cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tibet (autonómna oblasť)
Tibet sa po niekoľkých neúspešných protestoch stal autonómnou oblasťou v roku 1959 a rozdelil sa na dve provincie. V ekonomike Tibetu prevláda hospodárstvo, aj keď hlavnú úlohu posledné desaťročia zohráva aj cestovný ruch. V Tibete prevláda ako náboženstvo najviac tibetský budhizmus, navyše je tu aj bönizmus, čo bolo domorodé náboženstvo, ešte pred príchodom budhizmu. Na tomto území sa nachádzajú aj rôzne kresťanské a moslimské menšiny. Tibetský budhizmus mal značný vplyv aj na kultúru, umenie a festivaly. Tibetská architektúra odráža čínske a indické vplyvy. Základné potraviny v Tibete sú pečený jačmeň, jačie mäso a maslový čaj.
Ciudad Real
Z historického centra sa zachovala len katedrála a kostol San Pablo.
Mesto je zastávkou rýchlovlakov AVE na trase Madrid – Córdoba; sídli tu mladá Univerzita Kastília-La Mancha.
Čingovské hradisko
Nachádza sa v katastrálnom území obce Smižany v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1982 a naposledy novelizované v roku 1993 na rozlohe 44,02 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Chránené územie poskytuje vhodné lokality pre výskum po stránke floristickej a faunistickej (Lepidoptera). Územie je i geologicky a geomorfologicky významné - v opustenom kameňolome možno vidieť geologickú stavbu územia. Prírodnou rezerváciou prechádza náučný chodník.''
Gravitačná potenciálna energia
Gravitačná potenciálna energia je jeden z druhov mechanickej energie, ktorú má teleso v gravitačnom poli Zeme zdvihnuté do určitej výšky.
Veľkosť gravitačnej potenciálnej energie závisí na hmotnosti telesa, na výške do ktorej bolo zdvihnuté a na gravitačnom zrýchlení. Veľkosť sa rovná mechanickej práci, ktorá je na teleso vykonávaná pri jeho zdvíhaní.
Symbol veličiny a jednotky
Symbol veličiny: Ep (príp. Ug)
Základná jednotka: joule, značka jednotky: J
Ďalšie jednotky:
Výpočet gravitačnej potenciálnej energie v homogénnom poli
kde:
Výpočet gravitačnej potenciálnej energie v radiálnom poli
Vo všeobecnosti majú potenciálnu energiu všetky telesá, ktoré na seba pôsobia gravitačnou silou. Hladinu nulovej potenciálnej energie môžeme zadať v nekonečne - kde je gravitačná sila nulová. Približovaním telies sa táto energia znižuje, a naopak, pri odďaľovaní telies (zdvíhanie telesa do výšky od zemského povrchu) sa veľkosť tejto energie zvyšuje. náhľad|Radiálne gravitačné pole. Podľa gravitačného zákona
Potom gravitačná potenciálna energia Ep
a potenciál gravitačného pola
Dezider Zachar
Dezider Zachar (* 17. august 1912, Brezno – † 10. máj 1984, Bratislava) bol slovenský lekár-neurológ.
Životopis
Študoval na gymnáziu vo Zvolene, medicínu na Lekárskej Fak. UK a SU v Bratislave, 1943 MUDr. Pôsobil na Neuropsychiatrickej klinike, neskôr na Neurologickej klinike Fak. nemocnice v Bratislave, 1950-1953 primár, 1956-1960 riaditeľ Neurolog. odd. OÚNZ v Nitre. Organizátor zdravotníctva v oblasti naurológie. Spolutvorca novej koncepcie neurológie v Česko-Slovensku. Člen poradného zboru Min. zdravotníctva SR pre neurológiu, člen výboru Slovenskej neurolog. spoločnosti i Čs. neurologickej spoločnosti. Súdny znalec pre odbor neurológie. Publikoval v časopisoch i v zahraničných odborných časopisoch. Vyznamenaný striebornou medailou J.E. Purkyňa a medailou J.B. Guotha.
Český Krumlov
Český Krumlov (🇩🇪 Krumau an der Moldau alebo Krummau) je okresné mesto v Juhočeskom kraji v Česku. Má približne 14 000 obyvateľov a preteká ním rieka Vltava. Mestská pamiatková rezervácia sa od roku 1992 nachádza na zozname Svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Dejiny
left|thumb|Morový stĺp na námestí Prvá zmienka o meste je z roku 1253. Meno Krumlov zrejme pochádza z nemeckého výrazu „krumme Aue“ (krivý luh), ktorý odkazuje na polohu mesta medzi esovitými zákrutami rieky Vltavy. V prvej dochovanej zmienke sa Krumlov označuje ako Chrumbenowe, v latinských listinách potom nesie meno Crumlovia alebo Crumlovium, prívlastok Český sa k menu mesta začal pripájať v polovici 15. storočia, asi aby nedošlo k zámene s Moravským Krumlovom.
Zámok Český Krumlov postavili už pred rokom 1253 krumlovskí páni v gotickom štýle. Po tom, ako v roku 1302 vymreli, pripadol zámok a krumlovské panstvo rodine Rosenbergovcov. V roku 1602 kúpil Krumlov cisár Rudolf II. Po bitke na Bielej hore dosadili Habsburgovci na mnohé miesta Čiech nových feudálov, verných kráľovskej dynastii. Pravdepodobne z tohto dôvodu daroval cisár Ferdinand II. Krumlov Schwarzenbergovcom. V roku 1910 malo mesto 8662 obyvateľov, z toho 7367 hovorilo po nemecky a 1295 po česky. V októbri/novembri 1918 pripadlo Česko-Slovensku. Po Mníchovskej dohode z roku 1938 až do roku 1945 patrilo k Nemeckej ríši (Hornému Rakúsku).
V roku 1945 bolo nemecké obyvateľstvo v dôsledku Benešových dekrétov prakticky kompletne vyhnané a Český Krumlov a jeho okolie boli osídlené prisťahovalcami, často z východu (napr. Slovenska, Rumunska).
Pamiatky
Zámok Český Krumlov je po Pražskom hrade najrozsiahlejší zámocký areál v Česku. Pôvodne gotický hrad, prestavaný najmä v renesančnom slohu. Skladá sa z Dolného hradu (pôvodného Hrádku) s dominujúcou vežou a Horného hradu.
Most Na plášti je niekoľkoposchodové premostenie Jelenej záhrady. Spojuje zámok a zámockú záhradu. Bol postavený v roku 1764. Zámocká záhrada bola založená v 2. polovici 16. storočia vo francúzskom štýle, dlhá, celková rozloha. Nachádza sa v nej Kaskádová fontána, barokový letohrádok Belária. Doplnením je jedinečné barokové divadlo v otvorenej krajine s otáčavým hľadiskom.
Vnútorné mesto je systém ulíc s pravidelným námestím nezmenený od doby založenia. Veľký počet zachovaných mestských domov v gotickom, renesančnom, v menšej miere i v barokovom štýle.
Mestská radnica je renesančná stavba z 2. polovice 16. storočia, ktorá sa nachádza na námestí Svornosti. Kostol sv. Víta je gotický trojloďový kostol z rokov 1408 – 1439 na Kostelní ulici.
Časť mesta za riekou, severne od Vnútorného mesta a zároveň podhradie zámku sa nazýva Latrán. S Vnútorným mestom je spojený dreveným Lazebnickým mostom. Obsahuje veľké množstvo menších gotických domov. Mestské hradby pochádzajú z 15. storočia a reprezentujú dnešnú podobu hradieb obopínajúcich Latrán. Z mestských brán sa zachovala len Budějovická brána. Plešivec je názov historickej časti predmestia, ktorá je vyhlásená za samostatnú mestskú pamiatkovú zónu.
Kostol sv. Jošta je pôvodný gotický kostol, často prestavovaný, od 20. storočia využívaný ako obytný dom a dnes múzeum bábok.
Rozvod OHC
thumb|Rez hlavou valca s rozvodom 2xOHC. Rozvod OHC je typ ventilového rozvodu piestového spaľovacieho motora, pri ktorom je okrem ventilu v hlave valcov umiestnený aj vačkový hriadeľ. Označenie rozvodu pochádza z anglického názvu Overhead Camshaft.
Medzi vačkou a ventilom je zvyčajne vložené iba zdvíhadlo valcovitého tvaru. Rozvod tak obsahuje malý počet súčiastok vhodného tvaru čo zabezpečuje jeho vysokú tuhosť. Zároveň v porovnaní s rozvodom OHV menší počet súčiastok a zároveň menšia hmota vykonáva nepriaznivý vratný pohyb, ktorý sa prejavuje zotrvačnými silami. Nevýhodou rozvodu je komplikovanejšia konštrukcia hlavy valcov. Výhody OHC rozvodov však prevažujú a preto je v súčasnosti typický pre moderné spaľovacie motory určené pre pohon automobilov.
Pohon rozvodu
Pohon musí byť riešený tak, aby umožnil presné nastavenie vzájomnej pozície kľukového a vačkového hriadeľa a aby sa počas prevádzky motora toto nastavenie nezmenilo. Preto musí byť riešený prevodom s tvarovým stykom. V žiadnom prípade by nemohol byť na pohon použitý napr. klinový remeň!
Pretože sa rozvod OHC používa najmä u štvortaktných motorov, prevodový pomer pohonu je 2:1. Vačkový hriadeľ sa otáča 2x pomalšie ako kľukový, pretože štvortaktný motor vykoná jeden pracovný cyklus za dve otáčky kľukového hriadeľa.
Pohon ozubeným prevodom je zriedkavý, pretože pri uvedenom prevodovom pomere, a vzdialenosti osí oboch hriadeľov musí byť prevod riešený vloženými ozubenými kolesami, ktoré zvyšujú hmotnosť rozvodu.
V súčasnosti je najčastejšie volená alternatíva s ozubeným rozvodovým remeňom, ktorý má nízku hmotnosť, pričom vývoj nových materiálov zabezpečuje jeho vysokú životnosť.
Univerzita Komenského v Bratislave, Vedecký park
alt=vedecky park UK|náhľad|Budova Vedeckého parku UK Vedecký park Univerzity Komenského je samostatne fungujúca jednotka UK, čo umožňuje rýchlejšie a flexibilnejšie reagovanie na nové výzvy aplikovanej vedy a výskumu. Prostredníctvom eko-systému vedeckého parku sú vedci a výskumníci ľahšie zapájaní do komerčných aktivít, spolupracujú s technologickými firmami.
Lokalita
Vedecký park Univerzity Komenského v Bratislave sa nachádza na Ilkovičovej ulici č.8 v bratislavskej Mlynskej doline, hneď oproti Prírodovedeckej fakulte UK.
Dejiny
náhľad|Širší pohľad na budovu Vedeckého parku smerom od Botanickej ulice. Dohoda o výstavbe parku bola podpísaná 9. januára 2014. Základný kameň bol položený 27. februára 2014. Celková cena parku – budovy aj jej vedeckého vybavenia bola projektovaná na 42 miliónov eur (z toho 35 z Eurofondov, 4,2 zo štátnych zdrojov a 2 zo zdrojov univerzity). Budovu vedľa Prírodovedeckej fakulty UK stavala firma Váhostav. Vedecký park bol slávnostne otvorený 26. februára 2016. Riaditeľom parku je biológ Ján Turňa.
Zameranie vedeckého parku
Technologicky je Vedecký park UK v Bratislave zameraný na oblasť molekulárnej medicíny, environmentálnej medicíny a biotechnológií. Okrem tohto zamerania je však vedecký park orientovaný aj na spoločenskovedné a humánne disciplíny.
V rámci biotechnólogií sa vedecký park venuje oblastiam:
Unikátne prístrojové vybavenie Vedeckého parku UK
Medzi mnoho unikátnych prístrojov patria napríklad:
Crépey
Crépey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Imathia
Imathia (gr. Imathía, starogr. Emathía) je grécka krajská jednotka na severe Grécka v Makedónii. Imathia hraničí s gréckymi makedónskymi krajmi Pieria, Kozani, Pella a Solún. Hlavné a najväčšie mesto je Veria. Tečie cez ňu rieka Aliakmonas.
Celá krajská jednotka Imathia má okolo 145 000 obyvateľov, samotná Veria okolo 45 000. Mnoho ľudí pôvodom z Imathie sa vysťahovalo do Solúnu.
Dejiny
Imathia bola súčasť Macedónskeho kráľovstva. Stáli tu mestá ako Veria a Vergina (Aigai), kde sa nachádzajú hrobky macedónskych kráľov, medzi nimi aj Filipa II., otca Alexandra III. Macedónskeho.
V 2. storočí po rímsko-macedónskych vojnách Imathiu ovládli Rimania a z mesta Veria sa stalo provinčné mesto. Obyvateľstvo postupne prechádzalo na kresťanstvo. Koncom prvej gótskej vojny v rokoch 380381 cez Imathiu prechádzali zvyšky gótskych vojsk. V roku 395 sa stala súčasťou Východorímskej ríše.
Súčasnosť
Imathia patrí medzi turistické lokality Grécka, vďaka svojim antickým pamiatkam. Snáď najznámejšia lokalita je mesto Vergína (staroveký Aigai), kde grécky archeológ Manolis Andronikos objavil hrobky kráľov starovekej Macedónie. Najväčšie mesto je tu Veria (antická Beroia), iné mestá sú Vergína, Meliki, Irinupoli, Alexandria a Nausa. V Nause (arom. Niausta) žijú aj Arumuni.
Pápežská rada pre rodinu
Pápežská rada pre rodinu bola zriadená Jánom Pavlom II. 9. mája 1981 z motu proprio Familia a Deo Instituta. Nahradila Pápežský výbor pre rodinu, ktorý vznikol v roku 1973. Rada koordinuje a podporuje pastoračné aktivity pre rodiny a ochraňuje práva rodín v dialógu so štátnymi orgánmi.
Dagmara Bollová
Dagmara Bollová, tiež Dagmar Bollová (* 16. september 1942) bola poslankyňou Národnej rady Slovenskej republiky.
Superunknown
Superunknown je štvrtý album skupiny Soundgarden.
Dagmara Bollová
Dagmara Bollová bola zvolená za poslankyňu NR SR vo volebnom období 2002 – 2006 za KSS. Bola členkou Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť, Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ. Ako jedna z mála poslancov používala počas svojho pôsobenia v parlamente oslovenie „súdruh“. V roku 2006 bola pozorovateľkou OBSE na voľbách v Bielorusku.
Kandidovala v prezidentských voľbách 2009 ako občianska kandidátka.
Žáravice
Žáravice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 134 obyvateľov, z toho 76 mužov a 58 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,6 roka (muži 41,7 roka, ženy 48,5 roka).
Hámre
Hámre môže byť:
Kostol svätého Martina (Lipany)
náhľad|Schematický pôdorys kostola sv. Martina Kostol svätého Martina z Tours je pôvodne gotická sakrálna stavba nachádzajúca sa v Lipanoch v okrese Sabinov.
História
V 14. storočí sa Lipany stali poddanským mestečkom a v tomto období sa datuje aj založenie kostola. Za zakladateľa sa považuje Rikolf II. z Kamenice, ktorý zomrel v roku 1360. V tom čase už bol zasvätený biskupovi sv. Martinovi z Tours. Datovanie vzniku kostola v tej dobe je podporené aj faktom, že v prvej písomnej zmienke o meste z roku 1312 sa spomína farár Henrich z Lipian (de Septem Thyliis). Avšak predpokladá sa, že Lipany boli farnosťou vo vicearchidiakonáte už v roku 1302 a skôr.
Do tohto mesta sa sídlo správy panstva presťahovalo z hradu nad obcou Kamenica. Dôvodom bola významná poloha mesta na veľkej obchodnej ceste, ktorá sa rozvetvovala v oblasti doliny rieky Torysa smerom do Starej Ľubovne a Lipianskym potokom do sedla a do doliny Popradu pri Plavči. Panská oblasť bola spojená s tromi významnými uhorskými rodmi – najprv v stredoveku s Tarczayovcami, neskôr od 17. storočia s rodmi Desewffy (inak Dežofy alebo zemepáni z Černeku) a Szirmay.
V 17. storočí bola veža kostola prebudovaná a spolu so štítovým priečelím lode klasicisticky upravená.
Pod tlakom rodiny Szirmayovcov a Štefana Desewffyho sa počas rekatolizácie Lipany stali znova katolíckym mestom. 15. marca 1748 prešiel kostol znova pod katolícke vedenie. To sa nezmenilo až po súčasnosť.
V 18. storočí boli ku kostolu pristavané obidve vstupné predsiene a sakristia zo severnej strany.
V roku 1888 kostol vyhorel a v rokoch 1888-89 bol obnovený a prefasádovaný v tradičnom slohu východoslovenskej sakrálnej architektúry obdobia 1770 až 1830 s prevahou klasicistických prvkov.
V roku 1937 veža prešla ďalšou opravou a pre tento účel bol mestskou radou vybraný rodák z Lipian, Maximilián Hudy. Plechová strecha veže bola galvanizovaná a postavil sa hromozvod.
V 70. rokoch 20. storočia sa vymenila strešná krytina z plechovej na medenú.
V roku 1990 bolo obnovené staré usporiadanie dekanátov košickej diecézy spred obdobia komunizmu. K dekanátom boli v roku 2002 dotvorené nové erby, ktorých autorom je Zdenko G. Alexy. Lipiansky erb obsahuje strieborno-zlaté vlny a motív sv. Martina - na erbe je vyobrazený meč a svätcov plášť. Pre košickú diecézu boli vytvorené dva typy erbov. Veľký obsahuje znak diecézy a uprostred je srdcový štítok so samotným erbom dekanátu. Malý je tvorený iba znakom dekanátu.
Posledná rozsiahla rekonštrukcia a modernizácia kostola bola uskutočnená v rokoch 2005 až 2007 zásluhou farára Vladimíra Šostáka, kedy bolo nutné sa vysporiadať s vlhkosťou, chýbajúcim vykurovaním a nedostatočným vetraním. Nový zvon bol do veže inštalovaný v roku 2009 spolu s novým osvetlením.
Exteriér
Kostol bol postavený uprostred starého trhového námestia. Orientovaný je tradičným spôsobom – z východu na západ, so svätyňou na východnej strane.
Beáta Brestenská
Beáta Brestenská (* 16. august 1955) je bývalá poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky.
Kostol svätého Martina (Lipany)
Exteriér
V súčasnej dobe kostol obklopuje panelová výstavba s alejami líp. Kostol je obkolesený malým parkom a na jeho nádvorí sú umiestnené sochy svätého Júdu a Floriána. V roku 2012 pri príležitosti 700. výročia prvej písomnej zmienky o meste na nádvorí pribudla socha svätého Martina z umelého kameňa. Jej autorom je lipiansky rodák a akademický sochár Peter Beňo.
Veža
náhľad|Kostol sv. Martina z Tours Veža pôvodne nebola súčasťou kostola – ten bol k nej pribudovaný neskôr. Stojí na severozápadnej strane mimo osi stavby. Je najstarším objektom kostola. Po podstrešie je vysoká 30 metrov a jej múry majú hrúbku 175 cm. Má gotický vstup, štrbinové okná slúžili ako strielne. Dnes môžeme zo severnej strany vidieť tri štrbinové okná umiestnené nad sebou a jedno oblúkové okno, nad ktorým sú umiestnené hodiny. Tie sa nachádzajú na veži z každej strany. Veža má päť podlaží.
Pôvodne plnila funkciu strážnej veže. Bola pozorovateľňou medzi Kamenickým hradom a pevnosťami navôkol. Z architektonickej stránky netvorí celok s loďou kostola.
Interiér
Chrám je jednoloďový s pravouhlo zakončenou štvorcovou svätyňou, jednou vežou, dvoma kaplnkami, dvoma vstupnými portálmi a dobudovanou sakristiou k svätyni. Z hľadiska pôdorysu je to obdĺžnik s rovným záverom.
Správca farnosti Jozef Gurkay dal v rokoch 1851 až 1855 premiestniť sochy a oltár v kaplnke sv. Kríža. Náhrobné kamene, ktoré boli dovtedy položené na zemi dal zabudovať do stien a odkryl hroby.
V 70. rokoch 20. storočia bol interiér chrámu upravený podľa dekrétov druhého Vatikánskeho koncilu zásluhou Pavla Drába, dekana toryského dekanátu a milodarov veriacich. Vchod do severnej kaplnky bol zväčšený, bol k nej pribudovaný vstup cez kostolnú vežu. Prebehla inštalácia elektrického vykurovania, pôvodný organ bol vymenený za elektrický, kazateľnica bola odstránená z ľavej časti oblúka svätyne a spolu s dreveným stolom boli umiestnené pred hlavný oltár, smerom k ľudu podľa požiadaviek koncilu. Časť interiérových doplnkov – napr. niektoré sochy a malé oltáre boli darované iným farnostiam.
Za správy dekana Kamila Jankecha koncom 20. storočia bola sakristia zväčšená a do jej priestorov bola umiestnená toaleta.
Svätyňa
Zaklenutá je jedným poľom neskorogotickej krížovej klenby a má štvorcový pôdorys. Jednoduché rebrá, jednoduché podsekávané ostruhové konzoly a konzoly s listovým ornamentom sú datované okolo roku 1480. V strede kríženia rebier možno nájsť svorník s reliéfom Baránka. Na východnej strane presbytéria sa nachádzajú neskorogotické okná s kružbou, na západnej strane sa však zachovali iba tvary lomených okien. Na severnej strane sa nachádza jednoduchý gotický lomený vchod do sakristie.
Do svätyne je možné vojsť dvoma vstupnými renesančnými portálmi z južnej a západnej strany.
V presbytériu je situovaných niekoľko svätostánkov. V strede pod oltárnou skriňou sa nachádza drevený svätostánok. Výklenok starobylého svätostánku možno nájsť v zadnej stene svätyne, ktorý je zakrytý železnou tepanou mriežkou. Vincent z Dubrovníka vytesal na severnej stene tretí, ktorý sa používa aj v súčasnosti.
V interiéri je možno nájsť viacero hodnotných diel maliarskeho a rezbárskeho umenia gotiky. Drevená socha ukrižovaného Ježiša Krista sa taktiež pripisuje dielni Majstra Pavla. Spolu s ďalšími zachovanými Krucifixmi na Spiši podľa odborníkov nepriamo dokazuje Majstrovu návštevu Norimbergu okolo roku 1505. Tam sa mal údajne oboznámiť s Ukrižovaním od sochára Veita Stossa, ktoré je dnes v kostole sv. Vavrinca v Norimbergu.
Vľavo v múre svätyne sa nachádza pomník Melichara Fekešháziho z roku 1621, ktorý bol kapitánom hradu v Kamenici.
Loď
Pôvodný strop lode bol rovný, bol tvorený drevenými trámami a drevenou výplňou. Neskôr trámy vystriedalo zaklenutie dvoma poľami krížovej klenby pod chórom a dvoma poľami renesančnej krížovej klenby v lodi. Gotické kamenné rebrá v lodi majú rýdzo dekoratívnu funkciu, dosadajú na renesančné konzoly v tvare kvádrov, ktoré sú ozdobené okrídlenými hlavami anjelov. Rebrá sú profilované oblúkmi a lištami. Vzhľad lode dal takto zmeniť Mikuláš, syn Tomáša Tarczaya, v rokoch 1513 až 1519. Z tohto obdobia pochádza aj organová empora. Priečelie empory je zdobené erbom rodu Tarczayovcov. Jej podklenutie gotickými klenbami sa zachovalo dodnes.
Zo svorníkov rebier v lodi sú spustené lustre.
V roku 1636 bolo do lode umiestnené epitafárium úradníka Melichara Duchoňa z červeného mramoru. Loď je jednoduchou arkádou otvorená do severnej barokovej kaplnky. Na južnej strane sa nachádza lomená arkáda do gotickej kaplnky.
V lodi a v kaplnke sv. Tomáša sú rozmiestnené vyrezávané zastavenia krížovej cesty zo začiatku 20. storočia. Sú dielom tirolskej školy.
Severná kaplnka
V roku 1748 dala Klára Szirmayová, rod. Barkoczyová, postaviť aj severnú kaplnku v barokovom-rokokovom slohu na počas navrátenia farnosti katolíckej cirkvi. Bola zasvätená svätému Krížu. Neskôr sa stala pohrebnou kaplnkou rodu Desewffy. Z tohto obdobia pochádzajú aj pribudované vchody do kostola zo severnej a južnej strany. Strop je tvorený obdlžníkovým oválom, ktorý je zaklenutý jedným poľom pruskej klenby. Je na ňom štukový ornament s mušľou, rohom hojnosti, mriežkami a rokajom. Kaplnka má dve okná v tvare úzkeho oblúka.
V kaplnke možno nájsť niekoľko vzácnych epitafov uvedených rodov z gotiky a renesancie. Nachádza sa v nej aj neogotický oltár s plastikou Piety, ktorá patrí k najstaršie zachovaným plastikám na území Slovenska. Drevorezba pochádza z druhej polovice 14. storočia. Patrí k mystickým bolestným pietam nemeckého stredoveku. Možné je, že je spojená s kultom sedembolestnej panny Márie, ktorý sa zrejme zachoval aj v starom pomenovaní mesta „Siebenlinden“ – sedem líp.
Vpravo pri vstupe sa nachádza pomník z čierneho mramoru, ktorý dal postaviť Štefan Desewffy svojim rodičom Štefanovi Desewffymu a Kláre Semseyovej. V hornej časti sú erby Desewffyovcov a Semseyovcov. Na pozlátenom štuku, umiestnenom na strope kaplnky, sú vyobrazení štyria evanjelisti – Marek, Matúš, Lukáš a Ján.
Počas opravných prác kostola v rokoch 1851 až 1855 istý obyvateľ zadovážil z vlastných prostriedkov Boží hrob, ktorý sa stal súčasťou podstavca oltára v kaplnke.
Južná kaplnka
V roku 1493 prebiehalo rozšírenie kostola o južnú pohrebnú kaplnku rodu Tarczay v neskorogotickom slohu. Bola zasvätená sv. Tomášovi a dal ju postaviť potomok Rikofa II., Tomáš Tarczay. Plán existencie kaplnky je spomenutý už v testamente Tomáša Tarczaya z roku 1490. Možno v nej nájsť aj jeho náhrobný pomník vyrobený z ostrihomského mramoru.
Strop kaplnky tvorí krížová rebrová klenba. Rebrá dosadajú na konzoly s hlavami starcov a žien a sú klinovo vyžľabené. Kaplnka má tri okná v tvare zalomeného oblúka.
V kaplnke je umiestnená aj gotická kamenná krstiteľnica z pieskovca z obdobia okolo roku 1500. Vrchnák krstiteľnice je z tepanej mede a bol vyrobený v 18. storočí.
Na ľavej strane je situovaný pomník Štefana Desewffyho z roku 1649 zo zvolenského červeného mramoru, ktorý dala postaviť jeho manželka Katarína Darholzová z Fintíc. Neskôr bol postavený pomník vnučky Kataríny z červeného pieskovca. Súčasťou kaplnky sú dva erby, červený mramorový erb Jána Desewffyho a erb Desewffyovcov.
Chór
Chór (empora) sa nachádza v západnej časti lodi. Je zaklenutý jedným poľom krížovej klenby. Rebrá sú spojené kruhovým svorníkom s florálnym motívom. Chór má dve okná, západné má tvar kruhu a južné je úzke s oblúkom.
Priestor pod chórom je podklenutý troma poľami krížovej klenby, ktoré dosadajú na konzoly v tvare kvádra. Rebrá majú jemnú profiláciu a svorníky majú florálny motív. Je od lode oddelený troma arkádami, tie dosadajú na nízke kamenné stĺpy, ktoré majú v pôdoryse tvar šesťuholníka. Drevené schodisko s plným zábradlím vedúce na emporu je umiestnené z južnej strany.
Oltáre
náhľad|Hlavný oltár Vo svätyni je umiestnený neskorogotický hlavný oltár, ktorý je dielom dielne Majstra Pavla z Levoče z obdobia 1512 až 1520 s výraznou polychrómiou. V strede vrchnej časti oltára je umiestnený reliéf Korunovania Panny Márie Najsvätejšou Trojicou. Sošky svätej Kataríny Alexandrijskej a svätej Barbory sa nachádzajú v dvoch poloviciach štítu. Oltárna skriňa, ktorá je vysoká dva metre, obsahuje tri sochy – a to zľava sochu svätého Martina z Tours so žobrákom pri nohách, Madonu s Ježiškom a sochu svätého Mikuláša. Skriňa má po stranách dvojité maľované krídla, ktoré sú dielom majstra Hansa Koellera (Kohlera) z Bardejova. Keď sú krídla otvorené, možno na nich vidieť výjavy Mariánskeho cyklu - Zvestovania Panny Márie, Narodenie Pána, Navštívenie a Smrť Panny Márie. Na tabuli Narodenia je datovanie 1526.
Na zatvorených krídlach je vyobrazený takzvaný Pašiový cyklus -  Kristus v Getsemanskej záhrade, Kristus pod krížom, Zajatie Krista, Kalvária, Kristus pred Pilátom, Sňatie z kríža, Kristus sa lúči s Pannou Máriou a Ecce Homo. Na obrazoch Smrti Panny Márie a Ecce Homo bola nájdená signatúra H.E.R., ktorá sa podľa staršej odbornej literatúry pripisuje práve Hansovi Koellerovi. Podľa súčasných odborníkov je možné vidieť paralely aj s tabuľovými obrazmi v Konkatedrále sv. Mikuláša v Prešove.
Bočný tabuľový oltár sv. Anny je starší ako hlavný oltár od Majstra Pavla a nachádza sa v južnej kaplnke. V oltárnej skrini sa nachádza socha sv. Anny Samotretej, ktorá bola zhotovená v období okolo rokov 1500 až 1520. V ľavej ruke drží Pannu Máriu a v pravej Ježiša Krista. Na otvorených krídlach bočného oltára sa taktiež nachádza Mariánsky cyklus. Obraz Zvestovania má datovanie v roku 1526. Na zatvorených krídlach je vyobrazených osem svätíc a to Lucia, Barbora, Dorota, Uršuľa, Katarína, Apolónia, Agnesa a Margita. Na predele sa nachádza maľba Corpus Domini. Na podstavci oltára je namaľovaný Vzkriesený Kristus a po stranách Panna Mária a evanjelista Ján.
Bény-sur-Mer
Bény-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 348 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1966
Narodenia
thumb|upright|[[Stefan Edberg (* 19. január)]] thumb|upright|[[Rick Astley (*6. Február)]] thumb|upright|[[Cindy Crawford (* 20. február)]] thumb|upright|[[Lucie Bílá (* 7. apríl)]] thumb|upright|[[Janet Jackson (* 16. máj)]] thumb|upright|[[Jan Železný (* 16. jún)]] thumb|upright|[[Maroš Šefčovič (* 24. júl)]] thumb|upright|[[Jimmy Wales (* 7. august)]] thumb|upright|[[Adam Sandler (*9. September)]] thumb|upright|[[David Cameron (* 9. október)]] thumb|upright|[[Sinéad O’Connor (* 8. december)]] thumb|upright|[[Helle Thorningová-Schmidtová (* 14. december)]] thumb|upright|[[Alberto Tomba (* 19. december)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Buster Keaton († 1. február)]] thumb|upright|[[Stanisław Jerzy Lec († 7. máj)]] thumb|upright|[[Margaret Sangerová († 6. september)]] thumb|upright|[[Walt Disney († 15. december)]]
Hámor (rozlišovacia stránka)
Hámor môže byť:
Výrazový prostriedok
Výrazový prostriedok môže byť:
Emil Zachar
Emil Zachar (Zachár) (* 18. január 1846, Brezno – † 15. marec 1917, Budapešť) bol slovenský právnik.
Životopis
Po štúdiách práva viedol vlastnú advokátsku kanceláriu, 1872 člen súdu v Banskej Bystrici, 1904 predseda kráľovskej súdnej tabule, 1908 predseda skúšobnej komisie sudcov, 1911 skúšobnej komisie sudcov a advokátov. Venoval sa najmä súkromnému právu z aspektu súdnictva. Člen, 1915 podpredseda spolku maď. pravnikov.
Datsun
Datsun je v minulosti používaná značka japonských automobilov, predchodca značky Nissan.
V roku 1911 bola v Tokiu založená firma, ktorej angl. názov znel Kwaischinsha Motocar Works, v roku 1914 postavili prvý osobný automobil, ten nazvali „DAT“. Názov nového automobilu bol skratkou priezvisk zakladateľov spoločnosti:
V roku 1918 sa spoločnosť premenovala na (v angl. verzii) Kwaishinsha Motorcar Co. a v roku 1925 na (v angl. verzii) DAT Motorcar Co. Popri výrobe osobných vozidiel sa DAT a Datsun zaoberali výrobou nákladných automobilov. Podstatná väčšina výroby spoločnosti ležala v nákladných autách, pretože v tých časoch prakticky neexistoval trh s osobnými automobilmi a odbyt bol veľmi nízky. V roku 1918 boli vyrobené prvé nákladne automobily DAT určené pre armádne účely. Nízky dopyt po armádnych vozidlách v 20. rokoch prinútil v roku 1926 DAT k spojeniu s druhým najúspešnejším výrobcom nákladných áut, Jitsuyo Motors.
V roku 1926 sa tokijský DAT Motors spojil s Jitsuyo Jidosha Co. Ltd. z Ósaky, známou aj pod názvom Jitsuyo Motors (založený v roku 1919 ako dcérska spoločnosť firmy Kubota), a vznikla v Osake firma, ktorej angl. názov znel DAT Automobile Manufacturing Co. Ltd., a ktorá existovala do roku 1932.
V roku 1931 DAT prišiel s novým malým automobilom, prvým Datson-om, čo znamenalo "syn DAT-u". Neskôr v roku 1933, keď nad DAT Motors prevzal kontrolu Nissan, bola posledná slabika názvu Datson zmenená na "sun", pretože "son" v japončine znamená aj "prehra", odkiaľ pochádza názov Datsun.
V roku 1933 bol názov spoločnosti japonizovaný na Jidosha-Seizo Co., Ltd. a spoločnosť sa presunula do Jokohamy. Názov Datsun sa používa až do roku 1983.
Časť (taxonómia)
Časť alebo sekcia (po latinsky sectio) je názov troch taxonomických úrovní, a to:
Taxonomická ketegória, ktorá je bezprostredne nižšia ako časť (vo všetkých troch významoch) sa nazýva čiastka alebo podsekcia (po latinsky subsectio).
4376 Shigemori
4376 Shigemori je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Cuneo Niidžima, Takeši Urata 20. marca 1987.
Crévéchamps
Crévéchamps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Gunsbach
Gunsbach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Crévéchamps
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Čintky
Čintky je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Slovenský raj.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Iliašovce v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 na rozlohe 5,11 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Stanovište viacerých chránených a vzácnych druhov rastlín, významný je najmä výskyt Cypripedium calceolus. Možnosť poznávania pôvodných lesných fytocenóz Hornádskej kotliny.''
Meno (logika)
Meno je názov, ktorý neudáva vlastnosti označovaného predmetu, nič nehovorí o označovanom predmete, má funkciu čisto označovaciu. Meno je názov daný predmetu iba aktom označenie, neopisuje predmet, ale je mu iba priradený, napr. dieťaťu sa dáva meno, ktoré sa zapisuje do matriky, pri zostavovaní inventárneho súpisu prisudzujeme ku každému inventarizovanému predmetu číslo položky inventárneho súpisu, napr. ''položka č. 10''.
4422 Jarre
4422 Jarre je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil L. Boyer 17. októbra 1942.
Bazilej
Bazilej je tretie najväčšie mesto Švajčiarska podľa počtu obyvateľov. Tvorí nadnárodné súmestie, kde žije približne 830-tisíc obyvateľov, zasahujúce až za hranice Nemecka a Francúzska.
Nachádza sa na severozápade Švajčiarska na rieke Rýn, blízko hraníc s Francúzskom a Nemeckom. Bazilej je významným centrom priemyslu v tejto oblasti, s dominanciou chemického a farmaceutického priemyslu. V meste sa nachádza najstaršia švajčiarska univerzita (1460). Bazilej má aj svoje bohaté a dávne kultúrne tradície, kultúrno-historické pamiatky, umelecké inštitúcie, centrá, spolky a nadácie i špecifické festivaly.
Poloha
Bazilej, ležiace na najkrajnejšom severozápade Švajčiarska, sa rozkladá na oboch stranách rieky Rýn. Popri častí kantónov Schaffhausen a Zurich patrí "Kleinbasel", severná časť mesta Bazilej, k jediným oblastiam vo Švajčiarsku, ktoré ležia na severnej strane Rýn u.
Rýn mení v oblasti mesta Bazilej smer toku z východo-západného na juho-severný. Tu končí časť Rýnu nazývaná po nemecky Hochrhein a začína tzv. Oberrhein. Tesne pred týmto miestom ústi do Rýnu rieka Wiese a Birs, ktorá tvorí hranicu kantónu Basel-Landschaft. Na plochom severnom brehu sa nachádzajú veľké priemyselné oblasti. Rýn je od svojho ústia až po Bazilej označená od roku 1868 ako medzinárodné vody.
Okolité obce
Okolité obce mesta Bazilej sú:
Vďaka svojej polohe sa stal Bazilej už veľmi skoro dôležitým dopravným uzlom a tým aj významným obchodným miestom. Patrí k najhustejšie osídlenej oblasti Európy, no zároveň disponuje viac ako 320 ha zelene a 71 ha lesov.
Mesto Bazilej a obce Riehen a Bettingen spolu tvoria najmenší švajčiarsky kantón. Najnižší bod kantónu sa nachádza v prístave Kleinhüningen s, najvyšším bodom je St. Chrischona s s televíznou vežou - najvyššou nezávislou stavbou vo Švajčiarsku.
Klíma
Mesto Bazilej má vďaka svojej polohe veľmi mierne a slnečné podnebie a v porovnaní so stredným Švajčiarskom veľmi málo hmly na jeseň. Priemerná ročná teplota je 9,0°C. Najteplejšie mesiace sú júl a august s priemernými teplotami 17,1 a 18,1°C a najchladnejšie január a december s 0,2 a 1,3°C. Priemerné ročné zrážky sú 785 mm, pričom najviac zrážok padá v júni a auguste (91 mm) a najmenej vo februári - v priemere 42 mm. V zime sa v Bazilej vyskytuje zvyčajne len veľmi malá alebo žiadna snehová pokrývka a ročne sa vyskytuje priemerne 30 dní so snežením. Rekordných 49 cm snehu napadlo v meste 5. marca 2006, ktorý úplne ochromil celý Bazilej, vrátane letiska. Vietor tu fúka väčšinou slabý, najčastejšie z východu alebo západu.
Dejiny
Počas obdobia Rímskej ríše bola neďaleko rieky Rýn založená osada Augusta Raurica (cca 44 pred Kr.). Bola vybudovaná na mieste staršej keltskej opevnenej osady. Mesto Bazilej bolo nazývané latinsky Basilea alebo Basilia (zo starovekej gréčtiny Vasilèa, Βασιλεια čo znamená kráľovstvo) a tento názov je zdokumentovaný z roku 374.
Doprava
Bazilej je významný dopravný uzol. Blízko mesta (vo Francúzsku) sa nachádza medzinárodné letisko Basel-Mulhouse-Freiburg International Airport, ktoré spravuje aj Švajčiarsko. Bazilej má jediný nákladný prístav vo Švajčiarsku, pretože je mesto splavnou časťou rieky Rýn spojené s prístavom v Rotterdame. V meste sa nachádzajú 3 železničné stanice, mestskú dopravu zabezpečujú električky a Rýn preklenuje 5 dopravných mostov.
Red Special
thumb|Red Special Red Special (červený špeciál) je elektrická gitara Briana Maya zo skupiny Queen. V roku 1963 ju vlastnoručne vyrobil Brian spolu s otcom. May na túto gitaru hral viac ako tridsať rokov na mnohých albumoch skupiny Queen, na koncertoch a ďalších svojich sólových predstaveniach. Názov „Red Special“ vznikol z červeno-hnedej farby, ktorá vznikla po tom, čo bola gitara natretá niekoľkými vrstvami špeciálnej britskej hmoty, „Rustin's Plastic Coating“.
Výroba
Ako bolo spomenuté vyššie, Red Special bol vyrobený Brianom Mayom a jeho otcom Haroldom. Na gitare začali pracovať v auguste roku 1963, kedy mal Brian šestnásť rokov. Väčšina použitého dreva pochádza z kozuba z 18. storočia, ktorého sa práve vtedajší ich rodinný známy potreboval zbaviť. Preto gitaru občas nazývajú aj „Fireplace“ (kozub). Nakoľko drevo bolo už staré a horšej kvality, výroba a správne vytvarovanie krku gitary boli veľmi náročné. Podľa Briana sú dokonca v jej krku viditeľné poškodenia spôsobené hmyzom.
Telo gitary bolo vyrobené z duba, latovky a mahagónovej dyhy. Nakoniec tak vznikla poloakustická gitara. Stredová doska je prilepená po stranách a prekrytá mahagónovými plátmi tak, aby telo vyzeralo celistvo. Gitaru lemuje brúsený kus poličky. Do nástroja boli pridané tri snímače a kobylka, vyrobená priamo na mieru. Brian zakúpil sadu snímačov Burns tri-sonic, ale otočil ich polaritu a obalil cievky zoxidovanou živicou čím redukoval ich mikrofóniu. Pôvodne použil snímače zo svojej prvej gitary, ale nedosiahol takého zvukového výsledku, aký chcel.
Tremolo gitary Red Special je tvorené ostrím nožov z tvrdenej ocele vytvarovaným do písmena „V“. Jeho napnutie sa dosahuje dvoma pružinami z ventilu starej motorky. Napätie pruženia je nastaviteľné zavŕtavaním skrutky, ktoré prechádza stredom pružiny dovnútra či von otvormi umiestnenými pri zadnom upevnení popruhu na gitare.
Ďalšie druhy gitary
V roku 2006 firma Brian May Guitars vyrobila model gitary „Mini May“. Ide o zmenšeninu pôvodnej „Red Special“, ktorá obsahovala 24 pražcov, ale žiadny nultý. V roku 2007 sa na trhu objavila od rovnakej firmy akustická gitara s názvom „Rhapsody“ pomenovaná po jednej z pesničiek skupiny Queen - „Bohemian Rhapsody“.
Joseph Priestley
Joseph Priestley (* 13. marec 1733, Birstall pri Leeds, Anglicko – † 6. február 1804, Northumberland, Pensylvánia, USA) bol anglický filozof a chemik. Vo filozofii nadväzoval na tradície F. Bacona a Hobbesa a zastával deizmus.
Priestley zavrhoval Lockov dualizmus z pozícií mechanicizmu: napr. asociácie ideí interpretoval ako druh rezonancie.
V chémii sa preslávil ako objaviteľ oxidu uhličitého a spoluobjaviteľ kyslíka.
Zásobníkový automat
Zásobníkový automat je názov pre triedu abstraktných matematických strojov.
Zásobníkové automaty (ďalej len ZA) umožňujú reprezentovanie bezkontextových jazykov ich rozpoznávaním. Oproti konečným automatom sú rozšírené o špeciálny typ pamäte, zásobník. ZA M možno definovať ako usporiadanú sedmicu:
M=(Q, T, G, D, q0, Z0, F)
kde:
ZA disponuje vstupnou páskou, na ktorej sú symboly zo zásobníkovej abecedy, tie sú čítané zľava doprava čítacou hlavou. Tá sa môže posúvať vždy iba doprava o jeden symbol, čítanie symbolov sa však môže zastaviť. Symboly na vstupnej páske nemôže ZA meniť. Zásobník je potenciálne nekonečná pamäť s prístupom LIFO (Last In First Out). ZA je v určitom stave, ktorý je popísaný neprečítanou časťou pásky, stavom, v ktorom sa nachádza riadiaca jednotka ZA a obsahom zásobníka. ZA je matematickým modelom vykonávajúcim syntaktickú analýzu metódou zhora nadol, derivačný strom sa konštruuje od koreňa k listom a vykonáva sa ľavý rozklad analyzovanej vety.
Vo všeobecnosti je ZA nedeterministický, pri prechode ZA z jedného stavu do iného nemusí byť jasné:
Nedeterministický ZA možno determinizovať, neplatí však, že ku každému nedeterministickému ZA existuje deterministický ZA. Platí, že ku každej bezkontextovej gramatike G =(N, T, P, S) existuje nedeterministický ZA M taký, že L(M)=G(M).
K obrázku:
Skylla (dcéra Nisa)
náhľad|Skylla strihá otcovi pramienok vlasov, autor:[[Nicolas-André Monsiau, (1754-1837).]] Skylla (starogr. Σκύλλα – Skylla, ) je v gréckej mytológii dcéra Nisa zo sicílskej Megary.
Keď jej otec Nisos viedol vojnu s krétskym kráľom Minom odstrihla mu v spánku pramienok jeho ryšavých vlasov, od ktorých podľa veštby závisel osud jeho kráľovstva a priniesla ich ku kráľovi Minovi a to preto, aby sa mu zapáčila a získala si jeho lásku. Minos ju však ako zradkyňu vlastného otca z krajiny vyhnal a stihol ju aj trest od bohov, ktorí ju pramenili na morského vtáka „srtihačku”, neustále prenasledovaného morskými orlami.
Crévic
Crévic je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Åke Holmberg
Åke Robert Holmberg (* 31. máj 1907, Štokholm – † 9. september 1991, Štokholm) bol švédsky spisovateľ a prekladateľ. Písal knihy pre deti a mládež, známa je jeho séria kníh o súkromnom detektívovi Ture Sventonovi. V roku 1967 mu bola udelená Cena Astrid Lindgrenovej.
Horská Chata
Horska Chata (bez dĺžňa v slove Horska) je rocková kapela z Martina. Sformovala sa v roku 2002. Zakladajúcimi členmi kapely Horska Chata boli spevák a gitarista Martin Vantúch a bubeník Miroslav Liška. V roku 2002 sa k nim pripojil druhý gitarista a spevák Pavol Majerčák.
História
V roku 2005 sa skladba „Strašný sen“ z prvého albumu Horska Chata dostala na kompiláciu Punk Rock Made In Slovakia 4 (vydavateľstvo Musica). Skladba „Budem hrdina“ vyšla na kompilácii Slovak Underground Punx Attack vol. 1.
V roku 2006 Horska Chata v štúdiu Exponent v Šulekove nahrala svoj druhý album s názvom Ľudia vedia lietať. Jeho producentom bol Peter Sanchez Saniga. Skladba „To som ja“ bola zaradená na kompiláciu ''Slovak Underground Punx Attact! Vol. II. (vydavateľstvo Hirax Records) a „Doing My Best“ na kompiláciu Extreme Music'' (vydavateľstvo Musica).
V roku 2007 vznikli prvé videoklipy Horskej Chaty – ku skladbám „Hrdina“ (réžia Tomáš Kmeť) a „Jahoda II“. Obidva sa objavili na kompilácii Slovak Undergtround Punx attack clip. Skladbu „Wrong“ z albumu Ľudia vedia lietať si na kompiláciu AKCE PUNK vybralo vydavateľstvo EMI.
V roku 2008 kapela Horska Chata opäť zamierila do štúdia Exponent v Šulekove. Ku koncu roka je hotový jej tretí album – Inou cestou (producent Peter Sanchez Saniga). CD pokrstil v martinskej Kocke Ivan Válek, basgitarista skupiny Team.
V januári 2009 Horska Chata natočila videoklip k titulnému singlu nového CD – „Povstaň z prachu, ďalej kráčaj sám“ (kamera Maťo Marek, strih Matej Mazák). Po festivalovom lete cestuje Horská Chata v septembri 2009 do Poľska. Bola tu nominovaná do 20-členného semifinále poľského festivalu Gramy 2009. Horska Chata je prvým zahraničným interpretom vo vyše 50-ročnej histórii festivalu. Postúpila do 6-členného finále a získala cenu pre najlepšieho bubeníka festivalu. Hneď po návrate sa Horska Chata dozvedá ďalšiu dobrú správu – hudobná televízia Musiq1 ju nominovala medzi desať interpretov na zisk titulu Nováčik roka na Musiq1 Awards. Po prvej časti hlasovania sa Horska Chata do finálovej trojky. 15. októbra 2009 v klube Ministry of Fun v Banskej Bystrici porazila Máriu Čírovú a kapelu Billy Barman a stáva sa Nováčikom roka.
Úspešný rok 2009 pre Horskú Chatu pokračuje – 28. novembra 2009 si v ankete Slávik prebrali jej členovia cenu pre Objav roka. V decembri nová skladba „Myslíš, že vieš kto som?“ postúpila do štvrťfinále národného kola súťaže Eurovision Song Contest. Autorom skladby je Peter Cingel (text), Horska Chata (hudba), produkoval ju Ivan Válek zo skupiny TEAM. Skladba sa už v roku 2010 prebojovala až do semifinále.
V roku 2010 kapela Horska Chata dokončila klip ku skladbe „Keď na slovách už nezáleží“ (réžia Matej Mazák). Zahrala si v ňom Miss Slovensko 2005 Ivica Sláviková, ktorá klip v závere marca 2010 na špeciálnom bratislavskom koncerte v klube Elam aj pokrstila.
V októbri 2013 štartuje v Martine spoločné turné skupín Horská Chata a Problem.
Meno (matematická logika)
Meno alebo jedinečný názov je výraz, ktorý označuje (znamená) len jediný predmet: živú bytosť, vec, udalosť, číslo a pod.
Habsheim (obec)
Habsheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bernesq
Bernesq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 202 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ryan Kesler
Ryan Kesler (* 31. august 1984, Livonia, Michigan, USA) je bývalý americký hokejový útočník. Meria 188 cm a váži 93 kg (2006).
Klubový hokej
Od sezóny 2003/2004 pôsobí v klube NHL Vancouver Canucks.
Reprezentácia
Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 17.
Ján Zachar (tréner)
Ján Zachar (* 1. december 1936, Slovensko) je bývalý futbalista a futbalový tréner.
Životopis
Počas pôsobenia vo Frýdku-Místku si urobil trénerské meno, keď ho priviedol do prvej ligy. Pokračoval v Třínci, Tatrane Prešov a opäť vo Frýdku-Místku. Nasledovalo neúspešné pôsobenie v Sparte, odkiaľ sa presunul do Slovana Bratislava. Po 8 rokoch sa vrátil trénovať Třínec. Neskôr nasledovalo pôsobenie v Košiciach a Ostrave.
Zaragoza
Zaragoza (angl. Saragossa, lat. Caesaraugusta) je hlavné mesto Aragónska ležiace na rieke Ebro a jej prítokoch Huerva a Gállego v Španielsku. Nachádza sa takmer v strede regiónu vo veľkom údolí s rôznymi terénmi od púšte Los Monegros po roztrúsené lesy a stepi. Napriek tomu, že mesto je domovom značného množstva hájov, parkov, fontán a rieka Ebro vyniká ako veľký zdroj vody, periférie sú známe tým, že sú suché a vhodné na pestovanie, ak sa odsťahujeme z mesta.
Podľa sčítania v roku 2004 tu žilo 641 581 obyvateľov, v roku 2018 už 666 880, a v roku 2020 dosiahol 716 040. V meste žije viac ako polovica obyvateľov Aragónska a tento počet sa zvyšuje v dôsledku vyľudňovania vidieka, ktoré Aragon trpí, podobne ako vo zvyšku Španielska. Pokiaľ ide o vyľudnenie, existujú iniciatívy na jeho predchádzanie, aj keď percento ľudí žijúcich v meste stále rastie. Mesto leží 200 metrov nad morom a je križovatkou medzi mestami Madrid, Barcelona a Bilbao, pričom všetky tieto mestá sú okolo 300 km od Zaragozy.
Július Brocka
Ing. Július Brocka (* 1. január 1957, Modra) je slovenský stavebný inžinier a politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, podpredseda KDH a bývalý minister práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenska. Vo voľbách do NR SR v marci 2012 kandidoval na 4. mieste kandidátky KDH.
Letisko Düsseldorf
Letisko Düsseldorf (IATA: DUS, ICAO: EDDL) je najväčšie letisko v Severnom Porýní-Vestfálsku a tretie najväčšie letisko v Nemecku s počtom vyše 23,5 miliónov odbavených cestujúcich v roku 2016.
Letisko Düsseldorf sa nachádza v Düsseldorfe, hlavnom meste nemeckej spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko, približne severne od centra Düsseldorfu a asi  juhozápadne od centra mesta Essen. Letisko je prístupné cez rozsiahle infraštruktúry pozemnej dopravy, vrátane jeho vlastnej diaľnice – Bundesautobahn 44, ktorá sa spája s Bundesautobahn 52, 57 a 3 a dvoch železničných staníc, jedna z nich slúži pre vlaky na dlhú vzdialenosť. Na prepravu osôb medzi terminálmi slúži Düsseldorf Skytrain.