cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viniansky hrad
Nálezy na hrade
Medzi nálezmi z archeologického výskumu možno spomenúť objav takmer dvetisíc medených mincí v hlinenom krčahu, pochádzajúcich z rokov 1858 až 1860, pestrofarebných renesančných kachlíc, rôznych torz dekoračných častí fasády, kovových kľúčov, hrotov šípov a zvyškov keramiky.
Objavený bol neporušený vinič, ktorého vek sa odhaduje na približne 200 rokov a môže ísť o vzácnu odrodu Neuburg, u nás veľmi zriedkavú. Podľa legendy práve na tomto hrade sa kedysi zachovala iba jediná rastlina v celom Uhorsku.
Turizmus
náhľad|Turistická tabuľka a smerovka na železničnej stanici Humenné, mesto, ktorá nasmeruje po modrej [[Turistická značka|turistickej značke pod Viniansky hrad]]
Hrad a jeho zrekonštruované časti, ako aj mnohé významné objavy, ktoré tu v uplynulých rokoch našli archeológovia, lákajú turistov najmä počas letných prázdnin, keďže je ľahko dostupný z Vinianskeho jazera a rekreačných stredísk Zemplínskej šíravy, ako Hôrka, Medvedia hora a Kamenec, ktoré sú v danom období plné turistov a z ktorých vedú na hrad turisticky značkované chodníky.
Najľahší je výstup z obce Vinné po modrej turistickej značke k rázcestiu Pod Vinianskym hradom, odkiaľ sa pokračuje po  žltej turistickej značke na hrad.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Migmatit
Migmatit (z gréckého slova migma – zmes) je hornina hybridného charakteru, ktorá tvorí hranicu medzi premenenými a vyvretými horninami. Hornina sa skladá z dvoch zložiek, rulovej a granitoidnej. Často má podobu páskovaných rúl, od ktorých ho makroskopicky často nemožno rozlíšiť.
Pre migmatity sa pôvodne používalo viacero rôznych označení. Termín migmatit prvýkrát použil fínsky petrológ J. J. Sederholm v roku 1907, ktorý skúmal migmatity v oblasti Baltského štítu v južnom Fínsku.
Vznik
Injekcie zvyškových granitoidných (žulovej, granodioritovej alebo pegmatitovej taveniny ) roztokov môžu prenikať pozdĺž plôch bridličnatosti alebo priečnych puklín kryštalických bridlíc a vznikajú tak injekčné migmatity tvoriace aureolu okolo plutónov. Po ochladení z horúcich roztokov vykryštalizuju minerály živca a kremeňa, ktoré vytvoria v tmavej hornine (označovanej ako paleosóm, alebo substrát) svetlé prúžky (leukosóm či metatekt). Tmavé pruhy s reliktami minerálov pôvodnej horniny tvoria tzv. melanosóm. Jednotlivé pruhy bývajú zvrásnené. Granitové pruhy vznikajú čiastkovým natavovaním materskej horniny pri teplotách tesne pod bodom tavenia kryštalických bridlíc alebo rúl.
Granitová tevenina, ktorá sa podieľa na vzniku migmatitov môže mať aj metamorfný pôvod, ak vzniká na mieste selektívnym tavením niektorých zložiek horniny. Novo vzniknutá páskovaná textúra nemusí byť paralelná s metamorfnou foliáciou pôvodnej horniny.
Delenie a označenie migmatitov
náhľad|vpravo|Ptygmatitická [[vrása v migmatite]] Pri výskume migmatitov, bolo vytvorených množstvo klasifikácií. náhľad|vpravo|Migmatit z Veporských vrchov. Podľa textúry sa rozlišujú tiež:
Výskyt
náhľad|vpravo|Migmatit z Bystrej doliny v Nízkych Tatrách Migmatity sú časté v štítových oblastiach prekambrického veku. Vyskytujú sa v štáte New York v USA, pri meste Kristiansand v južnom Nórsku, východne od Štokholmu vo Švédsku či na viacerých miestach v juhovýchodnom Fínsku.
Na Slovensku je ich výskyt spojený s regionálnou metamorfózou kryštalinika. Vyskytujú sa v jadrových pohoriach a veporiku v Nízkych a Západných Tatrách, Malej Fatre, Malej Magure, Malých Karpatoch a Považskom Inovci.
Využitie
Migmatity sa podobne ako ruly, na Slovensku využívajú ako lomový kameň a pri výrobe drveného kameniva. V oblastiach, kde je možné ťažiť aj väčšie bloky nepopraskaných hornín ich možno využiť ako dekoračný kameň.
Iné projekty
.
Slovenský ústav svätého Cyrila a Metoda
'''Pápežský slovenský ústav sv. Cyrila a Metoda v Ríme''' je najvýznamnejšia cirkevná, národná a kultúrna ustanovizeň Slovákov v Ríme.
Bol schválený dekrétom kardinála Eugena Tisseranta, suburbikálneho biskupa Porto-Santa Rufina, 8. januára 1961. Začal fungovať v roku 1963. V roku 1998 bol pápežom Jánom Pavlom II. povýšený na pápežskú inštitúciu.
Na jeho pôde pôsobili tieto významné osobnosti: Jozef Tomko, Štefan Náhalka, Dominik Hrušovský, Štefan Vrablec, Gorazd Zvonický, Ernest Macák, Jozef Medový.
Súčasným rektorom ústavu je vdp. Pavol Zvara PhD, SLL.
Jakub Zabarella
Jakub Zabarella alebo Jacopo Zabarella (* 5. september 1533, Padova, Taliansko – † 15. október 1589, Padova) bol taliansky filozof a logik obdobia renesančnej filozofie, predstaviteľ renesančných alexandristov. Zabarellov výklad vedeckej metódy, ktorý podával v priebehu svojej interpretácie Aristotelových Prvých analytík a Druhých analytík, ovplyvnil prostredníctvom G. Galileiho vývoj novovekej vedy.
Satelitné mesto
Satelitné mesto alebo satelit je koncept urbánneho plánovania, hoci veľa satelitných miest sa objavuje okolo mnohých metropol. Satelitné mestá sú menšie obce, ktoré susedia s významným mestom, ktoré je jadrom metropolitnej oblasti. Líšia sa od obyčajných predmestí, podjednotiek a hlavne od "nocľahární" v tom, že majú obecné zastupiteľstvo nezávislé od hlavnej metropoly a zamestnaneckú základňu dostatočnú na to, aby dokázali podporovať svoje obyvateľstvo.
Konceptuálne môžu byť satelitné mestá sebestačné obce mimo svojich väčších metropolitných oblastí. Pri fungovaní ako časť metropoly, v satelitných mestách existuje proces, že obyvatelia sa pohybujú von a zamestnanci do mesta.
Môže to zahŕňať úmyselne plánované mestá, ktoré sa správajú ako "nocľahárne". Satelitné mestá sú zahrnuté v urbánych plánoch miest ako Brazília, Jakarta, Singapur, Dillí a Canberra.
Pizzicato
náhľad|Pizzicato na kontrabase
Pizzicato je technika, pri ktorej sa na sláčikové nástroje brnká rukou namiesto použitia sláku.
Aulos
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Jindřich Zelený
Jindřich Zelený (* 13. november 1922, Bítovany – 11. september 1997, Praha) bol český filozof, pedagóg a publicista. Zaoberal sa výskumom logiky Marxovho myslenia.
Aulos
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 54 obyvateľov (2009).
VML
VML (Vector Markup Language) je značkovací jazyk, ktorý umožňuje vytváranie vektorovej grafiky. VML bol predložený ako jeden z návrhov pri začiatku tvorby formátu SVG (Scalable Vector Graphics). Jazyk VML umožňuje s použitím vyhradených slov vytvoriť neštandardný dokument HTML s vektorovou grafikou. Tento formát však má len malú podporu v internetových prehliadačoch. Na webových stránkach sa na vektorovú grafiku častejšie používa formát SVG, ktorý sa stal W3C štandardom.
Charakteristika
Jazyk VML je založený na technológii XML 1.0 (Extensible Markup Language). Technológia XML je sprísnená forma SGML (Standard Generalized Markup Language). Pre tvorbu vektorovej grafiky na internete je možné značky (tagy) jazyka VML vkladať do dokumentov v jazyku XHTML alebo HTML.
Ján Bitter
Ján Bitter (*  Banská Bystrica - †  1775 Slovensko) bol  mešťanosta, úradník.
Životopis
Mešťan Banskej Bystrice, člen Vnútornej mestskej rady (1771). Banskobystrický poštmajster (od 17. apríla 1769), po jeho smrti prebrala správu pošty jeho manželka, neskôr syn František. Po požiari Banskej Bystrici (1761) splnomocnený mestskou radou vyberať pre mesto milodary po dobu 3 rokov.
Pacifická netballová séria
Pacifická netballová séria alebo Pacifická séria v netballe je najvyššie oceánske podujatie v netballe žien, ktoré riadi Oceánska netballová federácia (ONF). Prvé podujatie série sa konalo v roku 2009 v Samoe. Najúspešnejším družstvom je Fidži, ktoré dokázalo zvíťaziť 5-krát.
Podujatie tiež slúži ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta, vždy rok pred svetovým šampionátom.
Hammaguir (kozmodróm)
Hammaguir bol francúzsky kozmodróm, ktorý sa nachádzal v blízkosti rovnomenného mesta v Alžírsku. Kozmodróm vznikol v roku 1965 na raketovej základni, ktorá bola v prevádzke od roku 1947. V roku 1967 bola činnosť základne aj kozmodrómu ukončená.
Po prvej sérii testovacích štartov sa francúzskym technikom a vedcom v roku 1965 podarilo dopraviť pomocou raketového nosiča Diamant na obežnú dráhu okolo Zeme prvý francúzsky satelit Astérix-1. Po ňom nasledovali ešte tri ďalšie štarty až do roku 1967.
V súvislosti so získaním alžírskej samostatnosti bola prevádzka základne postupne utlmovaná. Kozmodróm ukončil činnosť 1. júla 1967, kedy bol odovzdaný Alžírsku. Francúzsko už v roku 1964 začalo budovať nový kozmodróm Guyanské kozmické centrum vo Francúzskej Guyane blízko mesta Kourou.
Štarty na obežnú dráhu
Z kozmodrómu Hammaguir boli na obežnú dráhu vynesené štyri francúzske družice:
Buros
Buros je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Izidor Kotulič
PhDr. Izidor Kotulič  CSc. (* 5. január 1927, Sedlice – † 15. január 2012, Pezinok ) bol slovenský jazykovedec.
Životopis
Narodil sa 5. januára 1927 v Sedliciach v okrese Prešov. Hneď po skončení vysokoškolských štúdií (slovenský jazyk–história) v roku 1952 prišiel do Jazykovedného ústavu Slovenskej akadémie vied, v ktorom pracoval 40 rokov, až do odchodu do dôchodku v roku 1992. V rokoch 1952 – 1953 pracovník Ústavu slovenského jazyka Slovenskej akadémie vied a umení v  Bratislave,1953 – 1964 pracovník Ústavu slovenského jazyka Slovenskej akadémie vied v Bratislave, v r. 1967 – 1990 pracovník Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra SAV v Bratislave na funkciách odborný pracovník, vedecký pracovník, samostatný vedecký pracovník, vedúci vedecký pracovník.V období rokov 1959 – 1965 zástupca riaditeľa ústavu,  1962 – 1969 a 1981 – 1983 vedúci oddelenia dejín slovenského jazyka. V r. 1978-1980 lektor slovenského jazyka na Filozofickej fakulte univerzity v Novom Sade, Juhoslávia. V r. 1962 – 1968 tajomník vedeckého kolégia jazykovedy SAV. V r. 1980 – 1984 člen komisie pre obhajoby kandidátskych dizertačných prác vo vednom odbore slovenský jazyk.Od roku 1992 bol na dôchodku. Zomrel 15. januára 2012 v nemocnici v Pezinku.
Štúdium
Študoval v r. 1948 – 1952 na Filozofickej fakulte Slovenskej Univerzity v Bratislave (slovenský jazyk - dejepis). V roku 1956 ašpirant - CSc., 1967 doktorát - PhDr.
Odborná vedecká činnosť
Je autorom mnohých odborných a vedeckých prác. Má osobné zásluhy o vybudovanie základov a o ďalší rozvoj výskumu dejín slovenského jazyka v SAV; osobitne významný je jeho zakladateľský vklad do budovania pramennej základne výskumu dejín slovenčiny, do organizovania široko založených archívnych výskumov, do budovania zbierok pramenného materiálu z transliterovaných rukopisov a ich kópií, kartotéky pre Historický slovník slovenského jazyka a fototéky. Viaceré výsledky výskumov Izidora Kotuliča z oblasti historického hláskoslovia, historickej morfológie a lexikológie, z historickej dialektológie, onomastiky, vývinu jazykovednej terminológie a pravopisu i tzv. vonkajších dejín slovenčiny znamenajú bádateľský prínos do daných oblastí skúmania. Osobitne obľúbenou témou Izidora Kotuliča bola problematika tzv. kultúrneho jazyka slovenskej národnosti.
Ocenenia
V roku 1984 Čestná medaila Mateja Bela za zásluhy v historických vedách, 1987 Strieborná čestná plaketa Ľudovíta Štúra za zásluhy v spoločenských vedách.
Koloman Bitter
Koloman Bitter (* Slovensko) bol mešťanosta.
Životopis
Mešťanosta Banskej Bystrici (1887-1893).
Welsh springer spaniel
Welsh springer spaniel (iné názvy pozri nižšie) je britské psie plemeno, ktoré patrí do skupiny španielov.
Charakteristika
Veľmi starodávne a nevšedné plemeno, čistého pôvodu. Silné, veselé a veľmi aktívne.
Povaha
Prítulný, nevykazuje agresivitu ani nervozitu.
Vzhľad
Symetrický, kompaktný, nie príliš nohatý, stavaný pre odolnosť a tvrdú prácu. Rýchly a pohyblivý, vykazuje množstvo energie a pohybu.
Hlava a lebka
Lebka je úmernej dĺžky, ľahko vyklenutá s výrazným stopom, dobre tvarovaná pod očami. Nosná časť je stredne dlhá, priama, takmer štvorcová. Nosné otvory sú dobre vyvinuté, hnedé až tmavé.
Oči sú orieškovo hnedé alebo temné, stredného rozmeru, nie sú vystupujúce ani zapadnuté, bez tretieho viečka.
Uši sú položené pomerne nízko a visia pozdĺž zadnej časti líca. Pomerne malé a postupne sa zužujúce smerom ku špičke, majú tvar vínneho listu.
Pysk: Čeľuste sú silné s dokonalým, pravidelným a úplným nožnicovým skusom, to znamená, že horné rezáky tesne prekrývajú spodné rezáky a rastú rovno z čeluste.
Krk
Dlhý, svalnatý, suchý, dobre vsadený do šikmých ramien.
Trup
Nie príliš dlhý, silný, svalnatý. Hlboký hrudník, dobre pružiace rebrá. Dĺžka trupu musí byť úmerná dĺžke končatín. Bedrá sú svalnaté a ľahko klenuté, dobre spojené.
Osrstenie
Srsť je rovná a priliehavá, hodvábna, hustá, nikdy nie je hrubá alebo zvlnená. Kučeravá srsť je vysoko nežiaduca. Predné končatiny a zadné končatiny nad slabinami sú úmerne osrstené, uši a chvost sú obrastené jemnou srsťou.
Sfarbenie
Iba sýto hnedé, čierne a biele.
Hrudné končatiny
Sú stredne dlhé, rovné, s dobrými kosťami.
Panvové končatiny
Silné a svalnaté, široko postavené a dobre vyvinuté s hlbokými lýtkami. Slabiny veľmi nízke, kolená mierne ohnuté, ani vbočené ani vybočené.
Chvost
Dobre a nižšie nasadený, nikdy nie je nesený nad úrovňou chrbta, úmerne kupírovaný, živý v akcii.
Poznámka: Psy musia mať dva zreteľné normálne semenníky, úplne zostúpené do mieška.
Veľkosť
Približná kohútiková výška : pes (19 palcov = ), suka  (18 palcov = )
Dejiny
Prvé údajné zmienky o welsh springer spanielovi pochádzajú z 15. storočia. Celú skupinu španielov, do ktorej patrí aj welsh springer spaniel, možno označiť za najstaršie psy, ktoré sú známe človeku.
Na Slovensko sa potom prvý welsh springer spaniel dostal v roku 1973 a volal sa Ito des Zigomars. Ako šteňa ho doviezol pán Jozef Brunovský z Francúzska do Bratislavy. Prvý vrh na Slovensku sa narodil 17. 2. 1973.
Chov na Slovensku
Na Slovensku patrí medzi najvýznamnejšie chovateľské stanice Jankina záhrada zo Šamorína, Podkonice z Podkoníc, psí salón a chovateľská stanica Minebea z Nižného Kručova, Vimbark z Bardejova.
Nedostatky
Akékoľvek odchýlky od vyššie uvedených bodov musia byť považované za nedostatky.
Le Tanu
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chlamydiaceae
Chlamydiaceae je čeľaď baktérií z radu chlamýdie (Chlamydiales).
Charakteristika
Sú to malé kokoidné mikroorganizmy podobné gramnegatívnym baktériám s jednotným, obligátne (výlučne) intracelulárnym vývojovým cyklom. Nevedia syntetizovať ATP - sú to energetickí paraziti, ktorí využívajú k jej syntéze hostiteľskú bunku. Ich hostiteľmi sú bunky stavovcov, vrátane človeka, ale aj článkonožcov. Zvyknú spôsobovať rôzne choroby.
Systematika
čeľaď Chlamydiaceae [=rod chlamýdia (Chlamydia) v širšom zmysle ]:
Okolo roku 2010 sa do tejto čeľade krátky čas zahŕňal aj rod Clavichlamydia (=Clavochlamydia), ktorý má dnes samostatnú čeľaď Clavichlamydiaceae.
Mydlová opera
Mydlová opera (angl.:Soap Operas, alebo skrátene Soaps) je žáner televízneho seriálu, ktorý začínal v 30. rokoch pôvodne vo forme rodinných rozhlasových dramatických sérií v Spojených štátoch.
Podobne ako telenovely, aj tento žáner je charakteristický neobmedzeným počtom častí, vysielaných najčastejšie v pracovných dňoch. Dejovo sa žáner zameriava na vzťahy a konflikty medzi členmi rodín, obchodné a osobné vzťahy rodinných klanov a rôznych epizódnych postáv, ktorých dôležitosť je modifikovaná hlavne požiadavkami a reakciami divákov.
Tento typ programov vznikal v 30. rokoch v USA. Hlavnou cieľovou skupinou boli ženy v domácnosti a tak reklamné vstupy počas vysielania boli hlavne o kozmetických výrobkoch a teda aj o mydlách. Podľa vzoru vtedajšej prezývky filmov s westernovou tématikou „Horse Operas“, dostal tento žáner pomenovanie „Soap Operas“, ktoré mu zostalo až dodnes.
Ernst Udet
Ernst Udet (* 26. apríl 1896, Frankfurt nad Mohanom – † 17. november 1941, tamtiež) bol nemecký stíhací pilot v prvej svetovej vojne. Po Manfredovi von Richthofen mal druhý najvyšší počet – 62 vzdušných víťazstiev. Počas vojny lietal na strojoch Albatros D.III, Fokker Dr.I a Fokker D.VII.
Mladosť
Udet sa o lietanie zaujímal od detstva, s priateľmi v Mníchove založil v roku 1904 „Aero-Club“, v ktorom stavali modely lietadiel. Neskôr mal možnosť vďaka bohatému otcovi nalietať niekoľko letových hodín.
Prvá svetová vojna
V škole bol priemerným žiakom, a nesnažil sa pokračovať v štúdiu. Chcel sa prihlásiť dobrovoľne do armády, ale kvôli nízkemu vzrastu – ho neprijali. V auguste ale Nemecký autoklub hľadal dobrovoľníkov s vlastnými motocyklami. Udet sa prihlásil, keďže motocykel dostal už skôr od otca. Spoločne s priateľmi ho prijali do 26. Würtenbergskej záložnej divízie, kde krátko pôsobil ako motospojka. Tu aj pri páde utrpel zranenie ramena. Neskôr spoznal dôstojníkov letectva z letiska vo francúzskom Chauny, ktorí mu poradili, aby sa prihlásil ako letecký pozorovateľ, ale to sa mu nepodarilo. Potom vďaka rodinnému priateľovi G. Ottovi, ktorý vlastnil továreň na výrobu lietadiel, absolvoval letecký výcvik za 2 000 mariek a v roku 1915 bol konečne prevelený k letectvu.
Neskôr Udeta vyšetroval vojenský súd kvôli nehode lietadla, ktorú však zapríčinilo zlé rozhodnutie veliteľa. Lietadlo preťažené palivom a nákladom bômb sa zrútilo, obaja letci však prežili. Aj keď bol Ernst Udet odvážny pilot, po tejto nehode sa nervovo zrútil. Po týždni ho z nemocnice prepustili a Udet dostal ponuku od poručíka Hartmanna na spoločné lety.
Pri „nálete“ na Belfort sa jedna z ručne zhadzovaných bômb zachytila v konštrukcii podvozku a Udet musel vykonať niekoľko akrobatických úkonov, aby bomba spadla. Po tejto príhode ho na príkaz veliaceho dôstojníka pridelili k stíhacej letke, ktorá používala lietadlá Fokker E.II. 18. marca 1916 dosiahol prvé víťazstvo vo vzdušnom súboji, keď zostrelil nepriateľský bombardér. Pri streľbe často mieril tak, aby poškodil lietadlo, ale nezabil pilota.
Po treťom zostrele obdržal 24. decembra Železný kríž 1. triedy. Od roku 1917 až do marca roku 1918 slúžil v Jagdstaffel 37 (Jasta 37), kde ho Richthofen poveril velením Jagdstaffelu 11. V apríli 1918 mu udelili vyznamenanie Pour le Mérite.
Keď Richthofen padol, prevzal velenie Jasty 4. Počas augusta 1918 zostrelil 20 nepriateľských lietadiel. Svoje dve posledné víťazstvá dosiahol v septembri. Ernst Udet mal koncom vojny len 22 rokov.
Medzi vojnami
Po vojne si zarábal Udet na leteckých show a natáčaním filmových leteckých súbojov. V lete 1921 založil spoločne s bohatým Američanom Williamom Pohlom spoločnosť Udet Flugzeugbau GmbH aj napriek obmedzeniu, ktoré vyplývalo z podmienok Versailleskej zmluvy. V roku 1925 firmu opustil.
Znovu sa venoval lietaniu na rôznych prehliadkach a leteckých show, kde predvádzal akrobatické čísla. V roku 1929 účinkoval v nemom filme Stummfilm Die weiße Hölle vom Piz Palü a v roku 1930 v Stürme über dem Montblanc a S.O.S. Eisberg. thumb|Udetov Curtiss v múzeu Aj keď sa nikdy o politiku nezaujímal, vstúpil v roku 1933 vďaka Hermannovi Göringovi do NSDAP. Göring sľúbil nákup dvoch amerických lietadiel Curtiss Export Hawk. Udet s jedným z nich predvádzal akrobaciu počas Olympijských hier v Mníchove v roku 1936 (toto lietadlo je vystavené v poľskom leteckom múzeu). Model Curtiss mal veľký vplyv na vývoj strmhlavého bombardéra Junkers Ju 87. Udet bol hlavným zástancom strmhlavého bombardovania a mal veľký podiel na zavedení tejto koncepcie v Luftwaffe.
V roku 1935 bol v hodnosti štábneho plukovníka zaradený do novo formovanej Luftwaffe, a po roku sa stal jedným z vedúcich na Technickom oddelení Ríšskeho ministerstva letectva. Táto práca, najmä kvôli množstvu byrokracie ho však neuspokojovala. 1. februára 1939 ho Göring vymenoval do funkcie Generalluftzeugmeister a o rok neskôr bol povýšený do hodnosti generálplukovníka.
Vo svojej funkcii dal 4. apríla 1940 písomný rozkaz na zošrotovanie oboch posledných nemeckých vzducholodí LZ 127 Graf Zeppelin a LZ 130 Graf Zeppelin II aj na odstrel haly pre tieto vzducholode na letisku Rýn-Mohan.
V posledných rokoch života bol Udet silne závislý od tabaku, alkoholu a pervitínu. Po neúspechu Luftwaffe v bitke o Britániu a následnom osočovaní zo strany Göringa a ďalších straníckych funkcionárov, ktorí sa pred Hitlerom pokúsili časť viny preniesť aj na Udeta, sa 17. novembra 1941 zastrelil. V liste na rozlúčku uviedol, že Göring je za jeho smrť zodpovedný. Jedným z dôvodov bolo aj poznanie dôsledkov, ktoré znamenal a pripravoval nacizmus pre celú Európu a útok na Sovietsky zväz. Hitler nariadil štátny pohreb, ale kvôli samovražde bol utajený. Verejnosti predložili hrdinskú verziu, podľa ktorej sa Udet zrútil pri skúšobnom lete s novo vyvíjaným lietadlom a na následky ťažkých zranení zomrel. Pochovali ho na Berlínskom cintoríne Invalidenfriedhof.
Pri ceste na Udetov pohreb zahynul vo Vroclave pri zrážke lietadiel Werner Mölders. Je pochovaný vedľa Udetovho hrobu. thumb|200px|Hrob Ernsta Udeta na Berlínskom cintoríne, za ním hrob Wernera Möldersa
Iné projekty
.
Cosmos 1
frame|Umelecké stvárnenie plachetnice Cosmos 1 obiehajúcej okolo Zeme. Cosmos 1  bol projekt americkej neziskovej spoločnosti Planetary Society, ktorého cieľom bolo vo vesmíre otestovať funkciu slnečnej plachetnice. V rámci projektu bola vypustená rovnomenná slnečná plachetnica bez posádky. Štart sa uskutočnil 21. júla 2005 o 19:46:09 UTC z ruskej vojenskej ponorky Borisoglebsk v Barentsovom mori. Zlyhanie nosnej rakety Volna však zabránilo dosiahnutiu predpokladanej obežnej dráhy.
Podľa pôvodného plánu mala byť na obežnej dráhe rozbalená veľká osemdielna slnečná plachta, na kterú mali tlačiť fotóny zo Slnka a tak udeľovať plavidlu zrýchlenie (podobne, ale omnoho slabšie, by pôsobil aj slnečný vietor). Ak by bola misia úspešná, išlo by o prvé použitie slnečnej plachty ako primárneho pohonu kozmického plavidla. Išlo by tiež o prvú kozmickú misiu vedenú súkromou organizáciou pre podporu výskumu kozmu. Rozpočet projektu bol 4 milióny USD.
Priebeh misie
Plachetnica Cosmos 1 bola vypustená 21. júna 2005 o 19:46:09 UTC.
Pozemná stanice, ktoré mali zaznamenať signál z plavidla, tento signál nezaznamenali, čo spôsobilo obavy o osud plavidla. Nakoniec 22. júna o 04:40 UTC spoločnosť Planetary Society oznámila, že v nahraných dátach zo sledovacích staníc pravdepodobne našla signál hľadaného plavidla, ktorý, ak by bol potvrdený, znamená, že Cosmos 1 dosiahla obežnú dráhu, aj keď nesprávnu.
Zatiaľ však ruské spravodajské agentúry oznamovali, že plavidlo obežnú dráhu nedosiahlo:
Plánovaný priebeh misie
Slnečná plachetnica mohla byť použitá tiež na meranie účinku umelého mikrovlnného žiarenia vysielaného z pozemného radaru. 70m tanier v Goldstone, ktorý je súčasťou Deep Space Network agentúry NASA, mal byť použitý na ožiarenie plachiet 450kW lúčom. Tento experiment by však bol uskutočnený až po ukončení primárnej misie testujúcej kontrolovaný let slnečnej plachetnice.
1631 Kopff
1631 Kopff je planétka s priemerom 11 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 11. októbra 1936.
NGC 4040
NGC 4040 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 30. marca 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Burosse-Mendousse
Burosse-Mendousse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Aulus-les-Bains
Aulus-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 221 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pohánka tatárska
Pohánka tatárska (Fagopyrum tataricum) je rastlina z čeľade stavikrvovité (Polygonaceae).
Eduard Zeller
Eduard Zeller (* 22. január 1814, Kleinbottwar, Nemecko – † 19. marec 1908, Stuttgart) bol nemecký teológ a filozof, od 1872 profesorom v Berlíne. Historik antickej a nemeckej filozofie.
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1995
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Letné olympijské hry 1996, ktoré hostila Atlanta. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz.
Plzenská diecéza
Plzenská diecéza je rímskokatolícka diecéza zriadená v západnej časti Česka 31. mája 1993 pápežom Jánom Pavlom II. ako súčasť Českej cirkevnej provincie. Prvým biskupom bol František Radkovský, súčasným je Tomáš Holub (od 30. apríla 2016). Biskup sídli v Plzni, kde sa nachádza aj katedrála sv. Bartolomeja. Diecéza je členená na 10 vikariátov.
Carl Edwin Wieman
Carl Edwin Wieman (* 26. marec 1951, Corvallis, Oregon, USA) je americký fyzik.
V roku 2001 dostal spolu s Ericom Allinom Cornellom a Wolfgangom Ketterlem Nobelovu cenu za fyziku za experimentálny dôkaz existencie Boseho-Einsteinovho kondenzátu v zriedených plynoch alkalických atómov a za základný výskum kondenzátov. V roku 1998 dostal spoločne s Ericom Allinom Cornellom Lorentzovu medailu a v roku 2007 Oerstedovu medailu - cenu udeľovanú za vyučovanie fyziky.
Medza sklzu
Medza sklzu alebo medza klzu je napätie, pri ktorom dochádza k plastickej deformácii kovov.
Auzat
Auzat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 590 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dictée de Mérimée
Dictée de Mérimée (- franc.; doslova "Mériméeho diktát") je text, ktorý zostavil, predniesol a nadiktoval Prosper Mérimée na žiadosť cisárovnej Eugénie v roku 1857 na pobavenie dvora. Udialo sa to na zámku v Compiègne. Diktát písali pozvaní významní hostia. Výsledok sčítania chýb v diktáte je: Alexandre Dumas sa pri oznámení výsledkov obrátil k Metternichovi, aby sa ho spýtal: „A kedy prídete, knieža, predstaviť sa v Akadémii, aby ste nás naučil pravopis?“
Znenie diktátu
Text je uverejnený na stránke francúzskeho ministra kultúry a nazvaný ako „slávny diktát“ publikovaný Leom Claretiem v roku 1900.
Helena Bittnerová
Helena Bittnerová (* 5. marec 1899, Kežmarok – † 25. jún 1970, Kežmarok) bola slovenská funkcionárka KSČ.
Jej otec Anton Samsely, jej matka Irma rod. Ludwigová, jej manžel Eduard Bittner
Životopis
Členka a funkcionárka KSČ, organizátorka straníckych akcií, rozširovateľka straníckej tlače. Prenasledovaná a väznená. Po vypuknutí SNP ušla z väzenia, začas pracovníčka redakcie Pravdy v Banskej Bystrici (1944). Po ústupe povstania pôsobila ilegálne v oblasti Balážov a Kežmarku.
Zavlažovanie
náhľad|vpravo|Ostrekové zavlažovanie
Zavlažovanie je nahradenie alebo doplnenie dažďových zrážok vodou z iného zdroja na účely pestovania plodín alebo rastlín. Poľnohospodárstvo, ktoré využíva len priame zrážky, sa niekedy označuje ako suché poľnohospodárstvo.
Vodným zdrojom na zavlažovanie môže byť blízke alebo ďaleké jazero, rieka, prameň, studňa alebo snehová pokrývka. V závislosti na vzdialenosti zdroja a množstvo dažďových zrážok môže byť voda vedená priamo na pole, alebo uložená na neskoršie použitie v priehradách alebo cisternách. Prípadné zúžitkovanie miestneho dažďa, ktorý dopadá na strechy budov, alebo na blízke neobhospodarované kopce, a jeho použitie na doplnenie dažďa dopadajúceho priamo na obhospodarované polia, je tiež zavlažovanie.
Zoznam skladieb skupiny Pink Floyd
Toto je zoznam skladieb, ktoré vydala britská rocková skupina Pink Floyd. Tu sú vysvetlené jednotlivé názvy stĺpcov v tabuľke: V tomto liste sa momentálne nachádza 192 skladieb.
1632 Siebohme
1632 Siebohme je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil K. Reinmuth 26. februára 1941.
Hermann Zeltner
Hermann Zeltner (* 5. júl 1903, Norimberg, Nemecko – † 25. november 1975, Erlangen) bol nemecký filozof, profesor v Erlangene.
Vychádzajúc z fenomenológie (Husserl, Heidegger), zaoberal sa otázkami nemeckého idealizmu ( Schelling, vývinom od Kanta cez Hegela k Karl Marxovi) a modernými problémami sociálnej filozofie a kritiky ideológie.
Le Teilleul (obec)
Le Teilleul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Crossover
Crossover môže byť:
Le Teilleul (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Venzik
Venžík alebo po poľsky Wężyk je pôvodom poľský rod. Počiatky rodu sa podľa poľskej národnej legendy datujú okolo roku 960 po Kr. kedy bol Skubek povýšený medzi družiníkov kniežaťa Ziemomysla. Od tej doby sa uvádzal ako rod Wężyk, ktorý mal svoje rodové sídlo Wola Wężykowa. Rozrastaním rodu sa vytvorili nové vetvy, Kostrowicky, Osinsky, Vestersky, Borkovsky, Goriansky, Podolsky... Rod sa veľmi rýchlo rozrástol. Smonk v podobe hada, ktorého Skubek podľa legendy zabil, sa stal rodovým symbolom a neskôr erbom. Na rozdiel od Germánskej či tzv. západoeurópskej tradície, kde erb mohol mať v rode každý z bratov iný, mali Poliaci až do konca 15 storočia erb rodový, ktorý vyjadroval pokrvnú príbuznosť tak ako v škótsku, či keltskom Írsku. Rod už začiatkom 15 storočia mal priezvisko vyprofilovane a už aj historicky zaznamenane…
Le Teilleul (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Venzik
Pôvod mena Venžík je evidentne preukázaný z poľštiny – litovčiny. Ide o fonetický prepis čítaného slova Wężyk – tak, ako ho počujú tí, čo nepoznajú správnu výslovnosť (t. j. cudzinci,). (pozn.: a = „on", e = „oen"- číta sa veľmi krátko „o" sa hltá, y po ž sa číta mäkko a stredne dlho), Podľa mena Wąż – Had, číta sa Vonž, Wężyk – z hada, patriaci hadovi, číta sa Venžík, – patronim pri tvorbe sufixu v priezviskách v Poľštine. V Poľštine je jeden had – Wąż a (dva) hadi už sú Węże. Asi hovorovým spôsobom vzniklo množné číslo Wężyki. Z toho spätne pre jednotné číslo vzniklo pomenovanie Venžík – Wężyk. Obdobne aj v Slovenčine sú koncovkou -ík, -ník, tvorení slová les – lesník a pod. Preto neskôr nebolo možné ako u iných poľských rodov k nemu priradiť cudzích, bez pokrvnej príbuznosti, len podľa podobnosti mena, lebo ich meno už bolo evidentne vytvorene v dávnej dobe a je nezameniteľné, takže iné sa na neho ani nepodobalo. Wężyki sú teda všetci príbuzní a potomkovia Skubeka.
Pôvodná vetva osídľovala Miechov, Poleje a Osiny v Krakovsku. Rod patrili medzi Mazovské kniežatá (ksiac – kniežatko) až do Horodelskej únie. Vroku 1410 tiahol kráľ Vladislav Jagelovský a jeho brat Vitold – litovské veľkoknieža do vojny proti rádu nemeckých rytierov. V ich osobnej družine a stráži bol aj Jan Wężyk z Dąbrowy ktorý tlmočil z nemeckého jazyka a Mikołaj Wężyk i Bogufał kuchmistri kráľovský. Príslušníci rodu boli medzi 47 rodmi pri založení Poľko-litovského veľkokniežatstva (Rzeczipospolitej Obojga Narodow) 2.10. 1413 v Horodle. Od tejto doby sú „prísažné“ rody Horodelskej únie považované za najvyššiu poľskú a litovskú šľachtu, ktorej sú aj tzv. kniežacie (v Poľsku a Litve sa šľachta odvtedy nedelila na hodnosti) rody povinné preukázať úctu. Iba prísažné rody mohli voliť a byť zvolený za Veľkoknieža.
Venžíci obsadzovali najvyššie funkcie ako Vojvoda Vielopolski, Vojvoda Koniecpolski, Vojvoda Belsky, Zemský sudca, Veliteľ vojsk, Hlavný lovčí a pod. Pôsobili aj ako starostovia a kasteláni miest Vschov, Miechov, Krakov a i. Rodu patrili i hradné sídla Kowale, Drahimia, Kornik a iné… Potomkovia z vetiev Kostrowicky a Sulkovsky sa stali Veľkými Kniežatami Litvy a Ambrozievic zasa Malopoľské a České Knieža a Český princ. Družiníci Goriansky, z kráľovskej družiny doprevádzajúcej princeznú Annu, ktorá sa mala vydať za Uhorského kráľa Ladislava I- Svätého, sa stali významným magnátskym rodom Uhorska. Títo vládli ako Báni v Slavónii, Sriemsku a Mačve. Z oboch vzniknutých vetiev Gorianskych sa príslušníci rodu striedali Uhorskými palatínmi, kde vykonávali faktickú vládu v mene Kráľa nad Uhorskom viac ako 100 rokov. Ich hlavné sídla boli Devín, Budín a Siklos. Patrila im aj Liptovská župa, Uhrovec a Presburg (Bratislava). Medzi významné cirkevné osobnosti patril aj Jan Venžík, ktorý sa stal Arcibiskupom Hniezdenským a Prímasom Poľským, ktorý po smrti kráľa Vladislava vládol pod interegnum ako de jure Vice Rex, až do zvolenia nového Kráľa.. Týmto rod dostal výsadu korunovať kráľov Poľska, čo sa aj niekoľkokrát stalo a dostal i iné významné výsady. Ako prímas poľský mal aj svetskú hodnosť kniežat rímskonemeckej ríše. Z rodu bolo viac biskupov-kniežat a kňazov. No nielen Duchom, ale hlavne mečom vládli Venžíci. Iný Ján Venžík udelil ako vojvoda podolský zdrvujúcu porážku Tatárom. Ako dôkaz ich statočnosti svedčí fakt, že piati príslušníci rodu dostali najvyššie vojenské vyznamenanie Order Virtutti Militery. Toto vyznamenanie je považované za jedno z troch najhonosnejších vojenských radov na svete, spolu s Victoria Cross a Cross of Glory. Iný boli držiteľmi Radu Bieleho orla, či Radu Sv. Juraja. Venžíci ako významní velitelia vojsk sa presadzovali aj mimo Poľsko a Litvu. O príslušníkoch rodu sú v Poľsku viaceré národné legendy opisujúce ich hrdinské činy. V Česku bol Vladika Jiřík kapitánom Naměšti nad Oslavou, Jan Dionísius hajtmanom Letovíc, Jaroš zasa rakúskeho Hardegu. Patrili medzi ochrancov povestnej kralickej biblie, ktorá aj vďaka nim sa zachovala dodnes.
Na území dnešného Slovenska sa uvádzajú už od roku 1540. Stanislav Venžík si okolo roku 1590 zobral za manželku baronesu Alžbetu Pograny, dcéru Baróna Benedikta Pograny de Nemes Kürt. Zúčastňoval sa bojov proti Turkom. Pograny bol vlastníkom a kapitánom hradu Vigľaš a významný proti Turecký bojovník v hodnosti Zadunajského generála. Svoje dcéry vydal za najstatočnejších veliteľov svojho vojska, Stanislausa Venchika a Ladislausa Zay de Cömör. Stanislav Venžík neskôr padol v boji proti Turkom okolo roku 1595 v bitke o Nové Zámky. Nakoľko sa sobášom s baronesou Alžbetou Pograny stal zároveň švagrom baróna Ladislava Zay, jeho potomkov uchýlili Zayovci k sebe na hrad Uhrovec, ktorý im už v tej dobe patril (Týmto sobášom sa opäť pokrvne stretajú s vetvou z Gorian). No viac ako o siroty, sa Zay zaujímal hlavne o ich majetky najmä v Nemes Kürth (Zemianske sady), hrad Vígľaš a kaštieľ Jaslovské Bohunice, v ktorých mali ako spoluvlastníci významný podiel. Akým spôsobom ich Zayovci pripravili o majetok nie je celkom známe. Pravdepodobne ešte ako majetok sirôt previedli pod svoju správu. Od tej doby ďalší Venžíci pôsobili v službách Zayovcov. Tu zastávali významné hospodárske funkcie. V roku 1659 im panovník obnovil šľachtický stav pre Uhorsko a celú Sv. Ríšu Rímsku, opäť za zásluhy v boji proti Turkom. V roku 1675 sú uvádzní v súpise šľachty Bratislavskej stolice. No ako málo majetný rod sa nepresadili v žiadnych významných funkciách. Výnimkou je Gašpar Venchik, ktorý pôsobil okolo roku 1845 ako prísažný prísediaci Prešporskej stolice.
Sobášmi je rod pokrvne spriaznený s uhorskými rodmi Zay de Cömör, Balassa de Gyarmat, Pograniy de Nemes Kurt, Kohary de Czabrak, Kálnoky de Kövöszpatak, Dobsa, Pongracz, Vanko, Trebichavský, Babindali, Tököly, Schura, Kozič, Mlynár, Kušnier.
Malaja sportivnaja arena Lužniki
Malaja sportivnaja arena Lužniki alebo aj Arena Lužniki je multifunkčná aréna, ktorá je súčasťou športového komplexu Lužniki v Moskve, v Rusku. Od roku 2000 tu hráva jeden z najslávnejších hokejových klubov sveta HK Dinamo Moskva, ktorý hráva ruskú KHL. Kapacita tejto arény je 8 512 miest pre zápasy v ľadovom hokeji a 6 700 miest pre účely koncertov. Postavená bola v roku 1956. Aréna slúžila pre volejbalový turnaj počas Olympijských hier v roku 1980 v Moskve. Hostila aj Zimnú univerziádu v roku 1973
Venzik
Po roku 1804 odišli z Uhrovca a usadili sa v Trnave a jej okolí. Tu žijú Venžíci dodnes. Ján Wenžik bol aj príslušníkom delostreleckej brigády v Trenčíne, ktorá zohrala významnú úlohu pri vzniku samostatného Česko-Slovenska po skončení prvej svetovej vojny.
Španielske národné vodnopólové družstvo mužov
Španielske národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Španielsko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Real Federación Española de Natación (RFEN). Dlhodobo patrí medzi najlepšie vodnopólové celky sveta a zúčastňuje sa pravidelne všetkých medzinárodných podujatí organizovaných Medzinárodnou plaveckou federáciou. Za jeho najväčšie úspechy možno považovať zlatú medailu z Olympijských hier 1996 a 2 zlaté medaily z majstrovstiev sveta.
Vrcholné podujatia
Na olympijských hrách získalo španielske družstvo 2 medaily. Striebro získalo na domácej olympiáde v Barcelone 1992, keď podľahlo vo finále 🇮🇹. O 4 roky neskôr v Atlante získalo dokonca zlatú medailu, keď vo finále zdolalo 🇭🇷. Na olympiáde v Londýne 2012, účasť na ktorej si muselo najprv vybojovať vo svetovej kvalifikácii, obsadilo 6. mieste.
Na majstrovstvách sveta zvíťazilo 2-krát, v rokoch 1998 a 2001. Okrem toho získalo ďalšie 3 strieborné a 1 bronzovú medailu. Vo víťazných šampionátoch 1998 a 2001 vyhralo všetky svoje zápasy a zavŕšilo veľmi úspešné účinkovanie družstva v rokoch 1991 až 2001, keď získalo 4 medaily zo 4 svetových šampionátov. Poslednú medailu, striebro, si donieslo z Ríma 2009, keď prehralo až vo finále so 🇷🇸 po penaltách. V roku 2015 sa nekvalifikovalo na MS, prvýkrát v histórii.
Na majstrovstvách Európy vybojovalo španielske družstvo 4 medaily, svoju najlepšiu striebornú, v Aténach 1991. Vo finále vtedy podľahlo. Poslednú medailu vybojovalo v roku 2006 v srbskom Belehrade, keď si v súboji o bronz poradilo s družstvom 🇷🇴.
Družstvo sa 12-krát zúčastnilo svetovej ligy a 3-krát skončilo na striebornej priečke. Z dvanástich účastí na svetovom pohári vybojovalo 4 medaily, všetky bronzové. Španielske družstvo sa tiež zúčastnilo 15-krát turnaja Stredozemných hier, na ktorých okrem rokov 1991 a 1993 získalo vždy nejakú medailu. 3-krát na turnaji zvíťazilo.
Výsledky
náhľad|Ángel Luis Andreo, člen zlatého reprezentačného družstva na OH 1996
Hopmanov pohár 2008
Hopmanov pohár 2008 bol 20. ročník Hopmanovho pohára, turnaja zmiešaných družstiev v tenise. Zúčastnilo sa na ňom osem družstiev svetovej skupiny vrátane víťaza kvalifikácie ázijského regiónu. Prvé zápasy sa odohrali 29. decembra 2007 a finálové zápasy 4. januára 2008 na dvorcoch Burswood Entertainment Complex v austrálskom Perthe. Víťazom sa stalo družstvo USA, Serena Williamsová a Mardy Fish, ktoré vo finále porazilo družstvo Srbska, Jelena Jankovićová a Novak Đoković.
Drumfunk
Drumfunk alebo tiež Edits alebo Choppage je subžáner drum and bassu, v ktorom je hlavný dôraz kladený na zvuk a usporiadanie bicích liniek. Je to atmosférický drum and bass s ťažkým dôrazom na lámaný štýl bubnových slučiek, občas porušeným bezbubnovou atmosférickou pasážou.
University of California
right|200px|The seal of the University of California 1868 University of California alebo po slovensky aj Kalifornská univerzita je univerzitný systém v štáte Kalifornia v USA. Skladá sa z nasledujúcich zložiek:
Radegast (mytológia)
thumb|Socha Radegasta na [[Pustevny|Pustevnách.]] Radegast (alebo Radigost, Radhost či Radigast) je hypotetický boh slnka, hojnosti a úrody v slovanskej mytológii. Pravdepodobne je identický s bohom Svarožičom. Hovorí sa, že Radegast jazdí na vešteckom koni so štítom, kde je zobrazená turia hlava, jeho helmu nesie labuť a jeho ruka drží kopiju. Zasvätené sú mu kone a diviaky (kance).
Zoznam geovedných článkov/W
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 37 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
w
W (sopka)
wa
Waddensee · Wai Sano · Wakak · Walden (jazero) · Wallace Walter Atwood · Wallis (ostrov) · Ward (rieka) · Wašiba-Kumonotaira · Wavellit · Wayang-Windu
wá
Wádí al-Abíd (Maroko) · Wádí an-Natrún · Wáw an-Námús
we
Wear · Wen Ťia-pao · West Crater · West Mata · Wettersteingebirge · Wettersteinský vápenec
wh
Whale Island (Nový Zéland) · Whangarei (sopka) · White Island (Whakaari)
wi
Wilhelmplatået · Wilis · William Hallowes Miller · William Martin (prírodovedec) · Windwardský prieliv
wo
Wolf (sopka) · Woolungasaurus
wu
Wu-i · Wu-ta-lien-čchi · Wu-tang · Wulfenit · Wurlali
wü
Würm
wy
Wye
Lužniki
Lužniki môže byť:
1633 Chimay
1633 Chimay je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil Sylvain Julien Victor Arend 3. marca 1929.
NGC 4042
NGC 4042 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 18. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 16,4.
Bussunarits-Sarrasquette
Bussunarits-Sarrasquette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Edmond Audran
Edmond Audran (* 12. apríl 1840, Lyon, Francúzsko – † 17. august 1901, Tierceville) bol francúzsky operetný skladateľ.
Životopis
Pochádzal z hudobníckej rodiny - jeho otec Marius Pierre Audran bol v mladosti operný tenorista v Théâtre national de l'Opéra-Comique, neskôr učiteľ spevu a riaditeľ konzervatória v Marseilles, a mladší brat operetný tenorista. Študoval na École Niedermeyer v Paríži, kde bol medzi jeho učiteľmi Camille Saint-Saëns.
V roku 1861 sa presťahoval s rodičmi do Marseille, kde sa stal organistom a dirigentom zboru v Kostole sv. Jozefa. Komponovať začal najprv sakrálnu hudbu, ale začiatkom 60. rokov začal skúšať komponovať aj dramatické diela pre miestne divadlo. Priateľ Henri Chivot ho nahovoril na skomponovanie hudby k jeho libretu Le Grand Mogol. Operetu s úspechom uviedlo marseillské divadlo Théatre Gymnase v roku 1867. Úspech Audrana povzbudil a po čase si vydobyl slávu v Paríži a aj v zahraničí (hlavne v Anglicku) svojimi operetami Les Noces d'Olivette (1879), La Mascotte (1880) a Miss Helyet (1890). Najväčší úspech dosiahol až ku koncu svojho života operetou La Poupée (Bábika) v roku 1896 v Théathe de la Gaité v Paríži.
Akademický titul
Akademický titul je čestná hodnosť udeľovaná vysokou školou alebo univerzitou absolventom vysokoškolského štúdia. V širšom zmysle je to čestná hodnosť udeľovaná vysokoškolsky vzdelanému človeku po splnení istých, najmä vedomostných požiadaviek.
Akademické tituly udeľované na Slovensku
Akademické tituly sa na Slovensku udeľujú na základe zákona č. 131/2002 o vysokých školách a zákona č. 133/2002 o Slovenskej akadémii vied a podľa osobitného predpisu – zákona č. 53/1964 Zb. o udeľovaní vedeckých hodností a o Štátnej komisii pre vedecké hodnosti v znení zákona č. 324/1996.
Akademické tituly v užšom zmysle
Ak nie je uvedené inak, titul sa píše pred menom.
Akademické tituly v širšom zmysle
Okrem vyššie uvedených titulov sem patria:
V najširšom zmysle aj tituly udeľované SAV (predtým aj ČSAV): akademik SAV, člen korešpondent SAV, riadny člen akademik SAV.
Ax-les-Thermes (obec)
Ax-les-Thermes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1384 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prilba Attica
thumb|Raný typ gréckej Attici z južnej Itálie, cca 300 pred Kr.
Attica (gr: Αττικός κράνος – Attikós krános) je pôvodom grécka prilba, ktorá však bola Rimanmi prevzatá a romanizovaná a zaradená tak do rímskej uniformy.
Dejiny a vzhľad
Prilba Attica vznikla pravdepodobne niekedy v 4. stor. pred Kr., takže ide o pomerne novší typ gréckej prilby. Svojim vzhľadom bola podobná, ako chalkidský typ, líšil sa od nej iba lícnicami, ktoré boli zavesené na pántikoch a tým, že nemala chránič nosa.
Attický typ bol viac populárny medzi gréckymi mestami na juhu Itálie, zatiaľ čo v materskom Grécku sa preferovala Korintská prilba, či Frýgska prilba. Attica mohla obsahovať aj pevný chochol. Od italských Grékov túto prilbu prevzali Etruskovia a aj Italické kmene (medzi nimi aj Rimania).
Z určitých vyobrazení na umeleckých pamiatkach helenistických ríš nachádzame vyobrazenie tejto prilby, ktorá má teraz vždy chochol a taktiež na čelnej časti ozdobný štít. Medzi Rimanmi sa v období republiky používala táto prilba so štítom a chocholom, no používali sa aj jednoduché typy, pre radových vojakov a kavaléristov (jazdcov). Tieto generálske prilby mali charakteristický spomínaný čelný štít, na ktorom bol znak – rímsky orol a neslúžili na zakrytie očí. Lícnice boli teraz u generálskych typov užšie. Objavujú sa aj rímske atticy z hrubej kože, alebo koža kombinovaná s medenými, či zlatými prvkami.
Klasický, nezdobený typ sa vyradil v 1. stor. po Kr., kedy ho nahradili prilby typu Coolus a Galea. Zdobený generálsky typ nosili všetci tribúni, legáti, cisári a iní vysokí velitelia až do 5. stor., možno aj v neskorších obdobiach, no tu ich už nahradzujú generálske neskororímske Spangenhelm. Attica sa prisudzovala aj praetoriánom, no v súčasnosti je jasné, že išlo iba o archaizujúce umelecké vyobrazenia. Attica sa v umeleckých pamiatkach často dáva aj bežným vojakom.
Vojčice
Vojčice sú obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Dejiny
Fosílne nálezy dokazujú, že táto oblasť bola obývaná už v dobe kamennej. V lokalite Tábor (vinice) to dokladajú nálezy hmotnej kultúry ako keramika, sošky a nástroje z obsidiánu.
Kostol Najsvätejšej Trojice (Podhradie)
Kostol Najsvätejšej Trojice je baroková sakrálna stavba v bratislavskej mestskej časti Staré Mesto. Malý kostolík, pochádzajúci zo začiatku 18. storočia, je jednou z mála stavieb v niekdajšej podhradnej osade Zuckermandel, ktoré unikli demolácii v šesťdesiatych rokoch 20. storočia. Stavba dodnes slúžiaca k liturgickým účelom je filiálnym kostolom Farnosti svätého Martina.
História výstavby
Už v stredoveku (v pol. 13. storočia) vznikli na južnom svahu hradného kopca dve samostatné jednoulicové osady - na východnejšie položenej strane osada, ktorá podľa tu žijúcich obyvateľov, presídlených z údolia potoka Vydrica, dostala rovnaké pomenovanie. Západne od nej vznikla osada, ktorá dostala pomenovanie Zuckermandel. Zakrátko sa z oboch osád vyvinuli mestské štvrte. Boli obývané prevažne chudobnejšími vrstvami obyvateľstva - rybármi, lodníkmi, obchodníkmi, remeselníkmi. Hlavnú os Vydrice tvorili dve ulice Veľká a Malá Vydrica (Grosse Weidritz a Kleine Weidritz).