cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Banka (okres Piešťany)
Pamiatky
Najvýznamnejšou pamiatkou je ranogotický rímskokatolícky kostol sv. Martina z 13. storočia s renesančnou adaptáciou z roku 1600, začiatkom 17. storočia opevnený a roku 1931 pristavili nový kostol s vežou na južnej strane starej budovy. Prednedávnom bol kostol zrekonštruovaný a dostal novú fasádu. V zadných priestoroch kostola sú položené zachované renesančné náhrobné tabule a renesančný portál zo 17. storočia. Pred kostolom zas stojí Lurdská jaskyňa s Pannou Máriou.
V obci sa nachádza aj socha svätého Vendelína, patróna farmárov, pastierov a ochrancu domácich zvierat z roku 1885.
NGC 962
NGC 962 je galaxia v súhvezdí Baran, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 13. decembra 1871.
MPI
MPI môže byť:
Anke Huberová
Anke Huberová (* 4. december 1974, Bruchsal, Nemecko) je bývalá nemecká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 12 turnajov WTA v dvojhre a 1 turnaj vo štvorhre.
Zoznam prípravkov na liečbu rán a vredov
D03A Liečivá podporujúce tvorbu jaziev D03B Enzýmy
Iliny
Iliny je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Balassagyarmat.
Futsal na Juhoamerických hrách 2010
Futsal na Juhoamerických hrách 2010 bol futsalový turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2010. Konal sa v meste Medellín, v Kolumbii od 20.26. marca 2010, za účasti 7 mužských tímov. Futsalový turnaj pod správou FIFA sa na hrách organizoval tretíkrát. Zápasy sa hrali v aréne Gimnasio Tulio Ospina de Bello. Na turnaji zvíťazila Brazília, ktorá vyhrala všetky stretnutia a získala tak tretíkrát titul.
Coulgens
Coulgens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aerodynamický tresk
náhľad|Rýchle zhusťovanie vodnej pary vytvára vďaka aerodynamickému tresku typický kužeľ pary viditeľný voľným okom thumb|Schéma kužeľa vytváraného lietadlom, letiacim nadzvukovou rýchlosťou Aerodynamický tresk alebo sonický tresk je akustický jav počuteľný na zemi pri prelete lietadla nadzvukovou rýchlosťou. Má charakter veľmi silného zvuku podobného výbuchu.
Lietadlo pri lete nadzvukovou rýchlosťou vytvára dozadu sa rozširujúci kužeľ. Jeho povrch tvorí náhla zmena tlaku vzduchu, ktorá pri náraze na zem vytvára vyššie spomínaný akustický efekt.
Visoncourt
Visoncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Clevelandská dohoda
Clevelandská dohoda bol prvý dokument o spoločnom postupe Čechov a Slovákov v boji za národné oslobodenie. Bola podpísaná v októbri roku 1915, teda v čase, keď v Európe zúrila prvá svetová vojna a zároveň v Rakúsko-Uhorsku sa dial boj o samostatnosť Slovákov, Čechov a iných národov. Dňa 31. mája 1918 ju nahradila Pittsburská dohoda.
Visoncourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Clevelandská dohoda
Po niekoľkomesačnom vyjednávaní bola 22. októbra 1915 v Clevelande podpísaná dohoda medzi Slovenskou ligou v Amerike a Českým národným združením. Táto dohoda hovorila o spolupráci medzi Čechmi a Slovákmi pri plnení päťbodového programu:
V ďalších ustanoveniach dohody sa obe strany, okrem iného, zaväzujú vytvoriť fond, spoločný výbor na rokovanie s Juhoslovanmi.
Signatármi Clevelandskej dohody za slovenskú stranu boli Ivan Daxner a Albert Pavol Mamatej. Za českú stranu dohodu podpísali Ludvík Fisher a Josef Tvrzický – Kramer.
Čierna (rozlišovacia stránka)
Čierna môže byť:
NGC 766
NGC 766 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. januára 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Ipoltica
Ipoltica môže byť:
NGC 853
NGC 853 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. novembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Salailua
Salailua je mesto na ostrove Savai’i v Samoe. Nachádza sa na juhozápade ostrova. Patrí pod volebný obvod Palauli West, ktorý je súčasťou okresu Palauli.
Geografia
Dedina sa nachádza na juhozápadnom pobreží ostrova Savai’i. Na západ sa nachádza dedina Satuiatua.
Populácia
Dedina ma podľa posledného sčítania 703 obyvateľov, čo je o 2,71 % viac ako pri sčítaní obyvateľstva v roku 2006. Vtedy mala dedina 684 obyvateľov.
Žije tu 364 mužov a 339 žien.
Zoznam antipruriginóz
D04A Antipruriginóza, vrátane antihistaminík
Ryba (Maďarsko)
Ryba alebo Ryby je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Balassagyarmat.
Má rozlohu a žije tu 647 obyvateľov (2011).
Gym Class Heroes
Gym Class Heroes je americká hip-hopová/rocková skupina pochádzajúca z Genevy v New Yorku. Skupina často spolupracuje s Patrickom Stumpom zo skupiny Fall Out Boy, a to predovšetkým v podobe sprievodného spevu v piesni „Cupid’s Chokehold“. Stump bol tiež producentom ich albumu Quilt.
Skupina bola založená, keď sa Travie McCoy stretol s bubeníkom Mattom McGinleym na strednej škole a založili skupinu. Potom, čo sa pridal gitarista Disashi Lumumba-Kasongo a basgitarista Eric Roberts podísala skupina zmluvu s vydavateľstvami Fueled by Ramen a Decaydance Records, cez ktoré vydali svoj debutový album The Papercut Chronicles. V roku 2006 skupina vydala album As Cruel as School Children, ktorý bol certifikovaný na zlatú platňu. Z albumu boli vydané single „Cupid’s Chokehold“, ktorý dosiahol 4. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 a „Clothes Off!“, ktorý dosiahol 5. miesto v rebríčku UK Singles Chart. Dňa 9. septembra 2008 vydala skupina svoj tretí štúdiový album Quilt, ktorý obsahuje množstvo piesní, na ktorých spolupracovala skupina s inými umelcami.
Skupina vydala dňa 15. novembra 2011 svoj ďalší album The Papercut Chronicles II.
Medveď grizly
Medveď grizly alebo presnejšie medveď hnedý grizly (Ursus arctos horribilis) alebo ľudovo grizly je severoamerický poddruh medveďa hnedého (Ursus arctos) z čeľade medveďovité (Ursidae).
Opis
Medvede grizly dosahujú hmotnosť od 180 do 680 kilogramov a výšku 2,44 metrov v stoji. Samec je približne 1,8-krát ťažší ako samica, je to príklad sexuálneho dimorfizmu. Dimorfizmus udáva, že veľkosť je dôležitým znakom v možnosti samca úspešne sa uchádzať o samicu. Ich farba je rôzna, podľa geografického miesta, kde sa grizly nachádza, existujú grizly od blond do tmavohnedej, až čiernej farby. Od ostatných medveďov hnedých sa odlišujú dlhšími pazúrmi a lebečným profilom, ktorý sa podobá na medvede ľadové.
Grizly má veľký hrb na ramenách, ktorý je tvorený zo svalov, ktoré pomáhajú predným končatinám pri hrabaní. Jeho hlava je veľká a guľatá s vyhĺbenou tvárou. Aj napriek masívnej veľkosti medvede grizly dokážu dosahovať rýchlosť až /h.
Bežne je samotárom, v pobrežných oblastiach sa zhromažďuje popri prúdoch riek, kde chytá lososy. Každý druhý rok samice rodia jedno až štyri mláďatá, ktoré sú malé a vážia približne 500 gramov.
Rozšírenie
V minulosti žil medveď grizly v celej Severnej Amerike až po Texas, no v dôsledku lovu a ničenia životného prostredia z väčšiny tohto územia vymizol. Preto je zákonom chránený. V súčasnosti žije v Severnej Amerike približne 60 000 medveďov grizly.
Potrava
Aj keď sa medvede nachádzajú v rade mäsožravce, sú všežravcami, pretože prijímajú mäso aj rastliny. Sú známe tým, že lovia väčšie živočíchy, ako sú los obyčajný, jelene, ovce, soby a medvede čierne. Jedia tiež ryby, hlavne lososy, pstruhy a ostrieže. Medvede grizly tiež bez váhania hľadajú potravu, ktorá môže s nimi vyvolať konflikt, akými sú človek alebo vlk.
Mitrovice (Moravičany)
Mitrovice sú súčasťou obce Moravičany v okrese Šumperk.
História
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1786.
Kultúrne pamiatky
V katastri obce sú evidované tieto kultúrne pamiatky :
Zimná vojna
Predohra vojny
Medzi Fínskom a Sovietskym zväzom existoval pakt o neútočení uzatvorený v roku 1939 a neskôr predĺžený, hoci vzťahy medzi oboma krajinami boli na bode mrazu. ZSSR prijal na svojom území veľkú časť komunistov, ktorí utiekli z Fínska po porážke ich povstania, verejne označoval Fínsko ako „budúcu zväzovú republiku“ a viedol štvavú kampaň proti tejto krajine a jej predstaviteľom. Fínsko bolo zasa pobúrené spôsobom, akým ZSSR „naplnil“ prísľub autonómie pre Východnú Karéliu, ktorý zložil v roku 1920 pri uzatváraní mierovej zmluvy z Tartu a prijalo na svojom území utečencov z tejto oblasti.
Stalin začal v predvojnovom ovzduší zabezpečovať hranice ZSSR na západe i východe. Po stroskotaní rokovaní s Anglickom a Francúzskom uzavrel Sovietsky zväz dohodu o neútočení s Nemeckom a za diplomatickej pomoci Nemecka ukončil vojnu s Japonskom. V roku 1939, po likvidácii Poľska a vynútení si zmlúv o vojenskej a hospodárskej spolupráci s Litvou, Lotyšskom a Estónskom, sa ZSSR obrátil na Fínsko s návrhmi na vyriešenie niektorých závažných politických problémov a otázok. ZSSR požadoval okrem iného výmenu fínskeho územia nebezpečne blízko Leningradu, z ktorého mohlo byť mesto ostreľované. Bezproblémové obsadenie Poľska ale zvýšilo sebavedomie sovietskych diplomatov natoľko, že ich arogantný prístup nijako neuľahčil vyjednávanie. Návrhy, ktoré predniesli, boli pre Fínsko neprijateľné:
Fínsko po dlhom rokovaní vyjadrilo ochotu vydať niektoré ostrovy vo Fínskom zálive a Rybársky polostrov, pristúpiť na menšiu výmenu území na Karelskej šiji a akceptovať niektoré aspekty hospodárskej spolupráce, ale odmietlo vojenskú spoluprácu, najmä však vojenské využívanie svojich prístavov Červenou armádou a umiestnenie jej základní na svojom území, pretože by to bolo v rozpore s jeho poňatím štátnej suverenity a neutrality. V tejto pozícii vytrvalo aj napriek otvoreným vyhrážkam vojnou.
Zámienkou k vojne sa stal tzv. Mainilský incident, zinscenovaný Sovietskym zväzom.
Plány strán
thumb|250px|Prepadnutie Fínska v roku [[1939]]
Fínsko
Fínsko pochopiteľne nemohlo dúfať, že sa obrovskému agresorovi ubráni, bolo však odhodlané vzdorovať a dúfať, že príde pomoc. Maršal Mannerheim opakovane vyhlasoval (na tajných poradách a ku svojim dôverným priateľom), že bude schopný zadržiavať Červenú armádu mesiac, maximálne dva, a že pokiaľ počas tejto doby nepríde podstatná pomoc, Fínsko bude porazené.
Jeho plán spočíval v zdržiavacích a ústupových bojoch a čo najdlhšom možnom držaní Mannerheimovej línie. Na otázku, či existuje alternatíva k nepriateľskej pomoci, sa tváril skepticky – vyhlasoval, že jedinou ďalšou alternatívou je boj až do trpkého konca, s malou nádejou, že si Stalin uvedomí, že mu to za to nestojí. Evidentne nedával príliš nádej takémuto vývoju, pretože podľa neho Sovieti nikdy neoplývali starosťou nad tým, aké majú straty.
ZSSR
Stalin bol rozhodnutý Fínsko dobyť ako celok. Plán, ktorý podľa jeho a Vorošilovových pokynov vypracoval Mereckov, predpokladal rýchle zlomenie odporu podstatne slabšieho nepriateľa a rýchle obsadenie Fínska. Zrútenie zle vyzbrojenej a nepočetnej fínskej armády sa očakávalo zhruba po 14 dňoch bojov a na 21. december bol pre Stalina prichystaný špeciálny darček k jeho šesťdesiatinám – kapitulácia Helsínk. Pre príležitosť vojenskej prehliadky v dobytom hlavnom meste bol zložený dokonca nový pochod (ktorý potom ležal viac ako 60 rokov v zásuvke).
Červená armáda naplánovala úder ako veľkoryso poňatý vpád po celej dĺžke hranice, vedený v intenciách bleskovej vojny, ako ju Wehrmacht predviedol v Poľsku. Fínsko malo byť počas niekoľkých dní obsadené a jeho armáda zničená. Plán natoľko počítal s celkovým a rýchlym úspechom, že bol od neho napokon úplne závislý a keď sa potom zrútil časový rozvrh, viedlo to k reťazovej katastrofe, ktorá postihla bez výnimky všetky invázne zoskupenia.
Niektoré zásadné nedostatky sovietskeho plánu:
Sily strán
Fínsko bolo schopné zmobilizovať okolo 400 000 mužov a 100 000 žien (tzv. lotty). Z toho samotnú bojovú silu pre vojnové fronty predstavovalo zhruba 180 000 mužov. Hlavným pásmom fínskej obrany bola Mannerheimova línia, pozostávajúca z niekoľkých sledov betónových a drevozemných opevnených bunkrov, spojovacích ciest a protitankových prekážok. Línia bola dlhá. 44 zo 66 betónových bunkrov bolo postavených ešte v priebehu 20. rokov a bolo už pomerne zastaraných.
Fínske letectvo disponovalo celkovo iba 146 strojmi. Fínske stíhacie letectvo tvorili najmä zastarané stroje Bristol Bulldog IV (15 ks) a 41 modernejších Fokker D.XXI. Bombardovacie letectvo sa opieralo najmä o 18 licenčne postavených strojov Bristol Blenheim. V priebehu vojny sa do krajiny dostalo 35 skôr zakúpených stíhačiek Fiat G.50 z Talianska. Neskôr fínske letectvo získalo z Británie 30 strojov Gloster Gladiator, 12 bombardérov Bristol Blenheim a 22 cvičných lietadiel Gloster Gauntlet. Z Francúzska 30 stíhačiek Morane-Saulnier M.S.406, 44 stíhačiek Brewster 239 z U.S.A.
Priebeh vojny
Zimnú vojnu možno všeobecne rozdeliť na dve až tri fázy. Dvojfázový variant delí vojnu podľa začiatku prvej a druhej ofenzívy (prvá fáza 30. november až 31. január, druhá 1. február až 13. marec), v trojfázovom variante sa od prvej fázy oddeľuje tzv. pokojné obdobie, t. j. obdobie relatívneho pokoja na juhu a likvidácia sovietskych jednotiek fínskymi protiofenzívami severne od Ladožského jazera (asi 21. december – 31. január).
Prvá fáza
Prvý útok Červenej armády skončil katastrofálne. Veľká časť inváznych síl bola zničená alebo neschopná pokračovať v útoku. 21. decembra 1939 sa preto sovietske velenie rozhodlo zastaviť útočné operácie prakticky na celom fronte. Červená armáda na Karelskej šiji postúpila 25, no nedokázala sa prebiť cez Mannerheimovu líniu a bola porazená v prvej bitke pri Taipale a prvej bitke pri Summe. Jej straty tu boli veľké, ale ešte horšie dopadli sovietske jednotky severne od Ladožského jazera. Útok po severnom brehu Ladožského jazera bol odrazený a invázne jednotky väčšinou zničené (pozri bitka na Tolvajärvi), útok na Kollaa zlyhal a bol utopený v krvi, útok na Lieksa bol odrazený a invázne sily rozprášené, útok na Kuhmo skončil obkľúčením elitnej 54. divízie, útok na Suomussalmi úplným zničením 47. armádneho zboru, útok v oblasti Salla obkľúčením inváznych síl a útok cez Petsamo urýchleným ústupom a veľkým množstvom mŕtvych. Námorná vojna bola obmedzená zamrznutým morom (jediný význam malo sovietske vylodenie v Petsame). Podobné pokusy na začiatku vojny pri pobreží Fínskeho zálivu stroskotali na mínových poliach a pobrežných batériách. Vzdušná vojna sa vyvíjala v znamení početnej prevahy sovietskeho letectva, ktoré však malo neúmerne vysoké straty a nedokázalo neutralizovať Ilmavoimat. Jeho vojenský prínos bol navyše relatívne nízky, sústredilo sa hlavne na bombardovanie civilných cieľov za frontom.
Druhá fáza
ZSSR v priebehu januára presunul na front čerstvé sily a urobil doplnenie všetkých jednotiek, pri ktorých to bolo možné (hlavne na Karelskej šiji a v Ladožskej Karélií). Došlo k výrazným zmenám vo velení, Mereckov bol v podstate degradovaný na jedného z veliteľov na Karelskej šiji a velenie nad operáciami prevzal Semion Timošenko, ktorému boli poskytnuté všetky dostupné zdroje, vrátane prakticky všetkých dostupných schopných dôstojníkov a kvalitných jednotiek.
Útok, vedený takmer trojnásobnou silou, bol obnovený 1. februára 1940 a Timošenko ho koncipoval tak, ako mal byť koncipovaný už ten prvý: ako masívny úder na Karelskej šiji, charakterom zodpovedajúci mohutnej materiálnej bitke. V takomto type boja menšia fínska armáda, ktorej chýbali zálohy aj dostatočné zásoby munície, totiž nemohla držať krok dlho.
Ťažiskom úderu bol priestor Viipurskej brány, oblasť okolo Summy a jazera Muolaa. Podporné údery, ktoré nútili Fínov trieštiť sily, boli vedené po celej šírke Karelskej šije so zreteľným dôrazom na priestor Taipale a v oblasti Ladožskej Karélie. Inak boli nové sily vyslané iba do priestoru Kuhmo, aby oslobodili vzdorujúcu 54. divíziu.
Vzdušná prevaha sovietskeho letectva dosiahla ohromných rozmerov a ono sa začalo sústreďovať aj na vojenské ciele. Ilmavoimat mu aj s pozemnou protilietadlovou obranou spôsoboval neúmerné straty, ale účinok jeho akcií bol iba dočasný a lokálny. Sovietske letectvo ochromilo presuny fínskych jednotiek a ich logistiku. Za tejto situácie už Fíni nemohli vydržať. Pokusy Červenej armády o oslobodenie 54. divízie síce skončili debaklom a fínske jednotky v Ladožskej Karélii vydržali nápor (ale len s najvyšším vypätím. V dlhšom časovom horizonte by boli najskôr vyhladené), ale situácia na Karelskej šiji bola neudržateľná. Po štrnástich dňoch zúrivých bojov boli prelomené stredojužné úseky hlavnej pozície Mannerheimovej línie v oblastiach Summy a jazera Muolla. Fíni ustúpili a vzápätí znovu zarazili nepriateľský nápor na rezervných pozíciách línie, ale Sovieti zmenili smer úderu a využili vo svoj prospech krutú zimu, keď vstúpili na ľad Fínskeho a Viipurského zálivu. Rezervnú líniu tak obišli a improvizovaná obrana pobreží nedisponovala adekvátnymi prostriedkami na zastavenie úderu. Nakoľko posledné strategické rezervy boli nasadené do bojov počas ústupu z hlavnej línie, museli byť na jeho obranu stiahnuté jednotky bojujúce na fronte, najmä potom severne od Ladožskej Karélie, kde bola situácia lepšia.
Napriek tomu po ďalších 20 dňoch zúrivých bojov prenikli sovietske jednotky na západný breh Viipurského zálivu. Krok za krokom sa prebíjali vpred cez nepočetné elitné jednotky privolané narýchlo z Laponska aj ich početnejšie, ale menej kvalitné posily z radov rezervistov a osemnásťročných odvedencov a obkľučovali Viipuri. Fíni pritom už nemali kam ustúpiť – pád Viipuri by znamenal rýchle obkľúčenie hlavných síl bojujúcich na Karelskej šiji a pokiaľ by tieto ustúpili aj s Viipurskými jednotkami, front by sa rozšíril natoľko, že by ho fínska strana už nedokázala pokryť. Mannerheim siahol k poslednému zúfalému kroku, keď prikázal odstreliť stavidlá a hrádze prieplavu Saimaa, aby vzniknuté záplavy zbrzdili nepriateľský postup a pripraviť sa ku stiahnutiu na západ, ale bolo mu jasné, že to prinesie iba malý odklad konca. Hoci ešte 13. marca, kedy vstúpilo do platnosti prímerie podpísané deň pred tým, držala fínska armáda frontovú líniu (nezrútila sa teda a nezaujala kruhovú obranu, ako tvrdia niektoré publikácie) aj úzky koridor k Viipuri a v oblastiach Viipuri, Vuoksi, Taipale a Kollaa zúrili urputné boje. Prímerie malo vstúpiť do platnosti o dvanástej hodine. Fínske jednotky v domnení, že vojna skončila začali dopoludnia opúšťať svoje pozície. Vtedy niekoľko sovietskych divízii začalo nečakaný útok na Viipuri, aby ho mohli obsadiť pred koncom vojny. 10 minút pred dvanástou nariadil Stalin po fronte delostreleckú paľbu, zrejme z pomsty. Stálo to životy neznámeho počtu ľudí.
Koniec vojny a následky
thumb|right|Hranice Fínska po Moskovskom mieri Zimná vojna skončila Moskovským mierom 13. marca 1940, v ktorého podmienkach Fínsko muselo odstúpiť veľkú časť svojho územia a pristúpiť na väčšinu sovietskych podmienok. 31. marca 1940 bola sčasti na novozískaných územiach a sčasti na starých územiach ZSSR vytvorená Karelsko-fínska sovietska socialistická republika, do ktorej malo byť prípadne začlenené aj samotné Fínsko. Republika zanikla v roku 1956, keď bola možnosť začlenenia Fínska do ZSSR už len utópiou.
Prečo sa vlastne Stalin rozhodol dočasne vzdať ovládnutia Fínska, keď cieľ bol tak blízko a v prvej fáze vojny to odmietal? Zoznam dôvodov je tu, o miere významu každého z nich možno samozrejme diskutovať:
Zimná vojna mala tri dôsledky svetového významu:
Straty
Fínska armáda stratila počas Zimnej vojny asi 71 000 mužov (22 830 mŕtvych a nezvestných a 48 700 ťažko ranených). Výška strát Červenej armády je však predmetom diskusií dodnes. Pred Najvyšším sovietom Molotov priznal stratu 48 745 mŕtvych a 158 000 ranených. Prvá správa TASS hovorila o stotisícových stratách, vzbudilo to taký všeobecný posmech, že bola okamžite opravená na 150 000 a vzápätí na dvestotisíc. Časom, ako sa režim v Sovietskom zväze a Rusku uvoľňoval, objavovali sa utajené dokumenty a spolu s tým sa výška strát Červenej armády upresňovala. Chruščov vo svojich memoároch uviedol stratu milióna mužov, toto tvrdenie je však všeobecne brané ako prehnané. V súčasnej dobe ruskí vojenskí historici vyčísľujú straty Červenej armády na 131 486 mŕtvych či zmiznutých a 264 908 chorých alebo zranených. Ďalej pripúšťajú stratu 600 lietadiel (proti 70 fínskym) a zničenie alebo vyradenie asi 3 500 ruských tankov a ďalších obrnených vozidiel (Fíni ich stratili asi 16). Fíni odhadli celkové straty Červenej armády na niečo medzi 400 000 až 600 000 mužov.
Fíni prepustili zo zajatia tridsaťtisíc vojakov. Dôstojníci boli okamžite zastrelení, vojaci poslaní do gulagov. Nakoľko ani jedna zo strán nepovažovala výsledok vojny za definitívny a Sovietsky zväz v nasledujúcom období neustále zvyšoval napätie a hrozby voči Fínsku (napr. násilný záber Litvy, Lotyšska a Estónska, Petsamská kríza, zasahovanie do fínskych prezidentských volieb, nerešpektovanie podmienok prímeria – Kríza v Enso atď.), vznikla medzi oboma štátmi extrémne výbušná situácia. Aj to neskôr spôsobilo, že sa Fínsko pripojilo k útoku vojsk Osi na ZSSR roku 1941.
Následné boje na sovietsko-fínskom fronte sú známe ako Pokračovacia vojna.
NGC 597
NGC 597 je galaxia v súhvezdí Sochár, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 25. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Prymnis
Prymnis alebo Proumnis (Prymnis, Proumnis) je v gréckej mytológii syn a nástupca korintského kráľa Agela I..
Aristomédes
Aristomédes alebo Aristomédés (Aristomédes/iný prepis:Aristomédés) môže byť:
Prymnis
Po panovníckom rode Sizyfovcov nastúpil na trón v Korinte Alétes z rodu Heraklovcov, ktorého potomkom bol Prymnis. Antickí autori uvádzajú, že Prymnis vládol 35 rokov, podľa Hieronyma od roku 992 do roku 957 pred Kr. Jeho následníkom sa stal syn Bakchis.
Waylon Smithers
Waylon Smithers mladší je fiktívna postava z amerického animovaného seriálu Simpsonovci. Hlas mu prepožičal Harry Shearer (v českom znení Mojmír Maděrič).
Je to najvernejší spolupracovník a opatrovateľ Montgomeryho Burnsa. Pracuje v jadrovej elektrárni ako jeho otec, ktorý zomrel pri výbuchu. V epizóde "Telecí léta" sa Homerovi vracajú spomienky z detstva. V spomienkach sa vrátil do doby 12 rokov, keď našiel v jazere mŕtvolu Waylonovho otca. Ukázalo sa že jeho telo ukryl M. Burns. Smithers tajne miluje M. Burnsa, snaží sa mu to už dlhšiu dobu naznačiť. Jeho vzťah sa rozpadol práve kvôli Burnsovi. Mal manželku. Taktiež neprijal lepšie platenú prácu v konkurenčnej elektrárni. Medzi jeho záľuby patrí zbieranie bábik "Malibu Stacy".
Anton Urban
Anton Urban (* 16. január 1934, Kysak† 5. marec 2021) bol slovenský futbalista, reprezentant Česko-Slovenska a tréner.
V rokoch 1953 – 1968 hral za ŠK Slovan Bratislava. V roku 1968 prestúpil do rakúskeho klubu Wacker Innsbruck, kde v 35 rokoch pre zranenie skončil aktívnu činnosť.
Neskôr pôsobil aj ako tréner slovenských prvoligových tímov (Petržalka, Slovan, ČH Bratislava).
Komícia
Komícia alebo snem alebo (nepresne) ľudové zhromaždenie bolo v starovekom Ríme zhromaždenie všetkých občanov, ktoré malo rozhodovacie a zákonodarné právomoci. Bola to základná politická inštitúcia, ktorá zabezpečovala výkon politickej moci občanom. Najstaršie komície vznikli už v kráľovskom období a pretrvali cez obdobie republiky a čiastočne existovali aj v období cisárstva.
Politický systém starovekého Ríma bol založený na priamej demokracii, čiže, ak chcel občan rozhodovať o nejakej politickej záležitosti alebo sa zapojiť do politického rozhodovania, musel sa osobne zúčastňovať na komíciách. V priebehu vývoja starovekého Ríma sa postupne vytvorilo niekoľko komícií, ktoré rozhodovali o rôznych záležitostiach:
Jednotlivé snemy tvorili základné politické inštitúcie, čo bolo vyjadrené aj v hesle S.P.Q.R. – Senatus populusque Romanus, kde práve populus Romanus bol predstavovaný jednotlivými snemami.
Coulonges (Charente)
Coulonges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ketkovice
Ketkovice je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 616 obyvateľov, z toho 299 mužov a 317 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 41,6 roka, ženy 42,4 roka).
Jozef Vicen
Životopis
Jozef Vicen prežil mladosť v Komárne a Nitre. V roku 1940 začal študovať v Bratislave na Slovenskej vysokej škole technickej. Býval na internáte Svoradov. V roku 1943 sa stretol s chorvátskym kňazom Kolakovičom, ktorý ho výrazne ovplyvnil svojim antikomunizmom a antinacizmom. Stal sa členom kolakovičovej Rodiny, ktorá sa pripravovala na život Cirkvi v ilegalite. Taktiež sa stal členom vedenia záujmovej študentskej organizácie Združenie vysokoškolského študentstva, pôsobil v redakcii časopisu Technik a absolvoval aj Vyššiu vodcovskú školu Hlinkovej mládeže.
Po vypuknutí SNP sa nepridal ku Kolakovičovi na povstalecké územie, ale spoluzakladal Slovenskú tajnú ochranu, ktorá mala o dianí informovať slovenskú vládu. Za túto činnosť bol v roku 1945 prvýkrát zatknutý a v koncentračnom tábore Ratiboř si odsedel niekoľko mesiacov.
Emigrácia
V máji 1946 Vicen definitívne z ČSR emigroval. Cez Maďarsko a Rakúsko prišiel do Ríma, kde sa chcel zapojiť do exilovej práce. No nejednotnosť vedúcich predstaviteľov slovenského exilu (Karol Sidor, Ferdinand Ďurčanský a ďalší) ho donútila odísť do Rakúska. Začal spolupracovať s vojenským útvarom americkej armády CIC (Counterintelligence Corps).
Biela légia a väzenie
Po roku 1948 v Rakúsku začal organizovať hnutie Biela légia, ktoré sa snažilo pomáhať krajanom na Slovensku trpiacim pod komunistickou vládou. Organizovali ilegálne prechody ľudí do slobodného sveta. Hlavnou činnosťou bolo založenie rozhlasového vysielača Biela légia, ktorý ponúkal necenzurované správy. Vysielač sa stal predobrazom neskoršej rozhlasovej stanice Slobodná Európa.
Vicenova činnosť v exile neušla príslušníkom ŠtB. Viacerých jeho spolupracovníkov pozatýkali, niektorých (Anton Tunega, Albert Púčik, Eduard Tesár, L. Gálik) popravili.
V roku 1957 Jozefa Vicena z USA vyzýval kňaz prof. Tomislav Kolaković, aby bol ostražitý, dával si pozor a radšej z Viedne odišiel. Vicen ho neuposlúchol. O pár dní nato ho príslušníci československej rozviedky pod zámienkou vylákali mimo Viedeň, kde ho uspali a podobne ako Imricha Suckého uniesli do Prahy. Nezákonné únosy osôb podobného charakteru, ktoré organizovala ŠtB, sa odohrávali po schválení najvyššími straníckymi a štátnymi orgánmi.
Bol odsúdený na 25 rokov väzenia, hoci samotný Vicen očakával trest smrti, ako dostali jeho spolupracovníci. Z 25 rokov si odsedel 11 vo viacerých väzniciach a pracovných táboroch.
Podmienečne bol prepustený v roku 1968. Zamestnal sa v Zberných surovinách, kde pracoval až do dôchodku.
Po Nežnej revolúcii
Po roku 1989 začal organizovať Zväz protikomunistického odboja, združenie bývalých politických väzňov, ktorého sa stal predsedom. Vydával časopis Svedectvo, ktorý uverejňoval osudy mnohých nespravodlivo odsúdených počas komunistickej totality.
Hoci Jozef Vicen nebol nikdy členom žiadnej politickej strany, v roku 2006 kandidoval do NR SR za stranu Misia 21 ako najstarší kandidát.
O svojom živote napísal knihu ''Vo víroch rokov. 19381988''.
Zomrel 20. septembra 2008.
Katedrála Najsvätejšej Trojice
Katedrála Najsvätejšej Trojice môže byť:
Svarín
Svarín môže byť:
Ján Silvay
náhľad|Rodový erb Ján Silvay - Szilvay de Bella (*1755 Zemianske Lieskové) bol pokrokový a racionálny hospodár, tabulárny sudca a dozorca Trenčianskeho evanjelického seniorátu.
Život
Jeho predkovia prišli do okolia Trenčína z Bardejova. V roku 1602 ich Rudolf II. povýšil do zemianskeho stavu. Vlastnili majetky v Rozvadzoch, Malých Stankovciach, Bobrovníku, Hanzlíkovej, Kochanovciach, Zemianskom Lieskovom, Trenčíne i v Belej pri Trenčíne od ktorej sa odvodzuje predikát Szilvay de Bella.
V 19. storočí bol Ján Silvay najvýznamnejším členom rodiny. Väčšiu časť života prežil na rodovom majetku v Zemianskom Lieskovom. Od roku 1809 mal v prenájme od Tedeáša Pongráca, spolumajiteľa beckovského panstva, samotu Somoš v chotári obce Štvrtok nad Váhom. Tu mal hospodársky dvor s dobytkom a hostinec (na jeho mieste je dnes reštaurácia Ranč). O svojom hospodárení si viedol písomné záznamy, prehľadné tabuľkové výkazy o príjmoch a výdavkoch a výkazy o poľnohospodárskej produkcii vždy za celý rok. Do svojho exlibrusu si dal Cicerónov výrok: „Telo sa živý potravou, ušľachtilý duch usilovnou prácou“ a heslo: „modli sa, pracuj a dúfaj“. Jeho záznamy každoročne obsahovali vždy citát: „ak budeš žiť podľa potreby, budeš vždy bohatý, ak podľa túžby, vždy budeš chudobný“.
Riadil sa mnohými osvedčenými úsloviami, zhrnutými v 75 zásadách. Tu sú aspoň niektoré:
Je pochovaný na Salaši v krypte v Zemianskom Lieskovom.
Zdroj
Michal Slávik: ''Slovenskí národovci do 30. októbra 1918.''
Zoznam antipsoriatík
D05A Antipsoriatiká na vonkajšie použitie D05B Antipsoriatiká na systémové použitie
Vitrey-sur-Mance (obec)
Vitrey-sur-Mance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Kúrijný snem
Kúrijný snem (lat. comitia curiata) bolo najstaršie zhromaždenie rímskych občanov v starovekom Ríme. Existoval už v období kráľovského Ríma a občania sa schádzali na sneme podľa tzv. kúrií (curia). Jednotlivé rodiny vytvárali rody, desať rodov tvorilo kúriu.
Vitrey-sur-Mance (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sladké starosti
Sladké starosti je slovenský film z roku 1984.
NGC 652
NGC 652 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 22. októbra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Plevovský potok
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, pramení v geomorfologickej časti Priehyba na severoseverovýchodnom svahu Mandišky (1 411,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 140 m n. m. Od prameňa tečie najprv severoseverovýchodným smerom, sprava priberá krátky prítok z južného svahu Garajok (1 166,0 m n. m.), prechodne sa stáča na severozápad a zľava priberá dva prítoky zo severného svahu Mandišky. Následne sa stáča na sever, zľava priberá ďalší prítok zo severného svahu Mandišky, koryto vytvára oblúk prehnutý na východ a opäť zľava priberá z oblasti Podbuka. Na dolnom toku vytvára veľký oblúk prehnutý na západ a severoseverovýchodným smerom tečie k ústiu. Do Ipoltice ústi pri horárni Ipoltica, južne od osady Čierny Váh, v nadmorskej výške približne 738 m n. m.
Ipeľský Trnovec
Má rozlohu 1 366 ha a žije tu obyvateľov.
NGC 767
NGC 767 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Sainte-Sigolène (kantón)
Sainte-Sigolène je francúzsky kantón v obvode Yssingeaux v departemente Haute-Loire v regióne Auvergne. Tvoria ho 3 obce.
Zhejiangosaurus
Zhejiangosaurus je vyhynutý rod obrneného dinosaura, žijúceho v období vrchnej kriedy na území dnešnej Číny (provincia Če-ťiang). Jeho jediným druhom je Zhejiangosaurus lishuiensis.
Opísaný je podľa stavcov, panvy a kostí zadných končatín. Ide o jediného ázijského nodosaurida.
Kovalovice
Kovalovice je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 606 obyvateľov, z toho 300 mužov a 306 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 39,9 roka, ženy 42,8 roka).
Ipolyvece
Ipolyvece (hist. ) je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Balassagyarmat.
Má rozlohu 1390 ha a žije tu 886 obyvateľov (2007).
Nowy Sącz
Nowy Sącz (slov. Nový Sonč, ) je poľské mesto v Malopoľskom vojvodstve.
Má 84 463 obyvateľov (údaj z 1. januára 2005). Nadmorská výška 290 m. Leží severne od pohoria Beskid Sadecki pri ústí Kamienice do Dunajca. Je to regionálne centrum.
Dejiny
Roku 1292 bolo založené českým kráľom Václavom II. Mestské práva dostalo v 14. storočí od Vladislava IV. Kráľ Kazimír Veľký mu udelil zvláštne práva, ktoré spôsobili rýchly rast mesta, ktorý však skončil po ničivom požiari (1611) a epidémiách a vojnách. Od roku 1772 patrilo mesto k rakúskej provincii Halič a roku 1918 pripadlo Poľsku. V prvej svetovej vojne sa tu krátko nachádzalo hlavné velenie časti východného frontu (Przemysl) spojeneckých vojsk Rakúska-Uhorska a Nemeckej ríše. V rokoch 1975 – 1998 bol Nowy Sącz hlavným mestom jedného z vojvodstiev.
Diskografia Dušana Grúňa
Toto je diskografia speváka Dušana Grúňa.
Úsmevom sa patrí ďakovať
Úsmevom sa patrí ďakovať je album Dušana Grúňa. Album vyšiel v roku 2000.
Kúsok lásky
Kúsok lásky je štúdiový album Dušana Grúňa. Album vydal v roku 2004 MSP na MC a CD.
20 Naj
Dušan Grúň - 20 Naj je výberový album Dušana Grúňa. Album vydal v roku 2006 Opus 91 2735-2, EAN 8584019 273522 na CD v edícii 20 Naj.
Repete Návraty
Repete Návraty je výberový album Dušana Grúňa. Album vydala v roku 2010 Česká muzika na CD.
Lebo Ťa rád mám
Lebo Ťa rád mám s podtitulom: Spomienka na Franka Sinatru je album Dušana Grúňa. Album vyšiel v roku 2012 pri príležitosti 70. narodenín Dušana Grúňa. Album vydalo vydavateľstvo Kliment Music na CD.
Renesančné umenie
Renesančné umenie je etapa vo vývoji novovekého umenia (14. až 16. storočie), ktorá je spojená s renesanciou.
Renesančné umenie tvorí podstatnú súčasť renesančnej kultúry. Na Slovensko prichádza renesančné umenie počas vlády Mateja Korvína, hoci až do prvej tretiny 16. storočia prežíva neskorogotické umenie. Prvou svetskou stavbou s renesančnými prvkami je mestská radnica v Bardejove. V svetskej architektúre sa objavujú najmä metské radnice (Bardejov, Bratislava, Banská Bystrica, Levoča a ďalšie), zámky (Bytčiansky zámok), pevnostná architektúra (Komárno, Nové Zámky, hrad Červený Kameň), šľachtické kaštiele (napr. Betlanovce, Fričovce). V cirkevnej renesančnej architektúre na Slovensku sú typickými stavbami renesančné zvonice (najmä v mestách a dedinách na Spiši) s atikovým ukončením a so sgrafitovou výzdobou fasád.
Slovenské národné nohejbalové družstvo mužov
Slovenské národné nohejbalové družstvo mužov reprezentuje Slovensko v medzinárodných nohejbalových súťažiach a podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Slovenskej nohejbalovej asociácie (SNA). Najviac zastúpených reprezentantov je z klubu NK DPMK Košice. Jeho najvýraznejším úspechom sú 3-násobné víťazstvo v kategórii dvojíc a 6-násobné víťazstvo v kategórii trojíc na majstrovstvách sveta. Právom sa môžu pýšiť titulom najúspešnejšieho kolektívneho športu na Slovensku.
Druhá libanonská vojna
Druhá libanonská vojna (v Izraeli) alebo Júlová vojna (v Libanone) je označenie pre ozbrojený konflikt medzi izraelskou armádou a libanonským hnutím Hizballáh. Začal sa 12. júla 2006 a skončil predčasne prímerím 14. augusta 2006.
Počas vojny uvalil Izrael na libanonské prístavy námornú blokádu a letecky útočil na ciele v celom Libanone. Hizballáh naproti tomu ostreľoval sever Izraela raketami typu Kaťuša. V neskoršom štádiu bojov došlo aj k ozbrojeným potýčkam medzi izraelskými vojakmi a bojovníkmi Hizballáhu v južnom Libanone.
Libanonská vláda neschvaľovala útoky Hizballáhu na Izrael a obmedzila sa na protesty proti izraelským útokom. Požadovala rozmiestnenie medzinárodných mierových jednotiek, ktoré by ukončili konflikt. Libanonská armáda sa do bojov nezapojila.
Po schválení Rezolúcie OSN č. 1701 11. augusta 2006 obe strany súhlasili s prímerím, ktoré vstúpilo do platnosti 14. augusta o 7:00 SELČ. Námorná blokáda bola ukončená 8. septembra 2006. Od 1. októbra už v Libanone nie sú takmer žiadne izraelské jednotky (výnimku tvorí hraničná oblasť Ghadžar). V krajine boli rozmiestnené medzinárodné kontingenty UNIFIL (United Nations Interim Force in Lebanon).
Pichnianka
Prameň
Tečie v južnej časti Laboreckej vrchoviny, v jej podcelku Papínska brázda, kde pramení na severnom svahu Troch kopcov (437,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 360 m n. m., západne od obce Pichne.
Opis toku
Najprv tečie na východ, zľava priberá krátky prítok, stáča sa na juhovýchod a preteká okrajom spomenutej obce. Z ľavej strany následne priberá Kadlubský potok, pokračuje na juh, pričom koryto potoka sa výraznejšie vlní. Sprava priberá potok z oblasti Vojtane a z doliny Trstená a opätovne sa stáča na juhovýchod. Zľava ešte priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Hrahôrky (427,3 m n. m.) a na severnom okraji mesta Snina, pri mestskej časti Bramhora, ústi v nadmorskej výške približne 227 m n. m. do Pčolinky.
Druhá libanonská vojna
Počas 34 dní trvajúceho konfliktu zahynulo asi 1500 ľudí, veľkú časť obetí tvorili libanonskí civilisti.
Dôvod vojny
Hizballáh chcel zrejme podporiť Palestínčanov, ktorí 25. júna v reakcii na zatknutie dvoch aktivistov Hamasu deň predtým uniesli v pásme Gazy izraelského vojaka Gilada Šalita a zabili dvoch ďalších vojakov. To z izraelskej strany vyprovokovalo operáciu Letný dážď a po necelom roku aj obnovenie izraelskej vojenskej prítomnosti v Gaze, ktoré trvalo do novembra 2006.
Prepuknutie vojny
Záchranný tím sa vydal po stopách teroristov, ale izraelský tank Merkava našiel na mínu a vybuchol. Zahynuli ďalší 4 vojaci. Na ďalší deň Ehud Olmert označil čin Hizballáhu za akt vojny a odmietol prepustiť zadržiavaných členov Hizballáhu.
Priebeh vojny
Nasledujúci mesiac sa Izraelčania a Libanonci stretávali na pohraničných zrážkach až do ukončenia vojny rezolúciou BR OSN.
Straty vo vojne
Hizballáh stratil údajne 500 - 700 bojovníkov, Izrael zaznamenal 119 mŕtvych vojakov. O život prišlo aj 1 191 libanonských civilov a 44 izraelských.
Bašovce
Bašovce sú obec na Slovensku v okrese Piešťany vo výbežku Podunajskej roviny na nive Váhu a Dudváhu, vo výške V rokoch 1976 až 1993 neboli samostatnou obcou. V rokoch 1976 – 1980 tvorili spolu s Veľkým Orvišťom obec Orvište, ktorá bola v roku 1980 pripojená k Ostrovu. Z neho sa Veľké Orvište odčlenilo v roku 1991 a Bašovce o dva roky neskôr.
Opis
Malá obec s približne 350 obyvateľmi je obklopená poľami, pri miestnom rybníku je rybárska bašta.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pod menom Bessan je z roku 1113. Súčasný názov obce sa používa od roku 1773. Obyvatelia sa v minulosti zaoberali poľnohospodárstvom. Osídlenie nastalo v neolite – sídlisko volútovej kultúry, sídlisko z doby predveľkomoravskej a veľkomoravskej. V katastri obce bolo objavené neolitické sídlo z rokov 4600-3800 p. n. l. a slovanské sídlo z 9. storočia.
Obec patrila zoborskému kláštoru, v roku 1392 panstvu Čachtice. V roku 1414 ju Stibor daroval augustiniánom v Novom Meste nad Váhom.
Bašovce, podobne ako ďaľšie obce a mestá pri neregulovanom Váhu, ničili povodne. V roku 1813 voda zaplavila takme celú považskú dolinu. Ľudia sa zachránili iba útekom.
V strede obce bol v roku 1912 postavený dom Alžbety Schneiderovej, na tú dobu veľký a drahý. Za Slovenského Štátu odvliekli majiteľku do koncentračného tábora. Po oslobodení sídlil v budove Miestny národný výbor aj škola.
Pre časté a ničivé požiare bol v obci v roku 1906 založený požiarny zbor, ktorý začínal s malou ručnou striekačkou.
V roku 1930 bola zo zbierky občanov postavená škola. Zásluhu na jej vybudovaní mal architekt Vladimír Breštenský z Piešťan.
Obec Bašovce bola oslobodeńá v podvečer 4. apríla 1945.
Pamiatky
Rímskokatolícky kostol Ružencovej Panny Márie z roku 1906. Menšou sakrálnou pamiatkou je stĺp sv. Trojice z polovice 19. storočia a stĺp sv. Vendelína.
Symboly obce
Symboly obce sú:
Uvedomenie
Uvedomenie je sprítomnenie niečoho vo vedomí. Môže to byť človek sám ako ja, telo človeka alebo nejaká vec.
Zoznam antibiotík a chemoterapeutík pre dermatlógiu
D06A Antibiotiká na vonkajšie použitie D06B Chemoterapeutiká na vonkajšie použitie D06C Antibiotiká a chemoterapeutiká, kombinácie
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futsale žien 2009
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futsale žien 2009 boli v poradí 3. majstrovstvá Južnej Ameriky vo futsale, ktoré organizuje Juhoamerická futbalová konfederácia (CONMEBOL). Konali sa v dňoch od 3.7. septembra 2009 v Campinas, v štáte São Paulo, v Brazílii, za účasti 7 tímov. Pôvodne sa mali zúčastniť aj Čile, Ekvádor a Paraguaj. Nováčikmi turnaja bolo družstvo Bolívie. Zápasy sa odohrali v aréne Gimnasio Unicamp. Titul tretíkrát v rade získala domáca 🇧🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇨🇴.
Jobbágyi
Jobbágyi je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Pásztó.
Má rozlohu 1783 ha a žije tu 2353 obyvateľov (2007).
The Band
The Band bola rocková kapela, ktorá bola aktívna v rokoch 19671976, neskôr v rokoch 19831999. Členmi pôvodnej skupiny boli štyria hudobníci z Kanady, Robbie Robertson (gitara, klavír, vokály), Richard Manuel (klavír, harmonika, bicie, saxofón, organ, vokály), Garth Hudson (organ, klavír, clavinet, akordeón, syntetizátor, saxofón) a Rick Danko (basová gitara, husle, trombón, vokály) a jeden zo Spojených štátov, Levon Helm (bicie, mandolína, gitara, basová gitara, vokály).
Členovia skupiny The Band začali spolu hrať v rokoch 1958 až 1963 ešte pod názvom The Hawks ako sprievodná (rockabilly) kapela speváka Ronnie Hawkinsa. Po ukončení tejto spolupráce v roku 1964, spolu so šiestym členom saxofónistom Jerry Penfoundom, boli známi pod názvom The Levon Helm Sextet, po Penfoundovom odchode ako Levon and the Hawks.
V roku 1965 skupina vydala singel „the Canadian Squires“. V tomto období si na dva koncety najal Bob Dylan najskôr dvoch členov kapely, Helma a Robertsona, neskôr v roku 1965 celú skupinu na americké turné a v roku 1966 na svoje svetové turné. Bob Dylan sa s touto formáciou stretol aj pri neformálnom nahrávaní, z ktorého bol neskôr v roku 1975 vydaný album The Basement Tapes. Viac menej anomymný, nekonkrétny názov „The Band“ („kapela“, „skupina“...) tejto zostave akosi prischol počas tohto koncertného turné, ktoré im na druhej strane vytvorilo kredit. Kapela začala pracovať a nahrávať vlastný hudobný materiál. Z ich skladieb vznikli dva z najuznávanejších hudobných albumov konca 60. rokov 20. storočia: ich debut z roku 1968 s názvom Music from Big Pink (so singlom „The Weight“) a v roku 1969 album The Band. K rozpadu skupiny došlo v roku 1976, no v roku 1983 kapela začala spolu hrať bez jedného zo zakladajúcich členov, gitaristu Robbie Robertsona.
Napriek tomu, že kapela The Band bola populárna skôr u hudobných žurnalistov a ďalších hudobníkov ako u verejnosti, skupina je uznávaná a považovaná za významnú. V roku 1989 bola uvedená do Kanadskej hudobnej siene slávy, v roku 1994 do Rokenrolovej siene slávy, , v roku 2004 ju časopis Rolling Stone dal na 50. miesto zoznamu stovky najväčších umelcov všetkých čias a v roku 2008 si prevzala za svoje celoživotné dielo cenu Grammy
NGC 963
NGC 963 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Tribútny snem
Tribútny snem patril k významným politickým inštitúciám starovekého Ríma. Občania sa na ňom schádzali podľa územnej príslušnosti. Snem vznikol v kráľovskej dobe a pretrval až do cisárskeho obdobia.
Vytvorenie tribútneho snemu sa pripisuje šiestemu rímskemu kráľovi Serviovi Tulliovi. Mesto Rím rozdelil na štyri územné časti – štvrte (tribus) a občania sa schádzali na tomto sneme podľa toho, v ktorej štvrti bývali. V období rímskej republiky sa začal počet územných častí zvyšovať tak, ako sa rozširovalo územie Rímskej ríše. Popri pôvodných štyroch mestských štvrtiach vzniklo postupne až 35 vidieckych územných častí, čo umožnilo zaradiť do politického systému aj nové podmanené obyvateľstvo, ktorému boli udelené obmedzené občianske práva, alebo sa na politickom živote mohli zúčastňovať rímski občania, ktorí si plnili vojenské povinnosti v kolóniách (colonia). Rímska ríša bola podľa tribuí (tributim) rozdelená aj v císárskom období.
Tribútne snemy rozhodovali o regionálnych záležitostiach, mali veľký význam pri spravovaní rímskych miest na území ríše (kolónie alebo municípiá).
Volon
Volon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Myrikovka nemecká
Myrikovka nemecká (Myricaria germanica) je ker z čeľade tamariškovité (Tamaricaceae).
Opis
Stálozelený ker so vzpriamenými metlovitými vetvami. Dorastá do veľkosti 50 až 250 cm. Listy sú šupinovité, veľmi malé, striedavé, na mladých výhonkoch strechovito sa prekrývajúce. Malé biele kvety sú usporiadané v strapcoch. Plodom sú približne 1 cm dlhé, zeleno fialové tobolky, ktoré obsahujú letu schopné semená veľkosti asi 1 mm. Rastlina kvitne v období od mája až do augusta.
Rozšírenie
Stredná Európa, Fínsko, Škandinávia, Irán. Na Slovensku pôvodný asi len v poriečí väčších tokov dunajskej sústavy, na severe po Kysucu a Oravu a v alúviu riek Poprad a Dunajec. Patrí k ohrozeným druhom našej flóry.
Ekológia
Myrikovka nemecká má veľmi špecifické nároky na stanovisko. Rastie na štrkových a piesčitých náplavách na brehoch potokov a riek. Je to absolútny heliofyt (neznáša akékoľvek tienenie) a táto skutočnosť je dôležitá aj pri klíčení semien. Jeho schopnosť konkurencie voči iným rastlinám je takmer nulová.
Courbillac
Courbillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Foča
Foča je mesto v Bosne a Hercegovine, na východe krajiny v entite Republika srbská. Je to zároveň hlavné mesto Regiónu Foča. Má 12 000 obyvateľov.
Foča sa nachádza na pravom brehu rieky Driny, pri ústí rieky Ćehotiny do Driny. Je centrom určitej oblasti, v stredoveku bola križovatkou mnohých bosnianskych ciest. Cez Foču prechádzala cesta do Dubrovníka, známa ako Via drine a mnohé ďalšie trasy, ktoré nemohli byť vzhľadom k charakteru okolitej krajiny, vedené inokade. Foča sa tak rozvíjala ako stanovište karavan, ktoré vtedy križovali celú Osmanskú ríšu.
Dejiny
Foča sa súčasťou Bosny stala po zrútení systému správy Nikolu Altomanovića v roku 1373. Do Foči často prichádzali obchodné karavány aj koncom 14. a začiatkom 15. storočia. V 15. storočí rozkvet Foči zatienil aj mnohé ďalšie mestá v okolí. Vtedajší význam mesta dokladá aj zriaďovanie kolónií Dubrovníčanov v meste v rokoch 1422 – 1448. Okrem cudzích obchodníkov sa ale darilo vďaka bohatým okolitým zdrojom aj miestnym. Medzi ne patria napríklad rody Drugovići, Nartičići, Zorčići, Crijepovići, Ljubinovići, Novakovic, Veseokovići, Brateljevići a významné postavy Tvrdiša Mirošković, Radoje Dubjević a ďalšie. Okrem obchodu s látkami a odevmi sa však tiež vyvážali aj prírodné suroviny, na ktoré je príroda v okolí mesta a údolia rieky Driny bohatá. Mesto vtedy vlastnil ďalší vplyvný rod Kosačov.