek svojmu výraznému prosenátorskému stanovisku, pochádzal z rodiny, ktorá sa presadila až počas dynastie Flaviovcov. Vzostup Corneliov Tacitov súvisel s čistkami v radách najvyššej a najstaršej aristokracie, ku ktorým dochádzalo na konci republiky a počas prvých desaťročí principátu, takže Flaviovci boli nútení doplniť značne preriedené rady senátorskej nobility aj pôvodne menej významnými rodinami.
Tacitovým otcom mohol byť Cornelius Tacitus, ktorý slúžil ako prokurátor v provinciach Belgica a Germánia. Podľa zmienok v Plíniovi Staršom mal tento Tacitus syna, ktorý zomrel v mladom veku a ktorý snáď mohol byť historikovým bratom. Podľa Syma by táto zmienka a neskoršie priateľstvo medzi Plíniom Mladším a Tacitom poukazovalo na zväzky medzi oboma rodinami a na ich spoločný pôvod.
Verejná dráha a manželstvo
Tacitus študoval, tak ako to vyžadovala politická a právnická dráha, v Ríme, s veľkou pravdepodobnosťou u Quintiliana, ktorého nemenej slávnym žiakom bol i Plínius Mladší (poukazuje na to jeho pravdepodobne najrannejšie dielko, Dialogus de oratoribus, poznačené Quintilianovým štýlom). Roku 77 alebo 78 si vzal za manželku Iuliu Agricolu, dcéru významného vojvodcu Iulia Agricolu. O ich spoločnom živote sa nevie prakticky nič.
Po roku 89 sa zdržiaval Tacitus v Galii alebo Germánii, buď ako veliteľ niektorej légie alebo pravdepodobnejšie v civilnom úrade v niektorej z provincii. Zmienky v spise Agricola poukazujú na to, že sa mimo Ríma zdržiaval aj v roku 93, v čase Agricolovej smrti. Aj vďaka tomu pravdepodobne unikol Domitianovej hrôzovláde (93 – 96), ktorá v ňom zanechala trvalú zatrpknutosť voči cisárstvu.
Nasledujúceho roku napísal Tacitus dve zo svojich menších diel, spisy Agricola a Germania. Roku 100 spolu so svojim priateľom Plíniom Mladším viedol proces proti Mariovi Priscovi, prokonzulovi v provincii Africa, ktorého obvinil z korupcie. Spor vyhral a Priscus bol nútený odísť do vyhnanstva.
Po roku 100 sa na dlhú dobu utiahol Tacitus do ústrania, v ktorom napísal svoje dve najvýznamnejšie diela – Dejiny a Letopisy. Roku 112 alebo 113 spravoval Tacitus provinciu Asia, ako sa o tom zmieňuje nápis nájdený v Mylase. Z Letopisov možno stanoviť ako terminus post quem rok 116, čo môže znamenať, že spisovateľ zomrel roku 117 rovnako dobre ako že zomrel roku 125.
Dielo
thumb|left|Titulná stránka Tacitovho kompletného diela vydaného v edícii [[Justus Lipsius|Justa Lipsia roku 1598]]
Do tvorby veľkého spisovateľa Strieborného obdobia rímskej literatúry sa zaraďuje päť diel:
Germania
Germania je svojou povahou etnografické dielo zaoberajúce sa ľuďmi, ktorých Tacitus pokladá za príslušníkov germánskeho národa. V súlade s antickou etnografickou tradíciou popisuje najprv územie, ktoré Germáni obývajú, ich zákony a zvyky (kapitoly 1 – 27) a potom sa venuje jednotlivým kmeňom počínajúc od tých, ktoré žijú najbližšie k hraniciam Rímskej ríše až k Fennom, primitívnemu a divokému kmeňu žijúcemu na pobreží Baltského mora.
Agricola
Spis Agricola je Tacitovou prvotinou: životopisným dielom venovaným významnému rímskemu vojvodcovi a Tacitovmu svokrovi Gnaeovi Iuliovi Agricolovi, ktorý dlhé roky pôsobil v Británii. Práve popisu Británie je venovaná rozsiahla časť životopisu (kapitoly 10 – 13), ktorá pripomína neskoršie Tacitovo etnografické dielo Germania. Podobne ako v Germanii i v Agricolovi porovnáva Tacitus slobodu barbarských národov žijúcich mimo impéria so skazenosťou Rímskej ríše. Svojim spôsobom je Agricola skôr morálnym odsúdením úpadku rímskych hodnôt než dielom s hlbšou etnografickou hodnotou. Obdobná téma úpadku ríše sa objavuje vo všetkých jeho ďalších prácach a silno rezonuje aj v jeho dejepisnej tvorbe.
Rheia (mytológia)
Rheia (iné názvy: Reia, Rhea, Rea; gr. Rheia, lat. Rhea alebo Ops) bola v starogréckej mytológii dcéra Urána a Gaie. Patrila medzi titanov. Kronova manželka a sestra, matka bohov. Ako bohyňa Zeme je stotožnená s Kybelou.
Tacitus
Dialogus de oratoribus
Okolo diela Dialogus de oratoribus sa vynára viacero otáznikov. V prvom rade nie je jasné, kedy vzniklo. Predpokladá sa, že nevyšlo skôr ako Agricola alebo Germania, ktoré boli uverejnené roku 98. Ako spoľahlivý medzník datácie sa uvádza venovanie Fabiovi Iustovi, konzulovi roku 102, ktorý sa uvádza niekedy ako dátum vzniku diela, týkal sa však s veľkou pravdepodobnosťou vydania diela, nie jeho napísaniu. Dnes sa predpokladá, že Dialogus mohol vzniknúť už za vlády cisára Tita, teda pred rokom 80, ale že jeho vydaniu zabránila náhla smrť cisára a nástup tyrana Domitiana. Tacitus sa odvážil spis o rečníctve vydať až po jeho smrti roku 96. Samotný dej diela sa odohráva roku 75 alebo roku 77.
Rozprava sa navyše tak výrzne líši od ostatnej Tacitovej tvorby, že nutne vyvoláva pochybnosti o pravosti. Už od 16. storočia je tak Tacitovi upierané opakovane autorstvo tohto spisu. Dialogus vďačí za neobvyklý štýl približujúci sa viac k ciceronovskej rétorike než k nepravideľnosti typickej pre Tacita vplyvu Quintilianovej školy, ktorá propagovala „novociceronizmus“. Vplyv Quintlianovej výučby badať i v samotnej tematike diela, ktoré sa zaoberá príčinami úpadku rečníctva počas cisárstva a výchovou ideálneho rečníka.
Postavami vystupujúcim v Rozprave o rečníkoch je viacero významných osobností činných počas Tacitovej mladosti: dramatik Curiatius Maternus, právnik Marcus Aper, tribún Vipstanus Messalla a rečník Iulius Secundus.
Historiografické diela
Hoci boli Historiae aj Annales pôvodne vydané samostatne, mali spolu tvoriť jedno dielo o rozsahu 30 kníh. Dve diela na seba naväzujú aj chronologicky, pričom skôr napísané Historiae sa zaoberajú neskoršími historickými udalosťami ako Annales.
Historiae
Chronologickým rámcom Dejín je vláda dynastie Flaviovcov. Dochovali sa z nich žiaľ len prvé štyri knihy a 26 kapitol z piatej knihy, ktoré pokrývajú obdobie od roku štyroch cisárov (69) po prvú časť roku 70. Predpokladá sa, že Dejiny sa zaoberali historickými udalosťami až do smrti cisára Domitiana 18. septembra 96. Piata kniha je dôležitá tiež ako náš zdroj informácii o pohľade vzdelaných Rimanov na Židov v staroveku, keďže tvorí úvod k potlačeniu Židovskej vojny synom cisára Vespasiána, Titom.
Tacitus o Kristovi
Letopisy obsahujú jednu z najstarších zmienok o Ježišovi mimo kresťanských prameňov. V súvislosti s Neronovým prenasledovaním kresťanov Tacitus píše :
"Aby zahladil tú povesť [že podpálil Rím], Nero nastrčil ako vinníkov a potrestal najvyberanejšími trestami tých, ktorých ľud pre nerestný život nenávidel a nazýval kresťanmi. Pôvodca tohto mena Kristus bol za vlády Tiberiovej prokurátorom Pontským Pilátom popravený. Tá zhubná povera bola síce zatiaľ zatlačená, ale znova prepukla nielen v Judei, kolíske tohto zla, ale aj v Ríme, kde sa všetky ohavnosti alebo nehanebnosti sústreďujú a nachádzajú hojne ctiteľov. Najprv boli pochytaní tí, ktorí sa k viere priznali, neskôr však na ich udanie bolo ich preveľké množstvo usvedčené, nie tak zo zločinu podpaľačstva, ako skôr z nenávisti k ľudskému pokoleniu. A ešte keď umierali, robili si z nich posmech."
Pramene
Tacitus bol dôsledný historik, ktorý používal veľké množstvo prameňov a vyhýbal sa nepresnostiam. Menšie chyby, ktoré sa objavujú v Letopisoch, možno pripísať pravdepodobne jeho náhlej smrti, ktorá mu neumožnila urobiť posledné úpravy pred vydaním. Významnými prameňmi pre Tacita boli acta senatus (zápisy zo zasadaní senátu) a acta diurna populi Romani (verejné vyhlášky informujúce verejnosť o udalostiach v Ríme a na cisárskom dvore), ale aj zobrané reči cisárov Tiberia a Claudia. Medzi jeho ďalšie pramene patrili zbierky listov (epistolarium) a údaje z Exitus illustrium virum (Smrť významných mužov), proticisársky ladených pamfletov o hrdinských obetiach režimu, obzvlášť takých, ktorí podľa princípov stoickej filozofie spáchali na protest proti neslobode počas cisárstva samovraždu.
Medzi historikmi, ktorých Tacitus použil ako svoje zdroje, sa objavujú mená Cluvia Rufa, Fabia Rustica, Vipstania Messallu a Plínia Staršieho, ktorý popri encyklopédii napísal niekoľko historiografických diel.
Štýl
Tacitov štýl v jeho historiografických dielach vyniká v rámci prozaickej literatúry v starovekom Ríme a možno ho prirovnať len k majstrovstvu najväčšieho rímskeho prozaika, Marca Tullia Cicerona. Nepodobá sa ani na jazyk Strieborného obdobia, v ktorom Tacitus žil, ani na jazyk Zlatého obdobia, ktoré bolo dôležitým obdobím pre formovanie rímskej prózy. Nechýba mu precízne vyvážená impozantnosť, za ktorú snáď vďačí úpadkovému rečníctvu striebornej doby, súčasne sa ale Tacitus neutápa v prílišnej záplave metafôr a nejasných básnických obrazov, tak typickom pre strieborné obdobie. Tacitove súvetia sú stručné až náznakové, ale pritom vždy jasné. Jeho štýl býva označovaný ako drsný a britký, ale súčasne vážny a nesmierne vzletný. Jeho predchodcom bol najväčší pragmatický historik neskorej republiky – Gaius Sallustius Crispus. Významným Tacitovým pokračovateľom sa stal Ammianus Marcellinus.