cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dolores (Uruguaj)
Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1801. Územie, na ktorom súčasné mesto leží však prvýkrát preskúmal už taliansky objaviteľ Sebastiano Caboto v roku 1527. Už on v tej dobe popísal aj rieku San Salvador, ktorá preteká okolo mesta. V tejto oblasti založil aj pevnosť San Salvador, ktorá predstavuje prvé európske osídlenie v oblasti. V roku 1574 tu nechal postaviť osadu Juan Ortiz de Zárate. Táto osada bola známa ako Ciudad Zaratina a slúžila hlavne ako podpora pre ďalšie výpravy za drahými kovmi, ktoré sa podľa vtedajších predstáv mali v oblasti nachádzať. Osada však po niekoľkých rokoch zanikla v dôsledku útokov indiánov. Neďaleko od mesta pri povodí potoka Arroyo Espinillo vznikla v polovici 18. storočia nová osada s názvom Espinillo. Z dôvodu nedostatku zdrojov však obyvatelia túto osadu premiestnili k rieke Uruguaj. Keďže na tento presun nemali obyvatelia osady príslušné úradné povolenia, boli nútení sa vrátiť v roku 1784 späť do starej osady. Na spiatočnú cestu sa osadníci vydali v roku 1801, no posunuli sa ďalej, až k rieke San Salvador. Nové mesto pomenovali jeho obyvatelia po patrónke Panne z Dolores (Virgen de los Dolores). Osadníci sa zaoberali predovšetkým poľnohospodárstvom. Mesto sa rozvíjalo a jeho obyvatelia sa začali usilovať o oddelenie od departmentu Soriano, no neúspešne. Za mesto bolo Dolores formálne vyhlásené v roku 1923.
La Liga 2012/2013
Barcelona získala 22. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2013/2014 sa spolu s ňou kvalifikovali aj Real Madrid, Atlético Madrid a Real Sociedad. Do Európskej ligy UEFA 2013/2014 sa kvalifikovali Valencia, Real Betis a Sevilla. Do 2. ligy zostúpili Mallorca, Deportivo La Coruña a Zaragoza.
Tabuľka
# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body
Belehrad (rozlišovacia stránka)
Belehrad (staršie aj: Belohrad) môže byť:
Kupónová privatizácia
náhľad|Kupónová knižka v Česko-Slovensku náhľad|Dobová reklama na kupónovú privatizáciu Kupónová privatizácia (iné názvy: kupónová metóda privatizácie, kupónová metóda , hovorovo: kupónka ) je metóda privatizácie štátneho majetku spočívajúca v tom, že sa veľkej časti obyvateľstva za symbolickú alebo nízku cenu rozdajú kupóny, ktoré potom obyvateľstvo môže vymeniť za podiely v podnikoch dovtedy vlastnených štátom. Táto metóda masovej privatizácie sa použila v 90. rokoch v niektorých krajinách bývalého východného bloku, napr. v Česko-Slovensku, Rusku, Litve a Mongolsku. V podrobnostiach realizácie boli medzi jednotlivými krajinami značné rozdiely - napríklad kupón môže znieť na menu štátu alebo na účelovo vytvorenú „menu“ (body), a môže byť obchodovateľný alebo neobchodovateľný.
Svetová banka, Medzinárodný menový fond a rôzni svetoví akademici dnes považujú túto metódu privatizácie za nevhodnú a neodporúčajú ju.
Priebeh
V Česko-Slovensku mala kupónová privatizácia konkrétne podobu privatizácie pomocou kupónov oficiálne nazývaných investičné kupóny a definovaných ako neprevoditeľné cenné papiere na meno, ktoré oprávňujú na kúpu akcií podnikov vlastnených štátom, ktoré boli špeciálne určené na predaj za tieto investičné kupóny. Fyzicky mali investičné kupóny formu tzv. kupónovej knižky (predávanej za 35 korún) s vlepenou kupónovou známkou (predávanou za 1000 korún); vlepenie kupónovej známky slúžilo ako doklad registrácie kupónovej knižky. Kupónová privatizácia mala prebiehať vo viacerých tzv. (privatizačných) vlnách, trvajúcich vždy niekoľko mesiacov. Jedna privatizačná vlna sa skladala z viacerých tzv. (privatizačných) kôl, t.j. za sebou nasledujúcich fáz samotného ponúkania investičných kupónov obyvateľmi. Z očakávaných viacerých privatizačných vĺn sa do zániku Česko-Slovenska realizovala len jedna (t. j. prvá) vlna kupónovej privatizácie, ktorá sa začala v novembri 1991 a ktorej jednotlivé kolá prebehli od februára do decembra 1992. Druhá vlna prebehla len v Česku (v roku 1994). Na Slovensku bola druhá vlna síce spustená v roku 1994 (ľudia si už kúpili a zaregistrovali kupónové knižky), ale následne bola koncom roka novou vládou zrušená a v roku 1995 pretransformovaná na tzv. dlhopisovú privatizáciu.
Prvá vlna kupónovej privatizácie prebiehala nasledovne: Pre určité podniky vlastnené štátom alebo pre ich časti vypracovali samotné tieto podniky alebo niekto iný privatizačné projekty. Tieto projekty muselo potom schváliť Ministerstvo privatizácie a následne boli zaradené do kupónovej privatizácie. Týchto schválených podnikov nakoniec bolo 988 v Česku a 503 na Slovensku. Príslušný podnik, ktorý sa mal privatizovať, následne musel najprv (ak už tak neurobil predtým) zmeniť svoju právnu formu na akciovú spoločnosť vlastnenú Fondom národného majetku, teda štátom. Ktorýkoľvek dospelý občan Česko-Slovenska si mohol zakúpiť kupónovú knižku s kupónovou známkou (za 1035 korún - pozri vyššie), ktorá obsahovala 1000 tzv. investičných bodov (teda „meny“ utvorenej špeciálne len na účely kupónovej privatizácie). Majiteľ kupónovej knižky sa (v prvej vlne) bežne nazýval „držiteľ investičného kupónu“ (DIK), hoci príslušný právny predpis (383/1991 Zb.) používal termín „majiteľ investičného kupónu“ (MIK). Po nákupe a registrácii kupónových knižiek občanmi nasledovalo najprv tzv. predkolo, v ktorom mali občania možnosť vymeniť svoje investičné body (investičné kupóny) za účasti (akcie) v investičných privatizačných fondoch (IPF; boli to špeciálne súkromné akciové spoločnosti založené špecificky na tento účel), ktoré potom nakupovali akcie v privatizovaných podnikoch namiesto občanov. V celom Česko-Slovensku až vyše 70 % DIK-ov využilo toto predkolo, čiže použili IPF namiesto toho, aby obchodovali sami; na Slovensku však bol tento podiel výrazne nižší než v Česku. Po predkole nasledovala séria vlastných privatizačných kôl. V prvej vlne kupónovej privatizácie bolo týchto vlastných kôl konkrétne 5, pričom ale ich počet nebol vopred oznámený, čiže bol celý čas neistý. V každom kole mohol občan (a od druhého kola aj IPF) ponúknuť, že kúpi akcie konkrétnych privatizovaných podnikov za cenu (vyjadrenú v investičných bodoch), ktorá bola pre tieto akcie stanovená pre dané kolo a v každom kole sa menila. Na konci kola sa postupovalo takto: Pokiaľ ide o cenu akcií, v prvom kole bola cena akcií (keďže nejako bolo treba začať) stanovená paušálne vo výške 33,333 investičných bodov za akciu. Jedna akcia mala pritom nominálnu hodnotu 1000 korún, z čoho vyplýva, že jedna kupónová knižka - t.j. 1000 investičných bodov - v prvom kole zodpovedala nominálnej hodnote 30 000 korún (hoci bola kúpená len za 1035 korún).
Autori
Za autorov česko-slovenskej kupónovej privatizácie sa obyčajne považuje skupina osôb z vtedajšieho pražského ministerstva financií, najmä Václav Klaus, Dušan Tříska a Tomáš Ježek, ale aj ďalší z ministerstva a sám seba za významného prispievateľa k myšlienke uvádza napr. Jan Švejnar.
Problémy
Kupónovej privatizácii v Česko-Slovensku sa zvyknú vyčítať najmä tieto skutočnosti  :
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1960
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1960 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1960. Konal sa v Ríme, v Taliansku v dňoch od 25. augusta3. septembra 1960, za účasti 16 tímov. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1900 a toto bolo jeho 13. vydanie. Zápasy sa odohrali v 2 dejiskách: Piscina delle Rose a Stadio Olimpico del Nuoto, na ktorých sa konali aj súťaže v plávaní a skokoch do vody.
Svoj druhý olympijský titul získalo domáce 🇮🇹, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a predchádzajúcim dvojnásobným víťazom z 🇭🇺.
Dejiská
Plavecké štadióny mali pre účely olympijského turnaja rozšírenú kapacitu miest. K pevným sedadlám 12 000-ového štadióna Stadio Olimpico del Nuoto boli inštalované drevené tribúny pre 8 000 divákov a k sedadlám 2 000-ového štadióna Piscina delle Rose boli inštalované drevené tribúny pre 1 850 divákov.
Taillades
Taillades je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Transformátor s fázovou reguláciou
Transformátor s fázovou reguláciou alebo transformátor s (priečnou) reguláciou fázy (skratka PST z ) je špeciálny druh výkonového transformátora využívaný na riadenie toku činného výkonu v trojfázovej energetickej prenosovej sústave.
Princíp činnosti
náhľad|400px|Zjednodušený nákres zapojenia PST. Vľavo je budiaci transformátor, vpravo sériový. Šípky na vinutiach budiaceho transformátora znamenajú prepínateľné odbočky
Pri prenose striedavého prúdu je tok výkonu elektrickým vedením priamo úmerný sínusu fázového posunu napätia medzi začiatkom a koncom vedenia. Zmenou tohto fázového posunu je možné meniť rozdelenie toku výkonu medzi rôzne vedenia v prenosovej sústave a tým zamedziť preťaženiu.
Transformátor s fázovou reguláciou typicky pozostáva z dvoch častí: sériového transformátoru a budiaceho transformátoru. Budiaci transformátor má vinutia zapojené medzi fázy a na výstupe má napätie posunuté o 90° oproti vstupu. Tento výstup je privedený na vstup sériového transformátoru, ktorého druhé vinutie je pripojené do série s hlavným obvodom. Výstupné napätie sériového transformátora tvorí vektorový súčet pôvodného napätia a o 90° posunutej zložky privedenej z budiaceho transformátora (takzvaná priečna regulácia ).
Prepínaním odbočiek budiaceho transformátora je možné riadiť veľkosť posunutej zložky napätia a tým pádom aj veľkosť fázového posunu na PST. Tok výkonu vedením je takto možné znížiť, ale aj zvýšiť.
Príklad použitia
Na obrázku je schéma obvodu, ktorý prenáša výkon 100 MW z generátoru k záťaži pomocou dvoch súbežných vedení, k jednému z nich je pripojený PST s odbočkami 1 až 19.
V ľavej časti je PST na strednej odbočke a fázový posun je 0°. Preto neovplyvňuje tok výkonu a obe vedenia sú zaťažené rovnako (na 50 MW). V pravej časti je PST prepnutý na odbočku, ktorá obmedzuje tok výkonu. Výsledný fázový posun spôsobil, že časť prenášaného výkonu bola presmerovaná na súbežné vedenie, pritom sa ale celkový prenášaný výkon 100 MW nezmenil.
600px
V praxi sa PST používa opačne: vyrovnáva výkony na vedeniach, ktoré by bez neho boli zaťažené nerovnomerne.
La Esperantisto
La Esperantisto, neskôr len Esperantisto bol prvý časopis v esperante. Ako mesačník vychádzal v rokoch 1889 až 1895. Redaktorom bol Ludwik Lejzer Zamenhof, zakladateľ esperanta, ktorý písal aj väčšinu textov. Vydavateľom bol Christian Schmidt, predseda Klubu medzinárodného jazyka v Norimbergu a neskôr Wilhelm Heinrich Trompeter ako aj samotný Zamenhof.
Holčovice (Postupice)
Holčovice je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 3 km na juh od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 19 adries. Holčovice ležia v katastrálnom území Milovanice o výmere 4,87 km².
La Esperantisto
Dejiny
Prvé vydanie časopisu vyšlo 1. septembra 1889 v Norimbergu kde boli vtedy podľa Adresára osôb vydanom Zamenhofom registrovaní dvaja esperantisti. V roku 1891 vydávanie prevzal a časopis z finančných problémov zachránil Wilhelm Heinrich Trompeter, ktorý dal Zemenhofovi stomarkový mesačný plat a Schmidt pokračoval ako zástupca pred bavorskou vládou. V roku 1892 sa názov časopisu skrátil na Esperantisto. V roku 1894 Zamenhof v časopise vydal reformu jazyka, ale tá nebola odhlasovaná členmi esperantského zväzu, ktorými vtedy boli všetci predplatitelia časopisu. Trompeter z projektu odišiel ku koncu roku 1894 a Zemenhof sa stal vydavateľom. Po dohode s redakciou ruského časopisu Posrednik jej umožnil vydávať rubriku v Esperantisto. Tolstojova esej "Rozvaha, alebo viera" však zapríčila zákaz Esperantisto v Rusku a stratu neutrality časopisu. Aj keď bol po zásahu Tolstoja zákaz zrušený Zamenhof po májovo-júnovom čísle v roku 1895 v časopise nepokračoval.
Obsah
Prvé vydanie začalo úvodom Prospekto kde Zamenhof sľúbil časopis vydávať vždy k 1. dňu mesiaca. Ďalšie štyri strana zabrala Zamenhofova esej Esperanto a volapük. Po roku 1891 sa časopis stal zaujímavejším a z 8 sa obsah rozšíril na 16 strán. Zamenhof vydával preklady na pokračovanie, napríklad Morskú pannu od Andersena. Zamenhof v časopise publikoval aj Lingvaj respondoj, jazykové odpovede. Zamenhof odpovedal ohľadne gramatiky a syntaxu esperanta.
Predplatitelia
Predplatitelia časopisu pochádzali väčšinou z Ruska. V roku 1893 bol z Petrohradu registrovaných 87 predplatiteľov. V roku 1892 bolo 544 predplatiteľov z 12 krajín, o rok neskôr počet dosiahol maximum, 889.
Dopad
Podľa Korženkova: „''[časopis] umožnil čitateľom oboznámiť sa s činnosťou esperantistov v iných krajinách, čítať pravidelný adresár nových esperantistov, vymieňať si skúsenosti, diskutovať o jazykových probblémoch. Časopis sa stal zárodkom esperantského "národa"... Zamenhofova práca vo vtedajšom jedinom esperantskom časopise pomohla jazyku bez tradície, aby sa stal stabilným a jednotým. Jazyk dostal svoj vlastný štýl a pravopis, svoje prvé skratky. Literárne texty uverejnené v časopise, ktoré napísal, alebo preložil Zamenhof sa potom stali základom diela Fundamenta Krestomanio (základná čítanka).''“
Ruggiero Romano
Ruggiero Romano (* 23. november 1923, Fermo† 5. január 2002, Paríž) bol taliansky historik, predstaviteľ školy Annales. Zameriaval sa na hospodárske dejiny talianskeho a francúzskeho Stredozemia a Latinskej Ameriky v ranom novoveku.
Carmelo
Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo 18 041 obyvateľov.
Dejiny
Dejiny miesta siahajú do roku 1527, kedy tu taliansky objaviteľ Sebastiano Caboto založil pevnosť San Lázaro. Táto však bola o krátky čas opustená a v súčasnosti ani nie je presne známa jej poloha. V roku 1611 tu guvernér Río de la Plata a Paraguaja Hernando Arias de Saavedra dal vypustiť veľké stáda hovädzieho dobytka. V roku 1758 sa miesto nazývalo Las Víboras, žilo tu zhruba 200 ľudí a okrem domov bola v osade postavená aj kaplnka. Súčasné mesto založil v roku 1816 uruguajský národný hrdina José Gervasio Artigas. a jedná sa o jediné doposiaľ existujúce mesto, ktoré Artigas založil. Toto nieslo názov Pueblo Carmelo. Mesto však bolo dlhý čas známe pod názvom El Carmelo. V priebehu druhej polovice 19. storočia došlo k čiastočnému dobudovaniu mesta, boli vystavané nové domy, otvorila sa škola a nový kostol.
Vývoj demografie
S počtom obyvateľov 18 041 (v roku 2011), z toho 9 496 žien a 8 545 mužov, je druhým najväčším mestom departmentu.
Zdroj:
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2021
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2021 boli v poradí 13. majstrovstvá sveta vo florbale žien, ktoré organizovala Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konali sa v dňoch od 27. novembra do 5. decembra 2021 v Uppsale, vo Švaédsku, za účasti 16 tímov. Titul obhájilo domáce 🇸🇪.
Kvalifikácia
Záverečného turnaja sa zúčastnilo 16 národných tímov, Švédsko ako usporiadateľ mlo účasť istú. O zvyšných 15. miestenkách sa malo rozhodnúť v regionálnych kvalifikáciách v Kanade, Japonsku, Lotyšsku, Taliansku a na Slovensku. Kvôli pandémii covidu-19 bola kvalifikácia zrušená a na základe rozhodnutia IFF na majstrovstvá postúpili tímy podľa postavenia vo svetovom rebríčku so zohľadnením regionálnych kvót. Kvalifikovalo sa tak 11 najvyššie postavených európskych reprezentácií, tri ázijsko-oceánske a najvyššie postavená americká reprezentácia.
V septembri 2021 svoju účasť kvôli pokračujúcej pandémii covidu-19 zrušili reprezentácie Austrálie a Japonska, ktoré nahradili Talianky a Thajčanky.
Pontarlier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Young (Uruguaj)
Young je mesto v Uruguaji. Leží v západnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente Río Negro. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 16 756 obyvateľov. Je vzdialené približne 100 km severovýchodne od sídla departmentu mesta Fray Bentos. Od hlavného mesta Montevideo je vzdialené približne 300 km severozápadne. Od rieky Uruguaj je mesto vzdialené asi 50 km východne. Young sa nachádza na križovatke ciest č. 3 a 25.
Mesto bolo založené v roku 1910. Oblasť bola osídlená už v roku 1837. V tej dobe bola známa pod menom Los Cuatro Vientos. V roku 1910 tu bola otvorená železničná stanica, ktorá dostala meno po Carlosovi Youngovi, ktorý sa podieľal na projektovaní trate. Okolo železničnej stanice sa postupne začali vytvárať obytné domy a postupne vznikla osada. V roku 1914 sa osada definitívne zmenila na mesto. Formálne sa však stala v roku 1920 obcou. V tomto roku malo mesto už 1 200 obyvateľov. To tvorili hlavne Taliani, Angličania, Nemci a Rusi. Mestom sa Young formálne stal v roku 1963. Obyvatelia mesta sa venujú predovšetkým poľnohospodárstvu a chovu hovädzieho dobytka. S poľnohospodárstvom je spojená väčšina ekonomiky mesta.
Travaillan
Travaillan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pouilley-Français
Pouilley-Français je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pouilley-les-Vignes
Pouilley-les-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Pouilley-Français
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pouilley-les-Vignes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dwayne Johnson
Kariéra
Väčšinu svojej wrestlerskej kariéry strávil vo WWE, kde získal celkovo 16 titulov: 9 titulov v ťažkej váhe, 7 WWE titulov, 2-krát WCW svetový titul, 2-krát Intercontinental tituly, a 5 WWE Tag Team titulov. Bol šiesty WWF/E Triple Crown Champion. Tiež je víťazom 2000 Royal Rumble. Neskôr sa začal viac venovať hereckej kariére.
V roku 2000 napísal autobiografiu The Rock Says, ktorá debutovala ako číslo 1 v rebríčku The New York Times Best Seller a bola najpredávanejšia kniha niekoľko týždňov.Cena knihy bola 657 amerických dolárov.
Herecký debut mal v roku 2002 vo filme Kráľ Škorpión. Za túto rolu dostal 5 a pol milióna amerických dolárov, čo bola v tom čase najvyššia suma, ktorú kedy zaplatili hercovi za jeho prvú rolu. Odvtedy sa objavil v úspešných filmoch ako sú Pobrežná hliadka Vitajte v džungli, Buď cool, Kráčajúca skala, Gang v útoku, Plán hry, Dostaňte agenta Smarta!, Útek na Horu čarodejníc, Zúbková víla, Cesta na tajomný ostrov, Doom, Fízli zo zálohy, Neľútostný pomstiteľ, Rýchlo a zbesilo 4, Rýchlo a zbesilo 5, Rýchlo a zbesilo 6, Rýchlo a zbesilo 7, Rýchlo a zbesilo 8, Rýchlo a zbesilo: Hobbs & Shaw, San Andreas, Mrakodrap, Besnenie, Rýchlo a zbesilo 9.
Premier League 2019/2020
Premier League 2019/2020 bola 28. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu z predchádzajúcej sezóny bol Manchester City, nováčikmi boli Norwich City, Sheffield United a Aston Villa.
Víťazom sa stal Liverpool, pre ktorý to bol 19. titul v histórii klubu a 1. od zavedenia Premier League. Zostúpili Bournemouth, Watford a Norwich City.
Tabuľka
# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body
Maďarová (vrch vo Veľkej Fatre)
Poloha
Nachádza sa v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šiprúň. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a na katastrálnom území obce Ľubochňa. Najbližšími sídlami sú východným smerom situovaný Vlkolínec, severovýchodným mesto Ružomberok, severným Hubová a Ľubochňa. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Popis
Maďarová je súčasťou liptovskej vetvy hlavného hrebeňa a leží v rázsoche, vybiehajúcej západným smerom od Chabzdovej na Chovanovú. Severne susedí Magura, Vtáčnik a Chabzdová, východne Malinné  a Vtáčnik , južným smerom leží Šiprúň  a Malá Smrekovica  a západným Čierňavský vrch  a Kľak. Južne orientované svahy odvodňuje Čierňava, severozápadné potok Salatín, oba smerujúce do Ľubochnianky, vodu zo severovýchodnej časti odvádza Bystrý potok do Váhu. Vrchol traverzuje chodník z Ľubochne.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, no blízkym sedlom vedie značený chodník.
Ostrý (Moravsko-sliezske Beskydy)
Ostrý je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Košařiskami, približne južne od Třinca. Patrí do CHKO Beskydy.
Poloha
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Lysohorská hornatina a jej časti Ropická rozsocha. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie obce Košařiska a mesta Třinec. Najbližším sídlom je na východnom úpätí ležiaca obec Košařiska, severovýchodne sa nachádza Bystřice, severne mesto Třinec a na západnom úpätí jeho mestská časť Tyra.
Opis
Ostrý je súčasťou rázsochy, ktorá vedie z vrchu Kalužný severovýchodným smerom na Kozinec. Východným smerom sa nachádza Skalka a Kykula, južným Kozubová  a Kalužný, západným Smrčina , Ropice  a Javorový  a severným Kozinec a Žďár. Masív patrí do povodia Olše, kde vodu odvádza zo západnej časti Tyra, z východnej potok Kopytnice a z južnej Tominová. Na vrchol nevedie značená trasa a juhozápadne od vrcholu stojí horská chata, kde je významná križovatka značených chodníkov. Veľká časť masívu je súčasťou Prírodnej rezervácie Čerňavina.
Výhľady
Súvislý lesný porast vrcholovej časti neumožňuje rozhľad. Z horských lúk na hrebeni a úbočí je možné pozorovať okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, no tiež Malú Fatru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, západným úbočím ho traverzuje značka.
Kivi (ovocie)
náhľad|Plody zeleného kivi Kivi alebo kiwi je ovocie, plod popínavých drevín rodu aktinídia, pochádzajúcich z Číny.
Plod druhu aktinídia lahodná (Actinidia deliciosa) obsahuje veľké množstvo vitamínu C,. Veľkosťou je podobný kuraciemu vajcu, šupka je hnedá a chlpatá, dužina zvyčajne zelená. Chuť je kyslá.
Pôvod a história
vľavo|náhľad|Kríky kivi (Nový Zéland) Kivi malo v Číne rôzne mená, vrátane "jang-tao". Semená začali cestovať po svete a čoskoro sa rozšírili do Japonska a na Sibír. Na začiatku 20. storočia bolo "predstavené" Novému Zélandu a bolo tam aj zasadené. Pôvodne si ľudia, ktorí kivi ochutnali, mysleli, že chutí ako egreše, preto ho pomenovali čínsky egreš alebo egreš Číňana. Kivi však s egrešom a jeho rodom nemá nič spoločné.
Etymológia
náhľad|Samičí kvet Kivi dostalo svoj nový názov najmä v dôsledku studenej vojny a tiež novej marketingovej stratégie. Jeho meno bolo dané podľa národného vtáka Nového Zélandu - kivi, ktorého vzhľadovo trochu pripomína. V roku 1974 sa názov stal oficiálnym obchodným menom.
Zelené kivi
Tradičné zelené kivi je oválne. Tvarom a veľkosťou ho možno prirovnať k slepačiemu vajcu, ale kivi nie je tak špicaté. Je hnedé a má chlpatú šupku. Koža nie je zdravotne závadná, a možno ju jesť. Väčšina ľudí ju však pred spotrebou ošúpe. Kivi je pevné a časom zmäkne a dozreje. Je citlivé na tlak a stláčanie.
Zlaté kiwi
náhľad|Zlaté kivi V súčasnosti je v niektorých krajinách dostupné zlaté kivi. Od tradičného zeleného sa nelíši len farbou dužiny, ale aj tvarom. Špička oproti stopky je guľatejšia a tvar tak viac pripomína vajce alebo hrušku. Ďalší rozdiel je na povrchu. Chĺpky na šupke sú miniatúrne a v oveľa menšom množstve. Kvôli tomu je oveľa citlivejšie na poškodenie a dozrieva skôr. Veľa fariem produkujúcich zlaté kivi ich preto radšej zbiera priamo z kríkov ručne rovno do košíkov a krabíc. V porovnaní so zeleným kivi je zlaté sladšie, jemnejšie a nie je také kyslé. Vzhľadom na vyššie náklady na pestovanie, zber a prepravu, je v obchodoch aj drahšie.
Liečivé účinky
Len máloktoré ovocie obsahuje toľko vitamínu C ako kivi. Obsahom až 1 miligram v 1 gramu kivi pokrýva konzumácia jedného kusu kivi príjem dennej dávky. Vďaka vitamínu C, i v kombinácii s horčíkom, podporuje kivi látkovú premenu, spevňuje cievy a žily, posiľuje imunitný systém, zlepšuje videnie a spevňuje väzivá. Vitamín C je dôležitý antioxidant, ktorý pomáha zvládať stresy, zvyšuje schopnosť sústrediť sa a podporuje tvorbu hormónov pre dobrú náladu. Konzumácia kivi pomáha k zdravej funkcii srdca a svalov, k rastu kostí, pri krvácaní z ďasien (parodontóze). Hlavne v zimných mesiacoch je výbornou prevenciou chrípok, prechladnutia a nádchy.
Obsah draslíka je mierne nižší než u banánu. Obsahuje aj vitamín E, antioxidant, i niektoré bielkoviny, ktoré sa používajú na zmäkčovanie mäsa. Tie sú ale pre niektorých ľudí alergénom.
Balleroy
Balleroy môže byť:
Santa Lucía (Uruguaj)
Santa Lucía je mesto v Uruguaji. Leží v južnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente Canelones. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 16 742 obyvateľov. Je vzdialené približne 60 km severozápadne od centra hlavného mesta Montevideo. Mesto Canelones leží približne 15 km juhovýchodne. Západnú hranicu mesta Santa Lucía tvorí tok rieky Santa Lucía.
Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1782. Počiatky osídlenia však siahajú do roku 1764, kedy bola na mieste vybudovaná pevnosť Guardia de los Paraguayos. Prví osadníci prišli na miesto na konci roku 1781. Následne začala vláda rozdeľovať pôdu až k neďalekému potoku Arroyo Canelón Grande. V roku 1782 tak vznikla osada s názvom Villa San Juan Bautista. V roku 1783 tu bola postavená prvá kaplnka. V roku 1830 sa začalo so stavbou väčšieho kostola, no pre nedostatok peňazí musela byť stavba odložená o niekoľko desiatok rokov. S väčším rozvojom mesta sa začalo v roku 1862. V tomto období si tu bohatšie vrstvy začali stavať svoje letné rezidencie a Santa Lucía je tak považovaná za prvé turistické stredisko v krajine. V roku 1872 tu bola otvorená železničná stanica a prvý hotel. V roku 1925 bola Santa Lucía formálne vyhlásená za mesto a súčasne dostala svoj aktuálny názov. V polovici 20. storočia prestal byť turizmus dôležitou zložkou miestnej ekonomiky. Pozíciu turizmu prevzal priemysel. Neskôr sa stalo najvýznamnejším poľnohospodárstvo. V súčasnosti je mesto zamerané predovšetkým na spracovanie mliečnych a poľnohospodárskych výrobkov.
MarCO Mars Cube One
Mars Cube One (alebo MarCO ) bola misia, ktorá štartovala 5. mája 2018 spolu s misiou NASA InSight k Marsu. Pozostáva z dvoch cubesatov, MarCO-A a MarCO-B, ktoré boli schopné poskytnúť komunikáciu v reálnom čase so Zemou pre InSight pri vstupe do atmosféry, zostupe a pristátí (EDL) 26. novembra 2018, keď bola sonda InSight mimo možnosti priamej komunikácie so Zemou. Oba sú vo formáte 6U (10 × 20 × 30 cm) CubeSat. Misia je testom nových miniaturizovaných komunikačných a navigačných technológií. Sú to prvé CubeSaty určené na prevádzku mimo obežnej dráhy Zeme a okrem telekomunikácie testovali odolnosť CubeSatov voči podmienkam vzdialenejšieho vesmíru.
Zariadenie InSight vyslalo svoje telemetrické údaje čoskoro po pristátí, a preto MarCO neboli pre misiu InSight nevyhnutné. Skôr demonštrovali nový reléový systém a technológiu pre budúce použitie v misiách do iných častí slnečnej sústavy, ktoré nemusia mať nasadenú retranslačnú družicu.
alt= označené. Predný kryt je vynechaný, aby sa zobrazili niektoré vnútorné komponenty. Antény a solárne polia sú v nasadenej konfigurácii|náhľad|440x440bod|Ilustrácie cubesatu MarCO s niektorými kľúčovými komponentmi Hmotnosť každého CubeSatu je 13,5 kg. Sú vybavené zrkadlovou anténou s vysokým ziskom a miniatúrnym rádiom pracujúcim v UHF (iba príjem) a X pásmom (prijem a prenos) rádiovom pásme. Majú miniatúrny širokouhlý fotoaparát, iónový pohon a sledovač hviezd pre navigáciu.
Štart a trajektória
Vyniesla ich raketa Atlas V 401 (AV-078) z Vandenberg Air Base Base Spread Complex 3-East spolu so sondou InSight 5. mája 2018 o 11:05 UTC. Bola to prvá americká medziplanetárna misia, ktorá štartovala z Kalifornie. Po prechode na trajektóriu k Marsu sa cubesaty MarCO oddelili a leteli vlastnou dráhou na Mars, čím otestovali funkčnosť a navigáciu CubeSatov vo vzdialenom vesmíre.
Cesta k Mars trvala 6,5 mesiaca.
Prenos signálu z EDL Insight
Kontrolóri misie sondy Insight dostali signál EDL (entry, descent, and landing) do riadiaceho centra prostredníctvom satelitov Mars Cube One (MarCO), ktoré signál zo sondy Insight úspešne zachytili a preposlali na Zem.
Podobné misie za obežnou dráhou Zeme
Misia Artemis I k Mesiacu mala ako sekundárne užitočné zaťaženie 13 CubeSatov. Každý CubeSat vyvinul iný tím a mali slúžiť na rôzne ciele.
Zlaté časy (televízna relácia)
Zlaté časy bola hudobno-zábavná talk show, ktorú od 22. septembra 2016, pri príležitosti 60. výročia Slovenskej televízie, vysiela Jednotka. Moderátormi relácie sú Elena Vacvalová a Dano Heriban. Heriban vystupuje v prvej sérii aj sprievodne s kapelou: Dano Heriban (klavír), Filip Hittrich (basgitara) a Jakub Hittrich (bicie). Od 2. série Heribana na moderátorskom poste vystriedal Milan Lasica. . Po úmrtí Milana Lasicu RTVS vysielanie relácie 21. októbra 2021 ukončila.
2. séria (2017)
RTVS potvrdila výrobu druhej série.
3. séria (2017)
V auguste 2017 bola potvrdená tretia séria.
Vacqueyras
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Progreso (Uruguaj)
Progreso je mesto v Uruguaji. Leží v južnej časti krajiny. Mesto sa nachádza v departmente Canelones. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 16 244 obyvateľov. Je vzdialené približne 30 km severne od centra hlavného mesta Montevideo a tvorí tak súčasť metropolitnej oblasti hlavného mesta. Západnú hranicu mesta tvorí cesta č. 5.
Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1871. Pôvodný názov oblasti, kde sa v súčasnosti mesto nachádza bol Puntas del Canelón Chico alebo Puntas del Gigante (ktorý z týchto názvov je správny nie je v súčasnosti známe). V roku 1871 tu bola otvorená železničná stanica, ktorá dostala názov Progreso. Hlavnú časť prvých prisťahovalcov tvorili Angličania, ktorí prišli pracovať na železnicu. Až do roku 1935 sa mesto rozrastalo iba pomaly. Počet obyvateľov mesta začal rásť až s rastom Montevidea v polovici 20. storočia. Progreso sa postupne stalo poľnohospodárskym centrom krajiny. V minulosti sa tu konali aj poľnohospodárske festivaly. Štatút obce získalo Progreso v roku 1953, za mesto bolo vyhlásené v roku 1981. V posledných desaťročiach sa však už mestu nedarilo tak, ako v minulosti. V posledných rokoch sa však podarilo znížiť nezamestnanosť a stabilizovať ekonomiku mesta.
Uchaux
Uchaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vaison-la-Romaine (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sharazan
Informácie
Hovorí sa, že Sharazan znamená akúsi krajinu snov.
Existuje aj nemecká cover verzia od Marca Bakkera, ktorá sa volá Scharazan, a v ktorej slovo Scharazan znamená meno dievčaťa v ďalekej, pravdepodobne arabskej krajine (na jednom mieste textu je charakterizovaná ako „ruža v púštnom piesku“).
Ďalšia cover verzia je od satirickej českej hudobnej skupiny Triky a pověry (názov, ktorý znie podobne ako Ricchi e Poveri) a má názov „Parmazán“.
Pouligney-Lusans
Pouligney-Lusans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lísek (Postupice)
Lísek je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 1 km na sever od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 43 adries. Lísek leží v katastrálnom území Jemniště o výmere 2,94 km².
Dejiny
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1720.
Kostol Krista Kráľa (Chorvátsky Grob)
Kostol Krista Kráľa je kostol v obci v Chorvátsky Grob.
História
V roku 1940 bol kostol rozšírený o priečnu novostavbu. Posviacka takto zmeneného kostola sa vykonala dňa 16. júna 1940. Pôvodné presbytérium je zaklenuté renesančnou krížovou hrebienkovou klenbou z roku 1589.
Vnútri kostola sa zachovala plastika Panny Márie z druhej polovice 18. storočia a krstiteľnica kde je Krst Krista. Zachovala sa tiež monštrancia zo začiatku 16. storočia a barokový kalich z roku 1659.
Pamätníky
Pri kostole sa nachádzajú viaceré pamätníky. Vedľa kostola sa nachádza Pomník Obetiam 1. svetovej vojny a SNP. Postavený bol v roku 1933. V októbri 2011 odhalili pamätník obetiam kolektivizácie. Pamätník je venovaný roľníkovi Jánovi Šefčíkovi z Chorvátskeho Grobu a všetkým roľníkom z okresov Malacky, Pezinok a Senec, ktorí sa stali obeťami obeťami kolektivizácie v päťdesiatych rokoch 20. storočia.
Présentevillers
Présentevillers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hádzaná na Arabských hrách 2011
Hádzaná na Arabských hrách 2011 bol turnaj v rámci multi-športového podujatia, ktorý sa konal v Dohe, v Katare, od 11. do 21. decembra 2011, za účasti 9 mužských a 4 ženských tímov. Bolo to ôsmykrát, čo sa hádzanársky turnaj koná v rámci Arabských hier a štvrtýkrát, kedy sa na ňom predstavili aj ženy. Všetky zápasy sa hrali v Aspire Zone - Women's Indoor Hall, v Dohe.
Pôvodne malo by na mužskom turnaji 10 tímov, ale Kuvajt svoje mužstvo stiahol.
Nasadenie do skupín
V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie v rebríčku IHF k Novembru 2011 / príp. umiestnenie v rebríčku CAHB 2011 (týka sa iba afrických štátov).
Ženy
Pozn: Na turnaji vystupuje len "B" družstvo žien Tuniska, pretože "A" družstvo hrá na práve prebiehajúcich majstrovstvách sveta.
Sušice (Postupice)
Sušice je osada, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 2 km na sever od Postupíc. V roku 2009 tu boli evidované 4 adresy. Sušice leží v katastrálnom území Jemniště o výmere 2,94 km².
História
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1654.
Valréas (obec)
Valréas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Suchý vrch (vrch v pohorí Čierna hora)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Bujanovské vrchy. Leží v Košickom kraji, v okrese Košice-okolie a na katastrálnom území obce Malá Lodina. Najbližšími sídlami sú severne situované Sedlice, Miklušovce a Klenov, západne ležia Margecany, Jaklovce a Veľký Folkmar a východne Malá a Veľká Lodina a Suchá Dolina.
Valréas (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Suchý vrch (vrch v pohorí Čierna hora)
Opis
Suchý vrch leží nad údolím Hornádu s vodnou nádržou Ružín II, v masíve siahajúcom juhovýchodným smerom od Bystrej. Severne sa nachádza Zajačia hora a Ostrý hrb, východne Somár  a Tlstá , južne Bokšov , Holica , Sivec  a Bujanov  a západne Šľuchta , Kozinec , Roháčka  a Bystrá. Oblasť je súčasťou povodia Hornádu, kde vodu z východnej časti odvádza potok Rakytina a zo západnej Dlhý potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník a južným okrajom masívu vedie Bujanovský tunel, ktorým je vedená doprava na železničnej trati Žilina – Košice.
Valréas (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Suchý vrch (vrch v pohorí Čierna hora)
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Bachureň, Čergov, Slanské a Volovské vrchy a Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným úbočím vedie traverzom značený chodník:
Provenchère (Doubs)
Provenchère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Evo (časopis)
Evo je britský motoristický časopis zameraný na výkonné automobily, od hot hatchov až po superšportové automobily. Prvé vydanie bolo publikované v novembri 1998 ako neoficiálny nasledovník časopisu Performance Car, ktorého vydávanie bolo ukončené a integrovaný bol do časopisu Car Magazine vydavateľom Emap. Kancelárie časopisu Evo sú v meste Vollaston v Northamptonshire. Šéfredaktorom časopisu je Nick Trott.
Existujú aj medzinárodné verzie časopisu Evo pre Francúzsko, Taliansko, Chorvátsko, Česko, Grécko, Turecko, Filipíny, Malajziu, Thajsko, Ukrajinu a Stredný východ.
Víťazi Evo Car of the Year
1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011
Artigas (department)
Artigas je department nachádzajúci sa na severozápade Uruguaja. Jedná sa súčasne o najsevernejší uruguajský department. Na jeho západnej strane leží Argentína (hranicu tvorí rieka Uruguaj), na severnej, resp. východnej strane sa nachádza Brazília (hranicu tvorí rieka Quaraí) a na juhu leží uruguajský department Salto. Artigas je tak jediným uruguajským departmentom, ktorý má hranicu s dvoma štátmi. Hlavným mestom departmentu je rovnomenné mesto Artigas, ktoré leží na hraniciach s Brazíliou. V departmente Artigas žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 73 378 ľudí, zaberá plochu 11 928 km2, čo ho radí medzi územne väčšie departmenty.
Department dostal svoje meno po uruguajskom národnom hrdinovi Josém Gervasiovi Artigasovi. Samotný department bol vytvorený 1. októbra 1884, keď bol vyčlenený z už existujúceho departmentu Salto.
Zoznam miest a obcí v departmente
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Vaugines
Vaugines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Liga 2013/2014
La Liga 2013/2014 bol 83. ročník najvyššej španielskej futbalovej súťaže. Titul obhajovala Barcelona, nováčikmi súťaže boli Elche, Villarreal a Almería. Sezóna začala 17. augusta 2013 a skončila 18. mája 2014.
Víťazom súťaže sa stal po 10. krát v histórii Atlético Madrid. Do Ligy majstrov UEFA 2014/2015 sa spolu s ním kvalifikovali aj Barcelona, Real Madrid a Athletic Bilbao. Do Európskej ligy UEFA 2014/2015 sa kvalifikovala Sevilla a do predkôl zamieril Villarreal a Real Sociedad. Do 2. ligy zostúpili Osasuna, Valladolid a Real Betis.
Android Studio
Program Android Studio bol predstavený 16. mája 2013 na vývojárskej konferencii Google I/O. V máji 2013 bol program verzie 0.1 dostupný v predbežnom prístupe, od verzie 0.8 vstúpil do beta fázy, ktorá bola vydaná v júni 2014. Prvá stabilná zostava bola vydaná v decembri 2014, počnúc verziou 1.0.
Dňa 7. mája 2019 programovací jazyk Kotlin nahradil programovací jazyk Java ako jazyk odporúčaný spoločnosťou Google pre vývoj aplikácií pre platformu Android. Programovací jazyk Java je stále podporovaný, rovnako ako C++.
La Liga 2013/2014
Tabuľka
# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body
Android Studio
Funkcie
Špecifickou funkciou programu Android Studio je absencia možnosti vypnúť funkciu automatického ukladania.
V aktuálnej stabilnej verzii programu Android Studio sú k dispozícii nasledujúce funkcie:
Stavka
Stavka (rus. Ставка) v pôvodnom zmysle ruské označenie veliteľského stanu resp. veliteľstva vojsk, neskôr prenesene označenie vrchného velenia ozbrojených síl.
Android Studio
Funkcie
Android Studio podporuje všetky programovacie jazyky ako program IntelliJ IDEA (a taktiež CLion), napríklad programovacie jazyky Java, C++. Podpora ďalších jazykov, ako je napríklad programovací jazyk Go, je dostupná cez rozšírenia programu. Program Android Studio verzie 3.0 alebo novšej podporuje programovací jazyk Kotlin a „všetky funkcie jazyka Java 7 a podmnožinu funkcií jazyka Java 8, ktoré sa líšia podľa verzie platformy“. Externé projekty backportujú niektoré funkcie jazyka Java 9. Zatiaľ čo spoločnosť IntelliJ uvádza, že Android Studio podporuje všetky vydané verzie jazyka Java a jazyka Java 12, nie je jasné, do akej úrovne Android Studio podporuje verzie jazyka Java až po verziu Java 12 (dokumentácia uvádza čiastočnú podporu jazyka Java 8). V systéme Android sú použiteľné aspoň niektoré nové jazykové funkcie až po jazyk Java 12.
Stavka
V čase prvej svetovej vojny existovala v Ruskej ríši v podobe tzv. Hlavného stanu vrchného veliteľa (Ставка Верховного Главнокомандующего).
Android Studio
Funkcie
Akonáhle je aplikácia skompilovaná pomocou programu Android Studio, môže byť zverejnená v aplikačnom obchode Google Play. Vytvorená aplikácia musí byť v súlade s pravidlami pre vývojárov. aplikačného obchodu Google Play.
História verzií
Zoznam hlavných verzií programu Android Studio:
Stavka
V čase druhej svetovej vojny v Sovietskom zväze po napadnutí nacistickým Nemeckom v roku 1941 bola Stavka znovu obnovená. 23. júna 1941 bola vytvorená Stavka hlavného veliteľstva (rus. Ставка Главного командования). Stavke predsedal národný komisár obrany Semion Timošenko, v jeho kompetencii však chýbali mnohé dôležité úlohy, ktoré bolo v tej dobe potrebné riešiť, 10. júla preto prebehla reorganizácia. Veliteľstvo bolo premenované na Stavku vrchného hlavného veliteľstva (rus. Ставка верховного главнокомандования). Timošenka vo funkcii jej predsedu nahradil sám J.V. Stalin. Jeho zástupcom sa stal maršal B.M. Šapošnikov. Stavka cez druhú svetovú vojnu spadala organizačne pod Štátny výbor obrany (tzv. GOKO, resp. GKO). Rozpustená bola po skončení vojny v októbri 1945.
Android Studio
Požiadavky na systém
Android Emulator má ďalšie systémové požiadavky nad rámec základných systémových požiadaviek pre program Android Studio. Tieto požiadavky sú popísané nižšie:
Použitie technológie hardvérovej akcelerácie má v operačných systémoch Windows a Linux ďalšie systémové požiadavky:
Na prácu so systémami Android 8.1 (úroveň API 27) a vyššími, je nutná pripojená webová kamera s podporou rozlíšenia minimálne 720p.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1964
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1964 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1964. Konal sa v Tokiu, v Japonsku v dňoch od 11.18. októbra 1964, za účasti 13 tímov. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1900 a toto bolo jeho 14. vydanie. Zápasy sa odohrali v Tokyo Metropolitan Indoor Swimming Pool s kapacitou 3 014 divákov.
Svoj piaty olympijský titul získalo 🇭🇺, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a.
Dionýz Reismayer
Život
O Dionýzovi Reismayerovi sa nám nezachovali archívne materiály, ktoré by bližšie mapovali jeho život. Pravdepodobne pochádzal z niektorej oblasti dnešného Rakúska, kde sa vyučil u istého majstra. Po zložení majstrovskej skúške pôsobil najmä na území dnešného severovýchodného Slovenska. Podľa archívnych materiálov tu pôsobil od polovice 40. rokov 18. storočia až do svojej smrti pred 5. októbrom 1767.
Dielo
náhľad|Oltár svätého Jána Krstiteľa,, Kostola svätého Jána Krstiteľa v [[Spišské Vlachy|Spišských Vlachoch]] Významnou prácou Dionýza Reismayera na území dnešného Slovenska je hlavný oltár a krucifix pre Kostol svätého Antona Pustovníka v kláštornom areáli Červený kláštor (17451747). Okolo roku 1745 sa podieľal na sochárskej výzdobe hlavného oltára a zhotovil sochu Immaculaty pre vežu Kostola svätého Jodoka v Lechnici. Reismayerovi sa pripisuje podiel na hlavnom oltári Kostola Navštívenia Panny Márie vo Finticiach (1755), ktorý vznikol vďaka finančnej podpore Samuela Dežőfiho. Pravdepodobne tu spolupracoval aj na zhotovení bočného Oltára svätého Jozefa Pestúna a kazateľnicovom Oltári svätého Jána Nepomuckého. Ďalej sa mu pripisuje podiel na hlavnom oltári Kostola Najsvätejšieho Mena Ježiš a Mária v Nižnej Šebastovej (17601761). Na základe reštaurátorských prác sa Reismayerovi a jeho okruhu dielne pripisujú hlavný oltár a kazateľnica v Kostole svätého Jána Krstiteľa v Spišských Vlachoch (polovica 18. storočia), bočný Oltár svätého Jána Nepomuckého v Spišskom Hrhove (1767) a bočné oltáre v Kostole Ducha Svätého v Levoči, ktorých autorstvo je do značnej miery problematické. Neskôr k nim pribudol aj hlavný oltár v Kostole Nepoškvrneného počatia Panny Márie v Spišskej Novej Vsi (1752), kde sa na zadnej strane podstavcov sôch našli nápisy obsahujúce iniciály A.R.D, ktoré podľa všetkého patrili Dionýzovi Reismayerovi.
Na základe štýlovej analýzy je Reismayerovi pripisovaný problematický súbor diel, napríklad hlavný Oltár svätého Kríža v Hrani (1757), sochy dvoch anjelov z Oltára Narodenia a socha Jána Evanjelistu z Kalvárie v Levoči (17501760), adoranti z kaplnky Biskupského paláca v Spišskej Kapitule (1761), bočný Oltár svätého Kríža z Vrbova (1774) a stalla i spovednica zo Žakoviec. Autorstvo tých to diel je sporné, pretože na Spiši, Above a Šariši pôsobila okrem Reismayera aj významná dvojica sochárov Jozef Hartmann a Anton Kraus, ktorí navzájom reagovali na svoju tvorbu. V prípade tvorby Jozefa Hartmanna bola dlhý čas zamieňaná za diela Dionýza Reismayera a jeho okruhu dielne. Reismayerová tvorba je charakteristická dôslednou prácou rokokových dekoratívnych princípov s typikou tvári postáv alebo jemnou rezbou rúk s prehnutými prstami. Pravdepodobne spolupracoval s levočský pozlacovačom a maliarom Jánom Reichom.
Hlavný Oltár svätého Antona Pustovníka (Červený kláštor)
náhľad|Oltár svätého Antona Pustovníka, [[17451747, Kostol svätého Antona Pustovníka v Červenom Kláštore|vľavo]]Hlavný Oltár svätého Antona Pustovníka pre kamaldulský kostol v Červenom kláštore zhotovil Dionýz Reismayer medzi rokmi 17451747. V spolupráci s levočským maliarom Jánom Reichom zavŕšili obnovu Kostola svätého Antona Pustovníka. Z pôvodného oltára sa zachovala iba časť sochárskej výzdoby bez sekundárnych zásahov, hoci sochy boli umiestnené v expozícií múzea. Pôvodne celú šírku presbytéria kostola pokrývalo retabulum oltára. Pravdepodobne išlo o rozšírený stredoeurópsky typ s trojosovým podlažím, bočnými interkolumniami a nadstavcom. Jeho varianty okrem rôznych priestorových rozvinutí do podoby kolonády. Tento typ oltára bol dominoval na území dnešného severovýchodného Slovenska až po záver 18. storočia. Ikonografický program okrem nadživotných sôch uhorských patrónov svätého Štefana I., Ladislava I. a Panny Márie obsahoval sochu patróna kostola svätého Antona Pustovníka. Ďalej sochy zakladateľa kamalduského rádu svätého Romualda ako aj svätého Benedikta.