cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neuroonkológia
Oligodendrogliómy
Oligodendroglióm je menej častý gliový nádor mozgu, ktorý vzniká z oligodendrocytov. Vyskytuje sa hlavne u dospelých medzi 40. a 45. rokom života, prednostne v mozgovej kôre a bielej hmote mozgových hemisfér.
Oligodendrogliómy sú relatívne zriedkavé, predstavujú menej ako asi 5 percent všetkých primárnych mozgových nádorov a nie viac ako asi 10 až 15 percent všetkých gliómov. [24] Tieto nádory sa delia na lézie nízkeho stupňa a anaplastické lézie. Anaplastický oligodendroglióm je charakterizovaný zvýšenou hustotou buniek, mitózou, endoteliálnou proliferáciou a jadrovým polymorfizmom a nekrózou.
Oligodendrogliómy a oligoastrocytómy nízkeho stupňa
náhľad|333px|horizontálneT_1- horizontálne - (vľavo) a - T_2-Zobrazovanie magnetickou rezonanciou oligodendrogliómu v porovnaní
Medián prežívania u pacientov s čistým oligodendrogliómom je asi 10 rokov, s oligoastrocytómom asi 8 rokov. Predĺženie v porovnaní s čistými astrocytómami je spôsobené deléciou alebo translokáciou páru 1p/19q v nádore.
Laffrey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Neuroonkológia
Anaplastické oligodendrogliómy a oligoastrocytómy
náhľad|left|Matematické modelovanie rastu anaplastického oligodendrogliómu na základe topologických štruktúr mozgu, vyšetrenie dvoch ponov (video)
Laffrey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neuroonkológia
Anaplastické oligodendrogliómy a oligoastrocytómy
Anaplastický oligodendroglióm vykazujú typické symptómy vyplývajúce z hromadného účinku a epileptických záchvatov. Napriek ich chemosenzitivite je medián prežitia iba 3 do 5 rokov. Liečba zahŕňa čo najväčšiu excíziu, po ktorej nasleduje radiačná terapia. Čo sa týka chemoterapie, treba poznamenať, že dve nedávne klinické štúdie fázy III porovnávali výsledky rádioterapie s výsledkami kombinovanej rádioterapie a chemoterapie prokarbazínom, lomustínom a vinkristínom. Hoci prežívanie bez relevantných symptómov bolo dlhšie pri kombinovanej terapii, celkové prežívanie bolo rovnaké pre obe terapie. Pacienti s deléciou 1p/19q dosiahli najlepšie výsledky liečby, zatiaľ čo pacienti bez delécie 1p/19q dokázali zlepšiť svoje výsledky chemoterapiou PCV. Prospektívne klinické štúdie ukázali, že asi 50 do 70 Percento pacientov s rekurentným anaplastický oligodendroglióm po rádioterapii pozitívne reaguje na chemoterapiu s PCV alebo temozolomidom. Hoci lepšia účinnosť terapie temozolomidom a PCV nebola stanovená, nedostatok kumulatívnej myelosupresie s temozolomidom naznačuje jeho použitie na začiatku liečby relapse.
Ependymómy
náhľad|T_2-Magnetická spinová axiálna projekcia ependymómu
USNOA2 1725-00522696
USNOA2 1725-00522696 (Norte) je v súčasnosti hviezda v súhvezdí Malá medvedica. Je to najbližšia hviezda do 20. magnitúdy ku severnému nebeskému pólu.
Neuroonkológia
Ependymómy
Ependymóm je novotvar, ktorý sa vyvíja z ependymových buniek vystielajúcich mozgové komory, plexus choroideus, filum terminale a centrálny kanál miechy. Ependymálne bunky sú tiež prítomné v mozgovom parenchýme ako výsledok embryonálnej migrácie z periventrikulárnych oblastí do mozgovej kôry. Tieto pomerne zriedkavé nádory sa môžu objaviť v akomkoľvek veku, ale majú dva charakteristické vrcholy, od 0 do 10 a od 40 do 50 rokov. Intrakraniálne poranenia, ktoré sa zvyčajne vyskytujú v zadnej jamke, sú bežnejšie v prvej vekovej skupine, zatiaľ čo poranenia chrbtice sú bežnejšie v druhej vekovej skupine.
Meduloblastómy
náhľad|Počítačová tomografia meduloblastómu
Meduloblastóm je najčastejším malígnym nádorom mozgu u detí. Najvyšší výskyt sa vyskytuje u detí vo veku od 2 do 7 rokov. Najväčšie riziko ochorenia zostáva v detskom veku, keďže u ľudí nad 21 rokov je meduloblastóm veľmi zriedkavý.
Tento nádor je typický pre zadnú jamku, kde je lokalizovaný v oboch hemisférach mozočka alebo v cerebelárnom vermis. Pretože je invazívny a rýchlo rastie, zvyčajne sa šíri do iných častí centrálneho nervového systému (CNS) cez CSF a môže infiltrovať dno blízkej štvrtej komory a mozgových blán. Zriedkavo sa môžu vyskytnúť ďalšie metastázy do CNS. Keď sa zhubný nádor objaví, príznaky zahŕňajú stratu rovnováhy, nekoordinovanosť, diplopiu, dysartriu a v dôsledku postihnutia štvrtej komory, čo často vedie k obštrukčnému hydrocefalu, bolesti hlavy, nevoľnosti a vracaniu a nestabilnej chôdzi. MRI zvyčajne ukazuje masívnu léziu zvyšujúcu kontrast zahŕňajúcu cerebellum. Ako bolo uvedené vyššie, meduloblastóm má vysoký sklon k lokálnej infiltrácii leptomeningov, ako aj k šíreniu cez subarachnoidálny priestor, zahŕňajúci komory, cerebrálnu konvexitu a leptomeningeálne povrchy chrbtice. Následne je potrebné uviesť do rezonancie celú kraniospinálnu os.
Účelom chirurgického zákroku je odstrániť čo najviac hmoty predstavovanej léziou. V skutočnosti majú pooperačné reziduálne nádory za následok horšiu prognózu. Predzvesťou nepriaznivej prognózy je aj prítomnosť nádorových buniek v likvore či rezonančný záchyt leptomeningeálnych metastáz. Samotná operácia zvyčajne nie je liečebná. V niektorých prípadoch však môže dôjsť k terapeutickému ožiareniu kraniospinálnej osi, zameranej na primárne miesto nádoru. Pridanie chemoterapie po rádioterapii zvyšuje rýchlosť vyliečenia. Spolu s vinkristínom sa používajú lieky na báze platiny (cisplatina alebo karboplatina), etopozid a alkylačné činidlo (cyklofosfamid alebo lomustín). Pri vhodnej liečbe sa prípady dlhého prežitia viac ako 3 roky u pacientov s meduloblastómom pohybujú vo veku od 60 do 60 rokov a 80 Percento.
Meningiómy
náhľad|Zobrazovanie mozgovej metastázy melanómu magnetickou rezonanciou
náhľad|left|Histológia meningiómu Meningiómy sú najbežnejšie intrakraniálne vonkajšie alebo extraaxiálne nádory mozgu, ktoré vznikajú z buniek arachnoidálnej membrány, ktorá lemuje mozog a miechu. Výskyt tejto neoplázie je asi 2 prípady per rok za 100 000 Rezident. Častejšie sa vyskytujú u žien v šiestej a siedmej dekáde. Ich frekvencia je vyššia u pacientov s neurofibromatózou 2. typu. Strata chromozómu 22 je charakteristický pre meningiómy, aj keď prognostický význam tohto nálezu je zatiaľ nejasný. Pacienti s meningiómom môžu mať symptómy typické pre masívnu léziu lebky, vrátane záchvatov a fokálnych neurologických deficitov. Keďže meningióm môže byť aj asymptomatický, niekedy sa zistí na počítačovej tomografii a magnetickej rezonancii z iných dôvodov. Tento rezonančný nádor má charakteristický vzhľad, zvyčajne pozostáva z rovnomerného zosilnenia kontrastu pozdĺž dura s jasným oddelením od mozgového parenchýmu. Ďalším znakom, aj keď nie je prítomný vo všetkých prípadoch, je takzvaný „durálny chvost“, ktorý predstavuje vydutina, ktorá presahuje léziu a označuje bod ukotvenia v dura. Mnoho náhodne objavených meningiómov nevyžaduje liečbu v čase počiatočnej diagnózy. Ak sa zistí, že pacient má významný hromadný účinok, bez ohľadu na to, či sú prítomné symptómy alebo nie, liečbou voľby je zvyčajne úplná resekcia. V štúdiu Mayo Clinics porovnávajúc mieru kontroly nádoru po chirurgickej resekcii a rádiochirurgii u pacientov s malým až stredne ťažkým intrakraniálnym meningiómom a bez symptómov hromadného účinku viedla rádiochirurgia k lepšej kontrole (98 oproti 88 percent) a s menším počtom komplikácií (10 oproti 22 percent) v porovnaní s chirurgickým odstránením.
Primárne lymfómy CNS
náhľad|Horizontálne T_1-MRI primárneho lymfómu CNS v sagitálnej rovine
Primárny lymfóm centrálneho nervového systému predstavuje asi 2 percenta na 3 percent všetkých mozgových nádorov u pacientov s normálnym imunitným systémom. Častejšie sa vyskytujú u mužov nad 55 rokov až 60 rokov hore. Takmer polovica všetkých lymfómov sa vyskytuje u pacientov nad 60 rokov a asi štvrtina u pacientov nad 70 rokov rokov hore. Zdá sa, že výskyt stúpa s vekom, ale dôvod je stále nejasný. Pacienti s oslabeným imunitným systémom sú vystavení vyššiemu riziku vzniku lymfómu CNS, takže tí, ktorí majú transplantovaný orgán, majú vrodenú imunodeficienciu alebo autoimunitné ochorenie, alebo sú infikovaní vírusom ľudskej imunodeficiencie. Mozgové lymfómy spojené s HIV sú spojené s vírusom Epstein-Barrovej, najmä u pacientov s počtom CD4 lymfocytov pod 500 buniek za kubických milimetrov v krvi. Väčšina lymfómov CNS sú difúzne veľkobunkové lymfómy typu B.
náhľad|left|T_1-MRI primárneho lymfómu CNS v sagitálnej rovine náhľad|čelný T_1-MRI primárneho lymfómu CNS Pacienti trpia rôznymi charakteristickými príznakmi fokálnej alebo multifokálnej masívnej lézie. MRI zvyčajne ukazuje nádory s homogénnym zvýšením kontrastu v hlbokej periventrikulárnej bielej hmote. Pre pacientov s oslabeným imunitným systémom je typická multifokálnosť a nehomogénne zosilnenie. Analýza lymfómu CNS je mimoriadne dôležitá v diferenciálnej diagnostike neoplázie mozgu. Je potrebné poznamenať, že podávanie kortikosteroidov môže viesť k úplnému vymiznutiu zosilnenia, čo sťažuje diagnostiku lézií. V dôsledku toho, ak sa pri diferenciálnej diagnóze uvažuje o lymfóme CNS, je potrebné vyhnúť sa kortikosteroidom, pokiaľ hromadný účinok nespôsobuje u pacienta vážny a bezprostredný problém. Biopsia podozrivej lézie je rozhodujúca. Na rozdiel od systémového veľkobunkového B-lymfómu, pri ktorom je účinná chemoterapia aj rádioterapia a liečba lokalizovaných lézií je kuratívna, lymfóm centrálneho nervového systému typicky reaguje na počiatočnú terapiu, ale potom sa recidivuje. Rovnako ako pri systémovom lymfóme je úloha chirurgického zákroku primárne obmedzená na získanie vhodných vzoriek tkaniva na diagnostiku.
V minulosti sa radiačná terapia podávala na celý mozog (panencefalická). Medián prežitia je asi 12 aj s lokalizovanými léziami Mesiace. Recidíva zvyčajne postihuje miesto predchádzajúceho zranenia, ako aj iné oblasti. Reakcie na chemoterapiu sú sľubnejšie. Klinické štúdie, v ktorých sa ako prvá liečba použila vysoká dávka samotného metotrexátu a rádioterapia bola odložená až do času relapsu alebo progresie, ukázali lepšie celkové prežívanie ako samotná rádioterapia. Ešte efektívnejšia bola kombinácia metotrexátu, vinkristínu, prokarbazínu, intratekálneho metotrexátu, cytarabínu a panencefalickej rádioterapie a cytarabínu, prípadne použitie intraarteriálnej chemoterapie s intraarteriálnym metotrexátom, intravenózne injekčným cyklofosfamidom a etopozidom po úprave krvi mozgová bariéra s manitolom. Medián prežitia pri liečbe metotrexátom bol 24 do 40 mesiacov oveľa viac ako pri samotnej rádioterapii (rozsah 24 kým 40 mesiacov). V niektorých prípadoch sa radiačná terapia používa iba pri relapsoch, keď dôjde k počiatočnej regresii s chemoterapiou. Boli hlásené aj prípady dlhého prežitia bez rádioterapie.
Metastázy v mozgu
Mozgové metastázy sú najčastejšími intrakraniálnymi novotvarmi u dospelých, sú desaťkrát častejšie ako primárne mozgové nádory. Stúpajú po 20 do 40 percent dospelých s rakovinou a sú spojené najmä s rakovinou pľúc a prsníka a melanómom. Tieto lézie sú výsledkom šírenia rakovinových buniek krvným obehom a najčastejšie sa vyskytujú na križovatke šedej a bielej hmoty, kde sa mení prierez krvných ciev a zachytáva embólie nádorových buniek. 80 percento lézií sa vyskytuje v mozgových hemisférach, 15 percent v mozočku a 5 percent v mozgovom kmeni. Asi 80 percent pacientov má v anamnéze systémovú rakovinu a 70 percent má viaceré metastázy v mozgu.
náhľad|Horizontálne T_2-Zobrazovanie mozgovej metastázy melanómu magnetickou rezonanciou V diagnostike a manažmente týchto lézií sa nedávno dosiahol významný pokrok, výsledkom čoho je lepšie prežívanie a kontrola symptómov. Nástup príznakov a symptómov je podobný ako pri iných masívnych léziách v mozgu. Diagnostická metóda voľby je magnetická rezonancia s použitím kontrastných látok. Literatúra uvádza ekvivalentné výsledky pre chirurgiu a rádiochirurgiu. Posledne menované sa javí ako pohodlnejšie, efektívnejšie a bezpečnejšie pre malé lézie alebo v oblastiach neprístupných pre operáciu. Rádiochirurgia je rozumnou alternatívou pre pacientov, ktorí nemôžu byť operovaní zo zdravotných dôvodov. Operácia je však jednoznačne optimálnou metódou na získanie tkanív na diagnostiku a na odstránenie lézií, ktoré spôsobujú masový efekt. Preto je lepšie považovať rádiochirurgiu a chirurgiu za dve komplementárne, ale odlišné metódy, ktoré sa majú použiť v závislosti od rozdielnej situácie pacienta. Za takmer 50 percento pacientov s jednou alebo dvoma mozgovými metastázami nie je kandidátmi na chirurgické odstránenie z dôvodu neprístupnosti lézií, rozsahu systémového ochorenia alebo iných faktorov. Týmto a ďalším pacientom s mnohopočetnými metastázami sa zvyčajne ponúka panencefalická radiačná terapia ako štandardná starostlivosť.
V skutočnosti dosiahnuť až takmer 50 percent z nich touto terapiou zlepšenie neurologických symptómov a 50 do 70 percent nápadná reakcia. Chemoterapia sa zriedka používa predovšetkým na metastázy v mozgu.
U väčšiny pacientov s mozgovými metastázami je medián prežitia len štyri až šesť mesiacov po panencefalickej radiačnej terapii. Avšak pacienti mladší ako 60 rokov s diskrétnymi léziami a kontrolovaným systémovým ochorením môžu dosiahnuť dlhšie prežitie, pretože dokážu tolerovať agresívnejší liečebný prístup.
Lakatnické skaly
Lakatnické skaly je chránená lokalita nachádzajúca sa v západnom Bulharsku na ľavom brehu rieky Iskăr v tesnej blízkosti obce Gara Lakatnik.
Neuroonkológia
Meningeálne metastázy
náhľad|Histogram meningeálnych metastáz Okolo 5 u percent pacientov s nádorom možno diagnostikovať metastázy mäkkých mozgových blán (leptomeninges encephali). Najčastejšie sa vyskytujú pri melanóme, rakovine prsníka a pľúc v dôsledku šírenia nádorových buniek krvným obehom. Malígne bunky sa potom šíria po celom centrálnom nervovom systéme (CNS), vo všeobecnosti prostredníctvom mozgovomiechového moku, bežne známeho ako mozgová tekutina.
Lakatnické skaly
Opis
Lakatnické skaly sú vápencovo-pieskovcový skalný masív v prielome rieky Iskăr v pohorí Stará planina. Výška skál dosahuje v niektorých miestach až 200 metrov. V skalách sa nachádza niekoľko krasových jaskýň z ktorých najznámejšia je Temnata dupka. Lokalita je veľmi obľúbená medzi skalolezcami.
Ochranný štatút
Prírodná pamiatka s výmerou 83,6 hektára od roku 1966, chránená lokalita od roku 1989. Celá oblasť je taktiež súčasťou Prírodného parku Vračanský Balkán.
Neuroonkológia
Meningeálne metastázy
Meningeálne metastázy môžu okrem iného spôsobiť jeden alebo viacero z nasledujúcich príznakov a symptómov: •	lokálne poškodenie nervov, ako je paralýza hlavových nervov, motorická slabosť a radikulopatie, parestézia a bolesť, •	priama invázia do mozgu alebo miechového tkaniva, •	porucha krvných ciev v mozgu a chrbtici s fokálnymi neurologickými deficitmi a/alebo záchvatmi, •	Prekážky normálneho prietoku cerebrospinálnej tekutiny s bolesťami hlavy a zvýšeným intrakraniálnym tlakom, •	Poruchy normálnej funkcie mozgu, ako je encefalopatia a/alebo •	perivaskulárna infiltrácia nádorovými bunkami s následnými symptómami ischémie a apoplexie.
Diagnózu možno stanoviť vyšetrením mozgovomiechového moku alebo magnetickou rezonanciou mozgu a miechy. Prítomnosť malígnych buniek sa môže merať pri 50 percent pacientov je možné identifikovať. Aspoň 10 percent pacientov s leptomeningeálnym postihnutím zostáva cytologické vyšetrenie negatívne. Zvýšením počtu lumbálnych vpichov na šesť a množstva odobranej tekutiny na 10 Mililiter na punkciu môže zvýšiť možnosť pozitívnej diagnózy. V cerebrospinálnom moku je koncentrácia proteínov zvyčajne vysoká, koncentrácia glukózy môže byť nízka v prítomnosti pleocytózy. Rádiografická štúdia môže ukázať hydrocefalus bez masívnej lézie alebo difúzneho zväčšenia leptomeningov.
Bez terapie je medián prežitia 4 do 6 týždňov, so smrťou v dôsledku progresívneho neurologického zhoršenia. Leptomeningeálne metastázy sú často prejavom konečného štádia hlavného ochorenia a najvhodnejším riešením môže byť symptomatická liečba. Kortikosteroidy a analgetiká poskytujú dočasnú úľavu. Liečba sa môže ponúknuť pacientom s minimálnym systémovým ochorením a prijateľným celkovým fyzickým stavom na zmiernenie symptómov a predĺženie prežitia.
Medián prežitia možno zlepšiť rádioterapiou na symptomatické miesta a objemnejšie choré oblasti identifikované röntgenom a intratekálnou terapiou metotrexátom, cytarabínom a tiotepou, vykonanou lumbálnou punkciou alebo Ommaya katétrom, od 3. dňa 6 mesiace sa zvyšujú.
Hlavnou komplikáciou intratekálnej liečby na báze metotrexátu je nekrotizujúca leukoencefalopatia, ktorá sa môže vyvinúť po mesiacoch liečby u tých niekoľkých pacientov, ktorí sa môžu tešiť z predĺženého prežívania. Tento zničujúci toxický účinok je obzvlášť častý u pacientov, ktorí predtým alebo súbežne podstúpili rádioterapiu s intratekálnou liečbou metotrexátom.
Bolesť a terminálna starostlivosť
Paliatívna starostlivosť je špeciálna forma starostlivosti určená na zlepšenie kvality života pacientov trpiacich závažným alebo život ohrozujúcim ochorením, akým je rakovina. Cieľom paliatívnej starostlivosti nie je vyliečiť, ale čo najskôr predchádzať alebo liečiť symptómy a vedľajšie účinky choroby a jej liečbu, ako aj psychické, sociálne a duchovné problémy s ňou spojené. Paliatívna starostlivosť je známa aj ako komfortná starostlivosť, podporná starostlivosť a manažment symptómov.
Paliatívna starostlivosť sa poskytuje počas pacientovho zážitku s rakovinou. Zvyčajne sa začína diagnózou a pokračuje liečbou, následnou starostlivosťou a koncom života.
Arménske národné futbalové mužstvo
Arménske národné futbalové mužstvo reprezentuje Arménsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Majstrovstvá Európy vo futbale.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1992. Arménsko sa zatiaľ nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale ani na Majstrovstvá Európy vo futbale. V Lige národov UEFA začínali v D-divízii no po zmene formátu sa dostali do C-divízie. V Lige národov 2020/21 sa tímu podarilo vyhrať skupinu a postúpiť do B-divízie.
Lalley
Lalley je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plana
Plana môže byť:
McDonnell F3H Demon
Demon bol vyradený skôr, ako sa mohol zapojiť do vojny vo Vietname, kde sa bojovo preslávil až jeho nástupca F-4 Phantom II.
Vznik a vývoj
náhľad|Prototyp XF3H-1N na palube lietadlovej lode USS Coral Sea (CVA-43) v roku 1953 V roku 1948 vydal americký úrad pre letectvo požiadavku na nové palubné stíhacie lietadlo, ktoré by malo minimálne taký výkon ako bojové lietadlá štartujúce z pozemných vzletových dráh. Svoje návrhy predložilo celkovo jedenásť spoločností. V decembri 1948 sa víťazom stal "Model 58" od firmy McDonnell. Zmluva na dva prototypy "XF3H-1" bola s touto firmou uzavretá v septembri 1949.
Za zmienku stojí, že druhé miesto v tejto súťaži získal návrh od spoločnosti Douglas. Tento návrh bol dostatočne sľubný na to, aby námorníctvo pokračovalo aj v jeho vývoji, výsledkom čoho bolo nakoniec lietadlo F4D Skyray.
Vráťme sa ale späť k projektu XF3H-1, na ktorom pracoval tím pod vedením Richarda Deagana. Bol to jednomiestny dolnoplošník so šípovitými krídlami. Pohon mal zabezpečovať jeden prúdový motor J40 od firmy Westinghouse. McDonnell chcel použiť dvojicu iných motorov, námorníctvo však plánovalo použiť pri viacerých lietadlách jeden štandardizovaný motor a preto trvalo na použití J40. Neskôr sa ukázalo, že toto rozhodnutie nebolo príliš šťastné.
V priebehu výroby prototypov XF3H-1 americké námorníctvo prehodnotilo svoje požiadavky. Na základe nových špecifikácií už nemal McDonnell vyvinúť dennú stíhačku, ale bojové lietadlo do každého počasia, ktoré bude schopné vykonávať aj nočné misie. Tento projekt dostal označenie „F3H-1N“, na jeho realizáciu však výrobca lietadiel nedokázal zareagovať okamžite, pretože prototypy už boli postavené podľa pôvodného zadania. Oba prototypy teda boli označované ako demonštrátory. Prvý prototyp Demona vzlietol 7. augusta 1951, pričom na palube nového stroja sedel Robert M. Edholm. Keďže v tom čase ešte nebol k dispozícii spaľovací motor J40 s prídavným spaľovaním, pohon zabezpečoval XJ40-WE-6 s maximálnym ťahom 24,9 kN. Druhý prototyp (taktiež s motorom bez prídavného spaľovania) uskutočnil svoj počiatočný let v januári 1952. Oba prototypy boli ešte bez výzbroje a palubného radaru.
Počas letových skúšok sa preukázalo, že predné zorné pole nebolo príliš dobré, preto musel byť nos lietadla prepracovaný. Rýchlosť otáčania lietadla a jeho stabilita boli na veľmi nízkej úrovni, preto muselo dôjsť aj k úprave draku. Počiatočné testy ukázali, že motor J40 bol veľmi nespoľahlivý. Nepomohla ani výmena za J40-WE-8 s prídavným spaľovaním a maximálnym ťahom 46,7 kN. Jeden z prototypov 18. marca 1954 havaroval a druhý bol krátko potom uzemnený.
Konštrukcia
F3H-1N sa líšil od prototypov s väčšou palivovou kapacitou a radarom AN/APG-30, ktorý sa nachádzal v upravenom nose lietadla. Výzbroj stroja pozostávala zo štyroch 20 mm kanónov Colt Mk 12 kalibru, ktoré boli namontované v bruchu pod kokpitom. Prvé sériovo vyrobené kusy poháňal prúdový motor Westinghouse J40-WE-8 s maximálnym ťahom 46,7 kN, ktorý neskôr nahradil J40-WE-22 s ťahom 48,5 kN (na forsáži). F3H-1N však neustále trápili poruchy motora, pričom niektoré z nich vyústili do katastrofy a úmrtí pilotov. Sériová výroba sa zastavila po tom, ako bolo postavených 58 Demonov v tejto verzi. Mnohé z nich nikdy nevzlietli a nakoniec boli všetky tieto stroje zošrotované. Spoločnosť Westinghouse nikdy nedotiahla vývoj motora J40 do úspešného konca a krátko po tomto neúspechu opustila segment prúdových motorov. náhľad|F3H-2M vyzbrojené raketami Sparrow Problémy s motorom J40 nevrhli na McDonnell zlé svetlo, pretože samotní inžinieri tejto spoločnosti nechceli pôvodne J40 vôbec použiť. V novembri 1952, keď sa naplno prejavili ťažkosti s J40, McDonnell prišiel s nápadom namontovať do Demona motor Allison J71. Námorníctvo chvíľu váhalo, ale nakoniec úrad pre letectvo povolil návrh novej verzie, poháňanej motorom J71 a pridelil jej označenie F3H-2N. V auguste 1953 bola predstavená maketa nového stroja a v novembri toho istého roku bola podpísaná zmluva na výrobu dvoch prototypov F3H-2N. Prvý prototyp F3H-2N sa vzniesol do vzduchu 23. apríla 1955. Po spustení sériovej výroby zišlo z výrobnej linky 140 lietadiel tejto verzie.
Nová verzia bola síce navonok veľmi podobná F3H-1N, ale zásadnou zmenou bolo zvýšenie plochy krídel o 17%. Každé z krídel malo po celej dĺžke nábežnej hrany slot. Na odtokovej hrane malo krídlo na vnútornej strane jednu veľkú jednodielnu klapku a na vonkajšej strane jedno krídelko. Na hornej strane každého z krídel sa asi v troch štvrtinách dĺžky nachádzal jeden aerodynamický hrebeň. Krídla boli hydraulicky sklápateľné pre lepšie uskaldnenie na palube lietadlovej lode. F3H-2N bol poháňaný prúdovým motorom Allison J71-A-2 s maximálnym ťahom na forsáži 64,1 kN. Kanónová výzbroj z F3H-1N bola zachovaná, ale lietadlo získalo výkonnejší radar AN/APG-51. F3H-2N mohlo pod trupom niesť dve vonkajšie nádrže s objemom 993 litrov, zvyčajne však nieslo iba jednu, pretože dve spôsobovali turbulencie. Pod každým krídlom boli umiestnené dva závesníky. Mnoho F3H-2N bolo neskôr upravených, aby mohli niesť štvoricu rakiet vzduch-vzduch AAM-N-7 (neskôr aj AIM-9B). Lietadlá boli tiež vybavené zasúvateľnou sondou na pravej strane nosa, ktorá slúžila na dopĺňanie paliva za letu. náhľad|F3H-2M vzlieta z paluby USS FD Roosevelt (CVA-42) Súbežne s F3H-2N vznikla F3H-2M, ktorá bola od začiatku konštruovaná ako „raketový nosič“ ("M" na konci označenia znamená missile - raketa). Verzia F3H-2M mohla niesť štyri strely AAM-N-2 Sparrow I a bola vybavená radarom AN/APG-51B. Prvý let F3H-2M sa konal 23. augusta 1955 a celkovo bolo v tejto verzii postavených 80 strojov.
F3H-2N a F3H-2M viedli nakoniec k vývoju posledného variantu Demona F3H-2. Ten mohol niesť oveľa presnejšie rakety s poloaktívnym navádzaním AAM-N-7 (neskôr označované ako AIM-7C) Sparrow III. Navádzanie týchto striel zabezpečoval radar AN/APG-51B. Verzia F3H-2 mohla niesť aj tepelne navádzané strely Sidewinder. Celkový počet závesníkov sa u nového lietadla zvýšil zo štyroch na šesť. F3H-2 na nich mohla niesť až bômb s hmotnosťou alebo rakiet vzduch-zem, prípadne taktickú jadrovú zbraň. F3H-2 bola tiež vybavená britským vystreľovacím kreslom Martin-Baker Mark 4, pretože kreslo namontované na prvých verziách Demonu sa ukázalo byť nespoľahlivé. Celkovo bolo postavených 239 lietadiel vo verzii F3H-2, pričom posledné z nich bolo dodané v apríli 1960.
Špecifikácie (F3H-2)
náhľad|F3H-2M
La Roquette (Eure)
La Roquette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jamie Lee Curtisová
Jamie Lee Curtisová (* 22. november 1958, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americká herečka ktorá je známa hlavne vďaka úlohe Laurie Strodeovej z hororu Halloween, je považovaná za „Kráľovnú kriku“ a je dcérou herečky Janet Leighovej. V roku 2023 získala nomináciu pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe, na Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme Všetko, všade, naraz.
Životopis
Jamie sa narodila do hereckej rodiny. Jej rodičia sú Janet Leigh a Tony Curtis. Keď sa jej rodičia rozviedli Jamie pripadla do opatery jej mamy Janet. Tá sa ju však silno strážila chrániť pred novinármi a celkovo pred nástrahami Hollywoodu. Pozeranie televízie mala obmedzené na minimum a nemohla vidieť ani herecké výkony jej slávnej matky.
Strednú školu Jamie navštevovala v Beverly Hills a po maturite sa pobrala do Štokholmu, na University of Pacific, ktorú ukončila po troch mesiacoch štúdia a vydala sa na hereckú kariéru ktorú veľmi milovala.
Kariéra
Po dvoch televíznych projektoch získala hlavnú úlohu v nezávislom horore Halloween z roku 1978, aj keď mala 8000 dolárov ako honorár, úlohu prijala. Halloween sa stal komerčne najúspešnejším undergroundovým filmom v histórii kinematografie a navždy sa zapísal ako zlatá klasika žánru. Z Curtisovej sa stala cez noc hviezda. Ďalej nasledovala séria hororov ako Hmla (1979), Terror Train (1980) alebo Hra na vraha (1980). Zhruba v tom období si Curtisová uvedomila, že je zaškatuľkovaná v podvedomí divákov ako herečka jediného žánru a rozhodla sa preto zmeniť „imidž“.
Prvým odklonením bol pokus o stelesnenie sexy femme-fatales vo filmoch ako Love Letters (1984) alebo Grandview USA (1984). Tieto projekty však skončili fiaskom. Nové úspechy sa našťastie dostavili na prelome osemdesiatych a deväťdesiatych rokov filmami Ryba menom Wanda (1988), Moja prvá láska (1991), Večne mladý (1992) a Pravdivé lži (1994), pri nakrúcaní ktorého spolupracovala s „najsilnejšími mužmi Hollywoodu“ - Arnoldom Schwarzeneggerom a Jamesom Cameronom.
Je považovaná za „Kráľovná kriku“ čo sa niekoľkokrát spomínalo aj vo filmoch ako príklad Vreskot, čo Curtisovú donútilo sa poslednýkrát vrátiť pred kameru v úlohe Laurie Strodeovej, Halloween H2O kde si malú roličku zahrala aj jej mama - známa herečka Janet Leigh.
Curtisová si v roku 2018 znovu zopakovala rolu Laurie Strode v pokračovaní hororového filmu Halloween (2018) a rolu si zopakovala aj v ďalších dvoch pokračovaniach filmov, Halloween Kills (2021) a Halloween Ends (2022).
Po boku Daniela Craiga, Any De Armas a Toni Collette si zahrala vo filme Na nože z roku 2019, ktorý získal pozitívne recenzie.
V roku 2022, hrala po boku Michelle Yeoh vo filme Všetko, všade, naraz. Za svoj herecký výkon bola Curtisová nominovaná na prestížne filmové ocenenie Academy Awards, v kategórii najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe, ktoré aj získala.
Ábel Ravasz
Ábel Ravasz MA (* 14. január 1986, Dunajská Streda) je slovenský sociológ a politik maďarskej národnosti. Od apríla 2016 do marca 2020 pôsobil aj ako splnomocnenec vlády SR pre rómske komunity.
Gmina Kuźnia Raciborska
Gmina Kuźnia Raciborska je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Sliezskom vojvodstve.
Ábel Ravasz
Život
Otec, Marián Ravasz, je architekt, mama Ilona Németh, je umelkyňa a vysokoškolská profesorka.
Gmina Kuźnia Raciborska
Má rozlohu 126,84 km² a žije tu 12165 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 95,91 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Racibórz.
Ábel Ravasz
Život
V roku 2012 vycestoval do USA, kde získal štipendium Fulbright Scholarship for Graduate Studies in the USA. V roku 2014 obhájil titul MA sociológie na Columbia University v New Yorku.
V roku 2013 so Štefanom Vavrekom spoluzaložil rómsku organizáciu Purt, ktorá združuje rómskych, maďarských a slovenských aktivistov a aktivistky. Organizácia sa venuje zlepšovaniu životných podmienok na Gemeri.
Politická činnosť
7. apríla 2016 sa stal splnomocnencom vlády SR pre rómske komunity.
Je spoluautorom a jedným z hlavných iniciátorov novely zákona o povinnej predškolskej výchove pre všetky 5-ročné deti, ktorú parlament schválil 27. júna 2019. Na Slovensku bude zavedená od roku 2021.
Po výzve, ktorú adresoval premiérovi Igorovi Matovičovi, bol 31. marca 2020 odvolaný z funkcie splnomocnenca vlády SR pre rómske komunity.
V parlamentných voľbách v roku 2023 kandidoval na kandidátnej listine strany Sloboda a Solidarita.
Everything Must Go
Everything Must Go je štvrtý album skupiny Manic Street Preachers.
Zoznam skladieb
Okrem:
Divadlo Rokoko
Divadlo Rokoko je pražská divadelná scéna, ktorá sa nachádza v suteréne východného krídla paláca Rokoko (takzvané Šupichove domy) čp.794/II na Václavskom námestí 44, v mestskej časti Praha 1 na Novom Meste, v bezprostrednom susedstve Paláca Lucerna.
Kardanový hriadeľ
Názov kardanový hriadeľ je odvodený od kardanového kĺbu.
Divadlo Rokoko
Začiatky
V podzemnom podlaží novopostavenej budovy na Václavskom námestí nechal jej majiteľ, advokát Josef Šupich, zriadiť kabaretnú scénu. V závere roku 1915 - nezvykle na Boží hod vianočný, 25. decembra - bola sála slávnostne otvorená. Prvým riaditeľom Kabaretu Rokoko (1915-16) sa stal Karel Hašler, ktorý chcel zo sály vytvoriť veľkomestskú kabaretnú scénu s medzinárodným programom. V jeho varieté okrem Čechov Ferenca Futuristu, Vlastu Buriana tiež vystupovali nemeckí umelci. Karel Hašler tu ale v tejto dobe neúčinkoval. V hľadisku bolo namiesto radov sedadiel stolové zariadenie, od siedmej večer sa podávala večera a od ôsmej začínal samotný program. Za Hašlerovho ročného vedenia bolo Rokoko typickým kabaretom, ktorého program pozostával zo šansónov, skečov, parodických výstupov a jednoaktoviek.
Kardanový hriadeľ
Vlastnosti kardanového hriadeľa
Univerzálny kĺb nie je homokinetický. Preto sa stredný spojovací hriadeľ otáča inou, polzujúco-nekonštantnou rýchlosťou, ako hnaný hriadeľ. Avšak spojením dvoch univerzálnych kĺbov vznikne kardananov hriadeľ (príp. dvojitý kardanov kĺb), ktorý za vhodných podmienok (rovnaký uhol zalomenia medzi hriadeľmi) homokinetické vlastnosti ako celok má. Pri malých uhloch zalomenia môže funkciu univerzálneho kĺbu prevziať hardy spojka a jej pružný element.
Divadlo Rokoko
Začiatky
Už v decembri roku 1916 vystriedal Karla Hašlera na poste riaditeľa Eduard Bass, ktorý Rokoko viedol jeden rok, ale za ten čas ho výrazne zmenil. Ukončil spoluprácu so zahraničnými umelcami a angažoval členov Červenej sedmy, s ktorou ho spájala predchádzajúca spolupráca. Pod jeho vedením sa kabaret postupne premenil na divadlo - odvtedy Divadlo Rokoko. Eduard Bass sa aj ako autor, konferenciér a spevák aktívne podieľal na programe svojho divadla. Za jeho vedenia tu vystupoval aj Karel Hašler.
Lans-en-Vercors
Lans-en-Vercors je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Divadlo Rokoko
1918-1948
Po Burianovom odchode v roku 1925 nastúpil do Rokoka ako riaditeľ herec Miloš Nový a potom ešte v priebehu toho istého roku opäť Karel Hašler. V tejto dobe došlo k zmene v usporiadaní interiéru divadla – stoly nahradili rady sedadiel a divadlo bolo premenované na Komorné divadlo. Snaha o zavedenie činoherného repertoáru sa nestretla s záujmom divákov, preto sa vedenie divadlo rozhodlo ísť cestou odľahčenejšej dramaturgie. V tomto období tu pôsobili napr. Jarmila Švabíková, Henrich Plachta alebo tanečná skupina Jenčíkove Girls pod názvom Rokoko Girls.
V rokoch 1927-1931 viedli Kabaret Rokoko Ferenc Futurista a Jára Kohout. Tí program postavili na vlastných často veľmi jednoduchých a hrubých fraškách založených na slovnej a situačnej komike. Súbor sa veľmi menil, ľudia odchádzali a opätovne sa vracali. Pre detské publikum tu vystupoval Vojta Merten ako Gašparko (Divadlo Vojty Mertena).
Od roku 1931 viedol divadlo Bedřich Jeřábek, ktorý v Rokoku zaviedol operetky, hudobné frašky a výnimočne aj činoherné predstavenia. V sezóne 1934-35 sa do Rokoka ešte vrátil komik Ferenc Futurista, ale od polovice 30. rokov už Rokoko nemalo vlastný súbor. Na krátku dobu (1935-36) sa stalo útočiskom pre tzv. Spútané divadlo Jána Wericha a Jiřího Voskovca a Drevené divadlo výtvarníka Jiřího Trnku (1936-37), ktorý hoci bol vynikajúci umelec, ale doplatil na svoju starostlivosť, keď nezvládol uspokojiť dopyt po nových tituloch. Konkurencia ho nemilosrdne prevalcovala a jeho divadlo zbankrotovalo.
Vyprázdnená sála Rokoka potom do vojny a v priebehu vojny hostila artistickú produkciu, objavilo sa tu aj niekoľko divadelných predstavení - Snížkovo Rozmarné divadlo (s prestávkami 1941-48) alebo Živé javisko (1943).
Po druhej svetovej vojne a obdobie komunizmu
Stály divadelný súbor sa v Rokoku usídlil až na sklonku 50. rokov, kedy tu od roku 1957 našla svoje pôsobisko tzv. Pražská estráda. Jadro súboru tvorili vedľa herca, režiséra, autora a principála Darka Vostřela Jiří Šašek (Vostřelov herecký partner), Vlastimil Bedrna, Milan Neděla, Jitka Frantová, Antonín Šůra, Hana Hegerová a tiež napr. Jana Werichová. V roku 1962 prišiel do súboru Waldemar Matuška, Eva Pilarová a Karel Štědrý, neskôr boli angažovaní ešte Marta Kubišová, Václav Neckář, Helena Vondráčková, súrodenci Ulrychovi, Jitka Zelenková, Pavlína Filipovská, skupina Olympic. Predvádzali náročnejšie činoherné kusy s vážnejšou tematikou zárodočného totalitarizmu (Vykradnuté, BAPOPO, Hor sa po Rio Botičo, Trosečníci, Filozof a blázon).
90. roky až po súčasnosť
V 90. rokoch došlo k zásadnej premene usporiadania Mestských divadiel pražských po organizačnej, umeleckej i personálnej stránke. Ich riaditeľom sa stal v roku 1990 dramaturg a dramatik Jan Vedral a boli angažovaní režiséri: Lída Engelová, Miloš Horanský a Petr Palouš. Od sezóny 1991-92 získalo Divadlo Rokoko podobne ako ostatné scény Mestských divadiel pražských svoju umeleckú samostatnosť a vlastné umelecké vedenie. V Rokoku 1991-93 pôsobil Divadelný spolok Gašpar vedený režisérom Jakubom Špalkom. Mladá skupina usilujúca o generačné výpovede sa po dvoch rokoch rozdelila. Časť odišla s režisérom Michalom Dočekalom do Divadla Ká (dnešného divadla Komedie), druhá vystúpila zo zväzku Mestských divadiel pražských a osamostatnila sa (dnešné Divadlo v Celetnej). Do uvoľneného Rokoka prišiel od sezón 1993-94 kolektív ústeckého Činoherného štúdia vedený Petrom Poledňákom a spolu s ním režiséri Jana Kališová, Michal Pavlík a Zdeněk Potužil. Spočiatku sa hrali prenesené inscenácie z Ústí, ale postupne ich doplnila ponuka nových titulov. V roku 1995 prevzal vedenie Rokoka Zdeněk Potužil a režiséra Pavlíka vystriedal Ondřej Zajíc. Divadlo Rokoko sa zameralo predovšetkým na mladé publikum. V tom čase sa súčasťou hracích priestorov stal aj priľahlý divadelný klub Pruhovaná zebra (dnešná divadelná kaviareň).
Od sezóny 2004-06 tu pôsobil umelecký šéf Tomáš Svoboda, ktorý sa na javisku Rokoka pokúšal o výrazné a kontroverzné interpretácie klasických diel (antická trilógia Oresteia) a súčasnú politickú satiru (Moja vlasť). Po dvoch sezónach jeho pôsobenia došlo k zmene na poste riaditeľa Mestských divadiel pražských, ktorým sa stal Ondřej Zajíc. Ten znova umelecky aj organizačne spojil Divadlo ABC a Divadlo Rokoko. V rámci nového usporiadania sa stal umeleckým šéfom Divadla ABC aj Rokoko režisér Petr Svojtka a Rokoko sa stalo komornejšou scénou veľkého činoherného súborového divadla. Jeho javisko poslúžilo hrám na vážnu tému, autorským kusom, scénickým čítaním a tzv. soirée – nepravidelným tematicky rôznorodým večerným programom.
= Referencie =
https://www.mestskadivadlaprazska.cz/historie/rokoko/
https://cs.wikipedia.org/wiki/Divadlo_Rokoko
Kayseri
Kayseri (iné mená pozri nižšie) je mesto v strednom Turecku, administratívne centrum rovnomennej provincie. Nachádza sa na Anatólskej plošine severne od sopky Erciyas Dağı. V roku 2010 malo 850-tisíc obyvateľov. Mesto je významným hospodárskym a priemyselným strediskom, nachádza sa asi 265 km juhovýchodne od hlavného mesta Ankary. Je cestným uzlom na medzinárodnej železničnej trati spájajúcej Európu s Iránom. V meste sídli aj medzinárodné letisko. Významný je cestovný ruch, ktorý podporuje bohatá história mesta a bohatý repertoár kultúrnych a historických pamiatok. V Kayseri sídlia viaceré múzeá a univerzity. Najstaršou je univerzita Erciyes Üniversitesi založená v roku 1978.
Hospodárstvo
náhľad|Centrum mesta|vľavo Kayseri je jedno z hlavných finančných a obchodných a priemyselných stredísk v centrálnom Turecku. V meste sídli viacero bánk, rozvinutý je miestny priemysel. Mimo iné v meste sídli letecký, textilný, nábytkársky, cementársky a hutnícky priemysel. Spracovávajú sa v ňom najmä farebné kovy. Kayseri je tiež významným remeselníckym centrom, darí sa najmä zlatníctvu a tkaniu kobercov. Ide centrum o poľnohospodárskej oblasti. V okolí mesta sa pestuje ovocie, zelenina, obilniny, zemiaky, cukrová repa i vinič. Zvlášť významná je produkcia sušených hrozienok. S poľnohospodárskou činnosťou je spojený rozvoj potravinového priemyslu, ktorý reprezentuje tradičná výroba údenín, cukrovarníctvo a mliekarenstvo. V Turecku sa dnes všeobecne verí, že ľudia z Kayseri majú osobitný sklon k podnikaniu, sú pracovití a usilovní.
História
náhľad|Mestské hradby v Kayseri|vľavo Mesto vzniklo v 2. tisícročí pred Kristom v oblasti obývanej Asýrčanmi a Chetitmi. Neďaleko dnešného mesta sa nachádza archeologická lokalita, niekdajšia asýrska obchodná kolónia Kaneš. Pôvodne sa volalo už Mazaka. Počas vlády achajmenovskej Perzie bolo sídlom satrapu, v 4. storočí pred Kristom mesto dobyl Perdikkas, veliteľ Alexandra Veľkého. Po rozpade Alexandrovej ríše bolo za vlády kapadóckeho kráľa Ariaratha V. Euseba Filopatóra v 2. storočí pred Kristom premenované na Eusebeia. V tomto období slúžilo ako sídlo kapadóckych kráľov. V prvom storočí pred Kristom bolo vyplienené arménskym kráľom Tigranom I. Po tom, čo bolo mesto pričlenené do Rímskej ríše vznikla na jeho území rímska provincia Cappadocia a Kayseri nazvané Caesarea Cappadociae sa stalo jej hlavným mestom. V roku 260 mesto dobyl a vypálil perzský panovník Šápúr I., mesto sa však rýchlo obnovilo. V 4. storočí bola provincia rozdelená na dve časti a mesto zostalo hlavným sídlom západnej provincie Cappadocia Prima. Miestnej kresťanskej diaspóre bol adresovaný Prvý Petrov list. Usudzuje sa preto, že v oblasti sa už v prvých storočiach rozšíril kresťanský kult.
náhľad|Mauzóleum Döner Kümbet V 3. storočí sa mesto stalo centrom gréckej kresťanskej vzdelanosti. Po tom, čo miestni kresťania zničili pohanský chrám v meste, cisár Julián Apostata mestu odňal status mesta. Po jeho smrti kresťanstvo v Byzancii zvíťazilo a význam mesta opätovne vzrástol. V 4. storočí bolo sídlom tzv. kapadóckych cirkevných otcov, arcibiskupom v meste bol veľký grécky teológ Bazil Veľký. Náboženský význam mesta bol zvýraznený aj tým, že miestny arcibiskup - metropolita bol titulovaný ako exarcha a nepodliehal žiadnemu patriarchovi. To sa zmenilo po tom, čo bol v roku 431 na Chalcedónskom koncile zriadený konštantínopolský patriarchát a tri maloázijské exarcháty včlenené doň. I tak si však miestny arcibiskup udržal istý vplyv, v rámci patriarchátu mu prislúchalo druhé miesto medzi metropolitmi a titul protothronos.
Za vlády Justiniána I. slúžilo mesto ako vojenská základňa, nachádzalo sa v ňom viacero výrobní zbraní a vojenského proviantu. Justinián mesto tiež riadne opevnil. V byzantskom období bolo mesto známe aj pod gréckym názvom Kaisareia. Cirkevná tradícia pokračovala aj v 6. a 7. storočí, keď v meste pôsobilo viacero cirkevných spisovateľov ako Theodóros Askidas či Andreas Kaisareias. V roku 611 bolo mesto obsadené a vypálené perzským veľkokráľom Husravom II., avšak zrejme sa z tragédie rýchlo spamätalo, pretože už o vyše tridsať rokov ohromilo jeho bohatstvo arabských obliehateľov. Kalif Mu'ávija I. mesto v roku 647 prinútil ho platiť tribút. Byzancia mesto v prospech Arabov dočasne stratila v roku 726, no už krátko na to ho získala späť. V rámci byzantskej správy bolo postupne súčasťou viacerých thém (Armeniakon, Kapadócia, Charsianon). Významným vojenským centrom Kaisareia zostala až do 11. storočia. V meste boli za cisárov prehlásení významní vojenskí velitelia Nikefor II. a Bardas Fókas.
náhľad|Seyyid Burhaneddin Türbesi|vľavo V 11. storočí sa do susedstva Byzantskej ríše dostali turkickí Seldžuci. V rokoch 1067 a 1073 ho dvakrát napadli a vyplienili turkické tlupy. Do rúk Seldžuckej ríše sa dostalo okolo roku 1080, keď ho pravdepodobne získal jej vazal Danišmend. Mesto v tomto období zrejme pripomínalo iba ruiny. Počas prvej križiackej výpravy sa mesta v roku 1096 na krátko zmocnili križiaci putujúci do Palestíny. Danišmend Gázi mesto obnovil. V roku 1168 mesto opanoval rúmsky sultán Kilič Arslán II. z rodu Seldžukovcov. Počas seldžuckej nadvlády bolo mesto prvýkrát pomenované Kayseri a slúžilo ako rezidencia panovníkov. Seldžucké panstvo prinieslo mestu značný rozmach, rozkvet nastal v polovici 12. storočia, keď bolo vybudované množstvo architektonických pamiatok.
Gmina Kuźnica
Gmina Kuźnica je vidiecka gmina v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Kayseri
História
V roku 1243 sa Kayseri zmocnili Mongoli, pričom časť miestneho obyvateľstva vzali do otroctva a mesto vypálili. V roku 1277 mesto bez boja obsadil mamlúcky sultán Bajbars, no potom, čo sa mu nepodarilo podnietiť vzburu Turkov proti Mongolom, sa stiahol. V rokoch 1343 až 1381 Kayseri patrilo bejliku Eretna, pričom slúžilo ako hlavné mesto. Cestovateľ Ibn Battúta žijúci v 14. storočí Kayseri označil ako jedno z najväčších v Anatólii. V roku 1381 Eretnu rozvrátil a moci sa ujal Kádí Burhán ad-Dín, ktorý sa prehlásil za sultána. Na konci 14. storočia sa mesto za vlády sultána Bajazida stalo súčasťou Osmanskej ríše, avšak po porážke Timúrom Osmani mesto už v roku 1402 stratili. Následne Kayseri istý čas ovládal Karaman a dočasne Mamlúci. Osmanská moc sa do Kayseri vrátila v roku 1515 za vlády Selima I. V 17. storočí okolie Kayseri trpelo pre povstanie rebelov. Územie bolo dočasne vyľudnené, ale už v polovici 16. storočia ho Evlija Čelabi označil za prosperujúce. Osmanom následne mesto patrilo až do 20. storočia. Po zániku Osmanskej ríše sa stalo súčasťou Turecka.
Pamiatky
náhľad|Bürüngüz Camii, moderná mešita z roku 1977V meste sa nachádza viacero stavebných pamiatok. Medzi najstaršie, pôvodom pred-islamské pamiatky v meste patrí citadela pôvodom z 3. storočia. Pevnosť bola viackrát prestavaná. Prvými výraznými zmenami prešla v 6. storočí za vlády cisára Justiniána I., ďalšie úpravy pridali Seldžuci a Osmani. Mesto má zachované hradby. Neďaleko Kayseri sa nachádza staroveká archeologická lokalita Kaneš (Kültepe).
Gmina Kuźnica
Má rozlohu 133,41 km² a žije tu 4277 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 32,06 osôb/km².
Kayseri
Pamiatky
náhľad|Hunat Hatun Külliyesi - komplex sultánky Hunat Hatun|vľavo K typickými historickým budovám z islamského obdobia patria mešity a madrasy a hrobky. Z obdobia vlády seldžuckých Turkov pochádza Veľká mešita (Ulu Camii) založená v roku 1135. Dostavaná bola v ranom seldžuckom štýle niekedy v rokoch 1205/1206. V neskoršom, osmanskom období, bola viackrát prestavaná. Pôdorysom pripomína typ baziliky s kupolou pred mihrábom.
Gmina Kuźnica
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Sokółka.
Kayseri
Pamiatky
Z roku 1205 pochádza madrasa Çifte medrese, ktorej súčasťami boli aj nemocnica a hrobka. Dnes v nej sídli Múzeum seldžuckej civilizácie. Ďalšou seldžuckou stavbou je komplex sultánky Hunat Hatun z rokov 12371238. Prebudovaný bol v 19. storočí. Celkovo ide o 4 budovy: Veľká mešita, hrobka, madrasa a hamám. Sáhibova madrasa (Sahibiye medrese) bola vystavaná v rokoch 12671268. Budova má bohato zdobený vstupný portál. Ďalšou školou v Kayseri bola Seraceddinova madrasa (Seraceddin medrese) z rokov 12381239). V meste sa nachádzajú viaceré seldžucké hrobky valcového alebo oktogonálneho tvaru s pyramídovou strechou. Patrí medzi ne napr. Çifte Kümbet z rokov 12471248; Döner Kümbet približne z roku 1275; Alaca Kümbet z 13. storočia a ďalšie. Možno tiež spomenúť hrobku Sajjida Burhána ad-Dína, učiteľa Džalála ad-Dína.
náhľad|[[Chrám svätého Gregora Lusavoriča (Kayseri)|Chrám svätého Gregora Lusavoriča (Surup Krikor Lusavoriç Kilise)]] Z osmanského obdobia pochádza mešita Kurşunlu Camii (15751585/6), ktorú navrhol známy architekt Mimar Sinan. Z 19. storočia pochádza arménsky Chrám svätého Gregora Lusavoriča (Surup Krikor Lusavoriç Kilise) i viacero tradičných osmanských mestských domov (napr. Atatürk Evi).
Sedmák
Sedmák je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Drábsko, približne južne od Brezna.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Veporských vrchov, na hranici geomorfologických podcelkov Balocké vrchy a Sihlianska planina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Čierny Balog a Drábsko. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Sihla a juhozápadne ležiace Drábsko a Lom nad Rimavicou, juhovýchodne sa nachádza Šoltýska a Utekáč, severovýchodne Pohronská Polhora a Michalová a severne Čierny Balog.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z blízkych horských lúk je však možné vidieť najmä okolité vrchy Veporských vrchov, Nízke Tatry a Poľanu.
Zoznam krajín podľa lesnatosti
right|120px
Tento článok obsahuje zoznam krajín podľa lesných plôch.
Planéta, kontinenty a regióny
Všetky plochy sa udávajú v jednotkách s rozlohou 1 000 hektárov. Zdroj: Food and Agriculture Organization
Krajiny a územia
Všetky plochy sa udávajú v jednotkách s rozlohou 1 000 hektárov. Zdroj: Food and Agriculture Organization of the United Nations
Podoblasti a územia
Všetky plochy sa udávajú v jednotkách s rozlohou 1 000 hektárov. Zdroj: Food and Agriculture Organization of the United Nationss
Amphion
Amphion môže byť:
Marvánovci
Marvánovci môžu byť:
Amfión
Amfión alebo Amfíón alebo Amfion (starogr. Ἀμφίων – Amfión/iný prepis Amfíón, ) môže byť: