cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
4692 SIMBAD
4692 SIMBAD je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil Brian A. Skiff 4. novembra 1983.
Adícia
Adícia môže byť:
Opatija
Opatija je mesto a obľúbené letovisko v Kvarnerskom zálive, v Chorvátsku.
Poloha
Nachádza sa západne od Rijeky a patrí do Prímorsko-gorskokotarskej župy. Poloha na Istrii so stredomorskou klímou znamená nižšie teploty a viac zrážok, ako má južnejšia Dalmácia.
Chaponnay
Chaponnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Zoznam meštianskych domov v Bratislave
right|thumb|Kernov dom
Opatija
Poloha
Poloha Opatije na úbočí hôr a prírodného parku Učka vytvára letovisku skvelú scenériu. Možnosti na letnú i zimnú dovolenku sem lákali prvých turistov už v 19. storočí, kedy bola Opatija obľúbenou destináciou. Svedectvom dlhodobej prosperity mesta sú parky, promenády a množstvo zachovalých viliek, ktoré sem lákajú turistov z celej Európy. Opatija je však vďaka svojej malebnosti, polohe, dostupnosti a vytvoreným možnostiam miestom konania seminárov, kongresov, konferencii, no tiež festivalov, výstav a koncertov. Rovnako tak sa tu konajú po celý rok kultúrne a športové podujatia.
Chaponnay
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Buckethead
Buckethead (* 13. máj 1969) je americký gitarista a skladateľ, vlastným menom Brian Carroll. Poznávacím znakom je biela umelá maska a kýblik od KFC, oblepený oranžovou páskou s nápisom FUNERAL (v preklade pohreb). V poslednej dobe vymenil kýblik za biely, bez loga KFC. Buckethead vytvoril zo seba záhadnú osobnosť. Je plodný skladateľ, vydal 21 sólo albumov a na ďalších 33 sa podieľal. Najznámejšie skupiny, v ktorých hral sú Praxis, Colonel Claypool's Bucket of Bernie Brains a Guns N’ Roses (nahradil Slasha). Jeho hudba zahŕňa veľkú rozličnosť žánrov vrátane thrash metalu a funku.
Chaponnay
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buckethead
Hoci je zdatný multi-inštrumentalista (hrá na basgitare, bendže a klavíri), známym sa stal za svoju hru na elektrickej gitare, charakterizovanú rozmanitosťou štýlov.
Hoci Buckethead pracuje predovšetkým sám, spolupracoval s mnohými významnými umelcami ako Les Claypool, Tony Williams, Bootsy Collins, Bernie Worrell, spevákom System of a Down Tankianom, Guns N’ Roses a s projektom Billa Laswella Praxis.
Zoznam meštianskych domov v Bratislave
Toto je zoznam významných meštianskych domov v Bratislave.
Buckethead
Totožnosť
Bucketheadov oficiálny životopis vraví, že bol vychovávaný sliepkami v klietke (náležite, niekoľko piesní hlavne na skorších albumoch sa zmieňuje o sliepkach; napr. Chicken alebo názvy albumov KFC Skin Piles a Enter the Chicken).
Podľa miestneho časopisu z roku 1989 menuje umelcov Michael Jackson, Yngwie Malmsteen, Louis Jordan, Shawn Lane, Joe Satriani a Jennifer Batten ako tých, ktorí mali na jeho hudbu veľký vplyv. Ďalším Bucketheadovým vzorom bol tiež Randy Rhoads. Tvrdil, že bol ovplyvnený Slonimskeho knihou Thesaurus of Scales and Melodic Patterns.
Kariéra
V roku 1988 tínedžer Buckethead vstúpil piesňou Brazos do súťaže časopisu Guitar Player, skončil druhý. Vďaka tomu aj redaktor časopisu Jas Obrecht spoznal Bucketheada. Očarený demom sa s ním skontaktoval a čoskoro sa stali priateľmi.
V roku 1992 vyšiel album Bucketheadland, ktorý vydalo vydavateľstvo Johna Zorna Avant.
Svatopluk Innemann
Svatopluk Innemann (* 18. február 1896, Ľubľana – † 30. október 1945, Klecany) bol český režisér, scenárista, kameraman a herec, išlo o jedného z priekopníkov českej kinematografie.
Narodil sa ako syn režiséra Rudolfa Innemann a opernej speváčky Ludmily Lvovej-Innemannovej pri ich angažmáne v Slovinsku. Po ich návrate do Prahy sa vyučil údenárom a v roku 1918 sa začal viac zaujímať o prácu pri filme, spočiatku o prácu s kamerou. Spoločne s Ottom Hellerom natočili ako kameramani svoj prvý film, od roku 1919 nakrúcal už samostatne a tiež hral menšie úlohy.
Dielo
Natáčal rôzne operetky, komédie a melodrámy a je autorom rôznych dokumentárnych a krátkometrážnych filmov. Innemann bol ale predovšetkým režisérom – prvý film režíroval už v roku 1920 – českú rozprávku Červená karkulka, ktorú tiež nasnímal. V roku 1925 nakrútil obľúbenú veselohru Z českých mlýnů a výpravný životopisný film Josef Kajetán Tyl. V rokoch 1919 – 1930 nakrútil 16 filmov nemých. V roku 1931 vstúpil do zvukového filmu (natočil celkom 25 filmov) – a to filmom o Jaroslavovi Haškovi s názvom Poslední bohém so Sašom Rašilov starším v titulnej úlohe a tiež výpravným filmom Psohlavci i komédiou Fidlovačka. Tiež dodnes populárnou veselohrou Muži v offsidu (1931) s Hugo Haasom.
Innemannovým druhým režijným vrcholom je dráma Před maturitou (1932) – v spolupráci s Vladislavom Vančurom, ďalej podarená kriminálka Vražda v ostrovní ulici (1933); bol to prvý film natočený v nových ateliéroch Barrandov. V roku 1933 tiež zachytil atmosféru pútí na kopci Svatého Antonína v láskavej komédii U svatého Antoníčka v hlavnej úlohe s Ljubou Hermanovou. Svoju filmársku činnosť prakticky ukončil v roku 1937 báchorkou J. K. Tyla – Švanda dudák. Začal mať problémy s vážnou psychickou poruchou a krízou a od roku 1940 sa liečil. Kritiky sa tiež zmieňovali o jeho umeleckej rozkolísanosti v celom období tvorby. V čase nemeckej okupácie chcel uviesť svoju divadelnú hru (s veľmi problematickou témou); prípadné povojnové vyšetrovanie ale žiadne nebolo.
Zomrel 30. októbra 1945 v Klecanoch u Prahy len v štyridsiatich deviatich rokoch.
Cirey-sur-Vezouze
Cirey-sur-Vezouze môže byť:
Sarrebourg (obvod)
Sarrebourg je obvod v departemente Moselle a regióne Lotrinsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 5 kantónov a 102 obcí.
Lego Technic
thumb|Jedna z prvých sád Lego Technic Lego Technic je rad stavebníc Lego, ktoré obsahujú plastové tyče a časti. Účelom tejto série je možnosť vytvorenia pokročilejších modelov so zložitejšími pohyblivými časťami, ako sú rôzne stroje s kolesami, na rozdiel od jednoduchších tehličkových modelov klasického Lega. Tento koncept bol uvedený ako Expert Builder v roku 1977 a v roku 1984 bol premenovaný na Technic.
Sady Lego Technic sú charakteristické prítomnosťou zvláštnych častí ako sú rôzne ozubené kolieska, nápravy, kolíky a trámy. Niektoré sady obsahujú pneumatické časti alebo elektrické motory. V posledných rokoch začali prenikať niektoré časti z Lego Technic aj do iných sád, hlavne do sád Bionicle, z ktorých niektoré sa predávali ako časti radu Technic.
Štýl Lego Technic sa časom menil. Sady uvedené po roku 2000 používajú odlišnú konštrukčnú metodiku, ktorá sa opisuje ako "studless construction" (vo voľnom preklade ako bezkolíková konštrukcia). Táto metóda používa trámy a iné kolíky ako klasické.
4974 Elford
4974 Elford je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Robert McNaught 14. júna 1990.
Fyzickogeografické členenie Maďarska
Toto je článok o fyzickogeografickom členení Maďarska resp. fyzickogeografickej regionalizácii Maďarska.
==Podľa ==
Postavenie úrovní delenia:
Erytropoetín
Erytropoetín je hormón, ktorého vylučovanie je regulačne viazané na tlak a nadmorskú výšku. Podporuje tvorbu krvných elementov.
Kleptománia
Kleptománia (z gréckeho κλέπτειν, vyslov kleptein - „kradnúť“, μανία, vyslov mania - „mánia“) je psychická choroba, neprekonateľná túžba privlastniť si cudziu vec bez zjavného dôvodu, bez účelu vlastného obohatenia. Postihnutí kleptomániou si svoje konanie častokrát neuvedomujú. Niekedy sa považuje za prepojenú s inými chorobami, napríklad pyromániou a kompulzívnym zhromažďovaním. Lieči sa psychoanalýzou, liekmi alebo Kognitívne-behaviorálnou terapiou.
Audouin Charles Dollfus
Audouin Charles Dollfus (* 12. november 1924, Paríž – † 1. október 2010, Versailles) bol francúzsky astronóm. Zaoberal sa fyzikou planét a Slnka. Roku 1966 objavil na observatóriu Pic du Midi Saturnov desiaty mesiac Janus.
Hortobágy
Hortobágy môže byť:
ISO 3166-2:PY
Kódy ISO 3166-2 pre Paraguaj identifikujú 17 departmentov a hlavné mesto. Prvá časť (PY) je medzinárodný kód pre Paraguaj, druhá časť pozostáva z jedného alebo dvoch čísel alebo troch písmen identifikujúcich department alebo hlavné mesto.
Zoznam kódov
PY-1  Concepción (Concepción) PY-2  San Pedro (San Pedro del Ycuamandyyú) PY-3  Cordillera (Caacupé) PY-4  Guairá (Villarrica) PY-5  Caaguazú (Coronel Oviedo) PY-6  Caazapá (Caazapá) PY-7  Itapúa (Encarnación) PY-8  Misiones (San Juan Bautista de las Misiones) PY-9  Paraguarí (Paraguarí) PY-10 Alto Paraná (Ciudad del Este) PY-11 Central (Areguá) PY-12 Ñeembucú (Pilar) PY-13 Amambay (Pedro Juan Caballero) PY-14 Canindeyú (Salto del Guairá) PY-15 Presidente Hayes (Pozo Colorado) PY-16 Alto Paraguay (Fuerte Olimpo) PY-19 Boquerón (Filadelfia) PY-ASU Asunción (Asunción)
Saint-Pancré
Saint-Pancré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sarreguemines (obvod)
Sarreguemines je obvod v departemente Moselle a regióne Lotrinsko vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 6 kantónov a 83 obcí.
Rangers – Plavci
Rangers – Plavci je česká skupina venujúca sa štýlu folk a country. Bola založená v roku 1964.
4875 Ingalls
4875 Ingalls je planétka s priemerom 34 km, ktorú objavil Y. Kushida, R. Kushida 19. februára 1991.
Pelvicachromis taeniatus
Pelvicachromis taeniatus je druh ryby z čeľade cichlidovité (Cichlidae).
Pôvod
Druh Pelvicachromis taeniatus pochádza z Afriky (Nigéria, Kamerun).
Karol VI. (Francúzsko)
náhľad|Korunovácia Karola VI. Karol VI. prezývaný Šialený (* 3. december 1368, Paríž, Francúzsko – † 21. október 1422, Paríž) bol od roku 1380 francúzsky kráľ z dynastie Valois. Počas jeho neplnoletosti vládli zaňho strýkovia.
Životopis
U kráľa v roku 1392 prepukla duševná choroba, ktorá sa prejavovala v nepravidelných intervaloch a preto za neho vládla kráľovská rada vedená jeho bratmi. Oslabenie využilo Anglicko k obnoveniu storočnej vojny, v roku 1415 prehral Karol VI. v bitke pri Azincourte a uzavrel zmluvu s anglickým kráľom Henrichom V.
Karol VI. určil za nástupcu na francúzskom tróne svojho vnuka, anglického kráľa Henricha VI. na základe zmluvy z Troyes. Vlastný syn Karola VI. dauphin Karol bol z nástupníctva vylúčený, s čím sa ale odmietal zmieriť. Časť francúzskej šľachty sa postavila na stranu dauphina Karola a časť podporovala mocenské nároky vtedy len deväťmesačného Henricha VI.
Deti
17. júla 1385 sa oženil s Izabelou Bavorskou (13711435), dcérou vojvodu Štefana III. Bavorského z Ingolstadtu a Taddey Visconti. Mali spolu dvanásť detí:
Ázijská kvalifikácia v hádzanej na LOH 1976
Na hádzanársky turnaj LOH 1976 postúpili iba víťazné družstvá.
Základná skupina
Pozn: 🇰🇼 sa z ekonomických dôvodov z turnaja odhlásil.
Le Mesnil-Benoist
Le Mesnil-Benoist je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 52 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Buglovce
Buglovce sú obec na Slovensku v okrese Levoča.
Georgij Nikolajevič Dubošin
Georgij Nikolajevič Dubošin (* 25. december 1904 - † 1986) bol sovietsky astronóm, od roku 1935 profesor na moskovskej univerzite, autor dvojzväzkového diela Nebeská mechanika (1962, 1964).
Chaponost
Chaponost je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oleg Vladimirovič Antonenko
Oleg Vladimirovič Antonenko (, 🇧🇪; * 1. júl 1971, Minsk) je bývalý bieloruský hokejový útočník. Medzi jeho prednosti patrili práca s hokejkou a prehľad v hre, bol často nasadzovaný na presilovky a samostatné nájazdy. Jeho syn Arťom je tiež profesionálny hokejista.
Klubový hokej
S hokejom začínal v rodnom meste, v mládežníckom mužstve Junosť Minsk. Následne hrával za Dinamo Minsk v sovietskej lige. Po rozpade ZSSR tento klub pôsobil v ruskej lige. V priebehu ročníka 1992/93 Antonenko prestúpil do Tivali Minsk, ktorý súbežne účinkoval v ruskej aj bieloruskej lige.
Sezónu 1995/96 odohral za Severstaľ Čerepovec, od ďalšej pôsobil v Neftechimiku Nižnekamsk, počas ročníka 1996/97 prestúpil do Ak Bars Kazaň. V nasledujúcej sezóne klub získal majstrovský titul. Ročník 1999/00 začal opäť v Nižnekamsku, v jeho priebehu ho angažoval HC Vsetín z českej extraligy. Klub dosiahol finálovú účasť, Antonenko sa však individuálne nepresadil a odohral v play-off len štyri zápasy.
Ročník 2000/01 odohral v mužstve Torpedo Nižnij Novgorod, nasledujúci pôsobil znovu v Čerepovci. Počas sezóny 2002/03 hral za Metallurg Novokuzneck, ďalšiu opäť v Čerepovci. Následne pôsobil dva roky v mužstve MVD Balašicha, pred play-off 2005/06 ho angažovalo Dinamo Minsk z bieloruskej najvyššej súťaže. Ďalšiu sezónu sa stal s 31 gólmi v základnej časti najlepším strelcom bieloruskej ligy a získal ocenenie pre "Hráča roka".
V sezóne 2007/08 hral opäť za MVD Balašicha. Tento klub od nasledujúcej sezóny pôsobil v KHL, pričom 37-ročný Antonenko zaznamenal v základnej časti 18 gólov, za čo bol nominovaný na zápas hviezd. Ďalší ročník hral v KHL za Avtomobilist Jekaterinburg a Dinamo Minsk. Sezónu 2010/11 odohral v bieloruskej lige za CHK Gomeľ a ukončil hráčsku kariéru.
Reprezentácia
Bol členom reprezentačného výberu na MS 1994 C-kategórie v Poprade a Spišskej Novej Vsi. Bielorusko v rozhodujúcom zápase prehralo s domácim Slovenskom 1:2 a nepostúpilo do B-kategórie. Reprezentoval na ZOH 1998 v Nagane (7. miesto). O štyri roky neskôr na ZOH 2002 v Sault Lake City bol súčasťou mužstva, ktoré dosiahlo najväčší úspech v histórii bieloruského hokeja, keď vo štvrťfinále porazilo Švédsko 4:3, celkovo obsadilo 4. miesto. Reprezentoval aj na MS najvyššej kategórie v rokoch 2006, 2007, 2008, 2009 a ZOH 2010. Nosil dres číslo číslo 10.
Trénerská kariéra
V roku 2015 bol vymenovaný za asistenta trénera bieloruskej reprezentácie.
Vila T
náhľad|Vila T
Vila T je vila v Bratislave na ulici Matejkova 36.
Autori Fridrich Weinwurm a Ignác Vécsei tému terasového domu znovu rozvinuli v záhradnej štvrti s ďalekým výhľadom na Dunaj. Vila bola postavená pre senátora Tománka. Je jedna z prvých puristických stavieb na Slovensku. Východiskom umeleckého stvárnenia bol princíp, ktorý vychádzal z daností polohy, v rámci celkovej jednoduchosti vytvárať mnohosť foriem. Vila T bola situovaná v Bratislave, v časti Karlova Ves, ktorú postavili najneskôr v roku 1929. Svojou okázalou polohou na slnečnom svahu nad Dunajom provokovala ľavicových radikálov a bola pre nich takým odsúdeniahodným príkladom bohatého bývania, akým bola vila Tugendhat pre českú ľavicovú avantgardu.
Prízemná terasa po celej šírke budovy, priestorné lodžie a v tretej etáži terasa, spájajú v rozmanitých formách obytné priestory s prírodou a otvárajú pohľad na širokú scenériu toku Dunaja. Autor nepoužil súvislý schodiskový priestor, schody viedol podľa dispozičných potrieb a ekonómie riešenia. Bohatosť architektonického prejavu, hru svetla a tieňov dosahoval pomocou princípu, podľa ktorého bolo treba zachovávaťcelkové pokojné objemy, vnímať ich ako celok, plochy, ohraničujúce teleso len prelamovať (postupovať do hĺbky), v rámci celkovej jednoduchosti vytvárať mnohosť foriem. Budova je hladká, zbavená aj šambrán, v predchádzajúcom období patriacich k znakom budov, ktoré navrhol B. Weinwurm. Vila patrí k najlepším príkladom dokumentujúcim dobové zmeny v štýle bývania. Krátko po realizácií ju zaradili holandskej publikácie, ktorá sa venovala moderným vilám v Európe a Amerike. V devaťdesiatych rokoch ju s malými zmenami obnovili podľa projektu B. Krausa.
Licto (sopka)
Licto je názov skupiny troskových vulkanických kužeľov, nachádzajúcich sa v Ekvádore, asi 25 km juhovýchodne od mesta Riobamba a pri severnom okraji mesta s rovnakým názvom - Licto.
Tri andezitovo-bazaltové sa nazývajú Tulabg (3 336 m), Bellavista (3 113 m) a Licto. Jedine Bellavista je tvorená prevažne andezitmi, zvyšné dva sú mix andezitov a bazaltov. Vek poslednej erupcie nie je známy, ale odhadovaný je na holocén, kvôli zachovalej morfológii kužeľov.
Andrew Kratzmann
Andrew Kratzmann (* 3. november 1971, Murgon, Austrália) je bývalý austrálsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 9 turnajov ATP vo štvorhre.
Veterník (galaxia)
Veterník (iné názvy: Messier 101, M 101, NGC 5457, Arp 26) je špirálová galaxia typu Sc v súhvezdí Veľká medvedica s magnitúdou 7,9 a uhlovými rozmermi 28,8' × 26,9'. Pohľad zo Zeme smeruje takmer kolmo na rovinu jej disku. Objavil ju Pierre Méchain 27. marca 1781. Drobné škvrny obklopujúce galaxiu, ktoré v skutočnosti sú jasnejšie časti špirálových ramien, objavil a zapísal do katalógu William Herschel.
Nachádza sa vo východnej časti súhvezdia, nad hviezdou Alkaid. Jej vzdialenosť od Slnka je približne 27 miliónov svetelných rokov a je najjasnejším členom skupiny galaxií M 101. V tejto galaxii boli po prvýkrát pozorované hypernovy.
Pozorovanie
M 101 má veľkú severnú deklináciu, preto je na veľkej časti severnej pologule cirkumpolárna (v celej Európe a v takmer celej Severnej Amerike). Naopak na južnej pologuli je viditeľná iba do stredných zemepisných šírok mierneho pásma. Najvhodnejšie obdobie na jej pozorovanie je od februára do septembra.
História pozorovania
Galaxiu objavil Pierre Méchain 27. marca 1781. Charles Messier potom túto galaxiu zaradil do svojho katalógu. Opísal ju ako veľmi rozsiahly nejasný oblak bez hviezd na sever od chvosta Veľkej medvedice. William Herschel v roku 1784 poznamenal, že ide o hmlistý objekt, ktorý sa neúspešne pokúšal rozložiť na hviezdy. William Parsons Rosse ju pozoroval v polovici 19. storočia a ako prvý zaznamenal jej špirálový vzhľad, bola to jedna z prvých „špirálových hmlovín“, ktoré objavil. V roku 1966 Halton Arp vydal Katalóg podivných galaxií, do ktorého ju zaradil medzi galaxie s jedným mohutným ramenom.
Vlastnosti
náhľad|upright=1.3|Snímok galaxie M 101. Autor: Scott Anttila. M 101 leží vo vzdialenosti 27 miliónov svetelných rokov od Zeme a je to špirálová galaxia so široko roztvorenými ramenami, typu Sc alebo presnejšie typu SAB(rs)cd. Pri pohľadu zo Zeme je k pozorovateľovi natočená čelom, ale jej špirálové ramená sú viditeľné iba veľkými ďalekohľadmi. Skutočný priemer galaxie je približne 170 000 svetelných rokov, teda takmer dvojnásobný oproti našej Galaxii. Pozorovanie cefeíd Hubblovým vesmírnym ďalekohľadom v rokoch 1994 a 1995 umožnilo presné určenie vzdialenosti M 101. Po neskoršej novej kalibrácii tejto metódy tak vychádza vzdialenosť 27 miliónov svetelných rokov. Je najjasnejším členom skupiny galaxii M101. Jedno jej rameno je výrazne mohutnejšie a pravdepodobne je ovplyvnená interakciou s NGC 5474.
Jej zvláštnosťou je veľká populácia oblastí HII a mnoho z nich je veľkých a jasných. Tri sú tak výrazné, že majú vlastné NGC označenia: NGC 5461, NGC 5462 a NGC 5471. V roku 1990 v nej bolo skatalogizovaných 1264 HII oblastí.
V roku 2001 v nej bol pomocou Chandry röntgenový zdroj P98 identifikovaný ako ultražiarivý röntgenový zdroj (ULX) a dostal označenie M101 ULX-1. V roku 2005 pozorovania pomocou Hubbla a XMM-Newton ukázali, že tento zdroj má tiež optický náprotivok, čo naznačovalo, že to je röntgenová dvojhviezda. Ďalšie pozorovania ukázali, že tento systém odporuje teoretickým modelom: na vysvetlenie je potrebná čierna diera s hmotnosťou 20 – 30 slnečných hmotností, ktorá konzumuje materiál rýchlejšie, ako je teoreticky možné.
Supernovy
Od počiatku 20. storočia boli v tejto galaxii pozorované 4 supernovy:
10. februára 2015 v nej bola objavená jasná červená nova M101 OT2015-1.
4774 Hobetsu
4774 Hobetsu je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil S. Ueda, H. Kaneda 14. februára 1991.
Damiskos z Messénie
Damiskos (Damiskos) bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 368 pred Kr..
Damiskos z Messénie zvíťazil v Olympii na 103. hrách v roku 368 pred Kr. v behu dorastencov na jedno stadion a neskôr pravdepodobne v kategórii mužov zvíťazil v päťboji na nemejských a na isthmických hrách. V Olympii sa beh dorastencov na jedno stadion zaviedol v roku 632 pred Kr. a jeho prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy. Damiskos bol korunovaný olympijským vencom dva roky potom, ako jeho vlasť oslobodili Tébania spod tristopädesiatročnej spartskej poroby. Tébske vojsko viedol vojvodca Epameinóndas, ktorý slobodným Messénčanom založil nové hlavné mesto Messénu. Staroveký autor Pausanias o tom uvádza: „''Až keď sa Messénčania vrátili na Peloponéz, navrátilo sa im šťastie, pokiaľ ide o olympijské hry. Keď rok po obnovení Messény slávili Éliďania olympijské hry, zvíťazil nad chlapcami v stadiu tento Damiskos a ako účastník päťboja neskôr v Nemei a na Isthmu."''
Frank Drake
Frank Donald Drake (* 28. máj 1930, Chicago, USA – † 2. september 2022, Aptos, Kalifornia, USA) bol americký rádioinžinier a astronóm.
Bol priekopníkom a organizátorom pokusov s príjmom signálov mimozemských civilizácií, vrátane založenia SETI. Od roku 1971 bol riaditeľom Národného astronomického a ionosferického centra, ktoré riadilo 305 m rádiový ďalekohľad Arecibo. Bol autorom slávnej Drakovej rovnice.
I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love
I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love je prvý album od americkej skupiny My Chemical Romance.
Révai
Révai môže byť
Růžičkův lom
Růžičkův lom je národná prírodná pamiatka ev. č. 685 neďaleko obce Čelechovice na Hané v okrese Prostějov. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Litovelské Pomoraví.
Ochrana
Predmetom ochrany je paleontologické nálezisko fosílií.
Územie sa prekrýva na ploche s Európsky významnou lokalitou Kosíř – Lomy.
Saint-Remimont (Meurthe-et-Moselle)
Saint-Remimont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Růžičkův lom
Ochrana
<blockquote class="toccolours" style="float:none; padding: 10px 15px 10px 15px; display:table;"> Ochrana bola zrušená ku dňu 5.4.2017
Saint-Remimont (Meurthe-et-Moselle)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
KTM-8
thumb|KTM-8 v Tomsku KTM-8 (podľa unifikovaného označenia 71-608) je typ sovietskej a ruskej električky, navrhnutej a vyrobenej spoločnosťou UKVZ. Ich prvé exempláre sa objavili v roku 1988; išlo o nástupcu veľmi rozšíreného typu KTM-5. Tento typ však sa už masovej výroby nedočkal, vzhľadom na rozpad Sovietskeho zväzu a následnej ekonomickej kríze. Napriek tomu sa električiek KTM-8 vyrobilo viac ako 1500 ks.
Ide o električkový vozeň vychádzajúci z klasickej koncepcie svojho predchodcu. Je dlhý a má vysokú podlahu. Prázdny váži necelých 20 ton. Električky vyrábané v niekoľkých modifikáciách. Výroba vo verzii KTM-8 síce bola ukončená v roku 1994, verzia KTM-8M sa však vyrábala do roku 2007.
Révay (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Révay.
Kyseľová (prírodná pamiatka)
Kyseľová je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Hradište pod Vrátnom v okrese Senica v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 na rozlohe 18,1346 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území prírodnej pamiatky platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: Skalná lesostep s výskytom vzácnych, ohrozených a chránených xerotermných druhov flóry v geomorfologickom celku Myjavská pahorkatina, dôležitých z vedeckovýskumného, náučného a kultúrneho hľadiska.
16. august
Narodenia
thumb|upright|[[Pierre Richard (* 1934)]] thumb|upright|[[James Cameron (* 1954)]] thumb|upright|[[Angela Bassett (* 1958)]] thumb|upright|[[Madonna (* 1958)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Andrej Hlinka († 1938)]] thumb|upright|[[Elvis Presley († 1977)]]
4693 Drummond
4693 Drummond je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 28. novembra 1983.
Zoznam informatických článkov/4
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Zoznam informatických článkov/6
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
64
64-bit
Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov 2009
Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov 2011 boli v poradí 38. Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov, ktoré organizovala Medzinárodná bejzbalová federácia (IBAF). Konali sa v ôsmich európskych štátoch: Taliansko, Holandsko, Česko, Chorvátsko, Nemecko, Španielsko a Švédsko, a spolu 24 mestách od 9.27. septembra 2009, za účasti rekordných 22 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Chorvátska. Titul obhájilo družstvo USA, ktoré vo finále zvíťazilo nad Kubou a získalo svoj štvrtý titul majstra sveta. Bronzová Kanada získala svoju prvú medailu na MS.
Organizátori
Prvými kandidátmi na usporiadanie MS 2009 boli Taliansko a Venezuela. Spočiatku bola organizácia predbežne pridelená Kube. Po tom, čo Taliansko prišlo s návrhom celoeurópskeho šampionátu, Kubánska bejzbalová federácia sa vzdala usporiadateľstva. V apríli 2008 na zasadnutí v Ríme IBAF oznámila organizátorov MS 2009. Špecifikom tohoto šampionátu bolo to, že sa hral prvýkrát vo viac ako jednom štáte. Skladal sa to štyroch kôl, pričom prvé 2 kolá sa hrali v ôsmich rôznych štátoch. Cieľom bolo presvedčiť členov Medzinárodného olympijského výboru, ktorí boli väčšinou z Európy, aby v Kodani v nasledujúcom roku zahlasovali na zasadnutí MOV o zotrvanie bejzbolu ako olympijského športu. Najviac zápasov sa hralo v Taliansku, spolu v 15 mestách, ktoré predtým organizovalo už 3 svetové šampionáty (1978, 1988, 1998); a v Holandsku, spolu v 3 mestách, ktoré predtým dvakrát organizovalo MS (1986, 2005). Ďalších 5 štátoch organizovalo po jednom turnaji prvého kola prvýkrát až na týchto MS. V júli 2009 zmenila IBAF jedno z hostiteľských štátov, keď nahradila Chorvátsko namiesto pôvodne plánovaného Ruska. Na všetky zápasy prišlo 126 799 divákov, z toho na prvé kolo 62 773 (30 zápasov), na druhé kolo 48 801 (56 zápasov) a na 3. kolo spolu s play-off 15 225 divákov (20 zápasov).
Skupina A
🇨🇿 Praha
Skupina B
🇪🇸 Barcelona
Skupina C
🇸🇪 Sundyberg
Skupina D
🇭🇷 Záhreb
Skupina E
🇩🇪 Regensburg
Skupina F
🇳🇱 Amsterdam, Haarlem, Rotterdam
Skupina G
🇮🇹 Bologna, Florencia, Godo, Macerata, Parma, Piacenza, Reggio Emilia, Turín, Verona, Vicenza, 🇸🇲 Serravalle
3. kolo
🇮🇹 Florencia, Grosseto, Chieti, Messina, Nettuno
Le Mesnil-Caussois
Le Mesnil-Caussois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 124 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dlhé Stráže
Dlhé Stráže (maď. Lengvárty a Lengvárt, nem. Litzier) sú obec na Slovensku v okrese Levoča, v Prešovskom kraji.
Milota (priezvisko)
Milota je české a slovenské priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v okrese Skalica, najmä v obciach Radošovce a Dubovce.
Známi nositelia
Pozri v článku Milota.
Pafos
Na ostrove sa zachoval rad pamiatok starovekého Grécka aj ďalších kultúr. Najmä preto bolo v roku 1980 zaradené medzi svetové dedičstvo UNESCO.
Štefan Šlachta
Prof. Ing. arch. Štefan Šlachta, PhD. (* 6. december 1939, Ružomberok – † 26. máj 2016, Bratislava) bol slovenský architekt, bývalý hlavný architekt mesta Bratislava.
Biografia
V rokoch 19531956 absolvoval strednú školu v Ružomberku, po jej skončení začal študovať na Fakulte architektúry SVŠT v Bratislave, ktorú ukončil diplomovou prácou u profesora Karfíka. S titulom Ing. arch. teda skončil štúdium roku 1962. Na tejto škole potom pôsobil ako odborný asistent profesora Karfíka až do roku 1975, kedy sa jeho novým pôsobiskom stal Štátny ústav pre projektovanie dopravných stavieb v Bratislave, kde zastával funkciu hlavného architekta do roku 1987. Medzitým, v roku 1979 získal titul PhD. na Fakulte architektúry SVŠT v Bratislave.
Okrem profesora Karfíka spolupracoval aj s architektom Lackom a Bellušom, čoraz viac sa začal zaoberať ako historiografickou, tak aj publicistickou oblasťou. Aj preto sa roku 1987 stal preňho dobrým pôsobiskom Štátny ústav pamiatkovej starostlivosti. Tu v archívoch začal objavovať osobnosti a diela medzivojnovej a modernej architektúry.
V roku 1990 začal pracovať opäť na škole, jeho pôsobiskom sa stala Vysoká škola výtvarných umení (ďalej VŠVU) v Bratislave a roku 1990 sa Štefan Šlachta stal spoluzakladateľom a zároveň prezidentom Spolku architektov Slovenska (ďalej len SAS). Vo funkcii prezidenta SAS pôsobil počas niekoľkých období, medzitým bol viceprezidentom SAS pre bratislavský región. Bez jeho iniciatívy by nevznikla ani Slovenská komora architektov, ktorá sa od Spolku architektov odčlenila v roku 1992. V rokoch 1991 až 1993 zastával funkciu prorektora pre rozvoj a vedu na VŠVU. Po inaugurácii na profesora na VŠVU bol v rokoch 19942000 rektorom VŠVU v Bratislave.
V rokoch 19982002, čiže jedno volebné obdobie, pôsobil ako poslanec Národnej rady SR. Od roku 2002 sa znovu stal prezidentom SAS. Od apríla 2006 bol hlavným architektom Hlavného mesta SR Bratislavy. Stal sa ním z pozície člena výberovej komisie, ktorá mala od 10. augusta 2005 vybrať vhodného človeka do tejto funkcie. Nakoniec ho začiatkom roka 2006 oslovil sám primátor. Mal malé kompetencie, plnil skôr koordinačnú a poradnú funkciu, bol priamym podriadeným primátora.
Za jeho mimoriadne zásluhy o pozdvihnutie slovenskej architektúry v oblasti výskumu, dokumentačných a biografických prác a za jeho významnú pedagogickú činnosť obdržal za rok 2004 od prezídia SAS Cenu Emila Belluša.
Dvanásť rokov teda pracoval ako praktický architekt, predtým trinásť rokov ako pedagóg na vysokej škole a posledné desiatky rokov sa predovšetkým venoval histórii slovenskej architektúry 20. storočia. Počas svojej pedagogickej činnosti viedol mnoho študentov, ktorým sa bezprostredne venoval a priviedol ich ako k profesionálnemu životu, tak aj časť z nich k teoretickej aktivite. Podľa jeho slov skúmanie architektonickej minulosti sa mu často zdalo príťažlivejšie ako navrhovanie architektúry súčasnosti, hľadanie pravdy v architektonickom diele je asi tá najdôležitejšia povinnosť kritikov a historikov architektúry. Architektúra by mala byť uvedomelá, múdra služba verejnosti, a nie egoistickým záujmom jednotlivcov, či dokonca jednotlivca. „Architekt by nemal byť tým, kto je za peniaze ochotný urobiť čokoľvek.“
Tvorba
Zúčastnil sa približne tridsiatich architektonických a urbanistických súťaží, bol spoluautorom projektu mostu Lanfranconi (spolu s T. Šefčíkom a M. Mušákom), publikoval vyše 600 článkov, recenzií stavieb a profilov domácich a zahraničných architektov, prednášal na mnohých európskych školách a univerzitách (Dortmund, Karlsruhe, Mníchov, Oslo, Kodaň, Paríž a iné).
Patril k autorom prispievajúcim do rozličných domácich, ale aj zahraničných odborných časopisov a práve aj vďaka jeho príspevkom boli verejnosti predstavení naši architekti a ich diela v stovkách odborných a vedeckých článkoch, jeho zásluhy pre spoznanie našej modernej a súčasnej architektúry, teda architektúry 20. a 21. storočia sú naozaj obdivuhodné. Bol kmeňovým autorom časopisu Projekt, slovenská architektonická revue po vzniku SAS inicioval vznik spolkových novín - mesačníka  Fórum architektúry, ktorý v tlačenej podobe vychádzal do roka 2014. Šlachta bol tiež iniciátorom a organizátorom veľkého množstva odborných konferencií, výstav, diskusií a iných architektonických podujatí, Bol autorom alebo spoluautorom výstavných katalógov, zborníkov, publikácií k jubileám významných architektov.
Je autorom knihy „Sprievodca po architektúre Bratislavy 1918 – 1950“ (s I. Dorotjakovou) a tiež publikácií „Neznámi známi“ a „Návraty odídených“, vydavateľstvo SAS, 2004, 2005.
Neznámi známi
V publikácii Neznámi známi predstavil profily architektov – takmer zabudnutých osobností. Je to vlastne výber zo Šlachtovej rozsiahlej publikačnej činnosti. Dlhý čas zostali tieto práce, publikované zväčša v časopise Projekt, snáď jediným zdrojom informácií o nich a významným spôsobom obohatili reflexiu architektonických hodnôt tohto obdobia – „zlatého veku slovenskej architektúry“.
Karol V. (Francúzsko)
Karol V. Múdry (* 21. január 1338, Vincennes, Francúzsko – † 16. september 1380, Nogent-sur-Marne) od roku 1364 francúzsky kráľ z dynastie Valois, od roku 1356 miestodržiteľ (po dobu zajatia otca Jána II. v Anglicku), od roku 1358 regent kráľovstva.
Karol sa narodil ako najstarší syn princa Jána, vojvodu z Normandie a Anjou, neskoršieho kráľa Jána II. a Bonny (Jitky) Luxemburskej, dcéry českého kráľa Jána Luxemburského a sestry českého kráľa a rímskonemeckého cisára Karola IV.
Za jeho regentstva pokračovali útoky Anglicka, prepuklo povstanie Étienna Marcela a jacquerie. V roku 1360 s Angličanmi uzavrel mier v Brétigny.
Potomkovia
V roku 1350 sa oženil s Janou Bourbonskou (13381378), dcérou vojvodu Petra I. Bourbonského a Izabely z Valois. Mali spolu deväť detí:
Charbonnières-les-Bains
Charbonnières-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sangay
Sangay je názov aktívnej sopky v Andách na juhu Ekvádora. Sopka počas posledných storočí často eruptovala.
5 230 m vysoký, prevažne andezitový stratovulkán je na vrchole permanentne zaľadnený. Sopka stojí na základoch staršej kaldery tvaru podkovy, súčasná podoba sa vyformovala pred približne 14 000 rokmi. Sangay je zalesnený len z východu, ostatné strany sú bez porastu a pokryté popolom pochádzajúcim z početných lahárov. Prvá zaznamenaná erupcia pochádza z roku 1628. Ďalšie erupcie boli zazanamenané v dvoch sériách v rokoch 1728 - 1916 a 1934-2007. Častá eruptívna činnosť vyvoláva neustále zmeny v morfológii krátera sopky.
Iné projekty
.
Elektrická jednotka 560
Elektrická jednotka radu 560 (staré označenie SM 488.0) bola sériovo vyrábaná v rokoch 1970 - 1971 v závode Vagónka Tatra Studénka pre Česko-slovenské štátne dráhy.
Konštrukcia
Sériu predchádzali dve trojvozňové prototypové jednotky s riadiacimi vozňami, vyrobené už v roku 1966 a označené radom SM 487.0. Z dôvodu nedodržania nápravových tlakov bolo označenie zmenené na SM 488.0. Pri vývoji vychádzali konštruktéri zo skúseností s jednotkami radu EM 475.0 a EM 475.1 pre jednosmerný systém. Sériovo boli tieto jednotky dodávané v päťvozňovom prevedení s dvoma čelnými hnacími a troma vloženými vozňami. V prevádzke však nebolo výnimkou stretnúť jednotky rôznej dĺžky - od trojvozňových (v závere prevádzky na Slovensku na trati Nové Zámky - Komárno) až po šesťvozňové. Konštrukcia vozňových skríň potom bola použitá aj pre jednosmerné jednotky radu 460.
Pôvodná koncepcia jednotiek vyžadovala obsluhu dvoma rušňovodičmi - jedným na prednom a jedným na zadnom riadiacom stanovišti jednotky. Samotné riadenie mal na starosti len rušňovodič vpredu, problémom bola signalizácia porúch a ochrán.
Jednotky boli vyrobené pre regionálnu dopravu, čomu nasvedčuje i počet dverí. Na jednej strane jednotky pre 336 sediacich cestujúcich (päťvozové prevedenie) sa nachádza 16 dverných krídel, čo umožňuje rýchlejšiu výmenu cestujúcich - pre porovnanie, v štyroch osobných vozňoch radu B plne obsadených 320 sediacimi cestujúcimi sa na jednej strane súpravy nachádza iba 8 krídel dverí.
V polovici deväťdesiatych rokov bolo do niektorých jednotiek pokusne dosadené hlásenie zastávok. Na trnavských jednotkách nešlo o veľmi úspešný projekt - reproduktory vlakového rozhlasu bývali často ničené vandalmi a samotné nahrávky neboli kvalitné - boli vyrobené v domácich podmienkach trnavského depa. Jednotky z Brna boli vybavené automatizovaným hlásením zastávok - magnetofónová páska bola spúšťaná na základe informácií o otváraní a zatváraní dverí ako i informácií z rýchlomera o prejdenej vzdialenosti.
Prevádzka
Jednotiek bolo vyrobených 17 a boli pridelené do rušňových dep v Bratislave (neskôr v Trnave a v Nových Zámkoch) a v Brne. V roku 2008 zakúpili České dráhy od ZSSK elektrické vozne 560.015 a 560.019 spolu so štyrmi vloženými vozňami radu 063. Elektrické jednotky spoločnosť České dráhy prevádzku ukončila v roku 2022. ZSSK ich prevádzku ukončila v roku 2015.
Na Slovensku boli v prevádzke na tratiach prevažne v okolí Bratislavy:
4975 Dohmoto
4975 Dohmoto je planétka s priemerom 59 km, ktorú objavil Tetsuya Fujii, Kazurō Watanabe 16. septembra 1990.
Brutovce
Brutovce sú obec na Slovensku v okrese Levoča.
vľavo|náhľad|Erb obce brutovce
Erb obce
Podkladom pre návrh obecného erbu bola obecná pečat, pochádzajúca z druhej polovice 17. storočia. Odtlačok typária z roku 1667 je uložený v Krajinskom archive v Budapešti v Altenburgerovej zbierke pečati (MOL Budapest V - 5 Altenburger Pecsét-gyüjteménye). Na pečati s kruhopisom SIGILLUM PAGI BRUTOCZ 1667 (Pečať obce Brutovce 1667) je vyobrazený stojaci svätec v pravej BRUTOVCE /LE/ ruke držiaci palmovú vetvičku a v lavej ražeň. Vzhľadom na autentickosť a vek tohoto znamenia bolo odporučenė obecnému zastupitelstvu, aby sa stalo základom a východiskom pri tvorbe obecného erbu. Ideový návrh na erb spracoval PhDr. Peter Konya a grafický návrh Firma L.I.M., Prešov
Erb Brutoviec je zobrazený nasledovne: v modrom poli neskorogotického štítu je umiestnená strieborná (podľa heraldických pravidiel zobrazená ako biela) postava svätca - sv. Vavrinca, so zlatou (žitou) palmovou vetvičkou v pravej a zlatým (žltým) ražňom v lavej ruke. Sv. Vavrinec sa stal patrónom obce, bol mu zasvätený pôvodný kostol a jeho meno niesla aj prvá osada z ktorej sa neskôr vyvinuli Brutovce.
Diakon a rimsky mučeník sv. Vavrinec strážil poklady rimskeho prestolného chrámu. Keď sa o jeho úlohe dozvedeli zločinní fudia a žiadali ho o vydanie pokladov, postavil sa im hrdinsky na odpor. Tento bol podľa legendy potrestaný uškvarením na kovovom ražni. Mučenicka smrt a odvaha ho vyzdvihli medzi svätcov. Ludia ho zároveň uctievali aj ako ochrancu chovateľov dobytka.
Druhá legenda, viažúca sa k menu sv. Vavrinca hovori, že bol jedným zo žiakov Metodových, tzv. sedmipočetnikov. Pochádzal z Grécka. Počas vlády kráľa Svätopluka ho vyhnali z územia Veľkej Moravy a predali v Benátkach židovským kupcom. Od nich sv. Vavrinca vykúpil byzantský cisár Bazil I. a poslal ho šíriť evanjelium Slovanom žijúcim v Grécku.
Brutovčania si svojho patróna každoročne pripominajú 10. augusta starobylou piesňou: Budiž zvelebený účastný svätý..." Sochu má umiestnenú na hlavnom oltári v rimskokatolickom kostole.
Prírodné a zemepisné pomery
rutovce sa nachádzajú vo východnej časti Levočských vrchovy D doline Kunišovského potoka a Rovinky. Hladko modelovaný povrch chotára tvoria flyšové súvrstvia. Najjužnejšie okraje ohraničuje pamätná Spišská hora v nadmorskej výške 1056 m.
Brutovským chotárom južne prechádzajú aj tri horské hrebene, Pravé sa uberá južným smerom a prechádza po hranici brutovského chotára s Olšavicou cez horu Poprečeň, Šibeň, Babiu horu, Žolnák. Prašivú, Michaličku, až ku vyšnoslavkovskej Smrekovici. Robi tak prirodzenú spojnicu Levočských hôr s Braniskom. Celá časť uvedeného ramena prechádzajúca brutovským chotárom je odlesnená.
Na vedľajšej rázsoche postupujúcej východným smerom sa vypínajú vŕšky Barloch, Košarky, Okrúhly hrib, Raisov hrb, Čeršla, Kožinec (842 m n. m.). Všetky k juhovýchodu smerujúce stráne sú poľnohospodársky oddávna využívané ako role, lúky a pasienky. Červený smrek môžeme nájsť na Kožinci, Úboči a Suchom dole. Severnú stranu pokrývajú husté, prevažne ihličnaté lesy. Tu boli objavené na niekoľkých miestach stopy po osídleni. Z týchto osád sa zachovala iba lokalita Verch.
Na l'avej strane sa vypína hora Javor, Gadžina, Bišár (981 m n. m.), Slemov (921 m n. m.) a Strieborná (949 m n. m.). Táto trasa prechádza najskôr kultivovanou plochou výdatných horských lúk. Na území Za Javor sa stretávajú brutovské lúky na západe s ol šavskými a na východe s lúkami, ktoré patrili v minulosti obyvateľom Blažoviec a Tichého Potoka. Priaznivé životné prostredie umožňuje rozšírenie drobnejšej zveriny - zajacov, sŕn, diviakov a aj vtáctva. Najrozšírenejšie sú holuby
V porovnaní s olšavickým, od slnka odvrátenejším a severným
vetrom otvorenejším chotárom, je brutovský chotár teplejši. Do olšavického chotára lahšie vnikajú chladné vrstvy vzduchu od Tatier a od Severného l'adového mora, ktoré neraz predčasne ochladzujú povrchové vrstvy pôdy.
Zachovali sa aj pôvodné historické chotárne názvy, ktoré svedčia o vývoji obyvatelstva. Spomeňme aspoň niektoré - les Džobaj, ktorého názov je zrejme odvodený od nárečového slova džobac" - zobať - zvuku, ktorý sa ozýval z lesa. Filova - názov lúky a lesa, pochádzajúci od ich vlastníka - Fila, ktorý žil podľa J. Vencka v Bijacovciach v rokoch 1651 a 1666. Birošovská lúka - tento názov je asi odvodený od maďarského slova „biró" - richtár, sudca, teda ide o lúku patriacu richtárovi. Gadžina - slovo gad, had zastupovalo v tomto chápani miesto kde žili rôzne plazy, resp. rôzna „háved". Gelanská - môžeme uvažovato gréckom pôvode tohoto názvu, napr. od gréckeho osobného mena Geloonis m. grécky Gelon, syn Hieronyma II. Druhu alternativu môže tvoriť latinské slovo gelu, ktoré sa vyskytuje najmä v ablative vo význame - „lad, mráz, treskúca zima".
Hala - názov označuje „holý" nezalesnený pasienok v horách. Harb - vo význame hrb, hrbol, pahorok. Jamy - tento chotárny názov je všeslovanskej i praslovanskej proveniencie. Napr. u Srbov je rozšírený denominál na - iti: jamiti (kopat jamu). Pozoruhodné je, že názov Jama sa zhoduje s gréckym slovom amé" (lopata). Peter Skok uvádza i slovný základ jam" s významom kopať. Kunišov - tento názov nevieme presne identifikovat. Poznáme dedinu s po dobným názvom Kunešov, ktorá leží na západ od Kremnických Bani. Kruchý jarok - ide o netrvanlivý vyschýňajúci potôčik. Kulbákov harbek - názov je odvodený od slova „kulbaka", ktorý označuje vysoké sedlo. Polohu vyššie položeného sedla možno lepšie pozorovať z cesty vedúcej zo Suchého dolu, od Gelanskej cez Roveň. Sedlový vŕšok dostal svoj názov od svojej polohy leží pri sedle. Syč- pôvodne názov lesa, dnes lúky, je odvodený od syčania plazov, ktoré sa tam zrejme vyskytovali. Rovnaký názov majú i v Bijacovciach. Želiarska - časť chotára, na ktorej väčšinou robotovali chudobni želiari.
Valkova dolina - môžeme predpokladať, že názov pochádza od mena vlastníka Valka. V našej lokalite je meno Valko oblúbené, no posledný občan tohoto mena zomrel po roku 1960. Za vrátky - tak sa nazývali role, ktoré ležali za cestným priepustom nazývaným Vrátka. Tento názov sa preniesol i na ďalšie role, ktoré ležali za vrátami dedinských stodol. Za suchý mlyn - názov sa traduje pre miesta, kde stál pôvodný suchý mlyn". Tento bol v prevádzke vtedy, ked kvôli suchému potoku nemohol mliet riečny mlyn a v doline bolo potrebné niečo urýchlene zomlieť. K pohonu mlyna používali konský záprah. Tamten Koniec - ide o najsevernejšiu časť dediny, rozloženú okolo výdatného prameňa. Zaujímavosťou je, že väčšina gazdovstiev mala okná obrátené nie k východu, ale k západu slnka.
Zoznam informatických článkov/8
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
8-
8-bit
Pavol Sýkora
Pavol Sýkora (* 31. december 1931, Rimavské Brezovo – † 13. október 1970) bol slovenský režisér, scenárista, dramaturg desiatok krátkych filmov a učiteľ. Písal tiež básne, ktoré však nikdy verejne neprezentoval. Vrcholom a súčasne zavŕšením jeho tvorby sú autorské filmy Vlado, Jojo, Marienka a starý otec, Spoveď, ABCD a Malý gazda, emblematická štvorica žánru psychologického dokumentu v slovenskej kinematografii.
Životopis
V roku 1950 zmaturoval na Pedagogickom gymnáziu v Lučenci a následne neuspel na prijímacích pohovoroch na pražskú FAMU. V rokoch 1950 – 1952 teda učí v malotriednej škole v Ábelovej a znova sa pokúša dostať na štúdium do Prahy, kam ho v roku 1953 nakoniec vezmú. Rok nato ho prerušuje a lieči sa na tuberkulózu v Prednej Hore v Tatrách. V 1955 pokračuje v štúdiách a počas letných prázdnin brigáduje v Bratislave v Krátkom filme na Kolibe. V roku 1958 sa žení a o rok neskôr sťahuje aj s manželkou Martou do Bratislavy, kde začína pracovať v Slovenskej televízii. Vysokoškolský diplom získava v študijnom odbore Filmová a televízna dramaturgia. Po ukončení štúdií je zamestnaný ako dramaturg v Krátkom filme. V roku 1966 dostal za autorský film Vlado, Jojo, Marienka a starý otec Cenu Zväzu filmových a televíznych umelcov „IGRIC 1966“ a v 1968 vyhral diplom s filmom Brankár na súťaži Sportfilmtage '68 v Oberhausene.
Režijná metóda a tvorba
Pod desiatky dokumentárnych filmov sa podpísal ako dramaturg a scenárista. Vedome nadväzoval na romanticko-naturálnu dokumentaristickú tradíciu Roberta J. Flahertyho. Pri realizácii svojich filmov využíval postup rekonštrukcie. Významným medzistupňom v jeho tvorbe je obdobie spolupráce v tandeme s Rudolfom Urcom, ktorý sa do histórie slovenského filmu zapísal predovšetkým ako animátor. Tvorivým pozadím pre sociálno-psychologický žáner bola spolupráca s psychológom, publicistom a pedagógom dr. Jánom Sojkom. Okrem dôležitosti výberu témy prikladal význam nadviazaniu kontaktu s budúcimi predstaviteľmi filmov. Jeho režijná metóda sa nezakladala na vžitej predstave o akejsi manipulácii človekom a následnom sformovaní natočeného materiálu do podoby autorových predstáv, ale spočívala vo výbere tém a v nadväzovaní kontaktov s hrdinami filmov.
Sýkorovi išlo o maximálne ponechanie autentickosti snímaných osôb. Prenikať im pod kožu mu uľahčilo práve spolupôsobenie s psychológom. Potom mu stačilo už len navodiť atmosféru a vedel, čo môže od svojich aktérov očakávať. Na pľaci to vyzeralo, akoby sa nakrúcalo bez režiséra. Do predkamerovej reality zasahoval zriedkakedy a nesnažil sa ju poetizovať, jeho postup je preto uplatniteľný len výlučne v dokumentárnej tvorbe, pretože dokázal dostať z človeka „iba“ to, čo v ňom je. Keď bolo potrebné, aby filmový hrdina stvárnil kohosi iného, nevedel mu to Sýkora vysvetliť.