cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krásy Slovenska
Z histórie
Miloš Janoška stál pri zrode a bol členom výboru prvej slovenskej turistickej organizácie Tatranského spolku turistického založeného 19. januára 1919, ktorý sa roku 1921 zlúčil s väčším Klubom československých turistov. Noví slovenskí členovia nechceli byť odkázaní na oficiálny tlačový orgán klubu Časopis turistov. Chceli mať svoj slovenský časopis, ktorý mohol propagovať krásy Slovenska. Miloš Janoška oslovil Pavla Stacha, účtovníka vydavateľstva Tranoscius, ktorý sa skontaktoval s krajanmi v USA. V krátkom čase, s pomocou typografa pôsobiaceho v USA Mateja Sopka, krajania vyzbierali a na Slovensko poslali 5 000 Kč. Zakrátko, začiatkom roku 1921, vyšlo prvé číslo Krás Slovenska. Miloš Janoška mal od samého začiatku vydávania časopisu nedostatok finančných prostriedkov. V závere 4. ročníka časopisu (č. 912/1924) upozorňuje svojich čitateľov, aby nezabúdali zaplatiť za odobrané čísla. V auguste 1926 bola ekonomická situácia tak neúnosná, že Miloš Janoška a Gustáv Nedobrý sa rozhodli podpísať zmluvu o odovzdaní vlastníckych a vydavateľských práv Klubu československých turistov, odboru v Liptovskom Mikuláši. Od 6. ročníka (1927) Krás Slovenska je majiteľom a vydavateľom Odbor KČST Liptovský Svätý Mikuláš. Časopis začala tlačiť Slovenská kníhtlačiareň vo Zvolene. Ročné náklady na vydávanie časopisu boli v roku 1938 45 000 Kč. Ročne vychádzalo 10 čísiel. Predplatitelia zaplatili ročne 30 Kč.
Súčasnosť
Krásy Slovenska vychádzajú na 80 stranách v dvojmesačnej periodicite. Informujú čitateľov o turistických udalostiach, prinášajú reportáže, informujú o chránených oblastiach, národných parkoch, o horolezectve, prinášajú zaujímavé články o kultúrno-historických pamiatkach, o histórii turistiky na Slovensku a o zaujímavých osobnostiach turistiky. Venujú sa cykloturistike, lyžovaniu, vysokohorskej turistike.
Svetový pohár v biatlone 2009/2010 – ženy
Svetový pohár v biatlone 2009/2010 žien je 33. ročník Svetového pohára v biatlone. Začiatok tohto ročníka bol 2. decembra 2009 a jeho koniec je naplánovaný na 28. marca 2010 v ruskom Chanty-Mansijsku.
Referencie
http://www.biathlonworld.com/en/events.html?event_level=WC&event_class=S
1265 Schweikarda
1265 Schweikarda je planétka s priemerom 84 km, ktorú objavil F. Kaiser 18. októbra 1911.
Renault
thumb|Kde vo svete vyrábajú autá Renault Group
Renault S.A. je francúzska automobilka, ktorá sa zaoberá výrobou automobilov, poľnohospodárskej techniky a nákladnými vozidlami. Vďaka aliancii s Nissanom je to štvrtý najväčší výrobca automobilov na svete. Vlastní rumunskú spoločnosť Automobile Dacia a kórejskú spoločnosť Renault Samsung Motors. Súčasný CEO spoločnosti je Carlos Ghosn. Najúspešnejšie modely spoločnosti sú Renault Clio a Renault Mégane, a hlavným trhom je Francúzsko. Spoločnosť je známa mnohými revolučnými dizajnmi, bezpečnostnými technológiami a motoristickým športom.
Dejiny
Automobilka Renault bola založená v roku 1899 pod názvom Société Renault Frères. Zakladateľmi boli Louis Renault a jeho bratia Marcel a Fernand. Louis bol hlavný inžinier a konštruktér, jeho bratia Fernand a Marcel mali na starosti vedenie firmy a administratívu. Louis Renault bol najväčším konkurentom André Citroena.
Veľký trek
náhľad|vpravo|Búri na ceste Veľký trek alebo Veľký pochod bola hromadná  migrácia časti Búrov z Kapskej kolónie do vnútrozemia na východ a severovýchod Južnej Afriky v 30. a 40. rokoch 19. stor., vyvolaná britskou diskriminačnou politikou v Kapsku.
Migranti – voortrekkeri – boli potomkami osadníkov prevažne z Holandska, severozápadného Nemecka a francúzskych hugenotov. Veľký trek viedol k založeniu búrskych republík, Oranžského slobodného štátu, Transvaalu a Natalie, anektovanej neskôr Britmi ako kolónia Natal.
Počas Veľkého treku došlo k bojom medzi Búrmi a Zuluami. Po porážke Zuluov (bitka pri Krvavej rieke) v roku 1838, vyhlásili Búri Nataliu, ktorá bola anektovaná Britmi v roku 1843.
Šašlik
thumb|Šašlik na tzv. mangale Šašlik alebo šašlyk (po rusky шашлык – šašlyk, po ukrajinsky шашлик – šašlyk) je pôvodne kaukazské jedlo z baranieho, bravčového či iného mäsa , opečené na ražni. Je obľúbené v krajinách bývalej ZSSR ako Gruzínsko, Rusku, Arménsko, Azerbajdžan, Uzbekistan a Ukrajina.
História
Skladá sa zo striedajúcich sa kúskov mäsa a cibule. Hoci bolo slovo „šašlik“ pravdepodobne prevzaté Kozákmi od krymských Tatárov už na začiatku 16. storočia, toto jedlo sa do Moskvy nedostalo skôr než pred koncom 19. storočia. Odvtedy sa rozšírilo, v roku 1910 už bolo známe v Petrohrade a do roku 1920 sa stalo bežným pokrmom vo všetkých mestách Ruska.
Charakteristika
Šašlik býva napríklad pripravovaný z kúskov prerastenejšieho mäsa veľkosti väčšieho orecha, marinovaného cez noc v zmesi červeného vína, octu a korenia. Mäso sa napichuje samotné alebo v kombinácii s cibuľou a sezónnou zeleninou (na Kaukaze aj s ovocím) na ploché šašlikové ihly - šampury a opeká sa nad žeravým uhlím, najlepšie z brezy. Stacionárny gril na prípravu šašliku sa nazýva mangal. Opečený šašlik sa podáva s chuťovo výraznými omáčkami, zelenými bylinkami, prípadne zrniečkami granátového jablka.
Na Ukrajine je šašlik pripravovaný aj z väčších kusov marinovaného mäsa (marinuje sa napríklad v majonéze ochutenej korením, cibuľou a pod.) ako sú napríklad celé štvrťky kurčiat a pod.
Alfred Loisy
Alfred Loisy (* 28. február 1857, Ambrières, Francúzsko – † 1. jún 1940, Ceffonds) bol francúzsky filozof a teológ, predstaviteľ katolicizmu a katolíckeho modernizmu. Loisy sa zaoberal problémom historického vývoja zjavenia, reinterpretáciou tradičných formulácií.
Dielo: L’Evangile et l’Eglise (Evanjelium a cirkev) - rok vydania 1902
Lisseuil
Lisseuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mesiac planétky
300px|right|thumb|243 Ida a jej mesiac Dactyl
Mesiac planétky je planétka, ktorá obieha okolo inej planétky ako jej prirodzený satelit. Predpokladá sa, že mnoho planétok má mesiace, v niektorých prípadoch celkom solídnej veľkosti. Objavy mesiacov planétok a binárnych planétok vo všeobecnosti sú veľmi dôležité, pretože určenie ich dráh umožňuje odhadnúť aspoň hranice ich hustoty a hmotnosti, čo je základný predpoklad na určenie fyzikálnych vlastností a inak to nie je možné.
Mińsk Mazowiecki
Mińsk Mazowiecki je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat miński v rovnomennej gmine.
Maulévrier
Maulévrier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1266 Tone
1266 Tone je planétka s priemerom 75 km, ktorú objavil O. Oikawa 23. januára 1927.
Guggenheimovo múzeum
Guggenheimovo múzeum môže byť
Červená Voda (okres Sabinov)
Červená Voda je obec na Slovensku v okrese Sabinov. Vznikla odčlenením od Sabinova.
Buffalo Bill (rozlišovacia stránka)
Buffalo Bill môže byť:
Sklon osi rotácie
frame|right|Rozsah sklonu Zemskej osi
Sklon osi rotácie je astronomický pojem, ktorý vyjadruje uhol medzi osou rotácie planéty a rovinou obehu. Nazýva sa aj inklinácia osi.
Inkscape
Inkscape je vektorový grafický editor pre osobné počítače. Jeho cieľom je byť všestranným grafickým nástrojom (vďaka formátu SVG spracuje aj rastrovú grafiku) a úplná konformnosť so štandardmi XML, SVG a CSS.
Inkscape sa primárne vyvíja pre Linux, ale je multiplatformový a beží na Microsoft Windows, Mac OS X a iných unixových systémoch. Je v aktívnom vývoji a pravidelne sú pridávané nové vlastnosti. Je to slobodný softvér uvoľnený pod licenciou GNU General Public License. Je lokalizovaný aj do slovenčiny.
1267 Geertruida
1267 Geertruida je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil H. van Gent 23. apríla 1930.
Národný park Poloniny
náhľad|Poloniny, pohľad zo [[Sninský kameň (vrch)|Sninského kameňa]] náhľad|[[Polonina|Poloninské lúky]] náhľad|Pamätná tabuľa v lokalite [[Svetové dedičstvo UNESCO|Svetového dedičstva UNESCO vo Vihorlatských vrchoch, neďaleko brehu jazera Morské oko, kam patria aj lokality v NP Poloniny]]
Národný park Poloniny je národný park na Slovensku na hraniciach s Poľskom a Ukrajinou v Poloninách Bukovských vrchoch. S týmto územím susedia Bieszczadzki Park Narodowy v Poľsku a s Užanským národným parkom na Ukrajine. Národný park Poloniny bol vyhlásený 1. októbra 1997 na ploche s ochranným pásmom.
Biológia a ekológia
80 percent parku tvoria lesy kde prevládajú bukové porasty. Medzi nimi sú aj pralesy, ktorých najväčšia koncentrácia je práve v Národnom parku Poloniny. Významné percento plochy parku zaberajú lúky na hlavnom hrebeni Bukovských vrchov nazývané poloniny. Mnohé druhy organizmov žijúcich v parku sú endemity. V Poloninách sa vyskytuje viac než 800 druhov machu a 100 druhov lišajníkov. Rastlinstvo sa vyznačuje prítomnosťou východokarpatských druhov. Na poloninách rastú starček sírovožltý, fialka dácka, čermeľ Herbichov, hadomor ružový, v lesoch iskerník karpatský, čemerica purpurová, hrachor hladký a veľa iných rastlín. V národnom parku sa vyskytuje 5 981 známych druhov bezstavovcov a 294 druhov stavovcov. Z obojživelníkov tu žijú všetky druhy mlokov, z plazov aj najväčší had užovka stromová. V roku 2004 tu bolo privezené malé stádo zubra hrivnatého. V roku 2016 stádo zubrov počíta asi 25 jedincov, pričom na územie Slovenska migrujú aj jedinci a čriedy z Poľska.
Turistický ruch
Národný park je otvorený celoročne. V zime láka bežkárov, v lete turistov. Okrem niekoľko horských chodníkov je tu tiež niekoľko drevených kostolov prevažne z 18. storočia, ktoré sa stali vyhľadávané.
UNESCO
Niektoré časti národného parku Poloniny – pralesy Stužica, Havešová a Rožok boli v roku 2007 zapísané do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO. Národný park je zároveň súčasťou Biosférickej rezervácie Východné Karpaty.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Mława
Mława je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat mławski v rovnomennej gmine.
Žije tu 31 047 obyvateľov (30.12.2021).
Slnečný kalendár
Slnečný kalendár môže byť:
Ivan Matvejevič Vinogradov
Ivan Matvejevič Vinogradov (* 14. september 1891, Miloľub, Pskovská oblasť, Rusko, vtedy Pskovská gubernia, Ruská ríša - † 20. marec 1983, Moskva, Rusko, vtedy Ruská SSR, ZSSR) bol ruský matematik. Je známy predovšetkým ako jeden zo zakladateľov modernej analytickej teórie čísel, kde prišiel s metódou goniometrických súm. Dosiahol tiež pozoruhodné výsledky okolo Goldbachovej hypotézy.
Jaroslav Hrabal
Od marca 2008 je hrajúcim asistentom trénera štvrtoligového klubu Spartak Bánovce.
STS-133
Misia STS-133 bola posledný štart raketoplánu Discovery. Štart bol plánovaný na november 2010, no po odkladoch bol realizovaný až 24. februára 2011. Hlavnou úlohou misie bolo pripojenie ExPRESS Logistics Carrier 4 a doručenie viacúčelového logistického modulu "Leonardo" a náhradných dielov k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS).
Počas misie bol na palubu ISS dopravený aj americký robot nazvaný Robonaut 2 pre testovanie v stave beztiaže. Namiesto zvyčajných 3 (a viac) výstupov do otvoreného vesmíru prebehli pri tejto misii len dva výstupy a tiež počet členov posádky bol len 6 (toľko, ako vtedajší počet členov posádky na ISS) namiesto zvyčajných 7.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Predštartové prípravy
Na zasadnutí manažérov bolo rozhodnuté preložiť misiu STS-133 na november, pretože sa nestihnú dorobiť niektoré zariadenia potrebné pre štart. Medzi nimi je aj viacúčelový logistický MPLM modul Leonardo. Ten bol na ISS privezený a ponechaný, a preto jeho technici vylepšujú plášť, aby bol odolnejší voči kozmickému odpadu. Štart sa napokon uskutočnil až v treťom termíne a spôsobil odklad misie STS-134 s raketoplánom Endeavour na 19. apríla 2011.
15. novembra 2010 prebehlo skúšobné odpočítavanie TCDT, (Terminal Countdown Demonstration Test). Krátko po jeho skončení technici spozorovali únik paliva hydrazínu z motorovej sekcie raketoplánu. Pri následnej inšpekcii sa podarilo únik paliva zastaviť, príčina jeho unikania však zostala neodhalená. Vedenie a preto rozhodli vymeniť oba ventily podozrivé z úniku. Z tohto dôvodu sa palivo začalo z potrubia odčerpávať. Nakoľko je však hydrazín toxický, z bezpečnostných dôvodov rampu musela opustiť väčšina personálu pripravujúceho stroj na štart. Problémy s ventilmi napokon viedli k odkladu štartu na 2. november namiesto pôvodne plánovaného 1. novembra. 30. novembra nastalo ďalšie odloženie štartu o jeden deň (na 3. novembra) kvôli potrebe dokončenia testov pri výmene ventilu. Na tento termín bolo 30. novembra začaté ostré odpočítavanie.
2. novembra nastal ďalší odklad, tentoraz kvôli problémom s napájaním záložného riadiaceho počítača jedného z motorov SSME. 4. novembra však kvôli nevyhovujúcemu počasiu nezačal personál ani napúšťať palivom nádrž ET a štart bol preložený na 5. november. 5. novembra sa už ET začala napúšťať, ale bol spozorovaný únik plynného vodíka z jej odvetrávacieho systému. To viedlo k piatemu odloženiu štartu. Vyprázdnenie ET a oprava poruchy mala trvať minimálne 2 dni. V penovej izolácii ET sa však našla trhlina a kvôli tejto poruche bol dátum štartu odsunutý na "nie skôr ako 3. február" 2011. Neskôr bol tento termín spresnený na 24. február. V tento deň raketoplán skutočne odštartoval, hoci počas posledného prerušenia (v čase T-9 minút) sa objavil problém s počítačom bezpečnostných technikov v oblasti kozmodrómu.
Priebeh letu
Zážih motorov SRB (Solid Rocket Booster), ktorý je nezvratným začiatkom štartu raketoplánu, nastal 24. februára v čase 21:53:23.980 UT. V čase 21:55:34 UT boli podľa plánu tieto motory odhodené a stroj pokračoval v lete poháňaný už len motormi SSME (Space Shuttle Main Engines), ktoré získavajú palivo z nádrže ET. 3 minúty a 51 sekúnd po štarte z izolácie nádrže ET odpadol úlomok, ktorý narazil do orbitera v blízkosti dverí šachty predného podvozku. Na tomto mieste je tepelná ochrana tvorená čiernymi keramickými platničkami. Celkove boli počas letu zaznamenané 4 úlomky, čo však na priebeh vzletu nemalo vplyv. V čase 22:01:56 UT došlo k vypojeniu motorov SSME a o osemnásť sekúnd neskôr sa Discovery oddelil od už nepotrebnej nádrže ET. Stroj sa pohyboval po suborbitálnej dráhe až do 22:30:54 UT, kedy ju 63-sekundovým zážihom motorov OMS (Orbital Maneuvering System) zmenil na obežnú dráhu. Okolo 23:26 UT sa otvorili dvere do nákladového priestoru raketoplánu, pričom bolo spozorovaných niekoľko objektov vzďaľujúcich sa od raketoplánu. Približne o polnoci sa z nákladového priestoru vyklopila anténa pre spojenie v pásme Ku.
Vlastné pripojenie k ISS (k modulu PMA-2) nastalo v čase 19:14 UT, pritiahnutie skrutiek a dokončenie pevného spojenia po utlmení kmitania sa uskutočnilo v čase 20:04 UT. Už niekoľko minút na to sa posádky oboch telies stretli. Prvé výsledky z kontroly tepelného štítu raketoplánu nezistili žiadne poškodenie. 27. februára riadiace stredisko oznámilo posádke, že podľa všetkých dostupných údajov je tepelná ochrana Discovery v poriadku a nie je potrebné vykonávať ani jej takzvanú "cielenú inšpekciu".
Manipulátory raketoplánu a stanice 27. februára preniesli plošinu ELC-4 z nákladového priestoru raketoplánu na pravobočnú priehradkovú konštrukciu ITS-S3. Kvôli časovému sklzu, ktorý nastal pri dokončovaní pevného spojenia medzi stanicou a raketoplánom, bol začiatok odpočinku posádky o pol hodinu posunutý. Po skončení odpočinku sa astronauti venovali prenášaniu nákladu z raketoplánu na stanicu a prečerpávaniu kyslíka do zásobných kompresorov stanice. Prebiehali tiež prípravy na prvý výstup do otvoreného vesmíru: štúdium aktualizovaného plánu, príprava náradia aj prechodovej komory Quest. V tento deň sa tiež všetci americkí astronauti zúčastnili videokonferencie.
EVA-1
28. februára začali Drew a Bowen, čiže dvojica astronautov pripravujúca sa na výstup do otvoreného vesmíru, dýchanie kyslíka z kyslíkových masiek. Výstup sa začal oficiálne v čase 15:46 UT. Začiatok výstupu ohraničuje prepojenie skafandrov na vlastné zdroje energie. Dvojica najprv úspešne inštalovala záložný napájací kábel medzi modulmi Unity a Tranquility. Potom sa rozdelili a začali pracovať na premiestnení chybného modulu čerpadla amoniaku. Za týmto účelom si Bowen pripevnil nohy o podnožku na konci staničného manipulátoru. Manipulátor ovládali astronauti na ISS. Keď dopravili Bowena k chybnému čerpadlu, došlo k výpadku ovládania manipulátoru a posádka musela prejsť na záložné ovládanie z iného modulu. V čase okolo 18:05 UT sa staničný manipulátor zase pohol a nefunkčné čerpadlo sa úspešne podarilo presunúť na skladovú plošinu ESP-2. Tam Bowen zasunul čerpadlo do tepelného a protemeteortického krytu. Medzitým sa podarilo opraviť aj ovládanie staničného manipulátoru z jeho pôvodnej pozície (v module Cupola), ale posádka pokračovala v ovládaní manipulátoru z náhradného stanoviska.
Kým Bowen dokončoval práce na čerpadle, Drew zatiaľ prenášal náradie pre pokračovanie výstupu. Potom Bowen zostúpil z podložky na konci manipulátoru a Drew si v prechodovej komore doplnil zásobu kyslíka. Následne sa obaja astronauti presunuli k priehradkovej konštrukcii ITS-S3, kde premiestnili stojan jednej externej kamery tak, aby kamera nebola príliš blízko novonainštalovanej plošiny ELC-4. Skúšky kamery v novej polohe prebehli úspešne. Napokon dvojica začala inštalovať koncové zarážky na koľajniciach vedúcich po povrchu nosníku ITS-S3. Po skončení tejto poslednej pracovnej úlohy sa Drew ešte venoval japonskému propagačnému experimentu: "Naplnil" kovovú termosku, ktorá bude neskôr dopravená na Zem, kozmickým vákuom. Potom sa obaja astronauti vrátili do komory Quest. Zahájením napúšťania jej atmosféry (v čase 22:20 UT) sa výstup s celkovou dĺžkou trvania 6 hodín 34 minút skončil.
Po zvyšok dňa pokračovali obojsmerné prenosy nákladu medzi oboma strojmi. Tím manažérov oznámil, že misia raketoplánu sa predlžuje o jeden deň oproti pôvodnému plánu. Discovery teda zostane v spojení s ISS až do 6. marca a pristane 8. marca.
1. marca prebiehalo ošetrovanie skafandrov po ukončenom výstupe a ich príprava na ďalší výstup (dobíjanie batérií, dopĺňanie vody do klimatizačného systému skafandrov), premiestnenie modulu Leonardo na modul Unity, mikrogravitačné merania.
Zvažovalo sa snímkovanie komplexu stanice s pripojeným raketoplánom z transportnej lode Sojuz TMA-M, ktorá by za týmto účelom od stanice odletela a potom sa k nej vrátila. Niečo podobné sa uskutočnilo v roku 1995, kedy dočasne oddelená loď Sojuz TM-21 fotografovala raketoplán Atlantis počas jeho odpájnia od ruskej kozmickej stanice Mir. Vtedajší experiment však takmer skončil katastrofou – keď stanica ostala bez posádky, jej hlavný počítač zlyhal a spolu s ním aj stabilizačný a orientačný systém. Rusko oznámilo, že snímkovanie ISS s pripojeným raketoplánom Discovery sa neuskutoční.
2. marca sa otvorili prielezy medzi Unity a Leonarom. Posádka zároveň začala študovať plán pre druhý výstup. Pokračovali tiež aktívne prípravy na výstup: zníženie tlaku v komore Quest, dýchanie kyslíka z masiek vystupujúcou dvojicou Drew a Bowen. Okolo 12:40 UT si zmienená dvojica začala obliekať skafandre. Kvôli problémom s netesnosťou Bowenovho skafandra sa prípravy na výstup predĺžili. Po výmene tesniaceho prúžku v klimatizačnej jednotke skafandra už kontrola hermetickosti Bowenovho skafandra dopadla dobre.
EVA-2
Drew a Bowen začali druhý výstup 2. marca v čase 15:42 UT. Drewova prvá úloha bolo vypustenie zvyšku amoniaku z nefunkčného čerpadla PM ORU (Pump Module Orbital Replacement Unit). Okolo 16:22 UT bol amoniak vypustený a Drew odmontoval odvetrávacie zariadenie, ktoré odložil na plošinu ESP-2. Bowen si medzitým pripravil podložku na nohy APFR na konci manipulátoru SSRMS a potom na ňu nastúpil. Následne demontoval plošinku LWAPA z nosníku na vonkajšej strane modulu Columbus. Barratt a Kelly ovládajúci staničný manipulátor potom presunuli Bowena s plošinkou LWAPA do nákladového priestoru raketoplánu. V nákladovom priestore bola plošinka upevnená a pripravená na prepravu na Zem. Drew zatiaľ úspešne opravil slnečnú clonu na objektíve televíznej kamery na nosníku ITS-S1. Po skončení tejto činnosti sa premiestnil na jeden vozík CETA (Crew and Equipment Transfer Aid), na ktorý nainštaloval reflektor. Potom sa nakrátko vrátil do prechodovej komory, kde si doplnil zásoby kyslíka a pokračoval v montáži kamery aj na druhý vozík CETA. Bowen medzičasom odstraňoval už nepotrebnú tepelnú ochrannú obšívku na robotickom adaptéri "Dextre" (SPDM = Special Purpose Dexterous Manipulator). Následne zostúpil zo staničného manipulátoru, odmontoval z neho podložku na nohy a upevnil ju na hornú stranu modulu Columbus pre budúce použitie. Jeho kolega zatiaľ prepojil konektory prívodu prúdu do vozíka CETA, potom upravil tepelnú ochranu na priehradkovej konštrukcii ITS-P1. Pokúsil sa tiež upevniť držiak na staničný radiátor vonkajšieho termoregulačného systému. Mal však problém s veľkým odporom skrutiek. Napokon sa mu však skrutky oboch držiakov na nosníku P1 podarilo utiahnuť. Bowen v tom čase dával kryty na objektívy kamier na rôznych častiach povrchu stanice. Okolo 20:57 UT sa na prilbe Drewovho skafandru pokazilo osvetlenie, kvôli čomu už nemohol v tieni Zeme pracovať. V dôsledku toho bolo rozhodnuté výstup čo najrýchlejšie ukončiť. Drew sa vrátil do prechodovej komory, kam odniesol aj svoje vybavenie. O niečo neskôr ho nasledoval Bowen. Výstup skončil v čase 21:56 UT a trval 6 hodín a 14 minút.
Nasledujúceho dňa, 3. marca, pokračovali práce po ukončení výstupu (fotodokumentácia skafandrov a vybavenia). Tím manažérov na Zemi zatiaľ rozhodol o predĺžení misie raketoplánu o jeden deň. Pokračovalo prenášanie nákladu a raketoplán zážihom motorov trvajúcim necelú polhodinu zväčšil výšku, v ktorej stanica obieha okolo Zeme. Obe posádky tiež hovorili s americkým prezidentom Barackom Obamom. V druhej polovici dňa mali tiež trochu osobného voľna. 4. marca prebiehalo hlavne dopĺňanie dusíka a kyslíka do atmosféry stanice zo zásob raketoplánu Discovery a príprava vnútorných priestorov modulu Leonardo na prevádzku. Podobne prebiehal aj 5. marec, kedy navyše došlo k naplneniu troch nádržiek vodou vznikajúcou ako produkt vodíkovo-kyslíkových nádrží raketoplánu a ich prenesenie na palubu stanice.
6. marca došlo k rozlúčeniu posádok a hermetickému uzavretiu prielezov medzi raketoplánom a stanicou, ale obe telesá zostali až do konca dňa spojené. Tomuto predchádzalo prenesenie skafandrov pre výstup do otvoreného vesmíru a náradia z modulu Quest na palubu raketoplánu, prenášanie nákladu určeného na prepravu na Zem na palubu raketoplánu, príprava a kontrola navigačného vybavenia pre let v blízkosti stanice, demontáž systému na prečerpávanie kyslíku z raketoplánu na stanicu a tiež krátke osobné voľno posádky. Prielezy sa uzavreli v čase 21:11 UT a skontrolovala sa ich hermetickosť.
7. marca v čase 11:59 UT bolo začaté odomykanie zámkov spájajúcich raketoplán so stanicou. O minútu neskôr sa raketoplán od stanice oddelil. Boe začal inšpekčný oblet stanice vo vzdialenosti zhruba 160 metrov od nej. Medzi jednou a druhou hodinou popoludní stroj vykonal postupne dva úhybné manévre, ktorými sa od stanice vzdialil. Nasledovala opäť kontrola tepelného štítu prístrojmi OBSS na konci manipulátora raketoplánu. Nasledujúceho dňa (8. marca) prebiehali prípravy na pristátie zahŕňajúce kontrolu riadiaceho systému raketoplánu, nácvik pristávacieho manévru pilotmi, upratovanie vnútorných priestorov raketoplánu, previerka spojenia s Kennedyho strediskom v pásme UHF a videokonferencie.
9. marca krátko pred poludním boli začaté vlastné prípravy na pristátie. Tie zahŕňali uzavretie dverí do nákladového priestoru raketoplánu a ich uzamknutie. Brzdiaci manéver motormi OMS trval 147 sekúnd a rýchlosť stroja vďaka nemu poklesla o /s. Manéver prebehol hneď v prvom plánovanom termíne. Brzdenie vo vrchných vrstvách atmosféry prebiehalo nad Tichým oceánom, neskôr stroj preletel nad Strednou Amerikou. V čase 16:57:17 UT dosadli na pristávaciu dráhu 15 hlavné kolesá podvozku Discovery a o jedenásť sekúnd na to predné koleso. O 16:58:14 UT sa stroj definitívne zastavil.
Department (Salvádor)
Salvádor je administratívne rozčlenený na 14 departmentov. Týchto 14 územných celkov je ďalej rozdelených na 262 municipios.
Anchamps
Anchamps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 232 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Mazé
Mazé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1268 Libya
1268 Libya je planétka s priemerom 97 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 29. apríla 1930.
Solárny kalendár
Solárny kalendár je založený na výpočtoch a snaží sa ideálne priblížiť dobe obehu slnka po ekliptike medzi dvoma jarnými bodmi. Pre bežného pozorovateľa je to takmer to isté, ako obeh Zeme okolo Slnka, respektíve návrat Slnka na rovnaké miesto na oblohe (t. j. tropický rok), ak ignorujeme odchýlky spôsobené precesiu. Tým, že sa solárny kalendár riadi dĺžkou tropického roka, najlepšie súhlasí s pravidelným cyklom ročných období. Jeho nevýhodou je, že nie je zlúčiteľný s prirodzenou dĺžkou mesačného, takže dĺžky jeho 12 mesiacov sú dané dohodou.
Pretože tropický rok má celkom približne 365,2422 dní, je potrebné upraviť dĺžku roku tak, aby zodpovedala celým dňom. Tento problém rieši juliánsky i gregoriánsky kalendár systémom tzv. priestupných rokov, pri ktorých sa k počtu 365 dní pridáva jeden deň navyše, čím sa vyrovnáva celkový počet dní.
Loubeyrat
Loubeyrat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mogielnica
Mogielnica je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat grójecki v rovnomennej gmine.
Adana (mesto v Turecku)
thumb|Sabanci Merkez Camii – najväčšia mešita v Turecku Adana (gr. Άδανα, arm. Ադանա) je mesto v Turecku, administratívne centrum rovnomennej provincie. Nachádza sa na juhu Anatólie, v Stredomorí. Rozkladá sa na brehoch rieky Seyhan, asi severne od pobrežia Stredozemného mora, na nížine Çukurova. Má viac ako 1,5 milióna obyvateľov, v roku 2007 bolo piate najväčšie v Turecku. Patrí k rýchlo rozvíjajúcim sa mestám s množstvom hotelov. Mesto je známe svojim tradičným Adana Kebabom.
Dejiny
Územie Adany je osídlené už od neolitu. V staroveku oblasť patrila Asýrčanom a Chetitom, mesto sa nazývalo Uru Adaniyya. Po rozpade ich ríš tu žili Kilíkovia, staroanatólsky národ. Na území južnej Kilíkie, teda aj v oblasti dnešnej Adany sa už od Mykénskej doby usadzujú Gréci. Oblasť patrila aj Lýdom a nakoniec Peržanom, ktorých odtiaľto vyhnal až Alexander Veľký v 4. stor. pred Kr. V nasledujúcej dobe helenizmu sa tu usadilo mnoho Grékov a tak sa tu do 1. stor. rozprávalo len grécky. Adana patrila Rímskej ríši a od roku 395 Východorímskej (Byzantskej) ríši, zároveň sa tu rozmohlo kresťanstvo, ktoré sem zvestoval ešte svätý Pavol, ktorý pochádzal zo susedného mesta Tarsos. V 8. storočí mesto ovládol bagdadský kalif Hárún ar-Rašíd, v 9. stor. však mesto Byzantskí Gréci oslobodili. V tejto dobe sa tu usadilo mnoho Arménov. Od 11. stor. patrí mesto Seldžuckým Turkom, neskôr sa začlenilo do Osmanskej ríše. Mesto patrilo medzi kultúrne a obchodné centrá ríše, väčšina pôvodných gréckych obyvateľov sa poturčilo, udržali sa však Arméni. V rokoch 1832 až 1840 patrilo pod egyptskú vládu. V tej dobe tu žili hlavne Arméni a Turci, menšinu v meste tvorili pôvodní Gréci a tiež Arabi. Začiatkom 20. stor. tu došlo ku genocíde Arménov Turkami; tí ktorí prežili sa z Turecka vysťahovali. V roku 1923, počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľov z Adany do Grécka odišli miestni Gréci.
Tatranský spolok turistický
Tatranský spolok turistický, prvá slovenská turistická organizácia, ktorá položila základy organizovanej turistiky pre širokú slovenskú verejnosť bez rozdielu spoločenského postavenia a povolania.
Z histórie
Pád Rakúsko-Uhorskej monarchie otvoril priestor pre nové iniciatívy spolkov a združení, ktoré sa dovtedy nemohli realizovať. Noviny Sokol, ktoré vychádzali v Liptovskom Mikuláši 12. januára 1919 uverejnili správu o stretnutí priateľov turistiky s úmyslom vytvoriť turistický spolok. Medzi účastníkmi boli Miloš Janoška, Branko Lacko, MUDr. Ivan Stodola, JUDr. Juraj Janoška, Ondrej Žuffa a Fedor Droppa. Aj noviny Slovenský východ zakrátko vydali rovnakú výzvu, ktorej autorom bol Anton Straka, ktorý oznamoval, že bolo by vhodné čo najskôr vytvoriť Družstvo slovenských turistov, ktoré by mohlo mať svoje sídlo pod Tatrami.
Už v zaniknutom Uhorskom karpatskom spolku pôsobili nadšení turistickí činovníci so slovenskými koreňmi. Ich aktivita nebola bezvýznamná. Pripravovali pôdu pre nové spoločenské organizácie založené na národnom princípe. Medzi nimi bol Miloš Janoška, ktorý už počas prvej svetovej vojny v roku 1913 vypracoval Pravidlá odborov turistiky.
Ustanovenie klubu
Ustanovujúca schôdza Tatranského turistického klubu sa uskutočnila 19. augusta 1919. Prvým predsedom sa stal Kornel Stodola, podpredsedom JUDr. Juraj Janoška. Už krátko po založení klubu začali sa vytvárať skupiny klubu v Liptovskom Mikuláši,Ružomberku, Košiciach, Martine a v Bratislave. V roku 1919 mala nová turistická organizácia 985 členov. Schádzali sa na vychádzkach do Tatier, vymieňali maďarské a nemecké informačné tabule za slovenské, značkovali cesty, spolok vydal z pera Antona Straku Turistického sprievodcu po východnom Slovensku. Spolku však chýbali skúsení vedúci pracovníci a časom začala stagnovať členská základňa.
Zlúčenie s KČST
O tejto situácii vedel Klub československých turistov (KČST). Na valnom zhromaždení klubu 20. marca 1920 v Liptovskom Mikuláši bolo jednomyseľne rozhodnuté prijať ponuku Klubu československých turistov na zlúčenie. Dňa 9. mája 1920 valné zhromaždenie KČST v Prahe schválilo zlúčenie. Vytvorenie novej väčšej celoštátnej organizácie vytvorilo podmienky na rýchlejší rozvoj turistiky na Slovensku.
Carl Clauberg
Carl Clauberg (* 28. september 1898 – † 9. august 1957) bol nemecký doktor medicíny, ktorý počas druhej svetovej vojny vykonával drastické medicínske experimenty na väzňoch v Koncentračnom tábore Auschwitz I, pri poľskom meste Osvienčim.
Biografia
Carl Clauberg sa narodil 28.septembra 1898 vo Wupperhhoffe (dnes časť mesta Solingen) v remeselníckej rodine. Počas prvej svetovej vojny slúžil v Nemeckej armáde ako člen pechoty. Po skončení vojny roku 1918, začal študovať medicínu a napokon po skončení štúdia dosiahol úroveň vedúceho Univerzity gynekologickej kliniky v nemeckom meste Kiel. Roku 1933 vstúpil do NSDAP a bol menovaný za profesora gynekológie na Könisbergskej Univerzite vo východnom Prusku.
Činnosť v Osvienčime
V roku 1942 nadviazal kontakty s Heinrichom Himmlerom a opýtal sa ho, či mu nedá možnosť podieľať sa na sterilizácií a sterilizačných experimentoch väčšieho množstva žien v koncentračných táboroch. Himmler súhlasil a v decembri 1942 vyslal Clauberga do Koncentračného tábora Auschwit I, pri poľskom meste Osvienčim. Jeho laboratórium sa nachádzalo v Bloku 10. Clauberg hľadal jednoduchý a lacný spôsob sterilizácie žien, ktoré podľa myšlienok nacizmu boli považované za príslušníčky menejcenných rás. Clauberg svoje drastické experimenty a pokusy vykonával na väzeňkyniach koncentračného tábora. Svojim obetiam vstrekoval kyselinu do pohlavných orgánov bez anestetika. Svoje pokusy realizoval zväčša na židovských ženách, ktoré tak trpeli neznesiteľnými bolesťami a ťažkými infekciami. Niektoré ženy umreli už počas experimentov. Viac ako 700 ich tieto experimenty prežilo, ale ostali trvalo sterilizované.
Roky po vojne
V roku 1948 bol postavený pred súd v ZSSR a odsúdený na 25 rokov väzenia. O 7 rokov neskôr bol v rámci výmeny väzňov medzi ZSSR a Západným Nemeckom deportovaný späť do Západného Nemecka, kde sa prezentoval svojimi "vedeckými úspechmi". Roku 1955 na základe hromadných protestov bývalých väzňov koncentračných táborov a verejnosti bol Clauberg zatknutý a postavený pred súd. Zomrel roku 1957 na srdcový infarkt vo svojej cele, skôr ako sa súd začal.
Sabelianizmus
Sabelianizmus predstavuje jednu z podôb modalizmu, teologický názor, ktorý na začiatku 3. storočia šíril najmä Sabellius v Ríme.
Predmet sabelianizmu
Sabellius učil, že existujú božské monády, ktoré sa zjavujú ako Otec, Syn a Duch Svätý. Boh sa ako Otec zjavuje, keď je stvoriteľ a zákonodárca, ako Syn, keď je vykupiteľ a ako Duch, keď daruje milosť. To sú tri modi, ktoré zjavujú jednu a tú istú božskú osobu. Logos predstavoval pre Sabellia a pre Pavla zo Samostaty manifestáciu Božieho rozumu. Trojica sa teda v Bohu týka iba vzťahov v sebe jediného Boha voči sebe a voči svetu. Vtelením Boh prestáva byť Otcom, nanebovstúpením prestáva byť Synom. Sabelianizmus odsúdila synoda v Ríme roku 262. Modalistickú a sabeliánsku náuku vyznávajú dnes niektoré skupiny svätodušného hnutia.
Jorgos Seferis
Jorgos Seferis (* 13. marec 1900, Izmir, Osmanská ríša – † 20. september 1971, Atény, Grécko) bol jeden z najvýznamnejších gréckych básnikov. Seferis je pseudonym. Jeho rodné meno je Jorgos Seferiades (Γιώργος Σεφεριάδης). V roku 1963 dostal Nobelovu cenu za literatúru. Seferis pracoval aj v gréckych zahraničných diplomatických službách. V rokoch 1957 až 1962 pôsobil ako veľvyslanec v Spojenom kráľovstve.
Obdobie 1900-1934
Jorgos Seferis bol najstarší z troch detí Stylianosa Seferiadesa a Despiny Tenekidés. Narodil sa v Smyrne, kde prežil šťastné detstvo. Otec bol právnik a neskôr profesor medzinárodného práva v Aténach a tiež sa zaujímal o poéziu a prekladateľstvo. Publikoval zbierku básní v roku 1939, preklad Sofokla v démotickej gréčtine a bol považovaný za najlepšieho prekladateľa Lorda Byrona. Jorgos študoval na gréckom lýceu v Smyrne a na ďalšom súkromnom francúzskom lýceu. Prázdniny rodina trávila v Skala de Vurla. Je to malý prístav 50 km od Smyrny, kde rodina vlastnila veľkú usadlosť - "zelený raj" Seferisovho detstva.
V roku 1914 začali znásobovať turecké úrady zatýkania kvôli úspechu Grékov v Balkánskej vojne. Konali sa perzekúcie voči Grékom v Malej Ázii. Ničili Seferiadesove knihy v gréčtine a chceli ich vydávať v turečtine. Napätá klíma a nebezpečenstvo donútilo rodinu opustiť Smyrnu a usadiť sa v Aténach, kde mladík ukončil strednú školu. Od začiatku júla 1918 matka Despo Seferiades aj so svojimi troma deťmi prišla do Paríža, kde jej manžel pracoval ako advokát. Od 1918 do 1924 Seferis pokračoval v štúdiu práva v Paríži, aby tak reagoval na žiadosť svojho otca, ale zaujímal sa hlavne o literatúru. Jeho znalosť francúzskeho jazyka a jeho hlboký obdiv voči francúzskym spisovateľom sa prehlbovali.
Roky strávené v Paríži boli šťastné: "prežil som šesť a pol roka v Paríži, bohaté roky, ktoré som si užil z celej svojej duše, ľúbiac každú chvíľku, každé miesto, každý kameň".
Je to Paríž, kde sa dozvedel o konci grécko-tureckej vojny, znamenajúcej vykorenenie viac ako 1,5 mil. Grékov z Malej Ázie a deštrukciu Smyrny Turkami v ohni a krvi v septembri 1922. Táto tragédia bez katarzie, ako to sám opísal, bude mať hlboký vplyv na jeho básnickú citlivosť. Keď dosiahol licenciát z práva, odišiel do Londýna v lete 1924, lebo jeho otec rozhodol, že musí začať diplomatickú kariéru a naučiť sa perfektne anglicky. Mal získať diplom od ministerstva zahraničných vecí.
Od roku 1926 bol pridelený do služby tohto ministerstva a začal aj písať svoje prvé práce. Majúc krajnú citlivosť sa Seferis snažil odolávať tomuto aspektu svojej povahy. Nebolo náhodou, že preložil do gréčtiny "Le soirée avec M. Teste" od Paula Valéryho.
V Paríži objavil aj haiku a medzi rokmi 1926-1929 tvoril túto japonskú poéziu. Napísal Fog, Lettre de Mathias Pascalis a v roku 1930 Boulevard Syngrou. Známym sa však stal svojou zbierkou "Strophe" v roku 1931. V Grécku Kostis Palamas a vo Francúzsku Philéas Lebesgue písali o jeho tvorbe a pritiahli pozornosť kritiky na toto novátorské dielo. Jeho funkcie vicekonzula Grécka v Londýne v rokoch 1931 až 1934 neboli príliš náročné. Napísal viacero veľkých poém, napríklad La Citerne, Sur un vers étranger a Mythologie a objavil dielo T.S. Eliota Marina.
Grécko (1934-1940)
Jorgos Seferis sa vrátil do Atén, keď sa jeho otec stal profesorom medzinárodného práva a členom Akadémie. Začal tam navštevovať krúžok mladých spisovateľov gréckej avantgardy. Tiež spolupracoval s revue Lettres Nouvelles nasledujúc literárnych kritikov Georga Katsimbalisa a Andreasa Karantónisa a aj s mladým Odysseasom Elytisom, ktorému radil. V tomto období obnovy gréckej literatúry a v centre literárneho vrenia Atén sa jeho tvorba zvyšovala. Preložil The Waste Land od T. S. Eliota a Je vous écris d'un pays lointain od Henriho Michauxa. Vytvoril a publikoval Gymnopediu a Mytologiu od marca do októbra 1935, viacero esejí Andreas Calvos, O vete z Pirandella a o Gréckej reči. V Grécku bola zložitá politická situácia. Štátny prevrat 1. marca 1935 uskutočnený dôstojníkmi - venizelistami sa nepodaril a spôsobil pohon na prívržencov Venizelosa v armáde ale tiež v administrácii. Preto bol otec Jorgosa Stelio zosadený z pozície profesora na Aténskej univerzite.
V novembri toho istého roku oplakával Jorgios Seferis Venizelosovu "malosť a skúposť", ktorý zavinil návrat Georgesa II. na grécky trón.
Táto klíma politického poníženia viedla k smútku, k stiesnenosti a ku škrípaniu posmechu vo veršoch. Hlavne v básňach Boulevard Syngrou bis, Santorin a Mykény, v ktorých vyjadruje želanie zmiznúť. Tragická história Grécka spôsobuje výbuchy v Seferisových veršoch. "Táto krajina, tvoja krajina - krv a tma - čo stroskotáva ako loď, ktorej odzvonila hodina potopenia." - Jorgos Seferis, La Pierre aux loups. Diktatúra Ioannisa Metaxasa zo 4. augusta 1936 rozbúrila všetko, nastolila prísnu cenzúru. Na jeseň bol Seferis menovaný konzulom v Albánsku, kde sa cítil ako v exile, ale zároveň zostával v listovom kontakte s Odysseasom Elytisom. V roku 1938 sa znovu dostal do Atén a to do funkcie šéfa Úradu zahraničnej tlače. Pokračoval vo výskume poézie, objavil a preložil Pierre-Jeana Juvea, Ezru Pounda a znovu stretol André Gida v apríli 1939. V nasledujúcom roku publikoval Zošity štúdií (1928-1937), Palubný denník I. a Básne. Od 28. októbra 1940 bola vojna. Taliansko Benita Mussoliniho uskutočnilo inváziu do Grécka. Francúzskym debaklom v júni 1940 bol Seferis hlboko zasiahnutý. Údel Francúzska mu spôsobil smútok. Vo svojom denníku zapísal poznámku: "Krajina, ktorá ma vychovala a ktorú som skutočne miloval."
Exil a diplomacia
Seferis sa oženil s Marie Zannosovou v 1941 a v apríli toho istého roka odišiel pár do exilu spolu so slobodnou gréckou vládou pred okupáciou Grécka v 1941 cez Krétu do Egypta. Seferis bol vyslancom v rôznych krajinách počas druhej svetovej vojny, na Kréte, v Káhire, Južnej Afrike, Turecku a na Strednom východe. Šesť rokov bol ambasádorom v Londýne. Do dôchodku odišiel v 1962 aby sa potom vrátil do Atén a tam sa celkom venoval literárnej tvorbe. O rok neskôr dostal Nobelovu cenu za literatúru. Jeho manželka zomrela v roku 2000 ako stodvaročná.
Seferis sa venoval kritike a poetike T. S. Eliota, v ktorom našiel duchovného brata a bol tiež ovplyvnený Constantinom Cavafym a Ezrom Poundom.
Dielo
V epoche, kedy sa grécky spisovný jazyk etabloval v literatúre, Seferis si zvolil písať v ľudovom jazyku - démotickej gréčtine. V svojom diele, ktoré sa nechce izolovať ale fúzovať s inými, ako echo tragédie jeho doby - drámy prežitej Gréckom, si zvolil skombinovať vlastné skúsenosti s históriou a mytológiou. Jedným z jeho hlavných zdrojov inšpirácie je Homérov Odyseus, aby ním mohol ukázať ako sa ľudská osobnosť počas storočí nezmenila.
Juraj Tranovský
thumb|Spevník Cithara sanctorum Juraj Tranovský (alebo Tranoscius, Třanowský, Třánowsky, Trzanowski, Trzanovský; Georgius Tranoscius/Tranoscyus/Tranosci; * 27. marec 1592, Tešín – † 29. máj 1637, Liptovský Mikuláš) bol slovenský evanjelický farár a tvorca českých a latinských duchovných piesní a modlitieb; významný predstaviteľ slovenskej barokovej literatúry.
Životopis
Pochádzal z česko-poľskej evanjelickej remeselníckej rodiny. Vzdelanie získaval v sliezskom Tešíne, nemeckom Gubene, Kolbergu a Wittenbergu a v Prahe. Pôsobil ako učiteľ v Prahe na gymnáziu pri chráme sv. Mikuláša na Malej Strane a od roku 1613 v Holešove. V roku 1615 odišiel do Valašského Meziříčí, kde sa stal o rok neskôr evanjelickým farárom. Po bitke na Bielej hore (1620) ho vyhnali z Moravy a odišiel do mesta Bielsko. Odtiaľ v roku 1629 odišiel na Slovensko, kde pôsobil v Oravskom Podzámku a neskôr v Liptovskom Mikuláši. O jeho živote a diele hovoria aj dokumentárne film y Rieky tečú na mieste /Slovenská televízia Bratislava, 2002, scenár Karel Iľja Dvořák, réžia Fedor Bartko/ a dokumentárny film Juraj Tranovský /RTVS 2016, scenár Miloš Kovačka, réžia Fedor Bartko/.
Tvorba
Písal latinskú a českú svetskú a náboženskú literatúru (latinské príležitostné piesne, prozaické modlitby, odbornú prózu). Jeho najvýznamnejším dielom je kancionál Cithara sanctorum… , ktorý sa stal prvým tlačeným evanjelickým spevníkom na Slovensku. Vo svojich piesňach sa zaoberá myšlienkami o svetskej márnosti, pominuteľnosti, o utrpení a nebeskej večnosti a radosti, ale tiež majú sociálny podtón, keďže v nich často vyjadruje sympatiu s chudobou. Tranovský sa zvykne označovať aj ako slovanský Luther .
thumb|left|Tranovského exlibris
Výška
Výška môže byť:
Mazières-en-Mauges
Mazières-en-Mauges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mordy
Mordy je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat siedlecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 1 828 obyvateľov (30.6.2007).
1269 Rollandia
1269 Rollandia je planétka s priemerom 109 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 20. septembra 1930.
Angecourt
Angecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 352 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Santorini
Santorini môže byť:
Hádzaná na Afrických hrách 1973
Hádzaná na Afrických hrách 1973 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Afrických hier 1973. Konal sa v Lagose, v Nigérii v januári 1973, za účasti 8 mužských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1965 a toto bolo jeho 2. vydanie, opäť organizované iba v mužskej kategórii. Titul získalo družstvo 🇩🇿, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad 🇪🇬.
Július Šimon
Július Šimon (* 19. júl 1965, Lučenec) je bývalý slovenský futbalový reprezentant, ktorý hráva na pozícií stredopoliara. V drese 🇸🇰 odohral 23 zápasov, v ktorých strelil 6 gólov.
Je známy z dlhoročného pôsobenia v drese Dunajskej Stredy. V súčasnosti je hráčom klubu NAFC Veľké Blahovo, ktoré hráva V. ligu.
Dom kultúry
right|thumb|Dom kultúry Zrkadlový háj v Petržalke right|thumb|Dom kultúry v bratislavskej Dúbravke
Dom kultúry alebo kultúrny dom je objekt určený na uspokojovanie kultúrnych potrieb a záujmov občanov, ktorého súčasťou je spravidla okrem klubovní aj viacúčelová sála.
Klubovne sú zariadenia miestneho významu, ktoré majú spoločenskú a záujmovú činnosť. Spolu so sálovým priestorom tvoria základnú skladbu kultúrneho domu. Klubovňa môže byť viacúčelová, bez špeciálnych zariadení určená pre podujatia spoločenského charakteru. Je vybavená sedacím a stolovým nábytkom. Špecializovaná klubovňa je zariadená pre špeciálnu činnosť záujmových krúžkov. V menších zariadeniach slúži na niekoľko činností, vo väčších sa z týchto priestorov stávajú monofunkčné ateliéry, učebne prípadne dielne. Sálový priestor môže byť viacúčelová sála, ktorú tvorí javisko alebo pódium, určené na usporadúvanie kultúrnych akcií, kde javisko má rovnú alebo stupňovitú podlahu.
Programová náplň kultúrneho domu
Pri navrhovaní kultúrnych stredísk sa musia zohľadniť rôznorodé podmienky v sídlach ako využiteľnosť a existujúce kapacity. Účelovou jednotkou kultúrneho domu je 1miesto návštevníka.
Členenie priestorov v kultúrnom dome:
Pri riešení funkčno- prevádzkových dispozičných vzťahov treba dbať na diferencovanie vstupov, Na vytvorenie podmienok prísunu a vnútorného presunu materiálu. Na plynulosť jasnosť a dobrú orientáciu vo vnútornej prevádzke objektu. Na funkčnú priestorovú variabilitu a flexibilitu.
Mszczonów
Mszczonów je mesto v Poľsku v Mazovskom vojvodstve v okrese Powiat żyrardowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 6 276 obyvateľov (30.6.2007).
Meigné
Meigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam minerálov Z
Za – Zd – Ze – Zh –Zi – Zl – Zn – Zo – Zu – Zv –Zw – Zy
Ludesse
Ludesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
August Strindberg
Johan August Strindberg (* 22. január 1849, Štokholm, Švédsko – † 14. máj 1912, tamže) bol švédsky dramatik, spisovateľ a maliar. Vo všeobecnosti je považovaný za jedného z najvýznamnejších švédskych autorov vôbec a za otca moderného divadla.
Život a dielo
Narodil sa v Štokholme do rodiny kupca a bývalej slúžky. Jeho detstvo poznačila rivalita medzi súrodencami a smrť matky, keď mal trinásť rokov. Otec sa hneď na to druhýkrát oženil a mladý Strindberg bol nútený prežiť určitú dobu v neradostnom spoločenstve s macochou, s ktorou sa neznášal. Neskôr rozpory v manželskom spolužití jeho otca a matky Strindberg pripisoval rozdielnemu spoločenskému postaveniu jeho rodičov.
Po skončení gymnázia sa rozhodol pre štúdium medicíny na univerzite vo švédskom meste Uppsala. Jeho pôvodný zámer sa však neuskutočnil a zo školy odišiel. Počas jeho rokov v Uppsale vznikli divadelné hry Voľnomyšlienkár, Herminona, V Ríme a Človek bez pokoja. thumb|left|Autoportrét Augusta Strindberga.