cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander Veľký
Návrat do Perzie (326 – 325 pred Kr.)
Ďalej Alexander zaútočil na štáty Sindhu, aby tak prebojoval svojej armáde cestu na juh. Podrobil si kráľov menom Musicanus, Oxicanus a Sambus. Musicana, ktorý neskôr začal vzburu, nakoniec ukrižovali. Až keď sa znova začali monzúny, dosiahla armáda roku 325 pred Kr. ústie Indusu a Indický oceán. Alexander tu založil mesto Xylinepolis (dnes Bahmanabad) a pripravil flotilu na odplávanie. Kým asi štvrtina armády sa takto po mori mala plaviť domov, musela väčšina armády ísť do Perzie po pevnine. Jednu malú pevninskú armádu viedol Krateros (Crateros, Craterus) cez Arachóziu a Drangianu. Druhú, hlavnú pozemnú armádu, v ktorej boli aj obchodníci, herci, prostitútky/prostitúti a ich deti, viedol sám Alexander. V auguste roku 325 pred Kr. sa táto pozemná armáda pod vedením Alexandra vydala na cestu. Flotila pod vedením Nearcha odišla urýchlene o mesiac neskôr, lebo sa domáci začali búriť. Prakticky ihneď po odchode armády sa práve dobyté štáty Indie odtrhli a vzbúrili sa proti veteránom, ktorí zostali v nových mestách. O ich ďalšom osude vieme len v ojedinelých prípadoch.
Dnešný Belučistan bol vtedy známy ako Gedrosia. Hoci Peržania varovali pred prechodom cez gedroskú púšť, pustil sa Alexander do tohto rizika, pretože to bola najkratšia cesta. Šesťdesiatdňové trápenie spôsobilo smrť nespočetných vojakov na vyčerpanie, úpal alebo smäd. V decembri vojaci dorazili do Pury (dnes Bampur), jedného z najvýchodnejších strážnych bodov Perzie, čím boli v bezpečí.
Posledné roky a smrť (324 – 323 pred Kr.)
Po oslavách úspešného návratu založil Alexander v januári roku 324 pred Kr. ďalšiu Alexandriu (dnes Golashkerd). Po ceste na západ v Súsach narazil na Nearcha a jeho mužov, ktorí plavbu po mori prežili viac-menej bez ujmy. Nové oslavy boli využité na to, aby 10000 perzských žien vydali za gréckych vojakov. Tieto manželstvá Alexander vnímal ako nutnosť k tomu, aby podporil zrastanie Peržanov a Grékov. On sám si vzal dve ženy, Statiru, dcéru Dareia, a Parysatis. Týmto teda mal už tri manželky. Svadby prebehli podľa perzského rituálu. Už Alexandrov otec použil svadbu s viacerými ženami ako diplomatický prostriedok na stabilizáciu a rozšírenie svojej moci.
S cieľom prevzať ďalšie atribúty perzského štátu Alexander vymenoval svojho dlhoročného priateľa a milenca Hefaistiona za chiliarchu (vezíra) a svojho generála Ptolemaia I. za ochutnávača. Obidva tituly boli na západe neznáme. Historici si nie sú istí, či prijal aj perzský kráľovský titul šachinšach (šáhinšáh = kráľ kráľov). Takisto vycvičil regiment perzských chlapcov na macedónsky spôsob.
Tieto novinky zväčšovali priepasť medzi Alexandrom a jeho macedónskou generalitou. Pretože počet perzských vojakov vo vojsku začínal byť vyšší ako počet Grékov, obávali sa, že sa čoskoro stanú celkom bezvýznamní. Peržania teraz už mohli zastávať aj vyššie hodnosti v armáde, čo Grékom pripadalo neslýchané. Keď armáda dosiahla mesto Opis pri Tigride, dovolil Alexander veľa Macedóncom, aby sa vrátili do Grécka. Hoci po tom predtým túžili, teraz im to pripadalo ako urážka, pretože to bolo prvé znamenie ich nahradenia Peržanmi. Podľa prameňov niektorí vojaci na Alexandra kričali najhoršie nadávky. Alexander reagoval tak, že ich okamžite zosadil a pohrozil im, že na nich pošle perzských vojakov. Vojaci sa potom ospravedlnili a bolo im prepáčené. 11500 gréckych vojakov potom bolo poslaných domov.
Na jeseň roku 324 pred Kr. išiel Alexander do Ekbatany. Tam sa prihodilo, že Hefaistion, oslabený indickou džungľou a gedroskou púšťou, po jednom z mnohých pijackých posedení ochorel a zomrel. Alexander, ktorý bol dlhé roky Hefaistionov milenec, bol od žiaľu celý bez seba. Hefaistionovho lekára dal popraviť, niekoľko dní sa postil a potom vypravil monumentálny pohreb. Neskorší rímski spisovatelia opisovali Alexandrov prejav žiaľu ako prehnaný, no Alexandrovi súčasníci ho asi za taký nepovažovali.
Odvtedy sa diskutovalo o viacerých príčinách smrti. Najpravdepodobnejšie však je, že jeho telesná slabosť, vyplývajúca zo zranení v bojoch a prehnaného konzumu vína, spôsobila záchvat slabosti alebo nejakú chorobu. Navrhovanými teóriami sú: Mŕtvolu Alexandra Veľkého vraj vložili do hlinenej nádoby plnej medu a do skleneného sarkofágu (čo by však vzhľadom na zriedkavosť priesvitného skla v staroveku bol neuveriteľne drahý sarkofág). Jeho zvyšky mali tak ostať naveky zachované. Strabón, Caligula, Caesar a Augustus patrili k osobám, ktoré hrob vraj navštívili.
Alexandrove posledné slová ako odpoveď na Perdikkasovu otázku, komu svoju ríšu zanecháva, vraj zneli takto: Najsilnejšiemu/Najdôstojnešiemu (z vás) (aristos, čo vysvetľuje častú zámenu s menom Krateros). Okrem toho Alexander vyslovil tajomné proroctvo o budúcnosti: Myslím, že moji priatelia pre mňa usporiadajú veľké pohrebné hry. (Diodorus, 17, 117, 4).
Po Alexandrovej smrti
Po jeho smrti Roxana porodila Alexandra IV. Aiga, jeho jediného legitímneho syna, ktorého však ešte v detskom veku zavraždili.
Macedónske zhromaždenie armády zvolilo za Alexandrových nástupcov tak Alexandrovho duševne postihutého brata Arrhidaia, ako aj jeho jednoročného syna Alexandra IV.. Gubernátorom a skutočným vládcom sa stal Perdikkas. Alexandrovi generáli a členovia družiny (heteiri) dostali provincie a začali proti sebe bojovať v tzv. Bojoch diadochov (323 – 301/281), na ktorých konci sa obrovská ríša rozpadla na jednotlivé ríše diadochov:
Tým sa začala éra helenizmu v užšom zmysle, ktorá potom trvala ešte skoro 300 rokov.
Vojnami a vraždami medzi nástupcami rýchlo ubúdalo Alexandrových priateľov a členov jeho rodiny : Väčšina jeho najlepších dôstojníkov (okrem dvoch) padla za obeť vražedným bojom; aj jeho matka (316 pred Kr.), jeho žena Roxana (310 pred Kr.), jeho syn Alexander IV. (310 pred Kr.), jeho nemanželský syn Herakles s matkou (310 pred Kr.), jeho sestra Kleopatra, jeho polosestra Euridyka a jeho polobrat Filip Arrhidaios zomreli. Jediný Antipatros zomrel prirodzenou smrťou.
Alexander okrem ríše perzsko-gréckej kultúry zanechal sadu novo založených miest v Grécku, Egypte a Indii nesúcich mená Alexandria, Alexandropolis a iné variácie jeho mena.
Okrem toho sa v mnohých jazykoch rod papagájov „Psittacula“, ktorý Alexander vraj ako prvý doniesol do Európy, nazýva podľa neho (v češtine napr. alexandr, v slovenčine ale oficiálne ladniak a iba hovorovo alexander).
Alexander nepochybne otvoril Grékom bránu sveta a prostredníctvom helenizmu pripravil cestu Rímskej ríši a kresťanstvu, ktoré nadväzovali na grécky svet. Tento vývoj dokonala až islamská expanzia.
Alexandrove manželstvá a sexualita
Všeobecne sa zastáva názor, že najväčšia Alexandrova náklonnosť patrila jeho druhovi, veliteľovi kavalérie (chiliarchos) a pravdepodobnému milencovi Hefaistionovi. Pravdepodobne boli najlepšími priateľmi už od detstva, pretože aj Hefaistion získal svoje vzdelanie na dvore Alexandrovho otca. Hefaistion sa prvýkrát objavuje v okamihu, keď Alexander prišiel k Tróji. Tam obaja priatelia vzdali obete pri svätyniach hrdinov Achilla a Patrokla, pričom Alexander poctil Achilla a Hefaistion Patrokla. Aelian vo svojich Varia Historia  (12.7) tvrdí, že "tým naznačil, že je predmetom Alexandrovej lásky, tak ako bol Patroklos predmetom Achillovej.''
Často sa diskutovalo o jeho ambivalentnej sexualite. List 24 z listov pripisovaných Diogenovi zo Sinope, pravdepodobne napísaný v prvom alebo druhom storočí a odrážajúci klebetu z Alexandrových čias, Alexandra poučuje: ''Ak chceš byť kalos kagathos [prekrásny a dobrý] zahoď vyčíňanie (?), ktoré máš na hlave, a príď k nám. Ale ty to nedokážeš, lebo ťa ovládajú Hefaistionove stehná. A Curtius informuje, že pohŕdal [ženskými] sexuálnymi radovánkami natoľko, že jeho matka sa obávala, či bude schopný splodiť potomkov.'' Na povzbudenie jeho chuti k opačnému pohlaviu priviedli kráľ Filip (ktorý už vynadal synovi za to, že hovorí príliš nahlas) a Olympias kurtezánu Kallixeinu z Thesálie. No starovekí autori neboli všetci jedného názoru. Eumenes (370 – 265) tvrdil, že Alexandrovi „sex neprinášal útechu“, kým Athénaios tvrdil, že Alexander bol „divoký pederast“.
Neskôr počas svojho života si Alexander vzal za ženu niekoľko princezien z bývalých perzských území: Roxanu z Baktrie; Statiru, dcéru Dareia III.; a Parysatis, dcéru Ochusa. Bol otcom aspoň dvoch detí – Herakla, ktorý sa narodil roku 327 pred Kr. jeho milenke Barsine, dcére satrapa Frýgie menom Artabazus, a Alexandra IV. Macedónskeho, ktorý sa narodil Roxane v roku 323 pred Kr. Toto by bolo v súlade so starovekým „všestranným“ chápaním sexuality.
Curtius tvrdí, že Alexander mal aj milenca „…Bogoasa, eunucha mimoriadnej krásy a v najväčšom rozkvete chlapčenstva, s ktorým mal intimity Dareios, a s ktorým mal neskôr intimity Alexander…“ (VI.5.23). Eumenes píše, že pred vydaním sa ďalej na východ Alexander ubytoval Bagoasa vo vile mimo Babylonu a požadoval od všetkých svojich dôstojníkov a kurtizán (ov), tak gréckych ako aj perzských, aby mu prejavovali úctu (napr. aby mu dávali bohaté dary). Alexandrova priazeň voči Bogoasovi je tiež zjavná v tom, že následne vymenoval Bogoasa za jedného z trierachov, podstatných mužov, ktorí dohliadali nad výstavbou a financovali konštrukciu vojenského loďstva na plavbu domov. Zdá sa, že ich vzťah bol vo vojsku dobre známy, pretože Plutarchos rozpráva príbeh (ktorý tiež spomína Athénaios a Dikaiarchos) ako počas istých osláv na ceste späť z Indie Alexandrovi muži Alexandra hlasito vyzvali, aby otvorene pobozkal Bogoasa, čo Alexander aj urobil. Akýkoľvek bol jeho vzťah k Bagoasovi, nebol prekážkou vzťahu Alexandra ku kráľovnej: šesť mesiacov po Alexandrovej smrti mu Roxana porodila syna a dediča Alexandra IV.. Okrem Bogoasa Curtius spomína ešte iného Alexandrovho milenca menom Euxenippos, ktorého mladícky šarm ho napĺňal entuziazmom. (VII.9.19)
Otázka, či bol Alexander homosexuál, bisexuál alebo dokonca „cross-dresser“ (na oslavách príležitostne nosil strieborný odev Atény) v modernom zmysle týchto slov, je sporná. Gréci a macedónski Slovania, ktorí Alexandra považujú za národného hrdinu, dokonca v rozpore s historickými dokumentmi popierajú Alexandrovu náklonnosť k mužom, čo súvisí aj s dnešným vnímaním sexuality v týchto krajinách. Väčšina medzinárodných vzdelancov však takéto diskusie považuje za anachronistické. Zdôrazňujú, že koncepcia homosexuality v staroveku neexistovala, a že sexuálna príťažlivosť medzi mužmi bola vnímaná ako normálna a univerzálna súčasť ľudskej prirodzenosti, pretože ľudia boli presvedčení, že mužov priťahuje krása, čo je atribút mladých, bez ohľadu na pohlavie. Navyše ak Alexandrov ľúbostný život bol vtedy prehreškom, tak to bolo nie preto, že miloval pekných mladíkov, ale preto, že sa stýkal s rovnako starými mužmi v dobe, keď štandardným modelom mužskej lásky bola pederastická láska (podrobnosti pozri pod Dejiny homosexuality).
Alexandrovo vojsko
Alexandrova armáda bola jednou z prvých, ktoré úspešne použili obliehacie zbrane. Už jeho otcovi Filipovi síce boli k dispozícii, ale nikdy ich nepoužil. Počas svojich prvých mesiacov ako kráľ však mal Alexander čoskoro možnosť vyskúšať ich počas hore uvedených vzbúr gréckych mestských štátov, najmä Téb. Keď sa Tébania odmietli vzdať, zaútočil na múry pomocou katapultov a balíst.
Jadrom Alexandrovej armády boli kopijníci(falanga), ktorí niesli zbrane(sarissa), ktoré boli dlhé az5,5 metra( v Alexandrovej dobe 12kubitov). Títo kopijníci boli veľmi efektívni proti kavalérii a útočiacim pešiakom. Títo vojaci boli vycvičení, aby svojimi kopijami počas útoku mávali hore a dolu aby vytvarali zvuk na psychicke rozptilenie nepriatelkej jednotky, na odrážanie  šípov sa pouzivali štity. Tento typ elitnej jednotky bol veľmi schopný na otvorenom bojisku, ale mal problémy s manévrovaní, najmä v určitých typoch terénu.
Útvary s dostrelovými zbraňami (napr. lukostrelci a vrhači) pomáhali decimovať rady nepriateľa skôr ako dosiahli Alexandrovu líniu, a ukázali sa byť veľmi užitočné proti perzským lukostrelcom.
Medzi efektívnejšie Alexandrove infantérie patrili nosiči štítov. Títo muži nesúci štíty a meče boli zvyčajne umiestnení po jeho bokoch. Ak sa nepriateľ pokúsil zaútočiť na jeho bok, dokázali títo ťažko vyzbrojení vojaci chrániť vnútro línie.
Alexander mal aj určité jednotky, ktoré možno porovnať so Special Forces USA. Títo muži sa volali Gurkhovia a mali oštepy. Alexander ich používal pri ťažkých výstupoch a nočných útokoch.
V tej dobe nebola žiadna iná armáda taká pestrá. Alexander bol dobre známy snahou mať diverzifikovanú armádu.
Historické pramene
Bohužiaľ sa nám vtedajšie pramene, ako napríklad dejepisné dielo Alexandrovho dvorného dejepisca Kallisthéna, záznamy Ptolemaia (Alexandrovho priateľa z detstva a neskoršieho zakladateľa rovnomennej dynastie pod menom Ptolemaios I.), správy Aristobula (člena technického štábu Alexandrovho vojska), cestovné správy Nearcha (generála v Alexandrovom vojsku) a správa od Kleitarcha nezachovali alebo zachovali len v zlomkoch. Sám Alexander zanechal len zopár nápisov a zlomkov listov s pochybnou autenticitou.
Musíme sa teda spoľahnúť na podania neskorších autorov založené na uvedených pôvodných autoroch:
Problémom je, že každý prameň podáva iný obraz Alexandra. Arriános podáva lichotivý obraz, Curtius negatívnejší obraz a Ploutarchos sa snaží o dobrý príbeh, či už kladný alebo záporný. Všetky pramene obsahujú značnú dávku fantázie, čo viedlo Strabóna k tvrdeniu (2.1.9): Všetci, kto písali o Alexandrovi uprednostnili zázračné pred pravdivým. Napriek tomu nám toho pramene prezradzujú veľa.
Alexandrovský mýtus
Alexander sa už za živa stal mýtom. Už jeho dvorný historik Kallisthenes zobrazuje more v Kilikii ako ustupuje pred Alexandrom v proskynéze. Iný účastník výprav, Onésikritos, po Alexandrovej smrti dokonca napísal, že existovala dohoda medzi Alexandrom a Thalestris, kráľovnou Amazoniek. (Keď Onésikritos túto časť čítal svojmu pánovi Lýsimachovi (Alexandrovmu generálovi a neskoršiemu kráľovi), Lysimachos vtipne poznamenal „Čudujem sa, kde som vtedy bol?“). Grécky historik Klitachos z Alexandrie už v 4. storočí pred Kr. napísal Históriu o Alexandrovi plnú výmyslov, ktorá bola prvým dielom, ktoré stvorilo mýtus o Alexandrovi. Najväčšia časť mýtu o Alexandrovi zrejme vznikla v Egypte za vlády Ptolemaiovcov, pretože Ptolemaiovci na legitimovanie svojej dynastie potrebovali vytvoriť mýtus o egyptskom Alexandrovi s božským charakterom. Odtiaľ sa zbožňovanie postupne dostalo do starovekého Ríma – počas Druhej púnskej vojny v Alexandrovi Titus Maccius Plautus videl perfektný vzor hrdinu.
Na základe týchto starších legiend vznikol aj tzv. Alexandrovský román. Vznikol pravdepodobne v Alexandrii od neznámeho autora približne roku 222 po Kr. Autor Alexandrov príbeh vyzdobil románovými a rozprávkovými prvkami. Napríklad sa zrazu dozvedáme, že Alexander je synom Olympie a posledného egyptského faraóna, ktorý utiekol do Pelly, hlavného mesta Macedónie, pred perzskou armádou. Tento „román“ sa tešil obrovskej obľube a bol medzinárodne rozšírený až do čias moderny. Mylne sa pripisoval Kallisthénovi, preto sa autor ešte aj dnes pomocne nazýva Pseudo-Kallisthénos. Latinské a starosýrske preklady vznikli v neskorom staroveku. Z týchto prekladov vznikli preklady do všetkých podstatných jazykov Európy a Stredného Východu, vrátane arménčiny, gruzínčiny, perzštiny, arabčiny, turečtiny, hebrejčiny, srbčiny, slovančiny, rumunčiny, maďarčiny, nemčiny, taliančiny a francúzštiny. Tento „román“ sa považuje aj za zdroj príbehu o Alexandrovi uvedeného v Koráne (súra "Jaskyňa")- pozri dolu. Je prameňom pre viaceré udalosti vo Firdausího Knihe Kráľov (Šáhnama). Zachovala sa aj mongolská verzia. Niektorí ľudia sú presvedčení, že Alexandrovský román je – s výnimkou niektorých náboženských textov – najčítanejšou knihou čias pred obdobím moderny.
Prostredníctvom mýtov sa Alexander dostal do viacerých náboženstiev:
Hodnotenie Alexandra
Alexandra dnes uznávajú ako legendárneho hrdinu v Európe a väčšine západnej a strednej Ázie, kde je známy ako Iskander. Pre zoroastristov je však človekom, ktorý zničil ich prvú veľkú ríšu a Persepolis.
Staroveké pramene Alexandra buď glorifikujú alebo úplne zhadzujú, takže je ťažké ho hodnotiť. Ak sa Alexander kritizuje, kritizuje sa jeho megalománia po Gaugaméle (hoci to mohol byť len grécky stereotyp pre opisy takýchto vládcov), vražda priateľa Kleita, poprava Filota a generála Parmeniona a pod.
Moderné západné hodnotenie kolíše medzi uctievaním hrdinu (Droysen, Tarn, Lauffer, oveľa menej aj Hammond) a triezvou skepsou (Schachermeyr a Green) a pokusom o „rekonštrukciu“ Alexandrovho sebavnímania ako „homérskeho hrdinu“ (Lane Fox). Vcelku sa názor na Alexandra pohybuje medzi bohom inšpirovanou misiou s cieľom zjednotiť ľudský rod až po presvedčenie, že išlo o staroveký ekvivalent Napoleona či Hitlera, teda megalomana zamilovaného do myšlienky ovládnuť svet.
Alexandrova vojenská genialita sa bez závisti uznáva (hoci ju moderný výskum sčasti koriguje), no v ľudskej sfére vyplávali na povrch aj negatívne stránky, na ktoré sa často zabúdalo (pijanstvo, brutálne masové vraždenie civilného obyvateľstva, Kleitova smrť atď.). Problematickým stále zostáva vzťah Alexandra k podmanenému obyvateľstvu a aspekt jeho zbožšťovania.
Najdôležitejšie mestá založené Alexandrom
Podľa Plutarcha založil Alexander asi 70 miest. Hlavnými sú:
Literatúra
V slovenčine a češtine
V angličtine
V nemčine
Litošice
Litošice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 128 obyvateľov, z toho 73 mužov a 55 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 37,1 roka, ženy 41,0 roka).
Juhoamerická hádzanárska konfederácia
Juhoamerická hádzanárska konfederácia (, skr. CoSBa) je strešná organizácia pre juhoamerickú hádzanú. Vznikla v roku 1983, vtedy pod názvom Comité Sudamericano de Handball (COSDHA). V roku 2013 združovala 9 národných hádzanárskych federácií a jej prezidentom bol Čiľan Héctor Fernandez B. CoSBa je členskou konfederáciou Panamerickej hádzanárskej federácie (PATHF).
Zoznam šógunov
Zoznam šógunov, od roku 793 do roku 1867.
Cernay (Haut-Rhin)
Cernay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Geografické prostredie
Prostredie geografické je súhrn predmetov a javov živej a neživej prírody (zemská kôra, najnižšia časť atmosféry, hydrosféra, pôdny povrch, rastlinný a živočíšny svet), ktoré sa v danom historickom období zúčastňujú na utváraní spoločenského života a tvoria nevyhnutnú podmienku existencie a vývoja každej spoločnosti.
Drážovce
Drážovce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Bouvron (Meurthe-et-Moselle)
Bouvron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pengo (jazyk)
Pengo alebo hengo je drávidský jazyk, ktorým hovorí asi 350 000 ľudí v indickom štáte Urísa. Píše sa rovnakým písmom ako používa uríjčina.
Castro County
Castro County je americký okres v severnom Texase. Pri sčítaní ľudu v roku 2010, bola jeho populácia 8 062 obyvateľov. Okresné mesto je Dimmitt. Bol pomenovaný po Henrim Castro, ktorý bol generálnym konzulom Francúzska pre Texaskú republiku a zakladateľom kolónie v Texase.
4359 Berlage
4359 Berlage je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil H. van Gent 28. septembra 1935.
Vlaky s rokmi
Vlaky s rokmi je siedmy štúdiový album, ktorý v roku 1986 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus slovenskej skupine Modus.
Angerville (Calvados)
Angerville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 137 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Curling na Zimných olympijských hrách 2014
Curling na Zimných olympijských hrách 2014 bol curlingový turnaj v rámci multišportového podujatia Zimných olympijských hier 2014, ktorý sa konal v ruskom meste Soči v dňoch od 10.21. februára 2014, za účasti 10 mužských a 10 ženských tímov. Zápasy sa hrajú vo viacúčelovej aréne Kerlingovyj Centr Leďanoj kub s kapacitou 3 000 divákov. V obidvoch kategóriách zvíťazili reprezentácie Kanady. Kanaďanky dokonca prešli turnajom bez prehry. Bronzové curlingisti Švédska získali svoju prvú olympijskú medailu.
Curlingový turnaj sa organizuje prvýkrát od hier v roku 1924 v Chamonix, pravidelne od hier v roku 1998 v Nagane a toto bolo jeho 6. vydanie. Nováčikom olympijského turnaja bolo ženské družstvo Kórejskej republiky.
Kvalifikácia
náhľad|Umiestnenie arény v športovom centre Soči
Play-off
náhľad|150px|Kanaďanky po víťazstve na turnaji
Schlierbach (Haut-Rhin)
Schlierbach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Malé Výkleky
Malé Výkleky sú obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 124 obyvateľov, z toho 59 mužov a 65 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,0 roka (muži 44,4 roka, ženy 45,6 roka).
Isolde Kostnerová
Isolde Kostnerová (* 20. marec 1975, Bolzano, Taliansko) je bývalá talianska lyžiarka. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhrala 29. januára 1994. Celkovo štartovala v 249 pretekoch Svetového pohára, z ktorých 15 vyhrala a 51x skončila na pódiu.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2015
250px|náhľad|Jeden z maskotov MS 2015
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2015 sa konali v Česku. Rozhodlo sa o tom 21. mája 2010 na kongrese IIHF v Kolíne nad Rýnom. Boli to 79. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji v poradí. Zápasy sa hrali v Prahe (O2 Aréna) a Ostrave (ČEZ Aréna), teda na tých istých štadiónoch, na ktorých sa konali zápasy MS v ľadovom hokeji 2004. Majstrom sveta sa po ôsmich rokoch stala Kanada, ktorá porazila obhajcu titulu Rusko pomerom 6 : 1. V boji o bronz sa z víťazstva tešil tím USA, ktorý porazil domáce Česko 3 : 1 a získal bronz po dvoch rokoch.
Základné skupiny
Organizátori vymenili Slovensko za Švajčiarsko, aby hrali Slováci v Ostrave.
Skupina A (Praha)
Skupina B (Ostrava)
Konečné poradie
{| border=0 celspacing=0 cellpadding=0 align=center
Hodnotenie brankárov
Poradie piatich najlepších brankárov podľa úspešnosti zásahov v percentách, brankár musí mať odohrané minimálne 40 % hracieho času za svoj tím. Čas = Čas na ľade (minúty:sekundy); IK = Inkasované góly; PGZ = Priemer gólov na zápas; SNB = Strely na bránku; Úsp% = Percento úspešných zásahov; ČK = Čisté kontá
Chalampé
Chalampé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bouxières-aux-Chênes
Bouxières-aux-Chênes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v bejzbale
náhľad|Radosť víťazov MS 2009 Majstrovstvá sveta v bejzbale je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v bejzbale, ktoré riadi bejzbalová divízia Svetová bejzbalová a softbalová konfederácia (WVSC). Do roku 2014 ho organizovala Medzinárodná bejzbalová federácia (IBAF). Jeho história siaha do roku 1938, kedy sa v Spojenom kráľovstve konali prvé majstrovstvá sveta mužov; ženy mali svoju premiéru až v roku 2004 v Kanade. Od roku 2001 prebiehajú s 2-ročnou periodicitou.
American Curl
American Curl je mačacie plemeno vyšľachtené v Spojených štátoch. Vyznačuje sa ušami skrútenými v minimálne 90 stupňovom uhle dozadu. Plemeno existuje v dvoch varietách - krátkosrstej a dlhosrstej.
Americká curl vznikla v Južnej Kalifornii v roku 1983. Je to mačka vyváženej stavby tela. Je štíhla, čulá a aktívna s vyrovnanou povahou.
Vzhľad
Telo a hlava sú stredne veľké. Hlavným znakom tohto plemena sú uši. Chvost je primeraný k telu. Papuľa nie je ani špicatá ani hranatá. Oči sú stredne veľké a oválne, mierne šikmé. Srsť je stredne dlhá a priliehavá, s lesklou podsadou a bez goliera. Vyskytuje sa v rôznych farebných variantoch vrátane odznakov.
Temperament
Sú to priateľké, inteligentné, hravé, prispôsobivé mačky.Tieto mačky sa vyznačujú hravou povahou po celý život.
Tomáš Malec
Tomáš Malec (* 13. máj 1982, Skalica) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej
Tomáš bol draftovaný v roku 2001 zo 64. miesta v 3. kole klubom Florida Panthers. Po dvoch sezónach v juniorskej lige QMJHL za Rimouski Oceanic, počas ktorých získal na neho právo klub Carolina Hurricanes debutoval v roku 2002 v AHL. V sezóne 2002-03 odohral svoje prvé zápasy v NHL za Carolinu Hurricanes, celkovo v sezóne odohral za hurikánov 41 zápasov.
Tomáš Malec bol hráčom klubu NHL New York Islanders, kam ho klub vymenil cez sezónu 2006/07. Hneď po tejto výmene bol poslaný na farmu do Bridgeport Sound Tigers.
Od sezóny 2007-08 pôsobil v českej najvyššej súťaži, kde bol jeho prvým pôsobiskom klubom HC Oceláři Třinec.
Reprezentácia
V slovenskom drese odohral 16 zápasov, v ktorých neskóroval.
Žilinská univerzita v Žiline
Žilinská univerzita v Žiline (,, skr. UNIZA) je slovenská verejná vysoká škola univerzitného typu so sídlom v Žiline. Poskytuje vzdelanie v bakalárskych, inžinierskych/magisterských a doktorandských študijných programoch. Bola založená v roku 1953 a v súčasnosti má sedem fakúlt.
Na Žilinskej univerzite ukončilo štúdium doteraz takmer 88 000 absolventov, z toho 1 500 zahraničných. Spolu má univerzita vyše 1 500 zamestnancov a vo všetkých formách štúdia študuje približne 8 000 študentov v 175-tich akreditovaných študijných programoch.
História
Od roku 1961 VŠD začala pripravovať odborníkov aj pre rezort spojov, avšak k premenovaniu školy sa pristúpilo až v roku 1977 a VŠD bola premenovaná na Vysokú školu dopravy a spojov v Žiline (VŠDS). Výsledkom predchádzajúceho vývoja a napĺňaním snáh po univerzalizácii štúdia vznikali po roku 1989 ďalšie nové fakulty z už existujúcich inštitúcií, katedier a fakúlt. Ako samostatné fakulty sa v tomto období konštituovali:
V roku 1996 vzniká Žilinská univerzita v Žiline ako nasledovník VŠDS a rozširuje svoj profil pôvodne technickej vysokej školy o prírodné vedy (od 18. augusta 1998). Zákonom č. 324/1996 Z.z. bol v roku 1996 názov Vysoká škola dopravy a spojov zmenený na Žilinskú univerzitu v Žiline. V rokoch 1996 - 1997 vznikli na UNIZA dve fakulty – Fakulta priemyselných technológií v Púchove a Katecheticko-pedagogická fakulta sv. Ondreja v Ružomberku, na základe ktorých boli neskôr založené dve nové slovenské univerzity. Od 20. decembra 2010 bola Fakulta prírodných vied premenovaná na Fakultu humanitných vied. Vojenská fakulta bola v roku 2001 premenovaná na Fakultu špeciálneho inžinierstva, čím sa začala jej transformácia na civilnú fakultu delimitovanú do rezortu školstva. V roku 2014 bola premenovaná na Fakultu bezpečnostného inžinierstva. V súčasnosti má teda univerzita sedem fakúlt.
Ako člen Európskej asociácie univerzít (EUA) od roku 2000 sa Žilinská univerzita v roku 2002 podrobila komplexnej evalvácii. V akademickom roku 2005/2006 prešla Žilinská univerzita ako jedna z dvoch slovenských univerzít druhým stupňom (tzv. folow up) evalvácie EUA. Pôsobením v rozličných medzinárodných organizáciách a združeniach ŽU aktívne vplýva na formulácie rozvoja európskeho vzdelávacieho a výskumného priestoru.
Akademická obec
Súčasným rektorom je od 3. júla 2022 prof. Ing. Ján Čelko, CSc., ktorý vo funkcii nahradil prof. Ing. Jozef Jandačka, PhD.
Vzdelávanie
Na univerzite sa poskytuje vzdelanie celkovo v 175 študijných programoch.
Všetky akreditované študijné odbory a programy poskytované univerzitou sú uvedené v samostatnom zozname tu.
Kampus
Univerzita sídli na Univerzitnom kampuse Veľký diel, ktorý je postupne budovaný od 80-tych rokov. V centre mesta pôsobí Fakulta bezpečnostného inžinierstva, na letisku v Dolnom Hričove je pracovisko Katedry leteckej dopravy Fakulty prevádzky a ekonomiky dopravy a spojov a v Tatranskej Javorine od roku 1999 Výskumný ústav vysokohorskej biológie. Taktiež vlastní ubytovacie zariadenie v Ružomberku a univerzitné rekreačné stredisko v Zuberci.
Služby pre študentov
Univerzita poskytuje ubytovanie študentom v študentských domovoch (internátoch) Veľký diel a Hliny V, s kapacitou spolu cca 4 400 lôžok.
Študenti sa majú možnosť stravovať v 7 univerzitných výdajniach a bufetoch, prakticky na každom mieste výučby.
Fakulty
V súčasnosti má univerzita sedem fakúlt:
Ďalšie pracoviská
Ďalej pri univerzite pôsobia aj tieto pracoviská a ústavy:
Spolupráca
Kooperácia so zahraničnými univerzitami umožňuje študentom a učiteľom aktívnu účasť v medzinárodných programoch ERASMUS, Leonardo da Vinci, CEEPUS, TEMPUS, COPERNICUS, COST, v 5., 6. a 7. rámcovom programe, programe H2020 a i.
Mikulovice (okres Pardubice)
Mikulovice sú obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 121 obyvateľov, z toho 577 mužov a 544 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 38,5 roka, ženy 40,4 roka).
4405 Otava
4405 Otava je planétka s priemerom 96 km, ktorú objavil Antonín Mrkos 21. augusta 1987.
Vedecká práca (činnosť)
Vedecká práca je práca, ktorá sa uskutočňuje v priebehu získavania vedeckých poznatkov.
Štefan Vysočáni
Štefan Vysočáni (Viszochani, Viszoczányi) (* 1605, Vysočany - † 11. december 1662, Banská Bystrica) bol teológ, vysokoškolský pedagóg, jezuita.
Vedecká práca (činnosť)
Činnosť, ktorá si vyžaduje preštudovanie doterajšieho stavu poznania veci, ktorej sa vedecká práca týka. Na základe tohoto štúdia má táto práca objasniť poznatky, na ktoré je možné na základe pokroku a výsledkov relevantrých experimentov alebo teórií aplikovať vedeckú nadstavbu alebo korektúru poznatkov. Následné je potrebné tieto výsledky experimentov alebo teórií komunikovať v príslušnej akademickej komunite. Väčšinou sa tým chápe publikovať v relevantnom vedeckom časopise, či inej publikácií, alebo na vedeckej konferencii, ako je zvykom v danom vednom odbore.
Štefan Vysočáni
Životopis
Pochádzal zo šľachtického rodu s predikátom z Vysočian. Roku 1630 vstúpil do jezuitskej rehole, 1633 prof. na bratislavskom gymnáziu, potom profesor teológie na Trnavskej univerzite (doložený aj 1651), 1648 spoluzakladateľ jezuitskej školy v Trenčíne, začas misionár v okolí Trenčína, 1654-1662 kazateľ a spovedník na jezuitskej škole v Banskej Bysatrici. Ovládal slovenčinu, latinčinu, čiastočne maďarčinu.
Severná saamčina
Severná saamčina alebo severná sámčina alebo severná lapončina je najrozšírenejší laponský jazyk.
Je kodifikovaná podľa svojho finnmarského či ruijaského dialektu (nórske nárečie – západné alebo fínske nárečie – východné), okrem neho existujú ešte dialekty z údolia rieky Tornio a dialekt tzv. morských Saamov z pobrežia Severného ľadového oceána. Severnou saamčinou ako svojou materčinou hovorí asi 17 000 až 25 000 ľudí.
Charakteristika
Severná saamčina patrí medzi ugrofínske jazyky, o čom svedčia aj jej charakteristické znaky: vokálna harmónia, striedanie kmeňových spoluhlások, aglutinácia (zmena tvarov slov príponami) a množstvo gramatických pádov. Takisto sa v severnej saamčine nerozlišujú gramatické rody (zámeno son znamená on, ona aj ono). Zápor sa vyjadruje časovaním negatívneho slovesa (jeden zo znakov uralských jazykov).
Pravopis
Severná saamčina sa píše rozšíreným variantom latinky, ktorý obsahuje aj písmená Á á, Đ đ (vyslovuje sa ako anglické "th"), Č č, Ŋ ŋ (nosovka), Ŧ ŧ, Š š, Ž ž. Oficiálne bol schválený v roku 1979.
Ukážka
- Úryvok zo saamskej hymny, Sámi soga lávlla (Pieseň saamskej rodiny)
Nausikaa
Nausikaa alebo v niektorých prípadoch aj Nausikaá môže byť:
Thoas (syn Andraimóna)
Thoas (iné názvy: Thoás, Toas, Toás;  je v gréckej mytológii syn Andraimóna z Kalydónu a jeho manželky Gorgy. Thoas, syn Andraimóna a Gorgy, bol jedným z nápadníkov krásnej Heleny a po jej únose trójskym princom Paridom účastníkom trójskej vojny. Z Aitólie k brehom Tróje priviedol až štyridsať lodí, čo bol jeden z najväčších kontingentov achájskeho loďstva. (podľa Hygina ich bolo len pätnásť)
Thoas patril medzi najstatočneších achájskych bojovníkov, čo prišli bojovať pod velením mykénskeho kráľa Agamemnóna pod hradby Tróje. V bojoch zabil dvoch významných trójskych bojovníkov. V Homérom epose Iliada sa uvádza, že bol jedným z deviatich dobrovoľníkov, ktorí prijali výzvu trójskeho princa Hektora, najsilnejšieho a najudatnejšieho bojovníka z celého trójskeho vojska, na súboj muža proti mužovi. Lós však padol na Aianta. V súboji sa potom Aias i Hektor ukázali ako rovnocenní súperi, preto na výzvu heroldov zápas prerušili.
Keď sa neskôr Hektor prebojoval až k achájskym lodiam, bol to práve Thoas, ktorého príhovor vniesol do achájskeho vojska bojového ducha. V závere vojny aj on patril medzi vybraných bojovníkov, ktorí sa v trójskom koni dostali za hradby Tróje a dobyli hrad kráľa Priama.
Podľa antického autora Pausania si Thoas odniesol z Tróje bronzovú sochu, ktorá potom stála v chráme bohyne Atény v Amfisse.
Angoville
Angoville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 33 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chambers County (Texas)
Chambers County je americký okres na východe Texasu. Pri sčítaní ľudu v roku 2010, bola jeho populácia 35 096 obyvateľov. Okresné mesto je Anahuac.
Chambers County je súčasťou Houston-The Woodlands-Sugar Land, TX Metropolitan Statistical Area.
Chavannes-sur-l’Étang
Chavannes-sur-l’Étang je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spoločenské prostredie
Spoločenské prostredie alebo sociálne prostredie je historicky podmienená spoločnosť ľudí a výsledkov ich činnosti, ako je jazyk, veda, technika, umenie a i. Jedinec si ho osvojuje v priebehu svojho života, pričom prenos z generácie na generáciu sa zrýchľuje.
Mokošín
Mokošín je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 160 obyvateľov, z toho 73 mužov a 87 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,7 roka (muži 42,7 roka, ženy 44,6 roka).
Bouxières-aux-Dames
Bouxières-aux-Dames je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stetten (Haut-Rhin)
Stetten je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Miroslav Marcinko
Miroslav Marcinko (* 16. január 1964) je bývalý slovenský hokejový obranca, momentálne pôsobiaci ako tréner A mužstva v klube HC Košice.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 53 zápasov, strelil 9 gólov. Reprezentoval na ZOH 1994. Na MS C 1994 v Poprade a Spišskej Novej Vsi roku 1994 bol kapitánom mužstva.
Má dvoch synov, Tomáš Marcinko je hokejový útočník.
Kazimír Wachtler
Kazimír Bohumír Jozef Wachtler (* 15. február 1815, Špania Dolina, Slovensko – † 11. apríl 1872, Banská Bystrica ) bol tribún a mešťanosta Banskej Bystrice (1852-1860, 1871-1872).
Životopis
Významne sa podieľal na rozvoji školstva v Banskej Bystrici. Pôsobil ako správca ľudovej školy, v roku 1856 sa podieľal na založení banskobystrického učiteľského ústavu. Na jeho počesť mesto založilo nadáciu 400 zlatých, z ktorých úroky sa poskytovali ako podpora chudobným žiakom. Na riadení Banskej Bystrice sa zúčastňoval ako tribún, neskôr bol mešťanostom. Patril k stúpencom maďarizácie.
South African Open 1983
South African Open 1983 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 21. do 27. novembra 1983  na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v juhoafrickom Johannesburgu. Titul v dvojhre získal Američan Johan Kriek, ktorý vo finále porazil Brita Dowdeswella. Bol to jeho 10. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Steve Meister a Brian Teacher, ktorí vo finále porazili ekvádorsko-americký pár Andrés Gómez, Sherwood Stewart. Pre Teachera to bol posledný šestnásty titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇺🇸 Johan Kriek vs. 🇬🇧 Colin Dowdeswell 6-4 4-6 1-6 7-5 6-3
Štvorhra mužov
🇺🇸 Steve Meister / 🇺🇸 Brian Teacher vs. 🇪🇨 Andrés Gómez / 🇺🇸 Sherwood Stewart 6-7 7-6 6-2
Východogermánske jazyky
Východogermánske jazyky sú zoskupenie mŕtvych germánskych jazykov.
Delenie:
Slovenské mená hmyzu
Slovenské mená hmyzu je významná knižná publikácia, v ktorej je stanovených množstvo slovenských názvov (mien) hmyzu.
Editorom celej práce je známy a významný slovenský prírodovedec, ornitológ, profesor, RNDr. Oskár Ferianc, DrSc. Prácu odborne redakčne spracoval Ing. Ján Jasič, CSc. Recenzentami práce boli Prof. PhDr. Ján Horecký, DrSc. a doc. ing. Alexander Huba, CSc. Kniha bola publikovaná v roku 1975 a má 308 strán. Vydala ju VEDA – vydavateľstvo SAV, Bratislava. Práca je významným dielom slovenskej odbornej zoologickej terminológie. Na práci sa podieľalo ešte ďalších 22 autorov – odborníkov na entomológiu – členov Slovenskej entomologickej spoločnosti, ako i niektorí členovia Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied.
V práci je z viac ako 30 000 druhov hmyzu, ktoré boli v tom čase z územia Slovenska zistené, uvedených niekoľko tisíc slovenských mien entomologicky významných druhov.
Eliáš Wagner
Eliáš Wagner (*  Slovensko) bol evanjelický kňaz.
Životopis
Hlavný mestský evanjelický farár v Banskej Bystrici (1612, 1617-1622).
Domaníky
Domaníky, sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Polohopis
Nadmorská výška v strede obce je 195 m n. m. a v katastri 130–314 m n. m. Kataster obce tvorí mierna vrchovina, ktorá vznikla rozrezaním pliocénnej rovne. Tvoria ju andezitické tufity a tufy, na plochých chrbtoch pokryté sprašovými hlinami. Na strmých úbočiach doliny sú dubové lesy, inde je odlesnený. Na chrbtoch má hnedozemné a illimerizované pôdy, v doline lužné a nivné.
Najbližšie obce a mestá sú na severe obec Hontianske Nemce a Devičie, mesto Krupina, na juhu obec Hontianske Tesáre a mesto Dudince, na východe obec Medovarce a západe obec Sebechleby.
V blízkosti obce sa nachádza letisko Hontianske Nemce.
Dejiny
Obec sa spomína od roku 1135 ako Dominyk, neskôr sa premenovala na Also Domanik (1247), Domonig (1258), Damanyk Tout dicta (1285), Domungy (1291), Thoutdamanyk, Domanik (1331), Nemeth Domanik Theuthonicalis (1382), Damanik (1808), až do dnešnej podoby Domaníky maďarsky Dömeháza. Obec patrila Jánovi a Rubinovi z Ostrihomu, v 14. storočí patrila hradu Čabraď, v 18. storočí Foglárovcom, neskoršie Kevickovcom. V roku 1715 mala 7 domácností, v roku 1828 mala 33 domov a 200 obyvateľov.
Vodné plochy
Neďaleko obce sa nachádza vodná nádrž Sebechleby.
Majstrovstvá CONCACAF vo futsale 2016
Majstrovstvá CONCACAF vo futsale 2016 boli v poradí 6. majstrovstvá CONCACAF vo futsale mužov, ktoré organizuje Konfederácia severoamerického, stredoamerického a karibského zväzového futbalu (CONCACAF). Konali sa v dňoch od 8.14. mája 2016 v San José, v Kostarike, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja boli družstvá Curaçaa a Hondurasa. Kostarika organizovala severoamerické majstrovstvá tretíkrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 2000 (v San José) a 2004 (v Heredii). Dejiskom zápasov bola aréna BN Arena. Pred samotným turnajom prebehla priamo v dejisku dvojzápasová kvalifikácia medzi štyrmi tímami o posledné 2 miestenky na záverečnom turnaji. Titul obhájila domáca 🇨🇷, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇵🇦.
Čekovce
Čekovce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
4310 Stromholm
4310 Stromholm je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Claes-Ingvar Lagerkvist 2. septembra 1978.
Anguerny
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 783 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2019 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2019 na Slovensku.
Bouxières-sous-Froidmont
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Courtavon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gašpar Wagner
Gašpar Wagner (Wagner Novizoliensis) (*  Banská Bystrica) bol básnik.
Životopis
Po absolvovaní nižších škôl na Slovensku študoval na univerzite vo Wittenbergu. Roku 1574 vydal knižne príležitostné verše na pamiatku sobáša T. Vranku s D. Branczovou.
Bouzanville
Bouzanville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Keď sa raz oči dohodnú
Keď sa raz oči dohodnú je ôsmy štúdiový album, ktorý v roku 1988 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus slovenskej skupine Modus.
Bouzanville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Keď sa raz oči dohodnú
Album vyšiel spolu s albumom Balíček snov v roku 2010 na 2CD. Album Modus - Balíček snov / Keď sa raz oči dohodnú vydalo Opus, Forza Music v rámci edície Opus 100 pod číslom 13.
Bouzanville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dannemarie (Haut-Rhin)
Dannemarie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Baláž (kultúrny pracovník)
Jozef Baláž (* 1888, Ondrašovce† 1971, tamže) bol slovenský kultúrny dejateľ, básnik a humanista. Pôsobil ako posledný richtár a prvý starosta Ondrašoviec.
Životopis
Jozef Baláž (Jozsef III. Balazs, pochádzal zo zemianskej rodiny slob. pánov z Ondrašoviec, barónov Balas de Villa Bala [Volya]. Bol posledný richtár a prvý starosta Ondrašoviec. Kultúrny dejateľ a buditeľ, spisovateľ a mysliteľ. Humanista a politik, kandidát Republikánskej strany, stúpenec Tomáša Garrigua Masaryka, no najmä Milana Rastislava Štefánika. Podporovateľ vzniku ČSR, humanista.
Príčinnosť
Príčinnosť (iné názvy: kauzalita, kauzálna súvislosť, kauzálny nexus, príčinná súvislosť, súvislosť príčiny a následku, príčinne účinkové vzťahy) je priame, konkrétne a základné sprostredkovanie objektívnych súvislostí; jeden proces (príčina) vyvoláva druhý proces (následok alebo účinok). Príčinnosť je forma pôsobenia súvislosti medzi vecami, procesmi, systémami atď. objektívnej reality, kedy jav, nazývaný príčinou, vyvoláva nevyhnutne alebo zákonite za určitých podmienok oný jav, ktorý sa nazýva následok.
Jozef Baláž (kultúrny pracovník)
Životopis
Od skorej mladosti veľa cestoval, čo mu umožnilo poznávať rôznorodé kultúry. Ako 22-ročný bol zvolený za starostu a kvôli otcovej chorobe musel prebrať starostlivosť o rodinný majetok. Po prvej svetovej vojne, v ktorej bojoval ako dôstojník a v Rusku padol padol do zajatia, v roku 1918 podľa vzoru svojho prastarého otca obnovil lóžu „Slobodný pútnik“ ako pokračovanie lóže „K cnostnému cestovateľovi“, ktorú v roku 1769 založili poľskí šľachtici v Prešove. Založil obecnú rímskokatolícku školu v Ondrašovciach, ktorú nechal rokoch 19471949 postaviť českými majstrami na vlastnom pozemku v centre obce. Pozemok darovali aj ďalší dvaja bratia z obce (ŠA Prešov: Zápisnica z obecného zasadnutia 1947). Po druhej svetovej vojne založil knižnicu, folklórny súbor, a s priateľom F. Hagyarim i ochotnícky divadelný súbor. Zakladal kultúrne a humanitné spolky na Šariši, Above a Zemplíne. Udržiaval tradíciu Sziniy-Merse bálov v kaštieli v Chminianskej Novej Vsi napriek perzekúciám komunistickému režimu. Tu sa stretávala nobilita a inteligencia Šariša, Spiša, Zemplína a Abova. Bol priateľom a poradcom biskupa J Čárskeho. Zaslúžil sa o prísun financií do Šariša po druhej svetovej vojne z UNHCR a súkromných zdrojov, ktoré slúžili na výstavbu ciest a obnovovanie infraštruktúry. V roku 1948 bol na základe Výnosu povereníka vnútra SR zbavený verejných funkcii a väčšina jeho majetku bola zoštátnená. Starobu strávil ako radca biskupa, písal rodovú kroniku a pamäti a básne. Cieľavedome sa venoval vysádzaniu ovocných sadov a okrasných stromov. Pochovaný je v hrobke v Ondrašovciach s manželkou Máriou.
Tvorba
Pokračoval v písaní rodinnej kroniky Historia gentiles de Villa Bala (1612) a obecnej kroniky Ondrašoviec (prvá zhorela pri požiari evanjelického chrámu). Bol autorom príležitostných básní a cirkevných piesní. Písal po slovensky, nemecky, maďarsky a latinsky. Taktiež prekladal aj anglické politické texty a prejavy republikánov i demokratov.
Príčinnosť
Príčinou následkov môže byť ľudské správanie i celý rad najrôznejších iných javov.
Jozef Baláž (kultúrny pracovník)
Zdroj
Text je citovaný z archívnych dokumentov: