cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rudolf Žiak
Pôsobenie v Ľudovej únii
Rudolf Žiak sa pridal ku skupine 11 poslancov parlamentu, ktorí začiatkom roka 2003 pod vedením Vojtecha Tkáča, vystúpili z HZDS a založili novú politickú stranu Ľudová únia (v roku 2007 bola premenovaná na Liberálnu stranu). Rudolf Žiak sa stal lídrom koalície ĽÚ a Hnutia za demokraciu vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2004. Po neúspechu strany v týchto voľbách Rudolf Žiak z ĽÚ vystúpil a stal sa členom strany Hnutie za demokraciu (HZD).
Pôsobenie v Hnutí za demokraciu
Rudolf Žiak bol v HZD zvolený za podpredsedu. Kongres strany ho 18. februára 2006 potvrdil vo funkcii podpredsedu pre zahraničie, kultúru a šport. V parlamentných voľbách v roku 2006 kandidoval na treťom mieste kandidátky HZD. Strana však získala iba 0,63% hlasov a do parlamentu sa nedostala.
Ivan Kluvánek
Ivan Kluvánek (* 16. apríl 1927, Stupava – † 16. marec 2021, Bratislava) bol slovenský horolezec 50. a 60. rokov 20. storočia, tréner a spoluzakladateľ slovenského skalolezectva, autor odborných i popularizačných článkov o horolezectve.
Karol Adler
Ocenenie
Je mu venovaná pamätná tabuľa na budove pošty v Dobšinej. V roku 1964 bol in memoriam povýšený na kapitána a vyznamenaný Radom červenej hviezdy. V bratislavskej mestskej časti Dúbravka je po ňom pomenovaná ulica i škola.
Ivan Kluvánek
Funkcie a ocenenia
Člen výberového družstva Slovenska (19541956), reprezentant Československa (19561961), tréner reprezentačného družstva (19601977), predseda ústrednej trénerskej rady horolezcov ÚV ČSZTV (19641968), predseda trénerskej rady horolezcov SÚV ČSZTV (19681972).
Zaslúžilý majster športu, zaslúžilý tréner, zlatý odznak SHS JAMES, Plaketa za rozvoj slovenského horolezectva. Spolupodielal sa na obnovení horolezeckého spolku SHS JAMES v roku 1968 a 1990. Vedúci horolezeckej školy SHS JAMES.
Le Torquesne
Le Torquesne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 425 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Serres (Meurthe-et-Moselle)
Serres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maškary
Maškary (1970) je tretia platňa Karla Kryla. Vyšla v NSR vo vydavateľstve Caston.
Obal vytvoril Josef Rakušan, ktorý na ňom zhotovil aj Krylovu fotografiu. Titulný obraz namaľoval Karel Kryl.
Sleeve-note reedície z roku 1991 napísal Martin Štumpf.
Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2008
Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2008 boli v poradí 6. majstrovstvá sveta FIFA vo futsale, ktoré organizuje Medzinárodná futbalová federácia (FIFA). Konali sa v dňoch od 30. septembra19. októbra 2008 v mestách Brazília a Rio de Janeiro, v Brazílii, za účasti 20 tímov. Počet účastníkov za oproti minulým MS zvýšil o 4, čo FIFA oznámila iba necelý rok pred konaním turnaja. Nováčikmi turnaja boli tímy Líbye a Šalamúnových ostrovov. Zápasy sa odohrali v 2 dejiskách: Ginásio do Maracanãzinho a Ginásio Nilson Nelson. Domáce družstvo 🇧🇷 získalo svoj štvrtý titul. Víťaz posledných 2 majstrovstiev, družstvo 🇪🇸, skončilo na striebornej priečke.
Oficiálne rozhodnutie o udelení MS 2008 padlo počas zasadnutia výkonného výboru FIFA v nemeckom Lipsku v decembri 2005.
Na turnaji bol dosiahnutý strelecký rekord, keď v zápase 🇷🇺🇸🇧 bol prekonaný rekord v najvyššom rozdiele a v najvyššom počte gólov v jednom zápase na majstrovstvách sveta. Dovtedy držala rekord Brazília, ktorá na MS 2000 vyhrala nad 🇬🇹 pomerom.
Kvalifikácia
náhľad|Účastníci MS 2008
Alibaba a 40 krátkych songov
Alibaba a 40 krátkych songov je album rockovej skupiny Horkýže slíže z roku 2003.
4886 Kojima
4886 Kojima je planétka s priemerom 17 km, ktorú objavil S. J. Bus 1. marca 1981.
League of Legends
League of Legends (slovensky: Liga legiend, skrátene: LoL) je online hra pre viacerých hráčov, ktorá je inšpirovaná známou mapou DotA (Defense of the Ancients) v hre Warcraft III: The Frozen Throne. Ide o hru typu free to play s podporou tzv. mikroplatieb. Pre platformu Windows bola vyvinutá štúdiom Riot Games.
Hra bola oznámená dňa 7. októbra 2008 a spustená 27. októbra 2009. Nemožno ju hrať priamo v prehliadači, je potrebné stiahnuť si klienta a zaregistrovať sa. V súčasnosti Riot Games spravuje servery EUNE (EÚ Sever a Východ), EUW (EÚ západ), NA (Severná Amerika), OCE (Oceánia), LAS / LAN (Južná a Severná Latinská Amerika), RUS (Rusko), TR (Turecko) a BR (Brazília). Ďalej existujú servery CN (Čína), TW (Taiwan), GARENA (Singapur), JPN (Japonsko) a KR (Južná Kórea), ktoré sú oddelené od zvyšku a nedá sa na ne z inej krajiny zaregistrovať. Pre Česko a Slovensko sa odporúča hranie na serveri EUNE (EÚ Sever a Východ) a to kvôli najrýchlejšiemu spojeniu so serverom a plnej podpore českého jazyka.
Cieľ a pravidlá hry
Proti sebe sa postavia dva tímy s piatimi (5 vs 5). Každý si zvolí svojho hrdinu a každý v tíme má svoju úlohu – medzi najdôležitejšie patrí:
Cieľ hry je zničiť nepriateľskú základňu a zabrániť nepriateľskému tímu v zničení tej vašej. Prvý tím má farbu fialovú a druhý modrú. Na linkách (hlavné trasy spájajúce základne) sa stretávajú nielen hrdinovia, ale aj tzv. „minioni “ (menšie slabé jednotky, ktoré chodia po rovnakých trasách (slovensky poskokovia), ktorí sa objavujú pravidelne vo veľkých množstvách. V základni je Nexus (komu sa podarí zničiť Nexus protivníka, vyhráva), Inhibitor (keď zničí tím nepriateľský Inhibítor, vyvolá tzv. Super Minionov, ktorí sú oveľa silnejší ako tí obyčajní), tzv. „spawning pool“ (Vyvolávacie miesto, kde sa hrdinovia objavujú na začiatku hry alebo po zabití) a obchod (tu si hráči nakupujú predmety, ktoré zvyšujú hrdinovu bojaschopnosť). Po linkách sú rozostavané veže. Veže slúžia ako obrana pred nepriateľským tímom a pôsobia nepriateľskému tímu masívne poškodenie. Ďalšie dôležité objekty na mape, o ktoré sa zvádzajú súboje sú Baron Nashor, Drak a Rift Herald. Baron Nashor je silná príšera, ktorá sa vynorí zo zeme v hornej časti rieky po 20. minúte. Po zabití jedným tímom mu poskytne silný bojový bonus. Rif Herald je na mieste Barona pred 20. minútou, poskytuje podobný bonus, ale len jednému hráčovi. Drak je v spodnej časti rieky. Podľa toho, koľkokrát ho daný tím zabil, im dá jeden z trvalých bonusov.
Každá hra je v podstate rozdelená do dvoch fáz. Na začiatku každej hry je takzvaný "laning phase", kedy sa spolu stretávajú jeden alebo dvaja hráči na každej linke a pokúšajú sa dostať čo najviac zlata z minionov (za každé zabitie miniona získa tím určité množstvo zlata). Okolo 20. minúty hry začínajú takzvané teamfighty ("tímové bitky"), kde sa stretávajú celé tímy. Tieto bitky zvyčajne rozhodujú o výsledku hry. Hra končí zničením takzvaného Nexusu, čo je hlavná budova.
Úvod do hry
Táto hra patrí do žánru MOBA (multiplayer online battle arena) a je pomerne hardvérovo náročná.
Stratégia výhry
Pre hrdinu (hráčov) je dôležité, aby vždy ostávali za svojimi minionmi. Ak tak nerobí, útočia nepriateľskí minioni a veže na hrdinu, a tým ho zraňujú a môžu ho aj zabiť. Ak však hrdina postupuje správne, tak nepriateľské jednotky z diaľky zabíja, za to získava peniaze (za ktoré si kupuje predmety) a skúsenosti (vďaka ktorým postupuje na nové úrovne a vylepšuje svoje špeciálne schopnosti). Tie potom používa na zabíjanie nepriateľských hráčov. Podstatnou súčasťou hry je nakupovanie správnych predmetov, ktorých je veľké množstvo, pre každú postavu sa hodí iný, a ich následné skladanie slúži k výrobe ešte mocnejších predmetov.
Ocenenie v hre
Počas hry môžu hráči získať ocenenie dvoch typov. Prvým z nich je First Blood (prvá krv), ktoré sa udelí hráčovi, ktorý v danom zápase ako prvý zabije jedného zo súperov. Druhým typom je potom ocenenie za zabitie viacero nepriateľských hráčov, ktoré je odstupňované od dvoch do piatich v poradí Double kill, Triple kill, Quadra kill a Penta kill.
Mimo hru
Keď hráč práve nehrá, nachádza sa v lobby. Tu si hráč môže nakupovať ďalších hrdinov, balíčky, zväzky a runy, prezerať si štatistiky iných hráčov, alebo pozorovať hry iných hráčov pomocou Spectator módu. Ďalej je tu možnosť využitia chatu. Hráč má tiež možnosť zdržiavať sa v Lobby počas načítavania svojej hry.
Runy
Runy sú pridané bonusy hrdinov, rozdelené na 5 typov: Precision (presnosť), Domination (dominancia), Sorcery (kúzla), Resolve (odhodlanie), Inspiration (inšpirácia). Pri každom je na výber jeden keystone z troch (po slovensky hlavný kameň; najdôležitejší bonus) a 3 ďalšie z 9 menších bonusov. Každý hrdina má na výber jeden hlavný a jeden sekundárny strom z daných piatich. Pri sekundárnom strome si hrdina vyberá 2 z možných 9 menších bonusov.
Obchod
V obchode si hráč môže zakúpiť veci za IP a RP. Niektoré veci v obchode možno kúpiť len za RP.
Ellen Ripleyová
Ellen Ripleyová je fiktívna postava, protagonistka filmovej ságy o votrelcoch. Vo filmoch ju hrá americká herečka Sigourney Weaver.
Fiktívny životopis
Filmy, ktoré sa z hľadiska votrelčej mytológie považujú za kánonické, sú na informácie o jej živote skúpe. O niečo bohatšie sú beletrizácie scenárov, resp. informácie z produkčnej spoločnosti. Tieto zdroje sú však brané ako polooficiálne.
League of Legends
Progaming
Denná aktivita hráčov v roku 2013 vzrástla na 32 miliónov a počet registrovaných užívateľov bol viac ako 70 miliónov, čo je takmer 5-krát viac ako v roku 2011. Spolu s počtom hráčov sa rozširuje aj počet užívateľov na komunikačnom kanáli reddit.com, ktorá sa približuje takmer k 500 000. Za rok 2013 RIOT Games zarobilo viac ako pol miliardy dolárov.
Ellen Ripleyová
Fiktívny životopis
Ellen Ripleyová sa narodila 7. januára 2092 v bližšie nekonkretizovanom meste na Zemi. V devätnástich sa jej narodila dcéra, Amanda Ripley (vydatá MacLaren). O jej otcovi nie je nič známe, v beletrizovanom scenári k Votrelcom však Ellen spomína krátke manželstvo a rozvod.
League of Legends
Progaming vo svete
Profesionálni hráči sú vo väčšine prípadov schopní sa pomerne pohodlne uživiť prostredníctvom aktivít spojených s hraním League of Legends. Tí najlepší sú platení organizáciami, ktoré reprezentujú; medzi ich ďalšie príjmy potom patria predovšetkým výhry z turnajov a výnos zo streamovania. Medzi najznámejšie hráčov na svete patrí napríklad George "HotshotGG" Georgallidis, zakladateľ jednej z najúspešnejších progamingových organizácií zaoberajúcich sa LoL – CLG (Counter Logic Gaming).
Ellen Ripleyová
Fiktívny životopis
Aby uživila malú dcéru, v roku 2122 sa Ripleyová zamestnala v spoločnosti Weyland-Yutani, gigantickej nadnárodnej korporácie s nesmierne širokým záberom činností – od ťažby a rafinácie minerálnych olejov cez pretváranie planét na zemské podmienky až po výrobu zbraní. Ellen pracovala na kozmických lodiach až do osudnej misie na lodi Nostromo, kde pôsobila ako výkonný dôstojník. V jej náplni práce bolo zabezpečovanie chodu lode, velila strojníkom a plnila funkciu druhého dôstojníka.
League of Legends
Progaming vo svete
Rozkvet progamingovej LoL scény je možný aj vďaka podpore organizátorov turnajov. Je to najviditeľnejšie v Južnej Kórei, kde sa stalo League of Legends najhranejšou hrou a má vlastný turnaj na kórejskej televízii OGN.
Ellen Ripleyová
Fiktívny životopis
Hlavný počítač ‘’Nostroma’’ zvaný Matka pri návrate na Zem zachytil signál neznámeho pôvodu. Keďže Matka usúdila, že môže ísť o núdzové volanie, presmerovala loď k zdroju signálu a prebudila posádku z hyperspánku. Nostromo pristálo na planéte LV-426, kde posádka objavila vrak mimozemského pôvodu. Pri skúmaní havarovanej lode sa prvý dôstojník Kane stal cieľom útoku mimozemského parazita, pre ktorého sa vžil názov votrelec. Neskôr, už na ceste domov, tvor vyvraždil celú posádku. Smrti unikla iba Ripleyová. Pri úniku nechala Nostromo vybuchnúť a v záchrannom module zamierila v hibernácii naspäť na Zem.
Záchranný čln nebol stavaný na dlhé cesty, preto sa stalo, že sa dostal mimo bežných leteckých trás. Trvalo 57 rokov, kým ho náhodou objavili. Ellen sa tak stala rekordérkou v dĺžke hyperspánku. Po prebudení ju však čakal šok – jej dcéra dva roky predtým zomrela. Spoločnosť Weyland-Yutani rozbehla vyšetrovanie, aby zistila, čo sa stalo na Nostrome. A hoci Ellen naisto vedela, že firma schválne nasmerovala Nostromo na LV-426, aby získala votrelca pre divíziu zbrojnej výroby, vyšetrovacia komisia zjavne neverila príbehu o vraždiacom monštre. Na LV-426 totiž medzitým spoločnosť vybudovala terramontérsku stanicu a kolóniu s dvesto ľuďmi.
Vyšetrovacia komisia odobrala Ellen licenciu letového dôstojníka, no inak ju nepotrestala. Osamelá v cudzom svete, sužovaná nočnými morami, degradovaná Ripleyová dokázala nájsť jedinú prácu, ako nakladačka v dokoch. Z mizérie ju vytrhol až zástupca Weyland-Yutani Carter Burke. Informoval ju, že kolónia na LV-426 sa odmlčala. Spoločnosť ako jednu z možných príčin brala do úvahy aj útok votrelcov a ponúkla Ellen, aby sa na planétu vrátila ako konzultantka – bola totiž jediná, ktorá kedy toho tvora videla.
Ripleyová opäť zvíťazila, no kráľovná pred vyhodením do vesmíru stihla naklásť dva zárodky, z ktorých jeden po vyliahnutí spôsobil požiar s katastrofálnymi následkami: automatika vystrelila záchrannú kapsulu s hyperspánkovými kabínami len tak naverímboha. Kapsulu strhla príťažlivosť planéty Fiorina 161, bývalé väzenie, ktoré v tom čase slúžilo ako továreň na olovené kontajnery. Tvrdé pristátie prežila iba Ripleyová. Zdrvená smrťou Newt, ocitla sa v spoločnosti brutálnych vrahov a sexuálnych delikventov. Spolu s ňou sa však zachránil aj votrelec, ktorý začal postupne vraždiť väzňov. Unavená Ellen sa po tretí raz musela postaviť nebezpečnej oblude, tentoraz doslova s holými rukami. Najhoršie zistenie ju však ešte len čakalo: zárodok votrelčej kráľovnej nosila v sebe.
Pre Ellen tak vznikla posledná úloha: zachrániť ľudí na Fiorine a zabrániť Weyland-Yutani dostať sa k votrelčiemu mláďaťu. Po zlikvidovaní votrelca Ellen dobrovoľne ukončila svoj život v roztavenom olove. Zomrela v roku 2179.
Jej život pokračoval kurióznou formou po smrti – zo vzoriek jej krvi odobratých na Fiorine 161 vedci armády Spojeného sveta dvesto rokov po jej smrti vytvorili osem klonov. Z nich iba jeden bol schopný samostatného života a vďaka prímesi votrelčej krvi si zachoval dokonca niekoľko spomienok na svoj bývalý život.
Collonges-au-Mont-d’Or
Collonges-au-Mont-d’Or je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
League of Legends
Svetové tímy
Keďže je League of Legends rozdelené na regióny (iba na veľkých turnajoch hrajú spoločne hráči z celého sveta), je niekedy veľmi ťažké merať relatívnu silu a kvalitu jednotlivých celkov. Nasledujúce tímy však patrí dlhodobo k svetovej špičke.
Amerika
Európa
Ázia
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1970
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1970 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy 1970 v basketbale žien, ktorú organizovala Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Zúčastnilo sa jej 11 európskych družstiev, ktoré súťažili o 6 postupových miest v troch kvalifikačných skupinách. Nováčikmi kvalifikácie boli družstvá Česko-Slovenska, Rumunska a Španielska. Kvalifikácia prebiehala od 28. marca do 17. mája 1970.
Priamy postup
Priamo postúpilo družstvo hostiteľskej krajiny a najlepších 5 družstiev z Majstrovstiev Európy 1968:
Výsledky
🇮🇹 Ancona
Pozn: Pôvodne sa tejto skupiny malo zúčastniť aj 🇩🇪.
🇪🇸 Gerona
Roosteren
Roosteren je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 1 500 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Roosterene sa hovorí nárečím limburčiny.
Prielom (sedlo)
Prielom je významné sedlo v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Je to úzka hlboká štrbina medzi Východnou Vysokou, presnejšie Východnou a Divou vežou, presnejšie Vežou nad Prielomom. Prielom je dôležitým priechodom medzi Veľkou Studenou dolinou a Bielovodskou dolinou.
Chodník do sedla
Vybudoval ho v roku 1912 Uhorský karpatský spolok a jeho kežmarská sekcia. Zo strany Bielovodskej doliny bol vybudovaný o niečo neskôr, lebo javorinský knieža Christian Hohenlohe, dlho nechcel pripustiť, aby sa na jeho území, ktorým bola aj Bielovodská dolina, rozvíjal cestovný ruch. Výstavby zrealizoval až Klub československých turistov v 30. rokoch 20. storočia. Na exponovaných miestach boli upevnené reťaze.
Turistika
Zo sedla Prielom nevedie turistický značkovaný chodník priamo na Východnú Vysokú; túto trasu možno absolvovať iba s horským vodcom. Pomerne ľahko možno vystúpiť na Východnú Vysokú z Prielomu zídením po modrej značke na severnú stranu z hlavného hrebeňa k rázcestiu so zelenou značkou nad Zamrznutým plesom, odtiaľ po zelenej značke vystúpať do sedla Poľský hrebeň a ďalej vystúpiť po značke na Východnú Vysokú.
Adélovité
Adélovité (lat. Adelidae) je čeľaď malých motýľov (Microlepidoptera). Niektoré rody z tejto čeľade sa po slovensky volajú adéla. Jedinci z tejto čeľade sa vyznačujú hlavne tým, že väčšina druhov má enormne dlhé tykadlá vzhľadom na veľkosť svojho tela.
Všeobecná charakteristika
Patria sem prevažne drobné motýle s výrazne dlhými a tenkými tykadlami, hlavne u samčekov. Tykadlá sú niekedy aj viac ako trikrát dlhšie, ako je dĺžka predných krídel. Rozpätie krídel sa najčastejšie pohybuje v rozmedzí 10 - 20 mm. Krídla sú často prekrásne tmavo, alebo pestro kovovo sfarbené. Oči samčekov bývajú zvyčajne veľké. Húsenice vytvárajú v listoch živných rastlín míny. Neskôr však list opúšťajú a vytvárajú si schránku. Imága sú aktívne hlavne cez deň, ale i v noci.
Čeľaď opísal v roku 1851 Bruand. Oficiálne označenie čeľade v odbornej literatúre je potom Adelidae Bruand, 1851.
Patrí do nadčeľade Incurvarioidea. Druhy motýľov z čeľade Adelidae sú na území Slovenska zaradené do viacerých rodov: Nemophora, Adela, Cauchas a Nematopogon.
Na území Slovenska sa vyskytuje asi 30 druhov, ktoré sú zatriedené do vyššie uvedených štyroch rodov a dvoch podčeľadí: Adelinae a Nematopogoninae.
Systematika
Do roku 1992 sa sem zaraďoval aj rod Adelites (dnes čeľaď Incurvariidae).
Ekumenický koncil
Ekumenický koncil (gr. οἰκουμένη - "obývaný svet") alebo všeobecný snem je stretnutie biskupov (koncil) celej cirkvi na celom svete. Pojem celá cirkev sa vykladá v pravosláví tak, že zahrnuje všetky ortodoxné cirkvi v plnom spojení medzi sebou navzájom, kým katolícka cirkev vyžaduje okrem toho plné spoločenstvo s Rímskou cirkvou, čiže s rímskym pápežom (kan. 336 – 341 CIC 1983).
Pravoslávie uznáva 7 ekumenických snemov, rímskokatolícka cirkev 21.
Zoznam ekumenických koncilov:
Zámok Nebílovy
thumb|Zámok Nebílovy Zámok Nebílovy je zámok v rovnomennej obci na južnom Plzeňsku, na juh od Plzne v západných Čechách.
Colombier-Saugnieu
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Club Atlético Independiente
Club Atletico Independiente, skrátene Independiente, je argentínsky športový klub so sídlom v meste Avellaneda, ktoré sa nachádza v provincií Buenos Aires. Klub je známy predovšetkým pre svoj futbalový tím. Independiente patrí medzi najúspešnejšie futbalové kluby v Argentíne, keď vyhral spolu 16 titulov v argentínskej najvyššej súťaži Primera División. Na medzinárodnej úrovni vyhralo Independiente spolu 18 trofejí, z toho sedemkrát Copa Libertadores či dvakrát Interkontinentálny pohár. Domáce zápasy hráva klub na štadióne Estadio Libertadores de América. V súčasnosti hráva najvyššiu argentínsku futbalovú súťaž Primera División.
Prvé roky
thumb|Majstrovský tím z roku 1922. Prvý skutočný štadión klubu bol postavený v roku 1910 a dostal meno La Crucecita. Tento bol však v roku 1923 zničený pri požiari. V tomto období bol najpopulárnejším zápasom v Argentíne práve Clásico de Avellaneda, dokonca viac, než Superclásico. V tejto dobe bol však futbal v Argentíne na amatérskej úrovni. V roku 1917 vyhral klub národný pohár. V tomto období vyhralo Independiente svoj prvý majstrovský titul, keď zvíťazilo v najvyššej súťaži v sezóne 1922. Druhý titul pridal klub v sezóne 1926, keď ho celú sezónu nedokázal poraziť žiadny tím. V tej dobe hrával za klub aj Manuel Seoane, ktorý je historicky najlepší strelec amatérskej éry argentínskeho futbalu. V rokoch 1924, 1925 a 1926 vyhral klub trikrát po sebe národný pohár. V roku 1928 sa Independiente presunulo na nový štadión, kde zostalo do súčasnosti. V roku 1931 sa futbal v Argentíne profesionalizoval. Prvé Clásico de Avellaneda v profesionálnej ére Independiente prehralo. V roku 1937 sa ku klubu pripojil Vicente de la Mata, jeden z najslávnejších hráčov klubu. Aj s jeho pomocou vyhralo Independiente v sezónach 1938 a 1939 prvé profesionálne ligové tituly. V týchto ročníkoch zároveň klub vyhral aj národný pohár. V tomto období sa hráč klubu Arsenio Erico stal trikrát najlepším strelcom súťaže. V sezónach 1938 a 1939 vyhralo Independiente Copa Ricardo Aldao, v ktorom sa stretával majster Argentíny a Uruguaja, keď zvíťazilo nad oboma najslávnejšími uruguajskými klubmi Peñarol a Nacional. V nasledujúcom období sa klubu veľmi nedarilo, vyhralo síce niekoľko zápasov so silnými súpermi veľmi vysoko, no titul nedokázalo vyhrať. Na ďalší domáci titul tak Independiente čakalo až do sezóny 1948. Na konci tejto sezóny sa do tímu dostala neskoršia legenda Ernesto Grillo.
Čakanie na úspech a prvé medzinárodné triumfy
thumb|left|Tím po víťazstve v Copa Libertadores 1965. 50. roky 20. storočia boli v znamení čakania na titul. Klub vyhral posledný titul v sezóne 1948. V roku 1953 odišlo Independiente na európske turné, kde vyhralo 6:0 nad Realom Madrid, v ktorého zostave bol už legendárny Alfredo Di Stéfano. Napriek dobrým výsledkom na tomto turné bolo najlepšie umiestnenie v domácej lige iba jedno druhé miesto v sezóne 1954. 60. roky začali pre Independiente najlepšie, ako sa dalo, keď klub vyhral v tomto ročníku najvyššiu domácu súťaž. Na ďalší titul už klub nečakal tak dlho a vyhral už sezónu 1963. Veľký úspech prišiel v sezóne 1964. Ako úradujúci majster krajiny hralo Independiente juhoamerickú obdobu európskej Ligy Majstrov Copa Libertadores. Tento pohár vyhral klub hneď v sezóne 1964 a stal sa tak prvým argentínskym klubom, ktorému sa to podarilo. Vo finále tesne porazilo uruguajský klub Nacional. Ako obhajca titulu hralo Independiente Copa Libertadores aj v sezóne 1965, kedy sa znova prebojovalo až do finále, kde v troch zápasoch porazilo uruguajský Peñarol a získalo druhý titul. V sezóne 1967 vyhral klub znova argentínsku ligu. V tejto dekáde tak klub získal tri domáce tituly (vrátane toho v sezóne 1960) a dva triumfy v Copa Libertadores.
Farby a znak klubu
Prvé dresy mali bielu farbu, až v roku 1908 sa farby dresov zmenili na červené. V roku 1907 totiž prezident klubu Arístides Langone videl červené dresy anglického klubu Nottingham Forest a rozhodol, že Independiente by malo zvoliť novú farbu. Prechod na červenú farbu sa tiež pozdával časti zakladateľov, ktorí sa prihlásili k myšlienkam socializmu. Prezident klubu Langone premýšľal, že v červenej farbe budú hráči vyzerať ako červení diabli. Aj z toho zároveň vznikla v roku 1926 prvá prezývka klubu Los Diablos Rojos, teda červení diabli.
Prvý klubový znak mal modrú farbu, bol inšpirovaný školou St. Andrew's Scots School, ktorej tím vyhral prvý argentínsky titul. Znak školy bol zas inšpirovaný vlajkou Škótska. Na znaku boli písmená IFC, teda Independiente FC. Už v roku 1907 použil klub prvýkrát znak v červenej farbe. V roku 1914 sa už klubový znak zmenil viac, jeho farba bola červeno-biela a bol na ňom nápis CAI, teda Club Atlético Independiente. Tento znak používa klub do súčasnosti.
thumb|Fanúšikovia klubu počas zápasu. thumb
Štadión
Svoje prvé zápasy hrával klub na rôznych miestach v Boyacá Avenue. Následne sa presunul na Villa General Mitre. Tretie ihrisko bolo v Mariano Moreno. Od roku 1907 sa klub presunul do mesta Avellaneda. V roku 1911 sa klub presunul už na svoje šieste ihrisko, ktoré sa nachádzalo v štvrti La Crucecita. V roku 1910 sa klub presunul na svoj prvý štadión La Crucecita. V roku 1923 tento štadión zhorel. V roku 1928 postavil klub svoj súčasný štadión Estadio Libertadores de América, bol to prvý štadión postavený z cementu v celej Latinskej Amerike a druhý na svete. Estadio Libertadores de América mal pôvodnú kapacitu 52 823 miest, po renovácií v roku 2009 sa jeho kapacita upravila na 48 069 miest. Na tomto štadióne hráva iba klub Independiente.
Rivalita a fanúšikovia
Najväčším rivalom Independiente je klub Racing Club, ktorý je z rovnakého mesta. Tieto dva kluby hrávajú spolu derby Clásico de Avellaneda. Oba kluby sa začali stretávať už krátko po svojom vzniku. Spolu proti sebe tieto kluby odohrali viac ako 200 zápasov, pričom Independiente je úspešnejšie. Ďalšími rivalmi sú kluby Boca Juniors, River Plate, San Lorenzo, Huracán a Vélez Sarsfield.
Zostava
12px|Kapitán klubu
Serrouville
Serrouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
4986 Osipovia
4986 Osipovia je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil N. S. Černych 23. septembra 1979.
Le Tourneur
Le Tourneur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 588 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
World in Conflict
World in Conflict (tiež známa ako WiC alebo WIC) je strategická počítačová hra vyvinutá švédskou firmou Massive Entertainment. Hra bola vydaná spoločnosťou Sierra Entertainment pre Windows v septembri 2007. Verziu pre herné konzoly Playstation 3 a Xbox 360 nesúcu názov World in Conflict: Soviet Assault vyvíja spoločnosť Swordfish Studio. Predbežný dátum vydania bol stanovený na koniec roka 2008.
Jelena Vladimirovna Chrustaľovová
Jelena Vladimirovna Chrustaľovová (, ; * 28. september 1980, Krasnojarsk, Rusko) je súčasná kazašská biatlonistka. Na Zimných olympijských hrách 2010 získala striebornú medailu v disciplíne vytrvalostné preteky na 15 kilometrov. V minulosti reprezentovala aj Bielorusko či Rusko.
Pred Zimnými olympijskými hrami 2010 nafotila akty.
Urban Terror
Urban Terror je voľne dostupný multiplayer-ový mód hry Quake III Arena, vyrobený tímom Frozen Sand, kt. (vďaka ioquake3-code) nepotrebuje samotnú hru pre svoje spustenie. Je dostupný pre operačné systémy Windows, Linux aj Macintosh.
Motto tejto hry je „fun over realism“.
Urban Terror bol nominovaný v 2007 Mod DB Ocenenie Mód Roku.
Hra
Urban Terror je 1st person (pohľad s prvej osoby) akčná tímová hra určená prevažne per multiplayer (hra viacej hráčov) aj keď obsahuje táto hra umelú inteligenciu jej úroveň je dosť chabá a BOTi (počítačom riadení hráči) fungujú len na minimálnom počte máp.
Väčší realizmus do tejto hry prináša pár skvelých prvkov. Napríklad ako prvé čím dlhšie strieľame súvisle alebo sa hýbeme či dokonca skáčeme tým sú naše zbrane menej presné. A nabíjanie, možno ste zvyknutý na to, že máte 30/300 kde po vystrelení 5 nábojov si prebijeme a máme 30/295 ale v tejto hre po prebití stratíme celý zásobník, tu je dôležitý každý jeden náboj.
V tejto hre sú rozdelené aj tak zvané HitBoxy a to pri hlave, trupe, rukách a nohách takže pri trafení do každej s tejto časti tela sa nielen, že uberie iný počet zdravia ale aj po postrelení nôh nemôžeme skákať či utekať po postrelení rúk sme menej presní a takisto môžeme vykrvácať na zranenie ale krvácania sa dá ľahko zastaviť, lenže na vyliečenie budete potrebovať lekára, ktorý vás dokáže vyliečiť až na 90% alebo len obyčajného vojaka, ktorý vás ošetrí na 50%. (lekára sa dá ošetriť aj bez lekárničky na 90%). Ale poraniť nohy si nemusíme len streľbou ale aj pádom z veľkej výšky. Na vašu obranu si môžete vziať aj brnenie, ktoré zmierni dopad zranení spôsobených na trupe, ale niektoré zbrane napr. odstreľovačka Remington SR-8 dokáže toto brnenie prestreliť, ale proti obyčajným útočným puškám úplne stačí.
Módy v hre V tejto hre je 7 základných hracích módov:
Ale takisto môžete natrafiť na pár serverov kde sú špeciálne módy ako napr.:
História
Urban Terror začal už v roku 1998 ako plánovaný „mappack“ pre Quake III Arena, kt. by obsahoval reálne prvky. Ale tento nápad sa rozšíril až do hry podobnej Action Quake 2. Frozen Sand (vtedy ešte Silicon Ice Development) bol sformovaný na jar roku 2000 a tvorilo ho pár vývojárov, ktorí už mali skúsenosti s modifikovaním „Quake III Engine“ hry. Keď bola vydaná prvá verzia UrT Beta 1.0 na Quake Koncerte 2000, Urban Terror bol mód s najviac kompletnými prvkami a grafikou. Urban Terror si rýchlo získal svoju popularitu a vzišlo niekoľko nových máp a aj nová Beta verzia ešte v ten istý rok.
Beta 2.0 bola vydaná v júni 2001. Obsahovala nové textúry, hudbu, zvuky, modely a mapy, čo vynieslo tento mód na úroveň moderných komerčných hier. Posledný Beta 2.* update bol v januári 2003 a priniesol patch na vybalansovanie zbraní.
v auguste 2003 bola vydaná Beta 3.0. Za nasledujúcich 10 mesiacov vyšlo 7 update-ov, Vyvrcholením Bety 3.7 v Júli 2004, práca na Urbann Terror sa spomalila, pretože sa podieľali na vydaní Wolfenstein: Enemy Territory s názvom Urban Terror MX. Urban Terror MX mal obsahovať vozidlá a úplne nové prvky a hrateľnosť „gameplay“. Počas tohto obdobia sa Silicon Ice Development premenovalo na Frozen Sand. Urban Terror MX nikdy neuzrelo svetlo života a projekt bol zrušený v roku 2006.
S uvoľnením ID Teech 3 Engine zdrojového kódu, sa Urban Terror legálne vydal ako osobitná hra. Urban Terror 4.0 vyšiel v Apríli 2007 používajúc ioquake3 projektový engine. Urban Terror je už samostatná hra. Beta 4.0 bola ohlasovaná s generálnou zmenou grafiky, niekoľko nových máp, s početnými zmenami a opravením množstva chýb. Popularitu Urban Terroru prudko vzrástla odkedy už nie je k hraniu potrebná Quake IIl Arena. Súčasna verzia Urban Terroru je 4.1 vyšla v Decembri 2007.
25. Decembra 2010, bol zverejnený Urban Terror (HD) Alfa 0,1 na verejné testovanie. Obsahuje nový Engine, zbrane, mapy a modely.
20. Januára 2011 verejne vyšla verzia 4.1.1. Ale neobsahovala žiadne nové zbrane alebo zmenu v hrateľnosti, iba nové skiny, mapy a „funstuff“ dekoračné vecičky ako masky, vlasy, klobúky a podobne. Klienti používajúci 4.1.1 sa stále môžu pripojiť na verziu 4.1 Ale iba 4.1.1 môže hrať na nových serveroch.
Pri vydaní verzie 4.2 Frozen Sand vydal aj program UrTUpdater, ktorý pravidelne uptaduje hru na najnovšiu verziu
Elektrostatické pole
Elektrostatické pole môže byť:
Naivný realizmus
Naivný realizmus je spontánne presvedčenie, že predmety jestvujú nezávisle od ľudského vedomia.
Vretenica ostronosá
Vretenica ostronosá alebo vretenica nosatá, alebo vretenica Latasteova (lat. Vipera latastei, syn. vipera latasti) je had z čeľade vretenicovitých.
Rozšírenie
Táto malá vretenica obýva takmer celý Iberský polostrov (Španielsko a Portugalsko) a vyskytuje sa aj v pobrežných oblastiach severnej Afriky, v Maroku, Tunisku a na severe Alžírska. Obýva stráne, pahorkatiny a redšie lesy a v strednom Španielsku vystupuje až do výšky
Rozpamätávanie sa
Rozpamätávanie sa je v Platónovej filozofii anamnéza, t. j. vybavovanie si v pamäti to, na čo duša priamo nazerala vo svete ideí.
Sint Joost
Sint Joost je obec na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorej žije 1 600 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Sint Jooste sa hovorí nárečím limburčiny.
Eduard Schreiber
Eduard Schreiber (* 25. máj 1876, Viedeň – † 17. január 1962, Schönaich) bol slovenský priekopník kinematografie.
Syn podnikateľa Jozefa Schreibera st.. Od roku 1896 začal pracovať v Lednických Rovniach na veľkostatku svojho otca. Na veľkostatku urobil veľké reformy. Zaviedol nové technologické postupy a výrazne ho modernizoval. Aktívne tiež podporoval kultúrny a spoločenský život v Lednických Rovniach. Prispel aj k rozvoju slovenskej kinematografie. Natočil niekoľko krátkych dokumentárnych filmov z okolia Lednických Rovní (Leto na Váhu, Kriket, Rúbanie ľadu, a ďalšie). V roku 1910 natočil svoj jediný hraný film z prostredia miestneho parku Únos, ktorý sa stal prvým hraným filmom na Slovensku.
Východný palác
Východný palác môže byť:
Desert Eagle
Desert Eagle je veľká poloautomatická pištoľ, ktorú vyvinula americká firma Magnum Research v spolupráci s izraelskou firmou IMI. Pištoľ Desert Eagle sa objavila v okolo 500 filmoch, tiež v niekoľkých videohrách, čo zvýšilo jej popularitu a aj predaj.
Výrobca
Prvý návrh bol navrhnutý roku 1979. Prvý prototyp bol skonštruovaný roku 1981 firmami Magnum Research a IMI (skratka Israel Military Industries). Vyrába ho IMI, v 1995 bola výroba presunutá do firmy Saco v USA, v roku 2000 bola výroba presunutá naspäť do Izraela.
Charakteristika
Desert Eagle je veľká a ťažká pištoľ, a zároveň je jednou z najväčších vo svojej kategórii. Povestná je aj jej účinnosť. Pri použití najsilnejšieho kalibru .50AE je priebojnosť dostatočná aj proti ľahším druhom balistických viest. Automatika zbrane pracuje na princípe odberu plynov z hlavne, podobný systém používajú obyčajne aj automatické útočné pušky. Sú známe strieborné, čierne, zlaté a iné farebné úpravy. Používajú ju lovci zveri a športoví strelci. Na armádne či policajné využitie nie je veľmi vhodná kvôli veľmi problematickej spoľahlivosti a nízkej životnosti. Na bežné nosenie nie je vhodná, pretože je dosť ťažká (váži takmer 2 kg).
Vyrába sa v niekoľkých variáciách kalibrov - .357 Magnum, .41 Magnum, .44 Magnum a najväčší a najsilnejší .50 Action Express. Aj hlavne môžu mať rôzne dĺžky - od 6 (152 mm) až po 14 palcov (356 mm), zaleží od kalibru. Do roku 1999 sa vyrábala variácia, ktorá mala 35 cm. Zásobník môže mať kapacitu podľa kalibru 9 (.357 Magnum), 8 (.44 Magnum) alebo 7 (.50 Action Express) nábojov.
Green River (skupina)
Green River bola vplyvná rocková kapela založená v Seattle, s populárnymi rozmermy v rokoch 1984 a 1987. Kapela stála na počiatku zoskupenia prvých grungeových kapiel a tento štýl prezentovala viac-menej nekomerčne.
História
V decembri 1984 nahrávajú prvý album skupiny Come on Down, ktorý vyšiel začiatkom roku 1985. Vydavateľom bolo Homestead records. V tomto období skupinu opustil Alex Turner, namiesto neho nastúpil Bruce Fairweather.
Communay
Communay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Thomas Arthur Steitz
Thomas Arthur Steitz (* 23. august 1940, Milwaukee, Wisconsin, USA† 9. október 2018, Branford, Connecticut ) bol americký biochemik.
V roku 2009 získal spoločne s Venkatramanom Ramakrishnanom a Adou Jonathovou Nobelovu cenu za objasnenie štruktúry a funkcie ribozómov – bunkových „tovární na bielkoviny“.
Pôsobil ako profesor molekulárnej biofyziky a biochémie na Lekárskom inštitúte Howarda Hughesa pri univerzite Yale. Hlavným predmetom jeho záujmu bolo skúmanie bunkových štruktúr pomocou röntgenovej kryštalografie. Podarilo sa mu zistiť mechanizmy pôsobenia rôznych enzýmov a mechanizmy syntézy bielkovín v ribozómoch. Usiloval tiež o vývoj liekov proti mikróbom odolným voči doterajším antibiotikám.
Arabeska (architektúra)
thumb|Výzdoba mešity Wazir khan v Pakistane
Arabeska je plošný dekoratívny prvok zložený z rastlinných motívov (lístie, poplazy rastlín). Dekorácie sú často zložité a hravé. Geometrické vzory sú preloženými vlnitými čiarami. Tie úplne pokrývajú povrch so kľukatými líniami a špirálami. Ľudský motív sa nepoužíva.
Dejiny
Prvé arabesky sú známe už z čias antického Grécka, tieto relatívne komplikované vzory sa objavujú v tzv. helenistickom umení vo forme ornamentov na vlysoch.
V období talianskej renesancie, kedy prišli opäť do módy rôzne antické motívy, sa tieto dekoratívne motívy opäť vrátili do európskeho výtvarného umenia. Nemecká a holandská výtvarná škola k ním neskôr pridala ďalšie sprievodné motívy – hlavy, masky a pod. V období rokoka sa potom arabeska opäť vrátila najmú na štukoch.
Islamské umenie
Arabeska sa tiež objavuje v islamskej architektúre, kde je označovaná aj ako mareska, podľa jej maurského pôvodu, oproti európskym arabeskám pôsobia mierne naturalisticky.
Rozpínanie
Rozpínanie môže byť:
4887 Takihiroi
4887 Takihiroi je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
Protón-protónový cyklus
Protón-protónový cyklus (protónovo-protónová reakcia, p-p cyklus) je cyklus jadrových reakcií, pri ktorých sa v konečnom dôsledku premenia jadrá vodíka 1H na jadrá hélia 4He. Protón-protónový cyklus je základným zdrojom žiarivej energie vo hviezdach, ktorých hmotnosť veľmi nepresahuje hmotnosť Slnka.
..... (+1,44 MeV) ..... (+5,49 MeV) ..... (+12,86 MeV)
alebo
..... (+1,59 MeV) ..... (+0,86 MeV) ..... (+17,35 MeV)
..... (+0,13 MeV) ..... (+17,98 MeV) ..... (+0,09 MeV)
Pri vzniku jedného atómu hélia (He) sa uvoľní vo forme gama žiarenia celková energia okolo 26,2 MeV, čo je približne 4,2.10-12 J (zvyšok sa uvoľní vo forme elektrónových neutrín νe). Protón-protónový reťazec sa uplatňuje v centrálnych oblastiach hviezd pri teplotách 6,5-16 miliónov K.
Pompeje
Pompeje (tal. Pompei, lat. Pompeii) sú archeologická lokalita na mieste niekdajšieho antického mesta, ležiaca na pobreží Tyrrhenského mora v južnom Taliansku v regióne Kampánia. 24. augusta roku 79 mesto zasiahla, čiastočne zničila a pochovala pod 4 až 6 metrovou vrstvou popola a pemzy erupcia sopky Vezuv.
Poloha
Pompeje ležia v jednej z najúrodnejších starovekých oblastí Apeninského polostrova v Kampánii v provincii Neapol. Zo západnej strany obmýva Pompeje more, na východnej strane sú pahorky a na severnej svahy Vezuvu. Po výstavbe Appiovej cesty boli Pompeje spojené s Rímom a južnými časťami Apeninského polostrova, po mori mali spojenie s ostatnými územiami na brehu Stredozemného mora.
Vzhľadom na svoju polohu sa stali vyhľadávaným rekreačným mestom Rimanov, ktorí odchádzali v horúcich letných mesiacoch z Ríma, aby tu trávili niekoľko mesiacov v roku.
Najstaršie dejiny
V ďalšom období bolo mesto silne ovplyvnené prítomnosťou Etruskov a neďalekých gréckych kolónií (Neapolis, Poseidonia). V poslednej tretine 5. storočia pred Kr. sa mesto dostalo pod nadvládu Samnitov, ktorí postupne splynuli s pôvodným obyvateľstvom. Svoj vplyv zamerali na zveľadenie mesta tým, že mu dali pravouhlú urbanistickú štruktúru, rozšírili pôvodné nepravidelné mestské jadro, postavili dve fóra s verejnými budovami, mesto zabezpečili pásom obranných hradieb a vystavali obytné domy. Možno povedať, že ich zásluhou Pompeje dosiahli značný stupeň prosperity a hospodárskeho rozmachu. V roku 310 pred Kr. boli Samniti porazení Rimanmi a Pompeje boli postupne pripojené k rímskemu štátu. Po roku 80 pred Kr. sa Pompeje stávali miestom usídľovania rímskych vojnových veteránov. Zmenilo sa i meno na Cornelia Veneria Pompeianorum.
Rímska nadvláda ešte viac urýchlila rozvoj mesta: stavali sa nové dláždené cesty, vodovody a fontány, pribúdali obchody a remeselnícke dielne. Budovy boli obohacované nádhernou umeleckou výzdobou.
Mesto a jeho obyvatelia
O Pompejach ako o meste možno hovoriť až v súvislosti s Etruskami, ktorí začali stavbu obdĺžnikového hlavného námestia – fóra – a pokračovali budovaním viac-menej usporiadaného systému mestských ulíc. Významný rozvoj nastal za nadvlády Samnitov, ktorí pokračovali v budovaní mestskej infraštruktúry, takže Rimania, ktorí mesto ovládli na konci 4. stor. pred Kr., našli Pompeje obohnané mocnými hradbami s dĺžkou viac ako tri kilometre, vymedzujúcimi rozlohu mesta na ploche šesťdesiatšesť hektárov.
O rastúcej dôležitosti Pompejí ako obchodného strediska oblasti svedčí fakt, že svojím významom prekonali i neďalekú, severne ležiacu grécku osadu Neapolis, ktorá bola v tom čase iba skromným mestom.
Rimania nadviazali v rozvoji mesta na svojich predchodcov. Sústredili sa pritom na modernizáciu ciest a stanovenie záväzných pravidiel života v meste. Mestské štvrte boli rozdelené do troch skupín podľa odlišných spoločenských funkcií. Ešte po Samnitoch zdedili rozčlenenie mesta dvoma priečnymi (cardini) a dvoma pozdĺžnymi tepnami (decumani) na deväť oblastí s vlastnou správou.
vľavo|náhľad|Pohľad na [[Hlavné fórum (Pompeje)|hlavné pompejské fórum v závere s Jupiterovým chrámom. V pozadí masív Vezuvu]]Verejný, náboženský, hospodársky a politický život sa odohrával na hlavnom fóre (forum), ležiacom v juhozápadnej oblasti mesta. Námestie zaberajúce plochu viac ako pol hektára bolo obstavané množstvom budov slúžiacich predovšetkým správe mesta a kultu. Celé priestranstvo fóra obklopovali arkády s mohutnými dórskymi stĺpmi.
Na menšom Trojuholníkovom fóre, ktoré malo iba stĺporadie a nachádzalo sa pri mestských hradbách v južnej časti, stával v strede dórsky chrám, pochádzajúci z archaických čias, v 6. stor. pred Kr. doplnený výzdobou typickou pre chrámy v gréckej oblasti. Oproti nemu stáli hradby, ktoré podľa mýtov vystaval Herkules, bájny zakladateľ mesta. Súčasťou oblasti bolo divadlo v skalnom svahu z 3. – 2. storočia pred Kr., ktorého hľadisko pojalo päťtisíc divákov. Pre kultúrne vyžitie Pompejčanov slúžilo ešte malé kryté divadlo (Ódeion) z 1. storočia pred Kr. Za týmito stavbami stál Isidin chrám. Na juhovýchodnom kraji mesta bol odkrytý amfiteáter slúžiaci veľkým predstaveniam, pochádzajúci z roku 80 pred Kr., ktorý je najstaršou dodnes zachovanou stavbou tohto typu. Kapacita hľadiska bola dvadsaťtisíc divákov. Na rozdiel od rímskeho Kolosea nemal podzemné priestory. Pri amfiteátri postavili Veľkú palaistru (Palaestra Grande), miesto, kde sa konali gymnastické cvičenia. Výpočet verejných budov dopĺňali kúpele, skladajúce sa z troch komplexov: najstaršie Stabijské kúpele (Thermae Stabianae) zo 4. storočia pred Kr., kúpele na fóre z roku 80 pred Kr. a najmladšie kúpele z cisárskeho obdobia.
Mesto bolo ešte zo samnitských čias obohnané hradbami v celkovej dĺžke 3200 metrov, v ktorých bolo osem mestských brán. Pred piatimi z nich boli nekropoly s kostrovými i žiarovými hrobmi.
vľavo|náhľad|Dlažba pompejských ulíc dodnes udivuje svojou zachovalosťou. V čase prívalových dažďov ulice slúžili na odtok vody. Veľké bloky balvanov mali uľahčiť prechod peších. Pohľad na ulicu Via StabbianaArcheologické vykopávky potvrdili precíznosť a stavebnú dokonalosť mestských komunikácií. I dnes sú zachované prakticky v pôvodnom stave. Ulice sú vykladané veľkými lávovými blokmi, chodníky boli zvýšené, aby ulice mohli odvádzať dažďovú prívalovú vodu. Zaujímavým prvkom sú premostenia pre peších z veľkých balvanov s rozostupmi pre kolesá povozov. Na miestach križovania sa ulíc boli inštalované verejné fontány.
Vzhľadom na to, že sa Pompeje nachádzali na vysokej plošine sopečného pôvodu, predstavovalo zásobovanie vodou, až do vybudovania verejného akvaduktu, značný problém. Jediným zdrojom boli studne; podzemná voda sa nachádzala v hĺbke väčšej ako dvadsať metrov. Preto boli takmer všetky domy vybavené nádržami na zachytávanie dažďovej vody. Okrem toho existovalo viacerých verejných fontán, ktoré boli inštalované v najrušnejších častiach mesta.
Problém s dodávkami vody vyriešila stavba Augustovho akvaduktu na začiatku 1. stor. po Kr. V meste akvadukt vedúci od prameňov rieky Acquarus ústil pri Vezuvskej bráne, kde bola postavená veľká vodná veža (castellum aquae). Dômyselne vyriešeným systémom sa voda, pretekajúca viacerými zábranami na zbavenie nečistôt, rozdeľovala do sústavy potrubia, ktoré vodu rozvádzalo po celom meste.
V meste žilo v čase najväčšieho rozkvetu takmer dvadsaťtisíc obyvateľov okrem množstva pocestných a obchodníkov, ktorí sa tu zastavovali prechodne. Obyvateľstvo sa sociálne členilo na tri skupiny: najmenej početnou bola skupina patricijov (samnitského pôvodu alebo rímskych prisťahovalcov). Najpočetnejšia bola vrstva, ktorú tvorili obchodníci, remeselníci a ktorá sa neustále rozrastala. Otroci boli vrstvou na poslednom spoločenskom stupni.
Na čele meste stáli dvaja volení regenti (diumviri), ktorí sa v úrade striedali každých päť rokov. Ich najbližšími spolupracovníkmi boli dvaja edilovia (aediles), ktorí mali na starosti verejnú čistotu, trhy a zásobovanie mesta. Mestskú radu (ordo decurionum) tvorilo sto najváženejších občanov Pompejí.
Verejný život sa riadil všeobecne platnými pravidlami a nariadeniami. Všetky správy týkajúce sa každodenného života mesta a jeho obyvateľov (napr. voľby, oznámenia hospodárskeho charakteru a pod.) boli zverejňované zvláštnymi nápismi na stenách budov, ktoré mali na starosti pisári (scriptores).
náhľad|[[Vespasianov chrám (Pompeje)|Vespasianov chrám, v popredí obetný oltár dekorovaný reliéfom znázorňujúcim obetovanie býka pred chrámom]]Vykopávky poskytli obrovské množstvo poznatkov o živote Pompejčanov. Zrejme najdôležitejšie z nich súviseli so súkromným životom miestnych obyvateľov a najmä s úrovňou bývania. Pompejský dom predstavuje z historického hľadiska mimoriadny dôležitý podklad pre dejiny ľudstva.
Pompejský dom
Domy v Pompejach predstavovali všetky typy súkromných obytných stavieb, od samnitského modelu domu zo 4. – 3. storočia pred Kr. s etruským átriom a mohutnou fasádou, až po rímsky dom z polovice 1. storočia po Kr. Úroveň vybavenosti domu vrátane zachovaných umeleckých diel, nábytku i stavebných prvkov sú jasným dôkazom zvykov, bohatstva a sociálnej príslušnosti jeho majiteľa. Objavené domy boli často nazvané podľa umeleckých diel, ktoré sa v nich našli (napr. Faunov dom, Dom Tragického básnika), podľa mena majiteľa (Dom Vettiovcov) alebo podľa najvýraznejších estetických znakov.