cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksander Kwaśniewski
Poľským prezidentom
Na tento post bol znovu zvolený v roku 2000. Zvíťazil hneď v prvom kole, keď získal 53,9 percenta všetkých hlasov. Pod jeho vedením sa stalo Poľsko silným spojencom Spojených štátov amerických v boji proti medzinárodnému terorizmu (prejavilo sa to hlavne vo vojne v Iraku). Spolu s manželkou viedol v júni 2003 kampaň za schválenie prístupovej zmluvy s EÚ (člen EÚ máj 2004). Mal blízke vzťahy s ukrajinským prezidentom Leonidom Kučmom, a stal sa sprostredkovateľom počas oranžovej revolúcie na Ukrajine v roku 2004. Medzinárodní komentátori mu prisudzujú hlavnú úlohu v mierovom riešení tohto konfliktu. V funkcii zotrval do decembra 2005, kedy ho vystriedal Lech Kaczyński.
Zaujímavosti
Je členom Správnej rady International Crisis Group, členom Atlantickej rady USA , členom Bilderberg Group , vedúcim dozornej rady Nadácie Amicus Europae vo Varšave, Medzinárodného centra pre politické štúdiá v r. Kyjev a predseda predstavenstva pre európsku stratégiu Jalty. Je v správnej rade Hertie Schoolof Governance v nemeckom Berlíne.
Osobný život
Kwaśniewski je od roku 1979 ženatý, manželka Jolanta Kontyová je vzdelaním právnička, sociálna aktivistka a prezidentka nadácie „Komunikácia bez bariér“, majú dcéru Aleksandru. Jeho manželka je takisto majiteľkou realitnej kancelárie.
Malý Slivník
Malý Slivník je obec na Slovensku v okrese Prešov.
Montfaucon-d’Argonne
Montfaucon-d’Argonne môže byť:
Hegemónia
Hegemónia (gr.; príslušná osoba je hegemón) môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malčice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Malčice v okrese Michalovce.
Ecce Homo
Ecce Homo môže byť
Hippodamas
Hippodamas (Hippodamas) môže byť v gréckej mytológii:
Nut
Nut môže byť:
NUT môže byť:
Artefakt (archeológia)
náhľad|Artefakty z Veľkej Moravy Artefakt je označenie pre umelo vytvorený predmet nachádzajúci sa v archeologickom kontexte.
Príkladmi artefaktov sú kamenné, kovové a kostené nátroje a šperky, keramické nádoby, ošatenie, jednoducho všetky výrobky a predmety zmenené ľudským používaním.
David Glass
David Glass (* 2. január 1911 – † 23. september 1978) bol britský sociológ, ktorý sa zaoberal problematikou národností a vzdelávacieho systému v Spojenom kráľovstve.
Montmédy
Montmédy môže byť:
Gréckokatolícka cirkev
náhľad|220x220bod|Interiér gréckokatolíckeho chrámu v [[Ropki|Ropkách, v Poľsku]] Gréckokatolícka cirkev alebo katolícka cirkev byzantského obradu je súhrnné označenie východných cirkví byzantského obradu, ktoré sú v spoločenstve s pápežom a teda súčasťou katolíckej cirkvi. Na Slovensku existuje gréckokatolícka cirkev nazývaná Gréckokatolícka cirkev na Slovensku.
Iné názvy
nepresne staršie:
Charakteristika
Gréckokatolícke cirkvi sú súčasťou Katolíckej cirkvi. S rímskokatolíckou cirkvou a ďalšími východnými katolíckymi cirkvami sú spojené skrze spoločenstvo s najvyšším kňazom - rímskym pápežom vo Vatikáne. Gréckokatolícke cirkvi sú špecifické svojím východným byzantským obradom, to znamená vonkajším usporiadaním bohoslužieb, spiritualitou, teológiou, vlastným cirkevným právom a historickým a kultúrnym dedičstvom.
Gréckokatolícke cirkvi vo svete (prehľad)
Pri každej patriarchálnej a väčšej arcibiskupskej cirkvi je uvedený jej najvyšší predstaviteľ. Cirkvi ktoré sa skladajú z metropolií, eparchií, exarchátov alebo iných menších jednotiek, ktoré sú navzájom jurisdikčne nezávislé a nemajú spoločného hlavného predstaviteľa, ich majú uvedené osobitne.
Apoštolský exarchát pre Srbsko a Čiernu Horu (Apoštolský exarcha Srbska a Čiernej Hory - biskup Djura Džudžar, nar. 1954, sídlo: Ruski Krstur, Srbsko). Exarchát zatiaľ nie je výslovne uznaný ako cirkev sui iuris, hoci niektorí ho za cirkev sui iuris považujú. Počet členov (2005): 22 934.
Kanonické právo
Najvyššou právnou normou je Kódex kánonov východných cirkví promulgovaný v r. 1990. Jednotlivé cirkvi majú možnosť zostaviť si partikulárne právo, ktoré upravuje určené oblasti života cirkvi.
Zasvätený život
vpravo|thumb|Baziliánsky [[monastier na Ukrajine]]
Pôvodnou tradíciou zasväteného života v gréckokatolíckej cirkvi je východné mníšstvo, ktoré je výsledkom vplyvov okrem iných od sv. Bazila Veľkého, sv. Teodora Studitu, sv. Pachomia Veľkého, sv. Sávu. Toto tradičné mníšstvo reprezentujú napríklad studiti, a baziliáni. V súčasnosti sú medzi gréckokatolíkmi rozšírené aj pôvodne rímskokatolícke rehole ako napr. redemptoristi.
Medzi ženské rehole gréckokatolíckej cirkvi patria napr. baziliánky, sestry služobnice Nepoškvrnenej Panny Márie, ale na Slovensku sú to aj pôvodom rímskokatolícke redemptoristky.
Liturgia a pobožnosti
Časoslov obsahuje denný okruh cirkevných modlitieb: večiereň, povečerie, polnočnica, utiereň, prvá hodinka, tretia hodinka, šiesta hodinka, obednica, deviata hodinka.
Medzi najznámejšie pobožnosti cirkví byzantského obradu patria napr.: akatist, paraklis, rôzne molebeny, za zosnutých sa slúži panychída alebo parastas. Obľúbenou osobnou modlitbou je Ježišova modlitba.
Kalendár
Cirkevný rok sa v Gréckokatolíckej cirkvi začína 1. septembra. Najväčším sviatkom je Svätá a veľká nedeľa Paschy. Významné miesto v liturgickom roku má skupina 12 veľkých sviatkov:
Okrem veľkých sviatkov existujú ešte ďalšie katogórie sviatkov: stredné (polyejejný s bdením, polyelejný bez bdenia) a malé (šestiričný s veľkým slávoslovím, šestiričný bez veľkého slávoslovia, bez sviatočného znaku).
K liturgickému roku gréckokatolíkov neodmysliteľne patria aj pôstne obdobia a dni. Filipovka, alebo pôst pred sviatkom Narodenia Pána, sa začína 15. novembra a je prípravou na sviatok Kristovho narodenia. Najdôležitejším pôstnym obdobím je Veľký pôst pred Paschou. Petro-pavlovský pôst pripravuje veriacich na sviatok svätých, slávnych a všechválnych najvyšších apoštolov Petra a Pavla (29. júna). Pred sviatkom Zosnutia presvätej Bohorodičky (15. augusta) je od 1. augusta Uspenský pôst. Medzi pôstne dni patria aj stredy a piatky v roku (okrem výnimiek), Predvečer Bohozjavenia, Sťatie úctyhodnej hlavy úctyhodného a slávneho proroka, predchodcu a krstiteľa Jána (29. augusta) a Povýšenie úctyhodného a životodarného Kríža nad celým svetom (14. septembra).
S pôstnymi obdobiami súvisia voľnice (dni bez pôstu). Sú štyri: týždeň po Nedeli mýtnika a farizeja, Svetlý týždeň (týždeň po Pasche), týždeň po sviatku Päťdesiatnice, 10 dní po sviatku Kristovho narodenia.
Svätí a blahoslavení
K významným svätcom najstaršieho obdobia patria svätí sedmopočetníci a prepodobný Mojsej Uhrín (Mojžiš Uhorský). Do obdobia obnovenia spoločenstva s Rímom patrí svätý Jozafát Kuncevič, polocký arcibiskup. Ďalší svätci pochádzajú z obdobia komunistického prenasledovania Gréckokatolíckej cirkvi. Z územia Slovenska je to napríklad Pavol Peter Gojdič, Metod Dominik Trčka a Vasiľ Hopko. Na Ukrajine boli blahorečení napríklad studita Kliment Šeptický a mukačevský biskup Teodor Romža.
Posvätné umenie
vpravo|thumb|Drevený chrám [[Archanjel Michal|sv. Michala Archanjela v Príkrej z roku 1777]] Keďže Gréckokatolícka cirkev je dedičkou byzantskej tradície, je uchovávateľkou mnohých umeleckých hodnôt, ktorých najznámejšími príkladmi sú napríklad ikony, drevené chrámy (cerkvi) alebo liturgická hudba, ktorej charakteristickým znakom je že nepoužíva hudobné nástroje iba ľudský hlas, a ktorú pomáha na Slovensku aj v zahraničí reprezentovať napríklad Zbor svätého Romana Sladkopevca.
Lębork
Lębork je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat lęborski v rovnomennej gmine.
Žije tu 34 918 obyvateľov (30.6.2007).
Quézac (Lozère)
Quézac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Zora Bútorová
PhDr. Zora Bútorová, CSc. (rod. Takáčová; * 17. január 1949, Bratislava) je slovenská sociologička, ktorá od roku 2003 pracuje ako analytička Inštitútu pre verejné otázky, ktorý spoluzakladala. Predtým pracovala na Univerzite Komenského a Slovenskej akadémii vied. Od jari 1990 sa zaoberá výskumom politickej kultúry a postojov obyvateľov k rozličným aspektom transformácie spoločnosti. Od polovice 90. rokov skúma aj zmeny v živote žien a v rodových vzťahoch na Slovensku po páde komunizmu. Okrem rodových vzťahov sa v súčasnosti zaoberá aj výskumom politickej kultúry a aktívnym starnutím.
Sépie
Sépie (Sepioidea, Sepioida, Sepiida sensu lato) sú rad desaťramenných hlavonožcov.
Quézac (Lozère)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zora Bútorová
Vzdelanie a skoršia kariéra
V roku 1972 ukončila štúdium sociológie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Postupne pracovala ako výskumníčka v Československom výskumnom ústave práce a sociálnych vecí, v rokoch 1976 až 1982 vo Výskumnom ústave životnej úrovne. V roku 1975 získala PhDr. zo sociológie a v roku 1979 na tej istej fakulte aj CSc. V rokoch 1983 až 1990 pracovala ako výskumníčka v Kabinete teórie vedy a prognóz SAV. Potom pracovala v Centre pre výskum spoločenských problémov pri KC VPN. V roku 1990 sa vrátila na akademickú pôdu Ústavu pre sociálnu analýzu Univerzity Komenského.
Quézac (Lozère)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sépie
Charakteristika
Ich schránka má rudimentárne priehradky a zatáča sa smerom do tela. Žijú benticky, pri dne. Žijú vo väčších hĺbkach oceánov. Na európskych pobrežiach je častá sépia obyčajná (Sepia officinalis), v Stredomorí Sepiola rondeleti.
Zora Bútorová
Neskoršia kariéra
V roku 1997 spoluzaložila Inštitútu pre verejné otázky, kde pracovala najskôr ako riaditeľka, od roku 1999 ako externá analytička a od roku 2003 ako analytička. V rokoch 2000 až 2001 absolvovala študijný pobyt na Medzinárodnom fóre pre demokratické štúdie pri Národnej nadácii pre demokraciu vo Washingtone. Pedagogicky pôsobila aj na Trnavskej univerzite.
Sépie
Systematika
Existencia tohto taxónu je sporná, je možné, že ozajstné taxóny sú len Vasseurian, Sepiolida a Sepiida.
Vacqueriette-Erquières
Vacqueriette-Erquières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sépie
Systematika
V niektorých starších systémoch sa do sépií (v širšom zmysle) zaraďoval aj dnešný rad Spirulida, v iných starších systémoch sa zas sépie zaraďovali pod kalmáry (Teuthida).
Zora Bútorová
Osobný život
Je dcérou prekladateľky Magdy Takáčovej a od 18. augusta 1978 manželkou sociológa a diplomata Martina Bútoru. V rokoch 19992003 jej manžel reprezentoval Slovensko ako veľvyslanec v USA.
Vacqueriette-Erquières
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sépie
Systematika
Rad sépie (Sepioidea, Sepioida, Sepiida sensu lato):
Chalencon
Chalencon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Fereklos
Fereklos (Fereklos, ) je v gréckej mytológii syn Tektóna, (podľa inej verzie syn Amarsya ) bol trójsky staviteľ lodí. Fereklos postavil loď, v ktorej trójsky princ Paris uniesol spartskému kráľovi Menelaovi jeho manželku Helenu. Achájski králi následne prijali výzvu Menelaovho brata mykénskeho kráľa Agamemnóna, aby sa zúčastnili na výprave proti Tróji. Achájci potom desať rokov bojovali s Trójanmi, kým ich mesto dobyli. Podarilo sa im to ľsťou, keď sa za hradby Tróje dostali v drevenom koni, z ktorého v noci vyliezli, spiace obyvateľstvo pobili a ich slávne mesto zničili.
Chalencon
Poloha
Chalencon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Fereklos
Fereklos bol tiež účastníkom trójskej vojny, zahynul však už skôr rukou achájskeho hrdinu Mériona. Hovorí o tom piaty spev Homérovej Iliady: „''Mériones zas Ferekla prebodol, ktorý synom bol vládcu Tektóna harmonského; vedel Fereklos rukami tvoriť všelijaké nádherne diela, čím obzvlášť bol Aténe milý. Paridovi súmerné lode tiež postavil, pohromy dôvodu; z nich potom Trójanom všetkým len nešťastie vzišlo, i jemu, tvorcovi loďstva, veď veru nič nevedel o božských veštbách. Mériones ho prenasledoval, a keď ho už dohonil, náhle zozadu ho do pravej časti zadku bodol; hrot oštepu mu pritom naskrz mechúrom prešiel a vnikol až pod kosť. Zabedákal, do kolien klesol a smrť mu zatemnila oči.."''
Chalencon
Obyvateľstvo
Chalencon má 318 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ladislav III. (Uhorsko)
Ladislav III. (* asi 1200, Stoličný Belehrad – † 7. máj 1205, Viedeň) bol uhorským kráľom v rokoch 12041205, z rodu Arpádovcov. Jeho otec, Imrich, ho určil ako nástupníka na trón. Ako poručníka určil svojho brata Ondreja II., s ktorým celý život zápasil o trón. Krátko nato Imrich zomrel.
Rodina
Bol synom uhorského kráľa Imricha a Konštancie, dcéry aragónskeho kráľa Alfonza II.
Vládnutie
Ladislav bol korunovaný ako štvorročný. Po smrti svojho otca Imricha sa postavenie Ladislava a jeho matky zhoršovalo. Preto na jar 1205 utiekla do Rakúska aj s korunovačnými klenotami.
Smrť
Podľa maďarskej tradície zomrel v dôsledku nejakej choroby. Pochovali ho v Stoličnom Belehrade.
Kruhový objazd
Kruhový objazd (iné názvy okružná križovatka, rondel, v slangu kruháč, kruhák, kruhovka) je zvláštny typ križovatky, ktorý je obvykle budovaný, aby sa zvýšila bezpečnosť dopravy. Rozdeľuje križovatku na niekoľko jednoduchších križovatiek s kruhom v strede, čím sa zjednodušia pravidlá prejazdu. Veľmi využívané sú vo Francúzsku a na Britských ostrovoch. Na kruhový objazd upozorňuje vopred dopravná značka P7 (Križovatka s kruhovým objazdom).
Vďaka jednoduchosti, s ktorou sa cez kruhový objazd prechádza, je priepustnosť kruhového objazdu väčšia ako pri klasickej križovatke. Každý kruhový objazd má ale svoju kapacitu, ktorá ak sa prekročí, tak sa kruhový objazd zahltí. Najmä v mestách sú kruhové objazdy stavané aj ako okrasný prvok, pričom stredový kruh je vyzdobený kvetinami, sochami alebo vodotryskami, ako je to zvykom v Francúzsku.
Najčastejším a najnebezpečnejším omylom je, že vodič v kruhovom objazde má automaticky prednosť. Zákon však hovorí jasne: Vodič vchádzajúci do kruhového objazdu má prednosť v jazde, ak nie je prednosť v jazde upravená značkami. Zbierka zákonov Pravidlo však neplatí v každej krajine.
Bezpečnosť
Kruhové objazdy sú stavané hlavne z dôvodu bezpečnosti, pretože stredový kruh tvorí prirodzenú prekážku v jazde, okolo ktorej vodiči prechádzajú pomalšie, a preto nehody majú menšie následky. Vodiči na kruhovom objazde sa zväčša zrazia v ostrom uhle, čím sú menšie následky ako pri zrážke v uhle pravom, či dokonca pri čelnej zrážke. Výnimkou sú iba nehody, keď vodič prejde krížom cez stredový kruh. Riziko nehody sa zvyšuje menším polomerom kruhového objadzu. Veľkou výhodou kruhového objazdu je možnosť teoreticky nekonečného počtu odbočovacích vetiev bez ujmy na plynulosti a bezpečnosti premávky. Nevýhoda kruhových objazdov je v tom, že zaberajú pomerne veľkú plochu.
Kruhový objazd ako diaľničná križovatka
Ako kruhový objazd môže byť riešená aj diaľničná križovatka alebo diaľničný nájazd, ako je to pravidlom v Spojenom kráľovstve, ale podobné riešenia nájdeme aj na výjazde D1 Bratislava - Prievoz či Liptovský Mikuláš alebo na výjazde Kittsee na rakúskej A6. Pre vodičov toto riešenie znamená najmä ľahšiu orientáciu a v prípade pomýlenia si smeru aj jednoduchšiu zmenu smeru na požadovaný smer.
Strata
Strata je vo všeobecnosti záporný, spravidla hmotný, neúžitok z niečoho (opak zisku); v ekonómii je to všeobecne záporný rozdiel medzi kladnými a zápornými veličinami.
Mediálna výchova
Mediálna výchova je proces, v ktorom neustále získavame alebo zvyšujeme úroveň mediálnej gramotnosti vo vzťahu k samotným médiám, ich vývoju a komunikačným technológiám. Spočíva v získavaní zručností, kompetencií, schopnosti analyzovať, tvoriť a hodnotiť obsah s kritickým a objektívnym prístupom.
Podľa Parlamentného zhromaždenia Rady Európy o mediálnej výchove, mediálna výchova má za úlohu naučiť jednotlivcov ako interpretovať a vytvárať posolstvá. Umožňuje slobodu vyjadrovania a dáva právo na informácie, avšak musí sa dbať na výber najvhodnejších médií pre komunikáciu. Mediálna výchova je prínosom pre osobný rozvoj jednotlivca a taktiež posilňuje interaktivitu v spoločnosti.
W. James Potter zas vidí mediálnu výchovu ako prostriedok, ktorý rieši štyri problémy pri kontakte s médiami:
Efendi
Efendi (tiež effendi) je turecký výraz, znamenajúci pán alebo majster; oslovenie je odvodené z gréčtiny.
Ide o titul osôb s vyšším vzdelaním (princov, kňazov, šejkov a pod.). Ďalej úradníkov, ak nie sú titulovaní ináč a výnimočne aj niektorých vojakov.
Nižší titul je aga. Imám efendi znamená môj pane!
Tadžičtina
right|thumb|Rozšírenie Tadžičtiny Tadžičtina (тоҷикӣ / تاجیکی - todžikí) je variant perzštiny, ktorou hovoria v Tadžikistane a Uzbekistane asi 4,4 milióny ľudí, pričom v Tadžikistane je úradným jazykom. Pre rozmanité etnické zloženie (Uzbeci, Rusi) ňou hovorí len približne 60 % obyvateľstva. Na komunikáciu medzi národnostnými menšinami sa používa ruština, ktorej rozumie veľká väčšina populácie.
Tadžičtina sa odlišuje od iránskej a afganskej perzštiny. Spisovný jazyk vznikol zo severných a západných dialektov tadžičtiny. Jeho relatívna izolácia v hornatom prostredí napomohla zachovávaniu určitých archaických jazykových prvkov, ktoré v perzštine už vymizli. Tadžičtina sa píše cyrilikou.
Medzi historicky dôležité tadžicky hovoriace regióny Strednej Ázie patria mestá Samarkand a Buchara. Nachádzajú sa na území dnešného Uzbekistanu.
Fonológia
Tadžičtina má 6 samohlások a 22 spoluhlások. Prízvuk je (okrem niekoľkých výnimiek) na poslednej slabike.
Užitočné frázy
(transliterácia z tadžickej azbuky)
Assalóm - Ahoj
Šumó či chél? - Ako sa máš?
Rahmat, chůb. - Ďakujem, dobre.
Rahmat alebo Tašakkur - Ďakujem.
Šumó az kudžó hastéd? - Odkiaľ si?
Man az Slovakija hastam. - Som zo Slovenska.
Hégésias z Kyrény
Hégésias z Kyrény alebo Hégésiás z Kyrény alebo Hegesias z Kyrény (asi 330 pred Kr., Kyréna – asi 270 pred Kr., Kyréna) bol starogrécky filozof, predstaviteľ kyrénskej školy a zakladateľ smeru, ktorého prívrženci dostali podľa neho meno. Hegesias dokazoval, že šťastie nemožno dosiahnuť, a to jednak v dôsledku samej povahy ľudskej prirodzenosti (telo je vystavené nevyhnutným útrapám, a tie vedú k nepokoju duše), jednak v dôsledku ťažkostí, ktoré človeku spôsobuje osud.
Podľa Hegesiasa je síce rozkoš naozaj zo všetkého najžiadúcejšia, ibaže ju prakticky sotva možno dosiahnuť, pretože bolesť na nás dolieha v tisícorakej podobe: preto najlepšie urobí ten, čo sa obesí. Azda preto sa dostalo Hegesiovi prezývky Nahovárač k smrti (Peisithanatos).
Lúčina
Lúčina je obec na Slovensku v okrese Prešov.
Draveil
Draveil je francúzske mesto v južnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Esonne, v regióne Île-de-France. Má asi 28 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené 19,.
Susedné obce
Draveil susedí s Athis-Mons, Vigneux-sur-Seine, Viry-Châtillon, Juvisy-sur-Orge, Montgeron, Grigny, Ris-Orangis a Soisy-sur-Seine.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Miastko
Miastko je mesto v Poľsku v Pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat bytowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 10 909 obyvateľov (30. 6. 2007).
Šarišská Trstená
Šarišská Trstená je obec na Slovensku v okrese Prešov.
Polohopis
Obec leží na juhozápadných svahoch Nízkych Beskýd v doline Šarišského potoka, ktorý sa volá Trstianka. Povrch odlesneného chotára je mierne zvlnený až mierne členitý. Nadmorská výška je v strede obce 400 m, v chotári 300–640 m. Najvyšší vrch nad obcou sa volá Haľagoš a má 642 m. Obec zo severu lemujú väčšinou zmiešané lesy.
Obec je vzdialená 15 km od krajského mesta Prešov. Cez obec prechádza cesta 3. triedy č. 3456. Zo západu susedí s obcou Chmeľovec a z východu s obcou Proč. Južne sa dá prejsť po poľnej ceste aj do obce Čeľovce.
Prvá písomná zmienka
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1345, kedy bola súčasťou panstva Komloš (súčasnej obce Chmeľovec). V listine Spišskej kapituly z 5. novembra 1345 sa spomína proces ohraničovania majetku hradného panstva Sebeš, ktorý sa uskutočnil v nedeľu 30. októbra 1345 pred sviatkom všetkých svätých. Z poverenia uhorského kráľa Ľudovíta I. sa ho zúčastnil kráľov blízky človek zeman Mikuláš, syn Dominika de Nadfu (zo Šarišskej Trstenej) v prítomnosti prebendára Spišskej kapituly magistra Štefana ako aj zástupcov kráľa - Michal, zástupca vojska Peter. Spoločne prešli od severnú hranicu majetkov Sebeš po Kapy, keďže Kapušany v tom čase patrili kráľovi.
Používanie názvu tejto dediny v prídomku Mikuláša dokazuje nielen vlastníctvo majetku, ale najmä to, že Mikuláš býval v tunajšej kúrií. Z toho je zrejmé, že miestne sídlisko jestvovalo už pred rokom 1345. Zeman Mikuláš s bratmi Jakubom a Vavrincom v roku 1351 použili v predikáte názov dediny Chmeľovec a ďalej listina uvádza vtedajší názov Chmeľovca a Nadveja v stotožňujúcom spojení. Zo vzájomnej zemepisnej polohy oboch dedín a ich názvov vyplýva, že Nadvej vznikol na pôvodnom majetku Komloš a bol mladším sídliskom ako Komloš. Nadvejskí zemania nepochybne pochádzali z rozvetvených komlošských zemanov, pričom Nadvej vznikol ako zemianska osada, resp. dedina. Na popud zemanov ju vybudovali poddaní z Komloša v druhej polovici 13. alebo začiatkom 14. storočia.
14. - 19. storočie
V písomnostiach zo 14. – 16. stor. sa vyskytuje pravidelne pod maďarským názvom Nadfó zloženom zo slov: nád = trstina a fó = vyšný, horný. Názov vznikol opisom zemepisnej polohy majetku resp. sídliska ležiaceho v hornej časti údolia tunajšieho potoka. Nemožno pochybovať o tom, že maďarský názov Nadveja vytvorili miestni zemania. Z maďarského názvu vznikol fonetickou úpravou slovenský názov Nadvej. vľavo|náhľad|Nádfő na mape [[Šarišská župa (Uhorsko)|Šarišskej župy pred Trianonom.]] V roku 1600 sídlisko tvorilo 5 kúrií miestnych zemanov. V rokoch 1715 – 1720 tu postupne hospodárilo 2 – 5 poddanské domácnosti. V roku 1787 tu žilo 62 obyvateľov v 7 domoch. Koncom 18. storočia o Nadveji napísal maďarský štatistik, geograf a učiteľ András Vályi toto: ''„NÁDFŐ. Nádfej. Slovneská dedina v Šarišskej župe, niekoľko pánov, jeho obyvatelia sú katolíci a iní, nachádza sa v susedstve Posfalvy a jeho vetva a medza sú stredne úrodné, lúka je dvakrát kosená, má aj les.”'' Vlastníckymi rodmi boli Horváthovci, Dobyho a Puškovci. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, ale zaujímali sa aj o vzdelanie svojich detí. V záznamoch vysokých škôl v Košiciach figurujú mená Ladislava a Jozefa Krucsay, de Nádfó. V roku 1828 bolo 5 domov a 43 obyvateľov. Ďalší maďarský akademik Fényes Elek v roku 1851 o obec osídlenú slovákmi, v šarišskej župe, ktorá je filiálkou vo farnosti Pušovce. Jej obyvateľmi bolo 37 katolíkov a 3 evanjelici, pošta sa nachádzala v Prešove. V roku 1864 vo svojej publikácií Viktor Horňanský uvádza, že v obci žilo 50 katolíkov, 25 evanjelikov a 10 izraelitov.
Začiatok 20. storočia
Začiatkom 20. storočia mnoho obyvateľov odišlo za prácou a zárobkom do USA. V roku 1911 sa na východnom konci pri miestnom cintoríne obyvatelia obce postavili kaplnku zasvätenú sv. Jánovi Nepomuckému. Za jej staviteľa sa považuje Ondrej Kendra. Kaplnka obyvateľom slúžila ako miesto modlitby. Najmä v lete sa v jej okolí ľudia schádzali na spoločné modlitby sv. ruženca, v zime tieto modlitby prebiehali v domoch samotných obyvateľov. Vo vnútri kaplnky sa nachádza socha patróna kaplnky. Raz ročne 16. máj, na sviatok sv. Jána Nepomuckého sa v nej slúžila svätá omša.
Po získaní nezávislosti od Rakúsko-Uhorska v októbri 1918 vyhlásení 1. československého štátu sa obec v roku 1919 stala súčasťou dvojtýždňovej bolševickej Slovenskej republiky rád, nazývanej aj ako Slovenská sovietska republika. Jej hlavným mestom bol od 16. júna do 7. júla 1919 Prešov. Po potlačení diktatúry proletariátu sa obec opäť pričlenila k ČSR. V medzivojnovom období potom obec patrila do okresu Giraltovce. V prvej veľkej vlne poslovenčovania názvov obcí došlo v roku 1928 k zmene názvu z Nadfej na Nadvej. Pri sčítaní obyvateľstva 1930 sa všetci obyvatelia priznali k slovenskej národnosti, hoci 2 zo 14 domov boli obývané rómskymi rodinami.
II. svetová vojna
Pri sčítaní obyvateľstva 1940 sa počet obyvateľov zvýšil na 117 obyvateľov. O 2 roky neskôr sa robil súpis židovského obyvateľstva v procese arizácie na Slovensku. V obci nežili žiadni židia a ani sa v nej nenachádzali arizátori, ktorí by kolaborovali na konfiškácií židovského majetku z okolitých dedín. Počas druhej svetovej vojny na východnom fronte bojovali aj obyvatelia z obce z ročníkov narodenia 1920-1924 - Juraj Frimer, Ján Kendra, Ján Kovaľ , ktorý zomrel 2 roky po vojne.
Počas bombardovania obce Chmeľov prebehla evakuácia a miestny obyvatelia si prichýlili rodiny z tejto obce. Konkrétne šlo o rodinu Bačišinovú, ktorá bola prichýlená v dome Andreja Talpaša a jeho maňzelky Márie, rod. Stankovičovej. Samotná obec bola oslobodená spod fašistickej okupácie spolu s mestom Prešov a okolitými obcami 19. januára 1945 červenou armádou. Oslobodenie prebiehalo bez boja. Ozbrojené jednotky nacistického Nemecka Wehrmacht sa stiahli ešte deň pred príchodom osloboditeľskej armády. Prvé hliadky sovietskej armády prišli do Kapušian (pravdepodobne aj Šarišskej Trstenej, vtedajšieho Nadveja) V piatok 19. januára 1945 okolo 15-tej hodiny. Sovietske jednotky patrili k 320. gardovému pluku 4. ukrajinského frontu, vedené pplk. A.P. Fokin a major L.J. Rotin. Spolu s týmito jednotkami prišli aj príslušníci I. československého armádneho zboru. Vtedajší obyvatelia obce poskytli armáde potraviny a ošípané.
Obdobie komunizmu
Po skončení vojny a zmene režimu vo februári 1948 došlo k veľkej zmene názvov obcí povereníkom vnútra Danielom Okálim. Na základe vyhlášky číslo A-311/16-II/3-1948 z 11. júna 1948 sa poslovenčili úradné názvy 710 miest, obcí a osád na Slovensku. Obec Nadvej dostal terajší názov Šarišská Trstená.
Vznik JRD a nasilná kolektivizácia
Nástupom komunistov sa v roku 1960 založilo Jednotné roľnícke družstvo (JRD). Obyvatelia obce mali kontingenty, ktoré družstvu museli odvádzať z vypestovanej úrody na vlastnom pozemku, ktoré ich rodiny a predkovia, ako samostatne hospodáriacim roľníci obrábali celé desaťročia. Družstvo sa v jarných mesiacoch roku 1964 zlúčilo s družstvom v Pušovciach a Čelovciach. Zlučené družstvo nieslo nový názov Rozvoj. V jari 1968 sa k Rozvoju pričlenilo JRD Proč. V roku 1985 v spoločnom družstve pracovalo 395 trvalo činných pracovníkov, z toho 220 žien. Predsedom JRD bol Ing. Jozef Jakša.
V roku 1964 bola postavená cez obce cesta v plnom úseku od Chmeľova do Kapušian. V roku 1978 boli ukončené práce na vybodovaní obecných rozhlasov v Šarišskej Trstenej a susednom Proči. Boli napojené z rozhlasovej aparatúry v obci Pušovce. Celkové výdavky činili 210 000 kčs a jeho prvé verejné vysielanie sa uskutočnilo pred Silvestrom. Zo zaujímavosti z korniky bol na Silvestra roku 1988 zaznamenaný prelet silný prelet včiel, čo je na dané obdobie neobvyklé a podobný úkaz nebol predtým evidovaný.
Výstavba kostola
vpravo|náhľad|Pohľad na Kostol Krista Kráľa, ktorý je symbolom obce. Obyvatelia obce boli Kresťansky založené. A aj napriek prenasledovanie cirkví zo strany komunistov sa podarilo v 60-tych rokoch naplniť sen o vlastnom kostole, keďže dovtedy obyvatelia museli cestovať za bohoslužbami niekoľko kilometrov do susedných obcí a najmä farského kostola v Pušovciach. Zmena nastala najmä zásluhou Dubčekovej éry a prvého slovenského diplomata v službách svätej stolice, rodáka Msgr. ICDr. Štefana Fogaša a miestnych obyvateľov, ktorí sa podieľali na svojpomocnej stavbe rímskokatolického kostola v Krista Kráľa. S výstavbou sa začalo koncom 60-tych rokov a kostol bol postavený v roku 1970.
Samotný diplomat mal komplikovaný vstup do rodnej krajiny, no v rokoch 1970, 1971 a 1972 využil diplomatický pas a prišiel na návštevu rodnej zeme. Posviacky nového kostola zasväteného Kristovi Kráľovi sa však nedožil. 28. marca 1974 prišla správa z Paríža, že vo veku 49 rokov Monsignore Štefana Fogaša náhle zomrel. Po intervencii Vatikánu na veľvyslanectve ČSSR v Taliansku, bol udelený súhlas na prevoz telesných pozostatkov do rodnej vlasti, no z nejasných príčin to neskôr odvolalo a tak deň pred pohrebom bol nakoniec prevezený do Ríma, kde ho pochovali. Pól rol roka po jeho smrti bol nakoniec kostol posvätený. Po 33-troch rokoch, 12. decembra 2007 o 15:00 za prítomností vtedajšieho košického arcibiskupa Mons. Alojza Tkáča boli jeho pozostatky prevezené a uložené pri vstupe na miestny cintorín.
Po páde komunistického režimu
V decembri 2002 došlo k zmene starostu a na čelo obce sa dostal nominant strany SMER Jaroslav Fogaš. Do obce o rok neskôr zavítal aj vtedajší poslanec Národnej rady SR a predseda strany SMER - tretia cesta Robert Fico v rámci kampane súvisiacej s privatizáciou SPP. Po stretnutí so starostom obce Šarišská Trstená sa poslanec Fico vyjadril: "Potvrdzuje sa to najhoršie, čo sme očakávali, že ľudia sú nútení vrátiť sa ku kúreniu tuhým palivom. Dochádza na Slovensku k návratu do 19. storočia."
V roku 2008 sa potom starosta zapojil do akcie propagácie I. Piliera, ktorá slúžila ako antikampaň voči viacpilierovému financovaniu systému sociálneho poistenia, resp. konkrétne voči novovzniknutému II. Pilieru dôchodkového systému. Po vnútrostranickom stretnutí v Prešove sa starosta obce vyjadril pre média: "Pýtajú sa ma na to. Rozmýšľam, že urobíme verejné zhromaždenie, na ktorom by dostali aj tieto informácie."
Od 2010 - súčasnosť
Ďalšie projekty sa začali realizovať až po komunálnych voľbách v roku 2010. Hlavné zdroje financovania boli z Európskych fondov. Uskutočnila sa výstavba miestnej kanalizácie spolu s prvou etapou chodníkov, kedy sa postavilo vyše 200 metrov a tým sa spojil cintorín s centrom dediny. V roku 2011 sa chodníka dočkala aj západná strana obce, ktorou ide hlavná cesta III/3456. V tomto prípade sa postavilo približne 150 metrov a spojil sa západný koniec obce s miestnou zastávkou autobusovej dopravy. V tom istom roku sa v južnej časti obce, v blízkosti obecného úradu začala budovať aj prvá bytová jednotka v obci. Tá bola dokončená v roku 2012 a spolu s ňou skolaudovali aj multifunkčné ihrisko. Starosta obce Jaroslav Fogaš to okomentoval pre lokálne média slovami: ''„Ide o šesť nájomných bytov, v auguste by sme chceli skolaudovať. Bol o ne záujem zo strany občanov,“'' Napriek tomuto vyjadreniu o záujme zo strany občanov, väčšina nájomných sociálnych bytov bola obsadená obyvateľmi z iných obcí s väzbami na vedenie obce. Spolu s druhou bytovkou dokončenou v roku 2014 to výrazne ovplyvnilo zvýšenie počtu obyvateľov medzi rokmi 2011 a 2016 o 20 percent. Výstavba bola financovaná z dotácii Ministerstva dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja SR z 20% podľa zákona č. 443/2010 Z. z. o dotáciách na rozvoj bývania a o sociálnom bývaní. Zvyšná časť bola financovaná z vlastných zdrojov obce a teda úveru od Štátneho fondu rozvoja bývania.
Okrem spomínaného bola v roku 2014 realizovaná úprava zastávky SAD a v jej okolí bol zriadený obecný park. Veľkú časť z týchto projektov naviazaných na euróske fondy realizovali firmy MAZAD, s.r.o. zo susednej obce Chmeľovec podnikateľa Mariána Maňkoša a firmy spojené s rodákom z obce Jozefom Plančárom GASMONTA s.r.o., resp. firmy PLANGAS-TRANS s.r.o. . Úzky vzťah medzi vedením obce a frimou MAZAD, s.r.o. ilustruje aj predaj nákladného vozidla Tatra 148-S3 vo vlastníctve obce za sumu 2.000 EUR začiatkom roka 2014.
Koncom roka 2017 obec nakúpila od spoločnosti ŠTÝL EU s.r.o.komunálnu techniku v hodnote 88.000,00 EUR a to Kĺbový nakladač, viacúčelovú lopatu, nesený sypač na soľ a piesok zo zásobníkom, mulčovaciu kosačku na výsuvnom ramene, snežný pluh, paletizačné vidly, podkopová lyžica, rotačná kefa na sneh, príves brzdený. Financovanie šlo v plnej výske z Programu rozvoja vidieka a mala služiť na uľahčenie prístupu marginalizovaných skupín. Túto techniku využíva obec na odpratávanie snehu v zime, či stavbu domov poslancov a blízkej rodiny vedenia obce v oblasti Šílky. Zo štátneho rozpočtu na opravu ciest obec dostala prostriedky z rozpočtovej rezervy vtedajšieho predsedu vlády Roberta Fica (SMER-SD) v roku 2017 a to vo výške 10.000,00 € EUR. Ďalšiu dotáciu z rozpočtovej rezervy predsedu vlády Slovenskej republiky vo výške 15.000 € dostala obec posledné dni úradovania vtedajšieho predsedu vlády Petra Pellegriniho (SMER-SD). Podpis zmluvy sa uskutočnil 19. marca 2020 Zmluva a svoju účinnosť nadobudla 21. marca 2020, teda deň kedy premiér odovzdával moc novému predsedovi vlády Igorovi Matovičovi. Podľa zmluvy bola dotácia '' "použitá v súlade s účelovým určením na nákup zariadenia do kultúrneho domu (stoly, stoličky, obrusy, návleky na stoličky), vybavenia do kuchyne pri kultúrnom dome (taniere, príbory, poháre, misy), na zabezpečenie ozvučenia sály v kultúrnom dome a na dodávku a práce súvisiace s výmenou sociálnych zariadení v kultúrnom dome (demontáž pôvodných zariadení a montáž nových toaliet, umývadiel, batérií a pod.)". '' Okrem obce Šarišská Trstená, kde bol nominant strany SMER-SD ďalších 8 obcí so straníckym prepojením a 5 obcí, kde s nezávislým kandidátom. Transparency International Slovensko a média na Slovensku poukázali na to, že tieto prostriedky v čase pandémie neboli určené na zvládnutie situácie okolo COVID-19, ale boli využité netransparentným spôsobom. TIS dlhodobo upozorňovala, že tento systém účelového netransparentného obdarovania by mal byť zrušený.
V pláne je okrem spomínaného aj Stavba detského ihriska, ktorú by mala realizovať firma PLANGAS-TRANS s.r.o. V obci by sa v roku 2022 mala dokončiť kanalizácia k MRK. K dispozícii budú mať občania dostupné aj verejné WiFi za 13.000€ s DPH.
Podľa informácií zo stránky obecného úradu je v pláne:
Zmeny v názve obce
Názov obce sa v priebehu času menil: 1345 - 1351 bola známa ako Nadfu, 1351 - 1773 bola známa ako Nadfeu alebo Kolmos 1773 - 1786 bola známa ako Nadfeő alebo Natwej, 1786 - 1808 bola známa ako Nadfő alebo Nadfej, 1808 - 1920 bola známa ako Nádfő alebo Nadfej, 1920 - 1927 bola známa ako Nádvej alebo Nádfej, 1927 - 1948 bola známa ako Nadvej 1948 - dodnes sa používa oficiálny názov Šarišská Trstená.
Obyvateľstvo
Graf nižšie zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci Šarišská Trstená. Os X označuje časovú líniu od roku 1787 po súčasnosť. Ypsilónová os zobrazuje celkový počet obyvateľov obce. Obec bola do začiatku 20-tého storočia malou sídelnou osadou, ktorej počet obyvateľov nepresahoval stovku (1828 - 43 obyvateľov, 1869 - 63 obyvateľov, 1880 - 39 obyvateľov , 1900 - 72 obyvateľov, 1910 - 76 obyvateľov, 1921 - 75 obyvateľov, 1930 - 94 obyvateľov ). Po vzniku samostatného Česko-Slovenska sa počet ľudí zvýšil o 56 % a v roku 1940 dosiahol 117 obyvateľov.
V priebehu nasledujúcich dviadsiatych rokov sa počet opäť zvýšil o 53% na 179 obyvateľov a začiatkom 70-tych rokov presiahol 200 obyvateľov. Do konca komunistického režimu nedošlo k skokovitému nárastu obyvateľstva (1971 - 208 obyvateľov, 1991 - 223 obyvateľov). Po vzniku samostatného Slovenska sa aj vďaka rozvoju krajiny v priebehu tridsiatich rokov o približne 61% z 223 na súčasných 362 obyvateľov (2001 - 264 obyvateľov, 2011 - 306 obyvateľov, 2020 - 359 obyvateľov).
Národnostné zloženie
Podľa sčítania obyvateľov v roku 2021, 2011 bolo národnostné zloženie obyvateľstva v obci takéto:
Obecná samospráva
Obecné zastupiteľstvo obce Šarišská Trstená je orgánom samosprávy obce a zastupiteľským zborom obyvateľov obce. Má 5 poslancov, ktorí sú volení priamo v komunálnych voľbách na obdobie štyroch rokov.
Starosta obce je výkonným a štatutárnym orgánom obce. Je volený priamo na 4-ročné volebné obdobie. Vedie zasadnutia obecného zastupiteľstvaa podpisuje ich uznesenia. Má jedného zástupcu starostu obce.
Podnikanie
V obci po roku 1989 fungovala prevádzka potravín, ktorú prevádzkovala Mária Gimerová od 27. augsta 1992 do 01. marca 2005. Prevádzku neskôr prevzala Zuzana Fogašová (do roku 2007) a po nej Mária Mazúrová. Miestne potraviny sa snažili neúspešne oživiť v roku 2015. Od roku 2016 v obci nie je žiadna prevádzka potravín.
V obci od roku 2012 do roku 2020 fungovalo kvetinárstvo Gabriela.
Životné prostredie
V obci, ani v blízkom okolí sa nenachádza žiadny väčší podnik, ktorý by znečisťoval životné prostredie. Znečisťujú si ho iba občania sami tým, že spaľujú niektoré škodlivé látky, vypúšťajú odpadové vody do potoka atď. Pri miestnom potoku robia divé skládky. To sa snáď zlepší vybudovaním kanalizácie a čističky odpadových vôd. V obci sa organizuje aj separovaný zber.
Téby
Téby môže byť:
Karolman II.
náhľad|Víťazstvo [[Ľudovít III. (Francúzsko)|Ľudovíta III. a Karolmana II. nad Vikingami roku 879 na brehu rieky Vienne. Obrázok z Grandes Chroniques de France]] Karolman II. alebo Karloman II. (* 866 – † 12. december 884, Les Andelys), západofranský kráľ v rokoch rokoch 879 – 884 (v období 879 – 882 spolu s bratom Ľudovítom III.).
Jeho otcom bol západofranský kráľ Ľudovít II. Koktavý, matkou bola Ľudovítova prvá manželka Ansgarda. Manželka Engelberga, dcéra Bosa z Vienne.
Po smrti Ľudovíta II. vznikla otázka legitímneho nástupníctva: skupina okolo kancelára Gauzlina ju chcela vyriešiť povolaním východofranského panovníka Ľudovíta III. Mladšieho na trón, ale zatiaľ skupina okolo remešského arcibiskupa Hinkmara a Huga Opáta dokázala presadiť nasledovníctvo kráľových synov Ľudovíta a Karolmana. Týchto v septembri 879 vo Ferrieres pomazal na kráľov arcibiskup Ansegis zo Sens. Roku 880 uzavreli obaja králi v Ribemonte zmluvu s východofranským Ľudovítom III. Mladším, ktorou mu priznali západofranskú časť Lotrinska. Roku 880 došlo tiež v Amiens k rozdeleniu ríše medzi oboch bratov. Karolman získal vládu v Burgundsku a Akvitánsku. Krajinu v tomto čase ohrozovali na severe nájazdy Normanov, a vo vnútri krajiny šľachtici, ktorí sa snažili uchvátiť moc. V Karolmanovej časti ríše to bol predovšetkým gróf Boso z Vienne, ktorý sa už 15. októbra 879 stal dolnoburgundským kráľom a napriek mnohým snahám sa ho nepodarilo premôcť.
Po smrti Ľudovíta († 5. august 882) bol Karolman 9. septembra 882 v Quierzy uznaný za kráľa v celej ríši. Posledné roky vlády boli poznamenané neúspešnými bojmi s Normanmi na severe, ktoré nakoniec ukončilo až zaplatenie vysokého tribútu, na ktorý museli prispieť predovšetkým kostoly. V decembri 884 sa počas poľovačky Karolman nešťastne zranil a po pár dňoch zraneniam podľahol, čím sa vytvorila cesta k opätovnému zjednoteniu Franskej ríše pod vládou cisára Karola III. Tlstého. Pochovaný bol v bazilike Saint-Denis.
Pop (hudobný žáner)
Pop alebo pop music je hudobný žáner, ktorý vznikol v modernej podobe v Spojených štátoch amerických a v Spojenom kráľovstve v polovici 50. rokov 20. storočia. Pojmy „popular music“ (populárna hudba) a „pop music“ sa často vzájomne zamieňajú, no v súčasnom chápaní ide o dva odlišné pojmy. Populárna hudba je všeobecný pojem slúžiaci na označenie širokej škály hudobných žánrov, ktoré sú obľúbené u veľkej časti populácie, zatiaľ čo pod pojmom pop music sa obyčajne myslí špecifický hudobný žáner v rámci populárnej hudby. Až do konca šesťdesiatych rokov, keď sa začali čoraz väčšmi od seba vzďaľovať, sa pojmy „pop" a „rock“ používali v synonymickom význame.
Karburačný motor
Karburačný motor je piestový spaľovací motor, v ktorom sa zápalná zmes tvorí sacím účinkom prúdiaceho vzduchu v karburátore alebo zmiešavači.
Pop (hudobný žáner)
Aj keď pop music býva vnímaná ako hudba hitparád, nedá sa povedať, že by hitparádam dominovala. Pop je eklektický a často si vypožičiava prvky iných hudobných štýlov, napr. prvky urban music, tanečnej hudby, rocku, latina či country; napriek tomu všetkému existujú určité kľúčové prvky definujúce pop music: popové skladby sú zväčša kratšie či stredne dlhé, majú jednoduchú štruktúru (zvyčajne sa opakujú slohy a refrén) a obsahujú jednoduché, chytľavé melódie.
Karburačný motor
Karburačné motory sa používajú v zariadeniach kde nie je potrebné plniť prísne emisné predpisy, napríklad v malých motorových kosačkách. Z oblasti zážihových vozidlových motorov boli vytlačené vstrekovými motormi.
Pop (hudobný žáner)
Definícia a etymológia
Britskí hudobní publicisti David Hatch a Stephen Millward definujú pop music ako „hudobný súbor na nerozoznanie od populárnej, džezovej či folkovej muziky“. Podľa Peta Seegera, pop music je „profesionálna hudba, ktorá čerpá jednak z ľudovej hudby, jednak z umeleckej hudby.“ Aj keď pop music býva vnímaná ako hudba hitparád, nedá sa povedať, že by hitparádam dominovala. V hudobných rebríčkoch sa umiestňujú piesne z rôznorodých oblastí, napríklad z oblasti vážnej hudby, džezu, rocku či kabaretu. Pop, ako žáner, je považovaný za svojbytný a rozvíjajúci sa samostatne. Čiže pod pojmom pop music sa obyčajne myslí špecifický hudobný žáner, ktorého cieľom je oslovovať čo najviac poslucháčov, preto býva charakterizovaný aj ako „instantná, na hitoch založená, hudba zameraná na tínedžerov“. Naproti tomu rocková hudba býva vnímaná ako „hudba pre dospelých založená na albumoch“.
Pop music sa neustále vyvíja a spoločne s týmto vývojom sa neustále mení aj definícia tohto pojmu. Kniha New Grove Dictionary Of Music and Musicians definuje populárnu hudbu ako „hudbu, ktorá vznikla v priebehu industrializácie v 19. storočí, a ktorá odráža vkus a záujmy mestskej strednej triedy.“ Pojem „popová pieseň“ sa prvýkrát objavil v roku 1926 na označenie skladby, obľúbenej u širokej verejnosti. Hatch a Millward naznačujú, že ku zrodu modernej populárnej hudby prispeli technologické zmeny, ktoré zasiahli nahrávací priemysel v 20. rokoch 20. storočia, a následkom ktorých prišlo ku vzniku populárnych štýlov ako country, blues či hillbilly music.
Podľa encyklopédie The New Grove Dictionary of Music and Musicians pojem „pop music“ „vznikol v Británii v polovici 50. rokov, kedy sa tým myslel rock and roll a ním ovplyvnené nové hudobné mládežnícke štýly.“ V hudobnom lexikóne The Oxford Dictionary of Music sa uvádza, že zatiaľ čo „pôvodne sa týmto pojmom myslela koncertná hudba, ktorej cieľom bolo osloviť čo najširšie publikum, od konca 50. rokov sa naproti tomu pop začína vymedzovať ako opozícia klasickej hudby, čo bolo badateľné najmä inou štruktúrou skladieb, ktoré produkovali interpreti typu the Beatles, the Rolling Stones, ABBA, atď.“ Grove Music Online okrem iného tvrdí tiež, že „začiatkom 60. rokov prebiehal v Anglicku terminologický boj medzi [pojmom] 'pop music' a beat music, zatiaľ čo v USA sa významovo prekrýval (a aj stále prekrýva) s termínom 'rock and roll'".
Približne od roku 1967 sa začína pojem pop čím ďalej tým väčšmi vymedzovať voči pojmu rock, čo malo markantný dopad na oba žánre. Zatiaľ čo rock si zakladal na autenticite a na posúvaní možností populárnej hudby, pop bol väčšmi komerčne orientovaný, prchavejší a dostupnejší. Podľa britského muzikológa Simona Fritha pop music vzniká „z obchodným, a nie umeleckým zámerom, ... má sa páčiť každému ... a nepochádza z žiadnej konkrétnej oblasti ani sa nevyznačuje žiadnym konkrétnym vkusom“. Ako ďalej uvádza, hybnou silou popu nie je nič iné ako finančný zisk a komerčný úspech a „po hudobnej stránke je v zásade konzervatívny“. Vzniká „zhora (čiže za pomoci nahrávacích spoločností, rádiových moderátorov a koncertných promotérov) a nie zdola; Pop nevyznáva filozofiu do-it-yourself – je to profesionálne vyfabrikovaný a zabalený produkt“.
Charakteristické znaky
Ako si všíma Frith, cieľom pop music je osloviť čo najširšie publikum, a nie konkrétnu subkultúru alebo ideológiu, a dôležitejšie než formálne „umelecké“ kvality je preň celkové remeselné spracovanie. Hudobný publicista Timothy Warner uviedol, že v pope sa kladie na prvé miesto nahrávanie, produkcia a technologické vychytávky, a nie živé vystúpenia. Má tendenciu odrážať najnovšie trendy a nie progresívny vývoj; a má za cieľ podporovať tanec alebo využíva tanečné rytmy.
Ústrednú úlohu v pop music zohráva pieseň, obyčajne v trvaní medzi dva a pol až tri a pol minútami, ktorú zväčša charakterizuje konzistentný a nápadný rytmický prvok, mainstreamový štýl a jednoduchá konvenčná štruktúra. Medzi najbežnejšie variácie patrí forma verš-refrén a 32-taktová harmonická forma (AABA), opierajúce sa spravidla o chytľavé, ľubozvučné melódie. Refrén je obvyklou súčasťou skladieb pop music, kontrastujúc melodicky, rytmicky i harmonicky s veršom. Rytmus a melódie bývajú zväčša jednoduchšie, neobsahujúc zložitejšie harmonické prvky. Texty moderných popových skladieb sa spravidla zaoberajú nenáročnou tematikou – najmä láskou a romantickými vzťahmi – no známe sú aj výnimky z toho pravidla.
Harmónie a akordové progresie v pop music vychádzajú z tradície európskej vážnej hudby, i keď sú veľmi zjednodušené. K zavedeným klišé patria kadenčné akordové progresie (napr. ii – V – I) a bluesom ovplyvnené harmónie. V období medzi koncom 50. a koncom 70. rokov 20. storočia sa dostáva do úzadia tradičné poňatie kvintového kruhu, s čím súvisí oslabená pozícia harmonickej funkcie dominanty.
Štylistický vývin
thumb|left|250px|[[Elvis Presley je často považovaný za „Kráľa rokenrolu“ alebo zjednodušene za „Kráľa“. (Propagačná fotografia pre televízny program stanice CBS Stage Show zo 16. januára 1956.)]] V priebehu svojho vývoja absorboval pop vplyvy z ďalších žánrov populárnej hudby. Forma raného popu bola ovplyvnená sentimentálnymi baladami, vokálne harmónie čerpal z gospelu a soulu, inštrumentálnu stránku prevzal z džezu a rocku, orchestráciu z vážnej hudby, tempo z tanečnej hudby, backing z elektronickej hudby, rytmické prvky prebral z hip-hopu, a hovorené pasáže sú inšpirované rapom.
V 60. rokoch spadala väčšina mainstreamového popu do dvoch kategórií: na jednej strane stáli skupiny opierajúce sa o gitary, bicie a basy, a na druhej strane spektra stáli speváci a speváčky opierajúci sa o tradičný orchester. V priebehu celého tohto desaťročia bolo bežným javom u popových producentov, skladateľov a technikov otvorené experimentovanie s hudobnou formou, orchestráciou, nezvyčajnými reverbami či inými zvukovými efektmi. Medzi najznámejšie príklady možno zaradiť Zvukovú stenu Phila Spectora a elektronické zvukové efekty podomácky vytvorené zvukovým inžinierom Joeom Meekom pre skupiny typu the Tornados. V tomto období sa popová hudba z rádií, a z anglických a amerických filmov, začína výrazne posúvať od vycibreného štýlu Tin Pan Alley k väčšmi excentrického prístupu ku skladaniu piesní a jej súčasťou sa stáva reverbom nasiaknutá rocková gitara, symfonické prvky a rohy; tieto nové nástroje majú na starosti organizované a profesionálne partie štúdiových hudobníkov.