cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karát (rýdzosť)
Modernejšie označenie je pomocou tisícin hmotnosti. Napríklad dukáty razené v kremnickej mincovni mali rýdzosť 23 karátov a 9 grénov, čo zodpovedá rýdzosti 23/24 + 9/12/24 = 0,958333333... + 0,03125 = 0,9895833, čo je zaokrúhlené 990 tisícin hmotnosti (0,990). Kremnické dukáty sa vyznačovali stálou rýdzosťou zlata vyššou o jeden grén 0,003472... ako iné dukáty, ktoré mali 0,986 (nemecky Dukaten Gold ).
Karáty sú súčasťou súčasného amerického právneho systému, kde majú byť uvádzané ako miera rýdzosti, aby nedošlo k nedorozumeniam alebo podvodom (maximálna povolená odchýlka 0,003 menej ako označená čistota). Treba dodať, že karát je mierou rýdzosti podľa hmotnosti. Pretože zvyčajne pridávané prímesi ako meď alebo striebro majú menšiu hustotu je objemové množstvo zlata menšie ako hmotnostné.
Najčastejšie je možné stretnúť sa s nasledovnými rýdzosťami:
Polymetylmetakrylát
right|thumb|polymetylmetakrylát Polymetylmetakrylát, skratka PMMA (hovorovo: plexisklo, plexiglas, akrylové sklo, akrylátové sklo, organické sklo; obchodná značka najmä Plexiglas a Limacryl; vzorec: -CH2-CCH2-COOCH3-)n) je makromolekulová látka, ktorá sa pripravuje radikálovou polymerizáciou metylesteru kyseliny metakrylovej.
Výroba
Základnou zložkou pre výrobu plexiskla je acetón z ktorého je syntetizovaný acetonkyanhydrin. Ten je pomocou kyseliny sírovej premenený na methakrylamid sulfát. Methakrylamid sulfát reaguje s metanolom za vzniku metylmetakrylátu čo je metyl ester kyseliny akrylovej a základný prvok PMMA ktorý sa ďalej vyrába polymerizáciou. K vyrobeniu u PMMA je potrebné asi surovej ropy. Plexisklo vyvinula v roku 1928 a komerčne uviedla na trh v roku 1933 spoločnosť Rohm and Haas.
Vlastnosti
Plexisklo je pevná sklovitá, priehľadná hmota, polymér má hustotu 1,18g/cm3, je formovateľné pri 120-150 °C. Pri vyššej teplote nastáva depolymerizácia, pri 400 °C rozklad. Odoláva vode, kyselinám do 20%, hydroxidom a olejom, je rozpustné v mnohých organických rozpúšťadlách.
Plexisklo je priepustné pre infračervené svetlo v rozsahu vlnových dĺžok 2,825 mikrometra, pohlcuje žiarenie kratšie ako 300 nm (ÚV žiarenie).
V kyslíkovej atmosfére je zápalná teplota PMMA asi 460 °C, pri horení sa rozkladá bez zvyšku na oxid uhličitý a vodu. Je stabilný a odolný voči poveternostným vplyvom, rozpustný vo viacerých organických rozpúšťadlách.
Správa sa ako termoplast, čiže je ho možné uviesť do kvapalného stavu pri teplotách 240 až 250 °C. Je možné používať všetky bežné technológie tvarovania a vstrekovania plastov.
Plexisklo je možné lepiť pomocou kyanoakrylátového lepidla (tzv. sekundové lepidlo), roztavením povrchu, alebo využitím rozpúšťadiel napr. dichlórmetán, alebo trichlormetán. Týmto spôsobom je možné vytvárať takmer neviditeľné spoje. 1,19 g/cm³ (20 °C) 1,188 g/cm³ (25 °C) 1,15 g/cm³ (sklený prechod) 0,0000 575 K-1 (kvapalina)
Použitie
PMMA sa používa ako náhrada skla. Výhodou PMMA v porovnaní so sklom sú nižšie výrobné náklady, ľahké ohýbanie, možnosť lepenia, nižšia hmotnosť, odolnosť voči nárazom a pod. Nevýhodou nižšia chemická odolnosť, tvrdosť (ľahko sa poškriabe).
Herbert Feigl
Herbert Feigl (* 14. december 1902, Liberec, Česko – † 1. jún 1988, Minneapolis, USA) bol americký filozof, pôvodne člen Viedenského krúžku a zástanca logického pozitivizmu, neskôr predstaviteľ vedeckého materializmu. Filozoficky artikuloval najmä psychofyzický problém čiže problém vzťahu mysle a tela (mind-body problem), pričom vypracoval o. i. koncepciu mentalistického jazyka.
Gregor Naziánsky
Svätý Gregor Naziánsky (iné mená: Gregor Nazianzský, Gregor Teológ, Gregor Bohoslovec, Gregor z Nazianzu; * 329 – † 389), patrí medzi najvýznamnejších gréckych rano-kresťanských teológov 4. storočia, ktorí sú označovaní ako kapadócki otcovia (ďalej k nim patrí sv. Bazil Veľký a jeho brat sv. Gregor z Nyssy).
Život a učenie
Gregor Naziánsky sa vzdelával najprv v palestínskej Cézarei, potom v Alexandrii a nakoniec na platónskej akadémii v Aténach, kde sa spriatelil s Bazilom Veľkým. Neskôr s ním žil nejakú dobu v jeho kláštore.
Roku 379 bol povolaný do Carihradu, kde bolo nicejské učenie po vláde ariánskeho cisára Valenta silno na ústupe. O rok neskôr ho cisár Theodosius I. osobne povýšil na carihradského patriarchu, Gregor sa však svojho úradu veľmi skoro vzdal, lebo niektorí biskupi považovali jeho povýšenie za porušenie jedného z kánonov 1. nicejského koncilu. S koncilom sa rozlúčil jednou zo svojich slávnych rečí.
Gregor Naziánsky veľa hovoril aj o dôležitosti a nevyhnutnosti modlitby. Tvrdil, že ,je nutné obracať sa na Boha častejšie, ako dýchať’, lebo modlitba je stretnutie Božieho smädu s naším smädom. Boh má smäd po tom, aby sme my mali smäd po ňom (porov. Oratio 40, 27: SC 358, 260).
V byzantskej literatúre bol po Biblii najcitovanejší autor.
Sztum
Sztum je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat sztumski v rovnomennej gmine.
Žije tu 9 909 obyvateľov (30.6.2007).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Petrikovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Petrikovce v okrese Michalovce.
Tatran Prešov (rozlišovacia stránka)
Tatran Prešov môže byť:
Mystery Tracks – Archives Vol. 3
Mystery Tracks – Archives Vol. 3 je v poradí štvrté CD z The Secret Jewel Boxu gitaristu Steve Vaia. Ide o výberovku skladieb bonusových(z CD určených pre japonský trh), propagačných, skladieb vydaných na iných albumoch alebo nevydaných demo skladieb.
Charnas
Charnas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Charnas má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Charnas má 747 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Pay per click
Pay per click (doslovne platba za klik) je jeden zo spôsobov platenia za reklamu na internete.
Princíp pay per click (PPC) spočíva v tom, že inzerent za reklamu platí až vo chvíli, keď sa dá predpokladať, že zaúčinkovala, teda vo chvíli, keď na ňu potenciálny klient klikol. Platená reklama patrí dnes k najrýchlejším a k najjednoduchším spôsobom ako dosiahnuť ihneď viditeľné výsledky v predaji a návštevnosti. Oproti klasickým bannerom alebo miestam na portáloch má tu výhodu, že zákazník neplatí za zobrazenie, ale iba za reálneho návštevníka svojej stránky. Ďalšou výhodou týchto systémov je, že odkazy sa väčšinou zobrazujú na stránkach s relevantným obsahom. Tým je odkaz presnejšie namierený na kľúčového klienta, neobťažuje tam, kde sa ľudia zaujímajú o niečo iné.
PPC reklama je oproti iným formám internetového marketingu mimoriadna najmä presnou možnosťou zacielenia reklám. To je možné vďaka rôznym nástrojom a nastaveniam (kľúčové slová, záľuby, nákupné úmysly, umiestnenia atď.), ktoré firmy ako Google Ads poskytujú.
Nevýhody
Môže sa stať, že zákazník zaplatí aj za kliky tzv. „preklikávačov“. Kvôli ich eliminovaniu sa používajú algoritmy na odhalenie podozrivých kliknutí. Tzv. „vyklikávanie“ podľa rôznych údajov dosahuje v priemere od 0,1 % do 10 % všetkých kliknutí, v závislosti od systému. Prevádzkovatelia PPC majú tento fenomén ošetrený algoritmami, aby sa zabránilo zneužitiu PPC kreditu.
Henrich z Gentu
Henrich z Gentu (* okolo 1217, Gent, Belgicko – † 29. jún 1293, Tournay, Francúzsko) bol flámsky filozof, od roku 1276 magister teológie na parížskej univerzite, odporca tomizmu.
Staval sa proti uprednostňovaniu intelektu a zdôrazňoval moc vôle. Podľa Henricha hmota nexistuje potenciálne, ale skutočne, a ideálne iba potiaľ, pokiaľ zodpovedá vlastnej idei v duchu stvoriteľa.
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2015
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2015 boli v poradí 28. majstrovstvá Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia). Konali sa v meste Čchang-ša, v provincii Chu-nan, v Číne od 23. septembra3. októbra 2015, za účasti 16 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Palestíny. Čína bola organizátorom ázijského šampionátu mužov šiestykrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1989, 2001, 2003, 2009 a 2011. Zápasy sa uskutočnili v 2 arénach: Changsha Social Work College's gymnasium a South University of Forestry and Technology's gymnasium. Svoj šestnásty titul získala domáca 🇨🇳, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇵🇭. Obhajca titulu z 🇮🇷 skončil na bronzovej priečke.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia ázijských družstiev na Letné olympijské hry 2016, ktoré hostí Rio de Janeiro. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo. Ďalšie 3 družstvá postúpili na svetovú olympijskú kvalifikáciu.
Kvalifikácia
Majstrovstvá Východnej Ázie v roku 2015 sa zrušili kvôli tomu, že ich nikto nebol ochotný hostiť. Na ázijský turnaj boli preto vybrané 4 družstvá, ktoré sa nachádzali najvyššie vo svetovom rebríčku FIBA.
Basarab II.
Basarab II. (po rumunsky: Basarab al II-lea) bol knieža Valašského kniežatstva v rokoch 1442 - 1443.
Na trón sa dostal s pomocou sedmohradského vojvodu Jána Huňadyho a po uväznení Vlada II. Turkami (o rok neskôr sa však z neho dostal a znova si nárokoval valašský trón).
Krátka vláda Basaraba II. sa datuje do turbuleného obdobia Valašského kniežatstva. V tomto období si trón na dlhší čas vedel udržať iba ten najsilnejší. Ktokoľvek, kto si na trón kniežatstva sadol, nielenže sa musel vysporiadať s Osmanskou ríšou, ktorej sila každým rokom rástla a ktorá bránila Valašskému kniežatstvu získať nezávislosť, ale aj s možnými vnútornými konfliktami miestneho obyvateľstva. Ak hrozilo. že Valašsko napadne Osmanská ríša, jeho panovníci sa uchyľovali k pomoci Uhorska
Lyský priesmyk
Lyský priesmyk je priesmyk  v juhozápadnom cípe geomorfologického celku Javorníky, v časti Lysianska brázda.
Najbližším osídlením na slovenskej strane je osada Strelenka (cca na východ), na českej strane obec Střelná ( na západ). Cez Lyský priesmyk preteká potok Lysky.
Útok na Baalbek
Útok na mesto Baalbek (známy aj ako Operácia Ostrý a hladký) ležiace v údolí Bikaa na území Libanonu sa odohral v noci z 1. na 2. augusta 2006 počas vojny medzi hnutím Hizballáh a Izraelom. Cieľom operácie izraelských špeciálnych jednotiek bolo zajať predstaviteľov hnutia Hizballáh a získať spravodajské informácie.
Útok
Skupina zhruba dvesto (podľa niektorých odhadov je toto číslo nadhodnotené) vojakov na palubách helikoptér sa k cieľu priblížila letom ponad Stredozemné more kde letka dotankovala. Krátko pred samotným vysadením vojakov zaútočilo izraelské letectvo na ciele v okolí cieľovej budovy. Vojaci zapojení do operácie pochádzali z dvoch izraelských špeciálnych jednotiek – Šaldag (izraelské letectvo) a Sajeret Matkal (Aman – rozviedka izraelskej armády).
Cieľom útoku bola budova nemocnice Dar al-Hikma. Podľa informácií rozviedky ju využíval Hizballáh a mali v nej pôsobiť aj príslušníci iránskych Revolučných gárd. Podľa predstaviteľov Hizballáhu padli vojaci do pasce a boli obkľúčení, ale keďže všetci izraelskí vojaci sa bezpečne dostali po splnení misie domov dá sa predpokladať, že toto vyhlásenie sa nezakladalo na pravde.
Príslušníkom Sajeret Matkal sa podarilo zajať niekoľko osôb. Medzitým sa jednotka Šaldag dostala do prestrelky zhruba tri kilometre od nemocnice, no neutrpela žiadne straty. Celá operácia prebehla rýchlo. Vojaci boli vysadení 1. augusta o 22:32 a oblasť opustili okolo tretej ráno nasledujúceho dňa, takže na mieste zotrvali len okolo štyri a pol hodiny. Okrem zajatých osôb so sebou izraelskí vojaci odniesli nájdené dokumenty a zbrane.
Dohra
Izrael tvrdil, že zajaté osoby boli členmi libanonského Hizballáhu. Ten ale toto vyjadrenie dementoval a tvrdil, že ide o nevinných civilistov. Neskôr boli zadržané osoby prepustené. Podľa izraelskej armády stratil Hizballáh v boji 19 mužov, ale ten toto vyhlásenie taktiež odmieta.
Harold Urey
Harold Clayton Urey (* 29. apríl 1893, Walkerton, Indiana, USA – † 5. január 1981, San Diego, Kalifornia) bol americký chemik, ktorý sa zaoberal fyzikálnou chémiou a nositeľom Nobelovej ceny za chémiu za objav deutéria.
Život
Harold Urey začal študovať na Montanskej univerzite v roku 1914 kde vyštudoval zoológiu. Štúdium ukončil v roku 1917. Ďalšie dva roky strávil ako chemik v priemysle. V roku 1921 nastúpil na doktorandské štúdium chémie na Kalifornskú univerzitu. Štúdium úspešne ukončil v roku 1923. Nasledujúci rok strávil v Kodani na Inštitúte teoretickej fyziky u Nielsa Bohra.
V roku 1932 objavil ťažký vodík – deutérium. Ten získal frakčnou destiláciou tekutého vodíka. Ťažký vodík má na rozdiel od ľahkého vodíka v jadre okrem protónu aj neutrón. Atómové číslo má rovnaké ako ľahký vodík, ale jeho atómová hmotnosť je dvojnásobná. Za tento objav mu bola v roku 1934 udelená Nobelova cena za chémiu.
V roku 1934 sa Harold Urey stal profesorom na Kolumbijskej univerzite. V rokoch 1940 až 1945 sa stal riaditeľom vojenského výskumu na Kolumbijskej univerzite v rámci Projektu Manhattan. Tento výskum bol zameraný na štiepenie izotopov uránu 235 metódou plynovej difúzie. V roku 1941 viedol spolu s Georgom Pegramom diplomatickú misiu do Veľkej Británie, aby tu nadviazali spoluprácu s britskými vedcami pri vývoji atómovej bomby.
Po vojne sa Harold Urey stal profesorom na Inštitúte pre nukleárne štúdie (v súčasnosti Enrico Fermi Institute) a neskôr sa stal profesorom na Chicagskej univerzite.
Harold Urey sa v neskoršom veku zaoberal tiež výskumom vývoja planét a položil základy teórie o planetárnej evolúcii. V roku 1952 vydal knihu The Planets: Their Origin and Development (Planéty: Ich pôvod a vývoj).
Harold Clayton Urey zomrel 5. januára 1981.
Ráztoky (Liptovský Mikuláš)
Ráztoky je jedna z mestských častí mesta Liptovský Mikuláš.
Polohopis
V minulosti to bola samostatná obec, ktorá bola zatopená pri výstavbe vodného diela Liptovská Mara. Po pôvodných Ráztokách v súčasnosti ostali starý a nový cintorín. Na konci 90. rokov boli na ich území objavené zásoby termálnych vôd. Tie sa v súčasnosti využívajú na rekreačné účely v stredisku cestovného ruchu Aquapark Tatralandia. Katastrálne územie bývalej obce je dnes súčasťou mesta Liptovský Mikuláš a trvalo tu nežijú žiadni obyvatelia (r. 2009).
Communication Today
Communication Today je vedecký časopis z oblasti masmediálnej a marketingovej komunikácie zaoberajúci sa odbornou vedeckou reflexiou médií, mediálnych kompetencií, diskurzu hraníc reality, myslenia médií, nových médií, marketingu a vzťahov s médiami, nových trendov v marketingu, špecifík jednotlivých druhov marketingu, psychológie a sociológie marketingovej komunikácie a následne i štruktúrovania komunikátov, marketingových stratégií a komunikačných vied. Časopis vydáva Fakulta masmediálnej komunikácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave
Od roku 2010 ponúka odbornej verejnosti interdisciplinárne zameranú diskusiu.
Communication Today vychádza s periodicitou dvakrát ročne a je recenzovaným periodikom. Sprostredkováva štúdie teoretického charakteru, teoreticko-empirického charakteru, výsledky výskumov a ich implementáciu do praxe ako i recenzie odborných publikácií. Časopis je indexovaný v Emerging Sources Citation Index (ESCI) – Web of Science aj databáze Scopus.
ISSN: 1338-130X
Vendin-lès-Béthune
Vendin-lès-Béthune je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Perleť
náhľad|vpravo|Perleť na vnútornej strane schránky [[Nautilus (rod hlavonožcov)|nautiloidného hlavonožca.]] Perleť je organicko-anorganický materiál, ktorý vytvárajú niektoré mäkkýše vo vnútri svojich schránok. Perleť je tvrdý, kryštalický materiál, ktorý tvorí perly.
Perleť je tvrdá kvôli tomu, že CaCO3 obsahuje miniatúrne aragonitové doštičky, ktoré získavajú tvrdosť vďaka spojeniu s organickými polymérmi a proteínmi.
Okrem CaCO3 perleť obsahuje aj konchyolín. Konchyolín je organický, hnedastej farby a spĺňa úlohu spojiva.
Vznik perly
Perla vzniká z cudzej čiastočky, ktorá sa dostane do vnútra schránky perlorodky alebo aj iného lastúrnika (môže to byť zrniečko piesku alebo malý cudzopasník) a obalí sa perleťou. Prvú vrstvu tvorí konchyolín, ktorý drží pohromade nasledujúce vrstvy perlete. Tieto vrstvy môžu byť nepravidelné a úplne na seba nepriliehajú, a to formuje vzory unikátne pre každú jednu perlu.
Rod Laver Arena
thumb|Rod Laver Arena v noci Rod Laver Arena je súčasť komplexu Melbourne Park v Melbourne v Austrálii v ktorom sa každoročne uskutočňuje prvý granslamový turnaj roka - Australian Open. Aréna s kapacitou 14 820 miest bola dokončená v roku 1988 a od januára 1992 nesie meno austrálskeho tenistu Roda Lavera.
Rod Laver Arena má nainštalovanú zasúvateľnú strechu, čo umožňuje hrať zápasy aj počas dažďa, či extrémneho tepla. V aréne sa okrem Australian Open uskutočnili 12. majstrovstvá sveta v plávaní (2007), Majstrovstvá sveta vo wrestlingu (2000), či súťaže v gymnastike na hrách Commonwealthu v roku 2006.
Rod Laver Arena disponuje tzv. jastrabím okom (Hawk-Eye) čo umožňuje tenistom konfrontovať rozhodnutia rozhodcov s touto elektronickou kontrolou dopadu loptičky.
Výstavba arény, sa začala v roku 1985 a bola dokončená v roku 1987 za cenu 94 miliónov AU$, táto výstavba nahradila pôvodný štadión Kooyong. Prvýkrát bol otvorený 11. januára 1988 pre Austrálian Open 1988.
Artefakt
Artefakt je termín, ktorý prvýkrát použil Sir Julian Huxley a označuje ľubovoľný objekt alebo proces, ktorý vznikol ľudskou aktivitou. Špecifických významov tohto slova je niekoľko:
Christer Abrahamsson
Christer Abrahamsson (* 8. apríl 1947, Umeå, Švédsko) je bývalý švédsky hokejový brankár.
Kultúra (spoločenské vedy)
Kultúra (z lat. cultura odvodené od colere, čo znamená "pestovať") je spravidla definovaná ako súbor zvykov, vzťahov, inštitúcií, umenia a iných čŕt, ktoré charakterizujú spoločnosť alebo sociálnu skupinu.
Vo filozofii slovo kultúra označuje to, čo sa líši od prírody. V sociológii je kultúra užšie definovaná ako to čo je spoločné pre skupinu jednotlivcov a aj ako to čo ju spája, teda tie veci čo sa učia, prenášajú, vytvárajú, získavajú.
Kultúra je časťou sociálnych vzťahov spoločnosti a stojí na rovnakej úrovni ako politický, právny a ekonomický systém.
Dokument UNESCO z roku 2002 definuje kultúru ako „komplex špecifických duchovných, materiálnych, intelektuálnych a emocionálnych čŕt spoločnosti alebo sociálnej skupiny, ktorý zahŕňa spolu s umením a literatúrou aj spoločný spôsob života, životný štýl, hodnotový systém, tradície a vieru“.
Rozlišuje sa niekoľko základných rozdelení (definícií) kultúry:
Archeológovia odlišujú archeologické kultúry, sociológovia odlišujú:
Štyri piesne (Dvořák, op. 82)
Zväzok Štyroch piesní op. 82 prisľúbil Dvořák nakladateľovi Simrockovi ako náhradu piesní z Rukopisu královédvorského, ktoré plánovala vydať londýnska firma Novella. Táto odkúpila niektoré piesne od Pražských vydavatelstiev, okrem iného aj od Em. Starého, ktorému Dvořák v začiatkoch prenechal tieto piesne, aby mohli byť vydané ako jeho prvotiny. Simrocka však zabudol upozorniť na túto skutočnosť pri vydaní celej zbierky piesní Kráľovodvorských. Dvořák priznal vinu v liste z 3. novembra 1887: „Prosím abyste se na mne nezlobil, neboť nevědomost hříchů nečiní, praví přísloví. Vynasnažím se napsati Vám písně právě tak krásné jako jsou ony op. 7, před 15ti roky komponované, ne-li lepší, takové jiště ...“.
Aby ušetril vydavateľovi starosti s nemeckými prekladmi, vybral si tentokrát priamo nemecké texty z básnickej zbierky „Lyrische Gedichte und Übertragungen nach böhmischer Kunst und Volks Poesie“ od Otílie Malybrock-Stielerové, vydané krátko predtým v Prahe. Zhudobnil „Lasst mich allein“, „Frühling“, „Am Bache“ a „Die Stickerin“. Dvořák tieto sentimentálne erotické básne povzniesol svojím hudobným výrazom, nemeniac strofickú formu. Odoslané boli Simrockovi vo februári 1888, vyšli však až na ďalší rok.
Tri z piesní, v chronologickom poradí vzniku „Jaro“, „Při vyšívání“, „U potoka“, pripomínajú po melodickej, rytmickej a formovej stránke schubertovskú pieseň. Najcennejšia a jedna z majstrových najkrajších je pieseň zaradená ako prvá „Kéž duch můj sám“, prekomponovaná strofická pieseň s hudbou tak presvedčivej krásy, že pri nej archaický český preklad ustupuje do pozadia. Motív tejto piesne zámerne alebo náhodne citoval Dvořák v 2. vete violončelového koncertu opus 104.
Český preklad piesní op. 82 dal Dvořák dodatočne urobiť od J. V. Novotného, ktorý však neprejavil zvláštny jemnocit pre správnu deklamáciu textu, ktorú mal v nemeckom origináli skladateľ bezchybnú.
Kaliber
Kaliber môže byť:
Black Celebration
Black Celebration je piaty štúdiový album anglickej synth rockovej skupiny Depeche Mode, vydaný Mute Records 17. marca 1986. Aj naďalej pozorujeme stemnenie ich hudby, čo už jemne naznačil album Construction Time Again. Mnohí usudzujú, že je to neobvyklá kombinácia elekronickej populárnej hudby a gotického rocku.
Na tomto albume si zaspieval Martin Gore hneď v 4 piesňach ako hlavný spevák („A Question of Lust“, „Sometimes“, „It Doesn't Matter Two“ a „World Full of Nothing“), čo je najviac v porovnaní s ostatnými albumami Depeche Mode. Zvyšok naspieval David Gahan.
Emerson, Lake & Palmer
Emerson, Lake & Palmer (ELP) bola anglická progressivne rocková superskupina, ktorá bol založená v apríli 1970 v Londýne. Členmi skupiny boli: Keith Emerson (klávesové nástroje), Greg Lake (spev, basová gitara a produkcia) a Carl Palmer (bicie nástroje, perkusie). S deviatimi zlatými certifikáciami od americkej asociácie RIAA a odhadovaným celosvetovým predajom 48 miliónov hudobných nosičov, je ELP považovaná za komerčne najúspešnejšiu progresívne rockovú hudobnú kapelu 70. rokov 20. storočia. Je to s ohľadom na štandardy tohto žánru, kedy je progresívny rock definovaný ako fúzia klasickej hudby, džezu a symfonického rocku. V hudobnej produkcii kapely dominovalo Emersonovo okázalé používanie Hammond organu, Moogovho syntetizátora a klavíra. Autorom niektorých akustických nahrávok bol aj Greg Lake.
Do povedomia verejnosti sa kapela dostala v auguste 1970 po vystúpení na festivale Isle of Wight. V prvom roku skupina podpísali nahrávaciu zmluvu s E.G. Records. V Spojenom kráľovstve sa vtedy distribuovali nahrávky skupiny cez Island Records a v Severnej Amerike cez spoločnosť Atlantic Records. U týchto spoločností vydali albumy Emerson, Lake & Palmer (1970) a Tarkus (1971). Obidva sa dostali v Spojenom kráľovstve do prvej päťky hudobných rebríčkov. Úspech kapely pokračoval albumami Pictures at an Exhibition (1971), Trilogy (1972) a Brain Salad Surgery (1973, ktoré vydali pod vlastnou značkou Manticore Records ELP. Po trojročnej prestávke Emerson, Lake & Palmer potom vydali albumy Works Volume 1 (1977) a Works Volume 2 (1977). V roku 1979, po vydaní albumu Love Beach (1978), sa skupina rozpadla.
V nasledujúcich rokoch dochádzalo k obnoveniam spolupráce. V 80. rokov účinkovali v zoskupení ako Emerson, Lake & Powell. Carla Palmera, ktorý hrával s progresívnou formáciou Asia za bicími nástrojmi nahradil Cozy Powell. Robert Berry potom nahradil Grega Lakeho. V tom čase sa sa vrátil Palmer a vytvorilo sa zoskupenie jednoducho nazvané 3 (niekedy nazývaná aj Emerson, Berry & Palmer). V roku 1991 pôvodné trio zreformovalo a vydalo ďalšie dva albumy, Black Moon (1992) a In the Hot Seat (1994). Potom v rôznych obdobiach medzi rokmi 1992 a 1998 spolu koncertovali. Posledné vystúpenie skupiny Emerson, Lake & Palmer sa uskutočnilo pri príležitosti 40. výročia založenia kapely v roku 2010 na festivale High Voltage v Londýne. Neskôr, po smrti Keitha Emersona a Grega Lakea v roku 2016,  sa stal Carl Palmer jediným žijúcim členom zoskupenia ELP.
Sára Salkaháziová
Blahoslavená Sára Salkaházi (do roku 1942 Sára Schalkház, * 11. máj 1899, Košice – † 27. december 1944, Budapešť) bola rehoľníčka maďarskej národnosti pôsobiaca na území dnešného Slovenska. Pôsobila pôvodne ako učiteľka a neskôr aj ako novinárka. V roku 1927 vstúpila do rehoľnej Spoločnosti sociálnych sestier v Košiciach, v roku 1937 bola preložená do domovského kláštoru v Budapešti, kde počas druhej svetovej vojny skrývala spolu s ostatnými sestrami Židov. Príslušníci pronacistickej maďarskej strany šípových krížov ju po udaní jednej zo zamestnankýň kláštora dolapili a s niekoľkými Židmi, ktoré sestry ukrývali, zastrelili a telá zvrhli do Dunaja.
Pamätník Jad va-šem ju v roku 1969 vyhlásil za Spravodlivú medzi národmi.
17. septembra 2006 ju katolícka Cirkev vyhlásila za blahoslavenú.
Saint-Alban-sur-Limagnole
Saint-Alban-sur-Limagnole je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plavidlo
thumb| Plť už nepatrí do kategórie plavidiel Plavidlo je umelá plávajúca konštrukcia na akúkoľvek ľudskú činnosť na vodnej ploche, v zmysle Zákona o vnútrozemskej plavbe s výnimkou plte, ktorá sa vzhľadom na jej charakter, konštrukciu a ovládateľnosť klasifikuje ako plávajúce teleso. Plavidlo sa využíva najmä na prepravu osôb alebo nákladu, pri rôznych službách alebo prácach na vode, stavbe alebo ťažbe surovín.
Právne definície
Podľa Zákona o vnútrozemskej plavbe sa plavidlom (na účely vnútrozemskej plavby) rozumie: V rokoch 2001 - 2003 ten istý zákon v definícii obsahoval od malých plavidiel aj samostatnú položku rekreačné plavidlo, Toto sa definuje ako plavidlo bez ohľadu na spôsob pohonu, s dĺžkou lodného telesa od 2,5 m do 24 m, určené na športové a oddychové účely, pričom sa nelimituje počet ľudí na jeho palube. V predchodcovi súčasného zákona, t.j. v pôvodnom zákone č. 26/1964 Zb. o vnútrozemskej plavbe, ktorý platil od roku 1964 do roku 2000, sa plavidlo definovalo ako súhrnné označenie pre "lode, plávajúce stroje, plávajúce zariadenia a plte".
Podľa Európskych pravidiel pre plavbu na vnútrozemských vodných cestách (4. vydanie, 2009) je plavidlo (angl. vessel) akákoľvek "loď" (angl. craft) vnútrozemskej plavby, vrátane malých plavidiel a prievozných lodí, ako aj plávajúci stroj (angl. floating equipment) a námorná "loď" (angl. seagoing vessel). Plavidlo nezahŕňa plávajúce teleso (angl. assembly of floating material; definícia: akákoľvek plť alebo akákoľvek konštrukcia, pevné zoskupenie plávajúcich predmetov alebo predmet schopná/-né/-ný plavby okrem plavidiel alebo plávajúcich zariadení) a plávajúce zariadenie (angl. floating establishment; definícia: akýkoľvek plávajúci "objekt" [angl. installation], ktorý "stojí" [angl. is stationary], čiže je priamo alebo nepriamo zakotvený alebo vyviazaný k brehu, napríklad plávajúce plavárne, doky, pristávacie pontóny alebo plávajúce garáže pre člny alebo podobné objekty).
Iné projekty
Barca
Nižné studené pleso
Nižné studené pleso je najnižšie ležiace pleso z troch malých jazierok na južnom úpätí Streleckej veže na  Streleckej plošine Veľkej Studenej doliny. Dlho toto pleso i blízke plesá Vyšné a Prostredné boli dlho "utajené", nepomenované. Poliaci im dali spoločný názov Niespodziane Stawki. Plesá odvodňuje Studený potôčik, ktorý vyteká z Nižného studeného plesa a vteká do Veľkého Studeného potoka. K plesám nevedie turistický chodník. Nadmorská výška, hĺbka.
Externé odkazy
náhľad|vľavo|[[Veľký Studený potok odvodňuje plesá v doline]]
Tczew
Tczew je prístavné mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve. Leží v powiate tczewskom a v rovnomennej gmine na južnom okraji delty rieky Visla. Rieka ústi do Baltského mora asi 30 km od mesta.
Žije tu 59 105 obyvateľov (31. 12. 2021).
Dieter Henrich
Dieter Henrich (* 5. január 1927, Marburg, Nemecko† 17. december 2022, Mníchov   ) bol nemecký filozof; zameriaval sa na systematickú rekonštrukciu Kantovej filozofie a nemeckého idealizmu. Zastáva ideu kritickej metafyziky odvodenú od Kanta.
Chassiers
Chassiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Chassiers má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Chassiers má 1008 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Izumo (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Izumo Provincia Izumo (🇯🇵) bola stará japonská provincia, na ktorej území sa dnes nachádza východná časť prefektúry Šimane v regióne Čúgoku. Slovo "Izumo" je odvodené od mena bohyne Izanami. Bola matkou Japonska a bola pochovaná na hore Hiba, na hranici bývalých provincií Izumo and Hóki, neďaleko súčasnej Jasugi v prefektúre Šimane.
Bol to jeden zo starodávnych regiónov Japonska, v ktorom vznikala politická moc. Mocný klan z Izumo (Idumo je zastaraný prepis názvu) viedol nezávislú politiku, ale počas štvrtého storočia pred Kristom bol absorbovaný expanziou štátu Jamato, v ktorom prevzal rolu v sakrálnej oblasti. Až do dneška svätyňa Izumo predstavuje (ako aj Veľká svätyňa v Ise) jedno z najdôležitejších svätých miest šintoizmu: je zasvätené kami, špeciálne Ókuninuši (Ó-kuni-nuši-no-mikoto), mýtickému potomstvu Susa-no-Ó a všetkým klanom z Izumo.
V období Sengoku stratila provincia na svojej dôležitosti. Bola dominantou klanu Mori pred bitkou pri Sekigahare a po Sekigahare sa stala nezávislým lénom s hradom v súčasnom Macue.
Ján Feješ (publicista)
Ján Feješ (* 2. júl 1764, Toporec – † 16. marec 1823, Nižný Skálnik) bol slovenský publicista a právnik obdobia osvietenstva, popredný predstaviteľ a spoluzakladateľ Učenej spoločnosti malohontskej. Bol šľachtického pôvodu.
Život
Bol úradníkom Gemerskej stolice a Malohontskej stolice. Zaujímal sa o spoločenskú problematiku, snažil sa zlepšiť sociálne postavenie ľudu organizovanou výchovou a osvetou v oblasti zdravotníctva. V jeho názoroch sa zreteľne prejavujú protirečenia medzi zanikajúcou stredovekou (feudálnou) a vznikajúcou meštiackou ideológiou u nás. Vo filozofickej tvorbe zastával eklektické pozície.
Zdroj
FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
Gobelín
Gobelín (podľa franc. rodiny Gobelinovcov, ktorá v 16. stor. mala dielne na tkanie kobercov) je poťahová textília s (najmä ručne) vytkanými či vyšitými (najmä umeleckými) vzormi alebo obrazmi. Najznámejšie sú gobelíny v podobe tapisérie či nástenného koberca.
Hóki (provincia)
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Hóki thumb|[[Hirošige (1797-1858):Ryžové polia v provincii Hóki]] Provincia Hóki (🇯🇵) bola stará japonská provincia, na území ktorej sa dnes nachádza západná časť prefektúry Tottori. Hóki susedila s provinciami Inaba, Mimasaka, Biččú, Bingo a Izumo.
Starobylé hlavné mesto sa nachádzalo v oblasti, kde je dnes Kurajoši a významné hradné mesto bolo v Jonago.
Technische Universität München
thumb|right|120px|Hlavná budova
Technische Universität München (doslova Mníchovská technická univerzita; skrátene TU München alebo TUM) je verejná vysoká škola univerzitného typu so sídlom v Mníchove. Bola zriadená v roku 1868. Dala svetu celkovo 17 nositeľov Nobelovej ceny.
Prvá Rakúska republika
Prvá rakúska republika bol štátny útvar v období po konci prvej svetovej vojny až do roku 1934, kedy bol opustený koncept parlamentnej demokracie a Rakúsko nastúpilo cestu autoritatívneho štátu.
Dejiny
Rakúsko prijalo 21. októbra 1919 Zmluvu zo Saint-Germain-en-Laye. Zmluva zakazovala názov Nemecké Rakúsko a upravovala hranice novovzniknutých štátov s Rakúskom.
Najdôležitejšími stranami v Prvej rakúskej republike boli Christlichsoziale Partei (Kresťansko-sociálna strana) a Sozialdemokratische Arbeiterpartei Österreichs (Sociálnodemokratická robotnícka strana Rakúska) s polovojenskou organizáciou Schutzbund, založenou v roku 1923. Kresťansko-sociálna strana reagovala na vznik Schutzbundu reorganizáciou svojej polovojenskej organizácie, Heimwehr.
V roku 1927 došlo k stretu týchto organizácií počas tzv. Júlovej revolty; aj keď bolo povstanie neskôr potlačené, nepokoje pokračovali až do tridsiatych rokov, kedy sa kancelárom stal Engelbert Dollfuss.
V roku 1933 vyhlásil jeho kabinet rozpustenie parlamentu. Kresťansko-sociálna strana odmietala spojenie s prevažne protestantským Nemeckom. Nepokoje vyústili do občianskej vojny medzi nacistami, socialistami a kresťanskými socialistami.
V roku 1934 vyhlásil Dolfuss vládu jednej strany, austrofašistického Vlasteneckého frontu. 25. júla síce Engelberta Dollfussa zavraždili nacisti, štát sa však ešte ďalšie štyri roky udržal pod ochranou Talianska. Éra prvej republiky napriek tomu skončila a Rakúsko bolo známe ako tzv. Rakúsky štát.
2. slovenská futbalová liga 1993/1994
2. slovenská futbalová liga 1993/94 bol 1. ročník druhej najvyššej slovenskej futbalovej súťaže v samostatnom Slovensku.
Do súťaže bolo zaradených 9 družstiev z posledného ročníka 1. slovenskej národnej ligy, ktoré skončili na 7. až 15. mieste a najlepšie družstvá z 2. slovenskej národnej ligy.
Víťazom s právom postupu do 1. ligy sa stal BSC JAS Bardejov, do 3. ligy vypadol FC STK Senec.
Konečná tabuľka
Poznámky:
Prytanis (kráľ Sparty)
Prytanis bol kráľom Sparty (možno mýtickým) približne v polovici deviateho storočia pred Kr. Pochádzal z kráľovskej rodiny Eurypontovcov.
O Prytanovi, kráľovi Sparty z doby mýtov, vládnuceho pravdepodobne v polovici deviateho storočia pred Kr. máme veľmi málo správ. Podľa väčšiny antických historikov bol synom a nástupcom Eurypóna. Staroveký historik a geograf Pausanias zaznamenal, že počas vlády Prytana sa už aj tak nedobré vzťahy Sparty s Argom zmenili na nepriateľské. Ich prvým sporom bol boj o územie Kynúrie, ktorý viedol ako napísal Pausanias ešte Prytanov predchodca z kráľovskej rodiny Agiovcov Echestratos.
Nakoľko z tohto obdobia nemáme historicky doložené správy, otázka Prytanovho nástupcu nám zostáva nejasná. Nástupcom Prytana podľa zoznamu kráľov Sparty od Pausania je Eunomos. Aj historik Ploutarchos s odkazom na písomné pramene básnika Simonida tvrdí, že Eunomos a zákonodarca Lykurgos mohli byť synmi kráľa Prytana. Staršieho Eunoma mal Prytanis údajne z prvého manželstva a Lykurgos, ktorý sa narodil neskôr bol od jeho druhej manželky Dionassy. Eunomos bol nástupcom Prytana aj podľa Diodora Sicílskeho, ale na rozdiel od ostatných historikov píše, že Prytanis bol priamym nástupcom Prokla a vládol až 49 rokov. Ale historik Herodotos, ktorého historické záznamy sú najstaršieho dáta vo svojom diele História napísal, že Prytanovým nástupcom sa stal jeho syn Polydektes.
Wettersteingebirge
thumb|Zugspitze - 2 962 m thumb|Hochplattig - 2 768 m thumb|Alpspitze - 2 629 m
Wettersteingebirge, alebo skrátene Wetterstein je masívne vápencové pohorie nachádzajúce sa na hraniciach Nemecka (Bavorsko) a Rakúska (Tirolsko). Pohorie tvoria dva paralelne ležiace hrebene Wetterstein a Mieminger Kette (niekedy býva radený ako samostatný masív), prevyšujúce svoje okolie o viac ako 2 000 m. Hrebeň Mieminger Kette leží už celým svojím územím v Rakúsku. Pohorie so svojimi strmými štítmi z kompaktného vápenca je obľúbené medzi horolezcami a vysokohorskými turistami.
Poloha
Ohraničenie pohoria na juhu je dané tokom rieky Inn, na západe tvorí hranicu cestné sedlo Fernpass a údolie potoka Loisach, ktorým je ohraničené aj zo severu. Na východe delí od masívu Karwendel potok Drahn Bach.
Členenie
Pohorie sa okrem dvoch hlavných celkov Wetterstein a Mieminger Kette delí ešte na niekoľko menších celkov - hrebeňov, stretajúcich sa v jednom bode, vrchole Zugspitze. Na severe je to malá skupina Riffelwandkamm a najvyššie poschodie pohoria, Zugspitze-Platt-Umrahmunggruppe, kde leží najvyšší vrchol pohoria a zároveň najvyšší vrchol Nemecka - Zugspitze (2 962 m). Na túto vysokú skupinu plynule nadväzuje hrebeň Wetersteinkamm, ktorý končí pri meste Mittenwald, na hraniciach. Hrebeň Mieminger Kette sa delí na dva podcelky - západný masív Grunstein a východný hrebeň Hohe Munde. Najvyšší vrchol masívu je Hochplattig (2 768 m). Poslednou skupinou je Arnstock v blízkosti mesta Scharnitz.
Príroda
Kombinácia horských lúk a strmých skál sa zdá byť jedinečnou ako životný priestor pre mnohé druhy zvierat, ako je napr. kamzík, svišť, vretenica severná, orol skalný alebo kuna lesná, ktorých tu žije mnoho druhov.
Turizmus
V pohorí si prídu na svoje predovšetkým milovníci horolezectva a zaistených ciest, ale aj sviatočný turisti využívajúci početné lanovky. Tiež tu nájdeme niekoľko jazier (napr. Seebeseen).
Nemecká sekcia horského spolku Alpenverein spravuje v pohorí Wetterstein celkom 6 chát: Münchner Haus (2 964 m), Meilerhütte (2 366m), Knorrhütte (2 052 m), Kreuzeckhaus (tiež známa ako Adolf-Zoeppritz-Haus, 1 652 m), Höllentalangerhütte (1 379 m) a Reintalangerhütte (1 366 m). Mimo tieto sa turistom ponúkajú aj horské chaty patriace turistickým klubom a priateľom prírody (Naturfreunde): Schachenhaus (1 866 m) a Wiener Neustädter Hütte (2 209 m). Nájdeme tu tiež niekoľko bivakov: Waxensteinhütte (tiež Aiplehütte). V doline Oberreintalkar je Oberreintal Hütte, ďalej Schüsselkarbiwak (2 530 m) a Hoellentalgrat Hütte. V pohorí Wetterstein je ešte pár súkromných chát: napr. Kreuzjochhaus odkiaľ je jedna z najkrajších panorám "Bavorských Álp" v lete a v zime ide o veľmi obľúbené miesto lyžiarov ležiace nad strediskom Garmisch-Partenkirchen.
Zaistené cesty
V masíve Wetterstein nájdeme nepreberné množstvo zaistených ciest všetkých obtiažností, tu len výber tých najzaujímavejších:
Elektrický rušeň 113
Elektrický rušeň 113 (predtým E 426.0) je rušeň na jednosmerný prúd určený pre vedľajšie trate elektrifikované jednosmernou napájacou sústavou 1,5 kV, vyrábaný v roku 1973 firmou Škoda Plzeň (továrenské označenie Škoda 33E). Patrí k československým rušňom tzv. II. generácie.
Vývoj
Začiatkom 70. rokov sa už blížil koniec ekonomickej životnosti starších rušňov radu 100, preto bolo rozhodnuté o dodávke malej série nových rušňov odvodených od staršieho radu 110, ktoré boli určené pre napájací systém 3 kV. Po výrobe s potrebnými úpravami pre napájací systém s nižším napätím bolo v roku 1973 dodaných 6 strojov do dep v Tábore a Českých Budějoviciach.
Konštrukcia
Rušeň je kapotovaný so stredovým vežovitými stanovišťom rušňovodiča. Poháňaný je štyrmi elektromotormi, pre každú nápravu jeden. Oproti rade 110 boli od výroby motory radené trvalo do série, čo viedlo k zníženiu výkonu i maximálnej rýchlosti. Po rekonštrukcii majú tri stroje i sérioparalelné radenie motorov, vďaka čomu dosahujú obdobných parametrov výkonu a rýchlosti ako rad 110. Elektrinu rušeň odoberá pomocou jedného zberača na streche kabíny pre vodiča.
Prevádzka
Rušňe sú síce svojou konštrukciou predurčené pre posun, ale sú tiež vybavené zariadením pre elektrické vykurovanie vlakov, preto sa používajú aj v osobnej doprave. Od začiatku slúžia na tratiach Rybník - Lipno a Tábor - Bechyně, po prepnutí trate Rybník – Lipno na striedavý prúd v roku 2005 potom iba na trati Tábor – Bechyně.
Etela Farkašová
Etela Farkašová (* 5. október 1943, Levoča) je slovenská spisovateľka, esejistka, publicistka a filozofka.
Životopis
Narodila sa v rodine zdravotnej sestry a úradníka. Detstvo strávila v Bratislave, kde tiež vyštudovala základnú aj strednú školu. Po maturite v roku 1960 pokračovala v rokoch 19601964 v štúdiu na Pedagogickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave, odbor matematika – fyzika. Po absolvovaní štúdia pracovala ako stredoškolská učiteľka matematiky a fyziky v školách v Trnave a v Bratislave. V tom istom čase študovala filozofiu a sociológiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19661972). Od roku 1972 prednáša na Katedre filozofie tejto univerzity, a od roku 1998 roku bola vedúcou tejto katedry.
Ako vedkyňa sa zaujíma o epistemológiu, a to najmä o problémy zmyslového a empirického poznania a ich vzťahu k racionálnemu poznaniu. Zaujíma sa ďalej o možné vzťahy medzi filozofickým a vedeckým myslením, ako aj o vzťah medzi filozofiou a umením, hlavne literatúrou. Od 90. rokov 20. storočia sa jej vedecký záujem rozšíril o feministickú filozofiu, s dôrazom na feministickú epistemológiu. Týmto témam venuje svoje vedecké práce, ktoré publikuje tak v slovenských, ako aj v zahraničných zborníkoch. Zároveň je uznávanou spisovateľkou a esejistkou, venuje sa aj publicistike a mnohokrát sa vyjadruje na tému dôležitých súčasných problémov v slovenskej tlači alebo rozhlase a televízii, s ktorými tiež spolupracuje.
V rokoch 19951996 prednášala vo Filozofickom inštitúte Viedenskej univerzity ako hosťujúca profesorka. Je členkou medzinárodnej skupiny pri NEWW (Network of East-West Women) a je spoluzakladateľkou a členkou Klubu slovenských prozaičiek „FEMINA”.
Zúčastnila sa viacerých domácich i medzinárodných konferencií (Praha, Brno, Berlín, Kyjev, Varna, Amsterdam, Viedeň, Göttingen, Lund...).
Tvorba
Ako prozaička debutovala v slovenských časopisoch a prvú poviedkovú zbierku, Reprodukcia času, vydala v roku 1978 a odvtedy každých niekoľko rokov vydáva nový zväzok krátkych próz – buď knihu noviel, alebo v poslednej dobe svojich priaznivcov prekvapila aj zbierkou básní. Jej tvorba sa vyznačuje prevahou reflexívneho tónu nad vykonštruovanosťou príbehu. Vo svojich prácach sa sústreďuje na zobrazovanie života žien v súčasnej spoločnosti – miesto ženy v súčasnej rodine, medzigeneračné vzťahy, vzťahy medzi matkami a ich deťmi, úvahy o zmysle (seba-)obetovania, a popri tom svet emócií a rozprávanie o pokusoch nájsť ticho a pokoj vo vlastnom živote aj napriek hlučnej civilizácii, tvoria hlavné motívy jej poviedok a noviel.
Občas prekladá z nemčiny a angličtiny a zúčastňuje sa medzinárodných umeleckých projektov spolu s ostatnými slovenskými a aj rakúskymi spisovateľkami, s ktorými dvakrát pripravila antológie súčasnej slovenskej a rakúskej ženskej prózy. Spisovateľka nepopiera ani svoj vzťah k Poľsku, ktorý získala prostredníctvom prababičky z Nového Targu.
Je spoluautorkou monografií Teória poznania a Na ceste k vlastnej izbe, editorkou antológie z feministickej filozofie Štyri pohľady do feministickej filozofie. Odborné štúdie z filozofie publikuje doma a v zahraničí. Je spolueditorkou troch slovensko-rakúskych poviedkových antológií, editorkou antológie esejí Rok 2000: úzkosti a nádeje a viacerých vedeckých zborníkov. Jej texty sú preložené do viacerých jazykov (nemčina, angličtina, ruština, slovinčina, bulharčina, rumunčina, poľština, japončina, hindu, srbčina, arabčina…), zastúpená je vo viacerých domácich a zahraničných antológiách (rakúske, americké, ruské, arabské) a časopisoch. Spolu s Danielou Příhodovou vydala publikáciu Femina v literatúre a kritike/Profily a rozhovory (2009), ktorá mapuje tvorbu takmer dvoch desiatok súčasných slovenských autoriek združených v klube Femina. Na základe jej novely Priateľstvá padajúceho lístia vznikla rovnomenná televízna inscenácia (uviedla ju aj srbská televízia), intenzívne spolupracuje so Slovenským rozhlasom (je autorkou rozhlasovej hry Rozhodnutie a viacerých rozhlasových poviedok). V tomto roku jej má vyjsť kniha poviedok Na rube plátna.
Je členkou Spolku slovenských spisovateľov a Slovenského centra PEN, od r. 2011 aj členkou Rakúskeho spolku spisovateľov (Österreichischer Schriftsteller/Innenverband), Slovenského filozofického združenia, členkou viacerých odborných komisií, ako aj redakčných rád. Patrí medzi zakladajúce členky Klubu feministických filozofiek pri SFZ, Centra pre rodové štúdiá na Univerzite Komenského, a aj Klubu slovenských prozaičiek Femina. Popri vlastnej tvorbe sa venuje literárnej kritike, pričom sa zameriava najmä na súčasné domáce i zahraničné autorky, v posledných rokoch sleduje ako recenzentka slovenskú dolnozemskú literatúru. Je nositeľkou viacerých medailí Univerzity Komenského. Za rozvíjanie kultúrnych kontaktov s Rakúskom dostala od prezidenta Rakúskej republiky v r. 2004 vysoké štátne vyznamenanie. Absolvovala desiatky čítačiek doma a v zahraničí.
Ocenenia
Za svoju spisovateľskú tvorbu, rovnako ako aj za inú kultúrnu činnosť, získala viaceré ocenenia:
Thommy Abrahamsson
Thommy Abrahamsson (* 8. apríl 1947, Umeå, Švédsko) je bývalý švédsky hokejový obranca.
Spolu so svojim bratom Christerom Abrahamssonom (po bratoch H. a S. Tvillingových druhé dvojčatá vo švédskej reprezentácii) hral za Leksands IF (1964 – 1974 a 1977 – 1980), v kanadskej profesionálnej lige WHA za New England Whalers (1974 – 1977 a 1980 – 1981), po návrate do Švédska za Timrå IK (1981 – 1982). Majster Švédska 1969, 1973 a 1974. Švédsko reprezentoval 133-krát, účastník 4 Majstrovstiev sveta (1970 – 1972, 1974), ZOH 1972.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Pozdišovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Pozdišovce v okrese Michalovce.
Wejherowo
Wejherowo je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat wejherowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 45 724 obyvateľov (30.6.2007).
Herbár
thumb|200px|right|List herbára Herbár (lat. herbarium) je zbierka sušením konzervovaných a lisovaním do plochy upravených rastlín, ktoré sú upevnené, alebo voľne položené na listoch papiera spolu s herbárovým lístkom, tzv. schedou. Scheda, čiže herbárová etiketa má obsahovať vedecké meno rastliny, presné geografické údaje o lokalite, stručnú charakteristiku stanovišťa, dátum zberu a meno zberateľa.
Najstaršia slovenská herbárová zbierka je zbierka mnícha Cypriána z Červeného Kláštora v Pieninách z roku 1762.
Slovo herbár sa používa aj na označenie veľkých zbierok, prípadne vedeckých botanických ústavov. Najväčšie herbárové zbierky vlastní Kew Herbarium v Londýne.
Termínom herbár sa tiež označovala, najmä v stredoveku, kniha o rastlinách.
Verchin
Verchin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prostredné studené pleso
Prostredné studené pleso uprostred z troch malých jazierok na južnom úpätí Streleckej veže na  Streleckej plošine Veľkej Studenej doliny. Dlho toto pleso i blízke plesá Vyšné a Nižné boli dlho "utajené", nepomenované. Poliaci im dali spoločný názov Niespodziane Stawki. Plesá odvodňuje Studený potôčik, ktorý vyteká z Nižného studeného plesa a vteká do Veľkého Studeného potoka. K plesám nevedie turistický chodník. Nadmorská výška, hĺbka.
Externé odkazy
náhľad|vľavo|[[Veľký Studený potok odvodňuje plesá v doline]]
Zlatobyľ kanadská
Zlatobyľ kanadská (lat. Solidago canadensis) je invázna trváca rastlina, ktorú často vidieť v záhradách. Na Slovensku (v Európe) ju môžeme nájsť pozdĺž železničných tratí, cestných komunikácií, na opusteniskách v sídlach a v okolí priemyselných závodov. Miestami sa vyskytuje veľmi často (napr. Zvolenská kotlina, Horná Nitra, Košická kotlina ai.), inde takmer chýba resp. je zriedkavejšia (napr. stredné Ponitrie). Experimenty v zahraničí potvrdili jej kompetičnú schopnosť vytláčať pôvodné druhy, vrátane Urtica dioica. Na Slovensku sa jej doposiaľ venovala malá pozornosť. Jej vplyv na štruktúru pôvodných i ruderálnych fytocenóz je zrejmá.
Władysławowo
Žije tu 15 328 obyvateľov (31. 12. 2011).