cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MiG-35
Vznik a vývoj
Pre potreby indickej súťaže spoločnosť MiG prerobila dvojmiestny MiG-29M2 s palubným číslom 154. Keďže India požadovala, aby sa do súťaže zapojili dva exempláre, vznikla neskôr aj jednomiestna verzia. Prototypy získali v roku 2007 označenie MiG-35 (jednomiestna verzia) a MiG-35D (dvojmiestna verzia). Lietadlá boli v lete 2008 vybavené rádiolokátorom s aktívny vychyľovaním lúča Žuk-AE. Prototyp tohto radaru mal priemer a na rozdiel od finálnej verzie obsahoval len 680 modulov. Ale aj tak Žuk-AE ukázal, že je schopný lokalizovať ciele na maximálnu požadovanú vzdialenosť, že vie detegovať skupiny cieľov, ako aj mapovať povrch zeme a vyhľadávať pozemné ciele. S protilietadlovou raketou R-77 demonštroval schopnosť, zasiahnuť bezpilotný letecký terč, ktorým bol dron Dan. Vrámci ďalšieho testu bol zničený pozemný cieľ prostredníctvom bomby KAB-500. Informácie o dosahu rádiolokátora sa líšia, ale údajne bol schopný detegovať vzdušný cieľ s efektívnou odrazovou plochou na vzdialenosť. Napriek tomu, že skúšky dopadli pre ruského výrobcu pomerne dobre, v roku 2011 bol MiG spolu s ďalšími tromi uchádzačmi zo súťaže vyradený. Vo výberovom konaní ďalej pokračovali len Eurofighter a Dassault, pričom víťazom sa o rok neskôr stal druhý z výrobcov so svojím lietadlom Rafale.
Od roku 2012 demonštrovalo Rusko schopnosti MiGov-35 na rôznych leteckých show, s cieľom nájsť iných perspektívnych záujemcov. Podľa vyjadrenia generálneho riaditeľa spoločnosti MiG Sergeja Korotkova sa v roku 2014 podarilo uzatvoriť zmluvu s Egyptom na nákup 50 lietadiel MiG-35. To bolo zrejme impulzom pre úplné ukončenie vývoja MiG-35 a avizovaného záujmu aj zo strany ruského letectva, ktoré chcelo objednať minimálne 37 lietadiel.
Prvé dva testovacie (predsériové) exempláre boli vyrobené na konci roka 2016. Jednomiestny MiG-35S (modrá 702) uskutočnil svoj prvý let 24. novembra 2016 a dvojmiestny MiG-35UB (modrá 712) vzlietol 1. decembra 2016. Továrenské skúšky oboch lietadiel sa oficiálne začali 26. januára 2017, pričom trvali do decembra 2017.
Na medzinárodnom vojensko-technickom fóre "Armia-2018" podpísalo ruské ministerstvo obrany zmluvu o dodávke prvých šiestich sériových stíhačiek MiG-35S a MiG-35UB. K podpisu došlo 22. augusta 2018 a zmluva má byť kompletne zrealizovaná do roku 2023. Podľa vtedajších vyhlásení má byť prvé lietadlo dodané na konci roku 2019.
Je však otázne, akou avionikou budú tieto lietadlá vybavené. Pri propagácii stíhačiek MiG-35 ruské médiá často uvádzajú, že budú už vybavené novým radarom s aktívnym elektronickým skenovaním. Rádiolokátor Žuk-AME, známy tiež ako FGA50, bol však dokončený až v novembri 2018. V pláne bolo vyrobiť štyri exempláre týchto radarov a začať s ich testovaním začiatkom roku 2019. Skúšky by mali trvať do roku 2021 a po ich úspešnom ukončení sa spustí sériová výroba.
V prípade MiGu-35 nie je vôbec isté, či má ruské letectvo o tieto stroje záujem. V štátnom zbrojnom programe na roky 2011 - 2020 sa počítalo s nákupom 37 MiGov-35S, hoci potreba nových stíhacích lietadiel je oveľa vyššia. Od roku 2013 boli termíny podpisu zmluvy opakovane odkladané a začiatkom roku 2017 bol predpokladaný počet obstarávaných MiGov-35 znížený na 24. Plán nákupu 24 lietadiel bol následne presunutý do štátneho zbrojného programu na roky 2018 - 2027, zatiaľ však bolo záväzne objednaných iba šesť strojov.
Konštrukcia
thumb|Spodný pohľad umožňuje vidieť 8 závesníkov pod krídlami thumb|Prekryt kokpitu sa otvára smerom dozadu thumb|Zadná časť MiGu-35 thumb|Dvojprúdový motor Klimov RD-33MK
Drak
MiG-35 vychádza konštrukčne z lietadiel MiG-29K/KUB a MiG-29M/M2, čo je zjavné už z vonkajších rozmerov draku. Dĺžka trupu je a rozpätie krídel. Drak MiGu-35 tvoria asi z 25 % kompozitné materiály, ktoré sú vytvorené z polyakrylových vlákien. Tým sa znížila radarová odrazová plocha lietadla oproti pôvodnému MiG-29, ktorý obsahoval iba 1% kompozitných materiálov. Použitím týchto nových materiálov sa zároveň dosiahlo zosilnenie krídel, čo umožňuje niesť viac výzbroje. Drak lietadla má protikoróznu úpravu, ktorá MiG-35 predurčuje aj na prevádzku za náročných klimatických podmienkach tropických oblastí.
Kokpit
Kabína pilota MiG-35 je vybavená tromi farebnými multifunkčnými LCD displejmi a jedným priehľadovým dislejom (HUD). Aby sa minimalizoval reakčný čas pilota pri náročných bojových podmienkach, v kabíne sa využil koncept HOTAS (Hands-On-Throttle-And-Stick), t. j. najdôležitejšie ovládacie prvky sú umiestnené na plynovej a riadiacej páke. Pilot ovláda lietadlo pomocou elektronického systému fly-by-wire.
Avionika
MiG-35 by mal byť prvým ruským lietadlom, ktoré bude vybavené rádiolokátorom s aktívny vychyľovaním lúča (AESA). Ide o radar Žuk-AE, ktorý je v režime vzduch-vzduch schopný sledovať naraz 30 cieľov a zároveň na 6 z nich navádzať rakety. V režime vzduch-zem dokáže detegovať stacionárne a pohyblivé pozemné ciele, alebo námorné ciele. Popri detekcii je schopný súčasne sledovať 2 z týchto cieľov. Radar by mal pozostávať z 1016 modulov s výkonom 5 W, avšak údaje o jeho schopnostiach sa rozchádzajú. Bojové lode vo veľkosti torpédoborca by mal detegovať na vzdialenosť. Pri vzdušných cieľoch by táto vzdialenosť mala byť.
Ďalším dôležitým avionickým prvkom je elektro-optický senzor OLS-UEM, ktorý pracuje v infračervenom spektre. Na rozdiel od radaru ide o pasívny senzor, ktorý stíhačku neprezradí a umožňuje vyhľadávať aj stealth lietadlá na základe ich tepelnej stopy.
Senzor OLS-K je určený pre detekciu a sledovanie pozemných cieľov. Dokáže detegovať tank na vzdialenosť a loď na. Laserový diaľkomer, ktorý je súčasťou zariadenia, umožňuje vypočítať polohu cieľa na vzdialenosť. Následne môže laserovým značkovačom osvetliť daný cieľ a zaútočiť naň laserom navádzanou muníciou. OLS-K je namontovaný pod trupom na pravej gondole motora.
Pre vlastnú ochranu lietadla slúži rušička nepriateľského radaru ELT/568(V)2 od spoločnosti Italian Elettronici.
Laserový varovný systém SOLO pokrýva plochu 360° a dokáže odhaliť laser, ktorý ožaruje lietadlo, zo vzdialenosti s presnosťou na 0,5°.
Navigáciu zabezpečuje inerciálny navigačný systém BINS-SP2, založený na troch laserových gyroskopoch. Tento systém dokáže pracovať pri teplotách v rozsahu od -60° C do + 60° C, v nadmorskej výške až. Jeho životnosť by mala byť 10000 hodín.
Motor
Lietadlo poháňajú dva dvojprúdové motory RD-33MK, ktoré v porovnaní so základným modelom RD-33 vyvíjajú o 7% vyšší ťah. Najvyšší ťah motora s použitím prídavného spaľovania je 88,3 kN. Motory umožňujú MiGu-35 vyvinúť najvyššiu rýchlosť /h. V ohlase na predchádzajúcu kritiku vytvárajú podstatne menej výfukových splodín a majú zníženú infračervenú stopu. RD-33MK môžu byť vybavené dýzami s 3D meniteľným vektorom ťahu, čo má za následok zvýšenie bojovej účinnosti o 12% až 15%. Toto vylepšenie umožňuje MiGu-35 dosahovať vysoký uhol nábehu aj pri lete v nízkej rýchlosti. Trysky môžu byť meniť polohu o - + 15° vo zvislej osi a - +8° v horizontálnej osi. Jedinými dvoma ďalšími lietadlami, ktoré sú vybavené motormi s meniteľným vektorom ťahu sú niektoré varianty Su-30 a americká F-22, aj to len v horizontálnom smere. V porovnaní s pôvodným MiG-29 má MiG-35 zväčšené palivové nádrže, je schopný dopĺňať palivo za letu alebo pôsobiť ako vzdušný tanker pre iné lietadlá. Cena letovej hodiny MiG-35 je takmer 2,5 krát nižšia ako u stíhačiek MiG-29.
Používatelia
Rusko
Paša
Paša môže byť:
Marignac
Marignac môže byť:
Marly
Marly môže byť:
Marmagne
Marmagne môže byť:
Pastva
Pastva alebo pasenie môže byť hľadanie a konzumácia rastlinnej potravy na pasienku zvieratami resp. organizovanie tejto ich činnosti ľudmi a dozeranie na ne pri tejto činnosti, pozri pasenie (konzumácia)
Pastva môže byť aj:
Marek Wolf
Marek Wolf (* 24. máj 1985, Bratislava) je slovenský gitarista, skladateľ a aranžér, známy najmä spoluprácou s harmonikárom Erichom „Bobošom“ Procházkom a spevákom Petrom Cmorikom. Patrí medzi popredné osobnosti slovenskej bluesovej scény.
Medzinárodné festivaly
Mediawave International Film and Music Festival (Katowice, 2006); United Europe Jazz Festival XII. (Zakopane, 2015); Europe Blues Train Festival VIII. (Praha 2016, Leipzig 2016); Blues Alive XXI. (Šumperk, 2016)
Marnay
Marnay môže byť:
Masseube (obec)
Masseube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Priehyba (geomorfologická časť)
Priehyba je geomorfologickou časťou Kráľovohoľských Tatier. Zaberá veľkú časť východnej polovice pohoria a najvyšší vrch Veľký bok dosahuje
Vymedzenie
Územie leží východne od sedla Čertovica a zaberá veľkú časť Kráľovohoľských Tatier. Severný okraj vymedzuje Čiernovážskou dolinou vedúca hranica s Liptovskými nivami (časť Liptovskej kotliny), východnejšie leží Važecký chrbát, ktorý je podcelkom Kozích chrbtov. Východným smerom nadväzujú Nízke Tatry časťami Teplická kotlina a Kráľova hoľa, pričom hranicou v tejto časti Kráľovohoľských Tatier je Ždiarska dolina a Ždiarske sedlo. Južne susedí Horehronské podolie s podcelkami Heľpianske podolie a Bystrianske podhorie a západným smerom pokračujú Nízke Tatry podcelkom Ďumbierske Tatry s časťami Ďumbier a Demänovské vrchy.
Ochrana územia
Prakticky celé územie tejto časti Kráľovohoľských Tatier leží v Národnom parku Nízke Tatry, resp. jeho ochrannom pásme. Osobitne chránené lokality sa v tejto časti nevyskytujú.
Turizmus
Táto rozsiahla časť Kráľovohoľských Tatier patrí vďaka odľahlosti medzi pokojnejšie horské oblasti. Hlavnú turistickú magistrálu tvorí hrebeňom vedúca červeno značená Cesta hrdinov SNP, ktorá spája sedlo Čertovica s Kráľovou hoľou. Južným smerom posunutý hlavný hrebeň je ľahšie prístupný z Horehronia, z Liptova vedie južným smerom niekoľko dlhých dolín, medzi nimi Ipoltica s vetvami Ráztoky a Dikula, Svarínska dolina, Malužinská dolina či Hodruša. Väčšinou z nich vedú i značené turistické trasy, ktoré spájajú podhorské obce s hlavným hrebeňom a umožňujú prechod na Horehronie. Vyhľadávané sú cyklotrasy, vedúce horskými dolinami a priesmykmi. Hlavným centrom turizmu je oblasť Čertovice a Vyšnej Boce, na hrebeni je turistom k dispozícii Útulňa Andrejcová.
Mauléon-d’Armagnac
Mauléon-d’Armagnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marolles
Marolles môže byť:
Marolles-en-Brie
Marolles-en-Brie môže byť:
Morgenrot - nemecké ochotnícke divadlo v Bratislave
Morgenrot bolo nemecké ochotnícke divadlo, ktoré v rokoch 1910 až 1923 pôsobilo v Bratislave pod vedením Gottfrieda Machera a Ladislava Metzgera. Bolo sekciou Zväzu textilných robotníkov a robotníčok Bratislavy (Verband der Textilarbeiter u. -Arbeiterinen Pressburgs) a jeho členovia boli hlavne robotníčky a robotníci pracujúci v textilnom priemysle a ich rodinní príslušníci. Cieľom divadla bolo vytvárať predstavenia, ktoré mali slúžiť ako prostriedok osvety a mobilizácie robotníkov v ich boji za zlepšenie pracovných podmienok a ochranu ich práv. Ich repertoár zahŕňal divadelné hry, drámy, tragédie, komédie, veselohry, ľudové predstavenia, jednoaktovky a prednesy poézie.
Divadlo Morgenrot sa vyznačovalo vysokou úrovňou profesionalizmu a zaznamenalo niekoľko úspechov počas svojej existencie. Jeho členovia sa zameriavali hlavne na inscenácie sociálnych a politických hier.
V roku 1923 došlo k zlúčeniu niekoľkých divadelných sekcií, vrátane divadla Morgenrot, do novovzniknutej organizácie s názvom Zjednotené divadelné sekcie „Proletkult“ (Vereinigte Theatersektionen "Proletkult"). Táto organizácia mala za cieľ propagovať marxistickú ideológiu a kultúru pre pracujúcu triedu prostredníctvom divadla.
Morgenrot sa však stal symbolom boja robotníkov v Bratislave, ktorí svojimi aktivitami dokazovali, že robotnícka trieda má svoje miesto aj v kultúre a umení.
Zjednotené divadelné sekcie „Proletkult“ pôsobili v rôznych mestách, vrátane Bratislavy. Ich činnosť bola založená na princípoch agitpropu a ich inscenácie sa snažili poukázať na spoločenské problémy a politické nespravodlivosti. Divadlo Proletkult v Bratislave pokračovalo v tradícii divadla Morgenrot a uvádzalo inscenácie, ktoré boli zamerané na oslavu pracujúcej triedy a kritiku kapitalistického systému.
V období 1923 1938 pôsobili Zjednotené divadelné sekcie „Proletkult“ v Bratislave aktívne a uvádzali inscenácie od rôznych autorov a umelcov. Ich činnosť bola však ukončená po prijatí Žilinskej dohody v roku 1938, ktorý znamenal koniec divadelnej tradície s marxistickou ideológiou v Československu.
Predstavenia
a ďalšie
Železničná trať Čadca – Makov
Železničná trať Čadca – Makov (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať 128) je železničná trať na Slovensku, ktorá spája Čadcu a Makov.
Jednokoľajná železničná trať spája sídla v husto osídlenom povodí hornej Kysuce. Trať sa začína v dopravnom uzle Čadca a končí v Makove. Vedie údolím v blízkosti cesty II/487 a pôvodne sa uvažovalo o prepojení s traťou v moravských Velkých Karlovicích. Sprevádzkovaná bola 9. júla 1914.
Doprava
Na trati premávajú osobné vlaky v pracovných dňoch v hodinovom intervale (s výnimkou predpoludnia) a cez víkendy v dvojhodinovom intervale. Cestovný čas medzi konečnými stanicami je 50-55 minút, križovanie vlakov prebieha v Turzovke. Vlaky sú tvorené motorovými jednotkami radu 813.
Plánované je začlenenie trate do Integrovanej dopravy Žilinského kraja.
Strelecké polia
Strelecké polia sú plošná časť Veľkej Studenej doliny poniže pravého horného uzáveru pod Ostrým štítom a Širokou vežou vo Vysokých Tatrách. Ležia vo výške a od Ostrého kotla ich oddeľuje strmý skalný prah, ktorý Poliaci nazvali Wyżnie Siwe Spady. Cez Strelecké polia vedie jednosmerný žlto značkovaný turistický chodník z Téryho chaty cez Priečne sedlo na Zbojnícku chatu.
náhľad|vľavo|Strelecká kotlina a Strelecké polia
Na Streleckých poliach v nižšie položenej Streleckej kotline sú Nižné strelecké plesá a na úpätí Ostrého štítu Vyšné strelecké plesá.
Externé odkazy
na turistickej mape
Žliabok (prítok Jarkov)
Žliabok je potok v regióne Dolná Nitra, v obci Lovce v okrese Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji. Je pravostranným prítokom vodného toku Jarky a má dĺžku. Je vodným tokom VII. rádu.
Marquay
Marquay môže byť:
Žliabok (prítok Jarkov)
Prameň
Pramení na východnom svahu vrchu a lesa Koreňová a na juhozápadných svahoch vrchu Rakytka  na západnom okraji lúky, z ktorej vyteká východným smerom v lesnom extraviláne v nadmorskej výške. Patrí do obce Lovce, okresu Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji a nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina, v geomorfologickom podcelku Žitavská pahorkatina. .
Opis toku
Od prameňa tečie východným smerom až po ústie do vodného toku Jarky, ktorý je prítokom Hostianskeho potoka. Vyteká východným smerom v lesnom extraviláne, na konci lúky sa stáča oblúkom cez les Rúbaná do juhovýchodného smeru, pokračuje cez lesný extravilán, ľavým brehom obmýva les Veľká Somorová, vteká do užšej a strmšej doliny, stáča sa do južného smeru a v nadmorskej výške  ústi do vodného toku Jarky ako jeho ľavostranný prítok. Vodný tok Žliabok nemá žiadny významnejší prítok. .
Pôvod názvu
Hydronymum Žliabok na území obce Lovce má pôvod v charakteristickom výskyte malého žľabu, žliabka v oblasti, ktorou potok v čase pomenovacieho procesu pretekal, resp. ktoré bolo s týmto objektom ináč spájané, s významom malá podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody. Zo slovného základu žliabok bolo utvorené jednoslovné hydronymum ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä v hydronymii. Názov vodného toku Žliabok bol štandardizovaný v roku 2009. V priestore slovenskej hydronymie hydronymum Žliabok nie je jedinečným hydronymom (február 2022); nesie so sebou úskalie homonymie.
Marsac
Marsac môže byť:
Gabrielle Carterisová
Gabrielle Carterisová (* 2. január 1961, Scottsdale, Arizona, USA) je americká herečka a bývalá prezidentka SAG-AFTRA v období 2016 až 2021.
Detstvo a mladosť
Carterisová sa narodili do rodiny realitnej maklérky a majiteľa reštaurácie. Jej otec je gréckeho pôvodu a jej matka je židovka. V jej šiestich mesiacov sa rodičia rozišli a žila s matkou v San Franciscu. V detstve sa začala zaujímať o umenie a balet.
Kariéra
Po absolvovaní Sarah Lawrence Collage, sa objavila vo viacerých televíznych seriáloch. V roku 1990 bola obsadená do role Andrey Zuckermanovej, v televíznom seriály Beverly Hills 90210. Bola najstaršou herečkou v obsadení, nakoľko mala v dobe natáčania dvadsaťdeväť rokov. V roku 1995 sa objavila po boku Brucea Greenwooda vo filme Danielle Steelová: Cena za šťastie. O rok neskôr sa objavila vo vlastnej televíznej show, s názvom Gabrielle, ktorá trvala jednu sezónu.
Súkromný život
Počas natáčania Beverly Hills 90210, začala Carterisová chodiť s Charlesom Isaacsom, obchodníkom s cennými papiermi. Po dvoch rokoch chodenia, sa v roku 1992 zosobášili. Majú spolu dve dcéry, narodené v rokoch 1994 a 1999.
Viliam Mruškovič
PhDr. Viliam Mruškovič (* 13. júl 1940, Smolenice† 2. marec 2020, Martin) bol slovenský jazykovedec, polyglot, etnolingvista, archivár a prekladateľ.
Životopis
Po maturite na Gymnáziu Jána Hollého v Trnave v roku 1957 pokračoval vo vysokoškolskom štúdiu nemeckého a slovenského jazyka na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1962). Ešte počas štúdia odišiel v roku 1961 do Trstenej, kde vyučoval cudzie jazyky na jedenásťročnej strednej škole, neskôr Gymnáziu Matina Hattalu. Najprv učil len nemčinu, ale neskôr aj angličtinu a španielčinu.
V roku 1972 odišiel na žiadosť vedenia Matice slovenskej do Martina, kde vykonával funkciu riaditeľa Literárneho archívu, neskôr vedeckého tajomníka (1973) a od roku 1987 aj funkciu správcu MS. Po nútenom odchode z funkcie správcu MS pracoval ako archivár v Literárnom archíve až do odchodu do dôchodku v roku 2001. Počas práce v Literárnom archíve a neskôr ako dôchodca (až do roku 2004) vyučoval nemčinu, potom aj španielčinu a taliančinu na Jazykovej škole v Martine.
Aktívne a pasívne ovládal niekoľko desiatok európskych jazykov. Preložil niekoľko románov a náročných odborných publikácií. Získal cenu Literárneho fondu za odborný preklad knihy Ingo Walthera Pablo Picasso (Slovart, Bratislava 1992). Vyšlo mu niekoľko poviedok ako prvoprekladov a je autorom niekoľkých odborných publikácií, ktoré vyšli v Matici slovenskej. Vyvrcholením jeho celoživotného štúdia jazykov a etník Európy je jeho encyklopédia Európa jazykov a národov na prahu tretieho tisícročia - Europa linguarum nationumqve.
Maulichères
Maulichères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kuvičok trilkavý
Kuvičok trilkavý (Glaucidium castanopterum alebo Taenioglaux castanoptera. ) je malý druh sovy z Ázie, endemit v Indonézii. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kuvičok trilkavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, populácia je stabilná, nie sú žiadne informácie o poklesoch ani hrozbách. Je vzácny, v málo narušenom prostredí miestami aj bežný, najviac ho ohrozuje strata dažďového pralesa.
Opis
Kuvičok trilkavý meria iba 23, dĺžka krídla je 144 a chvosta 75. O hmotnosti nie sú dáta. Kuvičok trilkavý má hnedú hlavu a boky hrude s hustými belavými priečnymi čiarami. Na záhlaví nemá „okcipitálnu tvár“. Chrbtová strana je gaštanovohnedá, okolo pliec s belavými škvrnami. Spodná časť tela je biela so skupinami priečne pruhovaných pierok, zoskupených do tmavohnedých pozdĺžnych pásov. Chvost je tmavohnedý so siedmimi belavými priečnymi úzkymi pásmi, ktoré majú horný okraj čierny. Pazúry tmavohnedé, oči sú žlté a zobák zelenkavo-žltý.
Na rozdiel od kuvička jarabého má kuvičok trilkavý kratší chvost aj krídla. Na Jáve a Bali nežije iný podobný druh malej sovy, výrik jávsky má ušká z pierok a pierka na spodnej časti tela majú čierne pásiky s jemnými vlnitými priečnymi čiarkami.
Hlas
Samec kuvička trilkavého sa ozýva trilkom, ktorý sa postupne zosilňuje a náhle skončí. Tento trilok vydáva v pravidelných intervaloch najmä za ranného a večerného šera.
Rozšírenie
Kuvičok trilkavý je stály vták, nemigruje. Žije len na Jáve a Bali.
Biotop
Kuvičok trilkavý žije najmä v lesoch dažďového pralesa nížin. Vyskytuje sa aj v podhorských a horských lesoch aj v miešaných bambusových porastoch a to v nadmorských výškach od pobrežia mora až po, v západnej časti Jávy v oblasti stratovulkánov Papandayan maximálne do Početnejšie stavy sú v nadmorských výškach okolo 500 m. Objavuje sa aj v záhradách obcí.
Spôsob života
Kuvičok trilkavý obľubuje vrcholové partie vysokých stromov na strmých svahoch. Aktívny je najmä za súmraku ale je aktívny i cez deň. Býva pozorovaný cez deň i loviaci a kŕmiaci mláďatá. .
Hniezdenie
Kuvičok trilkavý hniezdi v mesiacoch február až apríl. Hniezdi v prirodzených stromových dutinách a nevyhýba sa ani bútľavinám s veľkým vstupným otvorom alebo vysekaných ďatlovitými, napríklad barbetovité (Megalaimidae). Zvyčajne znáša 2 biele okrúhle vajíčka (priemer 8 zmeraných vajec bol 33,5 x 29,5 mm).
Potrava
Kuvičok trilkavý sa živý najmä hmyzom ako sú chrobáky, kobylky, koníky, pavúky a cikády. Okrem toho uloví aj malé stavovce ako drobné vtáky a hlodavce, príležitostne aj jašterice a malé druhy hadov.
Marsas
Marsas môže byť:
Oberhof
Oberhof je mesto v Nemecku v spolkovej krajine Durínsko v krajinskom okrese Schmalkalden-Meiningen. Je dôležitým športovým a kúpeľným strediskom. V Oberhofe žilo na konci roka 2017 presne 1 634 obyvateľov, každý rok však toto mesto navštívi približne 144 000 turistov. Oberhof získal štatút mesta v roku 1985.
Oberhof je známy ako významné stredisko zimných športov, je tu veľmi populárny nielen biatlon ale aj sánkarský šport, jazda na boboch, beh na lyžiach alebo severská kombinácia. Ekonomika mesta je založená na výnosoch z turizmu, Oberhof je tretie turisticky najnavštevovanejšie mesto v Durínskom lese hneď za Erfurtom a Weimarom.
V meste sa nachádza známe športové gymnázium, ktoré je durínskym centrom prípravy mladých športovcov a športovkýň pre zimné športy, ale aj pre špeciálny oddiel Bundeswehru, spolkových ozbrojených síl.
História
Oberhof bol založený v roku 1641. Bolo to malé mestečko, až kým doň nebola koncom 19. storočia zavedená železnica, ktorá spájala Erfurt a Ritschenhausen. Vtedy mesto objavili priaznivci turistiky a zimných športov, čo mestu prinieslo rozvoj.
Od začiatku 20. storočia je Oberhof centrom zimných športov, ktoré sa tu konajú na pravidelne modernizovaných športoviskách. Nedávno boli v meste vybudované výťahy na lyžiarske svahy a biatlonové stredisko bolo vylepšené tak, aby spĺňalo štandardy medzinárodnej kvality. Tamojšia bobová, sánkarská a skeletonská trať pravidelne hostí majstrovstvá sveta i majstrovstvá Európy.
V auguste 2009 bol v Oberhofe otvorený prvý lyžiarsky tunel v Nemecku.
Maumusson-Laguian
Maumusson-Laguian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cynodonty
Cynodonty (lat. Cynodontia) je vyhynutý veľký taxón teriodontov (pričom teriodonty patria pod terapsidy a terapsidy pod synapsidy). Cynodonty zahŕňajú tie taxóny teriodontov, ktoré sú najviac príbuzné s cicavcami. V novších deleniach obyčajne cynodonty zahŕňajú aj samotné cicavce (Mamaliaformes/Mammalia), v tradičnom delení cicavce nezahŕňajú. O tom, či je vhodné cynodonty označiť ako plazy, pozri analogicky vysvetlenie v článku synapsidy.
Charakteristika cynodontov bez cicavcov
Žili od spodného permu po spodnú juru v Európe, Rusku, východnej Ázii, Číne, Indii, Antarktíde, v Afrike (okrem stredozápadnej Afriky) a celej Amerike. Najčastejšie sa vyskytovali v južnej Afrike.
Išlo o mäsožravé alebo bylinožravé živočíchy. Mali synapsidnú lebku. Boli teplokrvné a mali vyspelý metabolizmus, vďaka čomu sa im vyvinuli cicavcovité znaky. Mali (tak ako cicavce) sekundárne podnebie. Aj čeľuste a zuby boli také, ako u cicavcov. Trup mali spevnený na zabránenie bočnej flexie. Ich končatiny boli stále viac vzpriamené a postupne sa presúvali vertikálne pod telo, čiže končatiny bolo možné ako u cicavcov vykývnuť vpred a vzad. Dĺžka lebky bola v závislosti od druhu medzi 3 a 40 cm.
Systematika (vrátane cicavcov)
Súčasná systematika je takáto (je uvedená po úroveň čeľade; zdroj je prevažne Benton 2015)      (A, B...označuje rôzne významy toho istého názvu):
podrad Cynodontia:
Poznámky:
Noël Czuczor
Noël Czuczor (* 25. marec 1989) je slovenský herec. Vyštudoval divadelnú fakultu VŠMU v Bratislave. Za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej role vo filme Čistič získal v roku 2016 cenu Igric.
Maupas (Gers)
Maupas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kuvičok jarabý
Kuvičok jarabý (Glaucidium cuculoides alebo Taenioglaux cuculoides ) je malý druh sovy z Ázie. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kuvičok jarabý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, populácia je stúpajúca z dôvodu postupujúcej degradácie krajiny, ktorá vytvára vhodné priestory pre kuvička jarabého.
Opis
Kuvičok jarabý meria iba 22. Krídlo meria 131 a chvost je dlhý 75. Hmotnosť samcov je 150176 g, samica váži 240 g  a je len o málo väčšia ako samček. Kuvičok jarabý je tmavohnedý alebo olivovohnedý s hustými belavými priečnymi čiarami. Na hlave má svetlé husté pásiky a bielu bradu. Hlava je okrúhla, na záhlaví nemá „okcipitálnu tvár“. Spodná časť tela je biela so skupinami priečne pruhovaných pierok, zoskupených do tmavohnedých pozdĺžnych pásov. Chvost je čiernohnedý so šiestimi belavými priečnymi úzkymi pásmi. Pazúry tmavohnedé, oči sú výrazne citrónovožlté a zobák zelenkavo-žltý. .
Od kuvička obojkového sa rozlišuje tak, že má na hlave svetlé páskovanie a nie bodkovanie a nemá „okcipitálnu tvár“. Na rozdiel od kuvička džungľového je väčší a spodnú časť teľa nemá priečne pásikavú ale zvisle pruhovanú.
Hlas
Samec kuvička jarabého sa ozýva melodickými sériami postupne sa zrýchľujúcim sledom striedavými „kwü kwü ke kwü-ke kwüke kwüke kwükekwüke..“  Séria začína pomaly a postupne zosilňuje. Jedna séria trvá 520 s. s náhlym ukončením.
Rozšírenie
Kuvičok jarabý je stály vták, nemigruje. Svoju západnú hranicu rozšírenia dosahuje v Himalájach maximálne  a východným smerom sa jeho areál rozprestiera až po Juhovýchodnú Áziu.
Biotop
V Himalájach obýva horské a podhorské borovicovovo-dubové lesy s rododendrónmi a v najnižších polohách svojho areálu rozšírenia subtropickú i tropickú stálozelenú džungľu. Nevyhýba sa ani blízkosti ľudí, môže sa vyskytovať v parkoch a záhradách.
Spôsob života
Kuvičok jarabý je druh zväčša s dennou aktivitou. Často je pozorovaný sediaci na otvorených miestach na plnom slnku, posedávajúci na vetvách a zlomených pňoch i loviaci ktorúkoľvek dennú hodinu. Takisto sa môže ozývať po celý deň, hoci hlasovo najaktívnejší je za šera a niekoľko hodín po západe slnka. Ak ho objavia vtáky, ktoré patria tiež medzi jeho korisť a útočia na neho, zaujme nehybnú a strnulú polohu a pomaly pritom kýve chvostom horizontálne. .
Hniezdenie
Kuvičok jarabý hniezdi v mesiacoch apríl až máj, vo vyšších polohách až do júna. Hniezdi v prirodzených stromových dutinách alebo vysekaných ďatlovitými, napríklad barbetovité (Megalaimidae), ktorých dokáže pritom aj usmrtiť. Zvyčajne znáša 4 biele okrúhle vajíčka (priemer 30 zmeraných vajec bol 35,8 x 30,4 mm).
Potrava
Kuvičok jarabý sa živý najmä veľkým hmyzom ako sú kobylky, koníky a cikády. Okrem toho uloví aj malé stavovce ako jašterice, drobné vtáky a hlodavce. Existuje pozorovanie, ako ulovil letiacu prepelicu poľnú.
Taxonómia a poddruhy
Kuvička jarabého ako prvý taxonomicky zaradil Nicholas Aylward Vigors v roku 1831 ako Noctua cuculoides. V minulosti boli zaradené ako podruhy aj dnes už samostatné druhy kuvičok hnedochrbtý a kuvičok trilkavý.
Poddruhy G. c. austerum, G. c. delacouri a G. c. deignani považujú autori König a Weick za synonymá poddruhu G. c. rufescens.
Obehové hospodárstvo
Obehové hospodárstvo (iné názvy: cirkulárna ekonomika, obehová ekonomika , cirkulárne hospodárstvo ) je ekonomický model uprednostňujúci opätovné využívanie a recyklovanie vecí. Presnejšie definície sa rôznia, jedna z nich je takáto: Obehové hospodárstvo je „regeneratívny systém, v ktorom sa minimalizujú vstupy zdrojov, odpady, emisie a úniky energie prostredníctvom spomalenia, uzavretia a zúženia cyklov toku materiálu a energie. Možno to dosiahnuť navrhovaním vecí, ktoré dlho vydržia, údržbou, opravami, opäťovným používaním, repasovaním, obnovou výrobkov a recykláciou“.
Svetová kvalifikácia v hádzanej mužov na LOH 2012
Svetová kvalifikácia v hádzanej mužov na LOH 2012 bola medzinárodná kvalifikácia v hádzanej mužov na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, ktorú organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konala sa v 3 krajinách: Chorvátsku, Španielsku a Švédsku od 6.8. apríla 2012, za účasti 12 tímov rozdelených do 3 skupín. Bojovalo sa o 6 miesteniek na záverečný olympijský turnaj.
Kvalifikácia
Kvalifikačný turnaj 1
Kvalifikačný turnaj 2 vo Švédsku
Scandinavium, Göteborg
Kvalifikačný turnaj 3 v Chorvátsku
Varaždin Arena, Varaždin
Železničná stanica Komárno
Železničná stanica Komárno je železničná stanica v Komárne. Leží na tratiach 131 Bratislava – Komárno, 135 Nové Zámky – Komárom a 136 Komárno – Kolárovo. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava
Stanica obsahuje 9 dopravných koľají, 6 manipulačných a 8 ostatných. Vyvýšené nástupištia sú 4. Stanica obsahuje 5 vlečiek. Na trati do Kolárova je od 2. februára 2003 zastavená osobná doprava. Stanica je zmiešanou, zriaďovaciou, riadiacou pre trať Komárno - Kolárovo a zároveň hraničnou stanicou s Maďarskom.
V stanici je k dispozícii osobná pokladňa ZSSK s Komplexným vybavením pre cestujúcich. V minulosti na stanici mal zastúpenie aj súkromný dopravca RegioJet, ktorý od roku 2010 prevádzkoval spojenie Komárna s Bratislavou cez Dunajskú Stredu.
Moravská Dyje
Moravská Dyje je malá rieka na území Česka (Morava) a Rakúska (Dolné Rakúsko), jedna zo zdrojníc rieky Dyje. Celková dĺžka toku je 68,2 km a povodie má plochu 630 km².
Priebeh toku
Rieka pramení približne 4 kilometre juhovýchodne od Třešti v kraji Vysočina v nadmorskej výške 653 m. Jej tok smeruje po celej svojej dĺžke prevažne južným smerom. Preteká týmito obcami a ich miestnymi časťami: Urbanov, Žatec, Radkov, Slaviboř, Černíč, Dačice, Janov, Nové Hobzí, Modletice, Písečné, pod ktorým opúšťa územie Moravy v nadmorskej výške 434 m. Na území Dolného Rakúska preteká obcami Unter-Pertholz, Weikertschlag an der Thaya a Raabs an der Thaya, kde po sútoku s mohutnejšou Rakúskou Dyje vzniká vlastná Dyje.
Vodný režim
Priemerný prietok pri sútoku s Rakúskou Dyje činí 3,0 m³/s.
Peter Preložník
Peter Preložník (* 6. júl 1970, Šurany, Česko-Slovensko ) je slovenský klavirista, hráč na klávesové nástroje, spoluhráč v hudobných projektoch viacerých slovenských hudobníkov, majiteľ nahrávacieho štúdia a hudobný pedagóg.
Životopis
Peter Preložník v rokoch 1992 až 1996 študoval na Elektrotechnickej fakulte SVŠT v Bratislave. V rokoch 1993 až 1997 študoval na Ľudovom konzervatóriu hru na klavír. Medzi rokmi 1992 až 1997 absolvoval Jazzové dielne vo Frýdlante a workshop v Klagenfurte.
V roku 1988 Peter Preložník založil skupinu THS Band. V rokoch 1989 až 1994 sa ako člen skupiny Bossa Noha (pod vedením gitaristu Stanislava Počajiho) zúčastnil niekoľkých Jazzových festivalov, na Slovensku: v Žiline a v Bratislave a v Česku: v Přerove a v Karlových Varoch. V rokoch 1990 až 1991 bol Peter Preložník lídrom formácie Brož Band. Spolu s ním v kapele účinkovali: Ľubor Priehradník (trúbka), Martin Gašpar (basová gitara), Marcel Buntaj (bicie nástroje). Na džezovom festivale v Žiline v roku 1991 táto formácia získala prvú cenu. V roku 1991 bol Peter Preložník členom kapely Meditation Blues Band Jozefa Barinu. V rokoch 1994 až 1997 bol členom kapely Stará jedáleň a v roku 1995 spolupracoval v skupine Mr. Band so speváčkou Silviou Josifoskou a s Andrejom Šebanom. V roku 1996 hral na džezovom festivale v Přerove s formáciou Tentet Matúša Jakabčica a účinkoval aj so skupinou Bee Connection: Berco Balogh (spev), Matúš Jakabčic (gitara), Juraj Griglák (basová gitara), Oldo Petráš (bicie nástroje). V tom isto roku založil aj P + P Quartet: Stanislav Počaji (gitara), Peter Oberländer (kontrabas), Csaba Csendes/ / Juraj Gergely (bicie nástroje). V nasledujúcom roku, 1997, hral v skupine Jozefa „Doda” Šošoku a vystúpili aj na Dňoch Bratislavy v Jeruzaleme. V roku 1998 Peter Preložník založil skupinu All Jazz Group: Juraj Kalász (kontrabas), Marián Ševčík (bicie nástroje), Ladislav Svetlík (husle), ktorá je orientovaná na moderný akustický džez. Medzi rokmi 1997 až 1998 pôsobil vo folkrockovej verzii skupiny Prúdy Pavla Hammela. Peter Preložník je primárne zameraný na modernú fusion music 90. rokov a na akustický moderný jazz, no spolupracuje aj s radom interprétov z iných hudobných žánrov. Spolupracoval napríklad s hudobníkmi ako Robo Opatovský, hral s kapelou MIDI Roba Grigorova, s Luciou Šoralovou, s Vašom Patejdlom, s formáciou Bassfriends Juraja Grigláka, so speváčkou Tinou, či so skupinou Fermata.
Peter Preložník je spoluautorom hudby k filmom: Zima kúzelníkov (STV), Malé oslavy a k divadelným hrám Partybreakers (SND), Trzy Swinky (Teatr im. H. Ch. Andersena, Lublin).
Maurens (Gers)
Maurens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vzťahy medzi Slovenskou republikou a Spojenými štátmi americkými
Slovensko-americké vzťahy sú bilaterálne vzťahy medzi Spojenými štátmi americkými a Slovenskou republikou, najmä od vyhlásenia samostatnosti v roku 1993.
História
odkaz=//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/George_W._Bush_and_Ivan_Gasparovic_2008.jpg/220px-George_W._Bush_and_Ivan_Gasparovic_2008.jpg|vpravo|náhľad| [[Prezident Spojených štátov|Americký prezident George W. Bush a slovenský prezident Ivan Gašparovič sa stretli v októbri 2008 v Bielom dome.]] Pád socialistického režimu v Československu v roku 1989 a následné rozdelenie oboch republík 1. januára 1993 umožnili obnovenie spolupráce medzi USA a Slovenskom. Voľby prozápadnej reformnej vlády koncom roka 1998 ďalej posilnili úzke vzťahy medzi krajinami. Spojené štáty poskytli po roku 1990 viac ako 200 miliónov dolárov na podporu obnovy demokracie a trhovej ekonomiky na Slovensku.
Státisíce Američanov majú svoje korene na Slovensku a mnohí si zachovali silné kultúrne a rodinné väzby k Slovenskej republike. Prezident Woodrow Wilson a Spojené štáty americké zohrali veľkú úlohu pri vzniku pôvodného československého štátu 28. októbra 1918. Tomáš Masaryk, otec československého štátu a jeho prvý prezident, navštívil počas 1. svetovej vojny USA a použil okrem iného ústavu USA ako vzor pre prvú československú ústavu.
23. septembra 2022 sa slovenská prezidentka Zuzana Čaputová sa na pôde OSN v New Yorku stretla s prezidentom USA Joeom Bidenom.
Marseillan
Marseillan môže byť:
Kantharos (nádoba)
náhľad|[[Boiótia|Boiótsky červenofigúrový kanharos, muž s kantharom na symposiu, cca 450 – 425 pred Kr., Musée du Louvre]] Kantharos (kantharos) je typ starogréckej keramickej nádoby. Kantharos (mn. č. kantharoi), hlboká keramická (často aj z kovu ) čaša s vysokými vertikálnymi uchami, najčastejšie umiestnená na podstavci s dlhou nôžkou, bol nádobou na pitie. Hodil sa najmä na (aristokratických) symposiach pri pití vína. Grécky spisovateľ Athénaios vo svojom diele Deipnosofistai uvádza, že kantharos je pohár na pitie spočívajúci na „tenkej stopke so širokou nohou“. Najstaršie známe exempláre kantharoi sú zo stredneheladského obdobia (cca 2000 – 1600 pred Kr.). Pre toto obdobie je charakteristická tzv. minyjká keramika (pomenovaná po mýtickom kráľovi Minyovi), ktorá je z čistej tvrdo vypálenej hliny, vždy jednofarebná, najskôr šedá a neskôr žltá, vyrobená na rýchlom hrnčiarskom kruhu. Od 8. stor. pred Kr. sa najčastejšie vyrábal v Boiótii, spočiatku zdobený v orientalizujúcom, neskôr čiernofigúrovom a potom červenofigúrovom štýle. V 5. stor. pred Kr. bol kantharos v starovekom Grécku bežný. V ich výzdobe vtedy prevládali figurálne námety (v Atike sa na nich často zobrazoval Dionýzos). Na gréckom západe (v južnej Itálii) sa 4. stor. pred Kr. vyrábal hlavne v Apúlii, kde bol významným vývozným artiklom až do 3. stor. pred Kr.
Od konca 7. stor. pred Kr. alebo začiatku 6. stor. pred Kr. sa kantharos vyrábal aj Etrúrii v štýle Bucchero, ktorý bol typický pre etruskú keramiku s čiernym lesklým povrchom (keramika v štýle Bucchero sa vyrábala aj vo východnej Iónii). Kantharos sa podľa najrozšírenejších tvarov delí na štyri typy (A, B, C, a D). Ďalšími formami sú figurálne kantharoi, ktoré zobrazujú zvieratá, ľudskú hlavu alebo ľudské tváre (tzv. janiform kantharos)
Marsilly
Marsilly môže byť:
Zoznam prezývok štátov USA
Tento článok je o prezývkach štátov Spojených štátov.
Alabama
Alabama nemá úradne uznanú prezývku.
Medzi domorodcami sa Alabama nazýva The Yellowhammer State (v preklade Štát strnádky obyčajnej). Pôvod prezývky siaha až k Americkej občianskej vojne, keď alabamskí vojaci nosili uniformy ozdobené žltou látkou, ktorá sa podobala farbe krídiel strnádky obyčajnej.
Dixie sú južné štáty USA a Alabama sa nachádza akurát v strede tohto regiónu.
Alabama sa nazýva aj Štátom bavlny, keďže sa tam tento materiál vyrába vo veľkom množstve. V dejinách ho nazývali aj ako Cotton Plantation State, Cottondom (1856), Cottonia (1862), Cotton Belt (1871) alebo Cotton Country (1871).
V dejinách sa Alabamančania nazývali aj jaštermi, o čom vypovedá aj prezývka ich štátu (1845).
Aljaška
Aljaška nemá úradne uznanú prezývku.
Aljaška vstúpila do Únie ako ''49. štát''.
Aljaška získala prezývku The Last Frontier State (alebo The Land of the Midnight Sun) najmä kvôli faktu, že sa nachádza najďalej od všetkých ostatných štátov USA. Aljaška sa stala 49. štátom Spojených štátov 3. januára 1959, keď bola považovaná za posledný a najďalej sa nachádzajúci štát od Únie.
Alajška má zo všetkých štátov USA najväčšiu rozlohu.
Arizona
Štát Arizona získal prezývku The Grand Canyon State vďaka turistickej atrakcii Veľký Kaňon.
Arizona sa stala súčasťou USA 14. februára 1912, teda na Valentína.
Od roku 1912 až do 1959 sa Arizona nazývala Baby State. Po vstupe Aljašky do Únie prezývka stratila zmysel.
Apači boli domorodí obyvatelia Ameriky, ktorí v 19. storočí bojovali za to, aby sa do Arizony neprisťahovali Európania.
Arizona získala prezývku najmä pre krásne hory.
Prezývka poukazuje na púštne územia Arizony.
Prezývka bola určená pre Arizonu najmä pre krásny západ Slnka vo Veľkom kaňone.
Vďaka úspešnej ťažbe medi sa štát nazýva i The Copper State.
Arkansas
Úradne uznanou prezývkou Arkansasu je The Natural State, ktorý bol prijatý v roku 1995.
Arkansas získal prezývku The Natural State vďaka pestrej prírode, faune a fosílii.
Prvou úradne uznanou prezývkou štátu bol The Wonder State, ktorá bola prijatá v roku 1923.
The Land of Opportunity je najznámejšou prezývkou Arkansasu.
Arkansas obývajú divé prasce, ktoré Američania nazývajú Razorback.
V štáte sa nachádza veľa termálnych prameňov, o čom vypovedá aj jeho menej známa prezývka. Štát sa tiež nazýva The Hot Springs State.
Prvou prezývkou štátu bol The Bear State. Osadníci takto Arkansas nazvali, keďže na ich území žili medvede.
Colorado
Dalo by sa povedať, že prvoradou prezývkou Colorada je The Centennial State, avšak na ŠPZ sa najčastejšie vyskytuje prezývka The Mountain State.
Colorado si vyslúžilo prezývku The Centennial State, lebo sa stalo 38. štátom USA sto rokov od podpísania Deklarácie nezávislosti Spojených štátov, teda v roku 1876.
Jednou z najznámejších prezýviek Colorada je The Mountain State.
V baniach Colorada sa ťažilo veľa striebra, prezývka však nebola prijatá, keďže si ju Nevada nárokovala už v roku 1871.
Vďaka ťaženiu olova si Colorado nárokovalo prezývku The Lead State, avšak kvôli námietkam Mainu, New Jersey, New Hampshiru a Západnej Virgínie nebola prijatá.
Aj táto prezývka súvisí s ťažením olova v Colorade.
Colorado si pokúsilo privlastniť prezývku The Treasure State, lenže tá bola napokon udelená Montane.
Úradne neuznaná prezývka Colorada je Mile-High State (alebo The Highest State), lebo zo všetkých štátov leží podľa nadmorskej výšky najvyššie.
Vďaka krásnej prírode sa Colorado nazývalo pestrofarebným.
Štát obýva mnoho bizónov, čo nasvedčuje aj jeho prezývke.
Connecticut
Od roku 1959 je úradne uznanou prezývkou Connecticutu The Constitution State.
Prezývka štátu Connecticut je The Constitution State, lebo sa predpokladalo, že sa pri spísaní ústavy Spojených štátov Američania inšpirovali z ústavy Connecticutu.
Prezývka bola stanovená podľa názvu zákona z koloniálnych období USA.
Prezývka mieri na pieskovce (ako bol aj brownstone).
Táto prezývka vznikla počas Americkej vojny za nezávislosť, keď Connecticut ozbrojeným silám poskytol väčšinu potravy a kanónov.
Hlaváčik jarný
Hlaváčik jarný je jedovatá rastlina z čeľade iskerníkovitých. Existuje približne 11 (uvádza sa až 30) druhov hlaváčikov, ale hlaváčik jarný je pravdepodobne najznámejším druhom tohto rodu. Hlaváčik jarný je na slovensku prísne chránená rastlina.
Zoznam prezývok štátov USA
Connecticut
Prezývku si vyslúžili obyvatelia Connecticutu najmä pre ich ráznosť a morálnemu správaniu.
Delaware
Úradne uznanou prezývkou Delawaru je od roku 2002 The First State.
Hlaváčik jarný
Opis
Hlaváčik jarný je nízka trváca rastlina, ktorá je veľmi obľúbená medzi záhradkármi a zberateľmi pre svoj nápadný vzhľad. Rastlina je vysoká 10 40 cm a kvitne od apríla do mája. Je charakteristická svojim mohutným podzemkom a listami, ktoré sú vztýčené smerom hore. Tiež sú 2 až 4 krát perovito zložené. Listové úkrojky sú čiarkovité. Výhonky sa končia veľkými jednotlivými kvetmi s priemerom 37 cm a 1020 citrónovožltými korunnými lupienkami. Plody sú jednosemenné, chlpaté nažky.
Zoznam prezývok štátov USA
Delaware
Delaware sa nazýva aj The First State. Prezývka bola prijatá až na žiadosť učiteľky na základnej škole v roku 2002. Delaware bol totiž prvý z pôvodných trinástich štátov, ktorý podpísal ústavu Spojených štátov.
Hlaváčik jarný
Výskyt
Vyskytuje sa v teplých nížinách a pahorkatinách, v kroviskách, v svetlých dubových a borovicových lesoch, na vápencovom a andezitovom podklade. Hlaváčik jarný je možné nájsť na suchých teplých lúkach a stepiach najmä v juhovýchodnej Európe a západnej Ázii. Na Slovensku sa vyskytuje v teplejších oblastiach, preto sa roztrúsene vyskytuje v Záhorskej nížine, Tríbeči, Devínskej kobyle až po Východoslovenskú nížinu.
Zoznam prezývok štátov USA
Delaware
Španieli v 16. storočí doviezli do Delawaru veľké množstvo broskýň, čo malo za následok i veľa úrody. V roku 1895 bol kvet broskyne vyhlásený za štátny kvet.
Hlaváčik jarný
Použitie
náhľad|Ilustrácia hlaváčika jarného V rastline sa nachádza asi 30 druhov srdcových glykozidov (napr. adonitoxin a cymarín) a tiež sa v nej nachádzajú flavónové glykozidy (napr. adonivernit). Preto sa práškové výťažky z hlaváčika jarného podávajú väčšinou v kombinovaných prípravkoch, ktoré obsahujú aj výťažky z konvalinky, morskej cibule alebo oleandra. Používajú sa na liečenie ľahších prípadov slabej srdcovej výkonnosti a srdcových ťažkostí nervového pôvodu spojené s pocitom nepokoja. Účinok je však slabší a trvá kratší čas. Vedci tiež potvrdili, že hlaváčik má močopudné a upokojujúce pôsobenie. Homeopatické prípravky sa používajú pri nadmernej činnosti štítnej žľazy a srdcovej slabosti.