cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Voyager 2
Konštrukcia
Na poslednej tyči boli umiestnené energetické zdroje sondy v podobe 3 rádioizotopových termoelektrických generátorov (RTG), dodaných americkou inštitúciou United States Department of Energy. Generátory zásobili palubné prístroje sondy 3×160W elektrickej energie, získavanej prirodzeným rozpadom. Prísun elektrickej energie postupne s rokmi klesal a v roku 1997 dosahoval iba 335 W. Energetický zdroj bol tvorený jednotkou s hmotnosťou a priemerom  a dĺžkou  a ako zdroj energie  využíval 238PuO2. Bimetalové termoelektrické zariadenie bolo použité na prevod vznikajúceho tepla na elektrickú energiu. V prípade sond skupiny Voyager nebolo možné využiť solárne panely, pretože sondy mierili do oblastí tak vzdialených od Slnka, že by ich používanie nebolo efektívne.
Brachay
Brachay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Voyager 2
Konštrukcia
Už počas konštrukcie sondy bol veľký dôraz kladený na samostatnosť sondy, keďže bolo zjavné, že riadiace povely budú k sonde smerovať dlhé minúty až hodiny v závislosti na vzdialenosti. Celková prevádzka sondy je riadená zdvojeným palubným počítačom CCS. Spracovanie vedeckých a telemetrických dát a riadenia vedeckých experimentov zabezpečuje systém spracovania dát FDS vybavený strojeným počítačom. Dáta môžu byť zaznamenané na magnetopáskovej pamäti DSS s kapacitou 536 Mbit. Komunikačný systém pracuje v pásme X (8.4 GHz, rýchlosť prenosu 8 bit/s až 115,2 kbit/s, výkon 23 W) a v pásme S (2,3 GHz, rýchlosť prenosu min. 40 bit/s). Stabilizačný digitálny systém AACS, využívajúci detektor Slnka, sledovačov hviezd a 3 uhlomerných gyroskopov, zabezpečuje orientáciu a stabilizáciu sondy v priestore a natáčanie plošiny s optickými prístrojmi na skúmané ciele. Celkom 16 dýz na jednozložkové kvapalné pohonné látky KPL (hydrazín, celková zásoba ) s ťahom 16×0,9 N slúžia ako výkonné prvky pre korekcie dráhy (4 motory) a pre orientáciu a stabilizáciu sondy (8 motorov).
Brachay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Voyager 2
Konštrukcia
Predpokladaná životnosť sondy je 40 rokov. Po dobu letu bola sonda riadená z pozemného riadiaceho strediska umiestneného v Jet Propulsion Laboratory v Pasadene, Kalifornia. Pôvodne sa predpokladalo, že životnosť sondy bude ukončená po návšteve Jupitera a Saturnu, ale neskôr bolo rozhodnuté o pokračovaní k Uránu a Neptúnu a nakoniec predĺžená na misiu, ktorá trvá už viac ako tridsaťjeden rokov, od roku 1977 do súčasnosti. thumb|Zlatá doska s posolstvom prípadným iným svetom
Posolstvo iným svetom
Voyager 2 podobne ako jeho sesterská sonda Voyager 1 na svojej palube nesú medenú pozlátenú gramofónovú platňu, ktorá obsahuje posolstvo prípadným inteligentným nálezcom sondy. Ide o disk s priemerov so záznamom 115 obrázkov v analógovom formáte, 55 pozdravov v rôznych jazykoch sveta a 35 rôznych prírodných a umelých zvukov a 27 záznamov hudby zaznamenaný pri rýchlosti 16⅔ otáčok za minútu. Disk je uložený vo vnútri hliníkového puzdra, na ktorého povrchu je vygravírovaná schéma, znázorňujúca pôvod sondy a návod na použitie disku. Súčasťou puzdra je aj vzorka rádioaktívneho 238U (počiatočná aktivita 9,6 Bq), umožňujúca prípadnému nálezcovi určenie veku sondy. Zvyšok nahrávky je zvukový záznam.
Brachay
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Voyager 2
Misia
thumb|left|Ilustračné znázornenie trasy oboch sond
Primárne ciele
Každá sonda mala stanovené hlavné ciele pri každej planéte, ktorú mala navštíviť. Medzi tieto úlohy patrilo:
Plánovanie trasy
Pri plánovaní budúcej dráhy sondy sa prepočítavalo viac ako 10 000 možných trajektórií, po ktorých by sa mohla sonda vydať, tak aby navštívila Jupiter, Saturn a Titan, ale nakoniec boli vybraté iba dve trajektórie z ktorých jedna potenciálne umožňovala využiť sondu pre ďalšiu cestu k Uránu a Neptúnu. Na začiatku plánovania ale nebolo isté, či sonda bude fungovať dostatočne dlho a panovali obavy, aby konštrukcia sondy nebola príliš veľká a vtedy drahá. Nakoniec bola pre sondu Voyager 2 vybratá trajektórie, ktorá by viedla okolo Saturnu a automaticky by sondu katapultovala na cestu k Uránu. Po úspešnom prevedení manévru bolo jasné, že sonda je schopná aj naďalej pokračovať vo vedeckej práci a tak bolo rozhodnuté o predĺžení jej misie (súčasne sa začalo počítať aj s návštevou Neptúna).
Aj keď sonda Voyager 2 štartovala o 16 dní skôr ako sesterská sonda Voyager 1, mala sonda Voyager 1 kratšiu a teda rýchlejšiu trasu, ktorá zapríčinila, že pri Jupiteri bola skôr ako sonda Voyager 2 a to v marci 1979 kým Voyager 2 doletel k planéte približne až o 4 mesiace neskôr. Obe sondy využili gravitačný prak tejto planéty a vyrazili smerom k Saturnu, kde bola sonda Voyager opäť vymrštená na ďalšiu cestu smerom k Uránu a následne Neptúnu.
Po úspešnom prelete okolo Neptúnu sonda pokračuje v ceste na okraj slnečnej sústavy, kde pokračuje v zbere vedeckých dát v rámci projektu Voyager Interstellar Mission. Jeho cieľom bolo preskúmať prechod v podobe heliopauzy a pokračovať ďalej smerom preč zo slnečnej sústavy.
Štart
Po 2,5 minútach sa sonda dostala na parkovaciu dráhu vo výške, odkiaľ začala svoju vesmírnu púť. 15. decembra 1977 vstúpili obe sondy do oblasti Pásu planétok, ktorou úspešne preleteli. Po niekoľkých mesiacoch letu počas cesty k Jupiteru došlo v apríli 1978 k technickej poruche na hlavnom rádioprijímači, ktorý následne vypol. Automaticky sa zapojil záložný rádioprijímač, cez ktorý začala úspešne prebiehať komunikácia so sondou, aj keď táto bola zložitejšia. Počas letu v medziplanetárnom priestore v roku 1987 sonda pozorovala supernovu 1987A.
thumb|left|[[Veľká červená škvrna z pohľadu Voyager 1. Nepravé farby]]
Prelet okolo Jupitera
Na ceste sa ďalšie komplikácie neobjavili a tak sa mohla sonda pripravovať na prelet okolo najväčšej planéty slnečnej sústavy. Najbližšie priblíženie k Jupiteru sa odohralo 9. júla 1979, keď sa sonda priblížila iba na od mračien na planéte. Počas preletu bolo objavených niekoľko prstencov okolo Jupitera a súčasne bola pozorovaná vulkanická aktivita na Jupiterovom mesiaci Io. Išlo o prvé pozorovanie vulkanizmu na inom vesmírnom telese než na Zemi, ktoré sa stalo aj najväčším prekvapením misie počas preletu okolo Jupitera. Vďaka postupnému preletu oboch sond sa mohli porovnať zmeny na povrchu mesiaca po časovom odstupe. To umožnilo pozorovať 9 sopiek počas erupcie a porovnaním snímok povrchu potom objaviť ďalšie sopky na povrchu mesiaca.
Podrobné pozorovanie Veľkej červenej škvrny preukázalo, že ide o komplex niekoľkých búrok okolo jednej obrovské búrky zúriacej v atmosfére pohybujúcej sa ľavotočivým smerom. Na zaslaných fotografiách (celkom okolo 18 000 fotografií) boli rozpoznané ďalšie menšie búrky, ktoré ukázali atmosféru Jupitera ako dynamický a búrlivý celok, ktorý nebol do dnešných dní celkom vysvetlený a popísaný.
Voyager 2 súčasne objavil malý mesiac Adrasteu blízko objavených prstencov a druhý mesiac Thebe objavil na dráhe medzi mesiacmi Amalthea a Io. Pri pozorovaní snímok povrchu ďalšieho mesiaca Európy od sondy Voyager 1 bolo rozoznané veľké množstvo zlomových línií, ktoré boli prvotne vyhodnotené ako možné praskliny vzniknuté doskovou tektonikou povrchu mesiaca či tektonickou aktivitou. Snímky povrchu s lepším rozlíšením zo sondy Voyager 2 priviedli vedcov k názoru, že sa pod vrstvou vodného ľadu najskôr nachádza oceán tekutej vody.
Sonda preletela okolo Jupitera a využila jeho gravitáciu na korekciu dráhy a zrýchlenie smerom k ďalšej planéte na svojej ceste.
Prelet okolo Saturnu
thumb|Umelecká predstava preletu sondy okolo planéty Saturn Najbližšie priblíženie k Saturnu nastalo 25. augusta 1981. Počas prelete okolo Saturnu začala sonda s výskumom horných vrstiev atmosféry planéty pomocou radaru. Radarové merania priniesli poznatky o teplote a hustote atmosféry. Na ich základe sa zistilo, že v najvyšších oblastiach je tlak okolo 7 kilopascalov s teplotou −203 °C a najnižších skúmaných oblastiach dochádza k nárastu tlaku a teploty až na 120 kilopascalov a −130 °C. Severný pól vykazoval súčasne rozdielnu teplotu ako obdobné oblasti na juhu. Severné oblasti boli o 10 °C chladnejšie, čo sa následne interpretovalo ako následok sezónnych javov. Počas priblíženia sondy k planéte bolo vyhotovených a odoslaných na Zem okolo 16 000 fotografií.
Potom, čo Voayager 2 preletel okolo Saturnu, došlo k neočakávanej udalosti, keď sa doštička s kamerou krátko uzamkla, čo by bolo komplikáciou pri prieskume ďalších dvoch planét. Našťastie sa tímu podarilo poruchu spôsobenú nadmerným používaním dosky, keď došlo k dočasnému vyčerpaniu maziva, vyriešiť. Sonda sa mohla vydať k ďalším cieľom v prevádzkyschopnom stave. Saturn dal sonde impulz na cestu k Uránu. thumb|left|Prstence Uránu ako ich videla sonda Voyager 2 počas preletu
Prelet okolo Urána
Najbližšie priblíženie k Uránu nastalo 24. januára 1986, keď sa sonda nachádzala nad hornou vrstvou atmosféry Uránu. Počas preletu okolo planéty sonda objavila 10 dovtedy neznámych mesiacov, študovala unikátnu atmosféru planéty a preskúmala prstence planéty a odoslala na Zem okolo 8 000 fotografií.
Voyager 2 podrobne študoval rotáciu tretej najväčšej planéty slnečnej sústavy a na základe pozorovaní vedci zistili, že planéta sa otočí okolo svojej osi za 17 hodín a 14 minút a že súčasne ako jediná planéta slnečnej sústavy rotuje s osou rotácie položenou do roviny obehu (zdanlivo teda planéta „váľa sudy“). Jedna hypotéza hovorí, že táto rotácia je dôsledkom zrážky mladej planéty s väčším telesom v čase formovania planetárnej sústavy.
Pod Holým vrchom
Nachádza sa v katastrálnom území obce Dolný Lopašov v okrese Piešťany v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 na rozlohe 12,94 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Voyager 2
Prelet okolo Urána
Voyager 2 zistil, že jeden z najpozoruhodnejších dôsledkov Uránovej polohy na boku je jej vplyv na chvost jeho magnetického poľa, ktoré je samo sklonené o 60 stupňov od jeho osi rotácie. Chvost magnetického poľa je skrútený rotáciou planéty do tvaru dlhej vývrtky. Pred príletom Voyageru 2 nebolo známe, aký charakter má magnetické pole Uránu a či vôbec existuje. Sonda pozorovala aj radiačné pásy okolo Uránu, ktoré sú veľmi podobné tým, ktoré boli pozorované pri Saturne.
866 Fatme
866 Fatme je planétka s priemerom 91 km, ktorú objavil M. F. Wolf 25. februára 1917.
Pod Holým vrchom
Predmetom ochrany je: ''Sucho a teplomilná vegetáca Malých Karpát s chránenými a ohrozenými druhmi. Územie predstavuje jednu z mála lokalít s masovým výskytom hlaváčika jarného v CHKO Malé Karpaty.''
Voyager 2
Prelet okolo Neptúna
thumb|Búrky v atmosfére Neptúna počas preletu sondy Najbližšie priblíženie k Neptúna nastalo 25. augusta 1989. Pretože to bola posledná veľká planéta, ktorú mohol Voyager 2 skúmať, bolo rozhodnuté preletieť bližšie pri mesiaci Triton. Počas preletu okolo Neptúna sonda objavila Veľkú tmavú škvrnu, ktorá ale počas neskorších pozorovaní pomocou Hubblovho teleskopu nebola pozorovaná, čo viedlo k názoru, že škvrna už zmizla a že podobne ako pri Jupiteri išlo o atmosférickú poruchu. Pôvodne sa predpokladalo, že ide o obrovský mrak a neskôr, že ide o medzeru v oblačnosti Neptúna, ktorá umožňovala uvidieť nižšie vrstvy atmosféry planéty. V oblasti pólu boli pozorované polárne žiary. Počas preletu okolo planéty sonda odoslala na Zem okolo 10 000 fotografií.
V roku 2006 bolo Pluto rekvalifikované na konferencii Medzinárodnej astronomickej únie z planéty na trpasličiu planétu, čím sa prelet okolo planéty v roku 1989 stal návštevou, ktorá zavŕšila prelety okolo všetkých planét slnečnej sústavy.
thumb|left|Ilustrácia ukazujúca prelet sond okrajom slnečnej sústavy
Budúcnosť
Predpokladá sa, že Voyager 2 bude funkčný aspoň do roku 2020, kedy by mu mala dôjsť energia z jeho nukleárnych zdrojov, čo bude mať za následok definitívne ukončenie vysielania sondy. Dovtedy by sonda mala byť schopná naďalej zbierať vedecké údaje a posielať ich na Zem, ale tieto údaje už pravdepodobne nebudú môcť byť zachytené pre nízku kvalitu a intenzitu vysielaného signálu, ktorý sa stratí na pozadí kozmického šumu.
V roku 2012 pravdepodobne dôjde k ukončeniu stabilizačných operácií trasy sondy a tá sa tak stane neriadenou. V rovnakom roku asi dôjde aj k strate rádiového spojenia so sondou, pretože vysielaný signál bude natoľko slabý, že ho už nebude možné úspešne zachytiť. Na udržanie spojenia je potrebných 1,4 kbit/s pri použití antény s veľkosťou ×.
Náklady
Pôvodne sa predpokladalo, že náklady na obe misie sa budú pohybovať okolo 250 miliónov dolárov a že misia skončí preletom sond okolo Saturnu. Vzhľadom na dobrý stav sondy a možnosť pokračovať v ďalšom prieskume došlo k predĺženiu misie a súčasne aj k zvýšeniu nákladov. Náklady sa vyšplhali pri úspešnom preletu okolo Neptúnu už na 857 miliónov dolárov zahrňujúc náklady na prípravu, konštrukciu, vyslanie a riadenie oboch sond. Dodatočne bolo uvolnených 30 miliónov dolárov na prevádzku oboch sond v rámci Voyager Interstellar Mission na dobu dvoch rokov.
Filmová a TV tvorba
Názov Voyager bol niekoľkokrát použitý tvorcami SF seriálu Star Trek.
Kyselina maleínová
Kyselina maleínová je organická dikarboxylová a nenasýtená kyselina. Pripravuje sa oxidáciou benzénu (na maleínanhydrid) a následnou hydratáciou. Kyselina maleínová sa používa pri výrobe plastov.
Ide o (Z)-izomér kyseliny buténdiovej, (E)-izomérom je kyselina fumarová.
Dávid Halász
Klubový hokej
Odchovanec klubu HC Košice hral za juniorov, v sezóne 2001/02 odohral v A mužstve Košíc 1 extraligový zápas. Sezóna 2003/04 mu priniesla odchod do Kanadskej juniorskej lige (OHL) kde pôsobil v mužstve Ottawa 67's(od roku 2003-2005) a potom išiel hosťovať do klubu London Knights do konca sezóny 2005/06. Návrat na slovenské klziská priniesla sezóna 2006/07, keď sa upísal Žiline na 1 sezónu. V sezóne 2007/08 hral v mužstve Hk Nitra. V sezóne 2009/10 sa vrátil do rodných Košíc, kde hral s číslom dresu 3.
Dětřichov (okres Liberec)
Dětřichov je obec v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 733 obyvateľov, z toho 354 mužov a 379 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,7 roka (muži 37,3 roka, ženy 38,1 roka).
Lukáš Bauer
Lukáš Bauer (* 18. august 1977, Ostrov nad Ohří) je český bežec na lyžiach.
17. februára 2006 získal na zimných olympijských hrách 2006 v Turíne svoju dosiaľ jedinú medailu z vrcholného podujatia. V pretekoch na 15 km klasicky s intervalovým štartom získal striebornú medailu.
V sezóne 2007/08 vyhral krištáľový glóbus i celkovú klasifikáciu seriálu Tour de Ski.
Divá veža
Divá veža je vrch nezameniteľného tvaru zahnutého zuba v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier na Slovensku. Leží nad Novou Poliankou, približne severozápadne od Popradu. Východne stojí Zbojnícka chata.
Poloha
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina. Najbližšími sídlami sú južne situované Vyšné Hágy, Nová Polianka a Tatranská Polianka, juhovýchodne leží Starý Smokovec a Tatranská Lesná, východne Tatranská Lomnica, severne Tatranská Javorina a juhozápadne Štrbské Pleso. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a jeho vrcholom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Bielovodská dolina a Studené doliny.
Opis
Divá veža leží v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Lavínovým štítom a Javorovým štítom. Od Divého hrbu ju oddeľuje Južné Divé sedlo, od Východnej Vysokej zas sedlo Prielom, pravda pri jemnejšom delení je medzi nimi ešte Sedlo nad Prielomom a Veža nad Prielomom.
Severným smerom sa nachádza Veža nad poľanou, Široká , Žabí vrch , Svišťový štít a Predná Javorová veža , východným Veľká Javorová veža , Malý Javorový štít , Javorový štít , Lomnický štít , Prostredný hrot  a Slavkovský štít , južne Bradavica , Východná Vysoká  a Gerlachovský štít  a západným Lavínový štít , Litvorový štít , Gánok , Rysy , Hrubá veža  a Mlynár. Západne hrebeň spadá stenou do Zmrznutého kotla, ktorým voda z tejto časti odteká Litvorovým potokom do Bielej vody v povodí Dunajca. Východne leží v závere Veľkej Studenej doliny Divá kotlina, z ktorej voda odteká do Studeného potoka v povodí rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Turisticky voľne neprístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú najmä okolité vrcholy a doliny Vysokých Tatier, no tiež Oravské Beskydy a vrchy v južnom Poľsku.
Prístup
Divá veža je pre turistov prístupná len v sprievode horského vodcu. Nachádza sa na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku, preto pohyb turistov je možný len značenými chodníkmi. Blízkym sedlom Prielom prekonáva hlavný hrebeň modro značený turistický chodník z Litvorovej do Veľkej Studenej doliny a k Zbojníckej chate.
3085 Donna
3085 Donna je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Harvard Observatory 18. februára 1980.
Ray Bradbury
Raymond Douglas Bradbury (* 22. august 1920, Waukegan, Illinois, USA – † 5. jún 2012, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký spisovateľ sci-fi a fantasy.
V roku 1939 vydal štyri čísla vlastného fanzinu Futuria Fantazia. Prvá publikovaná poviedka Hollerbochen's Dilemna mu vyšla v amatérskom fanzine Imagination! v roku 1938. Jeho prvá predaná poviedka bola Pendulum, ktorú napísal spolu s Henry Hassom. Najčastejšie spolupracoval s fanzinom Weird tales, kde v rokoch 19411948 publikoval celkom 25 poviedok.
Jeho najslávnejším dielom sú The Martian Chronicles (v roku 1950 The Silver locus, po slovensky Marťanské kroniky). Kniha rozoberá vzájomné postavenie – ignoranciu ľudí a mimozemšťanov, ale hlavne o neschopnosť ľudí učiť sa z vlastných chýb.
Nemenej slávnym dielom je 451 stupňov Fahrenheita (v roku 1951 The Fireman) – pohľad na spoločnosť, kde zločinom je vlastniť a čítať knihy. Román sfilmoval francúzsky režisér Francois Truffaut.
Ocenenia
Jeden asteroid je pomenovaný na jeho počesť (9766) Bradbury, ako aj kráter na mesiaci sa volá „Dandelion Crater“ (pomenovaný podľa románu, Dandelion Wine – Púpavové víno).
17. novembra 2004 Bradburymu udelili za prítomnosti prezidenta George W. Busha National Medal of Arts.
Takisto získal World Fantasy Award za životné dielo, Stoker Award za životné dielo, SFWA Grand Master, SF Hall of Fame Living Inductee a First Fandom Award.
Veľká pec
Veľká pec je prírodná pamiatka v správe príspevkovej organizácie Správa slovenských jaskýň. Je súčasťou CHKO Malé Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Prašník v okrese Piešťany v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 a novelizované v roku 2009. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Jaskyňa je prístupná návštevníkom za účelom zotavenia a poznávania jej prírodných a historických hodnôt.
Mŕtvy
Mŕtvy je človek nejaviaci známky života. Takýto človek sa nazýva mŕtvola.
867 Kovacia
867 Kovacia je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil J. Palisa 25. februára 1917.
Šarlota Savojská
Pôvod
Narodila sa ako siedme dieťa z manželstva savojského vojvodu Ľudovíta I. (1413 – 1465) s cyperskou princeznou Annou (1419 – 1462). Matka bola dcérou cyperského kráľa Jána II. z rodu Lusignanovcov a Šarloty Bourbonskej.
Život
9. marca 1451 sa v Chambéry vydala za francúzskeho dauphina Ľudovíta XI., ktorý sa po smrti svojho otca Karola VII. 22. júla 1461 stal kráľom Francúzska. .
Dlouhý Most
Dlouhý Most je obec v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 781 obyvateľov, z toho 398 mužov a 383 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,3 roka (muži 36,4 roka, ženy 38,2 roka).
Olimpijskij stadion Fišt
náhľad|Mapa Olympijského parku so štadiónom „Fišt“ Olimpijskij stadion „Fišt“ je multifunkčný štadión v ruskom meste Soči. Pôvodne bol postavený pre potreby otváracieho a záverečného ceremoniálu Zimných olympijských hier 2014 a Zimných paraolympijských hier 2014.
Charakteristika
Štadión Fišt je najväčším štadiónom Zimných olympijských hier 2014. Na pozemku s veľkosťou budova vysoká takmer  zaberá  zastavanej plochy, pričom celková plocha je až. Štadión má 40 000 diváckych miest, ale po skončení olympijských a paraolympijských hier sa plánuje rozšírenie kapacity na 45 000 miest. Vďaka umiestneniu majú diváci unikátny výhľad z jednej strany na horské štíty a z druhej na hladinu Čierneho mora.
Pri návrhu riešenia sa architekti inšpirovali vzhľadom ľadovcov, ktoré pokrývajú stráne viacerých štítov Veľkého Kaukazu, vytvárajúceho horskú kulisu pobrežného mesta Soči. Pri pohľade na hory spred na štadióna má pozorovateľ dojem, akoby bola aréna pokračovaním horského masívu. Podľa iných zdrojov má štadión predstavovať horu snehu.
Názov
náhľad|Pohľad na štíty tzv. Fišt-oštenského masívu z Krasnej Poľany. Zľava: Fišt, Pšecho-Su , Ošten Štadión dostal pomenovanie po jednom z najpopulárnejších ruských vrchov. Hora „Fišt“ s výškou sa rozprestiera na západnom okraji pohoria Veľký Kaukaz na území Adygejska v Krasnodarskom kraji v Rusku. Z dejiska Zimných olympijských hier 2014, z mesta Soči a Krasnej Poľany je na tento štít, ako aj na celý Kaukaz impozantný pohľad. Fišt v adygejčine znamená „Biela inovať“, „Biela hlava“, resp. „Sivohlavec“, čo sa vzťahuje na ľadovce, ktoré pokrývajú stráne hory. Tieto ľadovce boli zároveň inšpiráciou pre vzhľad štadióna.
Puilaurens
Puilaurens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 258 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdeněk Kutlák
Zdeněk Kutlák (* 13. február 1980, České Budějovice) je bývalý český reprezentant v ľadovom hokeji. Hrával na poste obrancu. Meria 191 cm a váži 100 kg (2006).
Bol odchovancom a dlhšiu dobu hráčom HC České Budějovice. Odohral aj 16 zápasov za Boston Bruins v NHL. V drese EC Salzburg bol dvojnásobným majstrom Rakúska.
Reprezentácia
Tréner Alois Hadamczik ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 80.
Les Angles (Pyrénées-Orientales)
Les Angles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brainville-sur-Meuse
Brainville-sur-Meuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Martin Škoula
Martin Škoula (* 28. október 1979, Litoměřice) je bývalý český profesionálny hokejista.
Klubový hokej
Škoula začínal s hokejom v Litínove. Dres tamojšieho "A" tímu prvýkrát okúsil v play-off v sezóne 1995/1996 v 17 rokoch. Po sezóne 1996/1997 odišiel do zámoria, kde pôsobil v tíme Barrie Colts (OHL). Colorado Avalanche ho draftovalo v roku 1998 z celkového 17. miesta. V sezóne 1999/2000 odohral v drese Colorada 97 zápasov a pripísal si 18 bodov (3 góly, 15 asistencií). O rok neskôr získal s klubom Stanley Cup, v 105 zápasoch zaznamenal 30 bodov. V Colorade hral stabilne až do sezóny 2003/2004, kedy bol vymenený do Anaheimu, kde nastúpil na 21 zápasov v ktorých zaznamenal 9 bodov (2+7). Sezónu 2004/2005 odohral kvôli výluke v NHL v rodnom Litvínove. Nasledujúcu sezónu 2005/2006 začal v klube Dallas Stars, ale odtiaľ ho po 61 odohraných zápasoch získala Minnesota Wild. Pred ročníkom 2009/2010 si ho zo zoznamu nechránených voľných agentov vybral Pittburgh. Začiatkom Marca bol vymenený z Pittsburghu do Toronta za útočníka Ponikarovskiho. Za Toronto neodohral žiadny zápas. Pred sezónou 2010/2011 prestúpil do Avangardu, za Omsk absolvoval spolu 148 duelov s bilanciou 7 gólov a 44 asistencií. V ročníku 2012/2013 odohral v klube 9 stretnutí, pripísal si iba jeden bod za asistenciu, pričom nazbieral až šesť mínusových bodov. Po vzájomnej dohode ukončil s klubom Avangard Omsk spoluprácu a prestúpil do konkurenčného klubu HC Lev Praha.
Reprezentácia
Česko reprezentoval na majstrovstvách sveta v rokoch 2004, 2006, 2011 a olympijských hrách v Salt Lake City 2002.
Gondova jama
Gondova jama predtým Skalisko je potok v Podpoľaní, v severovýchodnej časti okresu Detva. Je to ľavostranný prítok Slatiny, meria 7,6 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Sihlianska planina, neďaleko obce Detvianska Huta v nadmorskej výške približne 835 m n. m.
Opis toku
Od prameňa steká do spomenutej obce, tečie severozápadným smerom, sprava priberá najprv prítok prameniaci v južnej časti osady Ľuľovka, potom prítok prameniaci v severnej časti tejto osady, stáča sa na západ a opäť z pravej strany priberá potok spod Kubovej. Ďalej napája malú vodnú nádrž, preteká osadou Skalisko už vo výbežku Zvolenskej kotliny, v podcelku Detvianska kotlina, priberá pravostranný prítok z juhozápadného svahu Nemcovky (759,2 m n. m.) a opäť sa stáča. Pokračuje juhozápadným smerom cez intravilán mesta Hriňová, kde zľava priberá Pulpavu a Slanec. Potom pokračuje k ústiu západným smerom a na území mesta sa v nadmorskej výške cca 462 m n. m. vlieva do Slatiny.
Anton Makay
Anton Martin Makay (šľachtický prídomok de Makó et Gelej; * 24. február 1756, Rožňava † 8. január 1825, Sümeg) bol rímskokatolícky biskup, v rokoch 18191823 diecézny biskup banskobystrický a od roku 1823 vesprémsky.
Životopis
Narodil sa 24. februára 1756 v Rožňave ako syn sudcu Františka Xavera Makaya a Márie rod. Nagyovej. Študoval na gymnáziu v Rožňave a teológiu v Jágri (Eger). Po vysvätení pôsobil ako profesor latinčiny, pracoval v biskupskej kancelárii a následne sa stal jej riaditeľom. 1792 sa stal kanonikom a 1809 prepoštom v Jágri. V roku 1816 bol menovaný za titulárneho biskupa makarského a člena sedmopanskej tabule. náhľad|Banskobystrická kalvária, pamätná tabuľa na biskupa A. Makayho
7. augusta 1818 bol menovaný panovníkom za banskobystrického biskupa. 21. decembra 1818 bolo menovanie potvrdené pápežom. Za biskupa ho vysvätil jágerský arcibiskup Štefan Fischer 25. marca 1819 v univerzitnom kostole v Pešti. Do úradu bol inaugurovaný 18. apríla 1819. Vykonal vizitáciu väčšiny farností diecézy.
V roku 1823 ho vymenovali za diecézneho biskupa vo Vespréme a za kancelára kráľovnej. Tlačou vyšli jeho príležitostné prejavy.
Zomrel 8. januára 1825 v Sümegu.
Šarlota I. (Luxembursko)
Šarlota I. (lux. Charlotte Adelgonde Elisabeth Marie Wilhelmine vu Lëtzebuerg, * 23. január 1896, Colmar-Berg, Luxembursko - † 9. júl 1985, Fischbach) bola vládnuca luxemburská veľkovojvodkyňa.
Životopis
Narodila sa ako druhá dcéra veľkovojvodu Viliama IV. a Márie Anny Portugalskej.
Jej staršia sestra, veľkovojvodkyňa Mária-Adela, bola 14. januára 1919 prinútená k abdikácii. Šarlota nastúpila na jej miesto a musela sa potýkať s revolučnými náladami. V referende 28. septembra 1919 sa 77,8% voličov vyjadrilo pre zachovanie monarchie, nová ústava však výrazne obmedzila právomoci hlavy štátu. Na rozdiel od svojej sestry sa rozhodla príliš nezasahovať do politických záležitostí.
Po nemeckej okupácii Luxemburska 10. mája 1940 odišla i s rodinou cez Francúzsko, Portugalsko a USA do Montrealu v Kanade, a nakoniec do Londýna. V rokoch 19401944 sa cez rozhlasové vysielanie BBC stala symbolom luxemburskej nezávislosti. Do vlasti sa vrátila 14. apríla 1945.
Abdikácia a smrť
12. novembra 1964 abdikovala v prospech svojho syna Jána. Zomrela 9. júla 1985 na rakovinu a bola pochovaná vo vojvodskej krypte luxemburskej katedrály Notre-Dame.
Rodina
6. novembra 1919 sa vydala za svojho vzdialeného bratranca Félixa Bourbonsko-parmského (* 1893 - † 1970), brata cisárovnej Zity (ich spoločným prastarým otcom bol portugalský kráľ Michal I.) Mali šesť detí:
3086 Kalbaugh
3086 Kalbaugh je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 4. decembra 1980.
Prístav Komárno
Prístav Komárno je riečny prístav na Dunaji a na rýnsko-mohansko-dunajskej vodnej ceste.
Nachádza sa pred ústím Váhu a skladá sa z dvoch častí, z nákladného a osobného prístavu. Patrí medzi dva medzinárodné prístavy na Slovensku, druhý je prístav v Bratislave.
Koloman Makovíny
Životopis
V roku 19201924 študoval na Umeleckopriemyselnej škole (u prof. E. Luxa a A. Orbána), 19251929 na AVU v Budapešti, absolvoval študijné cesty do Ríma, Rakúska a Nemecka. Od roku 1920 sochár v Budapešti, od roku 1947 v Bratislave. Nadviazal na neoklasicizmus 20. a 30. rokov. Po vojne pracoval na reštaurovaní umeleckých pamiatok v Bratislave (Modrý kostolík sv. Alžbety, kostol sv. Trojice, 1949; plastiky Primaciálneho paláca, 19551957. Jeho tvorba je v zbierkach Galérie mesta Bratislavy, Szépművészeti múzea a Mestskej galérie v Budapešti. Člen Umeleckej besedy slovenskej, Bratislavského umeleckého spolku a neskôr Zväzu výtvarných umelcov.
Metóda filozofie
Metóda filozofie alebo metóda filozofovania je uvedomelý a usporiadaný postup a súbor pravidiel filozofovania,generovania filozofických významových útvarov. Sám život obsahu filozofie, život predmetu (Hegel), ktorý nie je predkladaný metóde ako vonkajší, ale sám filozofii metódu predpisuje. Metódu, ktorou sa filozofia zmocňuje skúmaného problému, jej poskytuje sám predmet. Podľa Platóna je metóda filozofovania dialektika.
Segré
Segré môže byť:
Kostra dolnej končatiny
Kosti dolnej končatiny (lat. ossa membri inferioris) sa delia na
Interwetten Austrian Open Kitzbühel 2009
Interwetten Austrian Open Kitzbühel 2009 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 17. do 23. mája 2009  na otvorených antukových dvorcoch v rakúskom meste Kitzbühel. Titul v dvojhre získal Španiel Guillermo García López, ktorý vo finále porazil Francúza J. Benneteaua. Bol to jeho prvý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Brazílčania Marcelo Melo a André Sá, ktorí vo finále porazili rumunský pár Andrei Pavel, Horia Tecau. Pre oboch to bol šiesty titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇪🇸 Guillermo García López vs. 🇫🇷 Julien Benneteau 3-6 7-61 6-3
Štvorhra mužov
🇧🇷 Marcelo Melo / 🇧🇷 André Sá vs. 🇷🇴 Andrei Pavel / 🇷🇴 Horia Tecau 69-7 6-2 10-7
Mt
Mt môže byť:
Tour de Ski
Tour de Ski je podujatie v behu na lyžiach v Strednej Európe, na ktorom musia pretekári zvládnuť 8 pretekov v priebehu 10 dní. Medzi ôsmimi pretekmi sú zaradené všetky typy pretekov v behu na lyžiach (klasický alebo voľný štýl, skiatlon, preteky s hromadným štartom, šprint atď.), takže víťazom sa stane len ten najkomplexnejší bežec.
Aktuálny víťazi: Alexander Bolshunov (RUS) a Jessie Diggins (USA)
868 Lova
868 Lova je planétka s priemerom 54 km, ktorú objavil M. F. Wolf 26. apríla 1917.
Puivert
Puivert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 518 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolní Řasnice
Dolní Řasnice je obec v Česku v okrese Liberec v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 539 obyvateľov, z toho 280 mužov a 259 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,9 roka (muži 37,3 roka, ženy 38,7 roka).
3087 Beatrice Tinsley
3087 Beatrice Tinsley je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil A. C. Gilmore, P. M. Kilmartin 30. augusta 1981.
869 Mellena
869 Mellena je planétka s priemerom 20 km, ktorú objavil R. Schorr 9. mája 1917.
Jozef Chovanec (architekt)
Jozef Chovanec (* 19. november 1925, Slovenská Ľupča – † 16. marec 1990, Bratislava) bol slovenský architekt a projektant.
Štúdium
Štúdium architektúry úspešne zavŕšil v roku 1950 na Oddelení architektúry a pozemného staviteľstva SVŠT, ktorá v tej dobe existovala až od 26. augusta 1946, dohromady necelé štyri roky.
Ešte počas pobytu na škole, v rokoch 1949 – 1950, sa stal asistentom u profesora Eugena Kramára. Po ukončení štúdií pracoval pre Návrhové stredisko pre Univerzitnú nemocnicu v Bratislave (1950 – 1952) ako projektant. Nasledujúce dva roky pracoval pre Vojenský projektový ústav a v ďalších troch rokoch bol zamestnaný v Stavoprojekte Bratislava na poste vedúceho ateliéru a špecialistu technického útvaru pre urbanizáciu.
Architektonická tvorba
V neskoršom 17 ročnom období už Jozef Chovanec nepracoval na pôde štátnych podnikov a spoločností. Bolo to obdobie, ktoré znamenalo oslobodenie sa od zväzujúcich štátnych chápadiel moci, ktoré architekta obmedzovali a priväzovali k jasným pravidlám, ktorými bol nástup typizácie a prefabrikácie. Preto sa stalo jeho najtvorivejším, keď ako sám tvorca procesu budovania, tak aj v spolupráci s inými sa pretváral na architekta, po ktorom ostalo množstvo cenných artefaktov pre nasledujúce generácie.
Športová hala Pasienky, 1959, Bratislava. Jeho prvá väčšia realizácia, ak vôbec nie najväčšia (nerátajúc urbanistické projekty – v absolútne odlišnej mierke). Táto hmotovo hyperbolicko-paraboloidná budova s pôdorysom dvoch pretnutých parabolických oblúkov v hlavnej stredovej kompozičnej osi tiahnucej sa stredom centrálnej hracej plochy, sa stala na dlhé desaťročia ikonou slovenského moderného staviteľstva. Inšpiračný zdroj, podľa ktorého bola táto stavba navrhnutá je hala Paraboleum, situovaná v meste Raleigh, USA. Princíp je takmer totožný.
Ako spoluautor návrhu sa prejavil pri následnej realizácii budovy Československého obchodného zastupiteľstva v Bukurešti v roku 1972.
Urbanistická tvorba
Jozef Chovanec mal dostatok vedomostí a skúseností aj na urbanistickú tvorbu v Bratislave, do ktorej prispel viacerými návrhmi a projektami, medzi ktorými sa nachádzajú aj Terasové domy pod Bratislavským hradom (progresívny súťažný návrh) rok 1967, podrobný územný plán obytného súboru Bratislava - Karlova Ves (1966) a v spolupráci so Stanislavom Talašom, koncepciu mestského sektoru Bratislava – Petržalka (1974).
Fenomén Petržalka
''„Obavy z toho čo bude, vyjadril architekt Jozef Chovanec, autor haly na Pasienkoch, ktorý mi po návrate zo študijnej cesty po Anglicku povedal - nezaujíma ma ako bude Petržalka vyzerať. Zaujíma ma, kde zoberieme ten šrotovník, ktorým raz budeme musieť tie panely šrotovať.“''
''„…na sídlisku dochádza k tzv. senzorickej deprivácii, čiže nedostatku podnetov, a tým aj k ochudobňovaniu ľudskej psychiky. Niet div, že človek z takéhoto prostredia uteká.“'' (Imrich Ruisel)
Návrh sídliska Petržalka sa vyznačoval novými koncepciami, novými nápadmi a prínosmi. Bol to dobový ideál spájajúci všetky prirodzené mestské funkcie. Už v roku 1967 bola vyhlásená medzinárodná súťaž, ktorej účastníkmi boli aj Jozef Chovanec a Stanislav Talaš. Avšak ich územno-plánovacia štúdia nebola realizovaná dôsledne. Hlavná mestská trieda ostala len torzom a bytové domy iba reflektujú niekdajší pokles úrovne stavebnej produkcie. Preto sa Petržalka stala negatívnym a odstrašujúcim príkladom hromadnej bytovej výstavby. ''„Nárast miest formou a metódami sídlištnej výstavby je dnes predmetom kritiky, často oprávnenej. Celý rad záporov - teraz už prekvapujúco zrejmých - je daňou za hľadanie ciest vedúcich k odstráneniu dopravných, hygienických a iných problémov miest, za hlad po bytoch a formách jeho uspokojovania a možno aj za precenenie ekonomických, realizačných aj organizačných možností.“'' (Stanislav Talaš)
Posledné roky života
Na sklonku života, v rokoch 1979 – 1980 pracoval v inštitúcii s pomenovaním Štátny výskumný projektový a typizačný ústav. Posledným pôsobiskom architekta Jozefa Chovanca sa stalo Ministerstvo výstavby a techniky, kde pôsobil od roku 1980 až do svojej smrti. Písal sa rok 1990.
Ocenenia
Dnes treba hľadieť na prácu Jozefa Chovanca s úctou a ohľaduplnosťou súčasnej doby k vtedajšej. Počas svojej životnej éry dosiahol viacero vyznamenaní. V roku 1967 sa mu podarilo spolu s Karlom Palušom získať Cenu Dušana Jurkoviča za Výskumný ústav ekonomiky a organizácie stavebníctva v Bratislave. O päť rokov neskôr sa mu opäť dostalo tej istej pocty za Spoločenský dom pre Československé veľvyslanectvo v Moskve.
Čerenec
Čerenec môže byť:
Braux-le-Châtel
Braux-le-Châtel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Báb al-Azízíja
Báb al-Azízíja (arabsky: باب العزيزية, doslova Nádherná brána) sú kasárne a zároveň veliteľstvo na južnom okraji Tripolisu, hlavného mesta Líbye. Išlo o hlavnú základňu líbyjského vodcu Muammara al-Kaddáfího. Jeho odporcovia ju dobyli počas občianskej vojny v Líbyi 23. augusta 2011.
Základňu v jej pôvodnej podobe postavil už kráľ Idris I. a Kaddáfí ju neskôr iba zdokonalil. Má plochu približne šiestich štvorcových kilometrov a leží na strategicky významnej ceste spájajúcej centrum Tripolisu s Tripoliským medzinárodným letiskom.
Segré (kantón)
Segré je francúzsky kantón v obvode Segré v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 15 obcí.
Goldbergove variácie
Goldbergove variácie, BWV 988 (uvádzané aj pod názvom Goldbergovské variácie) je dielo pre klávesový nástroj (dnes takmer výhradne klavír) od nemeckého skladateľa Johanna Sebastiana Bacha.
Historické pozadie
Johann Theophilus Goldberg bol mimoriadne nadaný mladý klavirista a aj skladateľ. Od roku 1741 študoval u Johanna Sebastiana Bacha. Goldberg hrával kniežaťu Hermannovi Carlovi von Keyserlingovi za bezsenných nocí. Ten si objednal u Bacha hudbu k týmto nočným koncertom a Bach napísal variácie, ktoré sú začiatkom novodobých dejín variácií a zároveň jedným z najkrajších a najväčších diel svojho druhu.
Téma
Nosnou témou variácií je ária „mit verschiedenen Veränderungen vor Clavicimbel mit 2 Manualen Denen Liebhabern zur Gemüths – Ergetzung“ alebo tzv. Goldberg – Variationen. Ária je zachytená už v druhej knižôčke pre Annu Magdalénu Bachovú. Je melodicky tak bohatá, že je pravdepodobne už sama variáciou melódie, ktorú Bach uvádza ako sprievod v ľavej ruke v 26. variácii. Golbergove variácie obsahujú túto áriu a 30 variácií.
Variácie by sme mohli podľa obsahu rozdeliť na klavírne a kontrapunktické štúdie. Základom, z ktorého sa variácie odvíjajú, nie je ani tak melódia, ale predovšetkým basová línia, ktorú Bach v jednotlivých variáciách značne modifikuje, základná harmónia daná áriou však ostáva a zopakuje sa v každej variácii.
Ária má 32 taktov, dvojdielnu formu, hlavná tónina je G dur. Bach prísne dodržuje aj formu jednotlivých variácií. Len 6 variácií nedodržuje počet taktov árie. Z tohoto vyplýva, že sú to variácie ornamentálne a vidíme na nich veľkú fantáziu a variačné umenie J.S. Bacha, pretože variácie vôbec nevyznievajú fádne ani jednotvárne. Tvoria kompaktný celok. Sú spracované čisto kontrapunktickou formou, ktorá sa stala vzorom pre nasledujúce generácie skladateľov.
Časti diela
S výnimkou prvých a posledných troch variácií, Bach zoskupuje variácie do trojíc tak, že prvá má ráz charakteristickej skladby, v druhej prevláda virtuózna zložka (už spomínané klavírne štúdie) a tretia je kánonická (kontrapunktické štúdie).
Technická náročnosť
Interpretovať dielo je veľmi náročné, obsahuje všetky technické problémy. Vyžaduje obrovský citový vklad, pochopenie diela a intelektuálny nadhľad. Ďalším z problémov je časovo dlhý rozsah diela, ktorý okrem maximálnej koncentrácie vyžaduje aj veľké množstvo fyzických síl. Pre klaviristu je psychické a fyzické napätie pri interpretácii Golbergových variácií porovnateľné s klavírnym recitálom. Ferruccio Busoni, zrejme v záujme efektu, sa svojou úpravou pokúsil dielo ešte viac skomplikovať. To však ani nie je potrebné a v tejto Busoniho úprave sa ani nehráva.
Neziderské jazero
náhľad|Pohľad na Neziderské jazero zo severu right|thumb|Satelitná snímka jazera
Neziderské jazero (po nem. Neusiedler See, maď. Fertő) je plytké bezodtokové jazero na hraniciach Rakúska a Maďarska;, , max. hĺbka. Slabo slané. Neziderské jazero je zvyškom Tethys.
Jazero je popri Balatone jediné stepné jazero v Európe. Jazero leží v rakúskej spolkovej krajine Burgenland a v západnom Maďarsku. Samotná rakúska časť je súčasne najväčším jazerom v Rakúsku. Vyznačuje sa tým, že je obklopené pásmom trstiny, veľmi malou hĺbkou, miernym a veterným podnebím. Jedinečná fauna a flóra sú chránené dvomi národnými parkmi Neziderské jazero – Seewinkel a Fertő-Hanság, ako aj tým, že je zapísané do zoznamu svetového dedičstva UNESCO (od roku 2001).
Z geomorfologického hľadiska leží v Malej uhorskej kotline, ktorá je súčasťou terciérnej Panónskej panvy.
Vznik
Jazero vzniklo až kvartéri, na vrchole poslednej ľadovej doby v dôsledku pôsobenia vyvievania intenzívnymi severozápadnými vetrami. Z historických prameňov je známe, že jazero v rokoch 18111813 čiastočne a v 18671871 úplne vyschlo.
Staršie, dnes už prekonané názory, považovali Neziderské jazero za zvyšok mora Paratethys, ktoré zahŕňalo aj Panónsku panvu; alebo Panónskeho jazera, ktoré zostalo ako zvyšok po ustupujúcom mori pred asi 11 miliónmi rokov, keď bola Panónska panva v podstate už len slané brakické jazero.
Delenie
Jazero má približne tvar obuváku. Severná tretina sa nazýva Neziderská zátoka (Neusiedler Bucht), užšia časť sa nazýva Illmitzer Seeenge a úplne na juhu leží trstinou zarastené Silbersee.
Rozmery
Rozloha jazera je podľa vodnej hladiny približne, z toho leží v Rakúsku a  v Maďarsku. Rakúska časť je najväčšia vodná plocha v Rakúsku. Povodie jazera má rozlohu. Hlavná severojužná dĺžka jazera je a šírka sa pohybuje medzi 6 až. Výška zemského zakrivenia medzi Neusiedl am See a Mörbischom am See je, takže nevidno z jedného konca na druhý.
Trstinový pás
Jazero je takmer celé obklopené trstinovým pásom, ktorý vytvára jedinečný región pre miestnu faunu. Vďaka prevládajúcim severozápadným vetrom rastie na východnom brehu menej trstiny ako na západnom. Pri Donnerskirchene dosahuje pás šírku, Podersdorf am See leží na jedinom beztrstinovom mieste dlhom. Trstinový pás, pokrývajúci až štyri pätiny jazera je miestom hniezdenia vodného vtáctva. V Rakúsku je rovnomenná vtáčia rezervácia.
Okolie
Brehy sú nízke, silno močaristé. V lete (vlhké obdobie) sa rozmery Neziderského jazera zväčšujú. V zime niekedy premŕza až do dna. Miesta na kúpanie a prístavy sú Illmitz, Podersdorf am See, Weiden am See, Neusiedl am See, Jois, Breitenbrunn, Purbach am Neusiedler See, Oggau am Neusiedler See, Rust a Mörbisch am See v Rakúsku, a Fertőrákos v Maďarsku. Ďalšie miesta na okolí sú Apetlon, Winden am See, Donnerskirchen, Oslip, Fertőboz, Fertőd, Balf, Fertőhomok, Hegykő a Sarród.
Iné projekty
.
Les Cluses
Les Cluses je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Čerenec (prírodná rezervácia)
Čerenec je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Malé Karpaty.
Les Cluses
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Čerenec (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v okrese Piešťany v Trnavskom kraji neďaleko mesta Vrbové v katastri obce Prašník. Územie bolo vyhlásené v roku 1984 na rozlohe 1,5 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany. Prístupná je po náučnom chodníku z centra obce Prašník.
Les Cluses
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Čerenec (prírodná rezervácia)
Predmetom ochrany sú: Zvyšky lesostepných spoločenstiev s bohatým výskytom ponikleca veľkého (Pulsatilla grandis) v sprievode ďalších zriedkavých druhov rastlín na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Šampanské
thumb|Územia vo Francúzsku, z ktorých pochádza šampanské
Šampanské (iné názvy: šampanské víno, pravé šampanské (víno); zastarano: šampanier, šampaňské víno , šampánia ; fr. (vin de) Champagne [ve(n)dša(n)paň]) je špeciálne biele alebo ružové šumivé víno, pri ktorého výrobe musia byť splnené najmä tieto tri podmienky: Názov je odvodený od slova Champagne [ša(n)paň].
Ján Makovník
Ján Makovník (* 13. november 1920, Banská Bystrica-Jakub – † 15. február 1980, Predajná) bol spisovateľ. Pseudonym: Ján Makovník-Tónin
Životopis
V roku 1931 – 1936 absolvoval gymnázium v Banskej Bystrici, 1936 – 1937 praktikant na obvodnom notárstve v Banskej Bystrici. Neskôr pracoval na rôznych miestach v podnikoch v Banskej Bystrici. Zakladajúci člen RNV (Revolučný národný výbor) v Banskej Bystrici-Jakube (1944).
Autor cestopisných a spoločenských románov, 1942 debutoval románom Maharadža podsvetia. Po roku 1948 nepublikoval. V rkp. ostal jeho nedokončený prvý román Ty si môj otec.
Dielo
Trilógia Z tajomného Orientu:
Nič
Nič (gr. me on, lat. nihil, non ens) je chýbanie niečoho alebo neexistencia niečoho, a to: V prvom prípade ide o nič ako protiklad niečoho. V druhom prípade ide o nič ako protiklad bytia. V tomto druhom prípade ide teda o nebytie.
Jana Bourbonská (1338)
Jana Bourbonská (fr. Jeanne de Bourbon, * 3. február 1338, Vincennes, Francúzsko – † 6. február 1378, Paríž) bola francúzska kráľovná.
Život
Jana sa narodila ako druhé dieťa bourbonského vojvodského páru Petra I. a Izabely z Valois. Podľa súčasníkov to bola krásna žena, ale často chorá. Z otcovej strany tu bola dedičná záťaž duševnej choroby, ktorá sa u nej minimálne raz prejavila.
V roku 1349 bol zasnúbená s francúzskym princom Karolom v súvislosti s jeho prevzatím viennského grófstva. Pôvodný dauphin Humbert II. Viennský dauphinát predal francúzskej korune. Polovica Janinho vena (100 000 zlatých) bola použitá na zaplatenie.
Kráľovná Jana zomrela krátko po skončení návštevy cisára Karola IV. (vdovca po jej tete Blanke z Valois), dva dni po pôrode dcéry Kataríny. Je pochovaná po manželovom boku v bazilike Saint-Denis.
Martin Richter
Martin Richter (* 6. december 1977, Prostějov) je bývalý český hokejový reprezentant. Hrával na poste obrancu. Meria 186 cm a váži 90 kg (2006).
Treska
Treska môže byť:
Martin Richter
Klubový hokej
V českej hokejovej extralige debutoval za HC Olomouc.
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu českej hokejovej extraligy Bílí Tygři Liberec.
Reprezentácia
Richter reprezentoval Česko v mládežníckych kategóriach, hral na MS juniorov v roku 1997.
Český reprezentačný tréner Alois Hadamczik ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 5.
Celkovo hral na štyroch majstrovstvách sveta.
Elektrický rušeň 124
Elektrický rušeň 124 (predtým E 469.3030, továrenské označenie Škoda 57E) je rušeň pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV používaný najmä pri testoch na skúšobnom okruhu pri Velimi. Vyrobila ho plzenská firma Škoda, vtedy nazývaná Závody V. I. Lenina, v roku 1971. Patrí k československých elektrickým rušňom tzv. I. generácie.