cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konárovice
Konárovice je obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 781 obyvateľov, z toho 379 mužov a 402 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 40,6 roka, ženy 41,4 roka).
Jaroslav Dobrovodský
2009
Aktuálny osobný rekord v trojskoku skočil na HME v Paríži 16,55 m a v skoku do diaľky na halových MSR dňa 20.2.2011 v Bratislave 780 cm - slovenský halový rekord.
S podporou vetra nad 2,0 m/s skočil v talianskom meste Pergine 799 cm a v talianskom Donnas 802 cm.
Guémené-sur-Scorff (kantón)
Guémené-sur-Scorff je francúzsky kantón v obvode Pontivy v departemente Morbihan v regióne Bretónsko. Tvorí ho 10 obcí.
Čerkaská oblasť
Čerkaská oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu a žije tu 1,335 milióna obyvateľov. Hlavným mesto oblasti je Čerkasy.
Mestá v oblasti
Administratívne členenie: 20 rajónov (okresov)
Bar (mesto v Čiernej Hore)
thumb|Staré mesto Bar right|180px Bar (cyrilikou Бар, ); je mesto v Čiernej Hore na pobreží Jadranu. Je tu dôležitý prístav, z ktorého premávajú trajekty do Slovinska, Talianska a Grécka, a konečná železničnej trate Belehrad - Bar. V roku 2003 tu žilo 13 700 obyvateľov.
Sú tu mnohé architektonicky zaujímavé budovy, bohužiaľ boli znehodnotené v socialistickej výstavbe. Mesto bolo postavené až na konci 19. storočia, čomu nasvedčujú široké bulváre. Mesto bolo ťažko poškodené zemetrasením v rokoch 1968 a 1979.
Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2011
'''Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2011''' boli v poradí 4. majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien. Bolo to tretie najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji žien v roku 2011, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 25.31. júla 2011 vo Viedni, v Rakúsku, za účasti 6 tímov. Zápasy sa hrali na štadióne Wiener Hockeystadion. Víťazom sa stala 🇱🇹. 2 najlepšie družstvá postúpili do II. divízie Majstrovstiev Európy v roku 2013.
Varois-et-Chaignot
Varois-et-Chaignot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Philip J. Currie
Philip J. Currie (celým menom Philip John Currie) je kanadský paleontológ a autor mnohých kníh o dinosauroch vrátane knihy Renesancia Dinosaurov z roku 1994. Vo svojich štúdiach sa špecializuje na fosílne plazy obdobia permu, diapsidné plazy z Afriky a Madagaskaru a rané typy synapsidov z Európy a USA.
Varois-et-Chaignot
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Haigermoos
Žije tu 590 obyvateľov (1. 1. 2011).
Bridž
Bridž (z angl. bridge) je kartová hra pre štyroch hráčov, kde hráči sediaci oproti sebe tvoria pár nazývaný linka. Hrá sa s jednou sadou francúzskych kariet bez žolíkov. Má postavenie športovej hry. Niektorí kartári ho považujú za jednu z najkrajších kartových hier.
Tak ako sa za kráľa doskových hier považuje šach, za kráľa kartových hier je považovaný bridž. Rozdiel medzi bridžom a mariášom z hľadiska náročnosti je zhruba taký, ako medzi šachom a dámou. Medzinárodný olympijský výbor zaradil bridž medzi uznané športy. V súčasnosti je možné hrať bridž aj online napríklad na stránke BBO.
Dejiny
Bridž je odvodený zo staršej hry whist, ktorej rôzne obmeny existovali už v 16. storočí. Spočiatku existovalo niekoľko rôznych obmien bridžu: „auction bridge“ (okszen), „bridge whist“, plafond a iné. V roku 1925 Harold S. Vanderbilt vychádzajúc hlavne z francúzskeho plafondu publikoval pravidlá novej hry, ktorú nazval „contract bridge“. Táto obmena bridžu pretrvala takmer v nezmenenej podobe až do dnešných čias.
Názov hry bridž pochádza z anglického názvu „bridge“. V origináli ale neoznačuje „most“, pôvod tohto názvu nie je celkom jasný, ale oxfordský slovník napovedá, že je to anglická verzia ruského slova „birič“, (ruskej obmeny whistu odvodenej z tureckej hry „bir-üç“, po prvý raz opísanej v knihe vydanej v roku 1896 pod titulom „Biritch – Russian whist”.
Licitácia
Samotná hra pozostáva z dvoch fáz. Prvou fázou je licitácia (dražba), počas ktorej si partneri vymieňajú informácie o kvalite svojich listov a snažia sa vylicitovať (vydražiť) optimálny záväzok. Výmena informácii je verejná, t. j. spoluhráč musí súperom vysvetliť význam hlášky (série hlášok) partnera, ak ho o to požiadajú. Konvenčné hlášky je povinný alertovať.
Zohrávka
Druhou fázou je zohrávka, v ktorej sa linka, ktorá konečný záväzok vydražila, snaží záväzok splniť a druhá linka sa ho snaží poraziť.
Napriek tejto jednoduchosti je bridž hrou s nepreberným množstvom kombinácií, týchto kombinácií je mnohonásobne viac než v šachu. Aj to je jedným z dôvodov, prečo zatiaľ počítačové programy hrajú bridž slabšie než dobrí bridžoví hráči, kým šachové programy už hrajú na úrovni veľmajstrov. Oproti šachu je navyše bridž hrou s neúplnou informáciou, takže sa hráč často musí rozhodnúť na základe pravdepodobnosti alebo intuície. Podrobnejšie pravidlá a úvodný kurz bridžu možno nájsť na stránke Bridž pre začiatočníkov.
Varianty bridžu
Existujú tri základné varianty bridžu:
Robrový bridž a Chicago hrajú štyria hráči, ktorí postupne striedajú partnerov a dosiahnuté výsledky sa vyhodnocujú priamo, neporovnávajú sa. V týchto variantoch záleží hlavne na náhode, aké karty ktorá linka dostane a menej záleží na kvalite licitácie, zohrávky a obrany. Pri veľkom počte rozdaní sa však kvalita predsa len prejaví. Tieto varianty bridžu sa na rozdiel od športového bridžu väčšinou hrajú o peniaze. right|thumb|Obal na karty v bridži – board, s vyznačenými svetovými stranami, stavom hier (červenou je oznacená linka v druhej hre) a označením dealera Športový bridž sa hrá tak, že s tými istými kartami sa postupne hrá pri viacerých stoloch a navzájom sa porovnávajú dosiahnuté výsledky. Pri tomto druhu bridžu sa už nemožno sťažovať na zlé karty, ale len na vlastnú zlú licitáciu či zlú hru. Na zachovanie rozdaní sa používajú špeciálne upravené obaly na karty, nazývajú sa boardy alebo krabice.
Minibridž je silne zjednodušenou verziou bridžu. Bol vymyslený na propagáciu bridžu medzi verejnosťou a výukové potreby, ako medzistupeň k plnej verzii bridžu.
Druhy súťaží v športovom bridži
V športovom bridži sa organizujú súťaže jednotlivcov, párov a družstiev.
Súťaž jednotlivcov (slangovo individuál): Každý hráč postupne vystrieda rôznych partnerov a súperov. Ide tu o umenie prispôsobiť sa rôznym hráčom. Vyžaduje si to mať spoločný, čo najprirodzenejší licitačný systém.
Súťaž párov (slangovo párak): Počas celého turnaja hrajú dvaja hráči spolu, ako partneri. V každom kole hrajú proti inému páru. Každý pár môže mať vlastný licitačný systém. Väčšinou sa používajú rôzne varianty všeobecne rozšírených licitačných systémov.
Súťaž družstiev (slangovo tímak): V jednotlivých kolách hrajú proti sebe dve družstvá. Sála je rozdelená na otvorenú a zatvorenú miestnosť. V otvorenej miestnosti sedia domáci na linke Sever-Juh v zatvorenej na linke Východ-Západ, hostia sedia na opačných linkách. V otvorenej miestnosti sa najprv odohrá prvá polovica rozdaní a v zatvorenej druhá polovica (napr. 1 – 8 a v zatvorenej rozdania 9 – 16), po ich odohraní si hráči rozdania medzi sebou vymenia a odohrajú ich. Po odohraní všetkých rozdaní sa dosiahnuté výsledky navzájom porovnajú. V otvorenej miestnosti môžu byť aj diváci (kibici), v zatvorenej miestnosti okrem rozhodcu a hráčov, ktorí v nej hrajú, nesmie byť nikto nepovolaný, kvôli zamedzeniu nedovolenému prenosu informácií medzi miestnosťami. Prví si sadajú hostia a domáci si prisadajú. Z taktických dôvodov to môže byť dôležité, hlavne ak sa nehrá na dva polčasy. Každé družstvo má svojho kapitána, ktorý rozhoduje, ktorí hráči budú hrať a kde. Kapitán môže byť hrajúci alebo nehrajúci. Družstvá majú aspoň štyroch hráčov. Hlavne v dlhodobých súťažiach ich býva viac, najviac osem. Do druhého polčasu môže kapitán nasadiť iných hráčov. Ak v druhom polčase zostali v oboch družstvách rovnaké dvojice, mali by hostia, ktorí hrali v otvorenej miestnosti, prejsť do zatvorenej a naopak, domáci zostávajú na svojich miestach.
Rozdávanie
Karty sa rozdávajú v smere hodinových ručičiek.
Zdvih
Vynášajúci hráč môže zo svojho listu vyniesť ľubovoľnú kartu, hráč po ľavici, ak má kartu vo vynesenej farbe, pridá ľubovoľnú kartu vynesenej farby, ak nemá, môže pridať kartu ľubovoľnej farby, po ňom pridá ďalší hráč v smere hodinových ručičiek podľa tých istých pravidiel, až po posledného hráča. Túto štvoricu kariet získa hráč, ktorý priložil najvyššiu kartu vo vynesenej farbe alebo, ak niektorý z hráčov prebil tromfom, získa ju hráč, ktorý priložil najvyšší tromf. Takáto štvorica kariet sa nazýva zdvih (v iných kartových hrách štych). Do ďalšieho zdvihu vynáša hráč, ktorý získal posledný zdvih. Keďže každý z hráčov má 13 kariet, celkový počet zdvihov je 13. Znamená to, že jedna z liniek musí získať aspoň 7 zdvihov, vtedy druhá linka získa 6 zdvihov. Preto najnižším možným záväzkom je získanie aspoň 7 zdvihov. Prvých šesť zdvihov sa nazýva kniha a ponuka jedna vo farbe predstavuje záväzok kniha+1, dva vo farbe – kniha+2…
Hierarchia farieb
Vo väčšine kartových hier buď nie sú farby hierarchizované alebo je jedna farba privilegovaná (mariáš – červeň; taroky – tarok; spades – piky…). V bridži sú počas licitácie všetky farby hierarchizované a to od najnižšej po najvyššiu:
Licitácia (dražba)
right|thumb|Licitačná karabica (angl. bidding box) Počas licitácie sa jednotlivé linky zaväzujú získať príslušný počet zdvihov, ak tromfovou farbou bude ponúknutá farba: Najnižšou možnou ponukou je jeden tref, potom 1 káro, 1 srdce, 1 pik, 1 BT, 2 trefy… až po 7BT.
V minulosti sa licitovalo vyslovením príslušnej hlášky, takže hráči si museli pamätať celý priebeh licitácie. V súčasnosti sa najmä v športovom bridži používajú licitačné krabice. Hráč zo svojej licitačnej krabice vytiahne príslušnú hlášku a položí ju pred seba. Hlášky sa kladú tak, aby bolo vidno celý priebeh licitácie. Po ukončení licitácie sa hlášky založia späť na svoje miesto.
Druhy záväzkov
Za Celoherný záväzok, Malý a Veľký slem sú špeciálne prémie, bližšie v časti Vyhodnotenie
Stav hier: Počas licitácie, vzhľadom na pravidlá vyhodnotenia rozdania, je dôležité, aby hráči mali na zreteli, ktorá linka sa nachádza v ktorej hre. Ak je linka v prvej hre, prémie za splnenie záväzku sú nižšie, ale nižšie sú aj tresty za ich nesplnenie. Ak je linka v druhej hre, prémie a tresty sú vyššie.
Tabuľka v ktorom rozdaní kto rozdáva a ktorá linka je v ktorej hre:
- nikto nie je v druhej hre, + všetci sú v druhej hre, N – sever, E – východ, S – juh, W – west
V ďalších číslach rozdaní sa táto postupnosť opakuje. Krabice v ktorých sa rozdania prenášajú sú označené tak, aby každý vedel, ktorá linka je v ktorej hre. Väčšinou je linka, ktorá je v druhej hre označená červenou farbou.
Zohrávka
Po ukončení licitácie sa vydražiteľ stáva hlavným hráčom. Vydražiteľom je ten hráč linky, ktorá ponúkla konečný záväzok, ktorý vylicitovanú farbu ponúkol na linke ako prvý. V druhom a treťom prípade sa nesprávne vynesená karta stáva trestnou kartou, znamená to, že pri najbližšej možnej príležitosti ju previnilec musí zahrať. V jednotlivých zdvihoch platia pravidlá, ktoré boli uvedené vo vysvetlení termínu Zdvih.
Vyhodnotenie
Po odohraní sa podľa počtu získaných zdvihov rozdanie vyhodnotí.
Pravidlá hodnotenia v športovom bridži
Nasledujúce pravidlá vyhodnotenia rozdania sa používajú v športovom bridži a Chicagu.
Prémie za splnenie záväzku podľa druhu záväzku a stavu hier:
V prípade vylicitovania malého a veľkého slemu, linka získava aj prémiu za hru.
Príklady výpočtu TP sú v bridžových vyhodnocovacích tabuľkách.
Z týchto pravidiel hodnotenia vyplýva, kedy sa oplatí brániť záväzok súperov o ktorom predpokladáme, že ho splnia, keď vieme, že nami ponúknutý záväzok nesplníme. Keď sú obe linky v prvej hre a vieme, že druhá linka tam má celú hru, aj keď dvakrát padneme, získajú 300 TP ale za celoherný záväzok by získali aspoň 400 bodov. Keď sme my v druhej hre a súperi v prvej, ak 2x padneme s kontrou, získajú 500 bodov, čo je viac, než keby sme ich nechali hrať. Keď sú oni v druhej a my v prvej hre, ešte aj keď trikrát padneme za 500, je to dobrá obrana, lebo by získali aspoň 600.
Pravidlá hodnotenia v Robrovom bridži
V robrovom bridži nie je prémia za vylicitovanie celej hry a prémia za splnenie vylicitovaného záväzku. Pre zápis výsledkov sa nakreslí krížik, naľavo sa zapisujú zisky jednej a napravo zisky druhej linky. Vylicitované a splnené zdvihy nad knihou sa zapisujú pod čiaru, nadzvihy, pády a prémie za malý a veľký slem sa zapisujú nad čiaru. Cieľom hry je uhrať rober, t. j. dvakrát získať pod čiarou v súčte 100 bodov. Linka, ktorá získa po prvýkrát 100 bodov sa dostáva do druhej hry. Ak jedna linka získala pod čiarou 100 a viac bodov a druhá dovtedy napr. 90 bodov, týchto 90 bodov pod čiarou sa jej škrtne. Po získaní hry sa dovtedajšie zápisy pod čiarou pripočítajú nad čiaru. Za získanie čistého robra (súperi nezískali žiadnu hru), je prémia 500 bodov, ak súperi získali hru, prémia je 300 bodov. Po splnení robra sa hráči pri stolíku prestriedajú. Sever celý čas sedí na svojom mieste a východ si postupne vymení miesta s juhom a západom. Prémie za malý a veľký slem sú v takej istej výške, ako v športovom bridži. Robrový bridž sa zvykne hrať o peniaze. Je vecou dohody, aký je prevod medzi bodmi a peniazmi. Zvykne to byť 100 bodov jedna koruna. Na Slovensku sa rober skoro vôbec nehrá. Väčšinou sa hrá porovnávací bridž, alebo ak sa zišlo menej ako 8 hráčov, zvykne sa hrať na tabuľku, kde sa porovnáva s fiktívnym štatistickým párom. Taktika v robrovm bridži je diametrálne odlišná od športového bridžu. Pár sa nemusí snažiť jedným rozdaním vylicitovať celú hru, ale stačí mu čiastočnými záväzkami postupne nazbierať 100 bodov, riskujúc však, že súperi jednou celou hrou ich zisky pod čiarou eliminujú. Len ak dostane veľmi dobrú kartu, pokúsi sa o získanie prémie za slem. Koncepcia prvej a druhej hry sa v pozmenenej forme dostala do športového bridžu.
Pravidlá hodnotenia Hry na tabuľku
Hra na tabuľku je špecifickým prípadom športového bridžu. Keď sa stretne menej hráčov ako osem, nemožno vytvoriť aspoň dva stoly, aby sa výsledky dali porovnať. Dal by sa hrať rober, ale ako už bolo napísané, v robri sa uplatňuje iná taktika, než v športovom bridži a z hľadiska tréningových potrieb, sa pri ňom získavajú návyky v športovom bridži škodlivé. Štatistickým vyhodnotením tisícok odohraných rozdaní bola vypracovaná tabuľka, ktorá hovorí, koľko bodov by mala štatisticky linka získať, ak má príslušný počet figúrových bodov skratka HCP.
Aj hra na tabuľku môže deformovať správne bridžové návyky. Ak hráči linky zistia, že majú priveľa bodov, snažia sa vylicitovať celú hru aj keď si sú vedomí, že tam pravdepodobne celú hru nemajú. V porovnávacom bridži by zastali v čiastočnom záväzku, ale tu ich tabuľka núti „znásilňovať“ kartu. Napríklad ak majú 25 bodov a sú v druhej hre, mali by získať 440 bodov, ak zastanú v čiastočnom záväzku 2BT a splnia ho, získajú 120 bodov, mali získať 440 bodov, takže oproti tabuľke stratia 320 bodov, čo prevedené na Impy znamená stratu 8 Impov. Ak vylicitujú 3BT a raz padnú stratia 100 bodov a keďže mali získať 440 stratia 540 bodov po prevedení na Impy to znamená stratu 11 Impov. Ak sa im predsa len záväzok podarí splniť, získajú 2 Impy. Čiže riskujú zvýšenie straty z 8 na 11 Impov, ale ak splnia, miesto -8 Impov získajú 2 Impy. Z teórie pravdepodobnosti vyplýva, že takto sa oplatí licitovať, ak je aspoň 25% pravdepodobnosť splnenia celej hry.
Druhy celkového vyhodnotenia rozdania v súťažnom bridži
V prvom hore uvedenom príklade by bol priemer: -35, rozdiel voči priemeru by bol 135, 145, -15, -265. Páry na linke Sever-Juh by podľa prevodovej tabuľky získali: 4, 4, -1 a -7 Impov, Východ-Západ by získali mínus hodnota NS, teda: -4, -4, 1 a 7 Impov. V druhom prípade by bol priemer 102,5 a všetci by získali 0 Impov. Ako vidno, je veľmi dôležité dopredu vedieť, či sa turnaj bude hodnotiť na Topy alebo Impy, pretože tomu potom treba prispôsobiť taktiku a stratégiu počas licitácie i samotnej hry. (Keďže extrémne výsledky môžu hlavne pri menšom počte stolov výrazne ovplyvniť priemer, niekedy sa používa korigovaný priemer, v ktorom najhorší a najlepší výsledok sa škrtá. Ak by výsledky boli 100, 100, 100, -300, priemer by bol 0, korigovaný priemer 100, prevedené na impy by to bolo 3,3,3,7 pri korigovanom priemere 0, 0, 0, 8, korigovaný priemer sa tu javí ako "spravodlivejší")
Bridžové podujatia na Slovensku
Okrem pravidelných klubových turnajov sa na Slovensku poriada niekoľko pravidelných bridžových podujatí:
V roku 2006 sa v Piešťanoch uskutočnili Majstrovstvá sveta juniorov v bridži 2006, Piešťany.
Bridžové programy
Existuje množstvo rôznych bridžových programov, pomocou ktorých si bridžista môže trénovať licitáciu, obranu a zohrávku. Každoročne sa poriadajú majstrovstvá sveta bridžových programov. V posledných rokoch vyhral program Jack.
Bridž online
Vo svete je prevádzkovaných viacero serverov na ktorých možno hrať bridž online 24 hodín denne.
Literatúra
Vo svete vychádza nepreberné množstvo kníh o bridži. V slovenčine sú k dispozícii iba tieto: Posledné dve možno stiahnuť aj vo forme PDF súboru na stránke Slovenského bridžového zväzu.
Waldhouse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nové Holandsko
thumb|Nové Holandsko, mapa Wiliama Dampiera z roku 1699 Nové Holandsko je historický názov pre dnešnú Austráliu. Meno prvýkrát použil holandský moreplavec a objaviteľ Abel Tasman (podľa holandskej provincie Holandsko) v roku 1644 a používalo sa ďalších 150 rokov.
Po založení osady v Novom Južnom Walese sa termínom Nové Holandsko označovala západná časť Austrálie, ktorá v tom čase nebola na rozdiel od východnej časti do Nového Južného Walesu zahrnutá. Šlo teda zhruba o územie, ktoré sa dnes nazýva Západná Austrália. Britský kartograf a moreplavec Matthew Flinders v roku 1804 odporučil používanie názvu Austrália miesto termínu Nové Holandsko, avšak až po roku 1824 britská vláda tento názov oficiálne schválila. V Holandsku sa výraz Nieuw Holland používal pre austrálsky kontinent až do konca 19. storočia, v súčasnosti však tento názov takmer úplne vymizol.
Waldweistroff
Waldweistroff je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Les Grandes-Ventes
Les Grandes-Ventes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Izegem
Izegem je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Les Grandes-Ventes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Izegem
Obyvateľstvo
Mesto má približne 27 111 obyvateľov (2010).
Les Grandes-Ventes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Izegem
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Izegem pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Les Grandes-Ventes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Konojedy
Konojedy sú obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 238 obyvateľov, z toho 117 mužov a 121 žien, pričom priemerný vek v obci bol 33,9 roka (muži 33,8 roka, ženy 34,0 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1352.
Vauchignon
Vauchignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Templštejn (okres Znojmo)
thumb|Situačný plánik thumb|Templštejn a [[Mohelno v 18. storočí]] Templštejn je zrúcanina hradu vzdialená asi 3 km od centra obce Jamolice pri Moravskom Krumlove. Nachádza sa na skalnatom ostrohu nad pravým brehom rieky Jihlavy. Je to jeden z mála hradov založený na Morave Rádom templárov.
Sú dochované zvyšky paláca, časť plášťového opevnenia, brána a studňa. Pred areálom hradu na kopci je tiež ruina neskôr založeného štítového múru. Nádvoria sú pokryté niekoľkometrovou vrstvou sutín. Žiadny rozsiahlejší a systematický archeologický prieskum sa tu neuskutočnil.
História hradu
Sídlo rádu templárov v neďalekých Jamoliciych sa spomína už v roku 1279. Hrad Templštejn bol založený neskôr medzi rokmi 1281-1298. Pôvodne išlo o hrad s rozmermi 40 a 30 metrov. Toto jadro sa však začalo časom rozširovať. K rozširovaniu došlo až za neskorších majiteľov, pretože v roku 1312 bol templársky rád zrušený a jeho majetok skonfiškovaný. Hrad kúpil Bertold Pirkner a v roku 1349 ho jeho synovia predali Přibíkovi zo Šelmberka. Roku 1379 ho vlastnili páni z Lipé, ktorí hrad rozširovali a prestavovali. V roku 1482 sa hrad stal centrom pánov Osovských z Doubravice. Neskôr však páni z Lipej získali hrad znovu späť. Posledný majiteľ Pertold z Lipé sa zúčastnil v rokoch 1618-1620 stavovského povstania, takže mu bolo panstvo zhabané. V tej dobe však bol hrad už pustý. Uvádza sa, že spustol už v prvej polovici 16. storočia v dôsledku požiaru.
Do roku 2011 ruina nebola udržiavaná a bola ničená vegetáciou. Lesy Českej republiky ju ako vlastník zrúcaniny ponúkli a úspešne predali v roku 2011 vo verejnej súťaži. Majiteľ neplánuje rozsiahlejšie stavebné úpravy, v spolupráci s pamiatkármi mieni zrúcaninu zakonzervovať s využitím prírodných materiálov a pôvodných postupov. Plánuje vybudovať zázemie (malý drevený zrub na kraji zrúcaniny) a drevený most spájajúci hradby s palácom. Zatiaľ tu pracuje väčšinou sám, ale nevylučuje, že sa okolo neho vytvorí partia nadšencov.
Plešné jezero
Plešné jezero (pôvodne Plekenštejnské jezero, je jazero na Šumave v Juhočeskom kraji v Česku. Leží v nadmorskej výške, má plochu , obvod  a najväčšiu hĺbku . Objem zadržiavanej vody predstavuje.
Pobrežie
thumb|left|Pohľad na jazero na kresbe z 19. storočia Morénová hrádza je vysoká 30, kamenné more zostupuje až pod jazero. Ľadovcový kotol (kar) je zahĺbený do severovýchodného svahu najvyššej hory na českej strane Šumavy Plechého. Príkre záverové steny kotla s obnaženými skalami a suťovými prúdmi dosahujú temer k jeho vrcholu. Jazerná stena je vysoká. O vyhĺbenie karu sa postaral svahový ľadovec, jeden z jedenástich, ktoré na Šumave existovali v dobe štvrtohôr. Dosahoval šírku až a bol zo všetkých najširší. Po jeho ústupe zostala na okraji karu čelná moréna z mohutných balvanov, ktorá vytvorila prirodzenú hrádzu.
Vodný režim
V septembri a októbri 1935 boli vykonávané hydrotechnické merania v súvislosti so stavbou chaty pri Plešnom jazere. Pôvodným účelom bolo zistiť, či by bolo možné využiť odtok z jazera na výrobu elektriny pre chatu. Bolo však zistené, že prietoková kapacita nestačí ani pre pohon malej turbíny, ak nemá byť súčasne zmenšené výtokové množstvo pre napájanie Schwarzenberského kanála v dobe plavenia. Merala sa výška vodnej hladiny a všetky činitele, ktoré majú vplyv na jej stav, tzn. prítoky, vodné zrážky a vypúšťanie z jazera. Zaujímavosťou je, že pri silnejšom vetre boli pozorované poznateľné výkyvy hladiny. Asi v minútových intervaloch stúpala a klesala bez ohľadu na vlnenie o. V polovici deväťdesiatych rokov dvadsiateho storočia došlo k neovládateľnému zníženiu hladiny v mieste neodborne postaveného výpustného zariadenia. Správa Národného parku Šumava zadala opravu hrádze, pri ktorej bolo prevedené v roku 1999 jej utesnenie injektážou betónom. Bol opravený odtok z jazera, aby nemohlo prísť k opätovnému úniku vody z jazera. Pod výpustným zariadením zriadil Hydrobiologický ústav ČAV merný profil, na ktorom sa automaticky zaznamenáva odtok z jazera. Na hrádzi je umiestnená malá meteorologická stanica, ktorá registruje podobné údaje ako v tridsiatych rokoch.
Milan Maxim
Generál Ing. Milan Maxim (* 13. apríla 1956, Michalovce, Česko-Slovensko) je slovenský generál, od 6. mája 2014 bol Náčelník Generálneho štábu OS SR. 7. mája 2018 ho vo funkcii nahradil Daniel Zmeko.
Plešné jezero
Využitie
V r. 1911 bola na hrádzi postavená Lucemburská chata, neskôr majetok Klubu českých turistov. Po r. 1948 ju zabrala Pohraničná stráž a upravila pre svoje účely. Pohraničná stráž svoju budovu roty opustila, potom bola v r. 1989 zbúraná. Správa Národného parku vykonala v roku 1999 opravu hrádze a priestoru čím mu bol aspoň z časti prinavrátený prírodný ráz. Nad severozápadným brehom jazera, vysoko na vrchole bočnej skalnej steny karu, stojí Stifterov pamätník. Dnes patrí Plešné jazero k najnavštevovanejším miestam Šumavy, pretože pohľad na hladinu s impozantnou jazernou stenou v pozadí je veľmi atraktívny.
Milan Maxim
V minulosti pôsobil na významných vojenských postoch v Ozbrojených silách SR, bol veliteľ Pozemných síl, náčelník štábu logistiky Generálneho štábu a veliteľ Síl výcviku a podpory. Dôstojníkom z povolania je od roku 1976. Do prvej generálskej hodnosti brigádny generál bol prezidentom Slovenskej republiky vymenovaný v roku 2002.
Život a vzdelanie
Po absolvovaní Gymnázia Pavla Horova v Michalovciach Milan Maxim študoval v rokoch 1975 a 1976 jednoročnú dôstojnícku školu. V roku 1976 sa stal dôstojníkom z povolania. Maxim v roku 1980 absolvoval Vysokú vojenskú školu pozemného vojska vo Vyškove na Morave a v rokoch 1987 až 1990 študoval postgraduálne štúdium na Vojenskej akadémii v Brne. Študoval tiež na Akadémii obrany ozbrojených síl v Paríži. Počas svojej služby absolvoval tiež jazykové kurzy v Kanade.
Začiatky vojenskej kariéry
Milan Maxim pôsobil ako veliteľ tankovej čaty 21. tankového pluku v Holýšove (Plzenský kraj) a veliteľ roty, náčelník štábu a veliteľ tankového práporu 23. tankového pluku v Žatci. V roku 1990 bol prevelený k Východnému vojenskému okruhu. V rokoch 1990 až 1995 bol veliteľom 63. motostreleckého pluku, v rokoch 1995 až 1996 veliteľom 21. mechanizovanej brigády v Michalovciach a v rokoch 1997 až 1998 zástupcom veliteľa 2. armádneho zboru (neskôr reorganizovaného na 2. mechanizovanú brigádu).
Diplomatické pôsobenie
Od roku 2009 pôsobil ako pridelenec obrany v Prahe. V prehľade diplomatov bola k 23. aprílu 2014 funkcia pridelenca v Česku neobsadená.
Náčelník Generálneho štábu
Koncom apríla 2014 bolo oznámené, že Generálporučík Peter Vojtek vo funkcii náčelníka Generálneho štábu končí. Dôvodom má byť Vojtkov zdravotný stav. Súvislosť s kauzou majora generálneho štábu podozrivého zo špionáže pre Rusov bola odmietnutá. Novým náčelníkom sa mal stať Maxim. Informácie o odvolaní Vojteka a Maxima ako jeho nástupcu boli zverejnené už v januári 2014. Na druhý deň však boli dementované.
Do funkcie Náčelníka Generálneho štábu bol vymenovaný 6. mája 2014 prezidentom a hlavným veliteľom Ozbrojených síl Ivanom Gašparovičom za základe čl. 102 ods. 1. písm. h/ Ústavy Slovenskej republiky. Prezident Gašparovič pri tejto príležitosti povedal: „Nastupujete do rozbehnutého armádneho stroja, ktorý ale potrebuje naolejovať. Som presvedčený, že svojimi skúsenosťami, ktoré ste získali nielen na Slovensku, ale aj v misiách v zahraničí ste ten pravý, kto dokáže rozvŕzganú armádu SR dať do takého stavu, že bude schopná všetkých bojových úloh ktoré má. Som presvedčený že to dokážete a Slovensko si bude plniť všetky úlohy člena aliancie tak zodpovedne ako doteraz“. Prezident tiež „verí, že nový náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl SR je zárukou, že ozbrojené sily si budú plniť svoje úlohy najmä v rámci Aliancie tak, ako doteraz.“ Svoje vymenovanie genpor. Maxim zhrnul takto: „Vymenovanie do funkcie náčelníka Generálneho štábu chápem ako veľký prejav dôvery. Uvedomujem si, že funkcia náčelníka Generálneho štábu nie je jednoduchá najmä v dobe, kedy sa bezpečnostná situácia aj v našej blízkosti neustále mení a vyžaduje si našu pozornosť.“
V rovnaký deň bol Milan Maxim prezidentom povýšený z hodnosti generálmajor do hodnosti generálporučík. Do najvyššej hodnosti, generál, bol Milan Maxim menovaný 26. novembra 2015.
Štvorročné funkčné obdobie Maximovi skončilo začiatkom mája 2018.
Strabane
Strabane (, šk. Stràbane) je mesto v Severnom Írsku, v grófstve Tyrone. Je druhé najväčšie mesto v grófstve (po meste Omagh), žije v ňom vyše 17-tisíc obyvateľov. Leží na pravom brehu rieky Foyle v tesnej blízkosti hranice Spojeného kráľovstva s Írskom (grófstvo Donegal). Mestom preteká rieka Mourne, ktorá sa tu zlieva s riekou Finn, po ich sútoku nesie rieka meno Foyle. V roku 1987 postihli mesto rozsiahle záplavy.
Mesto má prevažne katolícke obyvateľstvo (vyše 90 percent) a v časoch severoírskeho konfliktu sa vyznačovalo podporou írskeho republikanizmu. Bolo zároveň najpostihnutejším mestom konfliktu v 70. až 90. rokoch 20. storočia, pričom útoky Dočasnej írskej republikánskej armády na britskú armádu a Kráľovskú ulsterskú políciu (Royal Ulster Constabulary) - severoírsku políciu - boli každodenným javom. V dôsledku toho trpelo Strabane vysokou nezamestnanosťou, ktorú sa nepodarilo celkom odstrániť ani do dnešných dní.
Kořenice
Kořenice je obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 600 obyvateľov, z toho 295 mužov a 305 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 41,4 roka, ženy 41,7 roka).
Les Ifs
Les Ifs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz TM-6
Sojuz TM-6 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-6 vyštartoval 29. septembra 1988 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Na palube kozmickej lode bol aj prvý afganský kozmonaut Abdul Ahad Mómand.
Elektroslabá interakcia
Elektroslabá interakcia je fyzikálna teória zjednocujúca elektromagnetickú a slabú interakciu. Sformulovaná bola koncom 60. rokov 20. storočia S. Glashowom, A. Salamom a S. Weinbergom, ktorý za ňu boli v roku 1979 ocenení Nobelovou cenou za fyziku.
Častice asociované s elektroslabou interakciou
Ľavotočivé leptóny resp. kvarky z jednej generácie tvoria páry, takzvané dublety. Ľavotočivosť týchto častíc značíme v tabuľke pomocou indexu L (z angl. left). Naproti tomu pravotočivé leptóny resp. kvarky tvoria singlety. Značíme ich indexom R (z angl. right). Elektroslabá interakcia  pôsobí na nasledujúce dublety a singlety elementárnych častíc:
Elektrický náboj udávame v jednotkách elementárneho náboja. Čiara nad kvarkmi d, s a b značí takzvané CKM-Miešanie (pozri CKM-matica).
Elektroslabá interakcia pôsobí taktiež na antičastice zodpovedajúce hore uvedeným leptónom resp. kvarkom. Častice podliehajúce elektroslabej interakcii nesú okrem elektrického náboja Q slabý hypernáboj YW. Pričom medzi hodnotou elektrického náboja a tretím komponentom slabého hypernáboja platí tento vzťah:
.
Guinejský záliv
thumb|300px|Guinejský záliv
Guinejský záliv je záliv Atlantického oceánu s plochou 753 000 km² a maximálnou hĺbkou vyše 5 000 m. Pozdĺž pobrežia na ploche asi 300 000 km² sa nachádzajú významné ložiská ropy a zemného plynu. Do zálivu sa vlievajú tri významnejšie rieky – Niger, Volta a Kongo.
Pchjongjanské metro
80px|left náhľad|Schéma siete náhľad|Vlak Pchjongjanského metra
Pchjongjanské metro je podzemná rýchlodráha v Pchjongjangu, ktorú tvoria dve linky nazývané Čolima a Hioksin. Je to jediný systém svojho druhu v Severnej Kórei.
Charakter prevádzky
Sieť metra je kompletne podzemná, veľmi hlboko založená, pričom najhlbšia stanica sa nachádza až 120 metrov pod zemou. Každú trasu tvoria dva jednokoľajové tunely, stanice majú ostrovné nástupištia. Tie sú s povrchom spojené pomocou estakádových tunelov a ich konštrukcia umožňuje prípadné využitie v čase vojny ako kryty pre civilné obyvateľstvo. Výzdoba staníc je vo veľmi honosnom štýle socialistického realizmu s mozaikami, sochami a stenami obloženými dekoratívnymi druhmi kameňa.
Na rozdiel od všetkých miest sveta, kde názvy staníc zodpovedajú ich geografickému umiestneniu, tu sú všetky bez výnimky pomenované ideologicky podľa komunistických tém.
Vozidlový park
V prevádzke sú vlaky čínskej a nemeckej výroby, v čase otvorenia jazdili východonemecké. Vo vlakoch na miestach určených na reklamu sú umiestnené portréty vodcu krajiny Kim Čong-ila a jeho otca Kim Ir-Sena.
Diana
Diana môže byť:
Pchjongjanské metro
Dejiny
História tejto prevádzky začala v roku 1968, počas piatich rokov bol sprevádzkovaný prvý úsek s dĺžkou so 6 stanicami na linke Čolima. Výstavba sa nezaobišla bez komplikácií, v roku 1971 došlo k nešťastiu pri razení tunela pod riekou Tedong. Podľa niektorých zdrojov tu zomrelo až 100 robotníkov, tunel zatiaľ nebol prerazený a kvôli tomu neexistuje spojenie medzi brehmi rieky. Celkovo bolo medzi rokmi 1973 a 1987 otvorených 5 úsekov, sieť sa rozrástla na so sedemnástimi stanicami. Vzhľadom na zložitú ekonomickú situáciu krajiny výstavba nepokračuje, plánuje sa však tretia linka, čím by v centre mesta vznikol prestupný trojuholník ako napríklad v Prahe alebo Kyjeve.
Štátny znak Azerbajdžanu
thumb|Štátny znak [[Azerbajdžanu]]
Štátny znak Azerbajdžanu je zložený z tradičných a moderných symbolov.
V samom strede znaku je umiestnený symbol ohňa, čo je pradávny symbol Azerbajdžanskej krajiny a pochádza z názvu národa.
Farby použité na znaku sú prevzaté z národnej vlajky. Tieto farby tvoria pozadie osemcípej hviezde, ktorá predstavuje osem vetiev turkických národov.
Na spodku symbolu je stonka pšenice, reprezentujúca hlavnú poľnohospodársku plodinu krajiny a druhá rastlina na znaku je vetvička duba.
Waldwisse
Waldwisse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štefan Lux
Životopis
Narodil sa v Malackách na Záhorí do rodiny židovského notára Alberta Luxa. V raných rokoch navštevoval školu v Malackách, neskôr prestúpil na gymnázium vo vtedajšom Prešporku. Po úspešnom absolvovaní gymnázia začal študovať právo v Pešti. Právo však už od začiatku nebolo pre Luxa to pravé – inklinoval skôr k poézií a divadelnému umeniu.
Umelecká tvorba
Prvé strety s umením zažíva v Rakúsku, vo Viedni, kde mu je umožnené stvárniť niekoľko hereckých postáv a pod svojim pseudonymom Peter Sturmbusch vydať aj prvú zbierku básní Meine Lieder (1911). Umelecké snaženia sú však prerušené zúriacou prvou svetovou vojnou, kam musí mladý Lux narukovať. Na fronte utrpí mnohé zranenia, medzi inými kritické postrelenie hrudníka, ktoré nakoniec prežije. Po návrate z vojny sa mladý umelec sťahuje do Berlína, kde stvárňuje ďalšie divadelné postavy, režíruje svoj prvý film Gerechtigkeit (1920), vydáva svoju druhú zbierku básní Liebeslieder (1921) a v neposlednom rade sa žení.
Boj proti antisemitizmu
Po nástupe Hitlera k moci sa Lux prvýkrát stretáva s nacistickou antisemitistickou neznášalivosťou v roku 1933, kedy mu hitlerovskí fanatici vnikajú do bytu a rozbíjajú všetok nábytok. Lux sa rozhodne utiecť so ženou a malým synom Albertom do Prahy. Tu zakladá miestne divadlo, celkovo sa mu však nedarí a rodina žije v stiesnených pomeroch. V tomto období rozvíja najmä svoju publicistickú kariéru a ako dopisovateľ rozhlasu a mnohých periodík sa svojimi politicými článkami snaží vyzvať na boj proti antisemitizmu, a upozorniť na všeobecnú pasivitu voči nacistickému Nemecku. Ako aktívny publicista získava novinársky preukaz a je českými médiami vyslaný na blížiace sa zasadnutie Spoločnosti národov do Ženevy.
Príchod a posledná korešpondencia
Novinár Štefan Lux prichádza do Ženevy so silným presvedčením poukázať pred Spoločnosťou národov na agresivitu nacistického Nemecka a vyzvať k zásadným krokom, nie ale rovno takým radikálnym činom ako je samovražda. Po pobyte v Ženeve a uvedomení si vedomú pasivitu mocností. U Luxa sa ale kryštalizuje myšlienka protestnej samovraždy. Ako sám píše v liste svojmu priateľovi Arturovi Hellerovi: ''Prišiel som do Ženevy, aby som podnikol nejakú konkrétnu akciu, od ktorej som si sľuboval oslabenie Tretej ríše. Moja akcia stroskotala predovšetkým pre tú príšerne impotentnú, opatrnícku a apatickú atmosféru tu v Ženeve... A tak som sa rozhodol inak. Na najbližšej plenárnej schôdzi Spoločnosti národov chcem vyvolať veľký rozruch tým, že sa na schôdzi zastrelím. Potrebné zosilňujúce okolnosti, listy význačným osobnostiam, sú pripravené. Azda sa mi podarí týmto trochu náhlym činom vyvolať šok v tejto strašidelnej spoločnosti. Jeho samovražda je výsledkom presvedčenia, nie skratového neuvedomelého konania, čo je podložené obavami v ďalších statiach spomenutej korešpondencie: Neviem, či ma v poslednej chvíli neopustí odvaha, pretože sa bojím, celkom biedne sa bojím smrti. A bojím sa o svoju ženu a chlapca... Moja žena, s ktorou žijem 14 rokov v najharmonickejšej zhode, je úplne nepripravená.'' V nasledujúcich riadkoch taktiež Lux prosí priateľa, aby sa po jeho smrti ujal jeho ženy a syna. Vo svojich posledných vetách zdôvodňuje rozhodnutie o samovražde slovami: ''Mimoriadne nebezpečenstvo dáva právo na mimoriadne opatrenia... Chcem vrúcne veriť, že sa stane div a že smrť sotva známeho malého spisovateľa, neznámeho vojaka života, rozšíri trochu jasna a pravdy.''
Priebeh
V piatok, 3. júla 1936, prišiel Lux s ostatnými svetovými novinármi na plenárne zasadnutie Spoločnosti národov. Ku svojmu činu sa odhodláva pri reči španielskeho delegáta. V tomto momente Lux vyskočí na tribúnu, pred seba si položí svoju aktovku s napísanými listami, na predsedajúceho belgického ministerprezidenta Van Zeelanda zakričí slová "C'est le dernier coup" ("Toto je posledný úder") a na znepokojenie pléna si strieľa revolverom do hrude. V sále sa rozpúta krik a panika, zasadanie je zrušené a okolo Luxa sa zbiehajú spriatelení novinári. V agónií ležiaci pod tribúnou ešte naposledy hovorí so svojími známymi a po prevoze do nemocnice po pár hodinách zomiera. Po pitve sa v jeho hrudníku našli dve guľky, jedna však ako pozostatok zo zranenia z vojny. Jeho pomník sa nachádza na cintoríne na ženevskom predmestí s úctivým nápisom „Martyr d' Israel – il s'est immole pour protester contre l'intolerance des hommes“ (Mučeník Izraela – obetoval sa na protest proti ľudskej neznášanlivosti).
Slovenské zvesti
''Minulý týždeň v piatok, v okamihu, keď na schôdzi Spoločnosti národov predkladá sa reč španielskeho delegáta, vyskočil pod tribúnou istý neznámy človek, vykríkol čosi nezrozumiteľné na predsedajúceho belgického ministerprezidenta Van Zeelanda a strelil sa z revolveru do pľúc. Novinár Štefan Lux – ako sa pozdejšie zistila totožnosť samovraha – nebol ihneď mŕtvy, ťažko zranený ležal pod tribúnou a v smrteľnej agónií vybavoval jedno-druhé so svojimi známymi, ktorí ho mohli obklopiť, lebo zasadanie bolo prirodzene ihneď zrušené. Onedlho však ťažkému zraneniu, ktoré si spôsobil výstrelom z revolveru do pŕs, podľahol. Pred smrťou napísal niekoľko dopisov, mimo iné anglickému kráľovi, ministrovi zahraničia Edenovi a niekoľkým veľkým anglickým časopisom. Obsah týchto listov nie je ešte známy: ba hovorí sa, že niektoré listy (menovite list anglickému kráľovi) sa stratili.'' ... ''Štefan Lux bol v piatok pochovaný. A nad čerstvým jeho hrobom treba azda povedať, že ak nevznikne vo svete mohutné hnutie, znamenajúce hrádzu pikľom barbarstva a vojenských podpaľačov, ak svet bude musieť mať spoľahnutie len na takú Spoločnosť národov, aká je dnes, stane sa ona dostaveníčkom samovrahov z celého sveta; ľudí, ktorí vášnivo chcú pokoj, slobodu a pokojné súžitie národov, ale stratili vieru v Spoločnosť národov, ako v zábezpeku týchto svojich ideálov. A budú chodiť umierať k tejto svojej sklamanej nádeji a k sklamanej nádeji ľudstva.''
Lidové noviny
''Dnes se stala v Ženevě tragická příhoda... asi uprostřed dopoledního jednání třeskl výstřel z revolveru v rohu velikého sálu, necelých pět metrů od předsednické tribuny... Byl to Čechoslovák Štěpán Lux, příslušný do Malacek... I po svém činu dal najevo, že mu šlo o symbolické gesto proti nynějšímu režimu v Německu...''
The Guardian
''Štefan Lux, čo dá sa k jeho činu povedať? Bol zbytočný, no azda predsa hrdinský. Pred jeho rakvou sľubujeme, že sa nikdy nevzdáme ľudskej solidarity, pre ktorú svoj život obetoval, a že tvárou v tvár zločinu mlčať nikdy nebudeme...''
La tribune de Genève
Ľudia dostatočne smelí v boji za spravodlivosť by sa nemali zabíjať, ale zostať na svojich pozíciách.
Nahum Goldmann
Raz príde deň, keď bude Štefanovi Luxovi v Nemecku postavený pamätník.
Vaux-Saules
Vaux-Saules je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fosgén
Fosgén (iné názvy: dichlorid karbonylu, chlorid karbonylu, karbonyldichlorid, karbonylchlorid, oxychlorid uhličitý, chlorid kyseliny chlórmetanovej, dichlorid kyseliny uhličitej, skratka CG) je chemická zlúčenina s chemickým vzorcom COCl2. Za nízkych teplôt je to bezfarebná kvapalina, so zápachom po zatuchnutom sene alebo tlejúcom lístí. Plynný fosgén je vysoko toxická chemická látka, ktorá sa používala ako chemická zbraň počas prvej svetovej vojny. V súčasnosti našiel fosgén svoje uplatnenie v priemysle.
V plynnom stave je fosgén bezfarebný plyn, ktorý sa na vzduchu môže javiť ako biela až nažltlá hmla. V malých koncentráciách sa vyznačuje zápachom po čerstvo pokosenej tráve alebo zelenom obilí, vo vyšších koncentráciách je jeho zápach silný a nepríjemný. Nie všetci ľudia sú na zápach fosgénu citliví rovnako.
Fosgén je priemyselne vyrábaná zlúčenina, ale malé množstvá sa môžu vyskytovať aj v prírode pri rozklade chlórovaných organických zlúčenín, alebo aj pri spaľovaní niektorých chemikálii obsahujúcich chlór vo svojej molekule.
Fosgén je členom skupiny organických zlúčenín, ktoré sa nazývajú alkylačné činidlá. Tieto zlúčeniny môžu reagovať s DNA a s enzýmami, ktoré sú zodpovedné za replikáciu DNA v bunkách. Pre tieto vlastnosti je fosgén považovaný za karcinogén, a to už pri malých dávkach.
Výroba
Ročne sa vyprodukuje okolo dvoch miliónov ton fosgénu na použitie v priemysle a pri výrobe rozličných chemických zlúčenín (polyuretánu, pesticídov, farbív, atď.). Priemyselne sa fosgén vyrába preháňaním čisteného oxidu uhoľnatého a chlóru cez ložisko s vysoko pórovitým (aktívnym) uhlím, ktoré pôsobí ako katalyzátor. Zjednodušene sa tento dej dá zapísať chemickou rovnicou:
Táto reakcia je exotermická, preto musí byť reakčná zmes chladená, aby sa odviedlo reakciou vzniknuté teplo. Normálne sa reakcia uskutočňuje v teplotnom rozmedzí medzi 50 °C a 150 °C. Pri teplote nad 200 °C sa fosgén rozkladá naspäť na oxid uhoľnatý a chlór.
Chloroform reaguje vplyvom svetla so vzdušným kyslíkom na fosgén a chlorovodík:
Táto reakcia tiež prebieha pri pôsobení ultrafialového žiarenia v prítomnosti kyslíka na chloroform, ktorý tiež reaguje podľa hore uvedenej rovnice, len reakcia prebieha rýchlejšie a tiež sú vyššie aj výťažky. Preto sa chloroform skladuje vo fľašiach z hnedého skla, naplnených až po vrch, aby sa znížili kontakty chloroformu s kyslíkom a ultrafialovým žiarením a tým sa zabránilo rozkladu chloroformu na fosgén.
Fosgén sa z bezpečnostných dôvodov takmer vždy spotrebúva v tom chemickom závode, kde sa vyprodukoval.
Aj keď je fosgén oveľa menej nebezpečný než nervovoparalytické látky, je ešte stále považovaný za životaschopnú chemickú bojovú látku.
Použitie
Fosgén sa používa najmä na výrobu polymérov, pesticídov, farbív… Svoje použitie našiel aj vo farmaceutickom priemysle. Pomocou fosgénu je dokonca možné izolovať niektoré kovy z ich rúd (napr. hliník, urán…), ale táto metóda nenašla široké uplatnenie v praxi.
V laboratóriu bolo používanie plynného fosgénu nahradené používaním difosgénu (monochlórmravčanu trichlórmetylnatého), ktorý tvorí pri izbovej teplote kvapalinu, alebo trifosgénu (kryštalická substancia).
História
Fosgén bol po prvýkrát pripravený v roku 1812 chemikom Johnom Davym (1790 – 1868) pôsobením slnečného svetla na zmes oxidu uhoľnatého a chlóru. Následne bol pomenovaný s ohľadom na použitie svetla pri jeho príprave. Preto bol fosgén pomenovaný podľa gréckych slov „phos“ (svetlo) a „gene“ (narodiť sa). Postupne sa stal priemyselne veľmi dôležitým, hlavne počas 19. storočia – obzvlášť na výrobu farbív. Použil sa ako účinná chemická zbraň počas prvej svetovej vojny.
Toxicita
Fosgén je zákerný jed, pretože symptómy po jeho prieniku do organizmu sa dostavujú pomaly. Jeho toxicita spočíva v tom, že alkyluje biomolekuly, obsahujúce sulfhydrylové a amínové funkčné skupiny (napríklad proteíny, lipoproteíny a enzýmy), čím narušuje bunkové membrány, čo sa po inhalácii fosgénu prejavuje obvykle pomaly, po latenciii 2 – 48 (!) hodín toxickým opuchom pľúc. V koncentrácii viac ako 0,01 mg.min.l−1 (2,45 ppm) spôsobuje podráždenie očí a dýchacích ciest, hodnota LCt50 sa udáva okolo 3,2 mg.min.l−1 (777 ppm).
Externé odkazy
Po anglicky:
Handenberg
Handenberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Braunau am Inn.
Žije tu 1 316 obyvateľov (1. 1. 2011).
Rádio Anténa
Rádio Anténa (do septembra 2013 Anténa hitrádio ) bola súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysielala od 3. septembra 2012 do 30.septembra 2014 z Bratislavy a nahradila Rádio Hey! Dôvodom zmeny bol nízky záujem poslucháčov. V zozname hraných skladieb boli okrem slovenských aj svetové hity od 70. rokov po súčasnosť.
Rádio Anténa ukončilo svoje vysielanie z dôvodu nízkeho záujmu poslucháčov. Ihneď po ukončení o polnoci z 30. septembra 2014 na 1. októbra 2014 ho nahradilo rádio Anténa Rock, ktoré hralo iba rockové skladby.
Kortrijk
Kortrijk je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo
Mesto má približne 74 911 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 mesto Kortrijk pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Auray (kantón)
Auray je francúzsky kantón v departemente Morbihan v regióne Bretónsko. Tvorí ho deväť obcí.
Hallstatt
Hallstatt je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Gmunden. Nachádza sa pri jazere Hallstätter See a spoločne s pohorím Dachstein a krajinnou a historickou kultúrnou oblasťou Inneres Sallzkammergut patrí k Svetovému dedičstvu UNESCO. V obci sa nachádza najväčšia zbierka lebiek v kostnici, ktorý je umiestnený v kaplnke sv. Michala.
Dejiny
V roku 1846 na kopci Salzberg nad dedinou Hallstatt, objavil halštatský banský úradník Johann Georg Ramsauer rozsiahle pole hrobov zo staršej železnej doby. Bola tu odhalená jedna z prvých kováčskych dielní na železo vôbec. Čulý obchod a s tým spojený blahobyt umožnili medzi ca 700 pred Kr. a 400 pred Kr. rozvoj vyspelej kultúry, ktorá bola pomenovaná podľa náleziska v Hallstatte halštatská kultúra. Tým sa Hallstatt stal slávnym na celom svete. Z čias Rímskej ríše a raného stredoveku sa nezachovali žiadne správy. V roku 1311 získal Hallstatt trhové právo, náznak toho, že miesto hospodársky význam nestratilo.
Geosynklinálne more
Geosynklinálne more je more v geosynklinále, napr. Tethys.