cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turňa nad Bodvou
Novovek
Neskôr sa tu vystriedalo viac majiteľov a hrad bol vystavený aj častým vojenským útokom. Roku 1652 ho obsadili Osmani, mesto bolo v plameňoch. Roku 1678 bolo obkľúčené vojskom Imricha Tököliho, o rok neskôr sa mesto podarilo obsadiť rakúskym vojskám, no už v roku 1681 ho znovu získal Tököli, ktorý tiahol so svojím oddielom z Košíc do Fiľakova. Po porážke tzv. Tököliho povstania Turniansky hrad obsadili cisárske vojská. Roku 1685 dal na rozkaz cisára Leopolda generál Schultz hrad vyhodil do povetria. Za Františka II. Rákociho národné hnutie a povstanie vrcholilo. V jeseni 1703 do Turne prišli vojská Miklósa Bercsényiho a tu sa spojili s oddielmi Rákociho vojska. Rákoci v októbri roku 1706 navštívil naverbovaných vojakov a s vodcami Bercsényim a Károlyim rokovali o obliehaní mesta Košice. 23. decembra 1706 z Rožňavy do Košíc prechádzal cez Turňu. Roku 1707 idúc do Rožňavy sa ubytoval v turnianskom kaštieli, hrad bol už neobývateľný. V období národnooslobodzovacieho boja (1848) v zachovalých miestnostiach hradu ubytovali domobrancov. Z ich nedbanlivosti vznikol požiar, ktorý zničil celú konštrukciu strechy. Od toho času je hrad v ruinách.
Moderná doba
Počas II. svetovej vojny Nemci zničili aj pozostalé múry hradu, keď odtiaľto odstreľovali cestu vedúcu do Košíc. Dodnes si obec zachovala svoj pôvodný charakter s kostolom, kaštieľom, hradom a domami niekdajších hradných remeselníkov na námestí. Novšia zástavba sa nachádza na severnom okraji intravilánu Turne, najmä v blízkosti cesty I/16.
Obyvateľstvo
Štatistika získaná sčítaním obyvateľov v roku 2001 vykazovala v obci celkovo 3 213 obyvateľov. Z toho bolo 1 411 slovenskej, 1 400 maďarskej, 259 rómskej a 143 inej národnosti.
Štatistika získaná sčítaním obyvateľov v roku 2011 vykazovala v obci celkovo 3 511 obyvateľov. Z toho bolo 1 019 slovenskej, 2 036 maďarskej, 10 rómskej, 21 rusínskej a 425 inej národnosti.
Dôležité firmy
Najväčším a zároveň najbližším priemyselným podnikom je závod na výrobu cementu Východoslovenské stavebné hmoty a.s. (VSH, a.s.). Tento závod poskytuje pracovné príležitosti nielen obyvateľom Turne, ale aj z obcí v blízkom  okolí. Základný areál firmy je lokalizovaný v katastrálnom území obce Dvorníky-Včeláre, ktorá leží asi 4 km západne od obce Turňa nad Bodvou. Základným predmetom činnosti VSH je výroba a predaj cementu, štrkopieskov a betónu. Základnou surovinou na výrobu slinku je vápenec, ktorej dodávateľom je lom Včeláre, vzdialený približne jeden kilometer od areálu VSH.
Školstvo
V starších dobách vznikali prvé školy na miestach, kde sa nachádzala farnosť a prvými učiteľmi boli zväčša kňazi. Pred rokom 1869 existovala v Turni nad Bodvou rímskokatolícka ľudová škola. Jej prvými učiteľmi boli Endre Mészáros a Ádám Tóth. Prvý údaj o počte žiakov je z roku 1910, kedy školu navštevovalo 248 žiakov. V roku 1914 došlo k zoštátneniu školy a vznikla tak Štátna ľudová škola. Vyučovanie prebiehalo prevažne v maďarskom jazyku a prvá slovenská trieda sa spomína až v roku 1924 a navštevovalo ju 44 žiakov.
V roku 1930 vznikla samostatná Slovenská národná škola s vyučovacím jazykom československým, ktorú navštevovalo 83 žiakov. Po druhej svetovej vojne v roku 1948 bola škola premenovaná na Obvodnú meštiansku strednú školu, ktorá mala 152 žiakov v troch triedach. Jej riaditeľom bol Július Štrba. V roku 1953 bola zriadená Osemročná stredná škola, ktorá vznikla zlúčením bývalej národnej a strednej školy. V rokoch 1960 až 1968 bolo zrušené riaditeľstvo maďarskej školy a obe školy boli zlúčené ako Základná deväťročná škola.
V súčasnosti sa v obci nachádza materská škola a dve základné školy, jedna s vyučovacím jazykom slovenským a druhá s maďarským. Obe základné školy sú lokalizované v jednom areáli neďaleko materskej školy. Školy navštevujú aj žiaci z okolitých obcí, v ktorých škola úplne chýba alebo má len prvý stupeň (1. až 4. ročník). Obe základné školy sú vybavené triedami, odbornými učebňami aj knižnicou. Prostredníctvom projektu Infovek získali obe školy počítače.
Plužná
Plužná je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 243 obyvateľov, z toho 130 mužov a 113 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 36,7 roka, ženy 37,6 roka).
Turňa nad Bodvou
Školstvo
Predškolskú výchovu v obci zabezpečuje materská škola. Je umiestnená v južnej časti intravilánu v blízkosti železničnej trate. Do roku 1989 sa v Turni nad Bodvou nachádzali 3 materské školy, ktoré v priemere navštevovalo 145 detí v 7 triedach. Po roku 1989 boli triedy pre rómske deti zrušené a neskôr pre nízky počet detí bola zrušená aj najstaršia materská škola v centre obce. Na jej mieste sa teraz nachádza budova obecného úradu. V dnešnej dobe funguje materská škola s celodennou prevádzkou pre dve triedy a s poldennou prevádzkou pre deti zo znevýhodneného prostredia (15 rómskych detí), kde sa zaškoľujú rok pred nástupom do nultého alebo prvého ročníka ZŠ.
Cestná doprava
Turňou v minulosti prechádzala štátna cesta I/16 (v tom čase I/50), no v 70. rokoch bola vybudovaná preložka cesty mimo intravilán obce. V súčasnosti obcou prechádzajú už len cesty III. triedy - konkrétne III/3329 do Dvorníkov, III/3299 na štátnu hranicu pri Hosťovciach, III/3302 do Žarnova a Pedera a III/3306 do Hačavy.
Železničná doprava
Železničná doprava existuje v Turni nad Bodvou od 12. októbra 1890, keď bola sprevádzkovaná trať Košice-Turňa nad Bodvou. 23. januára 1955 bol otvorený úsek Turňa nad Bodvou – Rožňava, ktorý tak vytvoril významný dopravný koridor Zvolen – Košice cez južné okresy Slovenska.
Železničná stanica sa v Turni nachádza v juhovýchodnej časti intravilánu a má štyri koľaje, určené pre odbavenie osobnej dopravy.
Oxid volfrámový
Oxid volfrámový (WO3) je citrónovožltý prášok za tepla prechádzajúci do oranžova. Jeho teplota topenia je 1473 °C. Je to najstabilnejší oxid volfrámu. Silným žíhaním sa stáva zreteľne kryštalickým. Vo vode je oxid volfrámový nerozpustný. V alkalických lúhoch sa rozpúšťa za vzniku volfrámanov. Oxid volfrámový vykazuje fotoaktívne vlastnosti.
Celosť
Celosť je:
Saint-Lumine-de-Clisson
Saint-Lumine-de-Clisson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kobyla (prírodná rezervácia)
Kobyla je prírodná rezervácia, ktorá bola vyhlásená v roku 1967. Nachádza sa v Česku, neďaleko obce Koněprusy. Predmetom ochrany je unikátna stepná a lesostepná vegetácia s výskytom drieňových dúbrav. Správou územia je v kompetencii CHKO Český kras.
Opis oblasti
V severnej časti prírodnej rezervácie je bývalý hlboký lom Na Kobyle. Ťažbou sa odkryli početné krasové úkazy, ktoré sú z archeologického pohľadu významné. Najvýznamnejšou z nich je jaskyňa Chlupáčova sluj s významnými nálezmi kostí savcov zo stredného až mladšieho paleolitu.
Halloween (rozlišovacia stránka)
Halloween môže byť:
Kobyla (prírodná rezervácia)
Opis oblasti
Bohatá je fauna bezstavovcov. Pod kameňmi žije vzácny stepný mravec (Myrmica deplanata). Na svíb krvavý je potravinovo viazaný vzácny byľomor (Craneiobia corni).
V jazierku v lomu žije mlok bodkovaný, zo žiab skokan hnedý a ropucha obecná. Vtákov hniezdi na území okolo 60 druhov. Medzi významné patria hlavne žlna zelená, žlna sivá, ďateľ veľký a ďateľ čierny, rovnako ako sova obyčajná, kolibkárik sykavý a sedmohlások hájový.
Daniel Radcliffe
Daniel Jacob Radcliffe (* 23. júl 1989, Fulham, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický herec známy predovšetkým ako Harry Potter z rovnomennej filmovej série.
Detstvo
Daniel sa chcel stať hercom už od svojich piatich rokov, ale jeho rodičia nechceli pripustiť, že by ním mohol byť. Napriek tomu sa mu však rodičov podarilo presvedčiť, aby poslali jeho fotku do spoločnosti BBC, ktorá vyberala potencionálnych uchádzačov o úlohu mladého Davida Copperfielda, podľa adaptácie románu Charlesa Dickensa, David Copperfield. Daniel musel prejsť piatimi castingami, než sa mu túto úlohu podarilo dostať a popri hviezdnom obsadení sa mu podarilo vo filme priam zažiariť.
Daniel Radcliffe hrá na basovú gitaru, rád sleduje preteky Formuly 1. Jeho obľúbené filmy sú Charlieho anjeli a Spider-Man, seriál Simpsonovci. Najviac sa mu páčia herci Tom Hanks, Ben Stiller, Jude Law, Ed Harris a Robert De Niro a herečky Nicole Kidmanová, Julia Robertsová, Kate Winsletová, Catherine Zeta-Jones, Kate Hudsonová, Renee Zellwegerová, Jodie Fosterová, Kirsten Dunstová a Cameron Diazová. Jeho hereckým idolom je Gary Oldman. Hudba, ktorú počúva je The Stroke, Stereophonics, Dandy Warhols, Sex Pistols, Iggy Pop, The Thrills, Darkness, Jet, Red Hot Chili Peppers, Rolling Stones, Longview, The Libertines, The Stranglers a The Undertones, David Bowie, Coldplay, Deftones, Blur, The Music, Zwan, Brendan Benson, The Rapture.
Kariéra podrobnejšie
V roku 2000 producent, David Heyman, pozval Radcliffa na konkurz na rolu Harryho Pottera do filmovej adaptácie Harry Potter a kameň mudrcov, najpredávanejšej knihy britskej autorky J. K. Rowlingovej. Rowlingová hľadala neznámeho britského herca, aby prispôsobila charakter. Rodičia Radcliffa však nechceli, aby sa uchádzal o túto rolu, pretože to vyžadovalo podpísanie zmluvy na natočenie všetkých siedmych filmov v Los Angeles. Filmový režisér Chris Columbus si zaspomínal: „To je ten, koho hľadám. Toto je Harry Potter!“ potom, čo videl mladého herca vo filme David Copperfield. O osem mesiacov neskôr a po niekoľkých konkurzoch bol Radcliffe vybraný hrať úlohu Harryho. Aj Rowlingová schválila výber a povedala: „Nemyslím si, že Chris Columbus mohol nájsť lepšieho Harryho.“ Warner Bros. namiesto toho ponúkol Radcliffovi zmluvu na dva filmy točené vo Veľkej Británii. Daniel si nebol istý, keď to podpísal, či zvládne ďalšie filmy.
Keď mal 17 rokov, v snahe ukázať ľuďom, že nie je už dieťaťom, účinkoval v hre Petra Shaffera, Equus. Radcliffe si zahral v hlavnej úlohe ako Alan Strang, ktorý trpí posadnutosťou koňmi. Predpredaj triumfol 1.700.000 libier vďaka scéne, kde sa Radcliffe objavil nahý. Výkon Radcliffa získal pozitívne recenzie a bol nominovaný na Drama Desk Award.
2010 – 2013
Radcliffe v roku [[2010|right|thumb]] V roku 2011 na Broadwayi v remake Ako uspieť v obchode bez snahy si Radcliffe zahral úlohu J. Pierrepont Fincha. Výkon Radcliffa v tejto role si vyslúžil Drama Desk Award, Drama League Award a Outer Critics Circle Award nominácie. Samotná produkcia neskôr získala deväť nominácií na cenu Tony.
Jeho prvý projekt po Harry Potterovi bol v roku 2012 horor The Woman in Black (Žena v čiernom), z roku 1983, z románu Susan Hill. Film bol vydaný 3. februára 2012 v Spojených štátoch a Kanade. Radcliffe tam stvárnil muža, ktorý musel vysporiadať právne záležitosti tajomnej ženy, ktorá práve zomrela a čoskoro potom začne zažívať podivné udalosti.
Osobný život
V roku 2008 zistili lekári, že Radcliffe trpí miernou formou neurologickej poruchy koordinácie. „Mal som ťažkosti v škole“, komentoval Radcliffe. V auguste 2010 prestal piť alkohol. Tvrdil, že sa naň príliš spoliehal.
V roku 2012 v rozhovore Radcliffe vyhlásil: „Doma sme nikdy neboli veriaci.“ Tvrdí, že aj keď nebol vychovaný v židovskej viere, Chanuku slávili židovsky. Hovorí, že bol obrezaný ako dieťa a tam viera aj skončila. Radcliffe tiež vyhlásil, že „som veľmi hrdý, že som žid“. V apríli 2012 ho Shalom Life zaradil na číslo 10 v zozname „50 najviac talentovaných židovských mužov na svete“. V jednom rozhovore ale tvrdil: „Nechcem kázať svoj ateizmus a mám obrovský rešpekt voči ľuďom, ako je Richard Dawkins“.
V novembri 2007 publikoval Radcliffe niekoľko básní pod pseudonymom Jacob Gershon, čo je kombinácia jeho druhého mena a židovskej verzie matkinho rodného mena Gresham.
Celostnosť
Celostnosť je prejav existencie vzájomných väzieb, súvislostí, ktoré majú svoj obsah, štruktúru, dynamiku vývoja a sú súčasťou kvality, podieľajú sa na nej.
Celistvosť je viac než celok skladajúci sa z častí.
The Cats of Ulthar
"The Cats of Ulthar" (česky vyšlo ako Ultharské kočky) je poviedka amerického spisovateľa Howarda P. Lovecrafta. Napísal ju 15. júna 1920 a prvýkrát bola publikovaná v novembri 1920 v amatérskom literárnom časopise Tryout. V poviedke rozprávač predkladá príbeh o tom, čo spôsobilo, že v meste menom Ulthar je zákonom zakázané zabíjať mačky.
Poviedka bola inšpirovaná Lordom Dunsanym, Lovecraft ju mal osobne veľmi rád a bola populárna aj po jeho smrti. Považuje sa za jednu z najlepších krátkych poviedok jeho ranej tvorby a odkazy na ňu sa objavili v ďalších prácach autora: The Other Gods a The Dream-Quest of Unknown Kadath.
Dej
Bezmenný rozprávač pri pohľade na svoju mačku rozpráva príbeh o tom, prečo v meste Ulthar za riekou Skai je zákonom zakázané mačky zabíjať.
V meste kedysi žil starý manželský pár, ktorý s obľubou mačky chytal do pascí a (zrejme rituálne) zabíjal. Dôvod bol rozprávačovi neznámy; dvojice sa však ľudia báli a nechávali ju napriek týmto zverstvám na pokoji. Jedného dňa do mesta zavítala karavána ľudí tmavšej pleti z ďalekých krajín. S ňou pricestoval i malý chlapec Menes, ktorého mor pripravil o rodičov a jedinou útechou mu bolo malé čierne mačiatko. Na tretí deň mačiatko zmizlo a miestni chlapcovi povedali o zlovestnom manželskom páre. Ten sa obrátil s podivnou modlitbou na Slnko, ktorá na oblohe vyvolala podivné úkazy ľudí s hlavami zvierat, korunovanými rohmi so zlatým kotúčom medzi nimi. V ten večer karavána mesto opustila a už o nej nikdy viac nepočuli. Na druhý deň sa zistilo, že z mesta zmizli všetky mačky. Jedni z toho obviňovali karavánu, iní zlovestný manželský pár. Krčmárov malý syn Atal tvrdil, že mačky videl krúžiť okolo ich chatrče, akoby vykonávajúc nejaký tajomný obrad. Ďalší deň ráno sa všetky mačky zrazu objavili, vyzerajúc spokojne a vykŕmene. Medzi ľuďmi to vyvolalo veľký údiv, o to viac, že všetky mačky odmietali dva nasledujúce dni žrať. Zhruba po týždni si viacerí všimli, že chatrč starého páru je zrejme opustená. Keď po ďalšom týždni nabral starosta odvahu a do chatrče sa so svedkami vlámal, našiel tam už iba 2 obrané kostry a veľké množstvo podivných chrobákov. Udalosti viedli k mnohým dohadom a otázkam, výsledkom ktorých bola dohoda a zákon, podľa ktorého v meste Ulthar nikto nesmie zabiť žiadnu mačku.
Pozadie
right|thumb|200px|Lord Dunsany, Edward Plunkett, je považovaný za človeka, ktorý Lovecrafta inšpiroval k napísaniu tejto i ďalších poviedok
Pred The Cats of Ulthar Lovecraft napísal viacero poviedok v štýle Lorda Dunsanyho, vrátane The White Ship, The Street, The Doom that Came to Sarnath, The Terrible Old Man a The Tree. Jeho nasledujúca Dunsanyovská poviedka Celephaïs je považovaná odborníkom na Lovecrafta S. T. Joshim za "jednu z jeho najlepších a najvýznamnejších". The Cats of Ulthar bola prvýkrát publikovaná v literárnom časopise Tryout v novembri 1920, a neskôr sa objavila v časopise Weird Tales vo februári 1926 a 1933. Bola tiež privátne vydaná v 42 kópiách v decembri 1935.
Prijatie a odkaz
The Cats of Ulthar bola Lovecraftovou obľúbenou poviedkou; sám bol nadšený milovník mačiek. Mnoho súčasných kritikov, vrátane samotného Lovecrafta, ju považujú za najlepšiu z jeho Dunsanyovských príbehov. Považuje sa za fakt, že je to jedna z najslávnejších Lovecraftových poviedok nielen v Dunsanyovskom ale aj "weird fantasy" štýle. Literárny kritik Darrell Schweitzer však poznamenáva, že The Cats of Ulthar pripomína Dunsanyho iba "náladou a prednesom" a že "nemá zjavnú spojitosť so žiadnym Dunsanyho príbehom". Schweitzer označuje text za "umiernený", a poznamenáva, že na rozdiel od Lovecrafta, Dunsany dával prednosť psom a je nepravdepodobné, že by napísal tak entuziastickú poctu mačkám. S. T. Joshi nesúhlasí, vyhlasujúc, že "tento príbeh vďačí Dunsanymu za viac ako väčšina jeho ostatných 'Dunsanyanských' fantázií".
Postava krčmárovho syna Atala, ktorý bol svedkom toho, ako Ultharské mačky obkľučujú inkriminovaný dom svojich nepriateľov, sa neskôr objavila v Lovecraftovej poviedke The Other Gods. V tomto krátkom príbehu, napísanom v auguste 1921 a prvýkrát publikovanom v novembri 1933, sa Atal, už dospelý, stáva učňom Barzaia Múdreho a pátra s ním po eponymických božstvách. Barzai dokonca spomína zákon zakazujúci zabíjanie mačiek v meste Ulthar, čím len potvrdzuje toto spojenie. Atal sa ďalej objavuje ako kňaz v The Dream-Quest of Unknown Kadath – napísanom v roku 1927, no publikovanom až v 1943 – kde hlavný hrdina Randolph Carter prichádza do mesta 300 rokov po udalostiach popísaných v The Cats of Ulthar, kedy je mesto obývané prevažne mačkami. Mačky boli Lovecraftom použité "originálnejším spôsobom", ako hovorí odborníčka Katharine M. Rogers, v jeho práci z roku 1923 The Rats in the Walls. Tu, podobne ako v ďalších neskorších Lovecraftových príbehoch, mačky stelesňujú „vábenie hrôzostrašnom“, no na rozdiel od ľudských protagonistov "nikdy hrôzu neprenasledujú až do bodu, kde sa samé stávajú hrôzostrašnými". Text poviedky The Cats of Ulthar, podobne ako väčšina prác Howarda P. Lovecrafta, je v súčasnosti už public domain, a je dostupná v mnohých zbierkach jeho poviedok a na internete.
Strana Veľkého Rumunska
Strana Veľkého Rumunska (rum. Partidul România Mare), skrátene PRM, je krajne nacionalistická rumunská politická strana založená v roku 1991. Jej predsedom je Corneliu Vadim Tudor.
Popularita PRM bola v 90. rokoch na vzostupe. V rokoch 1994–1996 bola strana vo vláde a od roku 1996 v opozícii. V roku 2000 získala vo voľbách druhý najvyšší počet hlasov. Odvtedy však jej podpora klesá: v roku 2008 získala vo voľbách do poslaneckej snemovne iba 3,2 % hlasov a do senátu iba 3,6% hlasov. Ani do jednej z komôr rumunského parlamentu sa teda nedostala. Pri voľbách v novembri 2007 sa strane podarilo získať piatich zástupcov v Európskom parlamente.
Zatiaľ čo v zahraničí je strana vnímaná ako pravicovo-extrémistická, v Rumunsku je považovaná za ľavicovo-extrémistickú. Dôvodom je stranícka ideológia komunizmu a nacionalizmu prevzatá z Ceauşescovej éry. Za nepriateľov rozvoja Rumunska strana označuje menšiny (hlavne Maďarov a Rómov) a homosexuálov. Predstavitelia strany tiež v minulosti popierali holokaust alebo aspoň rumunskú účasť na ňom.
Mont-Ormel
Mont-Ormel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 2545
NGC 2545 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. januára 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Karol Martel
Karol Martel (* 23. august 686, Herstal, Belgicko – † 22. október 741, Quierzy, Francúzsko) bol majordómus, vládca Franskej ríše, otec Pipina Krátkeho a starý otec Karola Veľkého.
Altun
Altun (turecky altin = zlato) alebo sultani je zlatá minca zavedená v roku 1454 sultánom Mohamedom II. po dobytí Carihradu. Ide o vedúci nominál osmanského mincovníctva. Pôvodne mala hmotnosť 3,43 g.
Karol Martel
Po dvoch vojenských výpravách r. 737 a 739 pripojil k Franskej ríši Akvitánsko a Provensalsko, ktoré mu boli zaviazané za účinnú pomoc v boji proti Maurom. Aby posilnil bojaschopnosť svojej ríše proti maurskej jazde a získal prevahu aj v tomto spôsobe boja, poskytoval Karol Martel svojim bojovníkom léna za jazdeckú službu v armáde. Pre nedostatok voľnej pôdy prinútil kláštory a biskupstvá, aby prepožičali ako léna pre kráľovských bojovníkov veľkú časť tej pôdy, ktorú im predtým udelili merovejovskí králi. Karol Martel tak položil základný kameň pre zrod lénneho práva, typického pre európsky stredovek.
Majordómus vládol pevnou rukou a rozhodne, takže ani cirkevní hodnostári nemohli klásť proti týmto opatreniam účinný odpor. Súčasníci nazvali majordóma Karla Martelom, čo značí Kladivo. Vyjadrili tak dojem, ktorý v nich zanechal tento bojovník a politik kujúc základy pre budúcu ríšu Karlovcov.
Su Nuraxi di Barumini
Su Nuraxi di Barumini je významná archeologická lokalita neďaleko Barumini na Sardínii. Centrom miestneho komplexu ruín je trojposchodová budova datovaná do doby okolo roku 1500 pred Kr.
Nálezisko je od roku 1997 súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Bežná cena (ekonómia)
Bežná cena je faktická cena v určitom období, t. j. cena skutočnej realizácie výrobkov alebo služieb v danom období (na rozdiel od stálej ceny).
Riki (časopis)
Riki bol slovenský časopis zameraný na počítačové hry, ktorý vychádzal v rokoch 1994-1999. Istý čas to bol jediný herný počítačový časopis na Slovensku. Dal sa kúpiť spolu s disketou, neskôr s CD, kde boli umiestnené demoverzie počítačových hier a iný softvér. Časopis bol zameraný najmä na hry na platformy PC a Amiga. Časopis RIKI bol prvý časopis na Slovensku s disketovou prílohou a prvý časopis na Slovensku s CD prílohou.
Časopis Riki Multimedia Magazine musel ukončiť svoju činnosť kvôli sústavnému neplneniu záväzkov zo strany majoritného odberateľa, prevádzkovateľa novinových stánkov.
NGC 2544
NGC 2544 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 7. septembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Varaždinske Toplice
Varaždinske Toplice sú mesto v Chorvátsku, vo Varaždinskej župe. V roku 2001 tu žilo 6 973 obyvateľov. Administratívne k nemu patrí 22 okolitých dedín.
NGC 2546
NGC 2546 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma, ktorú objavil Nicolas Louis de Lacaille v roku 1751.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,3.
Národné futbalové mužstvo USA
Národné futbalové mužstvo Spojených štátov reprezentuje Spojené štáty na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Zlatý pohár CONCACAF.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1913. USA je jedna z najúspešnejších krajín na celom americkom kontinente. USA sa desaťkrát predstavila na Majstrovstvách sveta vo futbale. Ich najväčší úspech je bronz z Majstrovstiev sveta 1930. Na Zlatom pohári CONCACAF sú po Mexiku druhým najúspešnejším tímom na turnaji (7 titulov). Medzi ďalšie úspechy USA je víťazstvo v prvom ročníku Ligy národov CONCACAF 2019-20.
Copa América
USA sa štyrikrát predstavila na Copa América pričom hostila turnaj v roku 2016
Maloobchodná cena
Maloobchodná cena je cena, za ktorú sa realizujú tovary alebo služby v maloobchode.
Maloobchodná cesta je v preklade do anglického jazyka "retail price".
Realtek Semiconductor
Žuej jü pan-tao-tchi ku-fen jou-sien kung-s’ (v tradičnej čínštine: 瑞昱半導體股份有限公司; medzinárodne vystupuje pod menom Realtek Semiconductor Corp.) je taiwanská firma navrhujúca integrované obvody.
Má sídlo v Sin-ču na Taiwane a bola založená v októbri 1987. Od roku 1998 je zaradená medzi spoločnosťami na taiwanskej burze. Počas roku 2004 dosiahol Realtek ročný obrat 295 miliónov dolárov a k 31. marcu 2005 zamestnával 970 ľudí, z ktorých viac ako 700 pracovalo vo výskume a vývoji. Realtek je neustále zaraďovaný na základe ročných tržieb medzi prvých 10 firiem navrhujúcich integrované obvody na Taiwane a niekedy aj medzi prvých 20 firiem celosvetovo.
Spotrebiteľská cena
Spotrebiteľská cena je maloobchodná cena tovaru alebo služieb ako cena platená konečným spotrebiteľom.
Majordóm
Majordóm alebo zriedkavo majordómus [z ] (inštitúcia sa volá majordomát alebo majordómstvo) je všeobecne najvyšší správca dvora či domu (kaštiela, kúrie, veľkej domácnosti), ale pojem sa dnes používa skoro výlučne v užšom zmysle na označenie prvého hodnostára, pôvodne len správcu panovníckeho dvora, na franských panovníckych dvoroch.
Od 6. storočia medzi Frankami zastupoval šľachtu proti vládnucej dynastii, neskôr to bol štátny činiteľ dosadzujúci panovníkov. Ku koncu úrad ovládli Karolovci, po ktorých nástupe na trón (751) majordomát zanikol.
Saint-Lumine-de-Coutais
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prodašice
Prodašice je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 92 obyvateľov, z toho 50 mužov a 42 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 40,0 roka, ženy 38,2 roka).
Kasumi (torpédoborec)
Kasumi (jap.:霰) bol desiata jednotka torpédoborcov triedy Asašio japonského imperiálneho loďstva. Mala deväť sesterských lodí: Asašio, Óšio, Mičišio, Arašio, Nacugumo, Jamagumo, Minegumo, Asagumo a Arare.
Bojové nasadenie
6. apríla 1945 sprevádzala jednotka Kasumi bojovú loď Jamato z Vnútorného mora na misii Ten Gó smerom na Okinawu. Po ceste bol 7. apríla ho poškodilo americké letectvo skupiny Task Force 58. Torpédoborec Fujuzuki pozbieral trosečníkov a dvoma torpédami ho poslal ku dnu asi 270 km juhozápadne od Nagasaki (31° 0′ s.š, 128° 0′ v.d.).
Zo stavu Japonského cisárskeho loďstva bola odpísaná 10. mája 1945.
Externé odkazy
Asashio class - anglicky
Stála cena
Stála cena je cena, ktorá umožňuje porovnávanie ekonomických veličín v dlhšom období.
Altiplano (rozlišovacia stránka)
Altiplano (v americkej španielčine vysočina, náhorná rovina) môže byť:
Montabard
Montabard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NHL All-Star Game
The National Hockey League All-Star Game je exhibičný zápas ľadového hokeja, ktorý sa hrá každý rok v NHL. Tohoto zápasu sa zúčastňujú výbery najväčších hviezd NHL. Hráčov z časti vyberajú fanúšikovia, manažéri NHL, novinári a doplňujú ich tréneri All-stars výberov.
NGC 2547
NGC 2547 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil Nicolas Louis de Lacaille v roku 1751 za pomoci ďalekohľadu, ktorého priemer objektívu bol iba dva centimetre. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 4,7. Za dobrých pozorovacích podmienok sa preto dá uvidieť voľným okom.
Zoznam chemických článkov/Č
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 13 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ča
Čajovníkový olej · Častica alfa · Častica beta
če
Červený kal
či
Čiara 21 cm · Čierne uhlie · Činidlo · Čistá látka
čí
Číslo EC · Čítací rámec
čl
Článok AA · Článok AAA
čp
Čpavok
Sternwarte Bochum
thumb|200px|right|Sternwarte Bochum
Sternwarte Bochum je univerzitné observatórium v meste Bochum v Nemecku (+7°13,4'; +51°27,9'; 132 m). Zameriava sa na hviezdnu fotometriu a spektroskopiu a extraterestrický výskum.
Arašidové maslo
thumb|Arašidové maslo v pohári Arašidové maslo je potravina pochádzajúca z USA. Pomleté arašidy spolu s rastlinným olejom, soľou a cukrom vytvára homogénnu, ťahajúcu sa hmotu. Chutí ako slaná arašidová kaša. Má vysoký podiel tuku – 2 500 kJ (597 kcal) na 100 g – a je aj bohaté na vitamíny E a H.
Použitie
Maslo sa používa na chlieb, sendviče, hrianky a ovocie. Používa sa aj so želé, alebo sa mieša s marmeládou, a je súčasťou mnohých amerických receptov.
Leeuwarden
Podľa údajov z 1. januára roku 2015 má mesto 108 249 obyvateľov.
Arašidové maslo
Rozšírenie
Arašidové maslo je populárne najmä v Severnej Amerike, Veľkej Británii, Južnej Afrike, Holandsku (Pindakaas), Filipínach a Indonézii.
Brámová plachta
Brámová plachta je plachta umiestnená nad košovou (marsovou) plachtou, ktorá visí na treťom – brámovom nadstavci sťažňa. V 19. storočí sa kvôli zlej manipulácii s jednou veľkou plachtou brámová plachta rozdelila na dve – hornú a dolnú. Brámový nadstavec sťažňa tak niesol dve menšie brámové plachty. Dolná brámová plachta je tak priamo nad hornou košovou (marsovou) plachtou.
Medzi brámové plachty sa niekedy zaraďuje aj kráľovská plachta, kedy sa označuje ako „nadbrámová“.
Rahno, na ktorom visí brámová plachta alebo horná brámová plachta je upevnené k hornej časti brámového nadstavca sťažňa. Dolná brámová plachta je upevnená v strede brámového nadstavca sťažňa. Brámovými plachtami označujeme aj stehové plachty, ktoré visia na stehoch vedúcich od brámového nadstavca sťažňa dopredu nadol. Stehové plachty sa teda nachádzajú pred sťažňom, podľa ktorého sú pomenované. Viac pozri stehové plachty a Oplachtenie.
V anglickom jazyku sa brámová plachta označuje ako "topgallant sail", v nemeckom "Bramsegel".
Ďalšie poschodia rahnových plachiet:
Mezolit na Slovensku
Toto je článok o mezolite (strednej kamennej dobe) na Slovensku (8 300/8 200/9 0005 700 [po starom 5 000] pred Kr.).
Datovanie
K datovaniu začiatku pozri neskorý paleolit na Slovensku. Koniec je daný príchodom neolitických kolonistov z východného Stredomoria na Slovensko, pozri eneolit na Slovensku.
Geológia a podnebie
Geologicky v tomto období pokračujú štvrtohory a poľadová doba (holocén). Z holocénu sem konkrétne spadá časť boreálu (8 8007 300 pred Kr.) a časť atlantiku (7 300 pred Kr. – 3 700 pred Kr.). Ak sa hranica začiatku stanoví na 9 000 pred Kr. alebo 9 600 pred Kr. (koniec pleistocénu), tak sem spadá aj časť preboreálu (9 600 pred Kr. – 8 800 pred Kr.) a boreál celý.
Charakteristika mezolitu na Slovensku
Toto obdobie sa niekedy považuje za poslednú fázu paleolitu a chápe sa len ako prosté pokračovanie života pravekého lovca v nových prírodných pomeroch holocénu. Mezolit "neznamená taký obrat v ekonomike ani spoločnosti [ako neolit]". V mezolite ľadovec definitívne ustúpil, v období atlantiku sa navyše zvýšilo množstvo zrážok. Platí to, čo aj pre záver neskorého paleolitu -- fauna už mala dnešnú podobu a nástroje boli menšie. Typické pre toto obdobie v strednej Európe sú mikrolitické (drobnotvaré) nástroje geometrického tvaru (trojuholník, lichobežník, a pod.) vsadzované do násad. Okrem zberu plodov a bylín sa lovili najmä ryby a vtáky a to za tvrdých bojov medzi malými skupinami lovcov, ktoré mali svoj revír. Na lov sa používali luk, šípy, harpúny a rybárske háčiky. Pravekí ľudia začali žiť polousadlým životom a skrotili prvé domáce zviera – psa. V dôsledku rozvoja rybolovu sa mezolitické sídliská nachádzali prevažne pri vode, ale aj na pieskových dunách (lokality Tomášikovo, Šoporňa, Čierna Voda alebo Sereď). Hoci z mezolitu v zahraničí poznáme prvé pohrebiská, na Slovensku sa zatiaľ nenašli. Slovensko, tak ako celá Karpatská kotlina, bolo v mezolite osídlené veľmi riedko, o príčinách sa iba špekuluje.
V Popradskej kotline do konca preboreálu môžeme počítať s doznievaním świderienu (pozri neskorý paleolit na Slovensku).
Na juhozápadnom Slovensku sa zhruba 7 0005 500 pred Kr. vyskytovala sereďská skupina sauveterrienu. Jej náleziská sú Mačianske vŕšky pri Seredi, Tomášikovo, Dolná Streda, povodie Čiernej vody a Bratislava. Ľud tejto kultúry sídlil prevažne na pieskových dunách. Industria geometrických tvarov dosahuje maximálnu mikrolitickosť.
Na východe Slovenska sa vyskytovala o čosi mladšia potiská skupina tardenoisienu. Náleziská sú Košice-Barca I (oválna sídlisková jama s nástrojmi) a Medvedia jaskyňa pri Ružíne (šípy s mikrolitickými čepieľkami z pazúrika spolu s medvedími kosťami – doklad o love medveďov). Tvary nástrojov sú príbuzné obsidiánovej industrii duny Ciumeşti v Rumunsku.
NGC 2549
NGC 2549 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. februára 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
Mladý paleolit na Slovensku
náhľad|[[Deravá skala]]
Toto je článok o mladom paleolite v užšom zmysle (40 000/35 000 pred Kr. – 13 000/11 000 pred Kr.) na území Slovenska.
V tomto období geologicky pokračovali štvrtohory, štvrtohorné zaľadnenie (presnejšie časť würmu) a mladý pleistocén (0,126 mil. rokov pred Kr. – ca. 9600 pred Kr.).
Nositeľom kultúr tohto obdobia už bol Homo sapiens, v prípade szeletienu spočiatku možno ešte (aj) Homo neanderthalensis. Podnebie sa v priemere ochladilo, čo súviselo s postupom kontinentálneho ľadovca na juh v rámci glaciálu würm. Ľudia sa ešte stále živili lovom, lov sa však už špecializoval v rámci jednoducho organizovanej skupiny, tzv. tlupy. Vo výrobe nástrojov sa používala nová technika na opracúvanie suroviny – mäkký otĺkač. Hlavný tvar industrie bola čepeľ, ale často pribudli aj škrabadlá, pílky, vrtáčiky, dlátka a nože. Vyrábali sa už vrhacie zbrane (oštepy).
Niekde do tohto obdobia spadá najstarší kostrový nález druhu Homo sapiens (a to tzv. kromaňonca) zo Slovenska, ktorý urobil Belo Majlát koncom 19. storočia v Liptovskej jaskyni vo vrchu Mních. Išlo o ľudskú sánku. Nález nemožno datovať, lebo údajne v roku 1956 zhorel v budapeštianskom Prírodovednom múzeu, kde bol uskladnený od roku 1875. Podobne sú problémy s datovaním iných kandidátov na prvý nález druhu Homo sapiens: nálezu zuby-stoličky nájdeného v priepasti Malá ľadnica pri Silickej Brezovej a nálezu zubu v Plaveckom Mikuláši. Tieto zuby sa väčšinou priraďujú obdobiu gravettienu alebo aurignacienu.
Szeletienska kultúra (40 000 – 32 000 pred Kr.) bola spočiatku azda ešte kultúrou druhu Homo naenaderthalensis, neskôr však už bol jej nositeľom bezpečne Homo sapiens. Na Slovensku sa vyskytovala na západe, ojedinele aj na východe. Patria sem náleziská Vlčkovce, Radošina – jaskyňa Čertova pec, jaskyňa Deravá skala pri Plaveckom Mikuláši, jaskyňa Domica pri Kečove, Kunovo, Ivanovce-Skala, Veľký Kolačín (rytina na rebre zobrazujúca mihuľu riečnu), Nové Mesto nad Váhom, Moravany nad Váhom – Dlhá (veľká dielňa na výrobu plošne opracovaných listových hrotov), Veľký Šariš (dve náleziská), Plavecký Mikuláš, Čečejovce, Košice-Barca, Hraničná pri Hornáde, Spišské Podhradie, Poša. Industria pozostáva so stredopaleolitickej zložky (driasadlá, listovité hroty, klinky, diskovité moustéroidné jadrá), časom pribúdajú mladopaleolitické prvky – nízke škrabadlá, rydlá. Surovina na výrobu nástroj sa už do veľkej miery dovážala. Typické pre túto kultúru sú plošne opracované listové hroty (možno používané ako hroty šípov alebo podobných zbraní). Podľa náleziska dielne na ich výrobu je pomenovaný aj charakteristický tvar listovitého hrotu ako typ Moravany-Dlhá.
Kultúru aurignacien (38 000 – 30 000 pred Kr.), ktorej nositeľom bol Homo sapiens, nachádzame zas na východnom Slovensku (okrem nálezu tzv. mladečských hrotov v jaskyni Deravá skala). Významné náleziská sú: Tibava, Seňa, Jasovská jaskyňa, jaskyňa Deravá Skala (možno szeletien), Košice-Barca I, Kechnec I, Košice-Barca II a III, Trstené pri Hornáde, Perín, Buzica, Veľký Šariš, Prešov, Čečejovce. Od tejto kultúry už poznáme prvé obydlia na Slovensku – polozemnice zastrešené drevenou konštrukciou z polohy Košice-Barca. Pre štiepanú industriu sú charakteristické vysoké kýlovité škrabadlá s kýlovitou retušou a kýlovité rydlá. Aurignacká čepeľ má piškótový tvar. 80% suroviny tvorí dovážaný severský pazúrik. Dôležitá je aj kostená industria, predovšetkým hroty kopijí. Na Slovensku rozlišujeme:
O kultúrach epigravettien a magdalénien, ktoré sem čiastočne patria, pozri neskorý paleolit na Slovensku.
Trhová cena
Trhová cena je cena vyjadrujúca spoločenskú hodnotu tovaru v peniazoch, ktorá vzniká na základe ponuky a dopytu na trhu.
Kapadócki Gréci
Kapadócki Gréci gr. Έλληνες της Καππαδοκίας (Éllines tis Kappadokías), je skupina etnických Grékov, pôvodne zo stredoanatólskeho kraja Kappadokia, avšak po výmene obyvateľstva medzi Gréckom a Tureckom boli usadení v Grécku, hlavne v krajoch Macedónia, Trácia a Atika.
Dejiny
Gréci prišli do Kappadokie pomerne neskoro v porovnaní s kolonizovaním iných oblastí Anatólie. Gréci do Kappadokie prichádzali hlavne v 3. stor. pred Kr., teda potom, ako Anatóliu dobyl Alexander Veľký. Grécki kolonizátori prichádzali z rôznych končín Grécka a gréckeho sveta, dostávali pôdu na vidieku a usadzovali sa v novovzniknutých a veľkých mestách. Gréci sa následne zmiešali s pôvodným obyvateľstvom. Je možné, že isté osady tu založili Gréci ešte v 5 stor. pred Kr., pričom až do 20. stor. si tu v niektorých dedinách okolo mesta Kaisareia (Kayseri) týto Gréci udržali dialekt vychádzajúci z predhelenistického gréckeho jazyka. Najznámejšia dedina bola Mysthi, ktorá bola pravdepodobne založená gréckymi námorníkmi ktorí boli pozvaní do Perzie. Potomkovia obyvateľov tejto dediny hovoria aj dnes v Grécku dialektom so silnými starogréckymi prvkami.
Počas nasledujúceho, rímskeho obdobia bola na východe úradná reč gréčtina, v kraji sa rýchlo šírilo kresťanstvo, v roku 395 sa kraj stal súčasťou gréckej Byzancie (Východorímska ríša), nastával kresťanský rozmach, stavali sa kostoli a baziliky a obyvateľstvo rozprávalo iba po grécky. Pochádzali odtiaľto cirkevní biskupi, tzv. Kappadócki otcovia, ako napr. svätý Svätý Bazil. Obyvateľstvo Kappadókie bolo vystavované častým vpádom Peržanov a neskôr Arabov, slúžili tu grécki ťažkoodení kavaléristi, Akrites. Najväčšie mesto tu bolo Kaisareia (dnešné Kayseri).
V roku 1071 tu bol cisár Romanos Diogennis porazený tureckým sultánom Alp-Arslanom a tak sa Kappadokia stáva súčaťou Tureckej ríše, ktorá neskôr ovládla celú Byzanciu. Kappadócki Gréci ostali separovaní od ostaných Grékov a ich jazyk sa vyvíjal samostatne. Mnoho z nich však prestúpilo na islam a poturčili sa, iní začali rozprávať po turecky, no uchovali si orthodoxnú vieru, potomkovia týchto ľudí sú dnes tzv. Karamanlidi. Začiatkom 20 stor. žili Gréci v Kappadókií v mestách ako Kaisareia (Kayseri), Prokopio (dn. Urgup), Nevsechir (dn. Nevšehir), Sinassos, Mutalasski, Misthi a v niekoľkých dedinách. V roku 1923 však boli počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľstva presídlení do Grécka, kde spolu s Pontskými Grékmi osídlili prevažne Macedóniu. Kappadócki a Pontskí Gréci však hovorili pre európskych Grékov ťažko zrozumiteľnými jazykmi a tak sa museli naučiť novogréčtinu z Grécka.
Dnes
Dnes žijú Kappadóčťania predovšetkým v severogréckych mestách a dedinách, kapadócke štvrte existujú v mestách ako Kavala, Larisa, Solún, Konitsa a mnohé aténske štvrte, ktoré po roku 1923 založili Gréci z Anatólie, hlavne Nea Ionia a Kesariani. Nevie sa ich presný počet, predpokladá sa, že približne 300 - 400 tisíc Grékov má pôvod v Kapadócií. Medzi Kappadóckych Grékov sa považujú v Grécku aj tzv. kappadócki Karamanlidi, ktorí pôvodne rozprávali po turecky.
Kappadóčťania si stále udržujú svoje starobylé tradície, organizujú kultúrne festivaly, kde prezentujú svoje tance ako Sei Tata, Dipaša, Choros Leilalum, Choros Mantilion, či tanec na oslavu sv. Basila, Ai Vasiliotikos. Ich tradičná hudba je v typickom anatólskom orientálnom rytme. Mnohí ešte stále komunikujú vo svojom jazyku Kapadóckej gréčtine, ktorá však je na úpadku.
Cenina
Cenina môže byť:
Ż
Ż (minuskula ż, teda z s bodkou) je znak latinky používaný v poľštine, kašubčine. Má podobnú funkciu ako Ж a Ž v iných slovanských jazykoch. V maltčine reprezentuje písmeno hlásku [z].
Poľština
V poľštine znak reprezentuje hlásku [ʐ], respektíve [ʒ] (rovnakú hlásku reprezentuje tiež digraf rz, tá má odlišný etymologický pôvod). V poľskom abecednom radení ide o posledné tridsiatedruhé písmeno, písmeno sa objavuje aj v podobe Ƶ z estetických dôvodov (keď sa znak vyskytuje ako majuskula).
Kráľovská plachta
Kráľovská plachta alebo niekedy nazývaná „nadbrámová“ je plachta umiestnená nad brámovou plachtou, ktorá visí na štvrtom – kráľovskom (nadbrámovom) nadstavci sťažňa. Objavila sa v 17. storočí, kedy sa na lodiach (napr. bojových galeónach) odstránil v zadnej časti lode štvrtý sťažeň, tzv. bonaventúrový. Namiesto toho boli ostatné sťažne predĺžené do výšky tak, že nad tretie (brámové) nadstavce sťažňov sa pridali štvrté (kráľovské) nadstavce. Rahnové plachty pripevnené k tomuto nadstavcu tvorili štvrté poschodie (vtedy sa košové a brámové plachty pod nimi ešte nerozdeľovali na horné a dolné). Kráľovská plachta bola teda umiestnená nad brámovú, neskôr nad hornú brámovú plachtu.
Kráľovskými plachtami označujeme aj stehové plachty, ktoré visia na stehoch vedúcich od kráľovského nadstavca sťažňa dopredu nadol. Stehové plachty sa teda nachádzajú pred sťažňom, podľa ktorého sú pomenované.
V anglickom jazyku sa kráľovská plachta označuje ako "Royal sail", v nemeckom "Kőningssegel". Pomenovanie v niektorých jazykoch ju označuje ako nadbrámovú, napr. v poľskom „bombramreja“.
Spočiatku boli kráľovské plachty k dispozícii len na väčších lodiach, ktoré mali dosť vysoké sťažne. Používala sa len ako pomocná plachta pri miernom vetre. To jej dalo meno v holandskom jazyku „bovenbramzeilskoelte“, teda kráľovská plachta pre vánok, čo bolo aj označenie slabého vetra v Beaufortovej stupnici, stupeň 2. Neskôr a v súčasnosti, odkedy mali lode konštrukčne lepšiu stabilitu sa kráľovská plachta používa ako riadna plachta spolu s ostatnými.
Ďalšie poschodia rahnových plachiet:
Raimundo Teixeira Mendes
Raimundo Teixeira Mendes (* 5. január 1855, Caxias, Brazília – † 28. jún 1927, Rio de Janeiro) bol brazílsky matematik a filozof. Je autorom brazílskej vlajky, ako aj motta "Poriadok a pokrok," ktoré je na nej napísané. Bol silno inšpirovaný pozitivizmom a filozofiou Augusta Comta.
Svietivosť
Svietivosť môže byť:
Luminozita
Luminozita môže byť:
Vlajka Moravy
thumb|Moravská vlajka vo farbách schválených [[moravský krajinský snem|moravským krajinským snemom v roku 1848]] Vlajka Moravy je odvodená z krajinských farieb schválených moravským krajinským snemom v roku 1848 – zlatej a červenej, s dvomi vodorovnými pruhmi: zlatý hore, červený dole. Vlajka je farbami aj usporiadaním totožná s vlajkami niektorých miest, napríklad pražskou, českobudejovickou, varšavskou, kladskou alebo vlajkou estónskej Kundy. Z dôvodu možnej zámeny používa veľa priaznivcov moravského hnutia variant vlajky so zlato-červeno kockovanou orlicou, moravským krajinským znakom.
thumb|Iná vlajka, používaná priaznivcami moravského hnutia zobrazujúci staršiu strieborno-červeno kockovanú orlicu - moravského orla. Historická vlajka moravskej krajiny v podobe modrého listu s červeno-bielo kockovanú orlicou so žltou korunou a zbrojou.
Phil Rudd
Phillip Hugh Norman Rudd vlastným menom Phillip Hugh Norman Witschke Rudzevecuis (* 19. máj 1954, Melbourne, Victoria, Austrália) je austrálsky bubeník, ktorý sa najviac preslávil pôsobením v hardrockovej kapele AC/DC. V kapele pôsobil v rokoch 1975 a 1983, kedy bol z kapely vylúčený pre problémy s alkoholom. Nahradený bol bubeníkom Chrisom Slaidom. Ku kapele sa vrátil v roku 1994 a pôsobí v nej dodnes. Po odchode basgitaristu Marka Evansa v roku 1977 zostal jediným členom AC/DC narodeným v Austrálii. V roku 2003 bol spolu s ostatnými členmi kapely AC/DC zapísaný do Rock and Roll Hall of Fame.
Vlajka Moravy
thumb|left|Najstaršie dochované farebné zobrazenie znaku markgrófskej Moravy.
Phil Rudd
6. novembra 2014 polícia na Novom Zélande obvinila Phila Rudda z pokusu o prípravu vraždy.
Vlajka Moravy
Najstaršia história
thumb|Markgróf Jošt Luxemburský, zástava s bielo-červenou šachovnicou moravského orla v Kodexe Gelnhausen (z 14/15. storočia). História moravskej vlajky, respektíve zástavy (ktorá je na rozdiel od vlajky pevne spojená so žrďou) je veľmi pestrá a začína v 13. storočí na pozadí usporiadania vzťahov medzi Čechmi a Moravou v rámci budovania centralizovanej monarchie posledných Přemyslovcov. Najstaršia zmienka o moravskej vlajke a jeho farbách je z kroniky Otakara Štýrskeho z prelomu 13. a 14. storočia. Ide o opis bitky pri Kressenbrunne, ktorá sa odohrala 12. júla 1260. Znaky Čiech a Moravy v kronike Bela IV. farbisto opísal jeho pobočník Jindřich Preissler. Na čele nastupujúceho českého vojska išiel Přemysl Otakar II., v ktorého blízkosti povievala zástava s bielym levom na červenom zamate a vedľa neho zástava s červeno-bielou šachovnicou moravského orla. Neskôr sa farebnosť vlajky odvodzovala od farebnosti heraldického znaku.
Od doby vlády Přemysla Otakara II. reprezentuje titul markgrófa moravského znak strieborno-červeno šachovaného orla so zlatou korunou a pazúrmi, ktorý pozerá vpravo a je umiestnený na modrom štíte. Najstaršie zobrazenie šachovaného orla sa nachádza v Gozzoburgu. Freskova výzdoba sálu tunajšieho hradu v Kremži bola namaľovaná najneskoršie okolo roku 1270 (1269), alebo súvisí s novo postavenou Katarínskou kaplnkou (1267), rozhodne po 1262.
Po roku 1992
Podľa zákona o štátnych symboloch Českej republiky (zákon č. 3/1993 Sb., prijatý parlamentom) zo 17. decembra 1992, platný od 29. decembra 1992, účinný od 1. januára 1993) je vlajka ČR (česká vlajka) jedným zo štátnych symbolov. Farby na vlajke sú modrá (žrďový klin), biela a červená (horný a dolný pruh).
Ešte pred vznikom Českej republiky bola pre legitimizáciu farieb modrá farba žrďového modrého klinu štátnej vlajky vyložená, okrem iného, ako farba historickej krajiny Morava (§ 4 Státní vlajka: „Její barvy mají odpovídat základním polím na státním znaku, v případě České republiky tedy barvám erbu českého a moravského. (...) Navrhovaná vlajka České republiky vznikla na základě dlouhých odborných historických a politických jednání, jejichž výsledkem byl zákon č. 252/Sb. ze 30. 3. 1920, jako vlajka nového československého státu, o jehož zrod se zasloužili především politici a občané české národnosti. Původní česká bílo-červená vlajka, odvozená od barev českého znaku, byla doplněna klínem, jehož modrá barva byla převzata nejen ze znaku slovenského, ale i z moravského a podkarpatoruského. (...).“).
Odborné vexilologické stanovisko
Odborný vexilologický postoj k moravskej krajinskej vlajke z 1. júna 2013: „Vzhľadom k súčasnej neexistencii zemského zriadenia v ČR nemôže existovať ani oficiálna zemská vlajka Moravy. V súčasnej dobe je moravská identita štátoprávne vyjadrená a zastúpená na krajských vlajkách v podobe poľa s moravskou orlicou (podobne ako so sliezskou orlicou), ktorá je prevzatá z veľkého štátneho znaku ČR. Ďalšie, v súčasnej dobe sa vyskytujúce vlajky a zástavy s moravskými symbolmi, považujeme za symboly historické, v minulých obdobiach na území Moravy používané, ktoré možno ako historické vlajky a zástavy vyvesovať, no vždy v poradí až za vlajkami oficiálnymi, teda za vlajkou štátnou, krajskou, mestskou a obecnou. Ako historicky najvhodnejšou moravskou vlajkou a zástavou sa javí ich najstaršia doložená podoba, teda modrý list s bielo-červenou šachovnicovou orlicou.“
NGC 2550
NGC 2550 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 7. septembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Montchevrel
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Lyphard
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.