cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ženy v slovenskom dokumentárnom filme
Z pohľadu Evy Filovej
V súvislosti so zobrazením i funkciách žien v Krivánkovom filme píše: „Otec je obmedzený lakomec, synovia zápecníci a stratené ideály sa dotýkajú hlavne ženskej línie. Miška je sklamaná z večierka aj z vlastných rodičov a výčitky za nedostatok lásky adresuje matke. Tá sa dcére zdôverí so svojimi zmarenými umeleckými ambíciami: namiesto virtuózky skončila ako druhotriedna učiteľka klavíra, ktorá musí rodinný rozpočet vylepšovať hraním pri svadobných obradoch. Na domácom rozlúčkovom večierku pred dcériným odchodom do Rakúska hrá na klavíri a spieva: „Pak přišel den, kdy umřel sen, kdy rozepjal křídla noční motýl...“ Šláger z filmu Noční motýl je nielen nostalgickou spomienkou na prvú republiku, ale metaforickým pomenovaním československej reality po auguste 1968. Euforický sen pominul a nastúpila „nová trápnosť“ a démonickosť normalizačnej politiky.“
Babičku Filová porovnáva s filmami Rakúšana Ulricha Seidla: „Drsný a nelichotivý obraz Zuzany Piussi nemá ďaleko k surovosti a brutalite vo filmoch Ulricha Seidla, ktorý cez postavy modeliek, penzistov, starnúcich osamelých mužov a žien, odcudzených manželských párov nastavuje zrkadlo stredostavovskej spoločnosti. U oboch, Piussi aj Seidla, sa však za šokujúcim povrchom skrýva zmysel pre absurditu a vystihnutie podstaty.“
Diana Fabiánová vo svojom debute Mesiac v nás pátra po príčinách vlastnej bolestivej menštruácie, pričom objavuje množstvo spoločensko-historických súvislostí. „Kombináciou ankety, štatistík, archívnych materiálov, hraných scén s využitím žánrových a reklamných konvencií, animácie, záznamu tanečnej terapie vznikla bohatá mozaika – mnohouhlový pohľad na predmet skúmania“, píše Filová.
Saint-Benoît-la-Forêt
Saint-Benoît-la-Forêt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Branchs
Saint-Branchs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Christophe-sur-le-Nais
Saint-Christophe-sur-le-Nais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ojmiakon
Ojmiakon (rus. Оймяко́н) je dedina v Jakutsku v Rusku. Nachádza sa na ruskom Ďalekom východe na rieke Indigirka, asi 9100 km východne od Moskvy a cca 460 km západne od Ochotského mora. Býva označovaný ako pól chladu.
Podnebie
Ojmiakon leží v extrémne studenej oblasti a 26. januára 1926 tu bola nameraná teplota -71,2°C. V najchladnejších mesiacoch klesajú teploty pod -60°C a v lete vystupujú nad +30°C.
Amanohašidate
náhľad|Pohľad na Amanohašidate z [[juhu]] Amanohašidate je piesočná kosa dlhá asi 3,5 kilometra nachádzajúca sa v zálive Wakasa na severe prefektúry Kjóto v Japonsku. Patrí medzi tzv. Tri scenérie Japonska. Celá kosa je porastená borovicami a je možné cez ňu pešo prejsť z jedného konca na druhý. Najlepší výhľad na Amanohašidate je z kopcov po oboch stranách kosy. Odporúčaný spôsob pohľadu na Most do neba je predkloniť sa chrbtom ku kose a pozerať sa s hlavou medzi kolenami - potom naozaj vyzerá ako most vedúci do neba.
Preklad (stavebníctvo)
náhľad|Kamenný preklad, Francúzsko Preklad alebo nadpražie je krátka horizontálna časť nad dverným, okenným alebo iným otvorom. Patrí medzi vodorovné nosné konštrukcie ale býva aj nenosný (napr. v nenosnej priečke). Prenáša zaťaženie z konštrukcií nad ním (strop, stena, ...) do dvoch podpôr (murivo, stena, stĺp alebo pilier). Podľa materiálu môže byť murovaný, železobetónový, keramický, pórobetónový alebo drevený. Podľa spôsobu výroby a montáže monolitický alebo prefabrikovaný.
Icukušima-džindža
Icukušima-džindža ( – doslova (Šintoistická) svätyňa/(šintoistický) chrám Icukušima) je šintoistická svätyňa na pobreží rovnomenného ostrova v prefektúre Hirošima v Japonsku. Leží na okraji mesta Hacukaiči. V roku 1996 bol chrámový komplex zapísaný do Zoznamu svetového dedičstva UNESCO. Japonská vláda označila niektoré budovy za japonský národný poklad.
Dejiny
Svätyňa má svoje korene už v 6. storočí, dnešný vzhľad ale pochádza z roku 1168, kedy peniaze na prestavbu poskytol cisársky kancelár, generál Kijomori Taira. Svätyňa stojí v zátoke na pylónoch – obyčajným ľuďom totiž vtedy nebolo povolené vstúpiť na pôdu ostrova považovaného za posvätný a k svätyni sa tak muselo priplávať na člnoch cez predsunutú bránu „plávajúcu na vode“. Vedľa chrámu je javisko tradičného japonského divadla nó.
Brána torii icukušimskej svätyne je jedna z najpopulárnejších turistických atrakcií Japonska. Pohľad na bránu v popredí hory Misen je považovaný za jednu z „Troch scenérií Japonska“ (spoločne s kosou Amanohašidate a zátokou Macušima). Brána stála už v roku založenia, ale v súčasnej podobe existuje od roku 1875. Je vyrobená z gáfrového dreva, je 16 metrov vysoká a pre zvýšenie stability má ku svojím stĺpom pridané ďalšie 4 nohy (jo-cuaši).
Brána vyzerá akoby plávala len počas prílivu; pri odlive zostáva na suchu, obklopená blatom a je možné k nej dôjsť „suchou“ nohou. Pri odlive je populárny zber kôrovcov v okolí brány. V noci je brána osvetlená silnými svetlami z brehu.
Saint-Cyr-sur-Loire
Saint-Cyr-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Premier League 2016/2017
Premier League 2016/2017 bola 25. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bol Leicester City. Nováčikmi súťaže boli Burnley, Middlesbrough a Hull City. Sezóna začala 13. augusta 2016 a skončila 21. mája 2017.
Chelsea vyhrala svoj piaty titul Premier League, šiesty celkovo.
Iba Burnley sa vyhlo zostupu po prvej sezóne v Premier League.
Ocenenia
náhľad|259x259bod|[[N'Golo Kanté - hráč sezóny 2016/2017]]
Saint-Épain
Saint-Épain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Józef Gosławski
náhľad|J. Gosławski ca. 1940
Józef Jan Gosławski (* 24. apríl 1908, Polanówka – † 23. január 1963, Varšava) bol poľský medailista a sochár, dizajnér mincí.
Životopis
Józef Gosławski študoval v Lubline, Krakove aj vo Varšave. Nakoniec sa vyučil v škole umeleckopriemyselnej a škole výtvarných umení v Ríme.
Dnes neoficiálnym správcom jeho spomienky je jeho vnuk Tadeusz Rudzki.
Clean Up the World
Clean Up the World (doslova Vyčistime svet) je jedna z najväčších občianskych environmentálnych kampaní na svete. Inšpiruje ľudí po celom svete vyčistiť, upraviť a chrániť svoje životné prostredie.
Hlavnou udalosťou celej kampane je "Clean Up the World Weekend" (Víkend čistenia sveta), ktorý sa každoročne organizuje počas tretieho septembrového víkendu. Clean Up the World podnecuje a podporuje skupiny na vykonávanie činností v priebehu celého roka.
Austrália - začiatky
Kampaň "Clean Up the World" bola založená v roku 1993 po tom ako Ian Kiernan a Kim McKay (zakladatelia "Clean Up Australia" (1989)) oslovili Program Spojených národov pre životné prostredie (UNEP).
Saint-Étienne-de-Chigny
Saint-Étienne-de-Chigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Collonges
Collonges môže byť:
Morócovci
Morócovci  (staršie resp. pre obdobie po zániku Uhorska Móroczovci (alebo Moroczovci), lat. Morocz, maď. Mórócz, nem. Mórotz) sú starý šľachtický rod pochádzajúci zo Žitného ostrova z Bratislavskej župy.
Dejiny rodu
Pôvod Morócovcov sa odvodzuje od pečenežského (maď. besenyők) rozrodu (genus) Osl. Bojovní pečenehovia okolo roku 1068 vpadli do Uhorska a jeden z vodcov ich jednotiek bol Oslu alebo Osul. Pečenehovia boli porazení a vyhnaní, ale niektorí ostali v krajine a plnili úlohu ochrany hraníc v západnej časti krajiny, keďže išlo o vynikajúcich bojovníkov. Vedúcim klanom tých, ktorí ostali v Uhorsku, bol klan Osl. V 13. storočí dostali od kráľa Ondreja II. za vojenské služby donácie (majetkové dary). Klan Osl bol usadený v severozápadnej časti Uhorska v župe Ráb-Mošon-Šoproň. Delením rodu sa vytvorilo niekoľko vetiev, ktorých členovia odišli do rôznych častí krajiny. Prvý doložený prapredok Morócovcov je osoba menom Mauritius, v niektorých zdrojoch uvádzaná aj ako Móricz (vplyvom maďarského jazyka sa z latinskej podoby mena stalo priezvisko Móroc). O Mauritiovi nemáme veľa hodnoverných informácii, ale vieme, že žil v 13. storočí v oblasti Kračian (maď. Karcsa, lat. Karcha) na Žitnom ostrove. Karcsa je slovo tureckého pôvodu (znamená sup) a na Žitný ostrov sa dostalo spolu s Pečenehmi. Písomná zmienka z roku 1291 hovorí, že Ján, syn Móricza (Móroca, Maurtitia) so všetkými svojimi majetkami a pozemkami sa stal nobilitovaným cirkevným šľachticom (predialistom) ostrihomského arcibiskupa (nobiles jobagones archiepiscopatus sancte Strigoniensis ecclesie de Karcha). Ján musel byť významnou a rešpektovanou osobou, keďže bola po ňom pomenovaná kúria resp. opevnené sídlisko „Mórocz-János-Karcsa“ (dnešné Moravské Kračany (maď. Móroczkarcsa), okres Dunajská Streda). Ján mal 5 synov a v roku 1320 potvrdil ostrihomský arcibiskup šľachtictvo aj Jakubovi (lat. comes Jacobus Mauritzi de Karcha) synovi Jána a vnukovi Mauritia. V roku 1358 bolo potvrdené šľachtictvo aj Mikulášovi a Alusovi, synom Jakuba a následne v roku 1396 ďalším príbuzným a to: Jánovi, Martinovi, Ladislavovi, Michalovi a Móriczovi. O rodinných príslušníkoch sa zmieňuje listina v roku 1394 v podobe: „filius Ladislai de Moroz Janos Karcha“. Príslušníci rodiny sú opäť spomínaní v listine zo 7. marca 1396 v podobe: „Dominicus filius Ladislai de Moroch Janos Karcha“. Podoba priezviska "Morocz" sa v diplomoch ustálila v 14-15. storočí.
„Mórocz de Nagyabony“ alt=erb rodu Morocz de Nagyabony z roku 1651|náhľad|erb rodu Mórocz de Nagyabony z roku 1651 Ide o menšiu vetvu Morócovcov z Veľkého Blahova (maď. Nagyabony, Nemesabony). Podľa listiny dokazujúcu šľachtictvo z roku 1725 dostali 4. júna 1641 Gregor, Andrej, Lukáš, Ján a Peter donáciu (majetok, lat. „processus inferior insulanus“) v oblasti Veľkého Blahova od panovníka Ferdinanda III. V historických záznamoch sú vedení ako statkári (maď. birtokosok) alebo majitelia pôdy. Podľa miesta vlastníctva svojich majetkov používali prídomok „de Nagyabony“. Ide o vetvu rodu, ktorá sa odtrhla od Morócovcov z Beketfalvy (Mórocz de Beketfalva) na konci 16. alebo na začiatku 17. storočia. V roku 1651 panovník Ferdinand III. udelil aj nový erb členom rodu Moróc z Veľkého Blahova (Mórocz de Nagyabony). Z tejto vetvy pochádzali aj šľachtickí Móroczovci z obce Jahodná (maď. Pozsonyeperjes, staršie Epperies).
„Mórocz de Beketfalva“ alt=erb rodu Morocz de Beketfalva|náhľad|erb rodu Mórocz de Beketfalva Ide o prestížnu vetvu Morócovcov. Príslušníkov rodu nachádzame v osade Beketfalva (dnešné Holice, Beketfa, okres Dunajská Streda), ktorá patrila k panstvu Prešporok a privilegovanej Holickej stolici. Obyvatelia tejto stolice mali na základe kráľovského nariadenia isté kolektívne, samosprávne hospodárske a súdne privilégiá a považovali sa za priamych poddaných kráľa. Morócovci zrejme patrili k drobnej kuriálnej šľachte tejto stolice (živila sa prevažne poľnohospodárstvom), ktorej členovia slúžili u popredných šľachticov. Za svoje služby dostali do zálohy Beczketházu, pustú usadlosť pri Beketfalve (1563), ako aj ďalšie menšie nehnuteľnosti v okolí. Jej príslušníci získali vyššie vzdelanie a Anton sa priženil do šľachtickej rodiny Bessenyey z Galanty (okolo roku 1565). Zmienka o rodine z roku 1549, v ktorej sa spomína „providus Georgius Morocz colonus regiae maiestatis in possesione Bekethfalwa“.
K spoločenskému vzostupu Morócovcov prispelo okrem lojality k Habsburskej monarchii, katolíckej viery aj príbuzenské prepojenie na významný rod Esterházi. Esterháziovci boli patrónskym rodom Morócovcov. Anton Moróc sa oženil so šľachtickou dcérou Annou Bessenyey z Galanty, ktorá bola sestrou Heleny Bessenyey z Galanty, ktorej manželom bol Benedikt Esterházi (neskôr Esterházy), otec Františka Esterháziho a dedo Mikuláša Esterháziho. V druhej polovici 17. storočia sa Alžbeta vydala za baróna Alexandra Esterháziho z Galanty a zo Zvolena. alt=Erbová pečať Wolfganga Moróca (Mórocza), komorského radcu (1644)|náhľad|Erbová pečať Wolfganga Moróca (Mórocza), komorského radcu (1644) Morócovci boli rodinne prepojení s mnohými magnátskymi rodmi (napr. Esterháziovci, Séčéniovci, Amadeovci, Jakusithiovci, Beňovský). K barónskemu titulu bol veľmi blízko Wolfgang, ktorý ako vicepalatín mohol pomýšľať na takúto milosť od cisára, avšak kvôli zlému zdravotnému stavu sa musel vzdať pomerne skoro tohto postu a žiadny z jeho potomkov už nedosiahol takýto významný post. Napriek tomu sa v historických zdrojoch spomína ako barón Imrich, ale rok nadobudnutia tohto titulu nie je známy. Vieme, však, že titul mu udelila Mária Terézia, ale zrejme titul nebol nikdy vyplatený a preto sa oficiálne nezapísal do registrov.
Televisa
Grupo Televisa S.A.B. je mexická mediálna spoločnosť a zároveň najväčšia mediálna spoločnosť v hispánskej Amerike a španielsky hovoriacom svete. Založená bola v roku 1973. Jedná sa o významný medzinárodný zábavný podnik s veľkým množstvom programov, ktoré vysiela v USA televízna stanica Univision. Spoločnosť má ústredie v Mexiku.
Morócovci
Dejiny rodu
V druhej polovici 18. storočia začal význam rodu pomaly upadať a v 19. storočí sa Morócovci radili už k nižšej šľachte (tzv. zemanom, maď. "nemes").
Erb rodu Moróc de Beketfalva
Podľa miniatúry z roku 1572 v modro-červeno delenom štíte na zelenom trojvrší na jednej nohe stojí žeriav s červenou čiapočkou, s kameňom v druhom pazúre. Klenotom je žeriav zo štítu na zlato-červeno-strieborno-modrej točenici s vejúcimi koncami. Prikrývadlá sú zlato-modré a strieborno-červené. Najstarším známym sfragistickým prameňom sú pečate slúžneho Antona (1583, 1589). V štíte na trojvrší stojí žeriav s kameňom v pazúre. Klenotom je na kolčej prilbe v korune žeriav zo štítu. Iniciály sú A ‒ M. Pečate Wolfganga z rokov 1638 a 1644 sú totožné s armálesom. Na pečati je kruhopis “MOROCZ FARKAS”. Ďalšie podoby erbu sú z pečatí Štefana (1657 – 1675). Oktogonálna prsteňová pečať s menom majiteľa “ISTVANY MOROCZ” sa od miniatúry armálesu líši len korunou namiesto točenice a guľatým kameňom (1657). Delenie štítu je vyznačené bez udania farieb. Túto podobu erbu publikoval aj Csergheö. Ďalšia pečať Štefana nie je delená (1664). Šľachta bratislavskej stolice publikovala aj pečať Františka z roku 1703 s nedelenou korunovanou kartušou. Pribudli dva vtáky ako štítonosiči.
Mariánsky stĺp a socha Immaculaty v Holiciach
alt=Mariánsky stĺp pred Kostolom svätého Petra a Pavla v Holiciach|náhľad|Mariánsky stĺp pred Kostolom svätého Petra a Pavla v Holiciach
Na znak svojej vďačnosti a oddanosti dali Morócovci postaviť Mariánsky stĺp so sochu Immaculaty v roku 1689, ktorá predstavuje jedinečnú ukážku barokového sochárstva. Pôvodne sa nachádzala na konci obce, neskôr (okolo roku 1930) bola premiestnená pred farský kostol. Ide o mariánske motívy, ktoré sa od sedemdesiatych rokov 17. storočia stávajú dominantným motívom kamennej skulptúry. Panna Mária je ponímaná predovšetkým ako patrónka Uhorska, čo bezpochyby súvisí so sľubom cisára Leopolda I. a arcibiskupa Selepčéniho vytvoriť z Uhorska Máriino kráľovstvo.
Kaštieľ v Beketfalve
alt=Kaštiel v Beketfalve na mape z 18. storočia|náhľad|Kaštiel v Beketfalve na mape z 18. storočia Wolfgang sa v prvej polovici 17. storočia rozhodol v rodovej dedine Beketfalve postaviť novú rezidenciu, ktorá by zodpovedajúco reprezentovala postavenie rodiny. Išlo o rozsiahly projekt, ktorý dokončili až jeho potomkovia v druhej polovici 17. storočia. Rezidencia sa nezachovala do dnešných čias, preto predstavu o objekte máme len zo zachovaných dobových máp, hlavne od Adama Hankóczyho z poslednej tretiny 18. storočia. Budova je označená ako Castell[um] a je zrejmé, že išlo o honosné sídlo s štvorkrídlovou dispozíciou, s troma vnútornými dvormi a hospodárskymi budovami na okolí. Sídlo bolo porovnateľné so stavbami vyššej šľachty v Uhorsku. Vzhľadom na aktuálne osmanské nebezpečenstvo v oblasti Žitného ostrova bol kaštieľ opevnený tromi veľkými baštami na nárožiach a v čase svojho vzniku bol opevnený zrejme aj zemným valom, či vodnou priekopou. Beketfalva bola vždy len malou osadou, avšak rezidencia z nej urobila známe sídlo v širšom regióne okolo uhorského hlavného mesta. Význam Beketfalvy v tomto období potvrdzuje aj mapa Uhorska od ríšskeho autora Georga M. Vischera z roku 1685, ktorý na zobrazení Žitného ostrova okrem cisárskych pevností a väčších sídiel zakreslil aj túto osadu. Dnes nám bývalú slávu rodu v obci pripomína už len názov ulice ("Móroczová ulica") a zvyšky hospodárskej budovy, ktorá sa zachovala.
Rod v súčasnosti
alt=rytier Robert Morocz de Nagyabony|náhľad|rytier Róbert Mórocz de Nagyabony Pokračovateľom tradície rodu v súčasnosti je Róbert Mórocz (* 1985, Bratislava) neúradne celým menom Ján Róbert Mária rytier Mórocz de Nagyabony (nem. ritter von, maď. vitéz nemes), ktorý je potomkom vetvy z Jahodnej (maď. Pozsonyperjes) a Veľkého Blahova (maď. Nagyabony). Jeho manželkou je dáma Andrea Reseková (vydatá Mórocz Reseková), ktorej prapradedo Karol Reszek bol dlhoročným richtárom v Malackách (1856-1867). Róbert zdedil rytiersky titul po svojom pradedovi rytierovi Andrásovi Móroczovi de Nagyabony (* 1891† 1958), ktorý je hrdina z prvej svetovej vojny. V roku 2022 bol v maďarskom Máriapócsi pasovaný za dedičného rytiera Karolom Jozefom Habsbursko-Lotrinským, rakúskym arcivojvodom a korunným princom Uhorska, ako pokračovateľ pokrvnej línie. Zároveň mu bol potvrdený diplomom starobilý titul "nemes" (slov. šľachtic, lat. nobilis), ktorý jeho predkovia dostali v 16. storočí. Tieto tituly sú stále platné v niektorých krajinách (napr. v Nemecku alebo Švédsku).
Saint-Flovier
Saint-Flovier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Collonges (Ain)
Collonges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Collonges má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Collonges má 1821 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Académie des beaux-arts
Académie des beaux-arts bola vytvorená v roku 1816 nariadením z 21. marca. Je dedičkou „Kráľovskej akadémie maliarstva a sochárstva“ z roku 1648, „Akadémie hudby“ z roku 1669 a „Kráľovskej akadémie architektúry“ z roku 1671.
História akadémie
Aktuálna Akadémia krásnych umení bola založená v roku 1816 na báze dovtedajšej triedy krásnych umení v rámci Institut de France. Tento Inštitút bol organizovaný do do 8 sekcií, z ktorých vznikla trieda krásnych umení.
V roku 2006 bola potvrdená zákonom ako právnická osoba podľa verejného práva s osobitným postavením.
Súčasnosť
Prezidentom akadémie pre rok 2012 je François-Bernard Michel - voľný člen. Doyenom je maliar Chu Teh-Chun, pôvodom Číňan, narodený v 1920. Akadémia má 57 kresiel, no len 47 členov k 1. aprílu 2012. Päť kresiel bolo vytvorených v roku 1998, potom dve v roku 2005 kvôli vytvoreniu VIII. sekcie. Posledná zmena v skladbe akadémie: skon Pierre Schoendoerffera 14. marca 2012. Počet voľných kresiel: 10. Najstaršie voľné miesta: 5. kreslo v sekcii maliarstva, voľné od smrti Georgesa Rohnera 3. novembra 2000. Zahraniční členovia: 16 kresiel, z nich 4 prázdne. Korešpondujúci členovia: 57 miest Akadémia je rozdelená na osem sekcií:
Vodorovná nosná konštrukcia
Drevené stropy
Medzi drevené stropy patria: Ich výhoda je v ľahkej spracovateľnosti, jednoduchosti budovania, dobrej tepelnej a zvukovej izolácii a okamžitej únosnosti. Nevýhodou je hlavne odolnosť voči ohňu, vlhku a prípadné napadnutie dreva škodcami.
Keramické stropy
Ich nosným prvkom je prefabrikovaný keramický nosník, ktorý sa zhotovuje z dutých keramických tvaroviek. Keramické tvarovky majú rozličnú veľkosť a tvar. Pri zhotovení sa spájajú s cementovou maltou. Používajú sa predovšetkým v bytovej výstavbe. Dĺžka uloženia nosníkov na murive je minimálne 120 mm. Rozpätie je 3600 mm. Osová vzdialenosť nosníkov je 600 mm.
Železobetónové stropy
Ich výhody sú stabilita, odolnosť voči ohňu a únosnosť. Nevýhodou je mokrý proces, veľká hmotnosť, zlé izolačné vlastnosti. Delia sa na:
Trámový strop
Navrhuje sa do rozpätia 3000 mm. Nosný prvok je železobetón súvisle spojený s doskou. Doska a trám pôsobia vzájomne a tvoria "T" prierez. Osová vzdialenosť medzi trámami je od 1200 do 2400 mm.
Debničkový strop
Výhody má vo výbornej tepelno a zvuko-izolačných vlastnostiach a v dobrej nosnosti. Nevýhodou je prácnosť, mokrý proces, veľká spotreba dreveného materiálu.
Hríbový strop
Je to doskový strop v oboch smeroch. Používa sa pri jednoduchších objektov do rozponu 6x6m.
Montované stropy
Ich výhodou je rýchla montáž, šetrenie materiálu, dobrá pevnosť a presnosť. Nevýhodu je skladovanie, doprava materiálu a malá možnosť variability stavby.
Doskový strop
Používajú sa pre bytovú výstavbu v hrúbke 140 mm, šírke 600 mm (v násobku 300). Dosky majú jednoduchý lichobežníkový profil odľahčený kruhovými dutinami. Pri montáži sa ukladajú širšou základňou dole na nosnú konštrukciu (do cementovej malty). Styčné škáry sa zalievajú betónom.
Nosníkový strop
Sú tvorené z nosníkových prvkov profilov "I" alebo "L". Výplň je keramická vložka (MIAKO) a všetko sa zaleje betónovou zalievkou. Osová vzdialenosť je 600 mm a výška 200 mm. Tento typ sa používa na max. rozpätie 6000 mm.
Strop z oceľových nosníkov
Nosným prvkom sú buď nosníky z lisovaného plechu alebo prehradové nosníky. Sú z oceľového plechu hrubého 1 až 2 mm. Vždy sa používajú 2 kusy. Ukladajú sa na osovú vzdialenosť 500 mm, výšky 250 až 250 mm a výplň tvorí oceľový plech. Nosníky majú tvar "I" alebo "U".
Stropná konštrukcia z oceľových priehradových nosníkov
Nosným prvkom je zváraný oceľový, priehradový nosník. Horný pás je z valcovaných oceľových uholníkov. Spodný pás a priehradovina je z betonárskej ocele. Záklop môže byť montovaný alebo sa vyhotoví monolitický.
Plechové stropy
V súčasnosti sa v stavebníctve čoraz viac objavujú stropné konštrukcie z oceľových nosných panelov. Je to dvojitý oceľový plech, profilovaný tak, aby vytváral dutiny, ktoré slúžia pre umiestnenie rozvodov. Na horný plech sa umiestňuje ľahký betón, ktorý vytvára roznášaciu dosku a podklad pre podlahu.
Stužujúce pomúrnicové pásy (vence)
Stužujúce vence zabezpečujú múr proti vybočeniu pôsobením ťahových síl, ktoré môžu v murive vzniknúť a zabraňujú nerovnomernému sadaniu muriva. Pri stavbách montovaných z železobetónových prvkov vytvárajú pásy. Stužujúcu konštrukciu celej stavby pri stropných prefabrikovaných dielcoch vytvárajú konštrukciu celej stavby. Pri stropných prefabrikovaných dielcoch vytvárajú pásy aj ukotvenie stropu. Na vytváranie vencov sa používa vencová tehla s polystyrénom (na dilatáciu), oceľová výstuž a betónová zálievka.
Macušima
náhľad|Jeden z ostrovov Macušima náhľad|Jeden z ostrovov Macušima
Macušima ( macu (松) - borovica a šima (島) ostrov(y)) je skupina ostrovčekov v prefektúre Mijagi v Japonsku. Skupina asi 260 malých ostrovčekov je porastená borovicami, vďaka ktorým získala svoje meno Macušima (Borovicové ostrovy, prípadne Sosnové ostrovy).
Vďaka 30 minút vlakom vzdialenému mestu Sendai (hlavné mesto prefektúry) je Macušima ľahko dostupná pre zástupy turistov.
Napriek silnému zemetraseniu a cunami v Sendai v roku 2011, žiadny z ostrovov nebol významnejšie poškodený, no v oblasti zomrelo 7 ľudí.
Existuje štvorica dobre známych miest, odkiaľ je možno vidieť na Macušimu, ktoré sú známe ako, , a.
Foinix
Foinix alebo Foiníx môže byť aj:
Foinix môže byť aj:
Fénix môže byť aj:
Verchojansk
Verchojansk (rus. Верхоя́нск) je mesto v Jakutsku v Rusku. Nachádza sa na ruskom Ďalekom východe na rieke Jana, asi východne od Moskvy a približne  južne od Severného ľadového oceánu. V jednom z najmenších miest v Rusku žije asi 1200 obyvateľov (2010).
Podnebie
Mesto leží v extrémne studenej oblasti a v roku 1892 tu bola nameraná teplota −67,8 °C. V najchladnejších mesiacoch klesajú teploty pod −50 °C a v lete vystupujú nad +30 °C.
Mikuláš Jacquin
Život
Narodil sa v Leidene, kde vyštudoval medicínu na Leidenskej univerzite, neskôr sa presťahoval do Paríža a potom do Viedne. Od roku 1752 pôsobil vo Viedni ako lekár. V rokoch 1754 až 1759 precestoval Karibik a Ameriku, kde zbieral nové rastliny pre cisárske záhrady vo Viedni a v kaštieli Schönbrunn.
Po návrate pôsobil v rokoch 17631768 na základe rozhodnutia Márie Terézie z 13. decembra 1762 ako profesor chémie a mineralógie na novozaloženej Banskej akadémii v Banskej Štiavnici – v tom čase treťom najväčšom meste Uhorska. Vymenovaný bol dňa 13. júna 1763, keď bola založená ako prvá Katedra chémie a mineralógie. Prednášať začal v roku 1764 po ročnej lehote, ktorú si vyžiadal na zriadenie nového laboratória a mineralogickej zbierky.
Jeho syn Jozef František Joseph Franz von Jacquin bol tiež profesorom botaniky.
V roku 1797 odišiel do dôchodku. Je pochovaný na katolíckom cintoríne Viedeň – Matzleinsdorf (dnes: Waldmüllerpark).
Dielo
Významne sa podieľal na zavádzaní Linného nomenklatúry v oblastiach Habsburskej monarchie. Je autorom prvých popisov viacerých rastlín, húb a živočíchov. Vedecké práce vydával v jazyku latinskom a nemeckom.
Spisy
Jeho hlavné diela sú:
Colomieu
Colomieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Colomieu má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Colomieu má 114 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Veterný vrch (vrch v Spišskej Magure)
Veterný vrch je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Vyšné Ružbachy, približne západne od Starej Ľubovne.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a zasahuje na katastrálne územie obce Veľký Lipník a Vyšné Ružbachy a mesta Podolínec. Najbližšími sídlami sú severným smerom ležiace Stráňany, Veľký Lipník a Haligovce, západne sa nachádza Veľká Lesná, južne Toporec, Podolínec a Vyšné Ružbachy a východne Kamienka.
Výhľady
Vrchol je pokrytý prevažne nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Pieniny, Ľubovniansku vrchovinu, Busov, Čergov, Levočské vrchy, Nízke a Vysoké Tatry, Oravské Beskydy a severne aj mnohé vrchy na území južného Poľska.
Adventure Vision
Adventure Vision je herná konzola, ktorá bola vyrábaná firmou Entex v roku 1982. Konzola je vybavená vlastným zobrazovačom, ktorý je pomerne unikátny, pretože nepoužíva žiadne CRT alebo LCD. Namiesto toho je vybavený stĺpcom 40 LED diód, ktorých svetlo je rozmietanié rotujúcim zrkadlom. Výsledný obraz je monochromatický (červený) v rastri 150x40 bodov.
Podobnú zobrazovaciu technológiu používa tiež Virtual Boy od Nintenda.
Hry
Pre konzolu ENTEX vydal celkom 4 hry:
Condamine
Condamine môže byť:
Saint-Genouph
Saint-Genouph je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Conand
Conand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Conand má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Saint-Genouph
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Germain-sur-Vienne
Saint-Germain-sur-Vienne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Conand
Obyvateľstvo
Conand má 103 obyvateľov (2009).
Saint-Genouph
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ze světa islámu
Ze světa islámu je publikácia, ktorá obsahuje dielo Aloisa Musila s predhovorom troch členov „Akademickej spoločnosti Aloisa Musila“. Editorom je Pavel Žďárský. Kniha vyšla v roku 2014 pri príležitosti 70. výročia úmrtia českého arabistu vo vydavateľstve Akropolis v Prahe. Predhovory – štúdie napísali Luboš Kropáček, Jaroslav Franc a Pavel Žďárský. Dielo má vysokú hodnotu ako odbornú a obsahovú, tak aj grafickú. Obsah lektorovali odborníci arabisti. Na finančne nákladné vydanie prispela Grantová agentura ČR spolu s Karlovou univerzitou – jej Husitskou teologickou fakultou. Monografie Aloisa Musila pochádzajú z roku 1941, kedy ich dopísal, no nemal možnosť publikovať v situácii Protektorátu Čiech a Moravy, ktorá nepriala českej vede a kultúre.
Musilove cestovanie začalo v roku 1895, keď sa ocitol na doktorandskom štúdiu na École biblique v Jeruzaleme. V roku 1899 dostal štipendium a začal študovať v Britskom múzeu v Londýne a v londýnskych knižniciach arabský svet. Jeho celoživotné cesty po arabskom a moslimskom priestore sa stali zdrojom vedomostí pre monografie, ktoré sú základom knihy. Vo svojom rozprávaní Musil preniká do tém sociálnych, ekonomických, náboženských a kultúrnych, zaujímal ho život v Oriente ako komplex javov. Islam opisuje v celej jeho šírke a výskyte, od Blízkeho východu až po Čínu. Publikácia obsahuje bohatý obrazový materiál z múzeí, súkromných zbierok aj z jeho osobného archívu.
Alois Musil vnímal svet moslimov s nadhľadom a ľudským porozumením, veď nie darmo ho kmeň Beduínov uznal za svojho vodcu. Sociálne vzťahy posudzuje inovatívnym spôsobom, napríklad postavenie ženy v moslimskej rodine v období prvej svetovej vojny až do 30. rokov 20. storočia vníma ako emancipovanejšie, než by sa Európanovi zdalo kvôli jeho šablónovitému chápaniu moslimského sociálneho chovania. V knihe čitateľ nájde viacero miest, kde Musil objaviteľsky odkrýva nepoznané črty spoločnosti rozhádanej pôsobením rôznych náboženských prúdov, ktoré mali nejednotný názor takmer na všetko vrátane emancipácie žien.
''V Egyptě se jednoženství šířilo, rovněž i v Turecku a Íránu, kde bylo jednoženství vyhlášeno zákonem. Na celém muslimském venkově nebyl harém, ženy konaly práce jako muži. Málokterá nosila závoj, harém byl pouze ve městech, a to jen v bohatých rodinách.(...)''
Denník odvážneho bojka
Denník odvážneho bojka je americká knižná séria, ktorú píše a ilustruje Jeff Kinney. Do slovenčiny bolo zatiaľ preložených 17 dielov a jeden špeciál, v angličtine vyšli aj ďalšie špeciály. Boli natočené aj 4 filmy, ktoré boli inšpirované prvými štyrmi knihami a 9. knihou.
História
V roku 1998 dostal Jeff Kinney nápad napísať knihu o dieťati chodiacom na 2. stupeň základnej školy, ktorého pomenoval Greg Heffley. V máji 2004 bola vydaná online verzia Denníka odvážneho bojka. Stránka bola denne navštevovaná až do júna 2005. Kinney pracoval na svojej knihe 8 rokov, kým ju ukázal vydavateľovi v New Yorku.
Vo februári 2006, počas New York Comic Con, Jeff Kinney podpísal zmluvu na knižnú sériu v tlačenej podobe s vydavateľom Harry N. Abrams, Inc.
Kniha sa stala hitom a online verzia v roku 2009 mala 20 miliónov videní. Veľa online čitateľov chcelo tlačenú knihu. Kinney súhlasil a tak v apríli 2007 bola vydaná prvá kniha. V apríli 2009 zaradiť magazín TIME Kinneyho do zoznamu Najvplyvnejší ľudia na svete.
Knihy
Doteraz bolo v anglickej verzii vydaných 15 dielov a ďalšie "extra" knihy ako Wimpy Kid: Do It Yourself Book a Movie Diary. Do slovenčiny bolo preložených zatiaľ 14 dielov a jedna špeciálna kniha (Toto nie je denník odvážneho bojka). 13. diel vyšiel v slovenčine 12. marca 2019.
24. septembra 2019 vyšiel druhý špeciál s názvom Denník skvelého kamoša. Bude rozprávať Gregove príhody zo strany jeho najlepšieho kamaráta Rowleyho.
Filmy
Jeff Kinney oznámil, že film inšpirovaný prvou knihou bude natočený filmovou spoločnosťou 20th Century Fox. Film mal mať pôvodne premiéru 2. apríla 2010, no presunula sa na 19. mája 2010. Režisérom bol Thor Freudenthal, ktorý režíroval aj film Hotel pre psov. Vo filme účinkovali Zachary Gordon ako Greg, Robert Capron ako Rowley, Steve Zahn ako Frank, Rachael Harris ako Susan, Devon Bostick ako Rodrick a Grayson Russell ako Fregley. Vo filme sa vyskytuje aj postava Angie, ktorá v knihe nebola. Hrá ju Chloë Grace Moretz.
Druhý film v sérii bol vydaný 25. mája 2011, a bol inšpirovaný 2. knihou Rodrick je šéf. Film bol natočený vo Vancouveri, podobne ako prvý film. Vo filme sa objavilo aj pár scén z Poslednej kvapky (3. kniha). Režíroval ho David Bowers. Zaujímavosťou je, že v 2. a 3. filme sa objavuje aj autor kníh o Gregovi Jeff Kinney ako otec Holly Hillsovej.
Tretí film kombinuje tretiu a štvrtú knihu, Posledná kvapka a Prázdniny pod psa. Vo filmoch sú príbehy z oboch kníh, ale hlavne zo 4. knihy Prázdniny pod psa, z ktorej si film zobral aj názov. Rozhodnutie spojiť 2 knihy do jedného filmu bolo z dôvodu udržania veku hercov k postavám. Film mal premiéru 3. augusta 2012 a jeho režisérom bol David Bowers.
Pravdepodobnosť, že bude 4. film bola malá. Kinney ohlásil, že je tu možnosť natočiť animovaný film založený na 6. knihe Ponorková choroba. V interview pre knihu To je smola! Jeff Kinney povedal, že začal pracovať s Foxom (Fox Broadcasting Company) na polhodinovom špeciály To je smola!, ktorý bude vysielaný neskôr v 2014, ale keďže sa výroba oneskorila, Jeff Kinney oficiálne ohlásil produkciu štvrtého filmu, Denník slabocha 4: Dlhá cesta na svojom účte Twitter v roku 2016. Režisérom bol opäť David Bowers.
Vectrex
náhľad|Vectrex
Vectrex je osembitová herná konzola vytvorená firmou General Consumer Electric (GCE). Bola vydaná v roku 1982 za cenu 199 USD. Po kríze v roku 1984 Vectrex opustil trh. Systém mal vstavanú hru Minestorm.
Na rozdiel od ostatných herných konzol, ktoré ako zobrazovač používali TV prijímač, mal Vectrex svoju vlastnú obrazovku, ktorá zobrazovala vektorovú grafiku (odtiaľto tiež názov Vectrex). Pretože obrazovka Vectrex bola čiernobiela, predkladala sa pred ňu zafarbená fólia, čím sa vytváral dojem farebného zobrazenia a zmenšoval sa vnem blikania vektorovej obrazovky.
Ovládač Vectrex bol analógový. Ďalšími perifériami sú svetelné pero a 3D imager.
Recalbox
náhľad|Recalbox Logo náhľad|Recalbox na arcade hernej konzole
Recalbox je bezplatná distribúcia softvéru s otvoreným zdrojovým kódom, ktorá je určená na retrogaming založená pôvodnej verzii systému Linux.
Pôvodne je navrhnutá pre počítače Raspberry Pi, od verzie 4.1 je k dispozícii aj pre počítače Odroid a 32/64-bitové PC systémy.
Od verzie 4 distribúcia emuluje asi päťdesiat konzol a operačných systémov, cez piFBA a RetroArch a tiež EmulationStation, obsahuje multiplatformové grafické rozhranie s navigáciou cez ovládač.
Do distribúcie je integrovaný prehrávač Kodi, ktorý slúži ako multimediálne centrum.
Condamine (Ain)
Condamine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Condamine má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Condamine má 396 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Hippolyte (Indre-et-Loire)
Saint-Hippolyte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rýchlostná cesta S3 (Rakúsko)
Rýchlostná cesta S3 vedie od rakúskej diaľnice A22 vo Stockerau do mesta Hollabrunn. Úsek v celej dĺžke je spoplatnený, ale nemá parametre diaľnice. Maximálna rýchlosť v celej dĺžke je.
S3 je označená ako cesta pre motorové vozidlá. V budúcnosti má byť predĺžená až k českým hraniciam, kde nadviaže na cestu I/38 vedúcu cez Znojmo a Jihlavu až do Českej Lípy. V súčasnosti končí na krajinskej ceste B303 v Hollabrunne.
Condeissiat
Condeissiat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Condeissiat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Condeissiat má 757 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Jean-Saint-Germain
Saint-Jean-Saint-Germain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
CHEOPS (družica)
Kozmické observatórium CHEOPS (z angličtiny CHaracterising ExOPlanets Satellite) je prvý teleskop, ktorý sa zameriava na analýzu astronomických prechodov využitím fotometrie s vysokou presnosťou na pozorovanie najjasnejších hviezd nočnej oblohy, u ktorých je potvrdená prítomnosť exoplanét. Hlavnou úlohou teleskopu patriacemu do programu Cosmic Vision Európskej vesmírnej agentúry bude meranie priemernej hustoty Superzemí a Minineptúnov s bezprecedentnou úrovňou detailu. Jeho pozorovania umožnia stanoviť vzťah medzi hmotnosťou a rozmerom planét a určiť hranicu, ktorá delí terestriálne planéty od plynných obrov.
Tento projekt bol vybraný spomedzi dvadsiatich šiestich kandidátov v piatok 19. októbra 2012 a k dispozícii bude mať rozpočet v hodnote 50 miliónov eur. Štart bol plánovaný na záver roku 2017, ale vzhľadom na rôzne okolnosti bolo jeho vyslanie do vesmíru odložené na záver roka 2019 na palube rakety Sojuz. Vzhľadom na niekoľko zdržaní oznámených spoločnosťou Arianespace, zodpovednou za vypustenie rakety, bol štart plánovaný na 17. december o 9:54 (CET) z Guyanského strediska pre vesmír v Kourou vo Francúzskej Guyane. Po ďalšom odložení z dôvodu zistených problémov s raketou Soyuz počas jednej zo softérových kontrol hodinu a dvadsaťpäť minút pred odletom, kvôli ktorým sa štart posunul o 24 hodín, družica úspešne odštartovala o 9:54 (CET) 18. decembra 2019.
Opis
Rovnako ako družica Kepler bude CHEOPS pozorovať astronomické prechody a zbierať informácie, keď zo svojej perspektívy zachytí planetárne teleso prechádzajúce popred materskú hviezdu. Avšak zatiaľ čo Kepler pozoruje 150 000 hviezd v pátraní po nových planétach, CHEOPS sa zameria na každú hviezdu samostatne a na už známe exoplanéty. Dokáže sa nasmerovať na prakticky ktorúkoľvek časť oblohy a na odmeranie presných rozmerov planetárnych telies známej hmotnosti medzi 1 až 20 M⊕ využije fotometriu s vysokou presnosťou. Týmto spôsobom bude schopný zistiť ich vnútorné zloženie, poskytnúť relevantné informácie o ich vzniku a stanoviť hlavné ciele budúcej generácie pozemských a orbitálnych teleskopov.
CHEOPS bude prvou zo série malých misií Vedeckého programu Európskej vesmírnej agentúry, ktorá sa bude skladať z vysokošpecializovaných rýchlo vyvinutých družíc určených na podporu pri úlohách vykonávaných väčšími projektmi. 19. októbra 2012 bola vybratá spomedzi dvadsiatich šiestich návrhov a o osemnásť mesiacov neskôr, vo februári 2014, bola zahrnutá do Vedeckého programu. Misia prebieha v spolupráci s Bernskou univerzitou, Švajčiarskym vesmírnym úradom (SSO) a oddelením švajčiarskej Agentúry pre vzdelávanie, výskum a inovácie (SERI). Na projekte spolupracuje celkovo 11 členských štátov ESA, ktoré majú zastúpenie vo Vedeckom programe CHEOPS. Družica bude postavená v Španielsku spoločnosťou Airbus Defence and Space.
Vlastnosti
náhľad|Schéma ďalekohľadu Ritchey-Chrétien Družica má tvar pravidelného šesťuholníka s rozmermi približne 1,5 metra na dĺžku, šírku a výšku. Jej základom je platforma SeoSat. Teleskop, vyvinutý Bernskou univerzitou, je vybavený teleskopom so systémom Ritchey-Chrétien stredných rozmerov s 30 centimetrovou apertúrou a dĺžkou 1,2 metra a je umiestnený na pevnej optickej lavici. CCD snímač družice CHEOPS bude pracovať vo viditeľných vlnových dĺžkach medzi 400 a 1100 nm, s citlivosťou schopnou zachytiť exoplanétu veľkosti podobnej Zemi obiehajúcej okolo hviezdy s 0,9 M☉ na 60-dňovej obežnej dráhe.
Solárne panely umiestnené na slnečnom štíte, ktorý bude chrániť kryt chladiča a detektor pred slnečným žiarením, budú poskytovať stály výkon 64 W na udržiavanie chodu činností a umožnia sťahovanie 1,2 Gb dát denne. Družica bude navyše vybavená batériou na uskladnenie prebytočnej energie a zaistenie chodu aj počas zatmení.
CHEOPS bude vykonávať pozorovania v nízkej vzdialenosti od povrchu, vo výške 650 až 800 km, a bude obiehať Zem na heliosynchrónnej obežnej dráhe so sklonom 98º. Životnosť projektu je tri a pol roka a bude mať k dispozícii rozpočet 50 miliónov eur.
Systém riadenia polohy a obežnej dráhy (AOCS)
CHEOPS má 3 osový stabilizovaný systém riadenia polohy s uzamknutým podnožníkom, čím sa zaistí, že jedna z osí družice bude vždy namierená na Zem. Počas každého obehu sa družica bude otáčať pomaly okolo zorného poľa teleskopu na udržanie chladiča ohniskovej roviny nasmerovaného k chladnému vesmíru, čím umožní pasívne chladenie detektora. Priemerná dĺžka pozorovania bude 48 hodín. Počas typického 48-hodinového pozorovania bude mať CHEOPS stabilitu nasmerovania lepšiu ako 8 uhlových sekúnd so spoľahlivosťou 95%.
Prístrojový systém CHEOPS (CIS)
Detektor, podporná elektronika, ďalekohľad, optika zadnej časti, prístrojové počítače a hardware teplotnej regulácie sa spolu nazývajú Prístrojový systém CHEOPS (CHEOPS Instrument System (CIS)). Požadovaná fotometrická presnosť sa dosiahne pomocou podsvieteného CCD detektora s prenosom snímok od spoločnosti Teledyne e2v s rozlíšením 1024 x 1024 px a rozstupom obrazových bodov 13 µm. CCD detektor je umiestnený na ohniskovej rovine teleskopu a je pasívne chladený pri 233 K (−40° C; −40° F), s teplotnou stabilitou 10 mK.
Platne
Na CHEOPS boli pripevnené dve titánové platne s tisíckami miniaturizovaných detských kresieb. Každá platňa meria takmer 18 x 24 cm (7,1 x 9,4 palca). Tieto platne boli vytvorené tímom z Bernskej univerzity aplikovaných vied a boli predstavené na špeciálnej ceremónii v sídle švajčiarskej spoločnosti RUAG 27. augusta 2018.
Ciele
Hlavným cieľom misie CHEOPS je študovať štruktúru exoplanét menších ako Saturn, s hmotnosťou medzi 1 a 20 M⊕, ktoré obiehajú okolo najjasnejších hviezd nočnej oblohy, a je u nich potvrdená prítomnosť planét. Po presnom určení hmotnosti a rozmerov štatisticky významnej vzorky bude možné stanoviť štrukturálne obmedzenia pre exoplanéty a taktiež rozvíjať nové teórie o vzniku a vývoji planetárnych telies v tejto hmotnostnej kategórii. Družica zameria svoje pozorovania na exoplanéty objavené metódou radiálnych rýchlostí, pomocou ktorej sa zisťuje ich prítomnosť na základe výkyvov materskej hviezdy, ktoré sú zapríčinené gravitačnou silou obiehajúcej planéty. Touto metódou je tak možné odvodiť hmotnosť planéty, nie však jej rozmery, čo je cieľom misie CHEOPS. Vďaka presnému určeniu rozmerov bude možné odhadnúť zloženie planéty a zistiť, či je terestriálna alebo joviálna výpočtom jej hustoty. Týmto spôsobom sa presne stanoví vzťah medzi hmotnosťou a rozmermi planetárnych telies s hmotnosťou medzi 1 a 20 M⊕.
V akrečnom disku planéty vo fáze vzniku musí jej jadro dosiahnuť kritickú hmotnosť predtým, než získa dostatočnú gravitačnú silu na dosiahnutie nekontrolovanej akrécie plynu, následkom ktorej sa z nej stane plynný obor. Potenciál planéty udržať si hustú atmosféru z vodíka alebo z iných prchavých zlúčenín závisí od množstva faktorov, ako sú jej zloženie, vzdialenosť od materskej hviezdy a jej metalicita, veľká polos a, samozrejme, hmotnosť samotnej planéty.
Výskumy tímu pod vedením vedkyne Courtney Dressing z astrofyzikálneho ústavu Harvard-Smithsonian (CfA), vychádzajúce z údajov HARPS-N ukazujú, že existuje prirodzená hranica, približne 1,6 R⊕, pod ktorou je väčšina planét terestriálnych. Výskumy navyše naznačujú, že planéty s hmotnosťou nižšou ako 6 M⊕ majú vysokú šancu vykazovať zloženie podobné Zemi. Omnoho presnejšie pozorovania CHEOPSu umožnia lepšie určiť vzťah medzi hmotnosťou a rozmerom planetárnych telies a zistiť, do akej miery môžu hustotu objektu ovplyvniť iné faktory, ako napríklad vzdialenosť planéty od hviezdy.
Pozorovania CHEOPSu budú veľmi užitočné pre budúce teleskopy ako JWST a ATLAST, ktoré dokážu vykonávať spektroskopické analýzy atmosfér planét pri hľadaní známok mimozemského života.
Volejbal na Ázijských hrách 2018
Volejbal na Ázijských hrách 2018 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2018. Konal sa v Jakarte, v Indonézii v dňoch od 19. augusta do 1. septembra 2018, za účasti rekordných 20 mužských a 11 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo mužské družstvo Kirgizska. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1958 a toto bolo jeho 16. vydanie. Zápasy sa odohrali v 2 arénach: Gelora Bung Karno Tennis Indoor s kapacitou 5 000 divákov a Bulungan Sport Hall.
V mužskej kategórii obhájil titul 🇮🇷, ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad 🇰🇷. U žien získala titul 🇨🇳, keď vo finále vyhrala nad 🇹🇭.
Účastníci
Žrebovanie do skupín prebehlo 5. júla 2018.
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k júlu 2017.
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k augustu 2017.
Glukóza-6-fosfát
Glukóza-6-fosfát (G6P) je derivát glukózy fosforylovaný na uhlíku C6. Tento dianión je veľmi bežný v bunkách, keďže väčšina glukózy, ktorá vstupuje do bunky, je fosforylovaná týmto spôsobom.