cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bus-la-Mésière
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-Saint-Barthélemy
Villers-Saint-Barthélemy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buire-sur-l’Ancre
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Villers-sous-Saint-Leu
Villers-sous-Saint-Leu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Krkavec čierny
Výskyt a stav na Slovensku
Jeho stav na území Slovensku začiatkom 2. svetovej vojny bol nízky. V období rokov 1945 – 1970 sa rozšíril smerom z východu. Na Slovensku je to relatívne stály druh, sťahuje sa tu aj zo severnejších území. Na území Slovenska hniezdi 2 až 4 tisíc párov (zimuje 4 až 8 tisíc). V Európe žije 450 až 970 tisíc párov s malým populačným nárastov.
Villers-Saint-Paul
Villers-Saint-Paul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Buire-sur-l’Ancre
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Učú kaihacu džigjódan
NASDA vyvinula a vyvíja tieto satelity a nosné rakety:
Villers-Saint-Genest
Villers-Saint-Genest je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Krkavec čierny
Výskyt a stav na Slovensku
Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny nárast o 20 do 50 %. Ekosozologický status v roku 1995 aj v roku 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Crew Safety System
Crew Safety Systems (skratka CSS z angl. Systém pre bezpečnosť posádky) je súbor senzorov a ukazovateľov na palube vesmírnej lode, určených na detekciu zlyhania niektorého z riadiacich alebo podporných subsystémov. Dávajú posádke možnosť vyhodnotiť technický stav. CSS je zvyčajne schopný v prípade kritického stavu iniciovať automatické prerušenie.
Villers-Saint-Frambourg
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krkavec čierny
Sťahovanie a hniezdenie
Je väčšinou stálym druhom (sťahuje sa z vyšších zemepisných výšok). Mimo hniezdneho obdobia sa potuluje v okolí hniezda. Žije osamotene v trvalých pároch po mnoho rokov. Na hniezdiská sa vracia okolo februára až marca, kedy začína so stavbou alebo opravou starého hniezda, ktoré si stavia na vysokých stromoch a na nedostupných skalách. Vytvárajú páry s trvalým zväzkom. Svoje hniezdo používa po niekoľko rokov, takže za niekoľko rokov môže byť nápadné svojimi rozmermi. Stavbu a úpravy vykonáva samica, zatiaľ čo samec prináša stavebný materiál – vetvičky, trávu, mach. Do hniezda znáša 5 až 6 modrozelených čierno-hnedo, sivo-hnedo a sivo škvrnitých vajec, ktoré zahrieva samica. Samica sedí väčšinou sama, doba sedenia je 20 až 21 dní. Kŕmia obaja rodičia.
Potrava
Na potravu nie nijako špecializovaný, dokáže sa do značnej miery prispôsobiť ponuke okolitého prostredia. Ako všežravec sa živí lovom drobných stavovcov (hlavne hlodavcov, zajacov a vtákov), vajíčkami vtákov, rôznymi semenami, ako aj zdochlinami alebo odpadkami na skládkach. Niekedy kradne potravu ostatným predátorom.
Hlavným druhom potravy krkavca ako predátora sú malé hlodavce (predovšetkým hraboše, v tundre aj lumíky). Na sopečných ostrovoch Stredozemného mora sú významnou zložkou potravy potkany. Ako zdochlinožravec bol krkavec pozorovaný v Arktíde, najčastejšie na mŕtvolách sobov a zajacov. Ak nedokáže potravu zožrať naraz, môže si ju zahrabať na neskôr.
Výskum potravy krkavcov na Slovensku ukázal, že sa horské populácie živia predovšetkým hrabošmi poľnými, zatiaľ čo pri nížinných populáciách je zloženie potravy oveľa pestrejšie. Krkavce lovili až do vzdialenosti 10 km od hniezda. Na Kanárskych ostrovoch sa živia na jar stavovcami, v lete rôznymi bezstavovcami a na jeseň a v zime prevažne rastlinnou potravou. Krkavce sú často v dobe hniezdenia rozptýlené po svojom areáli, zatiaľ čo mimo hniezdneho obdobia sa sústredia pri iných zdrojoch, často ľudského pôvodu.
Má málo predátorov. Medzi predátorov jeho vajec patria sovy, kuny a ostatné krkavce. Mláďatá lovia orol skalný a výr bielobradý.
V kultúre
Krkavec (čierny) má svoje miesto vo viacerých legendách a kultúre. Podľa Anglosasov sa kráľ Artuš po smrti premenil na krkavca. Objavil sa aj vo viacerých literárnych dielach. Edgar Allan Poe napísal známu báseň Havran (vecne správny preklad by mal byť Krkavec (čierny) ), ktorá opisuje mysterióznu polnočnú návštevu krkavca u psychicky zmučeného muža, ktorý stratil svoju lásku. Krkavec (čierny) sa nachádza aj v znaku ostrova Man.
Klasifikácia
Najbližšími príbuznými sú africké druhy ako krkavec púštny (C. ruficollis) a vrana štítnatá (C. albus) a krkavec pustatinný (C. cryptoleucus) zo Severnej Ameriky. Niektoré zdroje uvádzajú 11 poddruhov, iné iba 8:
Villers-Saint-Genest
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Krkavec čierny
Klasifikácia
thumb|Severoamerický poddruh (C. c. principalis) v lete pri Muir Beach v severnej časti [[Kalifornia|Kalifornie.]]
Učú kaihacu džigjódan
Používané nosné rakety: N-series, H-series, J-1. 1. októbra 2003 sa zlúčila s ostatnými dvoma organizáciami a vznikla JAXA.
Krkavec čierny
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Šílení
Šílení je koprodukčný česko-slovenský film natočený na motívy poviedok Edgara Allana Poea Pochovaný zaživa a Šialený psychiater.
Villers-sous-Saint-Leu
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Šílení
Blázinec, v ktorom sa odohráva jadro filmu, je alegóriou tejto civilizácie.
Ocenenia
Film získal dve ceny Český lev v kategóriách najlepší výtvarný počin (Eva Švankmajerová, Veronika Hrubá) a najlepší filmový plagát (Eva Švankmajerová).
Villers-sous-Saint-Leu
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Villers-Saint-Paul
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Villers-sous-Saint-Leu
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-Saint-Paul
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-Saint-Genest
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maisúr
Maisúr môže byť:
Bus-lès-Artois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Courier
Courier (z angl., pôvodne z fr. courrier= kuriér, pošta) môže byť:
Nerozlíšiteľné častice
Nerozlíšiteľné častice alebo identické častice sú v kvantovej fyzike častice, ktoré nemožno vzájomne odlíšiť v rámci svojho "druhu", a to ani nie principiálne. Sú to všetky elementárne častice (napr. elektróny), atómy alebo molekuly.
Vznik pojmu nerozlíšiteľnosť
Kedysi sa predpokladalo, že to, že väčšie objekty rovnakého "druhu" (napr. jednotlivé zrnká piesku alebo jednotlivé bunky a podobne) sú – napr. pri pokusoch – rozlíšiteľné a teda znova identifikovateľné, platí aj pre mikrofyzikálne objekty. Moderná fyzika však dokázala, že mikroskopické objekty rovnakého druhu, sú v skutočnosti nerozlíšiteľné ("identické"). Z Heisenbergovho princípu neurčitosti a kvantovej teórie konkrétne vyplýva, že mikrofyzikálne útvary pri tesnom stretnutí a vzájomnom pôsobení nemožno považovať za rozlíšiteľné.
Dôsledok
Skutočnosť, že častice môžu byť nerozlíšiteľné má dôležité dôsledky v štatistickej fyzike. Výpočty v štatistickej mechanike sa totiž opierajú o pravdepodobnostné argumenty, ktoré sú citlivé na skutočnosť, či sú študované objekty rozlíšiteľné. V dôsledku toho nerozlíšiteľné častice vykazujú výrazne odlišné štatistické správanie v porovnaní s odlíšiteľnými časticami. Napríklad existuje návrh, že nerozlíšiteľnosť častíc je riešením Gibbovho paradoxu.
Hlavným štatisticko-mechanickým dôsledkom je, že klasické Boltzmannovo rozdelenie termodynamiky treba nahradiť Boseho-Einsteinovým rozdelením resp. Fermiho-Diracovým rozdelením.
Teória
Uvažujme vlnovú funkciu zodpovedajúcu dvom identickým časticiam so súradnicami x_1 a x_2. Pretože ide o identické častice, musí
zodpovedať rovnakému fyzikálnemu stavu. S ohľadom na lúčovú reprezentáciu stavov pri vyjadrení vlnovými funkciami to znamená, že
,
kde \lambda je nejaké komplexné číslo. Skúsme zameniť častice 1 a 2 ešte raz. Potom s použitím predošlého platí:
.
Dvoma po sebe uskutočnenými zámenami sa musíme dostať tam, odkiaľ sme vyšli, a teda k. Z toho vyplýva, že
Villers-sur-Coudun
Villers-sur-Coudun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Nerozlíšiteľné častice
Teória
alebo.
Kuvajt
Kuvajt môže byť:
Villers-sur-Auchy
Villers-sur-Auchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Esa
Esa môže byť:
Nerozlíšiteľné častice
Teória
Znamienko plus zodpovedá Boseho-Einsteinovmu rozdeleniu ("štatistike"), znamienko mínus Fermiho-Diracovmu rozdeleniu ("štatistike").
Villers-sur-Auchy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nerozlíšiteľné častice
Teória
Poznámka: Tento experiment sa nedá rozšíriť na systémy s troma a viac časticami tak jednoducho, ako by sa mohlo na prvý pohľad zdať.
Villers-sur-Auchy
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Institute of Space and Astronautical Science
Institute of Space and Astronautical Science (skr. ISAS preklad: Inštitút pre vesmírnu vedu) bola jedna z troch japonských organizácií pre výskum vesmíru. Založená bola pri Tokijskej univerzite a zodpovedá za vývoj a prevádkovanie výskumných satelitov, mesačných a medziplanetárnych sond.
Bussy-lès-Daours
Bussy-lès-Daours je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Institute of Space and Astronautical Science
1. októbra 2003 bola táto organizácia zlúčená s ostatnými dvoma japonskými organizáciami pre výskum vesmíru (NASDA a NAL), čím vnikla Japan Aerospace Exploration Agency (skr. JAXA).
Bussy-lès-Daours
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Institute of Space and Astronautical Science
Základňa
ISAS používa pre svoje štarty kozmodróm Kagoshima Space Center a ako nosiče využíva rakety M-Series.
Bussy-lès-Daours
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Buverchy
Buverchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Bussy-lès-Daours
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buverchy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Villers-sur-Coudun
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bussy-lès-Poix
Bussy-lès-Poix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Buverchy
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bussy-lès-Poix
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buverchy
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-sur-Coudun
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-sur-Trie
Villers-sur-Trie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maseru
thumb|Maseru Maseru je hlavné mesto Lesotha.
Claude Monet
Claude Oscar Monet (* 14. november 1840, Paríž, Francúzsko – † 5. december 1926, Giverny) bol významný francúzsky maliar. Je považovaný za zakladateľa umeleckého smeru impresionizmu, ktorého názov je odvodený od jeho obrazu Impression, soleil levant (Impresia, východ slnka).
Životopis
Narodil sa v Paríži ako druhé dieťa Claude Adolpha a Louise-Justine Monetovcov. Keď mal päť rokov, jeho rodina sa presťahovala do mestečka Le Havre, ktoré sa nachádza v severnom Francúzsku v Normandii. Tam sa stal známym najmä vďaka svojim karikatúram kreslených uhlíkom. Neskôr sa zoznámil s maliarom Eugènom Boudinom, ktorý odhalil Monetov maliarsky talent a stal sa jeho učiteľom. Naučil ho používať olejové farby, a tiež ako využívať techniky plenérizmu (z franc. en plein air  – na voľnom priestranstve) pri maľovaní.
V roku 1859 odišiel na radu svojho učiteľa študovať maliarstvo do Paríža. Cítil sa však spútaný pravidlami tej doby a odmietol dlhodobo zaužívané princípy v maľovaní. Práve z toho dôvodu radšej vstúpil na nezávislú Academie Suisse, kde spoznal ďalších maliarov Pissarra a Cézanna.
V rokoch 18601862 absolvoval povinnú vojenskú službu v Alžírsku. Bol ovplyvnený tamojším prostredím a farebnosťou krajiny, a to sa pre neho stalo v nasledujúcich rokoch inšpiráciou. V roku 1862 sa kvôli chorobe vrátil predčasne domov, ale pod podmienkou, že dokončí svoje štúdium na univerzite. Vstúpil preto do súkromného ateliéru Charlesa Gleyra, kde spoznal maliarov Pierre-Augusta Renoir, Frédérica Bazille, Alfreda Sisleyho. Títo spoločne zdieľali podobné myšlienky a názory na umenie, ktoré sa neskôr stali známe pod názvom impresionizmus. thumb|Impression, soleil levant (Impresia, východ slnka) (1872) – obraz, ktorý dal meno impresionizmu Počas francúzsko-pruskej vojny (18701871) Monet utiekol do Anglicka, aby sa vyhol odvodu, kde spolu s Pissarrom maľovali v londýnskych parkoch a na brehu rieky Temža.
V roku 1866 sa pri maľovaní jedného obrazu zoznámil s modelkou Camille Doncieuxovou. O dva roky neskôr sa im narodil prvý syn Jean. V roku 1870 sa zosobášili a po troch rokoch manželstva odsťahovali do mestečka Argenteuil, neďaleko Paríža. Tam sa im v roku 1878 narodil druhý syn Michael. Pani Monetová zomrela v roku 1879 na tuberkulózu. Rodinná priateľka Alice Hoschedéová, ktorú opustil manžel, sa podujala vychovávať Monetove deti spolu so svojimi vlastnými. Spoločne žili v meste Poissy, ktoré však Monet nemal rád, a preto sa v roku 1883 presťahovali do Normandie, do mestečka Giverny. Tam sa natrvalo usadili a v roku 1892 zosobášili. Keďže sa mu konečne začalo dariť a jeho obrazy sa dobre predávali, kúpili tam dom a Monet si postavil vlastné štúdio. Popri cestách do Londýna, Nórska či Talianska sa začal venovať záhradkárstvu a vytvoril nádhernú záhradu s jazierkom, ktorá sa stala námetom pre mnohé jeho obrazy. Jeho druhá žena Alice zomrela v roku 1911 a syn Jean v roku 1914.
Na sklonku svojho života trpel mnohými chorobami. Zlý zrak a ťažká reuma spôsobili, že bolo pre neho čoraz ťažšie maľovať. Napriek tomu sa však nevzdával a do posledných chvíľ tvoril. Zomrel na konci roku 1926 a je pochovaný na cintoríne v Giverny.
Villers-sur-Bonnières
Villers-sur-Bonnières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Villers-Vermont
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Villers-sur-Bonnières
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-Vermont
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Committee on Space Research
Committee on Space Research (skratka COSPAR doslova Komisia pre výskum vesmíru) je organizácia v rámci Medzinárodného koncilu vedeckých združení (International Council of Scientific Unions), do ktorého patria i Spojené štáty americké prostredníctvom svojej Národnej akadémie vied (National Academy of Sciences). COSPAR bola založená v roku 1958 ako vyústenie a pokračovanie kooperatívneho výskumného programu v oblasti výskumu vesmíru s názvom Medzinárodný rok geofyziky (International Geophysical Year). Sídlo organizácie je v Paríži a jej vedecká rada sa schádza pravidelne každé dva roky.
Villeselve
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Courier (satelit)
Courier je názov telekomunikačného satelitu americkej armády, ktorý bol vyvinutý ako náhrada satelitu SCORE. Prvá verzia satelitu (Courier 1A) vážila, bola vypustená 18. augusta 1960 a explodovala 2,5 minúty po štarte. Druhá verzia satelitu (Courier 1B) vážila, bola vypustená 4. októbra 1960 a úspešne zaujala obežnú dráhu 967 x x 28,3°.
Cahon
Cahon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Camon (Somme)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Cahon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Cachy
Cachy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Cahon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cachy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Camon (Somme)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cachy
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cambron
Cambron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-Vicomte
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Európska organizácia pre využívanie meteorologických satelitov
náhľad|Členské štáty
Európska organizácia pre využívanie meteorologických satelitov ( skr. EUMETSAT) je medzivládna organizácia zodpovedná za vývoj, vypúšťanie a prevádzku meteorologických družíc dvoch typov: geostacionárne (Meteosat 1 až 10) a s polárnou dráhou letu (družice METOP A,B,C).
V súčasnosti má 29 členských štátov:
Rakúsko, Belgicko, Chorvátsko, Česko, Dánsko, Estónsko, Fínsko, Nemecko, Grécko, Maďarsko, Írsko, Island, Taliansko, Litva, Lotyšsko, Luxembursko, Holandsko, Nórsko, Poľsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovensko, Slovínsko, Španielsko, Švédsko, Švajčiarsko, Turecko a Veľká Británia. Štatút spolupracujúcej krajiny majú: Bulharsko a Srbsko.
Slovensko sa stalo členom v roku 2006.
Villotran
Villotran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Straka obyčajná
Straka obyčajná alebo straka čiernozobá (Pica pica) je spevavec z čeľade krkavcovitých. Žije v Palearktíde a rozšíril sa aj do severnej Ameriky. Je to inteligentný vták. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov straka obyčajná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, stavy v Európe sú od roku 1980 stabilné.
Opis
Meria skoro toľko ako vrana túlavá. Má dlhý stupňovitý chvost. Sfarbenú má hlavu, hruď a chrbát dočierna, brucho a ramená sú biele, krídla sú kovovo lesklé. Pri lete je na krídlach vidno čierne orámovanie bielych ručných letiek. Pri lete má nápadne dlhý chvost a typickú kontrastnú kresbu. Lieta s charakteristickými veslovitými údermi krídiel. Samec a samica sa navzájom neodlišujú, mladé jedince majú kratší chvost a operenie bez lesku.
Hlas
Hlasité škreky, menej polohlasné štebotanie. Vydáva „šak-čak“, niekedy „šakerak“ alebo „kek-kek“.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 30 000 - 60 000, zimujúcich jedincov 70 000 - 140 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny nárast o 20 do 50%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Spôsob života
Denná aktivita straky začína približne 30 minút pred východom slnka, v čase keď končí nautický úsvit a začína občiansky úsvit. Hodinu pred západom slnka ukončujú svoju dennú aktivitu a približujú sa na miesto nocovania, na ktorom sa nachádzajú tesne po západe slnka. Straky vytvárajú dve hlavné sociálne formy, v hniezdnej dobe straky ktoré hniezdia žijú v pároch vo svojich teritóriách a tie čo nehniezdia žijú v skupinách. V zime vytvárajú veľké kŕdle, často mnoho sto jedincov.
Hniezdenie
Hniezdia v apríli až máji raz za rok. Hniezdo je veľké, zhora kryté často strieškou z vetiev, umiestnené vysoko na stromoch. Hniezdo je tvorené z vetiev a paličiek, hniezdna kotlina je vytvorená z blata a hliny s vnútorným priemerom až a hĺbkou. Túto vystelú vrstvou vetvičiek a hore jemnou výstelkou tráv, korienkov, vlákien a chlpov.
Samice znášajú 67 zelenkastých husto tmavohnedo škvrnitých vajec, na ktorých sedia samé asi 1718 dní, mláďatá potom kŕmia obidvaja rodičia asi 2227 dní.
Spoločné nocoviská
Nehniezdiace jedince vytvárajú spoločné nocoviská. Na jeseň a v zime sa k nim pripájajú aj páry, ktoré majú vlastné teritória. Nocoviská sa nachádzajú na neprístupných miestach ako močiare a malé ostrovy. Straky ich využívajú mnoho rokov.
Cagny (Somme)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Straka obyčajná
Inteligencia
Patrí medzi veľmi inteligentné vtáky. Straka dokáže spoznať v zrkadle svoj vlastný odraz (mimo cicavcov tak ide o jediný druh, ktorý to dokáže). Oblasť mozgu s názvom nidopallium je vo svojej relatívnej veľkosti porovnateľná so šimpanzmi, orangutanmi a ľuďmi. Boli u nich pozorované viaceré sociálne rituály, pravdepodobne aj vyjadrenie smútku. Vo voľnej prírode sa dokážu spoločne organizovať pri love iných vtákov alebo pri ohrození predátormi.
Potrava
V zimných mesiacoch v nej prevažuje zložka rastlinná, v letných naopak živočíšna. V čase kŕmenia mláďat straky najprv zbierajú malé bezstavovce (pavúky, húsenice, larvy), neskôr chrobáky, červy, blanokrídlovce a drobné stavovce (hlavne hraboše a zdochliny). Podiel vajec a mláďat drobných spevavcov je veľmi nízky a samozrejme je časovo obmedzený práve len na obdobie hniezdenia. V lete a na jeseň v potrave prevažujú rôzne plody (bobule, čerešne, hrušky) a semená, ktoré sú významné najmä v zime. V mestách do svojho jedálneho lístka pridávajú odpadky a živočíchy uhynuté pod kolesami áut.
Cagny (Somme)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Straka obyčajná
Potrava
Výsledky spracovania potravy 239 dospelých strák zo západného a stredného Slovenska ulovených z každého mesiaca roka spracované pánom Sovišom (1968, 1970) ukazujú, že rastlinná potrava tvorila 57,72 % a živočíšna 33,34 % (zvyšok tvorili gastrolity). Na rastlinnej zložke sa podielali obilniny a iné kultúrne rastliny 39,79 % (z toho jačmeň 9,4 % a pšenica 8,9 %) a ovocie tvorilo 2,03 % (čerešňe a hrozno). V živočíšnej časti potravy prevládal hmyz 27,82 % a na ostatné ostávalo 5,52 % (z tých 33,34 %). Vyhodnotenie 116-tich mláďat na hniezdach ukázalo, že živočíchy mali u nich v potrave podiel až 90,39 %, rastliny 5,48 % a zvyšok boli gastrolity. Živočíšna potrava sa skladala najmä z hmyzu a pavúkov 51,89 %, veľký podiel 36,12 % pripadal na drobné hlodavce a ostatok vtáky. Z rastlín to bolo prevažne ovocie. Po vylietaní z hniezda sa im strava postupne menila na pomery ako u dospelých.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 300 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Vrocourt
Vrocourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Cagny (Somme)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrocourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Caix
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vineuil-Saint-Firmin
Vineuil-Saint-Firmin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Wacquemoulin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vineuil-Saint-Firmin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wacquemoulin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Camps-en-Amiénois
Camps-en-Amiénois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
European Retrievable Carrier
náhľad|Vypustenie na obežnú dráhu
European Retrievable Carrier (skr. EURECA) je voľne lietajúca vedecká základňa, konštruovaná na viacnásobné použitie. Jej vynesenie do výšky na obežnú dráhu okolo Zeme sa uskutočnilo raketoplánom Atlantis 31. júla 1992 misiou STS-46. Jej úloha je zbierať údaje o experimentoch s mikrogravitáciou, testovanie technológií a materiálov a sledovanie vesmírneho žiarenia. 1. júla 1993 bola dopravená na Zem raketoplánom Endeavour.
Wambez
Wambez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Canaples
Canaples je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam obcí na Mayotte
náhľad|Mapa obcí Mayotte Toto je kompletný zoznam 17 obcí na Mayotte.
Wavignies
Wavignies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Candas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Appenai-sous-Bellême
Appenai-sous-Bellême je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Welles-Pérennes
Welles-Pérennes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Candas
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Welles-Pérennes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Warluis
Warluis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Oise, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Program Zond
right|thumb|Loď druhej série misii Zond (Sojuz 7K-L1) V rámci sovietskeho kozmického programu Zond sa v rozmedzí rokov 1964 až 1970 uskutočnili dve série nepilotovaných kozmických letov, ktoré mali za cieľ získať informácie o susedných planétach a otestovať nové kozmické lode.
Pre prvé tri misie bol použitý model medziplanetárnej sondy 3MV určenej k budúcemu prieskumu Venuše a Marsu. Po zlyhaní prvých dvoch misií bol Zond 3 vyslaný na testovací let, počas ktorého sa iba po druhýkrát v histórii podarilo odfotografovať odvrátenú stranu Mesiaca. Sonda pokračovala k Marsu a testovala palubné systémy a telemetriu.
Misie lodí Zond 4 až Zond 8 sa zamerali na testy pre v tej dobe plánovaný pilotovaný oblet Mesiaca (pozri Sovietsky mesačný program). Na lety bola použitá odľahčená kozmická loď Sojuz 7K-L1, ktorú vyniesla nová sovietska raketa Proton. Tento nosič dokázal vyslať loď iba na oblet Mesiaca bez možnosti prejsť na jeho obežnú dráhu. Po podobnej trajektórii sa pohybovala loď Apollo 13 pri svojom núdzovom lete. Prípadného obletu by sa mohli zúčastniť maximálne dvaja kozmonauti.
right|thumb|Sonda Zond 2
Antoigny
Antoigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Almenêches
Almenêches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anceins
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Canchy (Somme)
Canchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tripolis
Tripolis ( alebo na odlíšenie od rovnomenného mesta v Libanone tiež dlhým názvom ) je hlavné mesto Líbye. Leží na pobreží Stredozemného mora. V meste je medzinárodné letisko, pobrežná magistrála, univerzita (založená v roku 1955) a rozsiahly priemysel a obchod.
Mesto založili v 7. storočí pred Kr. Feničania, od 105 pred Kr. až do 7. storočia po Kr. bolo súčasťou Rímskej ríše resp. Byzantskej ríše (dočasne obsadené Vandalmi). V 7. storočí ho dobyli Arabi, v roku 1551 Osmanskí Turci. Po dobytí talianskymi vojskami v roku 1911 sa stal centrom talianskej kolonizácie severnej Afriky. Od roku 1951 je hlavným mestom Líbye.
Cannessières
Cannessières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Athis-de-l’Orne
Athis-de-l’Orne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Argentan (obec)
Argentan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Athis-de-l’Orne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Argentan (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Athis-de-l’Orne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ESA
ESA môže byť:
Paradigma
Paradigma (z gréčtiny) môže znamenať:
Monrovia
Monrovia je hlavné mesto západoafrickej Libérie. Nachádza sa na myse Mezurado, neďaleko ústia riek Mezurado a Saint Paul. V roku 2003 mala 572 000 obyvateľov.
Mesto sa pôvodne volalo City of Christ (Kristove mesto), no bolo premenované na počesť piateho prezidenta USA Jamesa Monroa, za ktorého vlády začal návrat otrokov späť domov.
Dejiny
Mesto založili v roku 1822 oslobodení čierni otroci z USA, ktorí sa po roku 1816 začali usádzať na území dnešnej Libérie. Americká kolonizačná spoločnosť rozdeľovala prisťahovalcom parcely s rozlohou štvrť áru. V roku 1835 vznikla mestská rada, prvá svojho typu na celém západe Afriky a po osamostatnení krajiny (26. júla 1847) sa Monrovia stala jej hlavným mestom.
V roku 1951 tu bola založená univerzita. Mesto bolo opakovane ničené počas občianskej vojny.
Administratívne členenie
Monrovia sa člení na päť oblastí:
Podnebie
V meste panujú po celý rok vysoké teploty a priemerná teplota v januári dosahuje 26 °C a v júli 24 °C. Najdaždivejší mesiac je jún, kedy zrážky dosahujú až 958 mm, v júli spadne priemerne 797 mm a v januári iba 50 mm.
Obyvateľstvo
Krátko po založení (1830) malo mesto iba 700 obyvateľov, no populačný skok zaznamenalo počas 20. storočia, kedy vzrástol viac ako 100 násobne. V posledných rokoch počet obyvateľov značne ovplyvnila občianska vojna.
Aube (Orne)
Aube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carskoje Selo
thumb|Katarínsky palác, Carskoje Selo thumb|Zrekonštruovaná Jantárová komnata Carskoje Selo, po slovensky zriedkavo aj Cárske Selo, je bývalá letná rezidencia ruských imperátov, ktorá sa nachádza južne od Petrohradu.
Ide o architektonicko-parkový komplex palácov, parkovej architektúry, jazier, sôch a iných pamätihodností. Komplex sa nachádza v mestečku, ktoré v minulosti nieslo rovnaké meno, ale od roku 1937 sa volá Puškin na pamiatku slávneho ruského spisovateľa, ktorý tu študoval.
Medzi najkrajšie pamiatky komplexu patrí Katarínsky palác, ktorý má tri poschodia a je dlhý 300 metrov. Do dnešnej podoby ho na želanie cárovnej Kataríny I. prestaval známy taliansky architekt Francesco Bartolomeo Rastrelli, ktorý navrhol aj Zimný palác a iné petrohradské architektonické skvosty. Medzi najznámejšie miestnosti v paláci patrí Jantárová komnata, ktorú venoval imperátorovi Petrovi I. pruský kráľ Fridrich Wilhelm I. Počas nemeckej okupácie ju nacistické vojská demontovali a odviezli do nemeckého Königsbergu. Odvtedy sa o nej nič nevie. V roku 2003 bola vystavená verná kópia Jantárovej komnaty, ktorú môžu turisti obdivovať i v súčasnosti.
Dejiny komplexu
Na území dnešného Cárskeho Sela sa v 17. storočí nachádzala švédska osada Sarishoff. Pozemky získala ako dar Katarína I. od svojho manžela Petra I. v 18. storočí. Na želanie Kataríny I. tu začal nemecký architekt Braunstein budovať prvý cársky kamenný palác. Budova bola dostavaná v r. 1724 a cárovná Katarína I. ho s obľubou využívala ako svoje letné sídlo. V tom čase sa už presadil ruský názov Sarskoje Selo, resp. neskôr v čase existencie letnej cárskej rezidencie Carskoje Selo (o názvoch pozri článok Puškin). Vtedajší palác však mal len veľmi málo spoločného s dnešnou podobou – išlo o menšiu dvojpodlažnú budovu. Po smrti Kataríny pokračovala vo zveľaďovaní rezidencie jej dcéra Alžbeta Petrovna. Objednala si rozšírenie paláca, ktorú postupne v rokoch 1742 – 1752 realizovali architekti Zemcov, Kvasov a Čevakinskij. V r. 1752 bolo príkazom cárovnej rozhodnuté o generálnej prestavbe paláca, ktorý sa mal stať letnou cárskou rezidenciou Veľký carskoselský palác (ako Katarínsky palác sa začal označovať až od r. 1910). Touto úlohou bol poverený dvorný cársky architekt Francesco Bartolomeo Rastrelli. Prestavba bola dokončená v roku 1756 a celý komplex vďaka nej získal veľkolepý barokový vzhľad. Počas dvoch storočí bolo Cárske Selo letným prímestským sídlom ruských cárov a dôležitým miestom, na ktorom sa tvorili dejiny celého Ruského impéria.
náhľad|Cár Mikuláš II. (maľba Ernest Lipgart) V r. 1792 nastáva ďaší dôležitý moment v „živote“ komplexu – Katarína II. poverila talianskeho architekta Giacoma Quarenghiho stavbou druhého paláca pre svojho vnuka Alexandra I. Palác sa preto označuje ako Alexandrovský palác. Palác bol dokončený v r. 1796, ale žiaľ nebol príliš obľúbeným cárskym sídlom. Jeho prvý majiteľ, Alexander I. sa radšej zdržiaval vo Veľkom carskoselskom paláci. Veľkej obľube sa tešil Alexandrovský palác počas panovania jeho nástupcu, cára Mikuláša I. Dokonca aj v čase, keď bol palác ustanovený ako hlavná rezidencia Mikulášovho vnuka, veľkokniežaťa Alexandra Alexandroviča (budúceho cára Alexandra III.), ten sa oveľa častejšie a radšej zdržiaval v oveľa menšej Gatčine.
Roky najväčšej slávy zažíval Alexandrovský palác začiatkom 20. storočia. Od r. 1902 bol sídlom posledného ruského cára Mikuláša II. Palác sa stal hlavným dejiskom všetkých významných štátnych udalostí spojených s cárskou rodinou posledných Romanovcov. Prijímali sa tu štátne návštevy, vyslanci zahraničných krajín, významné svetové osobnosti, slávili sa tu tie najdôležitejšie sviatky, štátne a cárske jubileá. Tu navštevoval cársku rodinu Rasputin, no a odtiaľto bol cár Mikuláš II. s rodinou 1. augusta 1917 deportovaný do Toboľska.
Zlom nastal v r. 1917 po Októbrovej revolúcii. Palácový komplex Carskoje Selo bol vyhlásený za múzeum, v Katarínskom paláci a v časti Alexandrovského paláca boli v r. 1918 zriadené muzeálne expozície a Alexandrovský palác spolu s parkmi sa využívali ako ozdravovňa pre deti, neskôr ako rekreačné zariadenie a detský domov. Predovšetkým v čase revolúcie došlo k zničeniu alebo k odcudzeniu mnohých častí vybavenia komplexu, v porevolučnom období sa začalo pracovať na katalogizovaní muzeálnych exponátov a ich reštaurovaní.
Najviac škôd komplexu spôsobili boje počas 2. svetovej vojny. Mesto v blízkosti obliehaného Leningradu (dnes Petrohrad) bolo často cieľom bombardovania. 28 mesiacov bolo mesto aj komplex priamo okupované fašistickými vojskami. Okrem vojenského významu miesta mala devastácia pamiatok aj dôležitý politický a propagandistický význam. Nebolo žiadúce zachovať v Rusku akékoľvek historické pamiatky pripomínajúce silu a veľkosť niekdajšieho impéria. Historické budovy boli zničené a umelecké predmety buď rozkradnuté vojakmi alebo zabavené špeciálnymi komandami SS a prevezené do Ríše. Snáď najznámejším ukradnutým umeleckým súborom je Jantárová komnata. Časť zariadenia sa podarilo zachrániť pri evakuácii zbierok petrohradskej Ermitáže. Katarínsky palác na konci vojny pozostával už len z vyhorených ruín, Alexandrovský palác bol výrazne poškodený. Ďalšie stavby v parkoch komplexu boli taktiež buď úplne zničené, alebo silne poškodené. S obnovou zničeného komplexu sa začalo krátko po vojne – v 50. rokoch 20. storočia a pokračuje sa dodnes (r. 2011). Rozsah rekonštrukčných a reštaurátorských prác nemá obdobu dokonca ani v celosvetovom meradle. Na prácach sa zúčastňujú celé generácie reštaurátorov z viacerých krajín sveta. Medzi najvýraznejšie úspechy patrí predovšetkým zrekonštruovanie Katarínskeho paláca do predvojnovej podoby a obnova Jantárovej komnaty.
Charakteristika
Komplex Carskoje Selo tvoria dve hlavné cárske rezidencie – Katarínsky palác a Alexandrovský palác, ku ktorým prináležia rozsiahle parky – Katarínsky park a Alexandrovský park. Parky sa rozpriestierajú na ploche 300 hektárov a nachádza sa v nich viac ako 100 rôznych menších stavieb (pavilóny, sochy, pamätníky či mosty).
Katarínsky palác
náhľad|Veľký Katarínsky palác, Puškin, Rusko náhľad|Zlatá brána Katarínsky palác je dominantnou stavbou celého komplexu. Bol postavený ruskými architektmi M. Zemcovom, A. Kvasovom a S. Čevakinským. Do dnešnej barokovej podoby ho v rokoch 1752 – 1756 prebudoval architekt Francesco Bartolomeo Rastrelli. Samotná budova paláca je dlhá 300 metrov. Nádvorie obkolesujú po oboch stranách polkruhovito zahnuté jednopodlažné administratívne budovy. Pri honosnej prestavbe ich Rastrelli architektonicky pričlenil k palácu, čím vznikol mohutný polkruh s dĺžkou. Fasádu blankytnej farby zdobia sochy atlantov, ktorí akoby držali múry paláca na svojich ramenách, biele karyatídy, stĺpy a prekrásna štuková výzdoba plná levých hláv a iných ornamentov. Na výzdobu atlantov a ďalších detailov budovy bolo pôvodne použitých 100 kilogramov zlata, pri obnove vojnou zničeného paláca však už bola na vonkajšiu výzdobu kedysi pozlátených kúskov fasády použitá iba okrovozlatá farba. Počas 2. svetovej vojny bolo zničených 58 sál, obnovených bolo 32.
Veľká tanečná sála
náhľad|Veľká tanečná sála, Katarínsky palác, Puškin, Rusko Veľká tanečná sála je jedným z najväčších skvostov architekta Rastrelliho. Sála je najväčšou miestnosťou komplexu, rozprestiera sa na ploche 846 metrov2. Miestnosť navyše opticky zväčšuje dvanásť párov vysokých okien a steny vyplnené zrkadlami. Najefektnejšími sú pozlátené drevorezby v tvare postáv a kvetinových ornamentov pokrývajúce každé voľné miesto na stenách. Strop je pokrytý jediným obrazom. Dlážka je tvorená parketami z rôznych druhov dreva, ktoré odlišnosťou farby a štruktúry vytvárajú zložité obrazce.
Jantárová komnata
náhľad|Jantárová komnata, Katarínsky palác; Puškin; Rusko zdroj:www.kremlin.ru
Jantárová komnata je najznámejším pokladom Cárskeho Sela. Ide o panely vyplnené jantárom rôznych odtieňov, ktorý vytvára rôzne ornamentálne vzory. Pôvodne sa jantárové obloženie dostalo do Ruska v r. 1717 ako dar pruského kráľa Fridricha Wilhelma I. cárovi Petrovi I. a bolo inštalované postupne vo viacerých miestnostiach a palácoch cárskej rodiny. V r. 1755 obloženie preniesol Rastrelli do jednej z miestností letnej cárskej rezidencie – Cárskeho Sela. Pôvodný obklad bol doplnený florentskými mozaikami z drahých kameňov, zrkadlami, drevenými ornamentmi a sochami tak, aby výzdoba pokryla kompletne celú plochu miestnosti. Počas 2. svetovej vojny bola celá Jantárová komnata demontovaná fašistickou okupačnou armádou v priebehu 36 hodín a odvezená z Ruska do nemeckého Königsbergu, kde sa nachádzala do konca vojny. Po skončení vojny sa záhadne stratila a originál sa dodnes nenašiel. Už krátko po skončení 2. svetovej vojny sa začalo s rekonštrukciou Jantárovej komnaty, šlo však o komplikovanú záležitosť, nakoľko neboli dochované všetky potrebné informácie o detailoch výzdoby miestnosti, postupovalo sa podľa pôvodných nákresov a dobových fotografií. Rekonštrukcia prebiehala pomaly, súbežne s pátraním po origináli. V r. 1997 bolo v Nemecku objavených niekoľko originálnych častí výzdoby. Rekonštrukcia bola definitívne ukončená v máji 2003 (31. mája 2003) pri príležitosti 300. výročia Petrohradu a sprístupnená verejnosti. Celkové náklady nebolo možné vzhľadom na dlhú dobu rekonštrukcie presne vyčísliť, odhady sa však pohybujú v rozpätí desiatok miliónov amerických dolárov.
Obrazáreň
náhľad|Obrazáreň Obrazáreň je ďalšou miestnosťou vytvorenou architektom Rastrellim. Jedinečný dekoratívny efekt dosiahol tým, že 130 obrazmi západoeurópskych majstrov 17. – 18. storočia pokryl celé steny sály. Zdá sa, akoby šlo o „tapetu“ vytvorenú z pozliepaných zarámovaných obrazov.
Modrá hosťovská izba
Modrá hosťovská izba je centrálnou izbou severnej časti paláca, ktorú celú pridelila Katarína II. následníkovi cárskeho trónu Pavlovi Petrovičovi a jeho manželke Márii Fiodorovne. Výzdobou tejto časti paláca bol poverený škótsky architekt Charles Cameron v 80. rokoch 18. storočia. Steny sú pokryté maľovaným hodvábom dovezeným z Číny, podlaha je z farebných drevených parkiet. Horný okraj stien pokrývajú po celom obvode miestnosti pozlátené ornamenty s medailónmi, v ktorých sú antické vyobrazenia. Strop je pokrytý obrazmi s mytologickými motívmi.
Zelená jedáleň
náhľad|Zelená jedáleň Zelená jedáleň taktiež patrila cárovičovi Pavlovi Petrovičovi. Pri jej výzdobe sa Charles Cameron inšpiroval antickými vilami v Pompejách. Na svetlozelených stenách sú štukové reliéfy Ivana Martosa zobrazujúce mladé ženy a mužov v rímskych odevoch, hry amorov, ktoré dopĺňajú vetvičky viniča.
Odpočiváreň Márie Fiodorovny
Odpočiváreň Márie Fiodorovny vybudoval Charles Cameron. Na stenách sú štukové dekoratívne reliéfy od Ivana Martosa s alegorickými motívmi radosti a šťastia rodinného života. Najzaujímavejším doplnkom sú tenké fajansové bohato zdobené a zlátené stĺpy podopierajúce budoár na boku miestnosti.
Palácová kaplnka
náhľad|Cárska kaplnka Palácová kaplnka sa nachádza vo východnom krídle paláca. Zvonka ju označujú pozlátené vežičky čnejúce zo strechy. Kaplnka bola postavená architektom Rastrellim v r. 1745 – 1748. Interiér kaplnky bol priestranný a svetlý vďaka dvom radom veľkých okien. Azúrovomodré steny zdobili pozlátené koryntské stĺpy a 114 ikon v pozlátených vyrezávaných rámoch. Všetko bolo doplnené pozlátenými drevorezbami a sochami anjelov. Na strope bol namaľovaný obraz Vzkriesenie podľa náčrtov talianskeho maliara Giuseppe Valerianiho. Počas 2. svetovej vojny bola kaplnka vyplienená fašistickými vojskami a čiastočne zborená. Zo vzácnych ikon sa podarilo zachrániť len 3. Dnes (r. 2010) v kaplnke prebiehajú prípravné práce na reštaurovanie.
Katarínsky park
Zároveň s výstavbou palácov boli ako ich neoddeliteľná súčasť budované aj rozsiahle parky. Hlavné parky sú dnes označované podľa palácov, ktoré sa v nich nachádzajú. Katarínsky park je tvorený z dvoch častí – pôvodného Holandského sadu a Anglického parku. Staršia časť (Holandský sad) začala vznikať s pomocou holandských odborníkov za čias Petra I. v štýle francúzskych záhrad. Väčšia časť má podobu anglického parku a rozprestiera sa kaskádovito v troch stupňoch za Katarínskym palácom. Súčasťou parku je aj sústava rybníkov a veľké jazero uprostred.
V parku bolo postupne vybudovaných veľké množstvo menších stavieb – pavilónov, pričom každý z nich vyniká osobitou architektúrou a sú vrcholnou ukážkou tzv. „malej“ architektúry. Rastrelli vytvoril pavilóny Ermitáž a Jaskyňa, ktoré svojím vzhľadom pripomínajú architektúru Katarínskeho paláca. Od konca 18. storočia boli postupne ďalšími architektami na základe objednávok panovníkov dobudovávané ďalšie pavilóny či iné drobné stavby. V starom holandskom parku to boli pavilóny Horný kúpeľ, Dolný kúpeľ a Ermitážna kuchyňa. Ďalšia výstavba sa orientovala na druhú, rozsiahlejšiu plochu anglického parku. Vznikol tu komplex Admiralita, pavilóny Pyramída, Sál na ostrove, Turecký kúpeľ, Vŕzgajúci altánok, Večerná sála, Koncertná sála, Chladný kúpeľ, Kameronova galéria, ako aj veľké množstvo iných prvkov záhradnej architektúry. Počas vlády Kataríny II. sa rozsiahly anglický park rozprestieral na ploche 100,5 hektára. Jej úmyslom bolo spraviť z neho „panteón ruskej slávy“ s množstvom pamätníkov, obeliskov, pamätných stĺpov, ktoré majú pripomínať ruské víťazstvá (Česmenský stĺp, Morejský stĺp, Kaguľský obelisk, Krymský stĺp a pod.).
left|náhľad|Pavilón „Ermitáž“
Pavilón „Ermitáž“
Záhradné pavilóny označované ako „ermitáže“ (z francúzskeho jazyka, vo význame „príbytok pustovníka“) boli v 18. storočí bežnou súčasťou vtedajších kráľovských či šľachtických zámockých parkov. Pavilón Ermitáž postavil architekt Rastrelli a bol určený na obedy a bankety panovníka a jeho hostí. Je postavený v barokovom slohu a architektonicky pripomína Katarínsky palác. Hlavnú obdĺžnikovú sálu po diagonálach dopĺňajú štyri kabinety so štvorcovým pôdorysom. Vysokými oknami sa dalo vychádzať na balkóny. Steny miestností sú zdobené pozlátenými ornamentmi a veľkými zrkadlami v pozlátených drevených vyrezávaných rámoch. Výzdobu dopĺňajú alegorické obrazy a účel hlavnej sály naznačuje obraz na strope od Giuseppe Valerianiho: „Junona a Jupiter pozývajú obyvateľov nebies k pestro prestretému stolu“. V sále sa nachádzali stoly s výťahmi spojené s dômyselným mechanizmom v dolnej časti pavilónu, ktorým zásobovali baviacu sa spoločnosť jedlami a nápojmi. Počas prebiehajúceho bálu za úžasu prítomných hostí z podlahy „vystúpili“ stoly plné vyberaných jedál a nápojov.