cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Preteky na vozoch ťahaných párom mulov
náhľad|Vozataj preteká na voze (dvojkolesovom) ťahanom párom mulov, čiernofigúrová amfora, cca 500 – 480 pred Kr. Preteky na vozoch ťahaných párom mulov alebo apéné (od apéné) boli súťažnou jazdeckou disciplínou v starovekom Grécku. Na 70. olympijských hrách v roku 500 pred Kr. boli do programu jazdeckých súťažných disciplín zaradené preteky na vozoch ťahaných párom mulov. Pausanias uvádza, že preteky štvorkolesových vozov ťahaných mulmi neboli starou jazdeckou disciplínou a u divákov boli neobľúbené, lebo muly boli v očiach Éliďanov nepekné, opovrhnutiahodné zvieratá, nad ktorými spočívala pradávna kliatba. Pre tento divácky nezáujem boli už na 84. hrách v roku 444 pred Kr. zrušené. Preteky na vozoch ťahaných párom mulov prebiehali na hipodróme (hippodromos), ktorý sa nachádzal pravdepodobne južne od štadióna, v rovine rieky Alfeios. Podľa Pausania ležal neďaleko od budovy hellanodikov. Tvoril ho veľký obdĺžnik zakončený na užších stranách oblúkmi. Trať bola po dĺžke rozdelená nízkym múrom. Na jeho začiatku stála bronzová socha Hippodameie a na konci vysoký stĺp. Štartovalo sa na západnej strane a cieľ bol pred tribúnou hellanodikov. Pri obrátke na východnej strane stál okrúhly oltár Taraxippa, obávaného „Strašiaka koní". Veľkosť olympijského hipodrómu je neznáma, lebo rieka Alfeios jeho pôdu pri záplavách a zmenách svojho koryta, buď pohltila bahnom alebo odniesla do mora.
O veľkosti hipodrómov z pred rímskeho obdobia je známe len málo. Jeden okruh meral približne 823914 m. Pri výpočtoch sa vychádzalo pritom z Pindarových výrazov dodekandromos (12 tratí, alebo okruhov) a dodekagnamptos (dvanásť obrátok), ktoré zazneli v jeho básňach pri opise pretekov a do úvahy sa vzali hlavne rozmery Konského námestia v Istanbule, bývalého Hippodromu, miesta, kde byzantskí cisári organizovali jazdecké preteky. Dĺžka trate merala tak pri pretekoch na vozoch (so záprahom koní) približne 13,5 km.
Veniamin Veniaminovič Alexandrov
Veniamin Veniaminovič Alexandrov (* 18. apríl 1937, Moskva, ZSSR † 6. november 1991, Moskva) bol sovietsky hokejista, ľavý krídelný útočník.
Hokej hral od svojich 15 rokov za CSKA Moskva (1955 – 1969, od 18 rokov v ligovom mužstve). V ligovej súťaži odohral 400 stretnutí a strelil 345 gólov, najlepší ligový strelec 1963 (53 gólov), desaťnásobný majster ZSSR (1956,1958 – 1961, 1963 – 1966, 1968). Člen klubu V. Bobrova (422 gólov). Na konte mal 161 reprezentačných zápasov a 119 gólov v rokoch 1957 – 1968. Šesťnásobný majster sveta (1963 – 1968), olympijský víťaz 1964 a 1968.
Po skončení aktívnej činnosti trénoval CSKA Moskva (1969), SKA Leningrad a CSKA Sofia (Bulharsko). Silný, technicky vyspelý hráč s citom pre zakončovanie akcií. Trojica Veniamin Veniamovič Alexandrov, Alexandr Davletovič Almetov a K. Loktev je považovaná za jeden z najlepších útočných radov v histórii sovietskeho hokeja.
Gravitačná vlna
Gravitačná vlna je porucha v zakrivení (tkaniny) časopriestoru, generovaná zrýchlenými hmotami, ktoré sa šíria ako vlny smerom od ich zdroja pri rýchlosti svetla. Navrhol ich Henri Poincaré v roku 1905 a následne ich predpovedal v roku 1916 Albert Einstein na základe jeho všeobecnej teórie relativity. Gravitačné vlny prenášajú energiu ako gravitačné žiarenie, formu žiarivej energie podobnú elektromagnetickému žiareniu. Newtonov gravitačný zákon, ktorý je súčasťou klasickej mechaniky, neumožňuje ich existenciu, pretože tento zákon je založený na predpoklade, že fyzické interakcie sa šíria okamžite (s nekonečnou rýchlosťou) – demonštruje to jeden zo spôsobov, ako metódy klasickej fyziky nedokážu vysvetliť javy spojené s relativitou.
Gravitačná astronómia je nový odbor pozorovateľskej astronómie, ktorá využíva gravitačné vlny na zhromažďovanie pozorovacích údajov o zdrojoch detegovateľných gravitačných vĺn, ako sú dvojhviezdy zložené z bielych trpaslíkov, neutrónových hviezd a čiernych dier; a udalostí, ako sú supernovy, a formovanie raného vesmíru krátko po Veľkom tresku.
Výskum
V roku 1993, Russell Alan Hulse a Joseph Hooton Taylor získali Nobelovu cena za fyziku pre objav a pozorovanie pulzaru PSR 1913+16, ktorý ponúkol prvý nepriamy dôkaz existencie gravitačných vĺn.
V roku 2017 získali Nobelovu cenu za fyziku Rainer Weiss, Kip Thorne a Barry Barish preto, že priamo detegovali gravitačné vlny.
Podľa teórie z apríla 2019 existuje efekt „gravitačno-vlnovej pamäte“ prostredia – gravitačné vlny zanechajú po prechode slabú stopu, ktorá pretrváva dlhšie a dá sa detegovať.
AC Siena
Associazione Calcio Siena alebo len Siena je futbalový klub z talianskeho mesta Siena. Hráva najvyššiu taliansku futbalovú súťaž Sériu A.
Gravitačná vlna
Detektory
Prvé technológie na detekciu fungovali na princípe rezonancie masy, ktorá bola izolovaná od externých vibrácií. Išlo o veľké kovové valce napr. Weberov valec (1968), ALLEGRO (1991), alebo novšie guľové detektory Mario Schenberg (2003) a MiniGrail (2003).
AC Siena
História
Športový klub vznikol v roku 1904 pod názvom "Società Studio e Divertimento". Futbalový oddiel bol sformovaný v roku 1908 a nazvaný Società Sportiva Robur. V sezóne 1933/34 dostal klub svoj súčasný názov "Associazione Calcio Siena". V nasledujúcej sezóne postúpila Siena prvýkrát do Série B. V ročníku 1945/46 hral klub po prvý raz v najvyššej súťaži. V tejto sezóne sa však nedalo hovoriť úplne o Sérii A, pretože liga bola zložená z rôznych skupín a tímov, a prakticky v nej hrali tak kluby zo Série A, ako aj zo Série B. Siena bola považovaná práve za druholigový tím a preto je sporné, či sa dá vôbec pôsobenie Sieny v tomto roku brať ako prvoligové. V sezóne 2000/2001 hrala Siena po 5 desaťročiach strávených v nižších súťažiach opäť Série B. V sezóne 2002/03 skončila Siena v Sérii B druhá a po 58 rokoch opäť postúpila do najvyššej talianskej futbalovej súťaže.
Gravitačná vlna
Detektory
V 90. rokoch 20. storočia začali vznikať pozemné interferometre. Tie fungujú na princípe odrazu laseru na veľkej vzdialenosti, kde sa deteguje časové oneskorenie laseru. Najznámejšie sú LIGO a VIRGO v USA a GEO 600 v Nemecku. Od roku 2020 funguje aj KAGRA v Japonsku.
European Pulsar Timing Array (EPTA) North American Nanohertz Observatory for Gravitational Waves (NANOGrav) a Parkes Pulsar Timing Array (PPTA) využívajú na detekciu gravitačných vĺn pulzary. Ide o predvídateľnosť časov príchodu impulzov z milisekundových pulzarov (MSP) a používa ich ako systém galaktických hodín. Rušenie prechádzajúcou gravitačnou vlnou bude mať konkrétny podpis v súbore pulzarov, a bude teda detegované.
AC Siena
Športové úspechy
Serie B
Gravitačná vlna
Detektory
Ďalšie detektory gravitačných vĺn sú plánované alebo vo výstavbe.
AC Siena
Športové úspechy
Série C1 - 1
Gravitačná vlna
Pozorovania
11. februára 2016, vedecké tímy LIGO a Virgo spoločne oznámili, že uskutočnili prvé pozorovanie gravitačných vĺn. Pozorovanie sa uskutočnilo 5 mesiacov predtým, 14. septembra 2015 pomocou detektorov LIGO. Zdrojom gravitačných vĺn bola kolízia binárnej čiernej diery GW150914 s celkovou hmotnosťou cca 62 M☉. Po tomto oznámení LIGO zaznamenal dve ďalšie udalosti. V auguste 2017, LIGO a Virgo pozorovali štvrtú gravitačnú vlnu zo zlúčenia čiernych dier a piatu gravitačnú vlnu z binárnej neutrónovej hviezdy. V roku 2020 detegovali LIGO a Virgo signál zo spojenia binárnej čiernej diery GW190521 s celkovou hmotnosťou cca 150 M☉. Zatiaľ najhmotnejší detegovaný zdroj.
AC Siena
Káder mužstva
Súčasná zostava:
Gravitačná vlna
Pozorovania
5. januára 2020 bolo uskutočnené pozorovanie GW200105. Išlo o spojenie čiernej diery s hmotnosťou 9 M☉ a neutrónovej hviezdy s hmotnosťou 1,9 M☉. K zlúčeniu došlo asi 900 miliónov svetelných rokov od Zeme. Pozorovanie GW200115 zachytili 15. januára 2020. Išlo o spojenie čiernej diery s hmotnosťou 6 M☉ a neutrónovej hviezdy s hmotnosťou 1,5 M☉. K zlúčeniu došlo asi 1 miliardu svetelných rokov od Zeme.
AC Siena
Zdroj
http://www.acsiena.it/
Externé odkazy
Oficiálna webová stránka
Koronowo
Koronowo je mesto v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat bydgoski v rovnomennej gmine.
Žije tu 10862 obyvateľov (30.6.2007).
Rabulistika
Rabulistika (z lat. rabire - vyčíňať) je „umenie“ "mať pravdu" pri veci, ktorá je obsahovo nečestná a nemožno ju obhájiť, čiže prekrucovanie slova/pravdy. Osoba, ktorá takto pravdu prekrucuje, sa nazýva rabulista. Slovo sa používa najmä v politike a práve.
V širšom zmysle sa ako rabulistika označujú prázdne reči, frázy, mnohovravnosť.
Řepice
Řepice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 439 obyvateľov, z toho 232 mužov a 207 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,8 roka (muži 36,1 roka, ženy 37,6 roka).
1018 Arnolda
1018 Arnolda je planétka s priemerom 16 km, ktorú objavil K. Reinmuth 3. marca 1924.
Okres (Česko)
thumb|Značka oznamujúca motoristom vjazd do okresu [[Okres Ústí nad Labem|Ústí nad Labem]] Okresy v Česku sú územné jednotky stredného stupňa, na ktoré sa delí územie štátu s výnimkou Prahy podľa zákona č. 36/1960 Zb. O územnom členení štátu, v znení neskorších zmien. Názov okresu je jedinečný v rámci celého Česka. Od vzniku okresu Jeseník 1. januára 1996 má Česko 76 okresov (hlavné mesto Praha nepatrí do žiadneho z nich).
Číselník okresov je vytváraný a udržiavaný Českým štatistickým úradom; zmeny v okresoch (vznik, zmenu vymedzenia) schvaľuje vláda ČR. Pre zjednodušenie v číselníkoch a databázach ČŠÚ Ministerstva vnútra alebo v ich výstupoch niekedy nie je dôsledne dodržiavaná právna terminológia v súlade so zákonmi.
Do 31. decembra 2007 boli okresy jednotkou NUTS 4, od 1. januára 2008 bola v rámci Európskej únie táto úroveň prevedená do sústavy LAU, okresy sú teda jednotkou úrovne LAU 1.
Okresné úrady na území Česka ukončili svoju činnosť 31. decembra 2002 v rámci druhej fázy reformy územnej správy. Obvody bývalých okresov aj po 1. januári 2003 zostali zachované pre potreby súdov, polície, archívov, úradov práce atď. Ďalej sa využívajú ako štatistická jednotka, niekedy aj ako rozlišovací údaj k názvu obce a niektorých neštátnych organizácií.
Obvody úrady práce, okresnej správy sociálneho zabezpečenia sú zachované v plnom rozsahu. Pozemkové úrady ich využívajú len v tom rozsahu, ako boli vymedzené k 1.1.2000. Okrem týchto zvyškov štátnej správy na okresnej úrovni hrajú okresy aj naďalej úlohu pre fungovanie profesijnej samosprávy, konkrétne pre okresné združenia lekárov, stomatológov, lekárnikov a veterinárnych lekárov. Systém súdov a prokuratúry síce zachoval usporiadanie vychádzajúce z doterajších krajov a okresov a ich sídiel aj názvy "krajský" a "okresný", ale súdne obvody týchto súdov boli redefinované špeciálnym zákonom a časom sa od nich vymedzenie okresov podľa zákona o územnom členení štátu odklonilo.
Kompetencie okresných úradov prevzali sčasti krajské úrady a sčasti obecné úrady obcí s rozšírenou pôsobnosťou štátnej správy, ktorých správne obvody sú spravidla o niečo menšie ako okresy a v niektorých prípadoch presahovali aj cez hranice okresov. Tento stav nastal pri 152 obciach a narušil tak skladobnosť územného členenia štátu. Bolo rozhodnuté v rámci reformy územnej správy skladobnosť na týchto úrovniach dosiahnuť, hoci k faktickému výkonu pôsobností to nie je nevyhnutné. Čiastočne sa podarilo realizovať tento krok zmenou okresnej príslušnosti 119 obcí vydaním vyhlášky číslo 513/2006 Zb., Ktorá nadobudla účinnosť 1. januára 2007. Výnimkou je doteraz 33 obcí patriacich do správnych obvodov obcí s rozšírenou pôsobnosťou Český Brod (4 obce ležia v okrese Nymburk), Jihlava (1 obec leží v okrese Havlíčkův Brod), Stod (9 obcí leží v okrese Domažlice), Tanvald (1 obec leží v okrese Semily), Turnov (13 obcí leží v okrese Liberec a 3 obce ležia v okrese Jablonec nad Nisou) a Valašské Klobouky (2 obce ležia v okrese Vsetín).
História
thumb|Okresné hajtmanstvá k roku 1900 Okresy vznikli ako základná správna jednotka v roku 1850 na základe cisárskeho nariadenia z roku 1849 ako náhrada za pôvodné panstvá. V Česko-Slovensku až do 31. decembra 1948 existovali dvojaké okresy. Boli to jednak okresné hajtmanstvá (administratívne okresy) s okresným úradom, ako správnym orgánom, a ďalej potom okresy súdne, čo boli územné obvody okresných súdov. Okresy s rôznymi kompetenciami existujú aj v ďalších následníckych štátoch Rakúsko-Uhorska.
Po vzniku Česko-Slovenska sa okresné hajtmanstvá začali označovať ako okresy politické a ešte neskôr ako správne okresy. Od roku 1850 prebehol rad reforiem, kedy sa menil celkový počet i rozsah okresov. Od 1. februára 1949 do 31. decembra 2002 potom bola organizácia štátnej správy a súdov spojená.
Zmeny
V roku 1900 bolo v českých krajinách 133 okresov. Z toho:
Po Mníchovskej dohode boli politické okresy (nem. Politischer Bezirk) v Sudetoch pripojené k Nemecku premenované na zemské okresy (nem. Landkreis). Po vzniku Protektorátu Čechy a Morava boli politické okresy (nem. Politischer Bezirk) v protektoráte premenované na okresy (nem. Bezirk).
Dekrét prezidenta republiky č. 121/1945, o územnej organizácii správy, vykonávanej národnými výbormi, obnovil zeme a okresy do stavu k 29. septembru 1938, ale súčasne zaviedol zmeny. Zaviedol štatutárne mestá Praha, Liberec, Plzeň, Brno, Olomouc, Opava a Moravská Ostrava, ktoré boli vyňaté z priľahlých okresov, ale ich miestne národné výbory (miestna správna komisia) plnili zároveň funkciu okresného národného výboru pre tieto okresy. Zároveň boli novo stanovené štatutárne mestá rozšírené o rad priľahlých obcí. Zriadený bol nový okres Praha-venkov-jih v obvode doterajšieho súdneho okresu Zbraslav, zvyšná časť okresu Praha-venkov bola premenovaná na okres Praha-venkov-sever. Správny okres liberecký bol premenovaný na Liberec-venkov, plzeňský na Plzeň-venkov a opavský na Opava-venkov. Z královédvorského správneho okresu bolo vyčlenené územie súdneho okresu jaroměřského ako nový správny okres Jaroměřský. Zvyšok frýdeckého správneho okresu, ktorý nebol pripojený k Moravskej Ostrave, bol zlúčený so správnym okresom místeckým do nového správneho okresu místeckého. Moravskoostravský správny okres bol zrušený, tri zvyšné obce nepripojené k Moravskej Ostrave boli pripojené do místeckého okresu. Sídlo okresu z Nového Města nad Metují bolo prenesené do Dobrušky, z Lanškrouna do Ústí nad Orlicí a z Přísečnice do Vejprt. Obnovené boli takisto predvojnové expozitúry správnych okresov, pričom boli zriadené nové expozitúry: semilského okresu v Železnom Brode, ústeckoorlického v Lanškroune, dobrušského v Novom Měste nad Metují a píseckého vo Vodňanoch. Vláde dal zákon splnomocnenie nariadením zlučovať a rozlučovať okresy a meniť ich obvody aj sídla i prideľovať a odoberať právo štatútu štatutárnym mestám.
Počet okresov bol 154 (110 v českej zemi a 44 v Moravskosliezskej). Vládne nariadenie č. 3/1949 Zb., O územnej organizácii okresov v českých krajinách, v súvislosti s prispôsobovaním okresných hraníc novým krajským hraniciam zaviedlo ďalšie zmeny a zvýšilo tak počet okresov na 179, čím zároveň došlo k zjednoteniu súdnych okresov so správnymi:
Zákonom č. 142/1949 Zb. bola zrušená kategória štatutárnych miest, v Liberci, Olomouci a Plzni boli zriadené jednotné národné výbory, ktoré plnili zároveň úlohu mestského i okresného národného výboru. Postavenie Prahy upravil osobitný zákon č. 76/1949 Zb. a zákon č. 79/1949 Zb. rozdelil Prahu na 16 obvodov.
Podľa vládneho nariadenia č. 139/1949 Zb. bola zmenená štruktúra okresných národných výborov podľa vzoru krajských. Nositeľom verejnej moci bolo plénum NV, výkonnými orgánmi rada, predseda, referenti (volení z členov pléna) a komisie. Pre vedenie úradu (zamestnancov) bol radou určený z radov zamestnancov tajomník, ktorého výber podliehal schváleniu ministerstva vnútra. V 50. rokoch boli prijaté zákony, ktoré upravovali postavenie a organizáciu národných výborov, roku 1954 boli prvé voľby, v ktorých voliči mohli voliť len jednotnú kandidátku Národného frontu.
Po zrušení okresných úradov a rozdelení ich pôsobnosti medzi kraje a obce s rozšírenou pôsobnosťou niektoré obvody obcí s rozšírenou pôsobnosťou zasahovali do viacerých okresov (aj keď len v rámci jedného kraja v Česku); celkom 152 obcí tak spadalo do obvodu ORP mimo svoj okres. Vyhláška Ministerstva vnútra 513/2006 Zb., Ktorá nadobudla účinnosť 1. januára 2007, zmenila hranice okresov presunutím 119 z týchto obcí; po tejto zmene zostalo 33 obcí, ktoré spadali do správnych obvodov obcí s rozšírenou pôsobnosťou mimo svoj okres. Týkalo sa to ORP Český Brod (4 obce ležia v okrese Nymburk), Jihlava (1 obec leží v okrese Havlíčkův Brod), Stod (9 obcí leží v okrese Domažlice), Tanvald (1 obec leží v okrese Semily), Turnov (13 obcí leží v okrese Liberec a 3 v okrese Jablonec nad Nisou) a Valašské Klobouky (2 obce ležia v okrese Vsetín).
Okresy podľa územných krajov
thumb|Okresy v krajoch územného členenia štátu
Kraje a okresy ako územné jednotky zaviedol s účinnosťou od 11. apríla 1960 Zákon o územnom členení štátu č. 36/1960 Zb. Počet okresov sa znížil zo 180 na 76. Neskôr bol tento zákon zmenený zákonmi [http://web.archive.org/web/20120402152952/http://aplikace.mvcr.cz/archiv2008/sbirka/1967/sb27-67.pdf o národných výboroch č. 69/1967 Zb.] § 79 (rozdelenie okresu Košice na Košice-mesto a -vidiek), 29/1968 Zb. (Osobitný štatút Bratislavy), 175/1968 Zb. (Osobitný štatút pre Brno), 40/1969 Zb. (Ostrava), 41/1969 Zb. (Plzeň), 71/1969 Zb. (Členenie Slovenska), 126/1971 Zb. (Brno, Ostrava a Plzeň sa mení na okresy), 248/1990 Zb. (Okres Gottwaldov premenovaný na okres Zlín), 425/1990 Zb. (Zriadenie okresných úradov), 108/1995 Zb. (Zriadený okres Jeseník), 132/2000 Zb. (Zmeny kompetencií v súvislosti s reformou) a 320/2002 Zb. (Zrušenie okresných úradov, Čl. CXIV: do zákona o územnom členení štátu pridaný § 1a zmocňujúci ministerstvo vnútra stanoviť územie okresov vyčlenením z obcí a voj. obvodov).
Územie okresov na základe tohto splnomocnenia znovu definovala vyhláška Ministerstva vnútra o stanovení územia okresov Českej republiky a územia obvodov hlavného mesta Prahy č. 564/2002 Zb. Ďalšie [http://aplikace.mvcr.cz/archiv2008/sbirka/2006/sb166-06.pdf vyhláška č. 513/2006 Zb.] Zmenila územie väčšiny okresov s účinnosťou od 1. januára 2007 tak, aby sa prispôsobilo hraniciam správnych obvodov obcí s rozšírenou pôsobnosťou.
Okresy podľa samosprávnych krajov
thumb|Okresy v samosprávnych krajoch Ústavný zákon č. 347/1997 Zb., O vytvorení vyšších územných samosprávnych celkov a o zmene ústavného zákona Českej národnej rady č. 1/1993 Zb., Ústava Českej republiky, stanovil názvy vyšších územných samosprávnych celkov (krajov) a vymedzil ich stanovením okresov (územie okresov bolo neskôr definované vykonávacím predpisom k zákonu č. 36/1960 Zb. o územnom členení štátu – vyhláškou č. 564/2002 Zb., o stanovení územia okresov Českej republiky a územia obvodov hlavného mesta Prahy). Novelizujícím ústavným zákonom č. 176/2001 Zb. boli štyri kraje premenované.
Hlavné mesto Praha
Hlavné mesto Praha je ústavným zákonom č. 347/1997 Zb. tiež menované vyšším územným samosprávnym celkom. Na hlavné mesto Prahu sa nevzťahuje Zákon o krajoch, Prahe priznáva postavenie a právomoci obce a zároveň kraja zákon č. 131/2000 Zb., O hlavnom meste Prahe, v platnom znení.
Podľa zákona 147/2000 Zb., O okresných úradoch, hlavné mesto Praha plnilo v plnom rozsahu aj funkcie okresného úradu, hoci okresom nie je a nebolo a na okresy sa nečlení. Na úroveň okresných súdov sú ako súdy prvého stupňa postavené obvodné súdy.
Montpezat-sous-Bauzon (obec)
Montpezat-sous-Bauzon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Montpezat-sous-Bauzon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Montpezat-sous-Bauzon má 799 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ledovyj dvorec (Čerepovec)
Ledovyj dvorec (doslova "Ľadový palác") je multifunkčná aréna v Ruskom meste Čerepovci. Bola otvorená v roku 2007. Hráva tu klub (KHL) Severstaľ Čerepovec.
Kowal
Kowal je mesto v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat włocławski v rovnomennej gmine.
Žije tu 3541 obyvateľov (30.6.2016).
NGC 3571
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Billom (obec)
Billom je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rozprávky barda Beedla
Rozprávky barda Beedla je kreslená zbierka magických rozprávok z fiktívneho sveta Harryho Pottera. Autorkou knihy je anglická spisovateľka Joanne Rowlingová, ktorá ju aj sama ilustrovala. Kniha vyšla v roku 2007 v 7 exemplároch. Jeden sa vydražil na aukcii a výťažok poputoval detskej charitatívnej organizácii The Children's Voice. Kniha viazaná v koži a zdobená striebrom a polodrahokamami, bola v aukčnej sieni Sotheby vydražená 13. decembera na uvádzacej cene cca 1,4 milióna Sk. Zvyšných 5 kusov autorka podarovala. Rok nato, v roku 2008 ju vydavateľstvo Bloomsbury vydalo aj pre bežného čitateľa. Kúpou tejto knihy každý prispeje na organizáciu Children's High Level Group, ktorú v roku 2005 založila samotná autorka spolu s Emmou Nicholsovou, členkou Európskeho parlamentu.
Kniha obsahuje 5 magických rozprávok spomenutých v 7. diely Harryho Pottera. Ide o rozprávky písané v runách a zozbierané bardom Beedlom, ktoré preložila fiktívna postava tejto série Hermiona Grangerová. Sú to Čarodejník a skákajúci hrniec, Fantastická fontána, Mágovo chlpaté srdce, Bambulica králica a jej chichotajúci sa peň (v HP7 preložené ako Králiček balíček a chichotavý peň) a najdôležitejšia z nich, založená na historických faktoch – Príbeh troch bratov.
Dej
Boli raz traja bratia, ktorý putovali po opustenej kľukatej ceste za súmraku. Po čase bratia prišli k rieke príliš hlbokej, aby ju prebrodili. Ale keďže dobre ovládali čarodejnícke remeslo, len mávli prútikmi a urobili si most. Keď boli v polovici mosta. cestu im zahatala postava v kapucni. Bola to smrť. Cítila sa podvedená, pretože pútnici sa zvyčajne utopili v rieke. No smrť bola prefíkaná. Navonok troch bratov chválila ako vedia čarovať a povedala, že každý z nich si zaslúži odmenu za to, ako šikovne sa jej vedeli vyhnúť. Najstarší brat si vyžiadal taký mocný prútik, aký nemá nikto na svete. A tak mu smrť venovala prútik, ktorý odtrhla z neďaľekej bazy. Druhý brat sa rozhodol, že smrť ešte väčšmi poníži. Vyžiadal si preto moc vrátiť milovaných ľudí zo sveta mŕtvych. Smrť zdvihla kamienok a povedala ,že odteraz tú moc má. Napokon sa smrť obrátila k tretiemu bratovi. Ten bol z nich najskromnejší a požiadal o niečo, vďaka čomu by mohol chodiť po svete tak, aby ho smrť nenašla. A tak mu smrť len veľmi neochotne podala svoj vlastný neviditeľný plášť. Prvý brat išiel do jednej ďalekej dediny, kde bazovým prútikom zabil čarodejníka s ktorým sa kedysi pohádal. Opitý mocou, ktorú mu dal bazový prútik, chvastal sa aký je vďaka nemu nepremožiteľný. Ešte počas tej noci sa k nemu prikradol iný čarodejník, ukradol mu prútik a ešte mu pre istotu podrezal hrdlo. A tak si smrť zobrala prvého brata. Medzi tým sa druhý brat vrátil do svojho domova. Tam vytiahol kameň a tri krát ho v ruke otočil. Na jeho úžas sa pred ním objavila dievčina s ktorou sa chcel kedysi oženiť, no nečakane predtým zomrela. Bola však smutná a chladná, pretože už nepatrila do sveta živých. Napokon druhý brat od beznádejnej túžby prišiel o rozum a vzal si život, aby už mohol byť s ňou. A tak si smrť vzala aj druhého brata. Pokiaľ ide o tretieho brata, toho smrť hľadala dlhé roky, ale nájsť ho nevedela. Až keď sa najmladší brat dožil vysokého veku, zložil si neviditeľný plášť a dal ho svojmu synovi. Vtedy privítal smrť ako starú priateľku a šťastný s ňou odišiel, teraz už ako seberovný.
Fakty
Traja bratia v príbehu sú v skutočnosti Antioch, Cadmus a Ignotus (pochovaný v Godricovej Úžľabine) Peverellovci a predmety, ktoré od Smrti dostali sú bájne Dary Smrti. Antioch bol najstarší z bratov a dostal starobylý bazový prútik, najmocnejší zo všetkých, Cadmus dostal Kameň oživenia a je predkom rodu Gauntovcov a Ignotus dostal neviditeľný plášť a je predkom rodu Potterovcov.
Helenos
Helenos (gr. Έλενος, lat. Helenus) bolo meno dvoch hrdinov trójskej vojny, jedného bojujúceho na strane Trójanov, druhého na strane Achájcov.
Z oboch je známejší syn trójskeho kráľa Priama a jeho manželky Hekaby.
V gréckych mýtoch je známy svojimi vešteckými schopnosťami. Prostredníctvom nich varoval svojho brata Parida pred cestou do Sparty. Únos manželky spartského kráľa Maneláa Heleny viedol v konečnom dôsledku k vypuknutiu trójskej vojny. Vo vojne bojoval statočne a dožil sa i jej konca.
Ako otroka si ho spolu s Hektorovou manželkou Andromachou odviedol Achillov syn Neoptolemos. Neskôr si je, po nadobudnutí slobody, vzal za manželku a spolu sa usadili na západnom pobreží Épeira. Založil tu mesto, pripomínajúce zničenú Tróju.
Alexandr Davletovič Aľmetov
Alexandr Davletovič Aľmetov (* 18. január 1940, Kyjev, ZSSR † 21. september 1992, Moskva) bol sovietsky hokejista, stredný útočník.
Začínal v mládeži CSKA Moskva v 12 rokoch. Ligu hral za CSKA Moskva (1958 – 1967), odohral viac ako 220 stretnutí – 211 gólov, najlepší ligový strelec 1964 (40 gólov). ZSSR reprezentoval (1960 – 67) 106x – 72 gólov. Päťnásobný majster sveta (1963 – 1967), účastník ZOH 1960, 1964 (olympijský víťaz). Na týchto turnajoch odohral 50 stretnutí – 37 gólov. Patril medzi najlepších stredných útočníkov v sovietskom hokeji. Najčastejšie hral v rade s K. Loktevom a Veniaminom Veniaminovičom Alexandrovom na krídlach. Konštruktívny, tvorivý hráč s dobrou strelou. Člen klubu V. Bobrova (254 gólov)
20th Century Studios
náhľad|Fox štúdio 20th Century Studios je americká filmová spoločnosť založená v roku 1915 ako Fox Films. Sídli v Century City západne od Beverly Hills v Los Angeles. Vznikla 31. mája 1935 zlúčením Fox Film Corporation (ktorá bola založená v roku 1915 Williamom Foxom) a Twentieth Century Pictures (založená v roku 1933 Darrylom F. Zanuckom, Josephom Schenckom, Raymondom Griffithom a Williamom Goetzom). Do roku 2013 ho vlastnila spoločnosť News Corporation, medzi rokmi 20132018 ho vlastnila 21st Century Fox. V roku 2019 spoločnosť kúpila Disney, ktorá je jeho súčasným majiteľom. Vzhľadom na to, že patrí k najväčším štúdiám, je právoplatne zaradené do Veľkej šestky (šesť najväčších filmových štúdií v Hollywoode). Jeho symbolom a logom je známy nápis medzi reflektormi, ktorý navrhol Rocky Longo a ktorý je doplnený fanfárami Alfreda Newmana.
Imrich Esterházi
Imrich Esterházi môže byť:
A.J. Styles
Allen Neal Jones  (* 2. jún 1977, Camp Lejeune, Severná Karolína, USA), známy pod wrestlingovým menom A.J. Styles, je americký profesionálny wrestler, ktorý pôsobil v spoločnosti TNA. Bol jedným zo štyroch zápasníkov, ktorí boli súčasťou tejto spoločnosti od jej vzniku. Momentálne pôsobí vo WWE.
Rosetta (sonda)
Rosetta bola kometárna sonda Európskej kozmickej agentúry (ESA). Pôvodne mala skúmať kométu 46P/Wirtanen, ale po havárii rakety Ariane 5 v roku 2002 sa zmenil dátum štartu aj cieľ sondy. Namiesto toho zamierila ku kométe 67/P Čurjumov-Gerasimenko, na ktorej povrch spustila ako prvá sonda v histórii pristávací modul – Philae.
Ku kométe 67/P Čurjumov-Gerasimenko Rosetta doletela po desaťročnom putovaní, v roku 2014. V priebehu misie absolvovala niekoľko preletov okolo Zeme (uskutočnili sa v rokoch 2005, 2007 a 2009), Marsu a planétok 2867 Šteins a 21 Lutetia. Sonda bola navedená na obežnú dráhu okolo kométy a vysadila na jej povrch malé pristávacie puzdro Philae vybavené prístrojmi na priame skúmanie kometárneho jadra. 30. septembra 2016 dosadla na povrch kométy aj samotná sonda, čím sa jej misia skončila.
Popis telesa
Sonda mala približne tvar kvádra s rozmermi 2,8×2,1×2,0 metra. V strede telesa sa nachádzala a spodnou podstavou prechádzala vertikálna valcová šachta motorového úseku s priemerom vyrobená z hliníku a vystužená prstencami. Elektrickú energiu jej vyrábala dvojica solárnych panelov s rozpätím 32 metrov. Množstvo energie, ktoré dodávali sonde, sa menilo v závislosti od jej vzdialenosti od Slnka. V aféliu to bolo 400 W, vo vzdialenosti 3,4 AU 850 W. Okrem solárnych panelov mala aj štyri dobíjateľné akumulátorové batérie.
Sonda sa skladala z dvoch základných blokov: z modulu užitočného zaťaženia PSM (Payload Support Module), ktorý obsahoval vedecké prístroje, a služobného modulu BSM (Bus Support Module) so systémami zabezpečujúcimi prevádzku sondy. Na jednom boku bola namontovaná natáčacia anténa a z druhej strany bol upevnený pristávací aparát Philae. Panel s vedeckými prístrojmi po dosiahnutí cieľa cesty neustále mieril na kométu, zatiaľ čo solárne panely boli otočené k Slnku.
Keďže vzdialenosť Rosetty od Slnka sa veľmi menila, sonda musela odolávať veľkým teplotným rozdielom. Z tohto dôvodu bola vybavená ohrievacími telesami.
Sonda mala tiež motorový úsek, ktorý jej umožňoval robiť potrebné manévre. Palivo pre motor sa nachádzalo v dvoch nádržiach, pričom každá mala objem 1 106 litrov. K motorovej jednotke patrili aj štyri 35-litrové nádrže so stlačeným plynom. Orientácia sa udržiavala sériou 24 motorčekov, každý s ťahom 10 N.
Povely na sondu boli vysielané v pásme S a v opačnom smere vysielanie prebiehalo v pásmach S a X.
Prípravy na štart
Ako už bolo spomínané, pôvodným cieľom sondy bola kométa 46P/Wirtanen. Štart sa mal uskutočniť v januári 2003, ale len mesiac pred plánovaným štartom došlo k havárii rakety Ariane 5, rovnakej nosnej rakety, aká mala vyniesť do vesmíru aj Rosettu. Štart sondy bol pozdržaný do vyšetrenia príčin havárie. Po skončení vyšetrovania však už kométa a Zem neboli vo vzájomne vhodnej polohe, preto sa v máji 2003 pristúpilo k náhradnému riešeniu. Cieľ sondy vymenili za kométu 67/P Čurjumov-Gerasimenko. Táto kométa objavená v roku 1969 meria na dĺžku 4,1 km a váži 10 000 000 000 ton.
Priebeh letu
2 minúty 30 sekúnd po štarte boli odhodené pomocné rakety. 10 minút 30 sekúnd po štarte svoju činnosť ukončil prvý stupeň rakety a oddelil sa od komplexu. Sonda letela po vyčkávacej dráhe až do 09:14:29 UT, kedy sa zapálil druhý stupeň rakety a postupne jej rýchlosť zvýšil až nad druhú únikovú rýchlosť. V čase 09:32:36 UT sa Rosetta oddelila od nosnej rakety a stále sa vzďaľovala od Zeme. V čase 09:34 UT sonda opäť nadviazala spojenie so sledovacou stanicou v Kourou, ktorá skontrolovala jej stav. V čase 09:37 UT riadenie sondy prebralo stredisko ESOC. 5. marca sonda opustila sféru gravitačného vplyvu Zeme.
center|thumb|650px|Schéma plánovanej dráhy sondy Rosetta vyznačená žltou farbou. Čiarkovane je naznačená budúca cesta sondy, neprerušovanou čiarou dráha, ktorú už preletela.
Cesta ku kométe je zložitá, ešte zložitejšia, ako predpokladal pôvodný letový plán. Po štarte sa sonda nachádzala na heliocentrickej dráhe v blízkosti obežnej dráhy Zeme. Po roku samostatného letu sa priblížila k Zemi, ktorej gravitačné pole zmenilo dráhu sondy a umožnilo jej priblíženie k Marsu vo februári 2007. Počas letu k Marsu ultrafialový spektrometer sondy sledoval kométu 9P/Tempel 1 v priebehu impaktu projektilu ďalšej kometárnej sondy Deep Impact. V roku 2006 kamerový systém OSIRIS urobil celkove 283 snímok planétky 2867 Steins, vďaka ktorým bolo možné upresniť dĺžku rotácie planétky (6,052 ± 0,007 hodiny).
24. februára 2007, počas približovania sondy k Marsu, Rosetta zahájila sledovanie planéty. 25. februára sa sonda dostala do rádiového zákrytu Marsu (planéta tienila jej rádiové spojenie so Zemou) a v čase 02:15 UT preletela pericentrom Marsu vo výške. Gravitačný manéver pri Marse opäť výrazne zmenil dráhu Rosetty, čím umožnil jej druhý prelet okolo Zeme. Počas vzďaľovania sa sondy od Marsu sonda opäť sledovala planétu a jej mesiac Fobos a namerané údaje vysielala na Zem.
13. novembra sa uskutočnil druhý prelet a gravitačný manéver okolo Zeme. Rosetta minula Zem vo vzdialenosti od jej povrchu. Koncom marca 2008 boli systémy sondy uvedené do hibernácie, z ktorej sa sonda prebudila koncom júla 2008.
Prelet okolo planétky 2867 Šteins
thumb|left|Snímka planétky [[21 Lutetia]] 4. augusta 2008 sa začalo navigačné snímkovanie planétky 2867 Šteins. Prvé snímky planétky zhotovila zo vzdialenosti 24 mil. km, k najväčšiemu priblíženiu došlo 5. septembra 2008. Prelet prebehol vo vzdialenosti rýchlosťou /s. Počas preletu došlo ku krátkemu plánovanému prerušeniu spojenia so sondou. Z vedeckého vybavenia pracovala len kamera OSIRIS a monitor radiačného prostredia SREM, ostatné prístroje boli vypnuté. Získané údaje začala sonda o polnoci z 5. na 6. septembra zo záznamu vysielať na Zem. 6. septembra zverejnila ESA prvé výsledky výskumu urobeného počas preletu. Tvar planétky je podobný briliantu s rozmermi 5,9 x. Na severe sa nachádza veľký impaktný kráter s priemerom asi. Celkové objavené množstvo kráterov s priemerom väčším ako 200 metrov je 23.
Prelet okolo planétky 21 Lutetia
10. júla 2010 sonda preletela okolo planétky Lutetia, s priemerom 130 km najväčšej planétky, aká bola v tej dobe preskúmaná kozmickou sodnou (prekonal ju až prieskum planétky 4 Vesta sondou Dawn v roku 2011). Najbližšie priblíženie nastalo na vzdialenosť 3 162 km, prístroje však pracovali dlhé hodiny predtým aj potom. Najpodrobnejšie snímky dosahovali rozlíšenie až 60 m na pixel. Na základe údajov získaných sondou vedci vytvorili veľmi podrobnú mapu telesa. Na asteroide boli objavené krátery, najväčší s priemerom 57 km, zosuvy pôdy a siete lineárnych zlomov. Podstatnú časť zvyšku letu ku kométe medzi rokmi 2011 a 2014 strávila Rosetta v hlbokej hibernácii. Celková dĺžka hibernácie bola 957 dní. Z hibernácie sa sonda prebrala v priebehu januára 2014.
Priblíženie ku kométe
Sonda bola na obežnú dráhu okolo kométy navedená 6. augusta 2014. Išlo o historicky prvé navedenie človekom vyrobeného telesa na orbitu okolo kométy. Do 17. augusta sa vzdialenosť Rosetty od tohto telesa udržiavala vo výške okolo 100 km. Potom začala séria zostupných manévrov, ktorými sa sonda ešte viac priblížila k cieľovému telesu. Tímy odborníkov začali už od navedenia Rosetty na prvú obežnú dráhu vyberať miesto pre pristátie modulu Philae. Meraním Dopplerovho efektu odborníci zistili hmotnosť jadra kométy 67/P Čurjumov-Gerasimenko – približne 10 miliárd ton. Ako miesto pristátia bola vybraná oblasť, ktorú na základe súťaže verejnosti o najlepší názov ESA pomenovala Agilkia (podľa ostrova na Níle v južnom Egypte).
Vysadenie Philae
12. novembra 2014 sa od Rosetty oddelil pristávací modul Philae a začal sa od nej vzďaľovať rýchlosťou 18 cm/s. Vypustenie prebehlo 22,5 km od stredu kométy. Celý zostup trval sedem hodín. Philae presne podľa plánu vyklopil nohy a antény. Pri aktivácii trysky, ktorá mala modul pri dosadnutí vo veľmi nízkej gravitácii kométy pritlačiť k povrchu, sa však naskytol problém a tryska sa neaktivovala. Modul sa o 16:33 stredoeurópskeho času dotkol kométy veľmi blízko stredu vytipovanej oblasti. Povrchu sa však nedotkli všetky tri jeho nohy, pretože to mala zabezpečiť práve zlyhaná tryska. Tesne po tomto prvom dosadnutí bol modul na povrchu vyfotografovaný aj materskou sondou Rosettou. Podľa týchto záberov zanechal v prachu po dopade veľkú ryhu. Modul sa od kométy odrazil a začal rotovať, pretože dosadnutie deaktivovalo jeho zotrvačník (gyroskop), ktorý ho udržiaval v stabilnej polohe. Riadiace stredisko zachytávalo kolísavý rádiový signál a solárne panely modulu nepodávali stabilný výkon. Následkom slabej gravitácie kométy Philae letel skoro dve hodiny, kým opäť dopadol. Počas tej doby sa vzdialil od miesta plánovaného pristátia asi kilometer. Po dopade sa opäť odrazil, no už menšou rýchlosťou. Po pár minútach definitívne pristál. Tam zostal v polohe, pri ktorej má na podklade iba dve nohy, kým tretia trčí do priestoru. V oblasti dopadu Slnko svieti iba 90 minút každú otočku kométy, čím modul nemohol získavať elektrickú energiu zo solárnych panelov. Zostal preto odkázaný iba na batérie, čím sa doba jeho činnosti oproti plánu značne skrátila. Odhadovaná doba činnosti batérií bola 62 až 64 hodín. Jeho vedecké prístroje však pracovali a spojenie s materskou sondou fungovalo. Napokon tak odoslal na Zem skoro 90 % očakávaných vedeckých údajov. Kamery CIVA napríklad poslali fotografie z povrchu kométy, z ktorých sa tiež odvodila poloha a náklon modulu. Prístroj MUPUS zase zistil, že na povrchu kométy panuje teplota −48 °C. Ako sa blížil očakávaný koniec životnosti batérií Philae, vedci pristúpili k riskantnejším experimentom. Modul sa napríklad pokúsil o vŕtanie, k čomu sa vedci neodvažovali pristúpiť skôr než budú hotové základné merania, pretože hrozilo, že bez ukotvenia sa pri tejto aktivite preklopí.
15. novembra v dôsledku nedostatku elektrickej energie Philae upadol do stavu hibernácie. Odborníci nevylučovali, že ak sa v budúcnosti svetelné podmienky na mieste jeho pristátia zlepšia, modul dokáže solárnymi panelmi nabiť svoje batérie a preberie sa. To sa v júli 2015, v čase takmer najbližšieho priblíženia kométy k Slnku, aj stalo. Modul sa však krátko na to znova a tentoraz už navždy odmlčal. Po viac ako roku márneho čakania na signály z Philae vyplo riadiace stredisko komunikačný kanál na Rosette, čím definitívne znemožnilo sonde komunikovať s modulom. 2. septembra 2016 sa sonde podarilo na jednej z blízkych snímok kométy modul zachytiť.
Koniec misie
V septembri 2016 bola kométa so sondou Rosetta vzdialená už 700 miliónov kilometrov od Zeme a signály prekonali túto vzdialenosť za 40 minút. Na jej solárne panely dopadalo čoraz menej svetla. Zároveň už spotrebovala značnú časť svojho paliva. Misia, už vtedy dlhšia než predpokladal pôvodný plán, tak z fyzikálnych príčin nemohla pokračovať ďalej. Vedci sa preto rozhodli riadene sondu poslať na kométu, hoci na to nebola stavaná. Jej zostup využili na posledný výskum tohto telesa. Hoci dosadnutie malo prebehnúť len rýchlosťou pol metra za sekundu, vedelo sa, že rozláme jej solárne panely a tým ju definitívne poškodí.
29. septembra 2016 o 22:50 LSEČ vo výške 19 km nad kométou vykonala sonda svoj posledný motorický manéver, ktorý ju naviedol na kolízny kurz s kométou. Pri tejto príležitosti urobila najdetailnejší prieskum kométy. Aby Rosetta počas svojho riadeného dopadu stihla odoslať čo najviac snímok, musela ich skomprimovať 20-krát viac než je bežné. Z tohto dôvodu posielala snímky v nižšom rozlíšení ako dovtedy. Keďže jej kamery neboli navrhnuté na snímkovanie z takých malých vzdialeností, posledné zábery boli značne rozmazané. Posledná prijatá snímka prišla z výšky 51 metrov. Okrem získavania snímok sonda tiež zbierala informácie o hustote a zložení plynov komy kométy, plazmy, hustote prachu, povrchovej teplote telesa. Urobila jej ultrafialové spektrum a mapovala jej gravitačné pole. Informácie zo sondy sa budú analyzovať ešte celé roky. Na rozdiel od sondy NEAR Shoemaker, ktorá kedysi podobne ako prvá pristála na asteroide, Rosetta už po dosadnutí na povrch nekomunikovala. Vedci jej komunikačný systém zámerne vyradili ešte pred dosadnutím, aby v budúcnosti nemohol rušiť komunikáciu s inými misiami.
Paul Watzlawick
Paul Watzlawick (* 25. júl 1921, Villach, Rakúsko† 31. marec 2007, v) bol americký psychológ, psychoterapeut a filozof.
Narodil sa v meste Villach v Rakúsku. Watzlawick žil a pracoval v Palo Alto v Kalifornii. Zomrel vo veku 85 rokov a svoje telo daroval na vedecké účely.
Štúdium
Strednú školu skončil v roku 1939. Na univerzite v Benátkach získal doktorát v odbore filozofia v roku 1949. Ďalej v roku 1954 vyštudoval na Univerzite Carla Junga v Zürichu a získal titul z analytickej psychoterapie. V roku 1957 pokračoval v jeho výskumnej kariére na Univerzite v El Salvatore. Paul Watzlawick bol jednou z najvplyvnejších a renomovaných postáv Mental Research Institute v Palo Alte odkiaľ sa terapeutický smer, ktorý prezentoval, označuje ako paloaltská škola.
Práca
V roku 960 ho pozval Donald deAvila Jackson robiť výskum v Mental Research Institute. V roku 1967 začal učiť psychiatriu na univerzite v Stanforde. Pokračoval v šľapajach Gregoryho Batesona a predstavil teóriu schizofrénie ako „dvojitej väzby“, ktorá popisuje stav, keď je človek uväznený vo vzájomne sa vylučujúcich očakávaniach, resp. v dvoch svetoch. Jeho ďalšia práca (1967) Pragmatics of Human Communication bola založená na Batesonovej teórii. Touto prácou urobil nezmazateľnú stopu v práci o teórii komunikácie. Vytvoril aj veľa ďalších vedeckých prínosov akými sú radikálny konštruktivizmus, teória komunikácie a tiež rodinná terapia. Jeho výskumy mali veľký vplyv na prácu Friedemanna Schulza von Thun. Vytvoril 5 základných axiómov teórie ľudskej komunikácie.
NGC 3572
NGC 3572 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. marca 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,6.
Elektrický rušeň 121
Elektrický rušeň 121 (predtým E 469.1) je rušeň pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV určený pre nákladnú dopravu. Vyrábala ho plzenská firma Škoda (továrenské označenie Škoda 43E), vtedy nazývaná Závody V. I. Lenina, v rokoch 1960 – 1961. Patrí k československých elektrickým rušňom tzv. I. generácie.
Paul Watzlawick
5 axiómov komunikácie
1. Človek nemôže nekomunikovať - je nemožné nekomunikovať, pretože už len každé správanie človeka je istým spôsobom komunikácia s ľuďmi a vonkajším okolím. Čiže komunikácia neznamená len vyjadrovanie sa slovami, ale aj správaním. Aj keď človek nerobí nič, tak komunikuje prostredníctvom neverbálnej komunikácie.
Elektrický rušeň 121
Vývoj
náhľad|vľavo|Rušeň 121.085 so zaujímavými laminátovými čelami, ktorý mal ako jediný vo svojej rade, poškodený po nehode na priecestí vo Všetatech v decembri 1997, opravy sa už nedočkal a bol zošrotovaný. Na prelome 50. a 60. rokov sa ukázalo, že vtedy presadzovaná koncepcia univerzálneho elektrického rušňa, určeného pre prevádzku rýchlikov, osobných i nákladných vlakov u vtedy už existujúcich radov 140 a 141 (podľa dnešného značenia, vtedy E 499.0 a E 499.1) úplne zlyháva. Tieto rušne sa ukázali vhodnejšie pre ťahanie rýchlikov a osobných vlakov, pretože ich prevod umožňujúci maximálnu rýchlosť /h neumožňuje dostatočnú ťažnú silu pre ťažšie nákladné vlaky. Preto bol rušeň E 499.157 vybavený prevodom pre maximálnu rýchlosť /h s cieľom zvýšiť ťažnú silu. Po určitej skúsenosti s týmto strojom bola potom vyvinutá a vyrobená nová rada označená ako E 469.1, dnes 121, ktorá je do značnej miery s predchádzajúcou 141 zhodná.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chrasť nad Hornádom
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chrasť nad Hornádom v okrese Spišská Nová Ves.
Paul Watzlawick
5 axiómov komunikácie
Príklad: Príkladom môže byť človek čakajúci v čakárni u lekára. Jeho zrak smeruje celý čas na podlahu. Už aj táto Neverbálna komunikácia (jeho výraz tváre, postoj) je istým spôsobom komunikácia. Daná osoba tým hovorí, že nechce s nikým komunikovať.
Kowalewo Pomorskie
Kowalewo Pomorskie je mesto v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve v okrese Powiat golubsko-dobrzyński v rovnomennej gmine.
Paul Watzlawick
5 axiómov komunikácie
2. Ľudia komunikujú aj digitálne aj analogicky - analogická komunikácia reprezentuje veci podľa ich podoby, obrazu. Neverbálna komunikácia je podľa Watzlawicka analogická, pretože vidíme mimiku, gestá, postoje, ... Digitálna komunikácia reprezentuje veci podľa ich názvu. Jazyk je považovaný za digitálny.
3. Komunikácia = obsah + vzťah - obsah je „čo“ bolo vlastne povedané a vzťah je „ako“ to bolo povedané. Obsah a vzťah spolu úzko súvisia. Jednoduchý príklad je: ak sú obsahom počítačové dáta, tak vzťahom je počítačový program.
Kowalewo Pomorskie
Žije tu 4071 obyvateľov (30.6.2007).
Elektrický rušeň 121
Prevádzka
náhľad|vľavo|Stroj 121.006 so značne skorodovanou rušňovou skriňou. Takýto stav je dnes typický. Rušne boli dodané do rušňových dep Ústí nad Labem, Praha stred, Česká Třebová, Ostrava, Žilina, Spišská Nová Ves a Košice. České stroje potom boli skoro všetky sústredené do Ústí nad Labem, ale slovenské až do konca svojej prevádzky doslúžili v depách Žilina a Košice. V severných Čechách sa podieľali predovšetkým na doprave hnedého uhlia na novo elektrifikovaných tratiach. Z Ústí zachádzali až do Českej Třebovej, Opatovic nad Labem, Kutnej Hory, neskôr aj do Prahy po tratiach, ktoré boli elektrifikované od 70.rokov.
Paul Watzlawick
5 axiómov komunikácie
4. Povaha vzťahu závisí od toho, ako obe strany prerušujú komunikačné poradie - táto axióma hovorí o tom, ako každá osoba vníma alebo prerušuje komunikačné poradie. Príkladom môže byť rozhovor so spolubývajúcim. Ste nahnevaný na svojho spolubývajúceho, ale rozprávate sa s ním úplne bežne, nedáte najavo svoj hnev. Následne pri ďalšom rozhovore ste voči nemu chladný. Spolubývajúci tak vycíti, že ste sa naňho nahnevali. Vy ste svoj hnev, svoje pocity počas rozhovoru prerušili, a tak si spolubývajúci myslí, že ste sa nahnevali ešte len teraz a pritom vy ste nahnevaný už dlhšie.
Elektrický rušeň 121
Prevádzka
V roku 2008 bola väčšia časť českých strojov buď mimo prevádzky, alebo dokonca zošrotované. Posledných šesť strojov slúžilo v spoločnosti ČD Cargo, SOKV Ústí nad Labem. Nie sú však turnusovo nasadzované, ale slúžia ako záložné a vyrážajú v prípade poruchy niektorých z novších rušňov, predovšetkým radov 122, 123. Ich technický stav je už väčšinou zlý.
Paul Watzlawick
5 axiómov komunikácie
5. Všetka komunikácia je buď symetrická, alebo doplnková - symetrická komunikácia je komunikácia založená na vyrovnanom výkone a doplnková komunikácia je založená na odlišnostiach vo výkone. Zdravý vzťah by mal obsahovať oboje. Príliš veľa z jedného druhu môže viesť ku konfliktom vo vzťahu.
Publikácie
Watzlawick napísal 22 kníh, ktoré boli preložené do 80 jazykov pre akademických i bežných čitateľov. Napísal tiež viac ako 150 vedeckých článkov. Knihy, ktoré napísal alebo na nich spolupracoval:
Paul Watzlawick a John H. Weakland spolu publikovali „The interactional View: studies at the Mental Research Institute, Palo Alto, 1965-1974.“
Elektrický rušeň 121
Prevádzka
Rušne prevádzkované pôvodne slovenským štátnym dopravcom ŽSR boli odpredané súkromnému dopravcovi CTL Logistics v Poľsku, ktorý ich ďalej prevádzkuje vo vlastnej farebnej schéme.
1019 Strackea
1019 Strackea je planétka s priemerom 9 km, ktorú objavil K. Reinmuth 3. marca 1924.
Montréal (Ardèche)
Montréal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Montréal má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Montréal má 535 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ján Adam Rayman
Ján Adam Rayman (tiež Johann Reiman, lat. Ioannes Reimanus, maď. Rayman János; * 23. apríl 1690, Prešov† 23. apríl 1770, Prešov) bol slovenský lekár, infekcionista, imunológ, farmaceut a polyhistor, mestský lekár mesta Prešova a župný lekár Šarišskej župy.
Zoznam 10 najlepších slovenských šachistov (október 2006)
Zoznam 10 najlepších slovenských šachistov (október 2006)
Ján Adam Rayman
V roku 1699 mu umiera otec Ján Rayman, lekárnik. Matka, Alžbeta (rod. Rothová) sa znovu vydala za Jana Samuela Willicha, s ktorým naďalej zveľaďovala lekáreň. Mladý J.A. Rayman teda vyrastal v lekárnickom prostredí, ktoré ho ovplyvnilo aj vo výbere povolania.
Absolvoval štúdium farmácie na prešovskom evanjelickom kolégiu. V štúdiu pokračoval na Leidenskej univerzite v Holandsku, kde absolvoval medicínu v rokoch 17091712. Názov jeho dizertačnej práce bol O základoch priebehu rozmanitých chorôb a ich rozmanitej liečbe (De praecipuis diversitatis morborum fundamentis et curatione diversa); obhájil ju 16. decembra 1712.