cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cestná aféra
V Slovinsku v 60. rokoch panovala atmosféra nespokojnosti s tým, že najbohatšia republika zväzu dopláca na svojich južných, menej rozvinutých susedov. Podporili to i štatistiky, v ktorých sa uvádzal jasný nepomer medzi platbami do federálnej pokladne a počtom obyvateľov v porovnaní s ostatnými piatimi republikami. Pretože Slovinsko bolo pre medzinárodnú dopravu hlavne tranzitnou oblasťou a väčšina dopravy zo západnej Európy, najviac z Rakúska a Talianska tadiaľ prechádzala ďalej na juh, bolo potrebné modernizovať cesty či rovno stavať nové veľkokapacitné komunikácie, ktoré by spĺňali moderné dopravné nároky. V tejto súvislosti bol vypracovaný projekt diaľnice Šentilj - Gorica, ktorý plánovala republika financovať z veľkej časti sama vlastnými prostriedkami a tam, kde by na to nemala financie, mali pomôcť zahraničné banky. V júli 1969 zväzová vláda tento projekt zamietla a uprednostnila výstavbu nových ciest v Srbsku a Bosne a Hercegovine, teda opäť v menej rozvinutých zväzových republikách, kde sa už dlhodobo investovali nemalé financie. Slovinskí predstavitelia boli znepokojení, rovnako i verejnosť, ktorá sa rozhodla pre protesty v uliciach. Následne začala rozsiahla diskusia o tom, kto má v celej krajine posledné slovo pri prideľovaní investícií, a opäť sa začalo premýšľať aj o tom, aké postavenie a akú mieru autonómie majú mať jednotlivé zväzové republiky.
Mezzosoprán
Rozšírené sú tzv. nohavicové roly, v ktorých mezzosopranistky spievajú roly mladých mužov (napr. Cherubino v Mozartovej Figarovej svadbe.
Snáď najznámejšou mezzosopránovou rolou je Carmen v rovnomennej Bizetovej opere.
La Limouzinière
La Limouzinière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Asagumo (torpédoborec)
Asagumo (jap.:朝雲) bol ôsma jednotka torpédoborcov triedy Asašio japonského imperiálneho loďstva. Mala deväť sesterských lodí: Asašio, Óšio, Mičišio, Arašio, Nacugumo, Jamagumo, Minegumo, Arare a Kasumi.
John Ratcliffe
Kariéra
Pôsobí ako profesor a riaditeľ Faculty of the Built Environment na Dublinskom technologickom inštitúte - Dublin Institute of Technology v Írsku. Je čestným hosťujúcim profesorom na University of Salford. doktorát získal v odbore Futures Studies – štúdia budúcnosti. Zaoberá sa urbanistickým plánovaním a rozvojom realít. Zaoberá sa tiež tvorbou scenárov, scenárovým učením a scenárovým plánovaním.
Asagumo (torpédoborec)
Bojové nasadenie
Po zaradení dostavu Japonského cisárskeho loďstva bola priradená k 9. tej divízii torpédoborcov. Počas roku 1942 sa Asagumo podieľala na bitke v zálive Badung a bitke o Midway, nato sa zúčastnil operácie na obsadenie Šalamúnových ostrovov. Počas augusta sa zúčastňoval operácií pri Guadalcanale a v novembri, sa stal vlajkovou loďou štvrtej torpédovej squadróny. Táto sa zúčastnila tretej bitky pri Šalamúnových ostrovoch počas februára nasledujúceho roku a v marci na akcii v Bismarckovom mori. V tom istom roku (1943) v júli sa zúčastnil evakuácie Kisky. Asagumo prežil svoje posledné hodiny začlenená pod flotilu Viceadmirála Nishimuru. Počas Bitky pri zálive Layete v zálive Surigao, bola jednotka torpédovaná americkým torpédoborcom a potopila sa. Stalo sa tak 25. októbra 1943.
John Ratcliffe
Generálny sekretár WFSF
V súčasnej dobe pôsobí ako generálny sekretár World Futures Studies Federation - Svetovej federácie štúdií budúcnosti.
Asagumo (torpédoborec)
Bojové nasadenie
Zo stavu Japonského cisárskeho loďstva bola odpísaná 10. januára 1945.
John Ratcliffe
Dielo
Je autorom väčšieho množstva kníh a publikácií, v ktorých sa zaoberá budúcnosťou a najmä scenárovým myslením. Napísal knihy a publikácie Urban Planning and Real Estate Development (spoluautor) (1996), Real Estate 20:20 (1997), Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Property Planning ? (1999), Sustaining the Cultural Heritage of Cities: Constructing Scenarios for Learning and Planning (2000), Imagineering Sustainable Cities: Using Foresight Through Scenarios to Future Proof Present City Planning Policy (2000), Built Environment Futures (2001), Scenario Planning: An Evalution of Practice (2002), A Vision of the World Post September 11th (2002), Supporting Diversity „A Future Prospective“ (2004), The Architectural Heritage Industry: Fostering Awareness Through Scenario Learning (spoluautor), Imagineering the Future of Real Estate, Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Construction Industry Planning ?.
Asagumo (torpédoborec)
Externé odkazy
Asashio class - anglicky
Diaľnica A117 (Nemecko)
Diaľnica A117 (🇩🇪 Bundesautobahn 117 - skrátene: BAB 117, resp. Autobahn 117 - skrátene: A 117) je diaľnica v Nemecku v juhovýchodnej časti hlavného mesta Berlín. Tvorí spojovaciu komunikáciu medzi spolkovou cestou 96a a diaľnicou A113.
Panamerická športová organizácia
Panamerická športová organizácia (, skr. PASO;, skr. ODEPA) je panamerická športová organizácia, ktorá združuje národné olympijské výbory krajín Severnej a Južnej Ameriky. Organizácia bola založená v roku 1940 a združuje 41 národných olympijských výborov. Sídli v Mexiko City, v Mexiku a jej prezidentom je od roku 1975 Mexičan Mario Vázquez Raña. PASO je jednou z piatich členských kontinentálnych výborov Medzinárodného olympijského výboru (MOV). Od roku 1951 organizuje Panamerické hry, ktoré sa konajú každé 4 roky.
Dejiny
PASO bola založená 28. augusta 1940 v Buenos Aires, v Argentíne, vtedy pod názvom Congresso Desportivo Pan-Americano. Bola vytvorená primárne na organizáciu a spravovanie Panamerických hier, ktoré sa mali pôvodne konať už v roku 1942. Kvôli 2. svetovej vojne boli však preložené až na rok 1951. V roku 1948 sa organizácia, resp. kongres premenoval na dnešný názov.
PASO je tvorené Valným zhromaždením, čo je najvyšší orgán organizácie, a Výkonným výborom, ktorý je tvorený prezidentom, troma podpredsedmi, pokladníkom, generálnym tajomníkom a ďalšími štrnástimi členmi. Voľby do Výkonného výboru vykonáva Valné zhromaždenie vždy rok po konaní Panamerických hier.
Regionálne organizácie PASO
Členmi Panamerickej športovej organizácie sú nasledovné regionálne organizácie:
Komisie PASO
PASO vytvorila nasledovné komisie s cieľom poskytovať poradenstvo výkonnému výboru, valnému zhromaždeniu alebo prezidentovi:
Goulet
Goulet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Evolučná biológia
Evolučná biológia je široká interdisciplinárna syntetizujúca oblasť biológie, ktorá zahŕňa niekoľko veľkých a v súčasnosti na rozdielnom stupni rozvinutých disciplín. Je to ústredný teoretický smer všeobecnej biológie, odvolávajúci sa na každý nový veľký objav v hociktorej oblasti prírodovedy. Evolučná biológia umožňuje integrovať poznatky všetkých špeciálnych biologických disciplín (v značnej miere určuje smery každej z nich).
Evolučnú biológiu tvoria všetky vetvy biológie, vrátane ekológie, taxonómie, populačnej biológie, etológie a sociobiológie, ktoré študujú evolučný proces a charakteristiky celých populácií a spoločenstiev organizmov.
Futbal na Letných olympijských hrách 2012
Futbal na Letných olympijských hrách 2012 zahŕňa dva turnaje: Hrá sa v Londýne a v ďalších piatich mestách Spojeného kráľovstva vrátane Škótska a Walesu. Finále mužov aj žien sa uskutoční na štadióne Wembley v Londýne. V kategórii mužov je podľa predpisov FIFA obmedzený vekový limit hráčov do 23 rokov s tým, že na súpiskách jednotlivých tímoch môžu byť nominovaní najviac traja hráči starší ako 23 rokov. Keďže každý zo zúčastnených tímov má na súpiske 18 hráčov či hráčok, obidvoch turnajov sa zúčastňuje spolu 504 futbalistov a futbalistiek.
Žrebovanie turnajov sa uskutočnilo 24. apríla 2012.
Sacha Hatala
Sacha Hatala (* 22. júl 1974, Paríž) je francúzska operná speváčka (mezzosoprán) slovenského pôvodu.
Štúdium
V detstve sa venovala hre na klavír, avšak napokon sa rozhodla pre operný spev. Štúdium absolvovala na bratislavskej VŠMU a v roku 1997 v ňom pokračovala na Conservatoire national supérieur de musique v Paríži, kde o štyri roky získala diplom.
Pôsobenie
Účinkovala na operných scénach Francúzska (Opéra National de Paris - Paríž, Lyon, Rennes), Slovenska (SND), Švajčiarska (Lausanne), Španielska (Vigo), Čile (Santiago), Alžírska (Alžír) a inde. Spieva mezzosopránové i altové roly.
Zmrzlé pleso
Zmrzlé pleso je karové pleso v hornej časti Ťažkej doliny pod Vysokou a Váhou vo Vysokých Tatrách. Je to stále bezprítokové pleso. Z prednej časti plesa vyteká Ťažký potok.
Rozmery
Má rozlohu, hĺbku a nachádza sa v nadmorskej výške  Rozmŕza iba na maximálne 3 týždne v roku.
Názov
Pleso je uzavreté vysokými štítmi a preto do neskorého leta je pokryté ľadom. Maďarský názov Jeges-tó znamená Ľadové pleso, rovnaký význam má nemecký názov. Obmeny Zamrzlé pleso, Zamrznuté pleso a Zmrznuté pleso zavádzajú k nežiaducim zámenám so Zamrznutým plesom pod Poľským hrebeňom.
Kognitívna biológia
Kognitívna biológia je disciplína skúmajúca systémy, ktoré dokážu svojím motorickým správaním získať údaje o prostredí a na tieto údaje adekvátne odpovedať.
Zmrzlé pleso
Externé odkazy
náhľad|vľavo|Zmrzlé pleso v zime
DVSC-Fórum Debrecín
DVSC-Fórum Debrecín je maďarský ženský hádzanársky klub z Debrecína. Vznikol v roku 1948. Je 2-násobný majster Maďarska a 5-násobný víťaz Maďarského pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie 2 víťazstvá Pohára EHF či finálové účasti v Pohári víťazov pohárov EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Magyar női kézilabda-bajnokság.
Od roku 2011 v klube pôsobí aj Slovenka Réka Bálintová.
Úspechy
Maďarská najvyššia súťaž:
Víťaz Maďarského pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov EHF:
Pohár víťazov pohárov EHF:
Pohár žien:
Mestský pohár EHF:
Sergij Radonežský
Sergij Radonežský (* 3. máj 1314, Rostov, Rusko – † 25. september 1392, Sergijev Posad), krstným menom Bartolomej, bol ruský svätec. Patrí do kategórie svätcov označovaných ako prepodobní.
Neďaleko Moskvy založil Trojicko-sergijevskú lavru (po rusky: Троице-Сергиева лавра), ktorá sa stala centrom duchovného života, najvýznamnejším ruským monastierom a istý čas bola sídlom patriarchu ruskej pravoslávnej cirkvi. Jeho nasledovníci zakladali monastiere pri Bielom jazere (Ferapontov monastier). Založili aj Solovecký monastier, ktorý bol za čias komunizmu v 20. storočí sídlom gulagu. Po rozkole v ruskej cirkvi sa na čas stal útočiskom starovercov.
Teoretická biológia
Teoretická biológia je biologická disciplína, ktorá hľadá a formuluje všeobecné zákony, princípy a teórie, z ktorých sa deduktívnou cestou vyvodzujú nové poznatky o živote.
1995 v hudbe
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v hudbe v roku 1995.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2010
Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2010 boli v poradí 4. majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konali sa od 3.11. apríla 2010 v Rio de Janeiru, v Brazílii, za účasti 6 mužských a 6 ženských tímov. Titul štvrtýkrát za sebou získali hokejisti aj hokejistky Argentíny.
Tieto majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Panamerické hry 2011, ktoré sa konali v Mexiku. V oboch kategóriách sa na ne kvalifikovali prvé 2 tímy.
Diaľnica A114 (Nemecko)
Diaľnica A114 (🇩🇪 Bundesautobahn 114 - skrátene: BAB 114, resp. Autobahn 114 - skrátene: A 114) je diaľnica v Nemecku v severnej časti hlavného mesta Berlín. Začína v diaľničnej križovatke s A10 pri predmestí Pankow a pokračuje južným smerom až ku štvrti Heinersdorf.
Biografia
Biografia (🇬🇷' < 🇬🇷 + γράφω grafó – „píšem, kreslím, znázorňujem, maľujem“ ) alebo životopis je literárny žáner založený na opise (osobného, akademického, profesionálneho) života nejakej osoby, spravidla politicky, vojensky, vedecky, umelecky či inak významnej osobnosti. Podrobnou opisnou formou zachytáva všetko, čo sa týka života osobnosti, napr. detstvo, rodinné prostredie, priebeh profesionálnej prípravy, významní učitelia, osobnosti alebo i vplyvy v kultúrnom prostredí, sebareflexie tvorby, ohlasy, spomienky iných, ocenenia ap. K tomu sú prikladané aj fotografie, recenzie, kritiky, listová korešpondencia, resp. aj iné materiály.
Biografia sa odlišne chápe v beletrii, biografistike a historiografii (pozri historická biografia).
Autor, spisovateľ životopisov sa označuje ako životopisec alebo (zriedkavo) knižne biograf.
Singapurské metro
300px|right|thumb|Geografická mapa siete
Singapurské metro (angl. Mass Rapid Transit alebo MRT, čín. 大众快速交通 alebo 地铁, malaj. Sistem Pengangkutan Gerak Cepat, tamil. சிங்கை துரிதக் கடவு ரயில்) je systém podzemnej rýchlodráhy v Singapure. Prvá linka bola otvorená v roku 1987, čím sa systém stal druhým najstarším v juhovýchodnej Ázii.
Sieť sa rýchlo rozrastala, čo bol výsledok snahy Singapuru o vybudovanie rozvinutej železničnej siete ako nosného systému mestskej hromadnej dopravy. V roku 2005 systém prepravil denne 1,338 milióna cestujúcich. V porovnaní s počtom cestujúcich autobusovou dopravou, čo je 2,785 milióna, je to menej, bol to však 76 percentný nárast v porovnaní s rokom 1995, kedy metro prepravilo 0,76 milióna cestujúcich, zatiaľ čo autobusová doprava poklesla o 8,1 percenta. Očakáva sa, že tento trend bude pokračovať.
Metro má 64 staníc a dĺžka siete je 109,4 km so štandardným rozchodom koľají. MRT dopĺňa sieť regionálnej ľahkej železnice, angl. Light Rapid Transit alebo LRT, ktorá sa napája na stanice metra. Sieť funguje od 5:30 do 1:00 denne s frekvenciou okolo 5 minút.
Guêprei
Guêprei je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Marne
La Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sébastien Le Prestre de Vauban
Markíz Sébastien Le Prestre de Vauban (* 1. máj 1633, Saint-Léger-de-Foucheret, Francúzsko – † 30. marec 1707, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky vojenský inžinier ktorého dielo spôsobilo prevrat v koncepcii opevnení a následne v ich obliehaní. Svoj život zasvätil službe kráľovi Ľudovítovi XIV., ktorý ho za jeho zásluhy vymenoval maršalom.
Vaubanov význam v dejinách pevnostného staviteľstva i vojenstva je nesmierny a radí sa medzi najvýznamnejšie postavy svetovej vojenskej histórie. Všeobecne sa uvádza, že počas svojej kariéry vystaval pozdĺž francúzskych hraníc 33 nových pevností a na tri stovky ich zmodernizoval. Pri tejto činnosti využil všetky dotrajšie znalosti v obore budovania fortifikácii, ktoré sa vďaka jeho iniciatíve blížili k systematicky premyslenej vede o vojenskom staviteľstve. Rovnako ako výstavbu pevností zdokonalil aj predtým ťažkopádne obliehacie techniky, ktoré zjednodušil natoľko, že otázka pádu fortifikačného systému sa začala počítat nie v týždňoch a mesiacoch, ale dňoch.
Od vstupu do armády až do výslužby sa zúčastnil celkom 48 obliehaní, 140 bitiek a šarvátok a bol osemkrát ranený. Avšak navzdory tomu, že významnú časť života verne slúžil francúzskemu panovníkovi a mal kráľovu priazeň, bol kritikom pomerov za jeho vlády a spísaním literárneho diela Projet d'une dixme royale (O kráľovom desiatku) upadol na sklonku života v nemilosť kráľovského dvora i francúzskej šľachty a duchovenstva.
Zrodenie velikána
Narodil sa v Saint-Léger-de-Faucheret (neskôr na počesť slávneho rodáka premenovaného na Saint-Léger-Vauban) neďaleko Vézelay v Burgundsku v rodine nižšej a nie príliš zámožnej šľachty. Jeho otcom bol Urbian de Prestre a matkou Aimée de Cormignolles. Mladosť strávil na vidieku vo svojom rodisku. Tu dostal dobré vzdelanie zásluhou abbého de Fontaine, ktorý v ňom okrem iného rozvíjal talent v exaktných vedách matematike a geometrii. Pri svojom štúdiu tiež prenikol do základov teórie staviteľstva a zoznámil sa s dielami niektorých klasikov z tohto odboru. Od desiatich rokov ďalej študoval v karmelitánskej cirkevnej škole, ktorá skôr prehĺbila jeho humanitné znalosti. Po skončení vzdelania sa kvôli majetkovým pomerom rozhodol pre kariéru profesionálneho vojaka. Na odporúčanie svojho strýka bol v roku 1651 (v 18 rokoch) prijatý ako kadet k pešiemu pluku bourbonského princa Ľudovíta II. de Condé. Vstupom do princovho povstaleckého vojska sa súčasne stal aj priamym účastníkom občianskej vojny známej pod názvom Fronda (1648-1653). Keďže povstalci uzavreli tajnú zmluvu o podpore so Španielskom, ktoré bolo s Francúzskom od roku 1635 vo vojne, prebiehali boje väčšinou na pohraničí Alsaska-Lotrinska a Španielskeho Nizozemska. Počas prvého roku činnosti v armáde bol de Vaubanovi, pre jeho príkladné správanie a prejavené vedomosti z odboru pevnostných systémov, ponúknutý dôstojnícky patent, ale ten, opäť kvôli tiesnivej finančnej situácii, musel odmietnuť. Následne vstúpil do radov kavalérie, ale i ako príslušník jazdy bol naďalej poverovaný inžinierskymi úlohami. V roku 1653 bol pri obliehaní Sainte-Menehould ranený a zajatý kráľovskými jednotkami. V zajatí, v ktorom mu hrozila aj poprava, mu kardinál Mazarin ponúkol možnosť vstupu do kráľovskej armády, ktorú vďačne prijal.
V službách kráľa Slnka
thumb|left|Na ľavom líci Sébastiena Le Prestre de Vaubana je veľmi dobre viditeľná jazva po zranení, ktoré utrpel pri obliehaní mesta Douai Do služby v kráľovskej armáde bol de Vauban prijatý opäť k burgundskému pešiemu pluku, avšak tentoraz v hodnosti poručíka. Ku koncu roka 1653 sa vrátil do víru občianskej vojny ako pobočník vtedy najvýznamnejšieho francúzskeho fortifikačného odborníka rytiera Louisa Nicolasa de Clerville. Spoločne sa zúčastnili opätovného obliehania španielskej posádky pevnosti Sainte-Menehould pri ktorom de Vauban znova utrpel zranenia. Po ukončení obliehania, vo svojich 22rokoch, velil ženistom, ktorí boli poverení opravami dobytej pevnosti. Neskôr sa s rytierom de Clerville zúčastnil obliehania mesta Stenay pri ktorom bol zranený strelou z muškety. 3. mája 1655 bol za svoje zásluhy menovaný kráľovským inžinierom. V tom istom roku sa zúčastnil obliehania pevností Landrecies, Condé-sur-l’Escaut a Saint-Ghislain. Za príkladné plnenie svojich povinností aj pri týchto vojenských operáciách ho kardinál Mazarin povýšil do hodnosti kapitána. Štvrtýkrát bol ranený v roku 1657 pri obliehaní pevnosti Montmédy. Od 30. júla do 21. septembri 1658 bol poverený samostatným riadením všetkých obliehacích prác pevností Gravelines, Oudenaarde a Ypry. Po podpísaní francúzsko-španielskeho mieru v roku 1659 sa v rokoch 1661 - 1662 venoval likvidácii opevnenie mesta Nancy. Následne bol so svojou jednotkou prevelený do Pikardie. V tomto mierovom období sa 25. marca 1660 oženil so svojou sesternicou Jeanne d'Aulnay. Medzi rokmi 1644 - 1666 bol poverený opevňováním mesta Breisach.
V roku 1667, po vypuknutí tzv. Devolučnej vojny, velil pod dohľadom kráľa obliehaniu pevností Douai, Tournai a Lille. Pri obliehaní mesta Douai bol ranený do tváre. Toto zranenie bolo príčinou tmavej jazvy na ľavom líci. Pri obliehaní Lille ho kráľ povýšil do hodnosti poručíka gardy (táto hodnosť sa rovnala hodnosti plukovníka v riadnych jednotkách) a po páde pevnosti bol poverený výstavbou jej citadely. Roku 1688 sa stal mestským guvernérom. Práci na citadele a mestskom opevnení sa venoval ďalšie tri roky, pričom sa podieľal na opravách aj iných Francúzmi dobytých miest.
Pri ďalšej vojne s Holandskom a jeho spojencami, ktorá vypukla v roku 1672 a skončila v roku 1678, velil gardový poručík de Vauban v roku 1672 obliehaniu pevností Orsoy a Duisburg, v roku 1673 Maastrichtu a v roku 1674 obliehaniu Besançonu a Dole. 30.augusta toho istého roku bol povýšený do hodnosti brigádneho generála. Ďalej úspešne zavŕšil obliehanie pevností Dinant, Huy a Limbourg. O rok neskôr mu podľahli Condé-Seur-Lescaut, Bouchain a Aire-sur-la-Lys. U posledne menovanej fortifikácia bol opäť ranený, tentoraz na ruky. Zranenie mu vynieslo hodnosť generálmajora. V roku 1677 obliehal pevnosti Valenciennes, Cambrai a Saint Guillain. Po smrti rytiera de Clerville sa dňa 4. augusta 1678 stal generálnym komisárom pevností (Commissaire général des Fortifications). V tomto roku sa ešte zmocnil Gentu a Ieperu. V priebehu vojny vypracoval pre Ľudovíta XIV. správu (Mémoire des places Frontières de Flandre qu'il faudrait Fortifier pour la Surete de l'obéissance du roi) v ktorej navrhoval novú koncepciu obrany severných hraníc Francúzska, ktorá spočívala vo výstavbe nových a zdokonalení niektorých starých pevností, ktoré by stáli v dvoch líniách (tzv.pré carré) po trinástich. Prvá línia sa mala ťahať od Dunkerque k Dinantu a mala byť navyše posilnená dvomi bastionovými fortnami (úsek obranného pásma medzi špicami bastiónov), druhá od Gravelines k Meziéres. Túto koncepciu po konci vojny a zmene hraníc v dôsledku nijmegenského mieru ešte rozšíril návrhom (Mémoire sur les places de la nouvelle Frontier) výstavby pevností na hraniciach Francúzska a Španielska v oblasti Franche-Comté, Provensalska a Languedoc-Roussillonu. Obidva ambiciózne projekty francúzsky kráľ schválil a Vauban začal s ich realizáciou v roku 1680. thumb|Vaubanov pomník v parížskej Invalidovni Pri ďalšom vojnovom konflikte, tzv. vojne reunií (1683-1684), velil generálmajor Vauban obliehaniu miest Kortrijk a Luxemburg. Po uzavretí mieru sa opäť veľmi činorodo venoval prestavbe aj budovaniu nových opevnení a výstavbe nových civilných objektov. Na začiatku vojny s Augšpurgskou ligou (1688-1697) bol 24.augusta 1688 pred útokom na pevnosť Philippsburg povýšený do hodnosti generálporučíka. Do konca roka ešte stačil dobyť Mannheim a Frankenthal. Následne vykonával inšpekciu v dolnom Flámsku, pričom ochorel na maláriu a bol nútený odísť na liečenie. Na bojisko sa vrátil až v roku 1691 a vzápätí po svojom návrate sa zmocnil pevnosti Mons. V roku 1692 velil obliehaniu pevnosti Namur, kde zmeral svoje sily s holandským inžinierom Mennom van Coehoornom, ktorý bol vo svojej dobe rovnako uznávaným odborníkom v odbore vojenského staviteľstva ako jeho francúzsky súčasník a pevnosť vybudoval. Po jej páde sa Vauban celé tri roky intenzívne venoval prestavbe namurských fortifikácií, napriek tomu bolo mesto spojencami, na čele s Coehoornem, v roku 1695 dobyté späť. Do konca vojny stačil markíz de Vauban ešte úspešne zavŕšiť obliehanie pevností Charleroi a Ath. Po skončení konfliktu začal v roku 1699 stavbu svojho vrcholného diela, pevnosti Neuf-Brisach.
Do zoznamu vojen, ktorých sa markíz de Vauban zúčastnil, patrí i vojna o španielske dedičstvo (1701-1714). V jej priebehu bol 14. januára 1703 povýšený do hodnosti maršala Francúzska. V tomto roku ešte riadil posledné obliehanie vo svojom živote, a to pevnosti Breisach. 2. februára 1705 z neho kráľ urobil rytiera rádu Svätého ducha, načo 18.júna, kvôli pokročilému veku, odišiel do výslužby. Zomrel 30. marca 1707 vo svojom dome v Paríži, stojacom v ulici St. Vincent (dnešná ulica sv. Rocha), na zápal pľúc. De Vaubanova pozostatky boli prevezené do jeho zámku v Bazoches, ktorý získal v roku 1675 vďaka subvenciam Ľudovíta XIV. Pochovaný bol na svojom panstve, ale za Veľkej francúzskej revolúcie boli jeho pozostatky pri vyčíňaní spodiny vysypané z olovenej rakve, ktorá bola použitá na výrobu munície, a zachovala sa len schránka s de Vaubanovym srdcom, ktorá bola uložená v kostole sv. Hilaria. Odtiaľ ju dal Napoleon Bonaparte v roku 1804 previesť do Paríža a 26. mája 1808 slávnostne uložiť v alabastrovom osáriu pod kupolu invalidovne.
Jeden z Vaubanových súčasníkov o ňom vo svojich pamätiach napísal:
Činnosť v oblasti architektúry
Pre markíze de Vauban bola ideálnym tvarom pevnosti osemcípa hviezda o priemere asi 900 metrov. Kurtiny, ktoré spájali bastióny, prebiehali po zdanlivo rovných líniach, ktoré však z každej strany trochu ustupovali, aby mohli byť kryté bočnou paľbou z okolitých prestupujúcich dvoch tretín. Tie boli pre zmenu kryté streľbou z bastiónov. thumb|left|Plán mestského opevnenia v Neuf-Brisach, ktoré je doteraz považované za Vaubanova majstrovské dielo. Opevnenie bolo dokončené len rok po maršalovej smrti Ak to bolo možné, projektoval de Vauban štyri brány, za vhodných okolností podľa svetových strán. Cesty k stredu opevnenie zmenili medzi jednotlivými prvkami opevnenia niekoľkokrát smer tak, aby zmiatli postup útočníkov. Schéma pevnosti umožňovalo paľbu do strán, či do chrbta postupujúceho nepriateľa. Ostré uhly bastiónov, obklopené zložitým systémom priekop a valov, umožňovali delostrelcom vytvoriť prekrývajúce sa palebné vejáre kryjúce celý obvod predpolia pevnosti tak, že delá obliehateľov museli zostať v značnej vzdialenosti a nemohli poškodiť vnútro pevnosti. Podľa druhého a tretieho systému budoval bastióny ako predsunuté samostatné objekty, umiestnené pred pevnostný okruh, od ktorého ich oddeľovala priekopa. Ďalšou prevratnou novinkou bol fakt, že de Vaubanove pevnosti len minimálne vyčnievali nad terén. Zaujímavosťou je, že v čase mieru sa de Vauban venoval prestavbe vlastných fortifikácií, aby zabezpečil, že proti nemu nebude použitá jeho vlastná obliehacia taktika.
Medzi nemnohými vlastnými inováciami, sa de Vauban stal tvorcom nového stavebného prvku nazývaného tenaiile (kliešte). Všeobecne predstavovali krátky front medzi kurtinou a flankou s kurtinou a polobaštami. Boli to dve ramená nižšej hradby zvierajúce spolu tupý uhol tak, aby sa mohli navzájom palebne kryť a zároveň kryli kurtinu pred priamym delostreleckým ostreľovaním.
Markíz de Vauban sa však venoval inžinierske činnosti aj v civilnej sfére. Medzi jeho projekty napríklad patrí kostol svätého Hillaira, kde bola uložená schránka s jeho srdcom, vybudovaný v roku 1668. Ďalej sa venoval výstavbe akvaduktov a kanálov - okrem iného v roku 1687 viedol práce na vodnom kanáli v Languedocu. Je tiež autorom systému zavlažovania záhrad okolo zámku Versailles.
Odkaz vo vojenstve
thumb|Vaubanova systematická metóda dobývania pevností pomocou sap a paraliel V oblasti ofenzívneho spôsobu boja, čo do spôsobu prekonávania hradbových systémov, bol vo svojej dobe de Vauban neprekonateľným inovátorom. Stal sa autorom tzv. pravidelného obliehania, ktoré prvýkrát využil pri dobývaní Maastrichtu v roku 1673. Bolo rozdelené na niekoľko etáp. V prvej fáze jazda nepriedušne uzavrela prístupové cesty k opevneniu. V nasledujúcom kroku vojaci mimo dostrel diel z pevnosti vybudovali kontravalačnú (proti výpadu z pevnosti) alebo, podľa okolností, cirkumvalačnú (proti pomoci pevnosti z vonkajška) obrannú líniu. Niekedy obe, vzdialené od seba aj niekoľko stoviek metrov. Vauban však zvyčajne nariaďoval kopať len koľko bolo nutné, pretože sám zastával názor, že cirkumvalačná línia je nedokonalým vynálezom a je oveľa lepšie, keď nepriateľa udržuje vo vzdialenosti pozorovacie armáda. Pri realizácii tretej fázy obliehania, približovania k pevnosti, zaviedol Vauban dva typy zákopov. Paralely, budované radiálne v predpolí pevnosti, a spojovacie sapy. Prvá paralela opisovala po celej dĺžke pevnosti oblúk, ktorý bol v rovnakej vzdialenosti od obliehaných prvkov. Slúžila ako východisko pre ďalšie akcie proti pevnosti. Následne boli hĺbené ešte ďalšie dve paralely, ktoré navzájom kľukato spájali sapy. Všetky zemné práce podporovalo delostrelectvo, ktoré sa pomocou kanónov snažilo zneškodniť pechotu aj artilérie protivníka a zároveň pomocou mažiara metať strely za hradbu obliehanej pevnosti. Hradbová sústava bola nakoniec prelomená pomocou podkopov a mín, alebo samotnou delostreľbou zameranou na časť opevnenia.
Čo sa týkalo delostreleckej prípravy ako takej, nebol markíz de Vauban zástancom masového bombardovania civilných objektov, či priestorov za hradbami. Jeho cieľom nebolo pevnosti zničiť, ale dobyť.
Markízovi de Vauban sa podľa mnohých historikov tiež prisudzuje inovácia pri zdokonalení bodáku. Nahradil predtým používaný bodák štupľový, ktorý sa nasúval priamo do hlavne muškety, bodákom tulejovým. Ten sa vďaka novému systému upevňoval na vonkajší obvod hlavne, takže vojakom nebránil v streľbe. Avšak tento vynález je pripisovaný aj de Vaubanovmu francúzskemu súčasníkovi, plukovníkovi Martinetovi a zrejme neexistuje jednoznačný dôkaz, že tvorcom tulejového bodáku je práve de Vauban.
Vaubanova literárna činnosť
thumb|Vaubanova socha v Avallone Markíz de Vauban sa spisovaniu akýchkoľvek poznatkov z odboru stavby pevností bránil, pretože zdôrazňoval, že nikdy nepostupoval šablónovito, ale vždy podľa okolností. Napriek tomu v priebehu svojho života napísal niekoľko prác o obliehaní, o obrannej stratégii aj budovaní opevnenia. Celé jeho dielo bolo, kvôli utajeniu, v plnom rozsahu a v dvanástich zväzkoch vydané pod súhrnným názvom Oisivetés de Marechal de Vauban až v roku 1843. Bol tiež autorom národohospodárskej práca s názvom Projet d'une dixme royale (O kráľovom desiatku). Za svojho života precestoval celé Francúzsko a na vlastné oči videl biedu, ktorá sa prejavovala najviac na vidieku.
V tomto spise ďalej kritizoval sociálne nespravodlivý daňový systém a navrhoval zrušiť všetky doterajšie dane a nahradiť ich, okrem niektorých daní spotrebných, jedinou daňou z dôchodku a pozemku spravodlivo rozdelenou pre všetky stavy. Túto daň nazval "kráľovským desiatkom" a mala tvoriť desiaty diel zo všetkých prírodnín (všetkých druhov), z peňažných dôchodkov, priemyselných výrobkov a obchodných podnikov. Jeho kniha ďalej hlásala, že všetci majú rovnaký nárok na rovnakú priazeň a podporu a práve nižšia, utláčaná trieda, je základom spoločenskej organizácie v štáte. Vláde ukladal za cieľ blahobyt všetkých stavov. Úrady sa však tento literárny počin snažili potlačiť a markíz de Vauban upadol do nemilosti ako kráľa, tak patriciátu aj kléru.
Renomé
Do dnešných dní patrí de Vaubanove meno vo Francúzsku k najpoužívanejším názvom ulíc, námestí, prírodných lokalít, hotelov, reštaurácií, kín atď. Dodnes je možné zhliadnuť de Vaubanov kenotaf v parížskej Invalidovni, alebo jeho zámok Bazoches-du-Morvan. Vaubanovmu dielu a pamiatke venuje svoju pozornosť aj rad múzeí. To najdôležitejšie stojí v jeho rodnej obci Saint-Léger-Vauban (La maison Vauban), to najslávnejšie potom v pevnosti Neuf-Brisach.
Poznámky
<references group="pozn." />
Všeobecná biológia
Všeobecná biológia je biologický výskum všeobecných vlastností živých sústav, napr. tvaru, funkcie, vývoja, fyzikálnych vlastností, dedičnosti ap. Všeobecná biológia zahŕňa poznatky všetkých biologických odborov. Zaoberá sa vývojom organizmov z individuálneho (ontologický vývoj) i historického (fylogenetický vývoj) hľadiska. Predmetom jej skúmania sú organizmy od najjednoduchších foriem (vírusy), potom rastliny, živočíchy až po človeka.
Guerquesalles
Guerquesalles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Biologizmus
Biologizmus je prístup (najmä smer v sociológii), ktorý redukuje dianie (vo svete, poznávanie, spoločenské dianie, život človeka) na biologické procesy alebo funkcie biologických procesov.
Predstavitelia biologizmu: Nietzsche, Ernst Mach, Avenarius, Vaihinger, Bergson, Uexkll, Ludovici, Mller-Freienfels, pragmatisti,...
La Meilleraye-de-Bretagne
La Meilleraye-de-Bretagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Scorpion’s WinCheater
Cheater 2000
Verzia, ktorá mala byť prelomová a mala obsahovať veľké množstvo funkcií. Nikdy ale nebola zverejnená, kvôli začiatku práce na Scorpion's WinCheater 1.
Scorpion's WinCheater 1
Po túto verziu bol program určený pre MS-DOS. Na operačnom systéme Windows šiel ťažko spustiť, preto bolo potrebné Cheater úplne prerobiť. 15. mája 2002 vyšla prvá verzia Scorpion's WinCheateru, ktorá bola kompatibilná s Windows, obsahovala moderné rozhranie a podporovala systém skinov, pomocou ktorých bolo možné meniť vzhľad programu. Vytvoreniu WinCheateru predchádzalo vytvorenie dvoch aplikácií - SkinEditoru (program pre vytváranie skinov) a ScoEditoru (neverejná aplikácia určená k editácii databáz WinCheateru).
Scorpion's WinCheater začal podporovať nový systém databáz - oproti DOSovému predchodcovi si bolo možné vybrať, ktoré databázy v programe užívateľ chce a ktoré nie. Updaty databáz začali vychádzať pravidelne každý mesiac. V tom čase program obsahoval:
Scorpion's WinCheater 2
Druhá generácia programu vyšla v máji 2003. Priniesla nový systém databáz, rýchlejšie načítanie, lepšiu podporu skinov, vylepšený fullscreen a tlač, možnosť ukladania textov z databázy. Zvýšil sa aj samotný počet databáz, pribudli napríklad Recenzie hier, Poviedky, Vtipné obrázky, X-Box cheaty, Internetové odkazy, Citáty a múdrosti, Filmy a iné. Scorpion's WinCheater 2 je stále k dispozícii, a to vo verzii 2.07, každý mesiac prebiehajú updaty všetkých hlavných a väčšiny bonusových databáz. Databáza Cheaty obsahuje cez 5200 položiek, Návody cez 1700, v bonusovej knižnici SongBook je takmer 3000 albumov s textami piesní. To robí z programu Scorpion's WinCheater jeden z celosvetovo najväčších takto zameraných databázových programov. Od verzie 2.07 je WinCheater kompatibilný s Windows Vista. Program taktiež obsahuje veľa skrytých vtipov na pobavenie, tzv. „easter eggov“. Napríklad ak užívateľ vo WinCheatri klikne ľavým tlačidlom myši na ľavé oko škorpióna a pravým tlačidlom myši na pravé oko škorpióna, zobrazia sa fotografie Jána Svatoša a Ing. Miroslava Mouchy. V programe sa taktiež nachádza jedna tajná funkcia.
Ukončenie projektu a práce na novej verzii
V apríli 2009 bolo oznámené ukončenie projektu Scorpion's WinCheater 2 (dodnes však vychádzajú nepravidelné aktualizácie databáz). Zároveň boli oficiálne potvrdené práce na Scorpions WinCheater 3, ktoré však boli znova ukončené.
Scorpion's Cheater Online
Ide o online verziu databázy Cheaty a Návody. Projekt vznikol v spolupráci s herným serverom Doupe.cz.
Škandály
Scorpion's WinCheater 2 sprevádzalo kvôli svojej popularite množstvo škandálov. Najväčším problémom sú ľudia, ktorí z jeho databáz kradnú texty a publikujú ich na svojich webových stránkach alebo vlastných databázach. Veľa prispievateľov návodov taktiež niekoľkokrát zaslalo návod, ktorý nebol ich. V roku 2004 sa veľa hovorilo o ScoEditore, neverejnom programe pre úpravu knižníc, ktorý sa niekoľko ľudí snažilo získať, čo sa im aj podarilo. V súčasnej dobe už nie je okolo editoru taký ruch, na internete sa ale objavilo niekoľko neoficiálnych a takmer nefunkčných editorov, pomocou ktorých by malo byť údajne možné databázy upravovať. Veľa ľudí tvrdilo, že by Scorpion's Software mal vydať verejný editor databáz a tým by predišiel problémom s editorom. Preto bola vydaná odľahčená verzia editoru pod názvom Scorpion's RTF Editor, v ktorej sa dal text upraviť do formátu v akom mal neskôr vyzerať v programe.
Suchý vrch (prírodná rezervácia)
Suchý vrch je prírodná rezervácia ev. č. 1305 približne severozápadne od mesta Vrbno pod Pradědem v okrese Bruntál. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Jeseníky.
Ochrana
Dôvodom je ochrana morfologicky výrazných kremencových skál s kamennými morami, prirodzených lesných ekosystémov, ktoré sa vyvinuli v týchto extrémnych podmienkach, a významného paleontologického náleziska. Priestor rezervácie zahŕňa vrchol a významnú časť svahov rovnomenného vrchu o nadmorskej výške 943 metrov, spadajúceho do pohoria Hrubý Jeseník.
Jasov
Jasov (v minulosti Jasov a Jasovský Podzámok (Podhradie),, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. Pre obyvateľov i návštevníkov obce poskytuje príjemné prostredie pre život i poznávanie histórie a prírodných krás.
Národnostné zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Národnostné zloženie v minulosti
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001:
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1991:
Sčítanie obyvateľstva v roku 1930:
Materinský jazyk
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Materinským jazykom sa rozumie reč, ktorou s obyvateľom hovorili rodičia.
Úradný jazyk
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Náboženské zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011
Školstvo
V obci sa nachádza základná škola a dve materské školy.
Doprava
Do obce jazdí cez pracovné dni autobus spoločnosti Slovenská autobusová doprava (SAD). Do 2. februára 2003 tu jazdil osobný vlak na regionálnej trati:
Habloville
Habloville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vyšné Bielovodské Žabie pleso
Vyšné Bielovodské Žabie pleso (iné názvy: Vyšné Žabie pleso, Vyšné bielovodské Žabie pleso, Vyšné Žabie pleso bielovodské, nesprávne Vyšné Žabie pleso bialčanské;, , ) je pleso v Bielovodskej doline v hornej časti Žabej doliny (bielovodskej), povyše Nižného Bielovodského Žabieho plesa vo Vysokých Tatrách. Nad plesom dominuje Veľký Žabí štít, Mlynár, Žabí mních. K plesu nevedie turistický chodník.
Názov
Názov pochádza od zlatokopov, ktorí vo svojich predstavách oživili Žabiu dolinu čarodejnými žabami, ktoré sedia na pokladoch. V doline sú dve plesá – Nižné Bielovodské Žabie pleso a Vyšné Bielovodské Žabie pleso.
Rozmery a poloha
Má rozlohu, hĺbku a nachádza sa v nadmorskej výške ,  niektoré pramene uvádzajú  v hornej časti Žabej Bielovodskej doliny.
Na druhej strane horského hrebeňa Sedem Granátov, ktorý tvorí štátnu hranicu s Poľskom je poľská časť Bielovodskej doliny. Na jej dne sú tri najväčšie plesá vo Vysokých Tatrách Wielki Staw Polski v Doline Roztoki, Morskie Oko a Czarny Staw pod Rysami v Doline Rybiego Potoku.
Externé odkazy
náhľad|vľavo|Vyšné bielovodské Žabie pleso a [[Nižné Bielovodské Žabie pleso|Nižné bielovodské Žabie pleso]]
Živá hmota
Živá hmota alebo v niektorých kontextoch bioplazma je opak neživej hmoty, čiže hmota, ktorá má schopnosť samoorganizácie, ako aj zachovania a rozmnožovania stavu vyššieho poriadku (pozri aj život). Vyskytuje sa prevažne v podobe buniek a má iné chemické zloženie ako neživá hmota.
Z chemického hľadiska nie je bioplazma ani jednotná látka ani jednotná zmes: obsahuje okrem vody prvky, anorganické zlúčeniny a organické látky (bielkoviny, nukleové kyseliny, tuky a cukry).
Na úrovni prvkov sa živá hmota skladá z tzv. biogénnych prvkov, najmä zo šiestich nekovových prvkov: uhlík, vodík, kyslík, dusík, fosfor a síra (tzv. primárne biogénne prvky); z týchto sa tvoria zlúčeniny, ktoré sa v neživej prírode nevyskytujú: bielkoviny, cukry, tuky a kyseliny bunkového jadra. Tieto štyri druhy organických zlúčenín najzreteľnejšie odlišujú z chemickej stránky živú a neživú hmotu.
Pri fyzikálnom pohľade je bioplazma koloidný systém, ktorý sa skladá s koloidných častíc (micel a makromolekúl), pričom ako rozpúšťajúci (disperzný) prostriedok je tu voda.
Z morfologického hľadiska sa bioplazma vyskytuje v dvoch hlavných formách: v bunkovej forme (bunky) a nebunkovej forme (vírusy, bakteriofágy, L-formy baktérií a riketsie)
Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj
Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD z angl. Organisation for Economic Co-operation and Development) je medzivládna organizácia 38 ekonomicky najrozvinutejších štátov sveta, ktoré prijali princípy demokracie a trhovej ekonomiky. OECD vznikla v roku 1961 (zakladajúci dokument bol podpísaný 14. decembra 1960) transformáciou Organizácie pre európsku hospodársku spoluprácu (OEEC, Organisation for European Economic Co-operation), ktorá bola pôvodne zriadená v roku 1948 na administráciu povojnového Marshallovho plánu. Slovensko sa členom OECD stalo v decembri v roku 2000.
Ciele
OECD koordinuje ekonomickú a sociálno-politickú spoluprácu členských štátov, sprostredkuje nové investície a presadzuje liberalizáciu medzinárodného obchodu. Cieľom OECD je napomáhať k ďalšiemu ekonomickému rozvoju, potlačovaniu nezamestnanosti, stabilizácii a rozvoju medzinárodných finančných trhov.
Oheb (prírodná rezervácia)
Oheb je prírodná rezervácia ev. č. 288 neďaleko mesta Seč v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Železné hory.
Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj
Ciele
Medzi hlavné orgány OECD patrí rada, zložená z ministrov ako zástupcov členských štátov, ďalej výkonný výbor, sekretariát v čele s generálnym tajomníkom a niekoľko odborných komisií.
Oheb (prírodná rezervácia)
Ochrana
Dôvodom ochrany je zachovanie prirodzených podhorských suťových lesov, reliktných bôrov a acidofilných bikových bučín. Jedná sa o rozsiahle suťoviská. Na skalných stanovištiach sa nachádzajú hniezdiská výra skalného. Je to tiež významné malakologické nálezisko.
Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj
Ciele
Sídlom sekretariátu OECD je Château de la Muette v Paríži.
Oheb (prírodná rezervácia)
Ochrana
thumb|Prírodná rezervácia Oheb
Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj
Členské štáty
Ak nie je uvedené inak, ide o zakladajúci štát. Austrália (od 1971), Belgicko, Česko (od 1995), Čile (od 2010), Dánsko, Estónsko (od 2010), Fínsko (od 1969), Francúzsko, Grécko, Holandsko, Island, Izrael (od 2010), Írsko, Japonsko (od 1964), Kanada, Kolumbia (od 2020), Kórejská republika (od 1996), Kostarika (od 2020), Litva (od 2018), Lotyšsko (od 2016), Luxembursko, Maďarsko (od 1996), Mexiko (od 1994), Nemecko, Nový Zéland (od 1973), Nórsko, Poľsko (od 1996), Portugalsko, Rakúsko, Slovensko (od 2000), Slovinsko (od 2010), Spojené kráľovstvo, Spojené štáty, Španielsko, Švajčiarsko, Švédsko, Taliansko, Turecko, (od 2020) Kolumbia.
S OECD spolupracuje Európska komisia, všetky členské štáty EÚ a ďalších takmer 70 štátov.
Ferencvárosi TC-Rail Cargo Budapešť
Ferencvárosi TC-Rail Cargo Budapešť je maďarský ženský hádzanársky klub z Budapešti. Je to jeden zo športových oddielov multi-športového klubu Ferencvárosu TC. Vznikol v roku 1950. Je 11-násobný majster Maďarska a takisto 11-násobný víťaz Maďarského pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie 3 víťazstvá v Pohári víťazov pohárov EHF a jedno v Pohári EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Magyar női kézilabda-bajnokság.
Svojho času v klube pôsobili aj 3 Slovenky, Katarína Harisová, Katarína Mravíková a Lucia Uhráková. Popri nich v klube hrala aj slovenská rodáčka Szandra Zácsiková, ktorá medzičasom získala maďarské štátne občianstvo a stala sa hráčkou maďarskej reprezentácie. Tieto štyri hráčky boli členkami majstrovského kádra Ferencvárosu v sezóne 2006/07.
Úspechy
Maďarská najvyššia súťaž:
Víťaz Maďarského pohára:
Európske súťaže
náhľad|FTC[[Viborg HK (ženy)|Viborg HK v Pohári víťazov pohárov 2010/11]] Liga majstrov EHF:
Pohár víťazov pohárov EHF:
Pohár EHF:
Biskupstvo
Biskupstvo je v kresťanskej cirkvi označenie pre sídlo či úrad alebo hodnosť biskupa.
V katolíckej cirkvi je územie biskupstva označené ako rímskokatolícka diecéza, v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi ako eparchia.
Katolícka cirkev rozlišuje biskupstvo a tzv. titulárne biskupstvo. K biskupstvu náleží diecéza a spája tak titul biskupa s konkrétnym úradom spravujúcim diecézu. K titulárnemu biskupstvu žiadna diecéza neprínaleží a tiež ani jej spravujúci príslušný úrad.
Haleine
Haleine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blaho (pocit)
Blaho sú materiálne a duchovné podmienky nevyhnutné pre existenciu spoločnosti alebo jednotlivca. Blaho je všetko, čo je užitočné, nevyhnutné pre subjekt. Blaho je objektom potrieb človeka, objektom jeho úsilia, cieľom celej jeho činnosti. Blaho je meradlom hodnoty predmetného sveta i cieľavedomej činnosti, ktorou sa ho človek zmocňuje.
Podľa Platóna je blaho najvyšší stupeň v hierarchii univerza.
Kalša
Kalša je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis
Obec Kalša leží na juhovýchodnom úpätí Slanských vrchov v Podslanskej pahorkatine. Katastrálne územie obce má 462 ha. Je takmer bez lesného porastu, v južnej časti prevažujú trvalé trávnaté porasty, v severnej orná pôda. Stred obce leží vo výške Výraznú krajinársku a biologickú hodnotu v území predstavuje dopravná zeleň potoka Trebeľa a jeho prítokov, napr. Ostrý potok.
Vodné plochy
Cez obec preteká potok Trebeľa (staršie Terebľa).
Dejiny
Obec sa vyvinula na území patriacom kláštorom križiakov. V stredoveku patrila miestnym zemepánom, neskôr sa zálohou a predajom dostala do majetku mesta Košice.
Do 14. storočia patrila do Zemplínskej, od 15. do Abovskej stolice.
Doprava
Do obce je možné sa dostať cestnou a železničnou dopravou. Obec ma železničnú stanicu a dve autobusové zástavky. Spojenie funguje v prípade železnice v smeroch Košice - Kalša a smere Kalša - Čierna nad Tisou. V prípade autobusovej dopravy je to smer Kalša - Košice a späť, smer US STEEL Košice, Byšta a späť, Malá Tŕňa a späť.
Mestský okruh číslo 1 (Košice)
Mestský okruh číslo 1 v Košiciach tvorí vnútorný okruh, ktorý ohraničuje historické jadro mesta.