cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etika cnosti (Alasdair MacIntyre)
Cnosť a dobrý ľudský život
Je tu ešte ďalšia úroveň, ktorá poukazuje na to, že takto naratívne usporiadaný ľudský život nie je výlučne vecou indivídua. Táto úroveň je úrovňou morálnej tradície, na pozadí ktorej sa konštituuje ľudská identita ako na svojom historickom, sociálnom a kultúrnom pozadí. Ide o to, že jednotlivec si nekladie otázku dobra svojho života oddelene od iných jednotlivcov, ale ako nositeľ určitej historickej a sociálnej identity je angažovaný v kolektívnom hľadaní adekvátnej odpovede na túto otázku.
Pre porozumenie termínov „prax“ a „cnosť“ je dôležitá rovina vzťahu medzi praxou a inštitúciou, teda jej zodpovedajúcim sociálno-ekonomickým, resp. organizačným nositeľom. Dramatickosť ich vzájomnej dialektiky je zrejmá zo skutočnosti, že inštitúcia je pre prax nevyhnutnou podmienkou a súčasne pre ňu neustále predstavuje nebezpečnú hrozbu.
Inštitúcia a/verzus prax
Praxe sa líšia od inštitúcií: zatiaľ čo v praxiach ide najmä o dosahovanie im inherentných dobier, „inštitúcie sa nevyhnutne a typicky týkajú ... externých dobier. Sú zaangažované v nadobúdaní peňazí a iných materiálnych dobier [a] sú štruktúrované v pojmoch peňazí a statusu, distribuujú peniaze, moc a status ako odmeny“ (MacIntyre 1981, 194). Toto je nevyhnutné pre ich vlastné pretrvanie i pretrvanie im zodpovedajúcich praxí. Príkladmi dvojice prax – inštitúcia sú napr. futbal – futbalový klub, medicína – nemocnica, intelektuálne skúmanie – univerzita. V kontexte dialektického vzťahu praxe a inštitúcie sa ukazuje odkázanosť na tri základné, už skôr spomenuté cnosti, nevyhnutné pre každú prax: cnosti spravodlivosti, odvahy, a pravdovravnosti. Tieto cnosti umožňujú, aby prax nezdegenerovala pod korupčným tlakom inštitúcie. Inými slovami, aby sa prax nestala iba dejiskom boja o moc a iné externé dobrá, čiže, aby úsilie o externé dobrá nebolo nadradené úsiliu o získavanie praxi špecifických inherentných dobier a foriem dokonalosti.
Vzťah inštitúcie k praxi je potom dvojznačný: inštitúcie sú nebezpečenstvom a súčasne sú nevyhnutnou podmienkou existencie a pretrvania (teda sociálnym nositeľom) praxe. Bolo by chybou zatracovať inštitúcie len preto, že sú stálou a vážnou hrozbou pre vitalitu praxe zabúdajúc na to, že bez nich nijaká prax nemôže existovať. Je preto dôležité, aby účastníci praxe alebo aspoň nejaká ich časť uskutočňovala cnosti spravodlivosti, odvahy a pravdovravnosti, ak prax nemá erodovať. Súčasne je potrebné kultivovať inštitúcie tak, aby nepodporovali neresti, ale boli povzbudením pre cnosti. Tento problém teda nemožno obmedziť iba na problém uplatňovania či neuplatňovania cnosti. Veľa závisí od toho, ako je inštitúcia štruktúrovaná, teda či podoba jej fungovania zvyšuje či minimalizuje hrozbu pre príslušnú inštitúciu.
To čo platilo o hrozbách pre praxe, platí aj o hrozbách pre tradície. Nestačí preto udržiavať jednotlivé praxe a im zodpovedajúce inštitúcie, ale je tiež potrebné udržiavať príslušné tradície, „ktoré poskytujú praxiam a životom jednotlivcov ich historický kontext“ (MacIntyre 1981, 222-223). Pozitívne antikorupčné dispozície – cnosti spravodlivosti, pravdovravnosti a odvahy tak treba doplniť o cnosť „disponovania s adekvátnym zmyslom pre tradície, ku ktorým buď jednotlivec prináleží, alebo je nimi konfrontovaný. ... [Táto] sa manifestuje v uchopení tých budúcich možností, ktoré minulosť sprístupnila prítomnosti“ (MacIntyre 1981, 223).
Ľudská zraniteľnosť, závislosť a potreba cností
MacIntyre v prvej formulácii svojej etickej koncepcie chápe človeka v zmysle jeho konania ako „príbehy rozprávajúceho živočícha“ a zámerne ho definuje nezávisle od Aristotelovej metafyzickej biológie. Teleológiu v pozadí svojej etiky stavia na sociológii, zdôrazňujúc sociálnu a naratívnu povahu ľudskej identity a seba-porozumenia. Na počiatku sa usiluje založiť teleologicky ladenú etiku cnosti na naratívno-sociologickom podloží. Je totiž presvedčený, že naratívnu povahu má nielen ľudské seba-porozumenie, ale aj porozumenie iným ľuďom, ich skutkom či úmyslom. Ľudské skutky sú nám zrozumiteľné na základe istých sociálno-interpretačných pozadí a porozumenie sa dosahuje v konverzácii ľudí ako esenciálne naratívnych bytostí. V neskoršom štádiu sa výrazne opiera o poznatky súčasnej biológie. Tento posun možno chápať ako doplnenie pôvodného sociologicky ladeného pohľadu. Inými slovami, sociologická koncepcia človeka a etiky bola doplnená o viaceré významné biologické postrehy.
Človek ako závislý racionálny živočích
Východiskom jeho skúmania je dôraz na našu živočíšnu podstatu. V tomto kontexte zdôrazňuje mieru, v akej naša zraniteľnosť a súčasne vzájomná závislosť vedie k našej potrebe cností na to, aby sme sa mohli stať nezávislými (resp. samostatnými) racionálnymi aktérmi. Teda s ohľadom na naratívnu definíciu človeka v publikácii Za cnosťou je možný MacIntyrov posun v chápaní človeka, ako ho prezentuje dielo Závislé racionálne živočíchy, stručne vyjadriť v myšlienke, že človek je zraniteľný, závislý, jazykový a racionálnej nezávislosti schopný rozumový živočích. Súčasne je to bytosť, ktorá pre dosiahnutie svojho dobra, a teda pre aktualizáciu svojho racionálneho a morálneho potenciálu musí nadobudnúť a uskutočňovať cnosti racionálnej nezávislosti a cnosti uznanej závislosti (resp. odkázanosti).
MacIntyrova stratégia predpokladá, že lepšie pochopenie toho, čo znamená byť človekom, vyžaduje uvedomiť si, čo znamená byť živočíchom ľudského druhu. Na to je vhodné venovať pozornosť analógiám medzi našim živočíšnym druhom a jemu príbuznými (nejazykovými rozumovými) živočíšnymi druhmi a vyvodiť z nich príslušné implikácie. Pozrime sa na tento problém prostredníctvom rozboru jednotlivých elementov predchádzajúceho vymedzenia človeka, v ktorej je chápaný ako zraniteľný, závislý, jazykový a racionálnej nezávislosti schopný rozumový živočích.
Ľudská zraniteľnosť a závislosť sú úzko previazané charakteristiky druhu homo sapiens. Naša zraniteľnosť vyplýva z toho, že sme ako živočíchy konštituovaní istým konkrétnym spôsobom. Niektoré hrozby máme spoločné s inými rozumovými živočíchmi (napr. choroby, hlad, podvýživa), iné sú špecificky ľudské (napr. prekážky v rozvoji našich schopností používať jazyk či kriticky premýšľať, psychické defekty, ľudská agresivita). Zraniteľnosť nás, v zmysle nášho prežitia a adekvátnej kvality života, robí závislými na iných (pričom pre niektorých z nás je to trvalý stav). Toto je osobitne pravdivé v detstve a starobe. Adekvátna reflexia vzťahu medzi našou zraniteľnosťou a závislosťou vyžaduje náležité uznanie a prijatie našej telesnej a súčasne živočíšnej existencie, uvedomenie si, že „naše myslenie je myslením jedného živočíšneho druhu ... [a] ... racionalita je skôr živočíšnou vlastnosťou, a nie vlastnosťou, ktorá by ľudí oddeľovala od ich živočíšnosti“ (MacIntyre 1999, 5). To, čo teda človeka ako živočíšny druh odlišuje od iných rozumových živočíchov, nie je schopnosť racionality, ale používanie jazyka. Ľudská zraniteľnosť a závislosť nepopiera možnosť a potrebu človeka stať sa racionálne nezávislým aktérom. Tu do hry vstupujú cnosti, ktoré to umožňujú a sú v centre MacIntyrovej pozornosti. Tvrdí, že "cnosti potrebné na to, aby sme sa vyvinuli z nášho počiatočného živočíšneho stavu na nezávislých racionálnych aktérov a tie cnosti potrebné na to, aby sme dokázali čeliť a vysporiadať sa so zraniteľnosťou a postihnutím nás samých, ako aj iných, patria do rovnakého súboru cností; sú to osobité cnosti závislých rozumových živočíchov, ktorých závislosť, racionálnosť a živočíšnosť musí byť chápaná v ich vzájomnom vzťahu" (MacIntyre 1999, 5).
Vychádza z predpokladu, že „ľudská racionalita je vlastnosťou ľudskej živočíšnosti ...[a]... ľudská identita je primárne živočíšnou identitou“ (MacIntyre 1999, 5,8). Aj preto preskúmava povahu non-humánnej racionálnej živočíšnosti a hľadá paralely s ľudskou racionalitou, resp. racionálnou živočíšnosťou. Ide mu o otázku, či a v akom zmysle možno niektorým vybraným rozumovým non-humánnym živočíchom obhájiteľne pripísať „presvedčenia, myšlienky, pocity, dôvody konania, a pojem nadobudnutia a vlastnenia“ (MacIntyre 1999, 18). Venuje sa osobitne výskumom správania dvoch vybraných druhov delfínov, špeciálne ich komunikácii a spolupráci založených na sociálnom poznaní, resp. sociálnom učení sa. Pripisuje im schopnosť konať na základe dôvodov, aj napriek tomu, že nedisponujú schopnosťou jazyka. Je to preto, že aj nejazykové živočíchy môžu mať presvedčenia (beliefs).
Sociálne vzťahy, cnosti racionálnej nezávislosti a uznanej závislosti
Niektoré sociálne vzťahy sú potrebné pre to, aby sme sa mohli stať nezávislými racionálnymi aktérmi. Ide o vzťahy nevyhnutné pre „rozvíjanie schopnosti hodnotiť, upravovať či odmietnuť naše vlastné praktické súdy ... schopnosti realisticky si predstaviť možné alternatívne budúcnosti ... a schopnosti odstupu od našich túžob“ (MacIntyre 1999, 83). Ide o to, aby sme sa stali schopní samostatne hodnotiť adekvátnosť našich etických súdov a nasmerovanie našich vlastných túžob a súčasne korigovať jedny aj druhé. Na to, aby sme toho boli schopní, musíme nadobudnúť určité kvality v rámci nášho vyzrievania z dieťaťa na dospelú osobu, kvality, ktoré nám na jednej strane umožnia odlíšiť naše dobro od našich bezprostredne pociťovaných túžob – dobré dôvody nášho konania od dôvodov ako takých a súčasne umožnia presmerovať našu motiváciu smerom ku konaniu, ktoré je v súlade s našim dobrom. Týmito kvalitami sú intelektuálne a morálne cnosti. Nadobúdame ich učením sa od našich učiteľov v najširšom zmysle slova, vďaka ktorým sme schopní poznať svet okolo nás ako aj nás samých, nakoľko oni nám poskytujú základnú spätnú väzbu o svete a nás samých.
Adekvátne sebapoznanie vyžaduje cnosť čestnosti – schopnosť mať a prezentovať iným aj sebe pravdivý obraz seba samého. Sociálne korigovanie je nielen záležitosťou dosiahnutia istého stavu racionálnej samostatnosti (t.j. schopnosti vlastného kritického uvažovania), ale aj vecou jej udržiavania, keďže táto môže kedykoľvek viac či menej erodovať. Teda naša závislosť na iných s ohľadom na praktické uvažovanie je síce trvalým stavom, neznamená to však, že nemôže nastať situácia, keď môžeme na základe skutočne závažných dôvodov obhájiť svoje názory voči významným sociálnym autoritám, s ktorými sa nezhodujeme. Cnosti sú teda nevyhnutné pre dobrý ľudský život, lebo umožňujú naše praktické uvažovanie a starostlivosť o rozvoj takéhoto uvažovania u ostatných. Bez nich sa „nedokážeme adekvátne ubrániť pred zanedbávaním, chybnými náklonnosťami, hlúposťou, nenásytnou ziskuchtivosťou a zlomyseľnosťou“ (MacIntyre 1999, 98). Na to, aby MacIntyre ukázal, že je to tak a v akom zmysle to platí, prezentuje miesto cností v príslušných sociálnych vzťahoch a zdôrazňuje dôležitosť istých jednotlivých cností, ktoré sú bežne na okraji záujmu.
Východiskom pre poukázanie na význam týchto cností je pojem siete vzťahov dávania (odovzdávania) a prijímania. Takéto siete sú súčasťou štruktúry ľudských spoločenstiev, ako systémy vzájomnej deľby bremien i výhod medzi jej členov. Každý z nás sa ocitá v nejakej konkrétnej lokalite v rámci týchto sietí a miera našej schopnosti prispievať iným do istej miery závisí od toho, čo sme prijali od pre nás relevantných osôb v čase, keď sme na nich boli vo väčšej či menšej miere závislí. V našom vzťahu s inými jestvuje principiálna asymetria – nie vždy dávame tým, od ktorých sme prijali, a „odplatenie našich príslušných dlhov nie je a nemôže byť vecou prísnej reciprocity ..., často to, čo prijímame a čo dávame, je navzájom nesúmerateľné“ (MacIntyre 1999, 100). Miera a adresáti našej pomoci sú často odlišné od miery a zdroja pomoci, ktorú sme sami dostali. Na dosiahnutie dobrého ľudského života je nevyhnutné „naučiť sa zo skúsenosti ako o mieste nezávislosti na iných, tak aj o mieste závislosti na nich v rozličných obdobiach dobrého ľudského života“ (MacIntyre 1999, 102, 112).
Naša adekvátna účasť v takýchto sieťach je podmienená nadobudnutím určitých konkrétnych charakterových kvalít, a to cností uznanej závislosti, ktoré sú náprotivkom cností racionálnej nezávislosti. Na náležité vyjadrenie kľúčovej cnosti sietí dávania a prijímania je MacIntyre nútený prekročiť bežný repertoár cností, nakoľko táto cnosť síce má aspekty cností štedrosti a spravodlivosti, ale nie je na ne redukovateľná. Ide o črtu nevyhnutnú pre „udržiavanie vzťahov nekalkulovaného dávania a dôstojného prijímania ... [ktorú nazýva] náležitá prajnosť (just generosity)“ (MacIntyre 1999, 121). Táto požaduje od nášho konania, aby sa zakladalo na určitej ohľaduplnej náklonnosti voči iným – v prvom rade k tým osobám, ktoré patria do nášho spoločenstva. Súčasne však platí, že sme členmi viacerých spoločenstiev a tí, čo nepatria do nijakého z našich spoločenstiev, si tiež zaslúžia náš primeraný ohľad (pohostinnosť). V tomto zmysle táto cnosť prekračuje hranice príslušnej pospolitosti v zmysle požiadaviek ľudskosti, ktoré predpisujú milosrdenstvo voči tým, ktorí sa ocitnú v náhlej a krajnej núdzi, bez ohľadu na to, o koho ide. Ďalšími dôležitými cnosťami dávania sú cnosti usilovnosti, sporivosti a uvážlivosti, ktoré sú potrebné na primeranú tvorbu, akumuláciu dobier, ako aj ich vhodnú distribúciu v rámci siete dávania a prijímania. Mimoriadne miesto medzi cnosťami prijímania patrí cnosť náležitého prijímania – vďačnosti. MacIntyre zdôrazňuje, že cnosti prijímania „vždy zahŕňajú opravdivé uznanie závislosti ... [ktoré je v protiklade k] ... ilúzii sebestačnosti“ (MacIntyre 1999, 126-127).
Záver
MacIntyrova koncepcia etiky cnosti má mnohé aristotelovské rysy, ale je koncipovaná tak, aby bola použiteľná v súčasných podmienkach. Hoci v počiatočnom období je formulovaná principiálne sociálno-konverzačne, neskôr je doplnená o biologické inšpirácie. Jeho koncepcia viedla k rozmanitým diskusiám vo filozofii i v sociálnych vedách a ostáva zdrojom inšpirácie i kontroverzie.
Berzék
Berzék je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Miškoveckom okrese.
Má rozlohu 1059 ha a žije tu 1129 obyvateľov (2007).
Európska cesta 68
Európska cesta 68 (E68) je medzinárodná cesta 1. triedy. Začína v maďarskom Segedíne a končí v rumunskom Brašove. Celá trasa meria 529 kilometrov. Z celkovej trasy 529 kilometrov je 52 kilometrov vedených v Maďarsku, zvyšných 477 km prechádza územím Rumunska.
Conjux
Conjux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baigneux-les-Juifs (kantón)
Baigneux-les-Juifs je francúzsky kantón v departemente Côte-d’Or v regióne Burgundsko. Tvorí ho 15 obcí.
Theodosios I.
Theodosios I. (-po grécky) alebo Theodosius I. (-po latinsky) môže byť:
Parmenides z Kamariny
Parmenides alebo Parmenidés (Parmenides, iný prepis: Parmenidés) bol víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion v roku 528 pred Kr.
Parmenides zo sicílskej Kamariny bol korunovaný vencom na 63. olympijských hrách v roku 528 pred Kr. za víťazstvo v behu na jedno stadion. Na hrách v Olympii bol beh na jedno stadion (192,27 metra ) najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a zostal jedinou do roku 720 pred Kr., keď do programu súťažných disciplín zaradili aj beh na dve stadiá. Beh na jedno stadion sa ale aj po zavedení ďalších disciplín vždy považoval za hlavné preteky, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.
Klarisky
Klarisky môžu byť:
Hermes Trismegistos
Hermes Trismegistos (iné názvy: Hermés Trismegistos, Hermes/Hermés Trikrát veľký, Hermes/Hermés Trikrát mocný; 🇬🇷, ) je postava spájajúca v sebe gréckeho boha Herma a egyptského boha Thovta,, 🇬🇷. Pre Grékov v helenistickom Egypte bol boh Thovt analogickou formou ich boha Herma, preto existoval v Egypte kult týchto dvoch bohov spoločne. Egyptské mesto Chemnu, v ktorom bol Thovtov chrám, Gréci nazývali Hermupolis Megalé, skrátene Hermopolis.
Meno
Pôvod mena „Trismegistos“ nie je jasný. B. P. Copenhaver píše, že toto meno sa prvýkrát objavuje v protokole stretnutia rady Kultu Ibisa z roku 172 pred Kr., ktorý sa nachádza blízko bývalého hl. mesta Egypta Mennoferu (🇬🇷). G. Fowden tvrdí, že prvý výskyt pochádza z diela gréckeho historika Herennia Filóna (Filón z Bybla) Athenagora. Ďalším možným vysvetlením je jeho odvodenie z druhého mena boha Thovta, ktoré je možné nájsť v dnešnom egyptskom meste Esna (🇪🇬 alebo Ta-senet, 🇬🇷, ): „Thovt veľký, veľký, veľký“. Je pravdepodobné, že predikát „Trismegistos“ sa pridával na odlíšenie od gréckeho boha Herma.
Veľa kresťanských autorov, vrátane Lactantia, Aurelia Augustina, Giordana Bruna, Marsilia Ficina, Tommasa Campanellu a Pica della Mirandolu považovali Herma Trismegista za múdreho pohanského proroka, ktorý predvídal príchod kresťanstva. Verili v myšlienku zvanú Prisca Theologia, ktorá hovorí, že jestvuje jednoduchý a pravdivý teologický koncept, ktorý zdieľajú všetky náboženstvá. Dal ho boh ľuďom v dávnoveku a šíria ho proroci, akým bol napr. Zaratuštra alebo Platón. Na potvrdenie tohto konceptu si kresťania prispôsobili antické hermetické učenie: Hermes Trismegistos bol podľa cirkevných otcov buď súčasníkom Mojžiša, alebo tretí v rade s menom Hermes, tj. Henoch, Noe a egyptský kňaz-kráľ, ktorý je známy ako Hermes Trismegistos, prípadne trikrát veľký vďaka svojim schopnostiam ako najväčší kňaz, filozof a kráľ.
Posledná alternatíva nadväzuje na vetu v texte Smaragdovej dosky, ktorá vraví, že pozná tri časti poznania celého vesmíru. Tri časti poznania sú alchýmia, astrológia a teurgia. Poimandrés, z ktorého vychádzal Marsilio Ficino, vraví že „ho volali Trismegistos, pretože bol najväčším filozofom, najväčším kňazom a najväčším kráľom.“
Ďalšie vysvetlenie sa nachádza v Sude, byzantskej encyklopédii Stredomoria z 10. storočia, kde sa uvádza, že „volali ho Trismegistos kvôli jeho zbožnosti k trojici, pretože tvrdí, že v trojici je jediná božská prirodzenosť.“
Pôvod a totožnosť
Thovt aj Hermes boli vo svojich kultúrach bohmi vedy a mágie. Hermes bol gréckym bohom posolstiev a komunikácie, Thovt zase egyptským bohom poznania a ochrancom astrológie a alchýmie. Okrem toho obaja boli psychopompovia, tj. sprievodcami duší do záhrobia.
Väčšina Grékov a neskôr aj Rimanov nikdy nestotožňovala Herma Trismegista s gréckym bohom Hermom (lat. Mercurius). Obaja bohovia sa navzájom líšili. Cicero v diele De natura deorum III, v kap. 56 spomenul niekoľko postáv, o ktorých sa hovorilo ako o „Hermovi“. ''„Piaty z nich je uctievaný ľuďmi vo Pheneu. Hovorí sa, že zabil Arga, a preto utiekol do Egypta. Egypťanom dal zákony a abecedu. Egypťania ho nazývajú Theyt.“''
Pap (priezvisko)
Pap je maďarské priezvisko s významom kňaz. Na Slovensku je najčastejšie v mestách Levice, Šurany a obci Tvrdošovce (okres Nové Zámky).
Známi nositelia
Pozri v článku Pap (rozlišovacia stránka).
Hermes Trismegistos
Pôvod a totožnosť
Hermovi Trismegistovi je pripisované veľké množstvo antických spisov, z ktorých časť údajne pochádza z veľmi vzdialeného dávnoveku. Platón vo svojich dialógoch Timaios a Kritias spomína tajné miestnosti chrámu bohyne Neith v meste Sais, v ktorých boli uchované 9000 rokov staré historické záznamy. Klement Alexandrijský bol presvedčený, že Egypťania mali štyridsaťdva tajných Hermových spisov, ktoré obsahovali všetky vedy potrebné pre povolanie kňaza. Siegfried Morenz predpokladal, že ''„spomínané Thovtove autorstvá … sú založené na antickej tradícii. Číslo 42 pravdepodobne pochádza z počtu staroegyptských krajov (nomov), preto je vyjadrením úplnosti.“'' Napr. novoplatónski autori vyzdvihujú Klementových „štryridsaťdva základných textov“.
Hermetická literatúra, tzv. Hermetika, je súbor starovekých, prevažne filozofických spisov. V dialógoch pod názvom Asclepius (podľa gréckeho boha lekárstva) sa spomína umenie pripútať daimona alebo génia k soche pomocou bylín, talizmanov a vonných zmesí. Podľa textu sa týmto postupom dosiahne to, že socha začne rozprávať a veštiť budúcnosť. Aj v ďalších textoch sa nachádzajú návody, ktorých cieľom bolo vyvolať podobné magické javy.
Hermetické spisy
Corpus Hermeticum a Asclepius sú najdôležitejšími zachovanými textami hermetických spisov. Sú pripisované Hermovi Trismegistovi. Renesancia videla autora v Hermovi Trismegistovi, Mojžišovom súčasníkovi, ale po Casaubonovom datovaní v rozsiahlej 12-zväzkovej práci Annales Ecclesiastici sa pôvod spisov presunul do 2. alebo 3. storočia po Kr. To renesančný hermetizmus odsunulo na vedľajšiu koľaj vedeckého záujmu. Antické hermetické spisy „… určite neboli napísané vo vzdialenom dávnoveku vševediacim egyptským kňazom, ako verila renesancia, ale rôznymi bezmennými autormi, najskôr Grékmi, a obsahuje populárnu grécku filozofiu toho obdobia, zmes platonizmu a stoicizmu, kombinovanú so židovským a perzským vplyvom.“
Hermetické obrodenie
Počas stredoveku a renesancie sa texty pripisované Hermovi Trismegistovi tešili veľkému uznaniu a autorite. Tak isto boli populárne medzi alchymistami. Hermetická tradícia sa preto spojená s alchýmiou, mágiou, astrológiou a ďalšími súvisiacimi odbormi. Spisy sa rozdeľujú na tzv. filozofické a tzv. technické. Staršie sa zaoberajú filozofiou, mladšie mágiou a alchýmiou.
V roku 1614 Isaac Casaubon vo svojom diele De Rebus sacris et ecclesiaticis exercitiones XVI filologickým rozborom gréčtiny hermetík dokázal, že spisy, dlho pokladané za dávnoveké diela, sú omnoho čerstvejšie. Väčšina hermetického korpu pochádza z obdobia okolo roku 300 po Kristovi. V 17. storočí niektoré Casaubonove závery poopravil Ralph Cudworth. Spomenul, že texty sa dajú chápať aj ako neskoršie stvárnenia skoršej, pravdepodobne ústnej tradície. Podľa Cudwortha, text musí byť ponímaný ako terminus ad quem, nie a quo.
Hermes v islamskej tradícii
Antoine Faivre zdôrazňuje, že Hermes Trismegistos má miesto v islamskej tradícii, hoci sa jeho meno nespomína v Koráne. Zato hagiografovia a kronikári Hidžri a 1. storočia hneď stotožnili Herma Trismegista s Idrisom. Nabi (prorok) v Súrach (19.57; 21.85) je tiež identifikovaný s Henochom (Genesis 5.18–24). Idris-Hermes je nazývaný „Trikrát múdry“ Hermes Trismegistos, pretože je trojaký: Prvý, rovnako ako Thovt, je „hrdina civilizácie“, zasväcovateľ do tajomstiev božskej vedy a múdrosti, ktorá hýbe svetom. Tesá princípy tejto tajnej vedy do hieroglyfov. Druhý je v Babylone zasväcovateľom Pythagora. Tretí je primárnym učiteľom alchýmie. „Prorok bez tváre“, ako ho nazval islamista Pierre Lory. „Hermes nemá nejakú konkrétnu alebo výraznú charakteristiku, odlišuje ho to od väčšiny postáv v Biblii a Koráne.“ Jeden z výkladov jeho mena (Trikrátveľký) vraví, že znamená tri výsady Idrisa : prorok – posol boha, mudrc a sultán — kráľ svetového poriadku.
Hermes v bahájskych spisoch
Bahá’u’lláh, zakladateľ viery bahaizmu, tiež stotožňuje islamského proroka Idrisa s Hermom, aj keď ho priamo neoznačuje za proroka Sabianov.
Hermes v new age
Súčasný stúpenci hnutia new age pripomínajú, že niektoré texty môžu mať pôvod vo faraónskom období a „štyridsaťdva základných textov“, ktoré tvorili základ hermetickej filozofie, ostávajú skryté v tajnej knižnici. Podľa niektorých textoch amerického média Edgara Cayceho, Hermes (alebo Thovt) bol inžinierom z potopenej Atlantídy a postavil, príp. navrhol alebo riadil výstavbu egyptských pyramíd.
Gerhard Zemann
Gerhard Zemann (* 21. marec 1940, Viedeň, Rakúsko – † 14. apríl 2010, Salzburg, Rakúsko) bol rakúsky herec. Objavil sa v mnohých seriáloch a filmoch počas svojej kariéry, ale najviac známy sa stal svojou rolou súdneho patológa Lea Grafa v rakúskom seriáli Komisár Rex. V seriáli si zahral od roku 1994 do roku 2004. Zomrel na srdcový infarkt v roku 2010, vo veku 70 rokov.
Staré Město (okres Frýdek-Místek)
Staré Město je obec v Česku v okrese Frýdek-Místek v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 421 obyvateľov, z toho 705 mužov a 716 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 39,2 roka, ženy 41,5 roka).
Svetlo na druhom brehu
Svetlo na druhom brehu je tretí album od Metalindy, vydaný v roku 1992. Pochádza z neho najznámejší hit kapely, „Slnko nevychádzaj“, ďalšie videoklipy boli natočené aj k piesňam „Angie“ a „Tak aspoň chvíľu to so mnou skús“. Po vydaní albumu nahradil Matina Cepku Márius Bartoň.
Zoznam skladieb
Texty okrem uvedených napísal Pavol Jursa, hudbu okrem uvedených zložil Peter Sámel.
Beaune-Nord
Beaune-Nord je francúzsky kantón v departemente Côte-d’Or v regióne Burgundsko. Tvorí ho 15 obcí.
NGC 6910
NGC 6910 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Labuť, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. októbra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.
James Newton Howard
James Newton Howard (* 9. jún 1951, Los Angeles) je americký skladateľ filmovej hudby, držiteľ Zlatého glóbusu a ceny Emmy. Medzi najznámejšie filmy, pre ktoré skomponoval hudbu patria Utečenec, Šiesty zmysel, Znamenia, King Kong, Som legenda a iné.
NGC 6911
NGC 6911 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 9. júna 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Vernais
Vernais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ennio Morricone
Ennio Morricone OMRI (* 10. november 1928, Rím, Talianske kráľovstvo – † 6. júl 2020, Rím, Taliansko) bol taliansky hudobný skladateľ, dirigent a hudobník. Vo svete sa preslávil najmä ako skladateľ filmovej hudby, ktorá bola inšpirovaná rôznymi hudobnými žánrami. Od roku 1946 zložil Morricone vyše 500 hudobných kompozícií k filmom a televíznym projektom.
Začiatky tvorby
Ennio Morricone sa narodil 10. novembra 1928 v Ríme. Vzdelanie získal na Národnej akadémii svätej Cecílie, kde absolvoval hru na trúbke pod vedením Umberta Semproniho. Neskôr, už pod vedením Goffreda Petrassiho, sa začal venovať kompozícii, ktorú následne vyštudoval. V päťdesiatych rokoch písal a aranžoval mnoho skladieb v Taliansku. Počas študentského života hrával večer v rímskych nočných kluboch, popritom aranžoval nahrávky pre hudobné štúdiá, zatiaľ čo počas dňa navštevoval školu. Po ukončení štúdií viedol spevácky zbor a spolupracoval s talianskym rozhlasom Rai. Už v tom čase bol považovaný za originálneho skladateľa, ktorý do svojich diel prinášal zvuky z každodenného života, napr. údery kladivom, či písanie na písacom stroji, alebo cinkot plechoviek. V Európe sa tieto techniky hojne používali v žánri tzv. musique concrète. Popritom skladal aj populárnu hudbu a aranžoval pre amerického speváka Paula Anku jeho taliansky hit “Ogni Volta”.
Spolupráca so Sergiom Leonem
Jeho kariéra filmového skladateľa začala v roku 1961 talianskou snímkou Fašista. Na európsky trh sa v tom čase začali dostávať americké westerny. Talianske štúdiá na túto skutočnosť reagovali a v koprodukcii so španielskymi či nemeckými štúdiami vznikali tzv. spaghetti westerny. Zrejme najvýznamnejším predstaviteľom tohto žánru je režisér Sergio Leone, ktorý kombináciou štylizovaných obrazov, amorality, násilia a hrdinného dobrodružstva výrazne ovplyvnil tento žáner i modernú filmovú tvorbu. Genialita Leoneho tam ani zďaleka nekončila. Musel nakrúcať s rekvizitami, ktoré boli pôvodne určené pre iný film a na scéne sa mu objavil vtedy úplne neznámy americký herec, Clint Eastwood.
Leone si zvolil Ennia Morriconeho čiastočne kvôli jeho hudobnej výstrednosti, vďaka ktorej by mohol lepšie vystihnúť ikonickú povahu hlavnej postavy v podaní Eastwooda. Navyše mal skúsenosti s experimentálnou hudbou. Morriconeho fascinovala možnosť používať tradičné nástroje novým spôsobom a tým vložiť do hudby reálne zvuky ako hlasy zvierat, plač či pískanie a zvony. Každý zvuk považoval za hudbu a naopak.
V prvom westerne Sergia Leoneho, Pre hrsť dolárov z roku 1964, využil Morricone svoje schopnosti v aranžovaní. Prepracoval totiž jednu z amerických folklórnych piesní, obohatil ju o novú melódiu a vytvoril tak titulnú pieseň k filmu. Tento postup prearanžovania motívov využil i v ďalších filmoch. Spojenie plieskajúceho biča, elektrickej gitary a pískania s klasickým obrazom amerického westernu – jazdou na koni po pustej krajine, spôsobilo jedinečné poňatie éry Divokého západu. Snímka Pre hrsť dolárov bol prvým spaghetti westernom, ktorý sa premietal v USA. Reálnym zobrazením a brutálnym násilím šokoval divákov, čím sa líšil od pôvodných westernov.
Spolupráca Leone-Morricone-Eastwood vytvorila ešte ďalšie dva filmy, Pre hrsť dolárov navyše a Dobrý, zlý a škaredý. V čase, kedy vznikala hudba k druhému pokračovaniu "dolárovej" série, priniesol jeden zo scenáristov jazzovú nahrávku a navrhol ju vložiť do filmu. Režisér Sergio Leone ju údajne vyhodil z okna a dotyčného vykázal z miestnosti. Dôkazom toho, že si vážil úlohu skladateľa, bol aj fakt, že hudba sa nahrávala pred nakrúcaním, aby počas neho slúžila ako inšpirácia pre hercov a štáb. Snímka “Dobrý, zlý a škaredý” obsahuje i najdlhší z Leoneho záverečných kovbojských súbojov. Strih obrazu sa počas tejto scény odvíja od rastúceho napätia Morriconeho vopred nahranej hudby.
Ďalšie projekty
Známou sa stala tiež Morriconeho hudba k filmu Rollanda Joffého Misia (The Mission, 1986). Spolupracoval na viac než tristo filmoch a je držiteľom viacerých prestížnych ocenení. Taliansky televízny seriál o mafii La Piovra sa stal celosvetovo populárny aj vďaka Morriconeho podmanivej hudbe. V roku 2007 získal Ennio Morricone za svoje celoživotné dielo právom Oscara. V roku 2016 získal za hudbu k filmu Osem hrozných Oscara.
László Papp
László Papp môže byť:
Sestra (zdravotníctvo)
náhľad|Detská sestra náhľad|sestra (neoficiálne: zdravotný brat) Sestra (iné názvy: mimo súčasných právnych predpisov aj zdravotná sestra, expresívne sestrička; pre mužov aj zdravotný brat ) je zdravotnícky pracovník zodpovedajúci za poskytovanie ošetrovateľskej starostlivosti. Riadi poskytovanie starostlivosti v ambulantnej, ústavnej a domácej sfére. Sestra zodpovedá aj za riadenie nižšieho zdravotníckeho personálu (napríklad: sanitár).
Pojem sestra
Súčasné právne predpisy používajú výraz „sestra“ (v súčasnosti napr. zákon č. 578/2004, predtým zákon č. 277/1994, pričom príslušný paragraf v ňom bol pridaný až od 1.8.1998). Staršie právne predpisy používali výraz „zdravotná sestra“ (vyhláška č. 79/1981 Zb. [bola účinná do 27.3.2002], predtým vyhláška č. 77/1971 Zb. a predtým vyhláška č. 44/1966 Zb.). Pokiaľ ide o mužský rod, žiaden z týchto predpisov neuvádza tvary pre oba rody jednotlivých pracovníkov v zdravotníctve (napr. sa uvádza len tvar lekár, nie aj tvar lekárka; farmaceut, nie aj tvar farmaceutka atď.), otázku tvaru pre mužský rod k slovu „sestra“ teda nechávajú otvorenú. Súčasná kodifikačná príručka Krátky slovník slovenského jazyka (a staršie rovnako už napr. Peciarov Slovník slovenského jazyka ) uvádza tvar „sestra“ aj tvar „zdravotná sestra“ pre ženský rod a (od roku 1997 ) tvar „zdravotný brat“ pre mužský rod.
História povolania
Históriu povolania môžeme rozdeliť na tri celky:
Florence Nightingaleová sa narodila 12. mája 1820 a zomrela v roku 1910. Pokladáme ju za prvú teoretičku v odbore ošetrovateľstvo. Je považovaná za symbol ošetrovateľstva, ako vedného odboru. Založila v roku 1860 prvú zdravotnícku školu v Londýne, kde sa mohli sestry profesionálne vzdelávať. V deň jej narodenia, t.j. 12. máj sa oslavuje Medzinárodný deň sestier.
Ošetrovateľská starostlivosť
Ošetrovateľská starostlivosť - je zdravotná starostlivosť, ktorú poskytuje sestra a za ktorú si je sestra právne zodpovedná. Kompetencie a rozsah starostlivosti poskytovanej sestrou upravuje vyhláška 364/2005 Z.z. Ošetrovateľská starostlivosť sa poskytuje formou ošetrovateľského procesu. Pri poskytovaní ošetrovateľskej starostlivosti spolupracujú aj nižší zdravotnícki pracovníci, sestra riadi ich činnosti pri poskytovaní starostlivosti.
Základné vzdelávanie sestier
Vzdelanie sestier je ako jedno z mála povolaní regulované zákonom 578/2004 Z.z a pri povolaní sestra, platí princíp sústavného (celoživotného) vzdelávania v príslušnom povolaní.
Špecializačné a certifikačné vzdelávanie
Zákon 296/2010 Z.z. ustanovuje zoznam špecializačných odboroch a sústavu certifikovaných činností pre sestru.
Špecializačné odbory
Špecializačné odbory s dĺžkou minimálne jeden rok: ''Špecializačné odbory s dĺžkou jeden rok, po získaní II. vysokoškolského vzdelania v odbore ošetrovateľstvo :''
Certifikované pracovné činnosti
''Certifikované pracovné činnosti, po získaní II. vysokoškolského vzdelania v odbore ošetrovateľstvo:''
Výkon praxe sestry
Sestra vykonáva ošetrovateľskú starostlivosť na základe svojich kompetencií stanovených vyhláškou 95/2018 Z.z. pomocou ošetrovateľského procesu a stanovuje sesterskú diagnózu podľa vyhláška 306/2005 Z.z.
Sestra je právne zodpovedná za poskytovanie ošetrovateľskej starostlivosti. Lekár zodpovedá za poskytovanie zdravotnej starostlivosti. Lekár spolupracuje so sestrou a sú si pri poskytovaní starostlivosti rovnocenný. Nadriadeným sestry je vedúca sestra oddelenia a námestníčka pre ošetrovateľskú starostlivosť a nie lekár.
Sestra tiež vedie zdravotnú dokumentáciu, presnejšie jej ošetrovateľskú časť. Za druhú časť, zdravotnú, je zodpvedný lekár.
Zoznam sesterských diagnóz na Slovensku
Zoznam sesterských diagnóz na území Slovenska ustanovuje vyhláška 306/2005 Z.z., ktorá stanovuje diagnózy používané sestrou, súčet sesterských diagnóz používaných v praxi je 328. Sestra je povinná každému pacientovi pri prijme stanoviť sesterské diagnózy, počas hospitalizácie riešiť stanovené diagnózy a po prepustení pacienta napísať prepúšťaciu ošetrovateľskú správu, kde stanový sesterské diagnózy pri ukončení hospitalizácie pacienta, ktoré musí riešiť sestra všeobecného lekára pacienta alebo agentúrna sestra (sestra pracujúca v ADOS).
Bodroghalom
Bodroghalom (, historicky ) je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Cigándskom okrese.
Má rozlohu 2686 ha a žije tu 1444 obyvateľov (2007).
Komédia (anime)
Komédia je v oblasti mangy a anime druh alebo žáner. V komediálnych anime sú prevažne vtipné scénky. Takéto anime často tiež môžu byť aj romantické, bojové, školské, alebo etči. Sú plné vtipov a humorných hlášok. Niekde sa môže vyskytnúť aj paródia alebo čierny humor, napríklad v Sajonara Zecubó Sensei.
Férel
Férel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Roberto Colombo
Roberto Colombo môže byť:
Teofil
Teofil môže byť:
Sweet About Me
„Sweet About Me“ je druhý singel austrálskej speváčky-skladateľky Gabrielly Cilmi z jej debutového albumu Lessons to Be Learned (2008). Skladba bola použitá v Európskych reklamách na výrobky Sure a Dove a tiež na značku Rexona v Brazílii.
Dňa 21. decembra 2009 oznámila organizácia PRS for Music, že „Sweet About Me“ bola najhranejšou skladbou roka 2009 v Spojenom kráľovstve.
Kompozícia
„Sweet About Me“ je popová skladba, ktorá obsahuje vokálne prvky blues a soulu. Tiež obsahuje ľahký electro beat, prepojený s jej popovou produkciou a "retro-znejúce" moderné témy. Skladba bola rôzne hodnotená kritikmi. Podľa publikácie na Musicnotes.com od Alfred Music, je skladba „Sweet About Me“ napísaná v tónine C dur s tempom 132 úderov za minútu. Vokálny rozsah Gabrielly Cilmi je v rozmedzí G3 až C5.
Gabriella Cilmi použila v skladbe láskavé a zároveň hrubé vokály, ktoré sú klamlivým kontrastom medzi jej pokročilým spevom a pritom jej mladému veku. Jej vokálny výkon v skladbe je skôr podobný výkonu hudobných skupín ako sólového interpreta. Cilmi potvrdila, že zvuk skladby je produktom skúsenosti produkčnej skupiny Xenomania. Hudobne je skladba prirovnávaná k singlu „Rehab“ od Amy Winehouse, pre jej podobnú kompozíciu a vplyvy soulu a swingu.
Úspech v rebríčkoch
Dňa 9. marca 2008 debutovala skladba „Sweet About Me“ v britskom rebríčku UK Singles Chart na 68. mieste a za dva týždne sa dostala na vrcholné 38. miesto. Dňa 14. apríla sa dostala na 1. miesto v austrálskom rebríčku ARIA a získala platinovú platňu za predaj 70 000 kópií singlu. Prvé miesto dosiahla opäť 19. mája, keď jej debutový album dosiahol 2. miesto v rebríčku albumov. .
Tým sa stala najmladšou Austrálčankou, ktorá sa dostala na vrchol hitparád, čím prebila aj víťazku austrálskej Superstar Casey Donovanovú iba o 19 dní. Dňa 20. apríla 2008 sa opäť vrátila do britského rebríčka UK Singles Chart na vyššiu, 34. pozíciu a neskôr sa dostala na 6. miesto.
Maxim
Maxim môže byť:
Fibonacciho postupnosť
Fibonacciho postupnosť je postupnosť čísiel, v ktorej každý ďalší člen F je súčtom dvoch predchádzajúcich členov.
Konštrukcia postupnosti
Postupnosť sa začína číslami 0 a 1, takže dostaneme: Po zovšeobecnení, pre n > 1:
Fibonacciho čísla
Jednotlivé členy postupnosti sa nazývajú Fibonacciho čísla.
Názov postupnosti
Fibonacciho postupnosť a Fibonacciho čísla nazval francúzsky matematik Édouard Lucas (1842-1891) podľa stredovekého talianskeho matematika Leonarda z Pisy, prezývaného Fibonacci.
Postupnosť sa niekedy nazýva aj zlatá cesta (z gréc. χρνσοδρομος, chrysodromos).
Zlatý rez
Johannes Kepler upozornil na skutočnosť, že podiel dvoch po sebe nasledujúcich fibonacciho čísel konverguje k číslu, ktoré bolo známe už od antiky, označuje sa symbolom φ (grécke písmeno fí) a nazýva sa tiež zlatý rez. Vyjadrené modernou matematikou:
Vzťah čísla φ a Fibonacciho postupnosti ukazujú tiež vzťahy:
Súčet postupnosti
Fibonacciho čísla sa vyskytujú v sumách "plytkých"  uhlopriečok v Pascalovho trojuholníka (pozri koeficient  dvojčlen). [17]
F_ {n} = \ sum_ {k = 0} ^ {\ lfloor \ frac {n-1} {2} \ rfloor} \ tbinom {nk-1} k
Fibonacci čísla možno nájsť v rôznych spôsoboch v poradí binárnych reťazcov.
* Počet binárnych reťazcov dĺžky n bez následného 1s je Fibonacci číslo Fn +2. Napríklad, z 16 binárnych reťazcov dĺžky 4, sú F6 = 8 bez následného 1s - sú 0000, 0100, 0010, 0001, 0101, 1000, 1010 a 1001. Symetriou, počet reťazcov dĺžky n bez následného 0s je tiež Fn 2. * Celkový počet binárnych reťazcov dĺžky n bez nepárneho počtu po sebe idúcich 1s je Fibonacci číslo Fn +1. Napríklad, z 16 binárnych reťazcov dĺžky 4, sú F5 = 5 bez nepárneho počtu po sebe idúcich 1s - sú 0000, 0011, 0110, 1100, 1111. * Počet binárnych reťazcov dĺžky n bez párnym počtom po sebe idúcich 0s alebo 1s je 2Fn. Napríklad, z 16 binárnych reťazcov dĺžky 4, sú 2f4 Pohostinstvo = 6 bez párnym počtom po sebe idúcich 0s alebo 1s - sú 0001, 1000, 1110, 0111, 0101, 1010.
Corbel (Savoie)
Corbel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6912
NGC 6912 je galaxia v súhvezdí Kozorožec, ktorú objavil americký astronóm Edward Singleton Holden 14. augusta 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Columbo (rozlišovacia stránka)
Columbo môže byť:
Drevené chrámy v slovenskej časti Karpatského oblúka
Ide o komplex dokumentujúci hodnotné a trvalé dedičstvo, ktoré má súčasný človek možnosť spoznávať prostredníctvom odkazu prostého vidieckeho ľudu a anonymných staviteľov. Komplex je zosobnením životnej skúsenosti, získanej v bezprostrednom súžití s prírodou, aj múdrosti nazbieranej po stáročia a odovzdávanej z generácie na generáciu.
Základná charakteristika
Architektúru severného a severovýchodného Slovenska charakterizujú o.i. stavby vybudované s využitím najdostupnejšieho stavebného materiálu - dreva. Typickými reprezentantmi drevených stavieb sú chrámy. Spomedzi množstva drevených sakrálnych stavieb na tomto území bolo osem chrámov vybratých a doporučených na zápis do Zoznamu Svetového dedičstva UNESCO. Pri výbere bol okrem umelecko-historického hľadiska braný zreteľ na to, aby v súbore boli zastúpené chrámy troch najrozšírenejších náboženských konfesií na Slovensku. Tak boli do výberu zaradené dva rímskokatolícke, tri evanjelické a tri gréckokatolícke chrámy.
Vybrané chrámy boli postavené v období 16. - 18. storočia (slohovo teda predstavujú barokové stavby s využitím gotických i renesančných stavebných prvkov). Svojimi vlastnosťami predstavujú ukážkové príklady miestnej náboženskej architektúry. Chrámy, postavené väčšinou v izolovaných obciach, sú typologicky symbiózou latinského a byzantského stavebného štýlu s využitím tradičných domácich stavebných postupov. V ich prevedení však nájdeme rozdiely tak v pôdorysoch ako aj vo vonkajšom vzhľade či vybavení interiéru, ilustrujúc tak odlišnosti v náboženských tradíciách a zvyklostiach jednotlivých vierovyznaní.
Drevené chrámy v horskom prostredí slovenských Karpát o.i. dokumentujú spolužitie príslušníkov rôznych náboženských vyznaní na pomerne malom geografickom území.
Z konfesného pohľadu významný podiel predstavujú kostolíky východného obradu. Územie predovšetkým východného a severovýchodného Slovenska bolo v historickom vývoji ovplyvnené Byzantskou a neskôr Ruskou ríšou, čo sa odrazilo aj na podiele veriacich hlásiacich sa k byzanstkej cirkvi. Ich kostoly - cerkvi - svojou typológiou a vybavením zachovávajú architektonické tradície byzantského obradu.
Drevené chrámy na Slovensku predstavujú jeden z najlepších príkladov európskej drevenej sakrálnej architektúry. Ich vzhľad, konštrukcia a ľudovými umelcami vytvorená výzdoba vychádzajú z miestnych stavebných a umeleckých tradícií, čiastočne ovplyvnených profesionálnymi architektonickými konceptmi.
Chrámy svojím výzorom vhodne zasadené do pôvodného prírodného prostredia tvoria neodmysliteľnú kulisu miestnej krajiny. Sú veľmi dobre zachované a dodnes sú živými svätostánkami. Vďaka starostlivosti, ktorú im spoločnosť venuje, sú ich využitie a funkčnosť zaistené aj do budúcnosti.
Drevené chrámy z územia Slovenska nie sú jedinými objektami svojho druhu, ktoré sú zaradené do svetového dedičstva. Sú súčasťou tzv. sériového zápisu, podľa ktorého zapísané pamiatky dokumentujú jedinečné, inde neopakovateľné riešenie či výnimočné stavebné stvárnenie. Do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva sa okrem nášho súboru dostali drevené chrámy z územia Nórska, Fínska, Poľska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny. Každý z týchto súborov dokumentuje inú kultúrnu tradíciu - s iným priestorovým a výtvarným poňatím, s odlišným charakterom výzdoby či na inom konštrukčnom princípe.
Významným predpokladom, na základe ktorého boli slovenské drevené chrámy zapísané do zoznamu UNESCO bol ten, že každý z nich spĺňal požadované podmienky jedinečnosti v zmysle Konvencie o ochrane svetového kultúrneho a prírodného dedičstva a podľa desaťbodovej škály napĺňal dve dôležité kritériá:
Basileios
Basileios (-prepis podľa starogréckej výslovnosti) resp. Vasilios (-prepis podľa novogréckej - a stredovekej - výslovnosti) resp. Basilios (-iný prepis), resp. (vo väčšine kontextov) poslovenčene Bazil alebo Basil alebo Bazilius, môže byť:
Žilina (rozlišovacia stránka)
Žilina môže byť:
Bodrogkeresztúr
Bodrogkeresztúr je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Tokajskom okrese.
Má rozlohu 2987 ha a žije tu 1212 obyvateľov (2007).
Beaune-Sud
Beaune-Sud je francúzsky kantón v departemente Côte-d’Or v regióne Burgundsko. Tvorí ho 17 obcí.
Luca Colombo
Luca Colombo môže byť:
Mira (hviezda)
Mira (ο Cet/ο Ceti/Omikron Ceti) je dvojhviezda v súhvezdí Veľryba pozostávajúca z červeného obra Mira A a bieleho trpaslíka, Mira B alebo VZ Ceti.
Umberto Colombo
Umberto Colombo môže byť:
Mira (hviezda)
Mira A je premenná hviezda a bola prvou objavenou premennou hviezdou, ktorá nebola supernovou. Na rozdiel od bizarnej Eta Carinae, Mira je najjasnejšou periodickou premennou hviezdou na oblohe, ktorá nie je počas svojho cyklu čiastočne viditeľná.
Jej malý hviezdny sprievodca bol objavený pomocou Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu (HST) v roku 1995, keď sa nachádzal 70 AU od hlavnej zložky dvojhviezdy. Objav bol oznámený v roku 1997. Ultrafialové obrázky z HST a neskôr röntgenové obrázky z Chandry ukázali špirálu plynu opúšťajúcu Miru A smerom k Mire B. Sprievodca obehne Miru raz za 400 rokov.
Mira sa stala prototypom miríd, premenných hviezd s dlhou periódou. Zatiaľ poznáme asi 6000 hviezd tohto typu. Všetko sú to červené obry, ktorých povrchy pulzujú a zvyšujú alebo znižujú tak svoju jasnosť počas periód dlhých od asi 80 do viac ako 1000 dní. Najčastejšie sú ich periódy dlhé od 200 do 400 dní.
Samotná Mira sa zjasňuje až k na magnitúdu 3,5, čím sa stáva dobre viditeľnou hviezdou. Niekedy dosiahne maximum až 2,0 mag a minimum 4,9 mag. Mení tak celkom bežne svoju jasnosť až pätnásťkrát. V histórii ale už jej jasnosť poklesla až medzi 8,6 a 10,1 mag. Pri porovnaní absolútneho minima a maxima (nie však počas jednej periódy) zistíme, že Mira dokáže zmeniť svoju jasnosť až 1700-krát.
Jej svetelná krivka stúpa asi 100 dní a ďalších zhruba 200 dní klesá. Perióda je v priemere dlhá 332 dní. Čerstvé dáta jej svetelnej krivky nájdete na.
Objav
Mira bola objavená, alebo aspoň po prvýkrát zaznamenaná, po pozorovaniach astronóma Davida Fabricia, ktoré začali 3. augusta 1596. Pre sledovanie planéty Merkúr potreboval referenčnú hviezdu na zisťovanie jeho polohy. Vybral si do tej doby nezaznamenanú hviezdu tretej magnitúdy, ktorá sa nachádzala v jeho blízkosti. 21. augusta ale hviezda nečakane zvýšila svoju jasnosť o celú jednu magnitúdu, aby počas októbra zmizla z jeho ďalekohľadu. Fabricius si myslel, že to bola iba nova, ale prekvapivo ju 16. februára 1609 opäť uvidel.