cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hajilä Sillase
Pôvod a začiatok kariéry
Už v trinástich rokoch sa Täfäri Mäkwännin stal vďaka svojmu pôvodu správcom provincie Sidamo. Roku 1911 bol menovaný za guvernéra bohatej provincie Harar a získal titul dedžezmača. Stal sa obľúbencom cisárovnej Taitu, vdovy po zosnulom Menelikovi II. V rovnakom roku sa oženil so šľachtičnou Mänän ’äsifaw, ktorá bola neterou neskoršieho cisára Ijasu V. (1913–1916) a vnučkou mocného rasa Mikaela — moslimského konvertitu na ortodoxnú kresťanskú vieru a vládcu kráľovstva Wollo. Aj sám Ijasu V. konvertoval na islam a zahájil počas prvej svetovej vojny spoluprácu s Centrálnymi mocnosťami, čím sa kompromitoval v očiach kresťanskej časti etiópskej spoločnosti. Cisár Ijasu V. pritom nemal potenciálneho pretedenta trónu v prílišnej obľube, preto menoval Täfäriho Mäkwännina za guvernéra odľahlej provincie Kefa na juhu ríše známej svojimi kávovými plantážami. Täfäri však nové menovanie odmietol a pridal sa k opozícii voči neobľúbenému panovníkovi.
Regentstvo rasa Täfäriho
Täfäri bol členom hnutia, ktoré cisára Ijasu V. zosadilo a napokon sa stal spoluvládcom cisárovnej Zäwiditu (Judity), dcéry cisára Menelika II. Ustanovenie ich spoluvlády bolo navyše symbolické, pretože znamenalo spojenie dvoch významných kráľovských rodov — kráľov z Tigraju a kráľov zo Šowy. Vládnuce elity pritom dúfali, že sa 24-ročný Täfäri Mäkwannin stane určitou „bábkou” v ich rukách, ale mýlili sa. Ras (vojvoda) Täfäri sa počas svojho regentstva (Inderasa) pričinil za podpory Francúzska a krajín profrancúzskeho bloku (o. i. aj Česko-Slovenska) o prijatie krajiny do Spoločnosti národov (1923).
Tento krok znamenal definitívne uznanie medzinárodno-právnej subjektivity Etiópie. S prijatím bol spojený záväzok krajiny úplne odstrániť otroctvo, ktoré bolo Etiópii zahraničím vytýkané. Ras Täfäri sa vydal – ako vôbec prvý etiópsky vládca – na cestu do Európy. Jeho výprava bola mnohými vtedajšími reportérmi prirovnávaná k ceste Petra Veľkého do západných štátov. Etiópsky regent sa okrem iného stretol v Ríme s pápežom a s Benitom Mussolinim. Zo svojej cesty na Západ si mladý regent priviezol množstvo poznatkov, ale aj jedno z prvých lietadiel, ktoré kedy v Abesíniai pristálo.
thumb|150px|Häjile Sillase na návšteve vo Washingtone 1. októbra roku [[1963.]] Proti progresívnemu kurzu, ktorý ras Täfäri prezentoval, sa však postavila časť tradičnej etiópskej šľachty, vedená rasom Gugsa Wele, manželom Täfäriho spoluvládkyne – cisárovnej Zäwiditu. Gugsa Wele pritom získal nielen podporu časti šľachty, ale aj zahraničnú britskú a taliansku vojenskú pomoc a vydal sa proti vojskám verným Täfärimu Mäkwanninovi. Rozhodujúce stretnutie síl oboch táborov sa uskutočnilo v bitke pri Anchieme, kde boli vojská rasa Gugsy porazené. K víťazstvu Täfäriho Mäkwannina nemalou mierou prispeli aj dve francúzske bojové lietadlá. Deň po bitke za záhadných okolností zomrela cisárovná Zäwiditu. Potom už nič nebránilo tomu, aby bol víťaz korunovaný v Katedrále sv. Juraja v Addis Abebe za cisára (negus nägäst).
Korunovácia
Korunovácia Täfäriho Mäkwannina (1930) sa niesla v pompéznom štýle, pripomínajúcom tradície legendárnych etiópskych monarchov. Ako korunovačné meno prijal Hajilä Sillase, čo v amharčine znamená „Moc svätej Trojice”. Jeho plný titul bol:
Odkaz na kmeň Júdu pritom poukazoval už v úvode na zmienenú legendu o pôvode tzv. „Šalamúnskej” dynastie. Cisár potom v etiópskej spoločnosti až do 70. rokov požíval podobnú úctu ako ruskí cári, vrátane proskynézy (bitie hlavou o zem pred panovníkom). Vo svojej krátkej novele zachytil atmosféru hlavného mesta v čase cisárskej korunovácie mladý britský autor Waugh Evelyn (Coronation of Haile Selassie, 1930).
Prvé reformy a taliansky vpád
Rok po korunovácii (1931) vydal cisár prvú etiópsku ústavu, ktorá v krajine zaviedla dvojkomorový parlament. Ústava bola výrazom cisárových snáh, ktoré môžeme grosso modo popísať ako konštitučný absolutizmus.
Snahou Sillaseho bolo čo najviac obmedziť moc šľachty, centralizovať krajinu pod svoju vládu a dosadzovať úradníkov nie na rodovom, ale na menovacom princípe. Kľúčové bolo ustanovenie článku 2 novej ústavy, ktorý proklamoval dynastiu kráľov zo Šowy dedičnými monarchami. (Hodnosť cisára je navždy spätá s rodom cisára Hajilä Sillaseho, priameho potomka kráľa Sahle Sillaseho, ktorý pochádza v priamej línii od kráľa Menelika, syna kráľovnej zo Sáby a kráľa Šalamúna.) Tým boli pro futuro popreté nároky súperiacich kráľovských rodov na cisársky trón.
V zahraničnej politike bol najproblematickejší vzťah Etiópie k Taliansku. Snahy Talianska o ovládnutie afrického vnútrozemia sa datujú už do obdobia, kedy talianske vojská obsadili prístavné pevnosti Aseb (1882) a Masawa (1885). Za cisára Menelika II. vyvrcholili tieto snahy talianskym vpádom a porážkou agresora v slávnej bitke pri Adwe. Ešte roku 1928 Ras Täfäri vyjednal s Talianskom mierovú zmluvu, konflikty na hraniciach s talianskymi kolóniami v Somálsku a Eritrei sa však začiatkom 30. rokov dramaticky stupňovali. Vláda cisára bola prerušená talianskym vpádom v roku 1935, proti ktorému nemala feudálna etiópska armáda šancu vzdorovať. Sillase sa sám postavil do čela svojich jednotiek a viedol ich do rozhodujúcej bitky pri Mai Chew, ktorá trvala tri dni. Tri štvrtiny cisárskej armády padli.
Hajilä Sillase bol nútený k emigrácii do francúzskeho Džibutska. Regentstvom v krajine poveril rasa Imru. Cisár potom predniesol slávny prejav na zasadnutí Spoločnosti národov v Ženeve. Napriek tomu, že cisár hovoril plynulo po francúzsky, prejav predniesol v amharčine. Veľká Británia a Francúzsko napriek tomu uznali anexiu Abesínie. Cisár sa ocitol v politickom vákuu.
Exil
Exil strávil pobytom v Jeruzaleme, Haife a kúpeľnom mestečku Bath. Zaujímavosťou je, že počas pobytu v Jeruzaleme cisár zasiahol v britskej mandátnej správe Palestíny do stáročného majetkového sporu medzi etiópskou a egyptskou koptskou mníšskou komunitou o užívacie práva k častiam Chrámu svätého hrobu.
Napokon bol Hajilä Sillase britskou vládou uznaný ako exilový monarcha (1941) a po tom, čo Veľká Británia vyhlásila vojnu fašistickému Taliansku sa zapojil do koordinácie bojových akcií v sudánskom Chartúme. Po porážke Talianskych okupačných jednotiek sa cisár 6. apríla 1941 triumfálne vrátil na čele svojich verných jednotiek do Addis Abeby. Tento deň bol za cisárskeho režimu oslavovaný ako štátny sviatok.
Návrat do Etiópie a povojnová politika
V rokoch tesne po vojne musel Hajilä Sillase trpieť prítomnosť britskej armády v krajine (1941–1955). Napriek značnému obmedzeniu svojej moci bola cudzia armáda nápomocná, pretože pomáhala pri výcviku a budovaní jednotnej cisárskej armády, ktorá bola (na rozdiel od vojska pred vojnou) celkom nezávislá od feudálnej šľachty. Hajilä Sillase pokračoval v pláne posilňovania osobnej moci a centralizácie. Významnou zmenou bolo osamostatnenie etiópskej ortodoxnej cirkvi od alexandrijského patriarchátu. Cirkev mala byť neskôr podriadená cisárovi a stať sa jedným z pilierov jeho moci. V tendenciách cisárovej politiky pokračovala aj revízia ústavy z roku 1955. Ústava teraz zakazovala veľmožom vytvárať a udržiavať vlastné vojská, ktoré boli po stáročia oporou ich moci a prestíže. Veľmoži mali tiež zakázané nadväzovať samostatné styky so zahraničím.
Cisár sa stal osou všetkej moci a bol zároveň predsedom vlády, najvyšším veliteľom armády, menoval členov vlády a guvernérov jednotlivých provincií. Na druhej strane zostala Etiópia v mnohých ohľadoch feudálnou krajinou. V 50. rokoch už cisár nebol strojcom reforiem, ale skôr ich brzdou. Cisár sa obklopil skupinami lojálnych šľachticov a byrokratov. Cisársky dvor bol svetom samým pre seba, kým mladšia generácia sa aj vďaka vládnym štipendijným programom začala oboznamovať s kultúrou v západných krajinách. Trvalým problémom boli opakujúce sa hladomory a korupcia v štátnej správe, fungujúcej na feudálnych základoch. Starnúci monarcha si neúspechy v domácej politike vynahrádzal na poli medzinárodnej politiky, kde v období dekolonizácie vystupoval ako gestor panafrickej jednoty.
Pokus o vojenský prevrat v roku 1960 a nasledujúca éra
Na túto situáciu reagoval vojenský puč v decembri 1960: počas cisárovej návštevy v Brazílii urobila skupina dôstojníkov vojenský prevrat. Cisárom bol prehlásený Sillaseho najstarší syn Asfa Wosen. Dodnes sa špekuluje o jeho skutočnej úlohe v povstaní. Prevrat bol po niekoľkých dňoch potlačený lojálnymi armádnymi zbormi. Jeho protagonisti – bratia Newajovci, ktorí pochádzali zo vznešeného amharského rodu, boli verejne popravení. Nasledovalo obdobie zatýkania, perzekúcie a čistiek, najmä medzi študentmi a intelektuálmi. Cisár sa však vzdal postu predsedu vlády, ktorým menoval byrokrata a nešľachtica Aklila Habte-Wolda.
Toto obdobie plné vnútorných rozporov, v ktorom vrcholil kult osobnosti starnúceho cisára, bolo neskôr označované ako Jekentu widdese zemen – doba márneho lichotenia.
Pád a smrť
Začiatok konca režimu Hajilä Sillaseho znamenali katastrofálne suchá v provincii Wollo v rokoch 1972–1973. Zahraničnou prestížou starnúceho monarchu značne otriasla televízna reportáž, ktorá zahraničnej verejnosti ukázala na jednej strane hrôzy hladomoru a na strane druhej život na cisárskom dvore v Addis Abebe. Guvernér provincie pritom odmietol rozdeliť potraviny zo zásielok medzinárodných humanitných organizácií, pokým nerozpredal svoj predražený tovar. (Reportáž bola neskôr premietaná revolučnou vládou počas prevratu v rokoch 1974–1975.) Nasledoval celý rad menších povstaní v armáde.
V období celkového nepokoja cisár oznámil svojho nástupcu, mal sa ním stať jeho vnuk Zara Yakob, syn korunného princa Aswy Wosena. Nespokojnosť vyvrcholila štrajkom taxikárov v hlavnom meste po ohlásení zvýšenia ceny benzínu a nafty. Štrajk prerástla do študentských nepokojov a krvavých stretov s políciou. Skupina revolučných dôstojníkov, ktorá neskôr vošla do dejín ako derg (v amharčine rada), si u cisára najprv vynútila zmenu vlády a menovanie proreformného kniežaťa ’Inidalikačäwa Mäkonina za predsedu vlády.
Napokon prevzal revolučný derg vedenie krajiny do svojich rúk. Početní príslušníci elity starého režimu (medzi nimi aj bývalí premiéri ’Inidalikačäw Mäkonin a Mikael Imru, minister najvyšších výsad Admasu Retta a princ Kassa) boli zatknutí a popravení.
Počas revolučných udalostí zostal osemdesiatročný monarcha takmer osamotený v paláci. 12. septembra 1974 – na etiópsky Nový rok – mu skupina dôstojníkov predniesla prehlásenie o zbavení trónu. Bol prevezený do starého paláca v Addis Abebe, tzv. Menelikovho paláca, kde bol po nasledujúce mesiace držaný v domácom väzení. Veľká časť rodiny emigrovala do zahraničia, kde ustanovila dodnes existujúcu exilovú vládu. Časť členov dergu (najmä generál Aman Mikael Andom) preferovala ako budúce usporiadanie krajiny konštitučnú monarchiu. Po zbavení Hajilä Sillaseho trónu sa len formálne stal nástupcom jeho syn Aswa Wosen, ale bez cisárskeho titulu, len ako kráľ.
Sám dezignovaný monarcha bol na liečení vo Švajčiarsku a do Etiópie sa už nikdy nevrátil. Táto krátka perióda však bola ukončená vnútorným prevratom v samotnom dergu, v ktorom získali moc marxisticky orientovaní dôstojníci. Marxistický derg potom zrušil monarchiu aj formálne, rovnako ako všetky feudálne tituly.
Takmer rok po cisárovom zatknutí, 28. septembra 1975, oznámili etiópske médiá, že bývalý monarcha zomrel v domácom väzení na zástavu srdca. Telo bolo tajne pochované, aby sa nemohlo stať predmetom uctievania. Najmä vidiecke obyvateľstvo totiž považovalo cisára stále za skutočného panovníka, čo je s cézaropapistickým poňatím cisárskej moci vo vtedajšej Etiópii pochopiteľné. Rovnako sú známe príbehy o tom, že prostí vojaci, ktorí zosadeného cisára strážili, mu stále preukazovali všetky cisárske pocty. Až po páde komunistického režimu v Etiópii boli ostatky Hajilä Sillaseho exhumované a slávnostne uložené v katedrále sv. Juraja v Addis Abebe.
Dedičstvo
Cisár Hajilä Sillase je dodnes diskutovanou a rozporuplnou postavou. Na jednej strane symbol protitalianskeho odporu, autorita dekolonizačného úsilia a symbol panafrickej jednoty, na druhej strane tvrdý autokrat a tyran. Etiópia na začiatku jeho vlády bola krajinou stredovekých pomerov a tradícií. Pri akomkoľvek reformnom úsilí musel cisár balansovať medzi činiteľmi, ktoré boli pre spoločenský a politický systém krajiny kľúčové – hlboko zakorenené tradície, moc bohatých feudálnych rodín, konfesionálne a etnické konflikty. Je nutné poznamenať, že mnohé z vykonaných reforiem, najmä v oblasti pozemkového vlastníctva, predbehli svoju dobu.
Množstvo reforiem bol cisár nútený odvolať na nátlak mocnej šľachty, ale aj pre vzbury roľníctva (napríklad v provincii Goğğam v rokoch 1967–1969). Cisár bol však typickým produktom spoločnosti, z ktorej vzišiel. Tej boli vlastné intrigy a pragmatizmus. S obľubou sa obklopoval lojálnymi a úplatnými ľuďmi, bál sa tých, ktorí by chceli prejavovať nezávislosť alebo hrdinstvo. Táto politika bola zrejmá najmä po jeho návrate z exilu, kedy sa obklopil bývalými kolaborantmi. Naopak veľmoži, ktorí sa sprotivili talianskej nadvláde a boli teda potenciálne nebezpeční i voči vláde cisára, upadli často do nemilosti. Desaťročia vlády, silne spätý vzťah cisára a ortodoxnej cirkvi, neobmedzená moc nad menovaním úradníkov, to všetko boli faktory, ktoré spôsobili celkom neobyčajné postavenie Hajilä Sillaseho v etiópskej spoločnosti.
Hajilä Sillase, ktorý odvodzoval svoj pôvod od izraelského kráľa Šalamúna a kráľovnej zo Sáby, sa nedobrovoľne stal idolom hnutia rastafariánov, ktorí ho uznávajú ako Mesiáša.
O živote na cisárskom dvore a o osobnosti cisára Hajilä Sillaseho pútavo píše poľský reportér Ryszard Kapuściński vo svojej knihe Na dvore kráľa kráľov.
Zemplínska župa
Zemplínska župa môže byť:
Monte San Giorgio
Monte San Giorgio je zalesnená hora v švajčiarskom kantóne Ticino južne od Luganského jazera.
Je považovaná za najbohatšie nálezisko morských fosílií z doby stredného triasu. V roku 2003 bola zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
NGC 5570
NGC 5570 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. januára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Malin 1
Malin 1 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky. Malin 1 je obrovská (priemer 600 000 svetelných rokov), ale veľmi slabá špirálová galaxia. V tejto galaxii sa z nejakého dôvodu tvorí veľmi málo hviezd. Galaxie s nízkym povrchovým jasom by mohli tvoriť až polovicu galaxií vo vesmíre. Malin 1 je jednou z najväčších galaxií tohto typu.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Skupina C
Zápasy Skupiny C Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 sa budú hrať od 12. do 23. júna na šiestich štadiónoch. V Skupine C sú štyri tímy: 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 (9), 🇺🇸 (14), 🇸🇮 (28) a 🇩🇿 (33). V zátvorke je umiestnenie v rebríčku FIFA.
Víťaz skupiny sa stretne s druhým zo Skupiny D, a druhý zo skupiny sa stretne s víťazom Skupiny D.
Lisnaskea
Lisnaskea je mesto v Severnom Írsku vo vnútrozemí írskeho ostrova. Leží v grófstve Fermanagh, je to 2. najväčšie mesto v grófstve po meste Enniskillen. Žije tu necelých 3-tisíc obyvateľov (sčítanie 2011). Tri štvrtiny tvoria katolíci a zvyšnú štvrtinu protestanti. Rozloha sídla je 2,817 km².
César Vallejo
César Abraham Vallejo Mendoza (* 16. marec 1892, Santiago de Chuco, Peru – † 15. apríl 1938, Paríž, Francúzsko) bol peruánsky básnik, spisovateľ, dramatik a novinár.
Život
Bol členom peruánskej intelektuálnej skupiny Grupo Norte a predstaviteľom avantgardy. Počas svojho života vydal len tri knihy básní, napriek tomu je vnímaný ako jeden z najväčších juhoamerických básnikov - Thomas Merton ho napríklad nazval „najväčším básnikom od čias Danteho“. Záver života strávil v Európe.
Tuning
Tuning (z angl. ladenie, optimalizácia) je anglický výraz pre ladenie (vo všetkých významoch), v slovenčine sa vyskytuje len v určitých špecifických kontextoch:
Sloupno (okres Havlíčkův Brod)
Sloupno je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 43 obyvateľov, z toho 23 mužov a 20 žien, pričom priemerný vek v obci bol 48,1 roka (muži 44,5 roka, ženy 52,3 roka).
NGC 5571
NGC 5571 je štvorhviezda v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 27. mája 1886.
Amrafel
Amrafel je podľa Tanachu (Starého zákona) meno kráľa krajiny Sineár, ktorá sa nachádzala na území starovekej Mezopotámie. Spomína sa v knihe Genezis (14,1).
Niekedy sa stotožňuje s babylónskym kráľom Chammu-rabim, ale tento názor modernejší autori považujú za prekonaný, keďže mimo Biblie žiadne zdroje nepotvrdzujú jeho existenciu.
Katedrála svätého Michala archanjela (Carcassonne)
náhľad|katedrála svätého Michala archanjela Katedrála svätého Michala archanjela je katolícka gotická katedrála vo francúzskom meste Carcassonne.
Dejiny
Pôvodne farský kostol zasvätený archanjelovi Michalovi bol postavený na predmestí mesta Carcassonne v roku 1247 na príkaz kráľa Ľudovíta IX.. Mal nahradiť pôvodnú stavbu zničenú počas obliehania mesta Raymondom Trencavelom v roku 1240. Pôvodné rozmery kostola boli malé, preto onedlho nestačil a v roku 1283 bol rozšírený.
Počas požiaru mesta, ktorý v roku 1355 spôsobili oddiely Čierneho princa, bol kostol ťažko poškodený. Počas následnej rekonštrukcie bolo rozhodnuté rozšíriť kostol do systému nového mestského opevnenia. Okolo kostola viedli asi 10 metrov široké priekopy, ktoré boli v 19. storočí zasypané a premenené na park.
V roku 1803 bolo rozhodnuté presunúť biskupské sídlo, ktoré bolo v stredoveku v katedrále Saint-Nazaire, do kostola svätého Michala archanjela a ten tak získal titul katedrály. Rozsiahla prestavba mala prispôsobiť stavbu novej funkcii, ale požiar v roku 1849 prácu výrazne narušil. V roku 1857 riadenie stavby prevzal architekt Eugène Viollet-le-Duc.
Architektúra
Pôdorys katedrály je relatívne jednoduchý. Kostol je jednoloďový s ôsmimi radmi podpier a niekoľkými bočnými kaplnkami. Tie sú zdobené ružami, ktoré pridal Viollet-le-Duc. Chór sa skladá zo sedemhrannej apsidy, na ktorú sú napojené dve ďalšie apsidy. Kostol má veľké gotické okná s vitrážami zo 14. storočia, ktoré boli reštaurované krátko po požiari v roku 1849.
Hlavná loď je zakončená lomenými oblúkmi, ktoré boli vybudované v rokoch 1657 – 1752 namiesto pôvodných drevených, zatiaľ čo klenba kruchty pochádza z 13. storočia. Fasáda má rozetu o priemere 8 metrov. Ku kostolu je pripojená masívna zvonica, ktorá je v spodnej časti štvorcová a v hornej časti osemboká. Veža má osem zvonov.
Ľudovít Haraksim
PhDr. Ľudovít Haraksim, CSc. (* 1. august 1928, Užhorod † 18. november 2008, Bratislava) bol slovenský historik. Bol považovaný za jedného z najväčších znalcov dejín Rusínov na Slovensku.
Životopis
Narodil sa v Užhorode (Podkarpatská Rus dnes Zakarpatská oblasť na Ukrajine), kde jeho otec pochádzajúci z Vyšnej Jablonky pracoval na stavbe železnice. Vyštudoval Filozofickú fakultu UK v Bratislave. Pracoval v Ústave dejín európskych socialistických krajín SAV. Od roku 1970 pracoval v Historickom ústave SAV, po čistkách v roku 1971 v Slovenskom národnom múzeu v Bratislave. Venoval sa problematike medzislovanských vzťahov v prvej polovici 19. storočia, a národnostným pomerom v Uhorsku v 19. storočí.
Pôsobil ako podpredseda Slovenskej historickej spoločnosti, člen Rady vlády SR pre národnosti, člen Kolégia ministra kultúry SR a člen Slovenského helsinského výboru.
Pokémon Trading Card Game
Zberateľská kartová hra Pokémon je súčasťou hier, anime, mangy, zbieracích kariet a ďalších médií vytvorených Satošim Tadžirim. Táto kartová hra vznikla na podnet série konzolových Nintendo hier.
Základy
Hra je stále všade vo svete úspešná. Vydávajú sa stále nové balíky kariet, z ktorých si hráči môžu postaviť svoj vlastný balík zo 60 kariet. Hra je predovšetkým určená pre priateľské obchody, teda vymieňanie kariet. Hráči medzi sebou jednotlivé karty vymieňajú a potom s takýmito zmixovanými balíkmi hrajú.
Typy kariet
V hre sú 3 typy kariet:
Typy pokémonov
Všetci pokémoni sú typovo rozdelení. Typy pokémonov sú rovnaké ale majú o jeden druh viac ako energie, takže je ich dokopy desať (energií je deväť). V pôvodných videohrách funguje až 18 typov, takže pravidlá boli zjednodušené. Typy pokémonov sa zväčša držia tejto tabuľky:
Albánske kniežatstvo
Albánske kniežatstvo bol štátny útvar resp. kniežatstvo na území dnešného Albánska existujúci od roku 1914 do roku 1925. Vládnuce knieža nikdy neabdikovalo, ale už v roku 1914 po 200 dňoch vlády opustilo krajinu pre zlé podmienky. Monarchia však vydržala až do roku 1925, aj keď od roku 1920 to bola skôr formálna monarchia. Kniežatstvo zaniklo prevratom v roku 1925, ktorého hlavným aktérom bol diktátor Ahmet Zogu. Nástupcom albánskeho kniežatstva sa stala Albánska republika a do istej miery aj Albánske kráľovstvo vyhlásené Ahmetom Zoguom v roku 1928.
Pokémon Trading Card Game
Team Aqua a Team Magma
Dva tímy pokémonov, ktoré medzi sebou súperia. Každý tím má svojho hlavného pokémona - Magma má Groudona a Aqua má Kyogra. Každý tím má svoj Základný balíček, kde nájdete príslušných pokémonov, energie a trénerov. Základný balíček Teamu Magma obsahuje bojových a ohnivých pokémonov a Základný balíček Teamu Aqua vodných a bleskových.
FAKE karty
Niektoré karty sú falošné a majú menšiu cenu. Najvýraznejšie rozpoznávacie znaky sú chyby v tlači, ružový pokéball alebo znak v ľavom dolnom rohu karty.
Albánske kniežatstvo
Dejiny
Na začiatku 20. storočia bolo Albánsko zaostalou krajinou s vysokým podielom negramotnosti a skoro žiadnym priemyslom. Stále bolo v područí Osmanskej ríše. Proti Osmanskej nadvláde prepukali rôzne povstania. Medzi rokmi 1756 a 1831 získal na severe krajiny moc rod Bušatliovcov, medzi rokmi 1787 a 1822 potom juh krajiny ovládol Ali paša Tepelenský. Od 2. polovice 19. storočia existovalo už albánske národné hnutie, na prelome 70. a 80. rokov toho istého storočia tiež pôsobila Prizrenská liga, jedna z národných organizácií, ktorá požadovala na tureckom sultánovi autonómiu krajiny.
Pokémon Trading Card Game
Prívlastky pokémonov
Niektorí pokémoni majú prívlastok dark,x alebo ex. Prívlastok "dark" je na kartách Team Rocket a väčšinou má dotyčný pokémon menej zásahových bodov. Prívlastok "ex" majú pokémoni v najvyššej vývojovej fáze a majú tým viac zásahových bodov a silnejšie útoky.Pri x je pokémon plne skúsený a ovláda všetky svoje útoky.
Albánske kniežatstvo
Nezávislosť a Albánske kniežatstvo
Albánsko vyhlásilo 28. novembra 1912 nezávislosť. Požiadavka na vytvorenie autonómneho štátu, ktorý predložili predstavitelia krajiny osmanskej vláde, jej ministri prijali. 17. decembra 1912 potom európske mocnosti priznali krajine autonómny status pod zvrchovanosťou sultána. V Londýne bola 29. júla 1913 podpísaná mierová zmluva, ktorá Albánsko už stanovila definitívne ako autonómne, suverénne a dedičné kniežatstvo, ktorého existencia a neutralita bola garantovaná šiestimi veľmocami (Rakúsko-Uhorsko, Nemecko, Francúzsko, Taliansko, Spojené kráľovstvo a Rusko) a do zvolenia kniežaťa mala najvyššiu moc vykonávať IRP (MKK). Ako záujemcovia na albánsky kniežací trón sa našli napr. taliansky markíz Giovanni Kastrioti Skanderberg d'Auletta alebo španielsky šľachtic Don Juan de Alandro Kastrioti y Perez de Velasco, ktorí odvodzovali svoj pôvod od hrdinského Skadenberga, avšak nemali podporu veľmocí a tak neprichádzali do úvahy. Rovnako dopadli aj kandidáti z Albánska alebo čiernohorský kráľ Nikola. Neuspeli však tiež kandidáti veľmocí väčšinou katolíci. Úspešne dopadol až Wilhelm Wied z Neuwied v Porýní, ktorého matkou bola holandská princezná a jeho vzdialený príbuzný bol cisár Viliam II. Rozhodujúcim faktorom pre neho bolo to, že bol protestant a teda prijateľný pre všetkých. Wilhelm Wied dorazil do Albánska 7. marca 1914 a za svoje sídelné mesto si vybral prístav Durres (Drač), tak začala jeho dvestodenná vláda v Albánsku.
Pokémon Trading Card Game
Cennosť kariet
Cennosť kariet je stupňovaná nasledovne (od najmenej cenných):
Albánske kniežatstvo
Albánsko počas prvej svetovej vojny
náhľad|Knieža Viliam Wied a jeho žena Sofia prichádzajú do Albánska
Povojnové (medzivojnové) Albánsko
Po ukončení vojny zostával osud nezávislého Albánska neistý. Podľa Londýnskej dohody by veľkú časť Albánska dostalo Taliansko a zvyšok Grécko, popr. Srbsko, ale vďaka pričineniu amerického prezidenta Woodrowa Wilsona zostalo Albánsko nezávislým štátom a monarchiou. Krátko po ukončení vojny v roku 1920 došlo k jednej významnej zmene. Hlavné mesto bolo presunuté z Draču do Tirany, vtedy malého dvadsaťtisícového mesta.
V roku 1924 vypukla v meste revolúcia, ktorá však vyústila v zrušenie monarchie a vytvorenie republiky. Vodcovskou albánskou postavou už od roku 1922 bol Ahmet Zogu, ktorý bol najskôr premiérom 1922 – 1924, neskôr prvým prezidentom Albánska 1925 – 1928 a konečne v rokoch 1928 až 1939 vládol ako kráľ Albáncov Zog I.
Keď v roku 1928 prezident Ahmet Zogu obnovil monarchiu a vyhlásil sa kráľom, knieža Wilhelm znovu potvrdil svoj legitímny nárok na trón pre seba a svojich dedičov.
Knieža
Hlavou štátu bolo dedičné knieža, suverénny panovník z dynastie Wiedovcov. O moc sa delil s vládou. V zahraničnej a diplomatickej korešpondencii bol uvádzaný ako suverénne knieža, ale v Albánsku bol označovaný ako mbret (čiže kráľ).
Jeho celý titul bol:
Z milosti veľmocí a vôle ľudu albánske knieža.
Xures
Xures je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ornamentika
Ornamentika môže byť:
Age of Empires III: The War Chiefs
Age of Empires III: The War Chiefs (niekedy známe ako TWC alebo WC) je v poradí prvý oficiálny datadisk pre stratégickú počítačovú hru Age of Empires III. Titul bol vydaný spoločnosťami Ensemble Studios a Microsoft Game Studios 7. marca 2006. Hra po prvýkrát vyšla 19. septembra 2006. Demo verzia bola vydaná 4. októbra 2006. Plná verzia hry sa po prvýkrát dostala na trh 17. októbra 2006, v Spojených štátoch. Po roku ju nasledoval druhý datadisk nazvaný Age of Empires III: The Asian Dynasties.
Zmeny v hre oproti pôvodnému titulu
Boli pridané meďné a cínové bane, ale tieto neprodukujú také veľké množstvo zlata ako zlaté a strieborné bane. Niekedy meďné bane produkujú 2000 zlata, rovnako ako strieborné, zatiaľ čo zlaté bane produkujú vždy 5000 zlata.
Systém domovského mesta bol trocha pozmenený oproti základnej hre. Na doske s kartami teraz môže byť viac ako 20 kariet pridaním jednej extra karty po každých desiatich leveloch domovského mesta. Nové karty na nový mestský level 40 kárt sú možné pre všetky civilizácie. Počas používania domovského mesta majú Irokézovia a Siuxovia piatich členov kmeňovej rady, a to náčelníka, vojnového vodcu, šamana, múdru ženu a posla. Každý z nich ponúka rozličné jednotky, pomoc a vylepšenia. Všetky tieto položky sú veľmi podobné s európskymi domovskými mestami. Aztékovia používajú ako svoje domovské mesto Tenochtitlan. Irokézi štartujú hru s jedným vozom, ktorý môžu transformovať do väčšiny ich budov, okrem obchodných staníc, mestských centier a vojnových chát (na ktoré je potrebný ich špecifický voz).
Prekliaty
Prekliaty (pôv. názov Bannlyst) je román z roku 1918 (na Slovensku vyšiel 1991), ktorého autorkou je Selma Lagerlöfová.
Cartwheel
Cartwheel alebo Koleso od voza je pekuliárna galaxia s nezvyčajným tvarom vďaka medzigalaktickej zrážke. Pred zrážkou bola normálnou špirálovou galaxiou.
Takéto javy sú vo vesmíre veľmi zriedkavé - galaktické kolízie zvyčajne vedú ku konečnému spojeniu. Galaxia Cartwheel ukazuje, čo sa stane, keď dve galaxie cez seba prejdú vysokou rýchlosťou smermi orientovanými kolmo na seba. Rotujúca hustotná vlna, ktorá vytvára špirálové ramená, bola v tomto prípade narušená, čo malo za následok deformáciu špirálovej štruktúry. Rázová vlna medzitým dosiahla okraj galaxie, čím sa sformoval prstenec zvýšenej tvorby hviezd. Galaxia, ktorá spôsobila túto zrážku, je už od galaxie Cartwheel vzdialená štvrť milióna svetelných rokov.
Kláštor Villers-Bettnach
thumb|Kláštor Villers-Bettnach Kláštor Villers-Bettnach je bývalý kláštor vo francúzskom mestečku Saint-Hubert.
Dejiny
Morimondský opát Henrich zo Sponheimu v roku 1132 hľadal miesto pre novú fundáciu. Lotrinský vojvoda Simon I. venoval cisterciánskym mníchom rozsiahle územie na ktorom v roku 1134 začala stavba kláštora. Mnísi úspešne kolonizovali tunajšiu krajinu, ovplyvňovali vzdelanosť a kultúrnu vyspelosť miestneho obyvateľstva. Zo svojich múrov vyslali päť zakladajúcich konventov. Kláštor zanikol v roku 1792.
V roku 1905 bol zapísaný medzi monument historique.
Messier 54
Messier 54 alebo M 54 alebo NGC 6715 je guľová hviezdokopa v trpasličej eliptickej galaxii Strelec. Objavil ju Charles Messier v roku 1778.
Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem
thumb|right|Nová budova Zeneakadémie z roku [[1907 na námestí Ferenca Liszta v Budapešti]]
Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem (doslova Hudobnoumelecká univerzita Franza Liszta), starší názov Zeneakadémia (doslova Hudobná akadémia), je vysokoškolská hudobná inštitúcia v Maďarsku, ktorá sídli v Budapešti v VI. mestskom obvode.
Školu založil hudobný skladateľ Franz Liszt v roku 1875 pod menom Királyi Zeneakadémia (Kráľovská hudobná akadémia). Prvú budovu v neorenesančnom štýle pre ňu postavili v rokoch 1877-1879 podľa plánov Adolfa Lánga. Dnes sa budova nachádza na Andrásiho ulici č 67. Zeneakadémii slúžila do roku 1907, keď sa presťahovala do novej secesnej budovy na dnešnom námestí Ferenca Liszta. Od roku 1980 patrí opäť tejto inštitúcii a dnes slúži ako múzeum a výskumné centrum Ferenca Liszta.
Najväčšiu slávu a celosvetové uznanie dosiahla Zeneakadémia na konci 19. a začiatku 20. storočia, keď v nej študovali slávni operetní skladatelia ako Jenő Huszka, Emmerich Kálmán, Albert Szirmai a Viktor Jacobi, operný skladateľ Béla Bartók a skladateľ národných hudobných piesní Zoltán Kodály. Veľkú zásluhu na tom malo skvelé pedagogické umenie Jána Koesslera, ktorý vyučoval kompozíciu na škole v rokoch 1883-1908.
Orbec
Orbec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 5572
NGC 5572 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 13. mája 1883.
Orbec
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2381 obyvateľov (2009).
Montromant
Montromant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Orbec
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5572
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Montromant
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tomáš Šmíd
Tomáš Šmíd (* 20. máj 1956, Plzeň) je bývalý český profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 9 turnajov ATP v dvojhre a 55 turnajov vo štvorhre.
Milton Friedman
Milton Friedman (* 31. júl 1912, Brooklyn, New York – † 16. november 2006, San Francisco, Kalifornia) bol americký ekonóm, štatistik a univerzitný profesor, významný predstaviteľ chicagskej školy. V roku 1976 mu bola udelená Cena Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela. Spolu s Keynesom je najznámejší a najvplyvnejším ekonómom 20. storočia.
Detstvo a mladosť
Milton Friedman sa narodil 31. júla 1912 v Brooklyne, mestskej štvrti New Yorku, ako štvrté dieťa v rodine židovských imigrantov Jenő Saula Friedmana (1878) a Sarah Ethel rod. Landauovej (1881), ktorí pochádzali z Berehova  v Podkarpatskej Rusi (dnes súčasť Ukrajiny).
Milton Friedman priznal, že ''„ako mnoho prisťahovaleckých rodín, sme boli veľmi chudobní. Nikdy sme nemali rodinný príjem, ktorý by nás na súčasné štandardy posunul nad úroveň chudoby.“'' Do základnej školy nastúpil o rok skôr, vo veku piatich rokov (1917). Ako talentovaný žiak bol v šiestom ročníku posunutý o ročník vyššie. V roku 1924 nastúpil na strednú školu Rahway High School.
Charakteristika
Bol to liberál (v podstate predstaviteľ tzv. kapitalizmu laissez-faire), predstaviteľ tzv. chicagskej školy, monetarizmu, oponent raného keynesovstva (kritizoval ignorovanie peňazí ako faktora v raných keynesovských modeloch, odmietal možnosť stimulácie ekonomiky fiškálnou politikou, zaviedol pojem prirodzenej nezamestnanosti). Obhajoval čistý floating (plávajúci kurz meny), presadzoval zápornú daň. Zaoberal sa infláciou a rastom miezd. K najvýznamnejším patrí jeho (mnohými ekonómami kritizovaná) štúdia o dôležitosti peňazí pri vysvetľovaní inflácie a jeho štúdie zaoberajúce sa časovými oneskoreniami vo všetkých typoch hospodárskej politiky. Študoval matematiku na Rutgers University a neskôr ekonómiu na univerzite v Chicagu. V roku 1935 pracoval vo Washingtone na príprave rozsiahlej štúdie o rozpočtoch spotrebiteľov. V rokoch 19411943 pracoval na ministerstve financií, kde sa zaoberal daňovou politikou vojnového obdobia, pracoval ako matematický štatistik, venoval sa problémom návrhov zbraní, experimentom v metalurgii a vojnovej taktike. Na jeseň roku 1950 pôsobil ako konzultant agentúry vlády Spojených štátov, ktorá realizovala plnenie Marshallovho plánu.
Vilémov (okres Havlíčkův Brod)
Vilémov (okres Havlíčkův Brod) je městys v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 994 obyvateľov, z toho 498 mužov a 496 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,2 roka (muži 42,9 roka, ženy 45,5 roka).
Milton Friedman
Charakteristika
Nobelovu cenu za ekonómiu získal v roku 1976 za výsledky v oblasti analýzy spotreby, histórie a teórie peňazí a za predvedenie zložitosti stabilizačnej politiky.
Diela
K jeho najznámejším dielam patria napríklad:
Napísal tiež slávny text pojednávajúci o metóde ekonomickej vedy – Metodológia pozitívnej ekonómie, známy je taktiež vďaka Liberálnemu inštitútu. Platnosť teórie overí len totožnosť s realitou.
Literatúra
Monografie
Sekundárny metabolit
Sekundárne metabolity môžu, ale nemusia byť pre život nevyhnutné, a často sú špecifické pre ten-ktorý druh. Môžu to byť rôzne obranné látky, signálne molekuly (hormóny), pigmenty, stavebné molekuly, ktoré vytvárajú skelet pre organizmus a podobne. Zabezpečujú tiež interakciu rastliny s okolím.
Podľa spôsobu ich tvorby (syntézy) rozdeľujeme vo fyziológii rastlín sekundárne metabolity do týchto hlavných skupín:
Tunel Svrčinovec
Tunel Svrčinovec je diaľničný jednorúrový tunel s dĺžkou 420 metrov, ktorý sa nachádza na diaľnici D3 v úseku Svrčinovec – Skalité – štátna hranica Slovensko/Poľsko. Zmluva o dielo na výstavbu bola uzavretá 28. júna 2013, samotná výstavba bola oficiálne spustená 30. októbra 2013 slávnostným položením základného kameňa.
Vladimír Matula (historik)
PhDr. Vladimír Matula, DrSc. (* 30. apríl 1928, Dolný Ďúrad, Slovensko – † 13. február 2011, Bratislava, Slovensko) bol slovenský historik. Pracoval v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied, v rokoch 1955 – 1958 bol riaditeľom Slovenského národného múzea v Martine. Venoval sa téme slovenského národného obrodenia a osobe Ľudovíta Štúra, problematike slovanských súvislostí Štúrovej činnosti.
Tunel Svrčinovec
Zhotoviteľom bolo konzorcium firiem Váhostav – SK, a.s., Doprastav, a.s., Strabag, s.r.o. a Metrostav SK a.s. Na razení sa podieľala aj spoločnosť ŽS OHL a.s., Brno. Projekt bol spolufinancovaný z TEN-T programu Európskej únie.
Tomáš Bernady
Tomáš Bernady (* 24. október 1969) je český futbalový brankár. V rokoch 1997 až 2007 pôsobil na Slovensku, postupne v drese Prešova, Slovanu, Púchova a Interu. Celkovo tu odchytal vyše 200 zápasov, v ktorých si pripísal vyše 50 núl.
Bay City Rollers
Bay City Rollers je škótska popová hudobná skupina, ktorá prežila vrchol svojej popularity v polovici 70. rokov 20. storočia. V publikácii British Hit Singles & Albums (pôvodne Guinessova kniha britských hitových singlov (albumov)) bola o nich poznámka, že sú „tartanovou tínedžerskou senzáciou z Edinburghu“. Zároveň táto skupina mala absolútne prvenstvo medzi tými, ktoré boli v médiách označené za „najveľkolepejšiu kapelu po The Beatles a najviac obdivovanou skupinou 70. rokov“. Za veľmi krátky čas svojej rušnej existencie (dostala prezývku „Rollermania“) sa stali celosvetovým idolom tínedžerov. V ich zostave sa počas rokov striedalo viacero osobností, no ich klasická zostava bola Eric Faulkner a Stuart John Wood (gitary), spevák Les McKeown, basgitarista Alan Longmuir a hráč na bicie nástroje, Derek Longmuir. Podľa televízie BBC skupina Bay City Rollers predala 120 milliónov nahrávok.
Trans Europe Halles
Vznik
Sieť vznikla v 4. marca v roku 1983, čím sa stala najstaršou organizáciou podobného typu. Prvého stretnutia sa účastnili centrá z krajín Belgicko, Dánsko, Nemecko, Holandsko, Švédsko, Francúzsko a Švajčiarsko. Stretnutie v Bruseli v priestore Halles de Schaerbeek malo za cieľ umožniť výmenu skúseností v rámci nezávislých kultúrnych centier. Zámerom bolo aj poukázať na možnosti vzniku nových priestorov v industriálnych budovách ako ideálnych na rehabilitáciu kultúry. Toto bolo dôležitou súčasťou, pretože sa primárne jednalo o stretnutie na protest proti demolícií starej budovy trhu. Za záchranu sa prišli postaviť zástupcovia siedmich kultúrnych centier z podobných budov. Po úspechu prvého stretnutia sa zástupcovia krajín rozhodli sformovať platformu, do ktorej by sa mohli zapojiť aj iné krajiny. Rozhodli sa usporiadať stretnutie dvakrát do roka, kde by sa venovali práve relevantným problémom ako ich centrá vnímajú.
Vývoj siete sa dá rozdeliť na tri fázy. Prvá fáza, iniciačná, ktorá trvala v rozpätí rokov 1983-1993. Malá skupina centier sa stretávala, sprístupňovala svoje poznatky a procesy existencie, pričom pomaly naberala nových členov. Druhá fáza začala v roku 1994, kedy sa otvorila kancelária a vytvorila sa pracovná platená pozícia pre koordinátora aktivít. Popri tom sila siete rástla a dosiahla uznania na európskej úrovni. Rokom 2000 sa začala datovať tretia fáza, kedy sa z Trans Europe Halles stala silná organizácia implementujúca zmeny do európskeho kultúrneho dania. Spustila viacero medzištátnych programov a vytvorila priestor a dotácie pre zdokonalovanie a rozširovanie kultúrneho života.
Súčasnosť
Do dnešného dňa sa do života siete zapája 52 kultúrnych centier a 19 spriatelených organizácií, zastúpených z 29 krajín. Stretnutia sa organizujú dvakrát do roka vždy v jednom z členských priestorov. Zásady zostávajú rovnaké a to snaha o udržateľnosť vzniknutých priestorov, podpora ich rozvoja, podelenie sa o informácie a pomáhanie si navzájom. Stále urgentnejším sa stáva dôraz na zapájanie miestnej komunity a jej primárne zohľadnenie ako cieľovej skupiny. TEH vytvára aj projekty určené iba niektorým členským centrám, ktoré spája veľmi blízka filozofia, prípadne sa chcú zapojiť do rovnakých dramaturgických vývojov. Spoločnou prácou získavajú istejšie zázemie a príležitosti. Niektoré s nich boli Trans Nordic Project ktorého primárnou myšlienkou bolo spojiť severské a baltské krajiny do ucelenejšej štruktúry a poukázať na silu, akú spoločne majú možnosť mať. Projekt Europex vyzýval pracovníkov centier aby sa medzi sebou vymieňali a na rôzne dlhé obdobia vystriedali pracovné pôsobisko a teda získali informácie o rôznych prístupoch z prvej ruky.
DinoPark Bratislava
V lesnom prostredí je umiestnených takmer 50 modelov dinosaurov v životnej veľkosti, ktoré sú ozvučené a niektoré z nich aj robotické. Modely sú vytvorené na základe aktuálnych vedeckých poznatkov a nájdených fosílií. Pohyblivé - robotické modely sú riadené počítačom a niektoré zvládajú až 8 pohybov. Celý komplex je synchronizovaný centrálnym počítačom. Dinosaury stoja po oboch stranách pozdĺž lesnej cesty. Pri každom z modelov je umiestnený popis so základnými údajmi. Medzi najzaujímavejšie patria Allosaurus, Diplodocus, alebo Tyrannosaurus rex. Celkovo sa v DinoParku nachádza viac než 20 scén zasadených do prostredia pripomínajúceho druhohornú prírodu.
Súčasťou expozície je detské paleontologické ihrisko s ukrytou kostrou pravekého tvora, náučný chodník a 3D kino s panoramatickým filmom FinoDino a DinaMina, pripraveným špeciálne pre DinoPark. V štýle druhohôr je upravená taktiež predajňa suvenírov DinoShop, občerstvenie DinoCafé s DinoZmrzlinou i DinoGril.
Od 1. mája 2006 je v DinoParku umiestnená 200 mil. rokov stará druhohorná rastlina Wolémia.
NGC 5573
NGC 5573 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 8. mája 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Martin Waldseemüller
Spoločne s Matthiasom Ringmannem je mu pripisované prvé známe použitie názvu "Amerika" na označenie Nového sveta, a to vo Waldseemüllerovej mape (známa tiež ako Universalis Cosmographia), na počesť objaviteľa Ameriga Vespucciho. Podľa Richarda Čapka "jeho tvorba spôsobila presun vodcovského postavenia kartografie do Nemecka.
Biografia
Waldseemüller sa narodil v Freiburgu im Breisgau, (jeho matka bola z Radolfzellu) a študoval na univerzite vo Freiburgu.
Dňa 25. apríla 1507 vydal glóbus a veľkú nástennú mapu sveta (Universalis Cosmographia) zloženú zo 12 drevorezieb, ktorá bola vôbec prvou mapou, ktorá zaznamenávala Nový svet ako "Ameriku". Glóbus a nástenná mapa boli doložené knihou Cosmographiae Introductio- úvodom do kozmografie. Kniha obsahuje latinské preklady Quattuor Amerike Vespuccij navigationes (Štyri cesty Ameriga Vespucciho), čo je zrejme list písaný Amerigom Vespuccim. V knihe je tiež popísané, prečo bol použitý názov Amerika:
Ab Americo Inventor ... quasi Amerike terrae sive Americam (od objaviteľa Ameriga… ako by to bola krajina Amerigova, preto Amerika).
V roku 1513 Waldseemüller znovu premýšľa o názve kontinente, pravdepodobne v dôsledku vtedajších protestov nad Vespucciho rolou pri objavení a pomenovaní Ameriky. V jeho prepracovanom Ptolemaiovom atlase už názov "Amerika" nepoužil a namiesto toho je kontinent nazvaný jednoducho Terra incognita (neznáma krajina). Aj cez túto revíziu, už bolo od tej doby vydané 1000 kópií mapy sveta a pôvodný názov "Amerika" sa ujal. Zatiaľ čo severná Amerika sa ešte po nejaký čas v dokumentoch označovala ako India (Indies), nakoniec došlo aj v jej prípade k používaniu názvu "Amerika."
Nástenná mapa bola po dlhú dobu stratená, ale v roku 1901 našiel jej kópiu Joseph Fischer na hrade Wolfegg v južnom Nemecku. Ide o jedinú známu dochovanú kópiu, ktorá bola v máji 2003 zakúpená Kongresom Spojených štátov.
Abainville
Abainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Osmanville
Osmanville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 597 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Messier 56
Messier 56 alebo M 56 alebo NGC 6779 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Lýra. Objavil ju Charles Messier v roku 1779. Nachádza sa vo vzdialenosti asi 32 900 ly od Slnka.
Rational Unified Process
Rational Unified Process (ďalej RUP) je metodika vývoja softvéru vytvorená spoločnosťou Rational Software Corporation. Metodika RUP vychádza z kolekcie osvedčených praktík a postupov pri vývoji softvéru. Je použiteľná pre akýkoľvek rozsah projektu, no vďaka vysokej rozsiahlosti RUPu je vhodné prispôsobiť metodiku špecifickým potrebám. RUP je vhodnejší skôr pre rozsiahlejšie projekty a väčšie vývojárske tímy, keďže kladie dôraz na analýzu a návrh, plánovanie, riadenie zdrojov a dokumentáciu. Pre menšie projekty je vhodnejšie použiť niektorú z menej formalizovaných metodík ako napríklad Extreme Programming.
Architektúra
RUP definuje štyri základné fázy vývoja, ktoré sú z časového hľadiska organizované do iterácii. Po skončení každej fázy sa vykonáva hodnotenie dosiahnutých cieľov danej fázy (milestone).
Najlepšie praktiky (Best Practices)
Metodika obsahuje takzvané „best practices“, čo sú praktiky užitočné pri realizácii vývoja softvéru, založené na dlhodobých skúsenostiach v tejto oblasti. Tieto praktiky sú v rámci metodiky podporované rôznymi nástrojmi pre automatizáciu špecifických procesov vývoja softvéru. Patria sem: Iteratívny prístup zavádza rozdelenie projektu do časových úsekov (iterácií), pričom po skončení iterácie by mala byť dostupná spustiteľná verzia. (Aldorf, 2008) popisuje nasledujúce výhody: Cieľom správy požiadaviek v metodike RUP je aktívny zber a dokumentácia požiadaviek, ktorý prebieha medzi zadávateľom a dodávateľom. Umožňuje tak spresňovanie zadania v priebehu celého projektu, čo opäť znižuje riziko neúspechu projektu.
Komponentová architektúra je založená na použití komponent – zložiek architektúry, ktoré sú nezávislé, vymeniteľné a teda pomáhajú zvládať zložitosť systému a umožňujú znovupoužiteľnosť komplexnejších častí systému.
Využitie vizuálneho modelovania vychádza z predpokladu, že človek lepšie chápe systém, ktorý si zjednoduší do menších modelov, pričom abstrahuje od nedôležitých vlastností daného modelu. RUP využíva k modelovaniu štandardný modelovací jazyk UML, čo prináša jednoduchšiu štandardizovanú komunikáciu v rámci tímu, ale i pri komunikácii so zákazníkom a zvyšuje konzistenciu projektu.
V minulosti sa už na mnohých projektoch ukázalo a stále sa potvrdzuje, že nájdenie a odstránenie problémov v neskorších fázach projektu je niekoľkonásobne drahšie než v úvodných fázach vývoja (Patton, 2002), preto RUP presadzuje kontrolu kvality a testovanie od počiatku projektu.
Hlavnou úlohou správy zmien je riadenie verzovania produktu, bez ktorého by vývoj v rámci viacerých tímov mohol prepadnúť do chaosu. V RUPe sa touto výzvou zaoberá disciplína – riadenie zmien a konfigurácie.
Vlkanov (okres Havlíčkův Brod)
Vlkanov (okres Havlíčkův Brod) je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 52 obyvateľov, z toho 27 mužov a 25 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 39,4 roka, ženy 39,2 roka).
Messier 47
Messier 47 alebo M 47 alebo NGC 2422, je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma.
Nanizmus
Nanizmus alebo nanosomia je choroba, ktorá vzniká pri izolovanom nedostatku rastového hormónu (somatotropného) alebo pri poruche celej adenohypofýzy. Pacienti sú malí, nápadne zaostávajú v raste po 3. mesiaci života. Postava býva súmerná, hoci rast trupu zaostáva oproti končatinám. Hlava má normálne rozmery, preto je relatívne k telu väčšia. Tvár ma bábikovitý vzhľad, býva vyklenuté čelo.