cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čertova stěna-Luč
Čertovy proudy
Čertove prúdy sú brané za normálnych okolností ako naprosto nezjazdné, ale od doby postavenia Lipenskej piehrady sa tu jazdia rôzne preteky vo vodnom slalome alebo len splavovanie rieky, vyžaduje to ovšem zvýšený prietok zariadený Lipenskou priehradou (väčšinou 20–30 m³/s, obvyklý prietok sú pritom 2 m³/s). Využívaná je celá trasa Vltavy od lipenskej hrádze až po Vyšší Brod (a prípadne i ďalej po Vltave). Úsek Čertových prúdov v oblasti Čertova Stěna-Luč je považovaný za jednu z najťažších prirodzených slalomárskych či vodáckych tratí na svete. Uskutočnilo sa tu aj majstrovstvo sveta v raftingu v roku 2004, ktoré se stalo predmetom sváru medzi ochranármi a priaznivcami vodných športov.
Pri rieke je možné nájsť pomníček venovaný vodákovi, ktorý tu v roku 1984 zahynul.
Majstrovstvá sveta v curlingu mužov 2017
Kanada organizovala mužský svetový šampionát 23-krát, naposledy hostila turnaj v roku 2015, v Halifaxe. Samotným Edmonton hostil turnaj v roku 2007. Dejiskom všetkých zápasov bola aréna Northlands Coliseum s kapacitou 16 800 miest, ktorá na turnaji v roku 2007 dosiahla návštevnosť 184 970 divákov.
Kvalifikácia
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku WCF v novembri 2016.
Kalvária (pútnické miesto)
História vzniku kalvárií
Zvesť o Ježišovom ukrižovaní, ako aj samotnom mieste tejto udalosti, sa šírila s novým náboženstvom - kresťanstvom. V priebehu vekov zasiahla do historických tradícií takmer celého sveta. Jeruzalem ale i ostatné miesta tradične spájané s Ježišovým účinkovaním sa stali miestami osobitnej úcty a posvätnosti. Ich význam v kultúrnom svete ovplyvnenom kresťanstvom vzrástol najmä od začiatku 4. storočia po Kr. po tom, ako bolo kresťanstvo v Rímskej ríši v roku 313 Milánskym ediktom cisára Konštantína Veľkého zrovnoprávnené s pôvodným pohanským kultom. Toto prelomové obdobie dodnes v Jeruzaleme pripomína niekoľko stavieb, dobou svojho vzniku siahajúcou do čias prvého kresťanského cisára. Z nich jedna z najvýznamnejších, Bazilika Svätého hrobu, postavená na mieste, ktoré sa spája s evanjeliovou Kalváriou, je dôležitým pútnickým miestom. Najväčší záujem pútnikov tradične prichádza počas veľkonočného obdobia.
left|thumb|250px|Pohľad na [[Kalvária (Banská Štiavnica)|banskoštiavnickú kalváriu na dobovom obrázku]]Už od prapočiatkov nového náboženstva sa kult slávenia Ježišovho zmŕtvychvstania začal šíriť do celého kresťanského sveta. Ako pripomienka tohto kultu vo svete začali vznikať napodobeniny Božieho hrobu, z ktorých najstaršie sa objavili v 9. storočí. Súčasne nastal veľký rozmach výtvarného stvárňovania Ježišovho umučenia a smrti. Pašiové udalosti sa časom premietli do živého predvádzania, ktorého dej sa odohrával na pozadí kulís navodzujúcich dojem historickej izraelskej krajiny.
Časom prichádzalo k snahám o napodobenie celej historickej Via Dolorosa (Bolestnej cesty). V domácich podmienkach sa začali vytvárať exteriérové zastavenia čím veriaci získavali možnosť nasledovať Krista na jeho ceste utrpenia a rozjímať nad zmyslom jeho nesmiernej obety na kríži. To bola pôvodná myšlienka, ktorá viedla k zrodu kalvárií a krížových ciest a ktorá mala korene v duchovnej literatúre a zvestiach pútnikov zo Svätej zeme, prinášajúcich do našich končín očité svedectvá.
Do Svätej zeme prúdili zástupy státisícov veriacich, ktorí netúžili po inom ako osobne prejsť cestou, ktorou podľa tradície kráčal i sám Ježiš Kristus. Po ovládnutí Svätej zeme moslimami boli tieto aktivity utlmené a pokračovali až s príchodom františkánov do Jeruzalema v roku 1342.
O počiatkoch výstavby kalvárií na Slovensku možno hovoriť od druhej polovice 17. a prvej polovice 18. storočia. Na ich rozširovaní malo významný podiel pôsobenie kresťanských rádov (najmä františkánov a jezuitov) či proces rekatolizácie. Okrem duchovného hľadiska sa stali dôležitými i z architektonicko-umeleckého aspektu - významne obohatili zastúpenie drobných religióznych architektonických prvkov v krajine - kaplniek, Božích múk, prícestných krížov, skulptúr svätých či morových stĺpov.
Predpokladá sa, že prvá a jedna z najvýznamnejších kalvárií na Slovensku vznikla v roku 1694 v niekdajšom Prešporku,
right|thumb|250px|Ojedinelé súsošie Snímanie z kríža na kalvárii v [[Kalvária (Hlohovec)|Hlohovci pochádza z r. 1742]]Zo slohového hľadiska najpočetnejšie zastúpenie majú kalvárie barokové a klasicistické. Sú charakteristické svojím poňatím ako veľkoryso koncipovaného rozsiahleho architektonicko-krajinárskeho komplexu. V ich stvárnení nachádzame spojenie viacerých umeleckých a remeselných odvetví (staviteľstva, sochárstva, maliarstva, umeleckého kováčstva a pod.). Výsledkom je reprezentatívne umelecké dielo, v ktorom sa odráža vnímanie krajiny ako otvoreného sakrálneho priestoru. Najčastejšie ich nachádzame na prirodzenej prírodnej vyvýšenine (kalvársky vrch). Na vrchol so súsoším Ukrižovania vedie cesta s jednotlivými zastaveniami. Návštevník tak v presne určenom slede (v dejovej a časovej kontinuite) prechádza okolo každého zastavenia, ktoré ho znázorneným výjavom naratívne a plynulou dejovosťou vtiahne do udalostí spred dvetisíc rokov. Zastavenia kalvárskej cesty môžu mať rôzne prevedenie - od sôch a krížov cez umelé jaskyne (grotty) či jednoduché murované alebo drevené pilieriky až po zastavenia v tvare kaplniek obsahujúcich sochárske alebo maliarske stvárnenie výjavu. Súčasťou kalvárií sú neraz aj ďalšie architektonické prvky, napr. niekoľko kostolov (najčastejšie tzv. Dolný a Horný), kaplnky Svätých schodov (kalvárie v Banskej Štiavnici, Prešove a Košiciach), Boží hrob (kalvária v Komjaticiach, v Banskej Bystrici) či kaplnky s hrobkami významných mecénov alebo rodov (kalvária v Hlohovci).
Tvorcovia kalvárií
Z hľadiska autorstva kalvárií sme nútení sa uspokojiť s faktom, že kalvárie sú dielami anonymných tvorcov. V dostupných dobových dokumentoch týkajúcich sa vzniku tej-ktorej kalvárie takmer výlučne sa objavujú iba mená donátorov a fundátorov, ktorí ich dali postaviť; mená samotných autorov (umelcov) tieto dokumentu neudávajú. To platí pri kalváriách rôzneho druhu, významu či kvality prevedenia. Dôležitý je objednávateľ, ktorý je v tomto prípade považovaný za tvorcu; dokladajú to aj votívne nápisy na stĺpoch, kaplnkách či sochách vyjadrené slovami „dal postaviť“, „venoval“, „vztýčil“ a pod. Dôležitý je, pokiaľ je uvedený, rok vzniku, čo nám lepšie umožňuje dané dielo aspoň rámcovo zaradiť do slohového či historického obdobia, v ktorom vzniklo.
Marchezais
Marchezais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kalvária (pútnické miesto)
Tvorcovia kalvárií
left|thumb|250px|Kaplnka Panny Márie Snežnej na [[Kalvária (Bratislava I)|prešporskej kalvárii od I. Feiglera st. z r. 1824 na dobovej pohľadnici]]Pri skúmaní kvality umeleckého prevedenia diela väčšinou prichádzame k záveru, že autori neprekročili priemernú remeselnú úroveň. O vyššej forme umeleckého stvárnenia môžeme hovoriť v prípade výpravnejších kalvárskych súborov. Úplne výnimočný je z pohľadu autorstva súbor kalvárie v Banskej Štiavnici, kde sa skúmaním archívnych dokumentov podarilo potvrdiť účasť dvoch významných umelcov svojej doby - maliara Antona Schmidta (1713 - 1773) a sochára Dionýza Stanetiho (1710 - 1767) na realizácii jej výzdoby.
Marchezais
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kalvária (pútnické miesto)
Tvorcovia kalvárií
Iným autorom, známym podľa mena, podieľajúcim sa na realizácii dnes už zaniknutej kalvárie v Bratislave (staršej z oboch tunajších kalvárií), bol architekt a staviteľ Ignác Feigler st. (1791 - 1847), ktorý v roku 1824 projektoval a postavil Kaplnku Panny Márie Snežnej, ako vrcholový sakrálny objekt kalvárie (v r. 1943 - 1948 ju nahradil dnešný kostol rovnakého zasvätenia).
Givry (Yonne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kalvária (pútnické miesto)
Tvorcovia kalvárií
Vo všeobecnosti základnými zdrojmi financovania boli zbierky. Išlo predovšetkým o verejné zbierky medzi veriacimi. Takmer všetky kalvárie, ktoré vznikli v 18. storočí, boli postavené z milodarov veľkého množstva ľudí, čo ich vlastne robí kolektívnym dielom. Darcami boli ľudia bez ohľadu na spoločenské postavenie či majetkové pomery. Prispievali jednoduchí vidiečania, mešťania, príslušníci aristokracie ba v nejednom prípade prispel i panovník. Zvláštnym prípadom je vznik kalvárie (súsošia) Ukrižovania v Modre (pri cintoríne), ktoré bolo financované z pokút udelených nekatolíkom.
Stavebné a umelecko-remeselné realizácie kalvárií
Pre stavbu kalvárie bol dôležitý výber miesta, na ktorom mali vzniknúť. V drvivej väčšine išlo o miesta na doďaleka viditeľnom kopci. Vďaka tomu prvé kalvárie predstavované súborom jednoduchých zastavení vo forme krížov a stavbou vrcholového kostola (veľkosťou však skôr pripomínajúceho kaplnku) dominovali širokému okoliu, pretože pôvodne boli tieto vrchy väčšinou nezalesnené. Zámerom ich tvorcov bolo v čo najväčšej miere napodobniť sväté miesta v Jeruzaleme aj s jeho krajinnou topografiou. Nezanedbateľným faktorom bola tiež členitosť terénu. Pri prudšom sklone boli zastavenia umiestňované popri kľukato sa vinúcom chodníku, pri miernejšom stúpaní chodník smeroval priamo na vrchol ku krížu s Ukrižovaným.
Givry (Yonne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kalvária (pútnické miesto)
Stavebné a umelecko-remeselné realizácie kalvárií
Na zdôraznenie duchovného prežitku a vyvolania patričnej citovej odozvy boli skupiny vrcholových krížov častokrát vztyčované na stavebne upravené miesto vo forme vyvýšeniny, príp. pódia (kalvárie v Modre, Komjaticiach). Pódiovo riešené kalvárie boli vo väčšej miere vytvárané na nížinatých územiach.
Givry (Yonne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jüri Ratas
Jüri Ratas (* 2. júl 1978, Tallinn, Estónsko) je estónsky politik, líder Estónskej strany stredu a v období od 23. novembra 2016 do 26. januára 2021 estónsky premiér.
Kariéra
Vyštudoval ekonómiu na Tallinskej technickej univerzite a právo na univerzite v Tartu. Po dvoch kratších obdobiach vo funkcii zástupcu starostu pôsobil v rokoch 2005 až 2007 ako starosta Tallinnu. V tom čase inicioval program Európske zelené mesto, v meste bola zahájená rekonštrukcia škôl a bola vybudovaná výpadovka na Tartu. Už od volieb v roku 2007 bol podpredsedom parlamentu. Keď v roku 2015 opäť obhájil svoj poslanecký mandát, bol znovu potvrdený aj do funkcie druhého parlamentného podpredsedu. Funkciu potom vykonával až do vymenovania premiérom.
Kalvária (pútnické miesto)
Zastavenia
right|thumb|250px|Kaplnky zastavení na kalvárii v [[Strekov|Strekove (okr. Nové Zámky)]]Zastavenia na kalvárii (krížovej ceste) sú jej základným ideovým prvkom. Každé zo zastavení tvorí v správnom poradí jednu z epizód pašiového príbehu a návštevník prechádzaním okolo každého z nich spontánne spoluvytvára dejovú a časovú kontinuitu tohto príbehu. Na citový účinok pútnika malo okrem scén z hľadiska tematického a chronologického nezanedbateľný vplyv aj umelecké prevedenie kalvárskych zastavení. Prvé zastavenia vo forme jednoduchých stél niesli na plechu maľované výjavy. Z pôvodných vyhotovení sa však nezachovali takmer žiadne. V súvislosti s vývojom umeleckého slohu a snahou vytvárať výpravnejšie súbory sa neskôr uplatňovali sochársky a reliéfne stvárnené scény, ktoré svojou priestorovou dispozíciou lepšie spĺňali požiadavku realistického, živého pôsobenia na diváka. Na kalváriách tak najmä v priebehu 19. storočia vznikali zastavenia v podobe malých štíhlych kaplniek neoslohového prevedenia s výklenkami a nikami, do ktorých boli umiestňované maľované alebo reliéfne stvárnené výjavy. Kvôli ich ochrane pred poškodením či odcudzením boli často chránené umelecky kovanými mrežami či drevenými okenicami.
Jüri Ratas
Premiér Estónska
5. novembra 2016 sa stal iba druhým lídrom Estónskej strany stredu, ktorú do tej doby viedol štvrť storočie Edgar Savisaar. Za jeho éry „centristi“ podpísali aj zmluvu o spolupráci s Jednotným Ruskom. Savisaarovo rozhodnutie neuchádzať sa znovu o predsedníctvo strany bolo kľúčovým momentom pre ustanovenie vládnej koalície v zložení so Stranou stredu, keďže kremeľská väzba predtým zapojenie Strany stredu do vládnej koalície znemožňovala. Jeho nástupca Ratas navyše zdôraznil, že „centristi“ nemôžu s Moskvou spolupracovať, kým Rusko nezačne opäť rešpektovať medzinárodné právo.
Kalvária (pútnické miesto)
Zastavenia
Umelecky a sakrálne najhodnotnejšie sú zastavenia vo forme malých umelých jaskýň (grott) alebo väčších kaplniek, ktoré, vďaka svojím rozmerom, dovoľovali v nich tvorcom umiestňovať i väčšie skulptúry alebo skupiny sôch. Tak vznikali pozoruhodné kalvárske zastavenia kde sú sochy v mierne podživotnej veľkosti zakomponované do kulisovito riešených priestorov (často s iluzívnou výmaľbou) a naaranžované do efektných javiskových výjavov. Divák má tak dojem, že sa pred jeho zrakom odohráva podmaňujúca divadelná scéna. Príkladom takto poňatých zastavení je známa kalvária v Marianke pri Bratislave.
Jüri Ratas
Premiér Estónska
Keď potom padla vláda Taaviho Roivasa a sociálni demokrati a konzervatívci z nej odišli, zložili vládnu koalíciu so Stranou stredu. Kabinet získal dôveru parlamentu prevahou 53 hlasov proti 33, následne nato 23. novembra 2016 menovala prezidentka Kersti Kaljulaidová vládu na čele s premiérom Ratasom.
3. marca 2019 voľby do parlamentu vyhrala liberálna Estónska reformná strana (ER) so ziskom 28,8 percenta odovzdaných hlasov. Na druhom mieste s 23 percentami hlasov skončila Ratasova Estónska strana stredu (EK) a na treťom mieste pravicovo-populistická strana EKRE. Prezidentka Kaljuaidová poverila predsedníčku Kaju Kallasovú zostavením vlády. Kallasová dostala 14 dní na to, aby predstavila zákonodarcom svoj návrh, ako by mala vláda vyzerať. Keďže sa jej však vládu vytvoriť nepodarilo, následne dostal toto poverenie Ratas. Ten sa prekvapivo dohodol na vytvorení vládnej trojkoalície so zmienenou pravicovo-populistickou EKRE a tiež konzervatívnou stranou Isamaa (Vlasť), pričom v 101 – člennom estónskom parlamente (Riigikogu) obsadila trojkoalícia celkovo 56 kresiel.
Kalvária (pútnické miesto)
Zastavenia
Niektoré kalvárie na Slovensku sú okrem tradičných kaplniek či pilierov zastavení a vrcholovej skupiny Ukrižovania doplnené ďalšími stavebnými súčasťami. Ich funkciou je doplniť dej o celý priebeh udalostí súvisiacich s Ježišovým ukrižovaním. Tak na kalváriách nachádzame kaplnky Božieho hrobu, Ježišovho väzenia v Pilátovej vládnej budove, kaplnky Svätých schodov a i.
Výjavy zastavení
V súčasnosti je ustálený počet zastavení - štrnásť. Podľa tradície tento počet má symbolizovať, že Kristus sa na svojej ceste na Golgotu štrnásťkrát zastavil. Z tohto počtu deväť má biblické doloženie a päť sa opiera o cirkevnú tradíciu. V období vrcholného stredoveku sa pritom pašiový dej rozrastal a obohacoval o viaceré epizodické scény, ktoré sú však v súčasnosti považované za vedľajšiu dejovú líniu. Dnešný sled zastavení krížovej cesty už nekladie dôraz na celok pašií, začínajúcich príbehom v Getsemanskej záhrade, ale na udalosti, ktoré nasledovali po vyrieknutí trestu, teda nesenie kríža z Pilátovho domu na Golgotu až po vyvrcholenie deja samotným ukrižovaním.
Stabilizovaný program štrnástich zastavení mal za následok uniformitu výjavov čím sa jednotlivé kalvárie a krížové cesty líšia len stvárnením a umeleckým prevedením. Na Slovensku však existujú i kalvárie s iným počtom zastavení (menším i väčším). Častejšie sa však stretávame s rozsiahlejším programom s väčším počtom zastavení. Napr. naša najznámejšia kalvária v Banskej Štiavnici obsahuje okrem dvoch kostolov, budovy Svätých schodov, Svätého hrobu a budovy Ecce homo až sedemnásť kaplniek so zastaveniami krížovej cesty. Pozoruhodná je aj kalvária Solka v Nitrianskom Pravne kde sa v trojradovom usporiadaní okrem štrnástich zastavení objavujú ešte dva kostoly a osem ďalších zastavení s pašiovými výjavmi staršej tradície.
Skupiny Ukrižovania
Z ideového hľadiska ústredným prvkom ako aj obsahovým vyvrcholením každej kalvárie je skupina Ukrižovania (vrcholových krížov). Jej umiestnenie býva rôzne - v interiéri záverovej kaplnky, v jej blízkosti alebo, a to najčastejšie, na voľnom priestranstve.
right|thumb|250px|Skupina Golgoty v drevenom [[Kostol svätého Františka z Assisi (Hervartov)|Kostole svätého Františka z Assisi v Hervartove]]Má zaužívané a presne určené ikonografické stvárnenie. Najjednoduchší typ má podobu kríža iba s ukrižovaným Ježišom Kristom (prevedeným plasticky alebo v podobe maľby na plechu) alebo troch krížov často vztýčených na malej umelej vyvýšenine. Pod krížom je často umiestnená socha Panny Márie.
Častejšie sa však vyskytuje viacfigurálne prevedenie. K ukrižovanému Kristovi doplnenému krížmi s popravenými lotrami (po Kristovej pravici socha „dobrého“ lotra Dismasa a po ľavici „zlého“ lotra Gesmasa) sa pridávajú ďalšie sprievodné postavy. Vždy ide o postavy Panny Márie (po pravej ruke Ježiša), svätého Jána apoštola (po ľavej ruke) a svätej Márie Magdalény (pri päte Kristovho kríža). Na niektorých kalváriách nachádzame iba Máriu a Jána alebo samotnú Pannu Máriu (Špačince, Kátlovce), samotnú Máriu Magdalénu (Šaštín), ale väčšinou všetky tri postavy. Sprievodné postavy sú stvárnené takmer vždy ako sochy a to aj v prípade, keď sú ukrižovaní namaľovaní na plechu. Pri sochárskom vyhotovení skupiny Ukrižovaných ide o zaužívaný typ osovej kompozície, pričom kým kríž Ježiša Krista je z hranolových brvien, kríže lotrov bývajú väčšinou guľatinové. Presne dané je aj fyziognomické stvárnenie jednotlivých postáv - hlava Ježiža sa nakláňa doprava dolu, hlava Dismasa je otočená smerom k Ježišovi, Gesmas odvracia tvár od Krista. Pohľady Panny Márie a Jána v adorujúcom postoji väčšinou smerujú k Ježišovi; Mária Magdaléna objíma kríž s Ukrižovaným alebo pred ním kľačí.
Príklady výtvarných kompozícií skupín s Ukrižovaným
Nezriedka nachádzame skupinu Ukrižovania okrem spomenutých postáv doplnenú o sochy ďalších svätých - napr. svätého Petra (Jablonica), svätej Veroniky (Nový Život - Eliášovce).
Stavebná rôznorodosť kalvárií na Slovensku
Najtradičnejším a najviac rozšíreným typom kalvárie je realizácia s vzostupne rozmiestnenými zastaveniami a vrcholovou skupinou Ukrižovania. Na Slovensku nachádzame dva spôsoby usporiadania zastavení. Vzhľadom na vyšší a párny počet zastavení sa okrem jednoradového usporiadania s terénu sa prispôsobujúcim sledom zastavení vyskytujú i usporiadania s dvoma radmi po sedem zastavení. Toto rozmiestnenie sa veľmi často vyskytuje na rovinách príp. na miernych kopcoch.
left|thumb|250px|Súsošie Ukrižovania pri Kostole svätej Kataríny Alexandrijskej v [[Dechtice|Dechticiach]]Pomerne často sa vyskytuje typ, kde sú zastavenia rozostavené okolo kostola, príp. po obvode jeho areálu vymedzeného ohradným múrom (kalvárie v Báči, Dolných Orešanoch, Kútoch, Pružine či vo Veľkých Úľanoch).
Samostatnú skupinu tvoria kalvárie situované na umelo navýšených pahorkoch, napr. (Diakovce, Skalica, Špačince). Do tejto skupiny môžeme zaradiť aj atypické i stavebne náročnejšie riešenie, kde k vrcholovej skupine Ukrižovania na vrchole umelého kopca vedie špirálovito stúpajúci chodník so zastaveniami (kalvária v Dvoroch nad Žitavou. V Topoľčanoch zastavenia umiestnili na stavebne upravenej rampe.
Inou skupinou sú kalvárie tvoriace súčasti cintorínov (Hlohovec, Trstín, Jablonica).
Zaujímavými a v našich končinách nezvyčajne architektonicky riešenými kalváriami sú kalvárie v Nových Zámkoch, kde jej stavitelia využili bastión zaniknutého mestského opevnenia a v Bíni kde ju umiestnili do priestoru priekopy niekdajšieho zemného valu.
Medzi kalvárie zaraďujeme aj samostatné súsošia so skupinou Ukrižovania v intravilánoch obcí, predovšetkým pri kostoloch. Často sú sochy umiestňované na spoločné podstavce, najčastejšie trojité (Dechtice, Dolné Dubové, Chtelnica, Čachtice).
Význam kalvárií
Kalvárie majú predovšetkým duchovný význam. Sú sakrálnym priestorom obohacujúcim spirituálny prežitok návštevníka. Ten je ešte umocnený symbiózou architektúry kalvárií s okolitou prírodnou krajinou. Tým utvárajú dokonalú harmóniu spojenia ducha človeka a hmoty prírody. Vzhľadom k svojmu umiestneniu v nejednom prípade sú ideálnym miestom na panoramatické výhľady do okolia.
Viaceré z kalvárií sú významnými pútnickými miestami, na ktorých sa konajú pravidelné alebo príležitostné púte.
Kalvárie tvoria neoddeliteľnú súčasť obrazu kultúrnej krajiny a historických krajinných štruktúr. Z toho vyplýva, že nezastupiteľné miesto kalvárií je v ich vnímaní ako historických pamiatok reprezentujúcich kultúrny vývin národa. Sú dokumentom a svedectvom duchovného a umelecko-historického odkazu našich predkov. Zo stavebno-historického hľadiska boli najvýznamnejšie z nich vyhlásené za kultúrne pamiatky. Na Slovensku je podľa Ústredného zoznamu pamiatkovéo fondu registrovaných dvadsaťšesť kalvárií označených ako národná kultúrna pamiatka - (Banská Bystrica, Banská Štiavnica, Bardejov, Báč, Bobrov, Dvory nad Žitavou, Humenné, Kláštor pod Znievom, Komjatice, Košice, Močenok, Modrý Kameň, Nitra, Nitrianske Pravno, Nové Zámky, Považská Bystrica, Prešov, Pružina, Rožňava, Senec, Stará Turá, Topoľčany, Trnava, Veľké Úľany, Zákamenné, Zlaté Moravce).
Margon (Eure-et-Loir)
Margon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bál az Operában
Bál az Operában je tretí štúdiový album, ktorý v roku 1984 vydalo hudobné vydavateľstvo Hungaroton maďarskej pop rockovej skupine KFT.
Zoznam skladieb
Autorom skladieb je skupina KFT.
Zákľuky
Zákľuky môže byť:
Zoznam piesní Daniela Heviera
Toto je zoznam textov piesní ktoré napísal básnik, prozaik, spisovateľ, dramatik, scenárista a textár Daniel Hevier.
Zoznam
(h: ) – doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Viliam Chlebo
Viliam Chlebo (* 22. september 1955, Karlove Vary) je slovenský nábytkový a interiérový dizajnér.
Životopis
V rokoch 19701974 absolvoval štúdium na Strednej priemyselnej škole drevárskej v Spišskej Novej Vsi, odbor Konštrukcia a tvorba nábytku a interiéru. V rokoch 19741979 pracoval vo Výskumnom a vývojovom ústave drevárskeho a nábytkárskeho priemyslu v Bratislave. V rokoch 19791990 pracoval vo Výskumnom ústave miestneho hospodárstva v Bratislave.
Od roku 1990 má vlastný ateliér, Viliam Chlebo – N.I.D. ŠTÚDIO v Bratislave.
Dielo
Od roku 1990 pracuje vo vlastnom ateliéri a venuje sa interiérovému dizajnu. V rokoch 19921998 bol členom Združenia architektov ZIKURAT – Čech – Hámoš – Chlebo, kde v spoluautorstve vytvoril množstvo interiérov na Slovensku i v zahraničí. náhľad|273x273bod|Kreslo T 2407
Odborné referencie
Viliam Chlebo získal od roku 1979 desiatky najvyšších ocenení za dizajn prevažne sedacieho nábytku na Predajných výstavách spotrebného tovaru v Brne. Medzi najvýznamnejšie ocenenia patria Vynikajúci výrobok roku, Vybrané pre CID a Krištáľový ihlan, ktoré udeľoval IPD – Inštitút priemyselného designu Praha.
Jeho kreslá T2403 a T2407 sa nachádzajú v zbierkach Uměleckoprůmyslového musea v Prahe v štúdijnom depozite nábytku 20. storočia na zámku Kamenice nad Lípou. Kreslo T2403 je tiež v zbierkach nábytku Slovenského múzea dizajnu v Bratislave.
Jednou z posledných cien je 2. cena Designbloku v kategórii Nejlepší nábytek, za dizajn kresla T2407 pôvodne navrhnutého v roku 1979 s úpravou čalúnenia architektom Karlom Pragerom. Kreslo bolo použité pre zariadenie dostavby Nádodného divadla v Prahe. Kreslo T2407 firma NANOVO z Prahy po 42 rokoch znovu zaradila do výroby.
Klimáček
Klimáček je slovenské priezvisko.
Generálny tajomník Ústredného výboru Komunistickej strany Číny
náhľad|[[Si Ťin-pching - 11. generálny tajomník Ústredného výboru Komunistickej strany Číny]] Generálny tajomník Ústredného výboru Komunistickej strany Číny (čínština: 中国共产党中央委员会总书记) je hlava Sekretariátu Ústredného výboru, oficiálne najvyšším predstaviteľom Komunistickej strany Číny a zároveň vedúca osobnosť Čínskej ľudovej republiky. Generálny tajomník musí byť zároveň členom Stáleho výboru Politbyra Ústredného výboru.
Stály výbor je volený na obdobie piatich rokov. Stretáva sa na plenárnom zasadnutí najmenej raz za rok a tieto stretnutia vždy zvoláva Politbyro. Ak nezasadá Celočínske zhromaždenie ľudových zástupcov, Ústredný výbor vykonáva rozhodnutia, usmerňuje celkové fungovanie strany a zastupuje Komunistickú stranu Číny vo všetkých vonkajších záležitostiach. Voľba generálneho tajomníka, členov Politbyra a Stáleho výboru patrí medzi právomoci Ústredného výboru KS. Voľba prebieha na plenárnom zasadnutí. Ak Ústredný výbor nezasadá, funkcie a právomoci výboru preberá Politbyro a jeho Stály výbor. Sekretariát Ústredného výboru je hlavným pracovným orgánom Politbyra. Je zodpovedný za každodenné administratívne záležitosti Komunistickej strany. Členov sekretariátu nominuje Stály výbor a následne schvaľuje Ústredný výbor v plenárnom zasadnutí. Generálny tajomník je zodpovedný za zvolanie zasadania Politbyra a predsedá práci Sekretariátu.
Si Ťin-pching
Súčasným generálnym tajomníkom Ústredného výboru KS Číny je Si Ťin-pching, ktorý sa ujal funkcie 15. novembra 2012 a bol znovu zvolený 25. októbra 2017. Si Ťin-pching je najmocnejšia osobnosť Čínskeho politického systému. Jeho vplyv vychádza práve z funkcie generálneho tajomníka Číny. Je členom najmocnejšieho orgánu Číny, Politbyra. Zatiaľ čo podľa teórie sa Politbyro rozhoduje na základe konsenzu, v praxi je práve generálny tajomník jadrom celého orgánu. Nejedná sa však o diktatúru. Aj ďalší šiesti členovia majú veľmi dôležité role. Si Ťin-pching tiež vytvára mnoho vedúcich skupín, ktorým sám predsedá. Takto preberá rozhodovaciu moc, ktorá bola predtým rozptýlená medzi rôzne jednotky či ľudí. Jedná sa napríklad o Bezpečnostnú komisiu, Internetovú bezpečnosť, Finančné záležitosti či Záležitosti Taiwanu.
Si Ťin-pching má vďaka funkcii generálneho tajomníka prakticky neobmedzenú kontrolu nad vládou krajiny. Svoj post využil na vedenie tvrdej kampane proti korupcii, upevnenie ideologického súladu v krajine a uväznenie mnoho aktivistov a členov opozície.
Gigliola Cinquetti
Gigliola Cinquetti (* 20. december 1947, Verona, Taliansko) je talianska speváčka a herečka.
Životopis
Vo veku šestnásť rokov vyhrala s piesňou „Non ho l'età“ Festival Sanremo a Eurovision Song Contest. Skladba získala tiež platinovú platňu. V roku 1966 vyhrala v Sanremo druhýkrát s piesňou „Dio come ti amo“, ktorú s ňou spieval Domenico Modugno. V roku 1974 získala na súťaži Eurovízia druhé miesto za pieseň „SI“, ktorá tiež obsadila ôsme miesto na UK Singles Chart pod názvom „Go (Before You Break My Heart)“. Vysielanie piesne však bolo v Taliansku zakázané kvôli obavám, že by jej názov („Áno“) mohol ovplyvniť práve prebiehajúce referendum o legalizácii rozvodov.
V roku 1991 uvádzala prenos z Veľkej ceny Eurovízie spolu s Toto Cutugnom. Pôsobí ako moderátorka televízie RAI. V roku 2001 hrala vo filme I Cavalieri che fecero l'impresa. Vydala autobiografickú knihu In viaggio con lei.
Jej manželom je Luciano Teodoro, majú dvoch synov.
Ústredná vojenská komisia
Ústredná vojenská komisia je obranný orgán Komunistickej strany Číny a Čínskej ľudovej republiky. Paralelne existujú:
Ústredná vojenská komisia Komunistickej strany Číny (pinyin: Zhōnggòng Zhōngyāng Gémìng Jūnshì Wěiyuánhuì).
Ústredná vojenská komisia Čínskej ľudovej republiky (pinyin: Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó Zhōngyāng Jūnshì Wěiyuánhuì).
Obe komisie majú identické členstvo a taktiež ich schôdze prebiehajú spoločne. Tvoria jednu identickú organizáciu s dvoma rôznymi názvami (pinyin: yígè jīgòu, liǎngkuài páizi).
Zakotvenie v Ústave Čínskej ľudovej republiky (1982)
„Ústredný vojenský výbor Čínskej ľudovej republiky riadi ozbrojené sily celej zeme. Ústredný vojenský výbor tvoria nasledujúce osoby:  predseda, niekoľko miestopredsedov, niekoľko členov výboru. V Ústrednom vojenskom výbore sa uskutočňuje systém zodpovednosti predsedu. Funkčné obdobie Ústredného vojenského výboru je zhodné s funkčným obdobím Všečínskeho zhromaždenia ľudových zástupcov (5 rokov). Predseda Ústredného vojenského výboru zodpovedá Všečínskemu zhromaždeniu ľudových zástupcov a Stálemu výboru Všečínskeho zhromaždenia ľudových zástupcov. Všečínske zhromaždenie ľudových zástupcov volí predsedu Ústrednej vojenskej komisie a taktiež má právo na jeho odvolanie“.
Ústredná vojenská komisia je vrcholným vojenským štátnym orgánom Čínskej ľudovej republiky, ktorá riadi činnosť vojenských síl krajiny, skladajúcich sa z Čínskej ľudovej oslobodeneckej armády, Čínskej ľudovej vojenskej polície a milície. Ministerstvo národnej obrany ako súčasť Štátnej rady riadi a spravuje záležitosti národnej obrany. Predseda Ústrednej vojenskej komisie je volený a schvaľovaný Všečínskym zhromaždením ľudových zástupcov na základe nominácie predloženej predsedom Ústrednou vojenskou komisiou.
Ústredná vojenská komisia zaisťuje vedenie vojenskej stratégie, stanovuje operačnú politiku, vyvíja plány, schvaľuje vývoj zbraní. V právomoci Ústrednej vojenskej komisie je stanovenie organizačnej štruktúry Čínskej ľudovej oslobodeneckej armády, misie, vyvádzanie zodpovednosti, udeľovanie povýšení a ocenení vojenským seniorom a spolu so Štátnou radou koordinácia rozpočtu Čínskej ľudovo oslobodeneckej armády.
Dejiny
Počiatky Ústrednej vojenskej komisie siahajú do októbra 1925 k inštitúcii Ústredný vojenský rezort. V roku 1937 bola vytvorená Ústredná revolučná vojenská komisia (pinyin: Zhōnggòng Zhōngyāng Gémìng Jūnshì Wěiyuánhuì) po tom, ako Čínska ľudová oslobodenecká armáda a Národná revolučná armáda (pinyin: Guómín Gémìng Jūn) Kuomintangu spojili sily v boji proti Japonsku.
28. septembra 1954 došlo k obnoveniu Ústrednej vojenskej komisie Komunistickej strany Číny. Za éry Teng Siao-pchinga, v júni 1983, dochádza ku zdvojeniu Ústrednej vojenskej komisie a vzniku 2 paralelných orgánov: Ústredná vojenská komisia Komunistickej strany Číny a Ústredná vojenská komisia Čínskej ľudovej republiky. Toto rozdvojenie bolo charakterizované ako snaha o oddelenie strany od vlády a posilnenie civilného vplyvu na armádu. V skutočnosti však bolo členstvo identické a schôdze Ústrednej vojenskej komisie Komunistickej strany Číny a Ústrednej vojenskej komisie Čínskej ľudovej republiky neboli nikdy oddelené.
Súčasnosť
Aktuálna schéma moci kopíruje schému z päťdesiatych rokov minulého storočia, presnejšie z rokov z éry Mao Ce-tunga. Súčasný prezident Si Ťin-pching zastáva 3 kľúčové funkcie: post prezidenta Čínskej ľudovej republiky, post generálneho tajomníka Komunistickej strany Číny a post predsedu Ústrednej vojenskej komisie. V jeho rukách je konsolidovaná trojitá moc. Si Ťin-pching ovláda ako stranu a vládu, tak aj armádu.
Doboj
Doboj je sídlo (mesto) a opština v Bosne a Hercegovine, v entite Republika srbská, nachádza sa pri hraniciach s Federáciou Bosny a Hercegoviny. Mesto spadá do historických regiónov Bosny a Usory, ako aj do zemepisnej oblasti Posávia (natívne Posaviny). Nachádza na sútoku riek Bosna a Spreča, pár metrov južne od samotného mesta (no v rámci opštiny) sa do Bosny vlieva aj rieka Usora. Mesto, respektíve stredoveká pevnosť Doboj (castrum Dobuy), ktorá sa v meste dodnes nachádza sa prvýkrát spomína 6. júna v roku 1415. V roku 2013 malo samotné mestské osídlenie 25 132 obyvateľov (celá opština Doboj 64 112). Rozloha mestskej časti je, rozloha celej opštiny (najmenšej správnej jednotky v krajine ). Doboj je významné dopravné (a najmä železničné) centrum, je sídlom viacerých obchodných a priemyselných firiem. Vyrába sa v ňom stavebný materiál, kompresory, pneumatické náradie, chemikálie, odev, ale aj potravinárske výrobky. V blízkosti sa nachádzajú bane na uhlie a bentonity (opština Stanari, do roku bola 2014 súčasť Doboja). V meste sídli súkromná univerzita Slobomir P Univerzitet, futbalový klub FK Sloga Doboj a hádzanársky klub RK Sloga Doboj.
Gland (Yonne)
Gland je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doboj
História
náhľad|Dobojská pevnosť|vľavo Hoci sa rané dejiny mesta datujú už do 13. storočia (Bosnianske kráľovstvo), prvá písomná zmienka o stredovekej pevnosti v meste pochádza z roku 1415, keď sa spomína v súvislosti s vojenským stretom, pri ktorom osmanské vojská s pomocou bosnianskeho magnáta Hrvoje Vukčića Hrvatinića porazili armádu uhorského kráľa Žigmunda Luxemburského. Niekedy pred rokom 1503 sa mesto priamo dostalo pod osmanskú nadvládu. Pôvodná kresťanská populácia slúžiaca ako posádka pevnosti musela mesto a pevnosť opustiť a bola usadená v susedstve na mieste pomenovanom Rajčinovac. Počas vlády sultána Selima I. bol zbúraný raný kresťanský kostol z 13. storočia a na jeho miesto bola postavená mešita Selimija. Počet domácností sa postupne približne zdvojnásobil, no celkovo nebol veľký. Počas veľkej rakúsko-tureckej vojny (16831699) sa posádka v meste vzdala Rakúšanom a počas rakúsko-tureckej vojny v rokoch 17161718 rakúska armáda Doboj obsadila a vypálila mesto i pevnosť. V roku 1835 bola stála posádka v meste zrušená a v roku 1878 bolo mesto v rámci anexie Bosny obsadené Rakúskom-Uhorskom. V meste sa počas tejto udalosti uskutočnili tvrdé bitky miestnych s okupačnou armádou. V období rakúsko-uhorskej nadvlády mesto zažilo nový rozvoj, ktorý podporila výstavba železnice i cukrovaru. Významným prvkom pre rozvoj mesta bola regulácia toku rieky Bosny. Po prvej svetovej vojne sa mesto stalo súčasťou Juhoslávie. Po druhej svetovej vojne sa mesto vďaka novej železnici stalo významným železničným uzlom a vystavané boli i kasárne. Počas vojny spojenej s rozpadom Juhoslávie sa v okolí mesta uskutočnili boje spojené s represiami nesrbskej populácie. Pôvodná opština Doboj bola po vojne rozdelená a jej časť sa na rozdiel od dnešného mesta stala súčasťou Federácie Bosny a Hercegoviny (Doboj Jug). V roku 2014 mesto postihli rozsiahle záplavy, ktoré si vyžiadali minimálne 20 ľudských životov.
Madeleine Martinová
Madeleine Martinová môže byť:
Repiská (vrch v Nízkych Tatrách)
Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Demänovská Dolina a Lazisko. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaná je Demänovská Dolina a severne ležiace obce Lazisko a Pavčina Lehota. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Vrch Repiská je súčasťou masívu Sinej a tvoria jej južný predvrchol v smere zo Sedla Sinej. Leží v hrebeni, ktorý vybieha severným smerom z Poľany cez Bôr  a Havrany. Východným smerom leží Magura, Pusté a Krakova hoľa , južným Ostredok , Chopok  a Bôr, západným Jaloviarka  a Uhlisko  a severným Sitieň , Siná a Na jame. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západnej časti odvádza Mošnica cez Palúdžanku a z východnej prítoky Demänovky. Vrcholom vedie značený turistický chodník a hranica Národnej prírodnej rezervácie Demänovská dolina.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no ojedinele tiež časť Tatier a Veľkej Fatry.
Marolles-les-Buis
Marolles-les-Buis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Franz Planer
Franz Planer, rodným menom František Plánička, (* 29. marec 1894, Karlove Vary† 10. január 1963, Hollywood, Kalifornia, USA) bol americký filmový kameraman českého pôvodu, trojnásobný držiteľ ocenenia Zlatý glóbus, päťkrát nominovaný na cenu Americkej filmovej akadémie Oscar.
S prácou kameramana začínal najprv vo Viedni a Paríži, v rokoch 1920 až 1930 točil v Nemecku a neskôr aj v ďalších miestach Európy. Od roku 1937 potom natrvalo pracoval iba v americkom Hollywoode.
Počas svojho kariéry nakrútil približne 130 filmov, medzi inými napríklad snímky Veľká zem, Prázdniny v Ríme alebo Raňajky u Tiffanyho a ďalšie.
Marville-Moutiers-Brûlé
Marville-Moutiers-Brûlé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam filmových článkov/9
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
9-
9-1-1: Texas · 9-1-1 (seriál)
Krupina (historický okres)
Okres Krupina bol jedným zo okresov v Uhorsku, Česko-Slovensku a na Slovensku. Okres pretrval aj do obdobia po vyhlásení Česko-Slovenskej republiky ako súčasť Hontianskej župy. Svoju pôsobnosť ukončil po zmene územnej správy v roku 1960. Pôsobnosť okresu bola obnovená v roku 1996. Sídlom okresu bolo mesto Krupina.
Historický vývoj
Po vyhlásení Martinskej deklarácie 30. októbra 1918 a pripojení územia Slovenska k Česko-Slovensku prebralo územie Slovenska župný a municipálny systém pochádzajúci z obdobia Rakúsko-Uhorska. Zaisťoval to zákon č.11/1918 Zb. z. a n. vydaný Národným výborom československým v Prahe, ktorý mal zabezpečiť kontinuitu a nerušený prechod správy do nového štátneho úradu. Jedným z provizórnych administratívnych celkov na území Slovenska bola prvorepubliková Hontianska župa, ktorá vznikla pripojením väčšej časti pôvodnej uhorskej Hontianskej župy k Česko-Slovensku, čo bolo dodatočne potvrdené podpísaním Trianonskej mierovej zmluvy dňa 4. júla 1920.
Po skončení I. svetovej vojny roku 1918 sa občania Krupiny začali búriť proti maďarskej vrchnosti a vznikom Česko-Slovenskej republiky sa jednotlivé zložky verejnej správy odmaďarizovali. V roku 1919 mesto napadli vojská maďarskej červenej armády. Zanechali za sebou značné hmotné škody. Vyrabovali obchody, mestský dom, zničili mestský archív a mesto pripravili o vzácne a nenahraditeľné historické dokumenty.
Dňa 21. septembra 1922 vláda Česko-Slovenskej republiky vydala nariadenie č. 275/1922 Zb., ktorým mesto Banská Štiavnica-Belá stratilo štatút municipálneho mesta a bolo prehlásené za veľkú obec. Zároveň sa stalo sídlom nového slúžnovského okresu. Ten vznikol pripojením prevažnej väčšiny obcí zo stávajúcich slúžnovských okresov Hontianskej župy, konkrétne okresov Krupina a Bátovce. V rovnakom vyhlásení Krupina stratila štatút mesta s magistrátom (mestského okresu), bola prehlásená za veľkú obec a stala sa integrálnou súčasťou svojho slúžnovského okresu.
Geografia
Okres Krupina v roku 1919 susedil na západe s okresom Bátovce, na severe susedil s okresom Zvolen, na východe s okresom Modrý Kameň a na juhu s okresmi Vinica a Šahy. V roku 1922 sa novým severným susedom stal okres Banská Štiavnica-Belá.
Administratívne členenie
*Uvedené sú dobové názvy obcí.
Prvá bitka pri Narviku
Predohra
Nórsko zaujímalo strategickú polohu, ktorá umožňovala kontrolovať dodávky železnej rudy zo Švédska pre nemeckú vojnovú ekonomiku. Ruda sa nakladala v Nórskom prístave Narvik, a plavebné trasy viedli pozdĺž nórskeho pobrežia. Preto mali obe bojujúce strany záujem Nórsko kontrolovať. Veľká Británia formou podpory spojenca, nacistické Nemecko násilným obsadením. K tomu aj došlo 9. apríla 1940 v rámci operácie Weserübung.
Nemecké sily
Súčasťou nemeckého vyloďovacieho zväzu pre Narvik bolo 10 torpédoborcov: Wilhelm Heidkamp, Anton Schmitt, Bernd von Arnim, Erich Giese, Erich Koelner, Diether von Roeder, Hans Lüdemann, Herman Künne, Georg Thiele a Wolfgang Zenker. Veliteľ zoskupenia torpédoborcov bol komodor Friedrich Bonte na vlajkovej lodi Wilhelm Heidkamp. Torpédoborce mali po vylodení pechoty pri Narviku doplniť palivo a vrátiť sa späť do Nemecka. Z troch zásobovacích lodí s palivom však boli dve zajaté na začiatku operácie a do fjordu sa dostala iba jedna. Doplňovanie paliva teda prebiehalo trikrát pomalšie ako bolo plánované a do 10. apríla rána bolo palivo doplnené iba trom z torpédoborcov.
Britské sily
Skoro ráno 9. apríla 1940 sa v neďalekom Vestfjorde nachádzala britská flotila piatich torpédoborcov triedy H: Hardy, Hotspur, Havoc, Hunter a Hostile. Veliteľom zoskupenia bol kapitán Bernard Warburton-Lee.
Zájarčie
Zájarčie je kanál v regióne Dolné Považie na území obcí Pata a Šoporňa v okrese Galanta v Trnavskom kraji a na území obcí Hájske, Dlhá nad Váhom, Močenok a Šaľa v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do vodného toku Váh. Má dĺžku. Rád toku III.
Prvá bitka pri Narviku
Priebeh bitky
thumb|vrak torpédoborca Hardy v roku 1962 9. apríla napoludnie dostali britské sily rozkaz k plavbe k Narviku a útoku na nemecké sily. O ich veľkosti nemali presné informácie. Počasie bolo nepriaznivé, snehová búrka obmedzila viditeľnosť, ale zároveň kryla útočníkov. Nemecké lode boli rozmiestnené vo viacerých skupinách. V zálive pri Narviku bolo zakotvených 5 torpédoborcov a 23 obchodných lodí, 2 torpédoborce boli v zálive Ballangen a 3 ďalšie v Herjangsfjorde. 10. apríla o 4:30 ráno vplávali torpédoborce Hardy, Hunter a Havoc do zálivu pri Narviku, vypálili torpéda a začali strieľať z diel. Útok bol prekvapivý a účinný. Torpédo zasiahlo torpédoborec Wilhelm Heidkamp do skladišťa následkom čoho vybuchol. Na palube zahynul veliteľ zväzu Friedrich Bonte. Ďalšie torpédo a delostreľba spôsobili explóziu, ktorá rozlomila torpédoborec Anton Schmitt.
Zájarčie
Začiatok
Začína sa v v južnej oblasti územia obce Pata v katastrálnom území Pata v okrese Galanta v Trnavskom kraji, v poľnohospodárskom extraviláne, neďaleko od severného okraja poľa aj pasienka Za Jarčím (ležiacich už v susednej obci Šoporňa).
Opis toku
Od začiatku tečie juhovýchodojužným smerom poľnohospodárskym extravilánom obce Pata, v preteká cez obecnú hranicu a vteká na územie obce Šoporňa, v  mení smer na juhozápad, po 150 m úseku mení smer opäť na juhovýchod, na tomto úseku od začiatku tečie rovnobežne v neveľkej vzdialenosti s vodným tokom Jarčie, v  priteká na obecnú a zároveň okresnú i krajskú hranicu medzi obcami Šoporňa a Hájske, tečie po tejto hranici až po nadmorskú výšku  kde opúšťa hranicu a vteká v juhovýchodnom smere do extravilánu obce Šoporňa, zároveň tu priberá ľavostranný prítok Hájsky kanál,  preteká cez pole Prosniská, v  preteká cez hranicu medzi obcami Šoporňa a Močenok (zároveň okresná i krajská hranica), zároveň priberá ľavostranný prítok Sícky kanál a vteká na obecnú hranicu medzi obcami Dlhá nad Váhom a Močenok, v  priberá ľavostranný prítok Močenský kanál, v  priberá ľavostranný prítok kanál Močenok-Veča, pokračuje po hranici medzi obcou Dlhá nad Váhom a mestom Šaľa, mestskou časťou Veča, tečie po hranici, ústi v  do Váhu ako jeho ľavostranný prítok. Kanál Zájarčie patrí do okresov Galanta v Trnavskom kraji a Šaľa v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Má štyri dôležitejšie prítoky: Hájsky kanál, Sícky kanál, Močenský kanál a kanál Močenok-Veča.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Zájarčie má pôvod v názve poľa aj pasienka aj vinice Za Jarčím, ktoré ležia na území obce Šoporňa, a v blízkosti ktorých vodný tok svojim horným tokom preteká. Pomenovanie geografických objektov Za Jarčím bolo motivované ich charakteristickou polohou vzhľadom k vodnému toku Jarčie z pohľadu pomenúvateľa, čiže objekty ležiace za vodným tokom Jarčie. Z toponyma Za Jarčím rozšírením o formant -ie a systémovým predĺžením predpony za  zá bolo utvorené jednoslovné hydronymum predponovo-príponového typu Zájarčie ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Porovnaj aj Záhumnie, Zábrodie, Zápotočie, Závažie vo význame topografický objekt ležiaci za humnom, za brodom, za potokom, za Váhom. . Názov vodného kanála bol štandardizovaný v roku 1978. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Zájarčie je jedinečným hydronymom (august 2022).
Prvá bitka pri Narviku
Priebeh bitky
Ostatné nemecké torpédoborce začali paľbu opätovať, následkom čoho briti prerušili útok a vyplávali späť do fjordu. Tu sa však stretli s paľbou z torpédoborcov vracajúcich sa z okolia. V delostreleckej paľbe boli potopené Hardy a Hunter. Na jeho palube utrpel smrteľné zranenia aj britský veliteľ Bernard Warburton-Lee. Poškodený bol aj Hotspur, ale aj ďalšie nemecké torpédoborce. Bitka sa skončila oko 7:00 toho istého dňa. Okrem dvoch potopených nemeckých torpédoborcov zostal Diether von Roeder ťažko poškodený - neschopný ďalšej plavby, dva mierne poškodené (Bernd von Arnim, Georg Thiele) a ďalšie dva ľahko poškodené (Hans Lüdemann, Herman Künne ).
Výsledok
Z bitky vyšli víťazne britské sily. Admiralita mala v oblasti aj krížnik a bojovú loď a uvedomovala si že nemecké lode sú vo fjorde v pasci. Preto sa rozhodla v útoku pokračovať, čo vyústilo do druhej bitky pri Narviku 13. apríla 1940.
Ján Tahy
Ján Tahy (maď. Tahy János) môže byť:
Grimault
Grimault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kalhana
Kalhana (12. storočie) bol kašmírsky historik.
Pravdepodobne bol syn ministra Čampaku, ktorý pôsobil vo vláde kašmírskeho kráľa Haršu. Kalhana je autor kroniky Rádžataranginí (Rieka kráľov), ktorá v 7826 veršoch opisuje históriu kráľov Kašmíra od najskorších čias do 12. storočia.
Rádžataranginí je jediné zachované historické dielo sanskritskej literatúry.
Zeno z Verony
náhľad|Telo svätého Zena pripravené na jeho sviatočný sprievod 21. mája 2012 náhľad|Socha sv. Zena, biskupa náhľad|Oltár svätého Zena (Zeno je úplne vpravo)
Zeno z Verony (* okolo 300 – † 371 alebo 380) bol ranokresťanský biskup z Verony v Taliansku. Je svätým v rímskokatolíckej a v pravoslávnej cirkvi.