cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Židovský národný fond
Počiatky
Židovský národný fond bol založený v roku 1901 na piatom Svetovom sionistickom kongrese vo švajčiarskom Bazileji na základe návrhu nemeckého židovského matematika Cvi Hermanna Šapiru podporovaného Theodorom Herzlom. Význam hebrejského názvu ŽNF (Keren kajemet le-Jisrael) pochádza ztalmudického výroku o dobrých skutkoch: „z ktorých ovocia človek je na tomto svete, ale ktorých základ zostáva [ha-keren kajemet] na svete, ktorý príde.“ Podľa Kruppa „všetci priekopníci sionizmu, ako Moses Hess, Juda Alkalaj, Cvi Hirsch Kalischer a Leon Pinsker, totiž myšlienku sionizmu spojovali s uskutočnením sociálnych prikázaní starých židovských zákonov. A Židovský národný fond mal tieto ideály previesť do praxe.“
náhľad|Poštová známka vydaná Židovským národným fondom v roku 1915 znázorňuje starý bazén v [[kibuci Gan Šmuel]] Zriadenie ŽNF znamenalo začiatok podpory výkupu pozemkov pre židovský ľud, ale aj zalesňovacieho úsilia zo strany židovskej diaspory. V roku 1909 zohral ŽNF kľúčovú úlohu pri založení Tel Avivu. Neodmysliteľnou súčasťou podpory ŽNF a zbierok sa stali Modré krabice, malé modré plechové pokladničky (známe v jidiš ako puške). Tie sú s ŽNF späté prakticky od jeho začiatku a v medzivojnovom období (medzi prvou a druhou svetovou vojnou) sa ich v domácnostiach po celom svete nachádzalo zhruba milión. Od roku 1902 až do konca 40. rokov predával ŽNF vlastné poštové známky, aby tak výťažkom z predaja získal peniaze na nákup pôdy a zalesňovanie. Počas krátkeho obdobia v máji 1948 sa poštové známky ŽNF používali ako poštové známky pri prechode z palestínskych na izraelské.
Prvú parcelu s rozlohou 200 dunamov (18 hektárov), východne od Chadery, daroval ŽNF v roku 1903 ruský sionistický vodca Isaac Leib Golberg z Vilniusu (na tomto pozemku neskôr vyrástol olivový háj). Prvou zakúpenou pôdou boli parcely zaobstarané v roku 1904 v Galilei (o dvadsať rokov neskôr tu vyrástol kibuc Kfar Chitim, doslova „Dedina zrna“). V roku 1921 dosiahla rozloha pozemkov, ktoré vlastnil ŽNF celkom a o šesť rokov neskôr to bolo už. Ku koncu roku 1935 vlastnil ŽNF celkom pozemkov, na ktorých sa rozkladalo okolo 108 židovských sídiel. V roku 1939 žilo na pozemkoch ŽNF 10 % židovskej populácie mandátnej Palestíny. V čase, kedy zanikol britský mandát, vlastnil ŽNF už. V roku 1948 vlastnil ŽNF 54 % územia ovládaného Židmi, alebo inak povedané, o niečo menej než 4 % vtedajšej Palestíny. V rokoch 1923–1941 fondu predsedal Menachem Usiškin. Výmera pozemkov kontrolovaných Židovským národným fondom počas jeho predsedníctva vzrástla z 22 000 na 561 000 dunamov (z 22 na 561 kilometrov štvorcových). náhľad|vľavo|[[Les Mučeníkov vysadený v okolí Jeruzalema je príkladom zalesňovania v 50. rokoch. Zároveň je pamätníkom obetí holokaustu.]] Okrem výkupu pozemkov na osídľovanie sa fond zaoberal aj zalesňovacími prácami. Zalesňovacie úsilie začalo v roku 1928, kedy sa začali vysádzať prvé lesy, a to Balfourov a Mišmar ha-Emek. V 50. rokoch prebiehalo veľké zalesňovanie v hornej Galilei a v okolí Jeruzalema bol založený les Mučeníkov, ktorý je pamätníkom obetiam holokaustu. Na výkupoch pozemkov, ich osídľovaní, prípadne zalesňovaní sa od 30. rokov 20. storočia podieľal vo funkcii predáka ŽNF Josef Weitz, ktorý v týchto aktivitách pokračoval aj po vzniku štátu. Šlo napríklad o vysušenie Chulského jazera. V roku 1966 na Weitzovo naliehanie začala výsadba lesu Jatir, ktorý bol situovaný na pomedzí Hebronských hôr a púšte Negev. Projekt zalesnenia púštnej krajiny bol v tom čase spochybňovaný. Po polstoročí ale vedci preukázali, že jatirský les výrazne zmenil klímu a kvalitu ovzdušia v tomto regióne.
Modrá krabica
Modré pokladničky na dary distribuoval ŽNF takmer od svojho začiatku. Umiestňovali sa do obchodov, úradov, predsiení synagóg aj súkromných domov. Vďaka veľkému rozšíreniu sa stali jedným z najznámejších symbolov sionizmu. náhľad|Pokladnička Židovského národného fondu sa v rozličných prevedeniach stala neodmysliteľným symbolom [[sionizmus|sionistického úsilia v Palestíne a Izraeli ako aj ŽNF samotného. Táto bola vyrobená k stému výročiu založenia ŽNF.]] Nápad s pokladničkou pochádza od bankového úradníka Chajima Kleinmana z Nadvorne v Haliči (dnešná Ukrajina), ktorý vo svojej kancelárii umiestnil modrú krabičku s nápisom „Keren le'umit“ a navrhol, aby podobnú pokladničku distribuoval ŽNF. Prvé masovo vyrábané pokladničky sa prvý raz distribuovali v roku 1904. Kleinman navštívil mandátnu Palestínu v 30. rokoch a plánoval uskutočniť aliju, ale zahynul počas holokaustu. Sionistický vodca Menachem Usiškin napísal, že „Minca, ktorou dieťa prispeje alebo získa na odkúpenie pozemkov, nie je dôležitá sama osebe; nie je to ono dieťa, ktoré dáva Keren kajemet, ale skôr fond, ktorý dáva dieťaťu oporu a vznešené ideály po všetky dni jeho života.“
Pokladničky ŽNF mali rôzne tvary a veľkosti. Niektoré sa vyrábali skladacie v podobe plochej obálky (vošlo sa však do nich len malé množstvo mincí), niektoré americké pokladničky boli valcovité, nemecké sa zase vyrábali z plechu a boli vytvarované do podoby viazanej knihy. ŽNF mal aj tzv. Zlatú knihu, do ktorej sa zapisovali mená veľkých darcov.
Po vyhlásení nezávislosti
náhľad|vľavo|Pokladničky mali rôzny vzhľad Po vyhlásení izraelskej nezávislosti v roku 1948 prebiehala diskusia ohľadom budúcnosti ŽNF. Izraelská vláda ho chcela pôvodne rozpustiť, ale keď Valné zhromaždenie OSN schválilo rezolúciu číslo 194 vyzývajúcu, aby sa arabským utečencom umožnil návrat späť do svojich domovov, javil sa ŽNF ako mechanizmus, pomocou ktorého by mohla byť pôda, predtým vlastnená a opustená Arabmi, legálne odkúpená Židmi. Opustenú pôdu niekdajších arabských vlastníkov preto začal predávať ŽNF. K 27. januáru 1949 sa predalo tejto pôdy (z celkových ) ŽNF za cenu 11 miliónov izraelských libier. Ďalších predal ŽNF v októbri 1950. V nasledujúcich desaťročiach sa o otázke legitímnosti týchto transakcií opakovane diskutovalo; izraelská legislatíva však všeobecne potvrdzuje nárok ŽNF na túto pôdu. V roku 1953 sa ŽNF rozpustil a reorganizoval na izraelskú spoločnosť. V roku 1960 bola správa pozemkov, ktoré vlastnil ŽNF, okrem zalesnených oblastí, prevedená na novo vzniknutú Izraelskú pozemkovú správu (ILA, z anglického Israel Land Authority), vládnu agentúru, zodpovednú za správu 93 % území Izraela. ŽNF získal právo nominovať 10 z 22 riaditeľov ILA, čím v rámci tejto vládnej agentúry získal významný vplyv. Od 70. rokov začal ŽNF sprístupňovať ním vysádzané lesy verejnosti.
V roku 1996 bol americký ŽNF obvinený zo zlého hospodárenia s fondmi. Podľa týchto obvinení sa len 21 % zo všetkých darov vybraných v Spojených štátoch dostalo do Izraela a peniaze mali namiesto toho byť odkláňané do latinskoamerických kancelárií ŽNF. V dôsledku tohto škandálu bolo vedenie severoamerického ŽNF nútené rezignovať.
Borka
náhľad|Borka duba balkánskeho. Borka (ľudovo: kôra) je odumretá, vrchná vrstva hustej stonky (kmeňa) alebo koreňa, ktorá tvorí pružný a vodu neprepúšťajúci ochranný obal. Tvoria ju odumreté bunky vonkajšej časti kôry a časti lyka, ktoré neskôr zdrevnatejú.
Malandry
Malandry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 65 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Filtračný papier
Filtračný papier je druh papiera, ktorý slúži na filtráciu.
Karwendel
Karwendel je vápencové pohorie ležiace svojou väčšou časťou v Rakúsku v spolkovej krajine Tirolsko a len okrajovo zasahuje do Nemecka (Bavorsko). Najvyšším vrcholom je Birkkarspitze. Pohorie je tvorené vápencom, ktorý tu vymodeloval veľa charakteristických útvarov, ako sú veže, skalné brány, rozorvané hrebene a strmé steny. Prevyšuje údolie rieky Inn o dva kilometre a budí tak dojem obrovskej vápencovej masy. Na jeho južnom okraji leží Innsbruck, hlavné mesto Tirolska, ktorému Karwendel tvorí pôsobivú kulisu.
Poloha
Na juhu tvorí hranicu tok rieky Inn. Západ oddeľuje potok Drahn Bach od pohoria Wetterstein. Severnou hranicou je údolie rieky Isar ležiace na nemeckom území. Údolie Achental s klenotom Tirolska jazerom Achensee, ohraničuje masív Karwendel na západe.
Geológia
thumb|Birkkarspitze thumb|Solstein thumb|Gamsjoch thumb|Hochkarspitze thumb|Klettersteig Bruder tunnel na Lamsenspitze thumb|Pohľad na konečnú stanicu lanovky Nordkettenbahn (Hafelekarspitze) V pohorí Karwendel sú základnými stavebnými prvkami vápenec a dolomit (dolomit najmä v Erlspitzgruppe). Hlavný hrebeň je vytvorený zo silnej vápencovej lavice, ktorá vytvára jeho mierne naklonenie k juhu. Dôsledkom geologického vrásnenia sú, na severnej strane masívu, steny až 1 000 metrov vysoké. Južná strana pohoria je miernejšia. Doliny modelované v dobe ľadovej masívnymi ľadovcami tu nie sú tak ostro vyrezané a nemajú strmosť severných stien.
Členenie
Karwendel má zložitú a nejednotnú stavbu. Delí sa podľa jednotlivých hrebeňov na mnoho skupín.
Na juhu je to hrebeň Inntalkette (Hafelkarspitze, 2 634 m), ktorý tvorí pozadie olympijskému Innsbrucku. Priamo stredom pohoria sa tiahne v smere západvýchod najvyššia skupina pohoria Karwendelkette (Birkkarspitze, 2 749 m) na ktorý severne nadväzuje Nörliche Karwendelkette (Östliche Karwendelspitze, 2 537 m). Na východe už ide o nižšie skupiny Falkengruppe (Risser Falk, 2 413 m), Hinterau Vomperkette a mnoho ďalších kratších a menej významných hrebeňov.
Vrcholy
V pohorí Karwendel sa nachádza 125 vrcholov vyšších 2 000 m. Tu sú len najvýznamnejšie z nich:
Ochrana prírody
Ako tirolská, tak bavorská časť údolia Karwendeltal sa nachádzajú v chránenej prírodnej oblasti. Tirolská časť oblasti Alpenpark Karwendel má rozlohu 730 km² a je pravdepodobne najväčšia chránená prírodná oblasť Rakúska. Susedná bavorská Karwendel a Karwendelvorgebirge zaberá plochu 190 km². Je prísne zakázané táborenie a pálenie ohňa.
Turizmus
Pohorie je sprístupnené nielen turistickými chodníkmi, ktoré sú mnohokrát neľahké (klettersteig), ale tiež sústavou cestičiek (väčšinou zákaz vjazdu), ktoré bývajú výborným terénom pre cyklistov (údolia Karwendeltal, Risstal, Bächental). Karwendel je odlišný svojím divokým charakterom než susedné horské skupiny Nördliche Kalkalpen. Toto sa prejavuje predovšetkým v strednej časti pohoria. Charakteristické sú tu veľmi dlhé neosídlené doliny, nachádzajúce sa veľmi hlboko medzi jednotlivými hrebeňmi. Tým sa hory stávajú tiché a opustené, nie ako tomu býva v mnohých iných alpských strediskách.
Len na málo vrcholov stúpajú ľahké cesty. Väčšina ciest v Karwendel, vedúcich do vyšších polôh, je umelo zaistená. V zime sú obľúbené vrcholy predhoria Karwendelu (Schafreuter, Juifen, Schönalmjoch) najmä medzi skialpinistami. V jarnej či letnej sezóne to sú zase Birkkarspitze a Seekarspitze.
Zaistené cesty
Pohorie Karwendel je rajom vyznávačov "železných ciest". Tu iba prierez tými najzaujímavejšími:
Lanovky
Niektoré vrcholy ako Hafelkarspitze (kabínová lanovka z Innsbrucku) sú sprístupnené lanovkami. V oblasti Reitherspitze vedie dokonca na chatu Rosshütte (1 751 m), z mesta Seefeld in Tirol, horská železnica. Odtiaľ potom kabínová lanová dráha na vrchol Seefelder Joch (2 050 m). V južnej časti mesta Mittenwald (911 m), na západe pohoria, šplhá až takmer k vrcholu Westliche Karwendelspitze (2 385 m) kabínová dráha Karwendelbahn. Severozápadne od jazera Achensee sú východné svahy vrchola Schreckenspitze (2 022 m) sprístupnené sústavou sedačkových lanoviek.
Chaty
thumb|Chata Falkenhütte thumb|Lalidererspitzen-Biwak V pohorí Karwendel je spravovaných 21 horských chát. Z toho 18 patrí spolku Alpenverein nemeckej či rakúskej sekcie. Väčšina chát je otvorená len v lete a na jeseň (od mája či júna do októbra). Chata Pleisenhütte je otvorená celoročne. V masíve nájdeme tiež tri bivaky.
Komunikácia a doprava
Jedinou verejne prístupnou cestou vedúcou od severu (Vorderriß) vedúcu údolím Risstal (jediné celoročne osídlené údolí v Karwendel) do srdca pohoria až na poľany úzke doliny Großen Ahornboden. Cesta je celoročne zjazdná do osady Hinteriss (928 m). Odtiaľ výššie je otvorená od mája až začiatku zimy a platí sa tu mýto. Celoročná kyvadlová autobusová doprava od jazera Tegernsee k jazeru Achensee a jeho správneho sídla Pertisau. V lete jazdí autobus od Lenggries až do Eng (horský autobus vo vlastníctve RVO a Alpenvereinu - sekcia Mníchov).
Youssou N’Dour
Youssou N'Dour (* 1. október 1959, Dakar) je senegalský spevák a hudobník. Pomohol rozvoju populárnej hudby v Senegale známej ako mbalax. Patrí k najpopulárnejším africkým spevákom v histórií.
V októbri 2020 sa Youssou N'Dour podľa inštitúcie pripojil k prestížnej Kráľovskej švédskej akadémii.
Velký Bor
Velký Bor je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 586 obyvateľov, z toho 281 mužov a 305 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,2 roka, ženy 41,8 roka).
Indoiránske jazyky
Indoiránske jazyky sú najvýchodnejšia vetva indoeurópskej jazykovej rodiny.
Hovorí sa nimi v severnej časti južnej Ázie (India, Bangladéš, Pakistan, Nepál, Bhután, Srí Lanka, Maldivy, Irán, Afganistan, južné časti SNŠ, východné oblasti Turecka, severný Irak a severovychodná Sýria).
Delenie
Problém v členení indoiránskych jazykov predstavujú dardské jazyky. Keďže zrejme nejde o pravé (teda genetické) zoskupenie, klasifikujú sa rôzne. Predovšetkým sa od nich veľmi často oddeľujú núristanské jazyky (=káfirské jazyky, západodardské jazyky) a aj tie sa zadeľujú rôzne.
Arborétum Mlyňany
Arborétum Mlyňany Slovenskej akadémie vied je chránený areál v obci Tesárske Mlyňany a Vieska nad Žitavou v okrese Zlaté Moravce. Má rozlohu, a za chránený areál bol vyhlásený v roku 1951. V súčasnosti je arborétum vedeckým pracoviskom SAV. Pre verejnosť je sprístupnené celoročne, s výnimkou niektorých sviatkov.
Indoiránske jazyky
Delenie
Staršie delenie:
Možno sa stretnúť aj s "kombináciou" vyšších dvoch delení:
Arborétum Mlyňany
Ide o najvýznamnejšie dendrologické zariadenie Slovenska, v zbierkach ktorého sa nachádza viac ako 2300 druhov drevín zo Stredomoria, Ameriky, Afriky a Ázie.
Založenie arboréta
náhľad|Busta zakladateľa arboréta Mlyňany Štefana Ambrózy-Migazziho Arborétum Mlyňany bolo založené v roku 1892 uhorským šľachticom dr.Štefanom Ambrózy-Migazzim. Štefan Ambrózy sobášom s Antóniou Migazziovou získal veľkostatok, ku ktorému prikúpil dubovo-hrabový lesík vo Vieske nad Žitavou. V roku 1894 bola dokončená dominanta arboréta - Ambrózyho kaštieľ, a v roku 1905 bola ku kaštieľu dostavaná charakteristická veža. Ako popud k vybudovaniu arboréta boli Ambrózymu jeho časté návštevy a pobyty uprostred vegetácie južného Talianska. Spolu s Ambrózym sa na budovaní od začiatku podieľal aj odborný záhradník Jozef Mišák.
Pôdne pomery
Arborétum je situované na severnom okraji Podunajskej nížiny. Pôdne pomery arboréta, nie sú príliš vhodné na pestovanie sempervirentov, preto si zakladateľ arboréta nechal dovážať humus, a pre ihličnany a niektoré stálozelené dreviny rašelinu.
Arborétum Mlyňany leží na geologickom útvare mladotreťohornom a to na neogéne zastúpenom ílmi, pieskami a štrkopieskami.
Štruktúra plochy arboréta
Arborétum Mlyňany Slovenskej akadémie vied má v súčasnosti rozlohu. Jeho najstaršou časťou je Ambrózyho park, ktorý tvorí jadro parku. Postupne pribúdali aj ďalšie časti. Hlavná prehliadková trasa meria a vedie Ambrózyho parkom, Severoamerickou a Východoázijskou plochou až k východu z parku.
Ambrózyho park
Rozloha Ambrózyho parku je. Bol založený v pôvodnom dubovo hrabovom lesíku. Postupne sa vyrúbaval pôvodný porast a sadili ušľachtilé dreviny. Do súčasnosti sa zachovali okrajové časti pôvodného porastu. Park obsahuje unikátnu zbierku vždyzelených listnatých drevín a ihličnín. V tejto časti sa nachádza kaštieľ.
Východoázijská plocha
náhľad|Už neexistujúca [[pagoda pri čínskom jazierku]] Rozloha Východoázijskej plochy je. Začala sa budovať v roku 1960.
Oddelenia:
Severoamerická plocha
Rozloha Severoamerickej plochy je. Bola založená v roku 1974.
Kórejská plocha
Rozloha Kórejskej plochy je. Je to najnovšia časť parku. Vedie cez ňu samostatný prehliadkový okruh. Bola založená v roku 1985.
Slovenská plocha
Rozloha Slovenskej plochy je. Je to najnovšia časť parku, začala sa budovať v roku 1992. Vedie cez ňu náučný chodník, označený modrou farbou.
Iránistika
Iránistika je súčasť orientalistiky. Tento vedný odbor sa zaoberá iránskou kultúrou.
Saturnus
Bývalí členovia
Bicie:
Basová gitara:
Klávesy:
Martin Šagát
Martin Šagát (* 11. november 1984, Handlová) je slovenský hokejový útočník, momentálne pôsobiaci v Čechách v prvoligovom klube HC Slovan Ústečtí Lvi a extraligovom klube HC ČSOB Pojišťovna Pardubice.
Pred príchodom do týchto klubov pôsobil v zámorí v juniorskej súťaži WHL a profesionálnej lige AHL. Na Slovensku pôsobil najmä v tíme Dukla Trenčín. Martin Šagát je juniorským a seniorským reprezentantom Slovenska. Draftoval ho v roku 2003 tím Toronto Maple Leafs v 3. kole ako 91. v poradí. Je odchovancom tímu MšHK Prievidza a Dukla Trenčín.
Reprezentácia
V seniorskom slovenskom drese sa po prvýkrát predstavil v roku 2009 a odohral 3 zápasy s celkovou bilanciou 2 asistencí. Reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov v roku 2002, a tiež na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v roku 2004.
Galea
Galea (galská prilba), bola rímska vojenská prilba a súčasť rímskej uniformy v 1. až 3. storočí nášho letopočtu.
Rimania už od najstarších dôb používali popri gréckych prilbách aj prilby prevzaté od Galov, ktorí prilby používali iba zriedka a bola to skôr výsada náčelníkov. V 1. stor. pred Kr. galské prilby postupne potlačili tie grécke. Boli to hlavne typy Montefortino a Coolus, pričom bol Coolus prvou železnou rímskou prilbou. Práve z neho sa vyvinula slávna cisárska galská prilba (Galea).
Galea začiatkom 1. stor. po Kr. postupne vytlačila všetky ostatné legionárske prilby. Na rozdiel od prilby Coolus mala Galea dlhší chránič krku, zaoblenejšie lícnice a neskôr aj medené dekorácie a ornamenty. Popri železných Galeách sa vyskytovali aj medené typy, pričom sa predpokladá, že ich nosili niektorí centurióni a práporčíci, aby tak vynikli spomedzi ostatných vojakov.
Tvar prilby
Poznáme viac druhov prilby Galea, pričom ich označujeme písmenami A – I. Tieto prilby sú však skoro rovnaké, ide iba o malé detaily, ktoré prilbu rozdeľujú medzi nasledovné typy. Vzhľad prilby sa časom menil, síce k väčšej zmene prišlo až začiatkom 2. stor. po Kr. Rané typy prilieb Galea boli podobné Coolusom a ešte nemali svoju charakteristickú výzdobu a dlhý chránič krku. Chrániče líc boli na pántikoch a zaväzovali sa šnúrkou odspodu. Koncom augustovej doby sa prilba stala viac ozdobená, keď pribudli medené lemovania a medené kliny. Prilba obsahovala aj šilt, nad ktorým sa nachádzali dekorácie v tvare listov a medené chrániče uší. Na vrchole prilby sa nachádzala tuľajka na pevný chochol, ktorý sa nosil pri slávnostných príležitostiach, výnimkou boli iba centurión a optión, ktorí chochol nosili aj počas boja. Prilba mala ďalej na čelnej časti háčik na zavesenie. Okolo polovice 1 stor. sa zo zatiaľ nevysvetliteľných príčin stal chránič krku skoro horizontálny. Existujú určité dôkazy, že prilba mala zospodu aj výstelku.
Okrem pechotných typov existovali aj jazdecké Galey, ktoré mali v 1. storočí charakteristické znaky, ako napríklad dekorácia v tvare vlasov, alebo lícnice, ktoré pokrývali aj uši. Existovala aj tzv. Galea italica, ktorá sa od štandardnej Galey odlišovala bohatými medenými vzormi na prilbe a lícniciach a odlišnou tuľajkou. Italica bola pravdepodobne obľúbenou u praetoriánskej gardy.
Auxiliárne (pomocné) zbory nosili medené, nezdobené prilby Galea. Začiatkom 2. stor. pribudlo tzv. trajánove krížové zosilnenie na vrchu prilby, ako odozva na legendárny dácky obojručný meč, Falx (kosák). Tieto kosákové meče boli pre Rimanov veľmi nebezpečné, nakoľko im s nimi Dákovia sekali do hlavy a prilba tento nápor nevydržala. Okrem krížového zosilnenia sa zmenila aj dekorácia prilby. Šilt sa stal hrubší, lícnice nemali po bokoch výstupky a namiesto listového ornamentu sa používal motív luny. Takéto prilby boli po celé 2. stor. Nie je známa žiadna tuľajka na chochol, čo značí, že sa od slávnostného chocholu upustilo. Nie je známe, ako si pripínali chocholy centurióni a optióni.
Taktiež sa vyvinula nová jazdecká prilba, ktorá mala mohutné lícnice (stále zakrývali aj uši), výrazný, vpredu zašpicatený šilt s veľkým krížovým zosilnením, ktoré obsahovalo tuľajku na volný chochol. Auxiliárne Galey neprešli žiadnou významnou zmenou, akurát k nim pribudlo krížové zosilnenie.
Za čias Marca Aurelia (161 – 180) sa vyvinul nový typ Galea italica-Niedermormter, ktorá nahradila predchádzajúci vyššie opisovaný typ. Prekvapujúce je, že tento typ neobsahoval krížové zosilnenie. Od klasickej italicy sa líšil svojou mohutnosťou, veľkou hlavovou časťou, výrazným šiltom, hranatejšími lícnicami a neuveriteľne dlhým chráničom krku. Taktiež obsahoval medené vzory. Tento typ sa používal aj v 3. stor., hoci sa nevylučuje, že sa v pechote používali aj vyššie spomenuté jazdecké typy.
V 3. stor. sa objavili hlavne nezdobené typy s dlhým chráničom krku a výrazným krížovým zosilnením. Toto bol posledný typ prilby Galea. Koncom 3. stor. prilbu Galea vystriedali nové, hrebeňové prilby perzského typu, ktoré boli jednoduchšie na výrobu a určite aj lacnejšie. Taktiež sa upustilo od tradičnej legionárskej uniformy; koncom 4. stor. sa začali používať úplne odlišné. Galea sa považuje za najimpozantnejšiu rímsku prilbu.
Max Wolf
Maximilian Franz Joseph Cornelius Wolf (* 21. jún 1863, Heidelberg, Nemecko – † 3. október 1932, Heidelberg) bol nemecký astronóm, pionier astrofotografie.
Svoj Ph.D. získal na univerzite v Heidelbergu. Neskôr študoval v Štokholme, ale zakrátko sa vrátil do Heidelbergu, kde pôsobil do konca svojho života. Prevádzkoval observatórium (Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl) a pôsobil ako profesor astrofyziky.
Objavil stovky asteroidov (jeho prvým bol 323 Brucia), prvého trójana 588 Achilles a tisícky hmlovín a galaxií.
Department (Nikaragua)
Nikaragua je administratívne rozdelená na 15 departmentov a 2 autonómne regióny. Týchto 17 územných celkov sa ďalej rozdeľuje na 152 municipios.
Carentan
Carentan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Surat (Puy-de-Dôme)
Surat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štátny znak Lotyšska
thumb|250px|Štátny znak Lotyšskej republiky Štátny znak Lotyšskej republiky obsahuje štít, rozdelený na tri časti. Každá z jednej symbolizuje jedno kniežatstvo. Z jednej strany podopiera štít červený levom z druhej strieborný heraldický grif.
Symbolika štátneho znaku
Vychádzajúce slnko je symbolom Latgalskeho kniežatstva, červený lev predstavuje kniežatstvo Kurzeme a strieborný grif pripomína kniežatstvo Vidzeme. Tri hviezdy v hornej časti znaku značia tri zjednotené vojvodstvá.
1452 Hunnia
1452 Hunnia je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil G. Kulin 26. februára 1938.
Brno-Jehnice
Brno-Jehnice je mestská časť na severnom okraji štatutárneho mesta Brna. Pod názvom Jehnice tiež katastrálne územie a do 26. novembra 1971 samostatná obec.
Mestská časť má rozlohu 407,29 ha, je tu evidovaných 21 ulíc a 478 adries.
Diskografia Davida Gilmoura
Diskografia Davida Gilmoura, gitaristu skupiny Pink Floyd.
Manre
Manre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Africká kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 1976
Africká kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 1976 bola africká kontinentálna kvalifikácia v hádzanej žien na Letné olympijské hry 1976. Organizovala ju Africká hádzanárska konfederácia (CAHB) a konala sa v Tunise, v Tunisku v apríli 1976, za účasti 7 tímov. Turnaj pozostával z dvoch skupín, po ktorých nasledovali zápasy play-off o konečné umiestnenie. Na turnaji zvíťazilo a jediné postupové miesto vybojovalo domáce družstvo 🇹🇳.
Vrhaveč
Vrhaveč je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 914 obyvateľov, z toho 459 mužov a 455 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,5 roka, ženy 41,6 roka).
Teukros (syn Skamandra)
Teukros je v gréckej mytológii syn riečneho boha Skamandra a nymfy Idaie.
Prašivá (vrch v Nízkych Tatrách; 1 652 m n. m.)
Prašivá je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Korytnicou, približne južne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa na západnom okraji Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, okresov Ružomberok a Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obce Liptovská Osada, Hiadeľ a Brusno. Najbližším sídlom je na západnom úpätí situovaná osada Korytnica-kúpele, rovnakým smerom sú Donovaly, severne sa nachádza Liptovská Lúžna a Liptovská Osada, južným smerom Moštenica, Hiadeľ a Medzibrod a juhovýchodným obec Pohronský Bukovec. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Prašivá je najzápadnejším vrcholom hlavného hrebeňa rovnomennej časti pohoria a vystupuje severovýchodne od Hiadeľského sedla. To na juhozápade oddeľuje Kozí chrbát a Kečku, južne leží Holica , východne Mlynárová , Chabenec  a Ondrejská hoľa , severne Malá  a Veľká Chochuľa  a Skorušová  a západne Magurka  a Baba. Západne sa zvažujúce svahy hrebeňa odvodňujú prítoky Korytnice do Revúcej v povodí Váhu, východné oblasti odvodňuje Sopotnica a južné potok Vážna do rieky Hron. Vrcholom prechádza Cesta hrdinov SNP z Donovál na Chopok. Masív je dobre viditeľný z Donovál, Liptovskej Lúžnej a časti Horehronia.
Výhľady
Hrebeň i vrchol Prašivej je hôľnatý a pokrytý len nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier a susednej Veľkej Fatry, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy, Malú Fatru, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Štiavnické vrchy, Javorie, Ostrôžky, Poľanu a Veporské vrchy.
José Theodore
José Nicholas Theodore (* 13. september 1976, Laval, Quebec, Kanada) je bývalý kanadský hokejový brankár, ktorý naposledy hrával za tím NHL Florida Panthers.
Bol draftovaný v 1994 v druhom kole Montrealom Canadiens. V Montreale odohral veľkú časť svojej kariéry až do marca 2006, kedy ho vymenili za švajčiarskeho brankára Davida Aebischera do Colorada, a Colorado ho neskôr vymenilo do Washington Capitals.
Theodore získal Vezina Trophy aj Hart Trophy roku 2002. Reprezentoval Kanadu na Majstrovstvách sveta v hokeji v roku 2001.
Mea culpa, mea maxima culpa
Mea culpa, mea maxima culpa je latinská veta, ktorá znamená: Moja vina, moja preveľká (najväčšia) vina. Hovorí sa ako vyznanie viny v prvej časti (vstupné obrady) v katolíckej omše. Mea culpa, mea maxima culpa je časťou modlitby Confiteor. Modlitba vyjadruje úkon kajúcnosti a ľútosť nad hriechmi a prosbu kňaza a veriacich za ich odpustenie pred Bohom. Pri slovách Moja vina, moja vina, moja preveľká vina sa používa gesto, keď sa kňaz a veriaci bijú do pŕs (vyjadruje to pokánie).
Iránske jazyky
Iránske jazyky sú jedna z troch skupín indoiránskej vetvy indoeurópskej jazykovej rodiny.
Hovorí sa nimi v Turecku, Iráne, Iraku, Afganistane a Pakistane.
Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet (* 13. február 1805 Düren – † 5. máj 1859 Göttingen) bol nemecký matematik, ktorému sa pripisujú moderné formálne definície funkcie.
Iránske jazyky
Delenie
Nasleduje chronologické delenie iránskych jazykov. Alternatívne - geografické - delenie (západná a východná skupina, obidve sa ďalej delia na severnú a južnú) je zohľadnené pomocou skratiek SZ, JZ, SV, JV (= severozápadné, juhozápadné, sevrovýchodné a juhovýchodné):
Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Jeho rodina pochádzala z mestečka Richelet v Belgicku, z ktorého bolo odvodené jeho priezvisko Lejeune Dirichlet ("le jeune de Richelet" = "mladý chlapík z Richeletu").
Dirichlet sa narodil v Dürene, kde jeho otec robil vedúceho pošty. Do školy chodil v Nemecku, neskôr vo Francúzsku, kde ho učilo mnoho dnes vychýrených matematikov. Jeho prvá práca bola o Veľkej Fermatovej vete. Táto slávna domnienka (dnes už dokázaná veta) hovorí, že pre n > 2 rovnica xn + yn = zn nemá okrem triviálnych prípadov, kde x, y, alebo z je nula, žiadne korene (x, y, z sú prirodzené čísla). Dirichlet urobil čiastočný dôkaz pre prípad n = 5, ktorý neskôr dokončil Adrien-Marie Legendre. Takmer v rovnakom čase si ho Dirichlet dokončil aj sám, neskôr dokázal aj prípad n = 14.
Irealita
Irealita (lat.) je neskutočnosť, opak reality.
Peter Gustav Lejeune Dirichlet
Oženil sa Rebeccou Mendelssohnovou pochádzajúcou z významnej židovskej rodiny, bola vnučkou filozofa Mosesa Mendelssohna a sestra skladateľa Felixa Mendelssohna.
Po jeho smrti boli Dirichletove prednášky a iné výsledky z teórie čísel zozbierané, upravené a vydané jeho priateľom a matematikom Richardom Dedekindom pod názvom Vorlesungen über Zahlentheorie (Prednášky z teórie čísel).
Ján Novák (historik)
PhDr. RNDr. Ján Novák CSc. (* 4. júl 1943, Liptovský Trnovec) je slovenský historik, archivár, žurnalista, vedecký bádateľ, publicista.
Životopis
Do Banskej Štiavnice prišiel v r. 1965 po absolvovaní štúdií na Filozofickej fakulte (história) a súčasne na Prírodovedeckej fakulte (geografia) Univerzity Komenského v Bratislave. Odvtedy až na roky 1978 – 1979, kedy pôsobil na Ministerstve kultúry vo funkcii vedúceho oddelenia pamiatok stále žil a pracoval v Banskej Štiavnici. V rokoch 1965 – 1978 a 1998 – 2001 bol riaditeľom Slovenského banského múzea v Banskej Štiavnici. Mal mimoriadne zásluhy na skonštituovaní tejto celoslovenskej inštitúcie – jedinej svojho druhu na Slovensku. Veľkou mierou sa zaslúžil o získanie do správy múzea i takých dominánt, akými sú Nový zámok, Kammerhof, Klopačka i objektov dnešnej Galérie Jozefa Kollára, areálu Banského múzea v prírode (skanzenu), šachiet Terézia a  Weiden, aj štôlne Glanzenberg. Všetky novozískané historické objekty, vrátane podzemných priestorov, boli pod jeho vedením najprv rekonštruované a následne v nich boli inštalované celoslovenské expozície, ako aj v Starom zámku a Berggerichte.
Už od konca 60-tych rokov 20. stor. sa pod jeho vedením múzeum stalo najvýznamnejším banským múzeom v Európe a najvýznamnejším strediskom výskumu svetoznámej baníckej minulosti Slovenska a Banskej Štiavnice zvlášť organizovaním medzinárodných sympózií a konferencií v Banskej Štiavnici. Od r. 1967 začal vydávať Zborník Slovenského banského múzea a postupne vychádzali pod jeho vedením aj ďalšie publikácie múzea.
Výraznou mierou sa podieľal – ako vedúci autorského kolektívu, aj na príprave materiálov k zapísaniu Banskej Štiavnice a technických pamiatok okolia do Zoznamu svetového kultúrneho a prírodného dedičstva UNESCO v r. 1993. Ako poslanec Mestského zastupiteľstva v 3 volebných obdobiach v r. 1990 – 2002 a zástupca primátora mesta v r. 1996 – 1997 sa výraznou mierou podieľal na všetkých rozvojových programoch mesta.
Zaslúžil sa o vznik vysokého školstva v Banskej Štiavnici, sídla okresu Banskej Štiavnice od r.1996, Územného spolku SČK, bol prvým predsedom jeho Výkonnej rady od r. 1996, je nepretržite od r. 1990 predsedom MO Matice slovenskej v Banskej Štiavnici, spoluzakladateľom, aktívnym členom Výboru Banskoštiavnicko-hodrušského baníckeho spolku od jeho založenia v r. 1992, bol iniciátorom a organizátorom mnohých mestských, celoslovenských i medzinárodných vedeckých, odborných, kultúrnych a spoločenských podujatí, je uznávaným historikom u nás i v Európe s mimoriadne plodnou publikačnou aktivitou u nás i v zahraničí. V 60-tych a 70-tych rokoch 20. stor. bol členom vedenia významných československých a slovenských vedeckých spoločností, z ktorých funkcií sa výraznou mierou podieľal na organizovaní výskumu svetoznámych tradícií vedy a techniky na Slovensku.
1453 Fennia
1453 Fennia je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 8. marca 1938.
Mojžiš
Mojžiš môže byť:
Staré Hory
Staré Hory sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Polohopis
Ležia v údolí Starohorského potoka v Starohorských vrchoch, severne od Banskej Bystrice. Sú deliacou líniou medzi Starohorskými vrchmi a Veľkou Fatrou. Obcou prechádza medzinárodná cesta E 77 v trase cesty I/59. Zo Starých Hôr odbočuje cesta do Tureckej. Nachádza sa tu aj skalný prírodný výtvor Majerova skala.
Dejiny
Obec sa prvýkrát spomína ako sídlo v roku 1517, dokladá to písomná správa k baníckemu povstaniu pod názvom Antiquam Montem. Pozostáva z osád Horný Jelenec, Dolný Jelenec, Valentová, Rybô a Polkanová, roztrúsených po dolinách. Osady vznikli v 14.-15. storočí, buď pri baniach alebo uhliskách, pracujúcich pre miestnu hutu. Baníctvo tu zaniklo v 19. storočí. Podrobnejšie informácie o baníctve, lesníctve, poľovníctve i čipkárstve sú zaznamenané v kronike obce. Z obce je možné peši sa dostať na Španiu Dolinu a to baníckou štôlňou z roku 1614. Kedysi tu bol aj lyžiarsky vlek, ale ten bol zrušený.
thumb|left|[[Cesta I. triedy 59 (Slovensko)|Cesta I/59 na Starých Horách]] Staré Hory sú na Slovensku známe ako katolícke pútnické miesto s históriou pútí, siahajúcou do 15. storočia, dominantným pôvodne gotickým kostolom Navštívenia Panny Márie. Nachádzajú sa tu aj ďalšie cirkevné stavby: Kaplnka Svätej Anny, matky Panny Márie, z roku 1794. Krížová cesta aj s kaplnkou Svätej trojice z 19. storočia.
Na mieste údajného zjavenia v 15. storočí, v údolí nazývanom Studnička, sa nachádza prameň a tiež kaplnka so sochou Panny Márie z kararského mramoru, ktoré sú hojne navštevované pútnikmi. Ďalšia Kaplnka Sedembolestnej Panny Márie je na vrchole kalvárskeho vrchu pri obecnej škole.
Počas SNP sa tu odohrali viaceré tragické vojnové udalosti. Občania aktívne pomáhali partizánom aj povstaleckému vojsku. Sídlila tu poľná povstalecká nemocnica i štáb partizánskej brigády. Obec oslobodili vojaci rumunskej armády, ktorí boli súčasťou druhého ukrajinského frontu dňa 4. mája 1945.
Po piatich volebných obdobiach Jána Kováča je od roku 2018 starostom Ing. Marián Gajdoš.
Doprava
Obcou vedie cesta I/59 medzi Zvolenom a Ružomberkom, čo prináša pre obyvateľov a návštevníkov dobrú dopravnú dostupnosť. Starými Horami prechádzajú spoje z Banskej Bystrice do Ružomberka, no tiež spoje, smerujúce zo severu a východu cez Banskú Bystricu na Nitru a Bratislavu. Viaceré z týchto spojov stoja aj na Starých Horách.
Šport
Futbalový klub FK Sokol Staré Hory je v 2. futbalovej triede. Každoročne sa tu koná dedinský zápas Horná proti Dolnej, kde nastúpi Horná časť dediny proti Dolnej.
Znamenie zabijaka
Znamenie zabijaka (angl. The Mark of the Assassin) je názov špionážneho thrilleru od autora Daniela Silvu, ktorý vyšiel vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ v roku 2007. Kniha patrí do série s hlavným hrdinom Miachaelom Osbournom, pracovníkom protiteroristického oddelenia CIA.
Nezávislým pokračovaním knihy je Zabijak sa vracia (angl. The Marching Season) a tým sa končí séria s hlavným hrdinom Michealom Osbournom a začína sa nová séria s hlavným hrdinom Gabrielom Allonom, agentom izraelskej tajnej služby Mosad.
Popis
Keď terorista zničí počas letu nad východným pobrežím USA let 002, nájde sa len jeden dôkaz: Telo nájdené blízko miesta nešťastia nesúce vizitku zabijaka - tri guľky strelené do hlavy. Michael Osbourne zo CIA pozná toto označenie obete. Pozná ho osobne. S posadnutosťou, ohrozujúcou jeho kariéru, rodinu i život, sa zo všetkých síl snaží dolapiť zabijaka.
Kizľar
Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1735 ako vojenská pevnosť.
Počas prvej čečenskej vojny na mesto zaútočili čečenskí separatisti, ktorí v miestnej nemocnici zajali 3700 ľudí, ktorých držali ako rukojemníkov (tzv. teroristický útok v Kizljare). Neskôr pri odchode z oblasti došlo k otvorenému boju medzi separatistami a ruskými silami.
Tallende
Tallende je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam divadelných článkov/Ž
ži
Živnosť pani Warrenovej
Zoznam piesní Ladislava Vodičky
Toto je zoznam piesní speváka Ladislava Vodičky.
Zoznam
poz. – pieseň – (autor textu piesne/autor hudby piesne)
(h:/t:) – doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Vřeskovice
Vřeskovice je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 291 obyvateľov, z toho 152 mužov a 139 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,1 roka (muži 40,4 roka, ženy 46,0 roka).
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 1994
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 1994 boli v poradí 7. Majstrovstvá sveta v lakrose mužov, ktoré organizuje Medzinárodná lakrosová federácia (FIL), resp. jej predchodcaInternational Lacrosse Federation (ILF). Konali sa v Manchesteri, v Anglicku od 20.30. júla 1994, za účasti 11 tímov prvýkrát rozdelených do dvoch výkonnostných divízií. Anglicko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov druhýkrát, keď prvý turnaj hostilo v roku 1978, v Stockporte. Šiestykrát (štvrtýkrát v rade) zvíťazilo družstvo USA, ktoré vo finále zdolalo Austráliu.
Nováčikmi turnaja bolo družstvo Japonska, ktoré bolo nasadené v elitnej divízii, a družstvá Česka, Nemecka, Škótska, Švédska a Walesu, ktoré boli nasadené do I. divízie. Družstvá I. divízie alebo divízie rozvojových krajín nemohli súťažiť o majstra sveta, pretože sa divízie neprelínali.
Zoznam filmových článkov/Ď
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ďa
Ďaleko je do neba
Vranov nad Topľou
náhľad|[[Šimonka (vrch)|Šimonka najvyšší vrch okolitých Slanských vrchov, zároveň najvyšší bod okresu Vranov nad Topľou]]
Vranov nad Topľou je okresné mesto ležiace v Prešovskom kraji.
Polohopis
Mesto leží na rieke Topľa v teplej klimatickej oblasti Vranovskej pahorkatiny, na južnom okraji Nízkych Beskýd v nadmorskej výške Južným okrajom mesta prechádza cesta I/18, ktorú križuje severne smerujúca I/15 na Stropkov a na juh k Trebišovu vedúca I/79. Vo Vranove sa križuje železničná trať Prešov – Humenné s traťou do Trebišova.
Je východiskom do Slanských vrchov, vypínajúcich sa v blízkom okolí, kde je možnosť pešej turistiky, cykloturistiky a v zime aj bežkovania. Turistami vyhľadávaný je najvyšší vrch pohoria Šimonka, ktorý je tiež najvyšším bodom okresu Vranov nad Topľou.
Čemerné
Čemerné leží v údolí potoka Lomnica, ktorý je západným prítokom rieky Topľa. Nadmorská výška je približne Je západnou časťou mesta Vranov nad Topľou.
V minulosti bolo Čemerné samostatnou obcou a podľa sčítania obyvateľov v roku 1930 malo samostatné Čemerné 2 011 a mesto Vranov nad Topľou 2 856 obyvateľov. Čemerné patrilo do panstva Lipovec a prvá písomná zmienka o obci Čemerné pochádza z roku 1282. V chotári tejto obce sa našli stopy po slovanskom sídlisku. Pôvodný slovenský názov korení v slove čemer. Táto obec patrila medzi najväčšie obce v okolí a bola dôležitou križovatkou ciest. Na moste cez rieku Topľa sa vyberalo mýto. Svoj statok, pílu a hospodársky dvor tu mal aj veľkostatkár gróf Hádik-Barkóczy. V 19. storočí existovala v obci píla, garbiareň a tri pálenice. V Čemernom až do roku 1944 sídlili vojenské kasárne, kde niektoré budovy stoja dodnes v areáli novej tehelne. V tejto posádke slúžili aj významné mena ako generál Ján Ambruš, Dr. Cyril Daxner a mnoho ďalších predstaviteľov odboja a pod. V roku 1903 bola z Čemerného postavená železničná trať do Trebišova. Taktiež v Čemernom bol lesný sklad a odtiaľ jazdila uzkokoľajka do obce Zamutov. Ďalších 40 rokov bolo toto jediné možné železničné spojenie z mesta Vranov nad Topľou. Osobnú dopravu na tejto trati na škodu obyvateľov okresu ukončili v roku 2003. V dnešnej dobe sídli v Čemernom množstvo firiem a podnikov a Čemerne je vyhľadávanou lokalitou na bývanie pre svoju polohu a vybavenosť.
Lomnica
Lomnica je najstaršia obývaná časť okresu Vranov nad Topľou. Od roku 2006 je samostatnou mestskou časťou mesta Vranov nad Topľou. Prvá písomná zmienka je z roku 1356.
Leží južne od mesta pri ceste I/79, z ktorej odbočuje cesta do obce Kamenná Poruba. Nachádza sa vo Východoslovenskej pahorkatine na pravej nive rieky Topľa, pričom južným okrajom intravilánu preteká rieka Rakovec a severným okrajom potok Trnava.
V obci majú monastier pre gréckokatolícke redemptoristky, ktoré žijú kontemplatívnym spôsobom života.
Vodné toky
Mestom preteká rieka Topľa.
Erb
V archívoch sa uchovala medzimestská korešpondencia Vranova. Písomnosti vyhotovené mestskou kanceláriou boli opatrené mestskou pečaťou.
V 15. storočí Vranov používal pečatidlo so znakom raka. Od začiatku 16. storočia bol tento nahradený neheraldickým znakom s vyobrazením sv. Štefana, patróna farského kostola. Svoj heraldický erb s vyobrazením leva mesto začalo používať roku 1622 a tento v nezmenenej podobe používa až dodnes.
Erb mesta v dnešnej podobe zobrazuje zlatého leva ozbrojeného striebornou šabľou vyrastajúceho zo zlatej koruny v modrom štíte.
Náboženstvo
Podľa sčítania ľudu v roku 2011 bolo náboženské zloženie obyvateľstva nasledovné:
Hospodárstvo a infraštruktúra
V meste sídli významný drevospracujúci podnik na Slovensku.
Školstvo
V meste Vranov nad Topľou funguje sústava všetkých škôl od materských až po existujúce detašované pracovisko Fakulty manažmentu Prešovskej univerzity v Prešove. Nachádza sa tu aj Akadémia vzdelávania, Centrum voľného času a kluby pre deti aj dospelých.
MŠK Vranov nad Topľou
Združuje tieto športy:
Osobnosti mesta
náhľad|[[Vladimír Kobielsky]]
1454 Kalevala
1454 Kalevala je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 16. februára 1936.
Carnet
Carnet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Brno-jih
Brno-jih je od 24. novembra 1990 mestská časť štatutárneho mesta Brna nachádzajúca sa na juhu mesta po oboch brehoch rieky Svratky, do ktorej sa tu vlieva rieka Svitava. Mestská časť má rozlohu 1277 ha, zahŕňa celé katastrálne územie Dolní Heršpice, Horní Heršpice, Komárov, Přízřenice a juhovýchodnú časť katastrálneho územia Trnitá.
Carnet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Podmokly
Podmokly môžu byť:
Roman Alberty
Roman Alberty (* 23. október 1956, Banská Bystrica) je slovenský biológ, vysokoškolský pedagóg.
Životopis
Jeho otcom bol Július Alberty.
STS-108
STS-108 bola misia amerického raketoplánu Endeavour. Išlo o dvanásty let raketoplánu k Medzinárodnej vesmírnej stanici, pričom cieľom bola doprava zásob na stanicu a vystriedanie tretej základnej posádky štvrtou základnou posádkou.
Sulfán
Sulfán (H2S) alebo zastarale sírovodík je plynná látka bez farby s charakteristickým zápachom po skazených vajciach a odpornou chuťou. Je to horľavá jedovatá žieravina. Veľmi dobre sa rozpúšťa vo vode, z ktorej sa tiež ľahko uvoľňuje. Je prudko jedovatý, pôsobí na nervovú sústavu a pri vyšších koncentráciách spôsobuje náhle zastavenie dýchania (jeho jedovatosť je porovnateľná s HCN). V koncentrácii 4,6 až 46 percent vytvára so vzduchom výbušné zmesi.thumb|Štruktúrny vzorec|žiadny
Sebedín-Bečov
Sebedín-Bečov je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Trnávka
Trnávka môže byť:
Zoznam geografických článkov/Ł
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
łe
Łebsko
Paradox (skupina)
Paradox bola bratislavská punková kapela. Po rozpade kapely jej členovia Koňýk a Leďo založili s bývalými členmi Ex-Tipu skupinu Zóna A. Kapela bola činná najmä v rokoch 1982 – 1983. Tvorili ju amatérski hudobníci z Lackovej ulice v Bratislave. V roku 2005 vydali v Inflagranti records dvojalbum Nezmestím sa dnes do svojej / Všetko je prázdne, ktorý je tvorený ich garážovými albumami z rokov 1982 a 1983. Dnes kapela vystupuje pomerne výnimočne. V roku 2008 vystupovala ako predkapela The Boys v Randali v Bratislave a hrali tiež v Modre na Minikvase.
Peter Ihnačák
Peter Ihnačák (* 3. máj 1957, Poprad) je bývalý slovenský hokejový útočník.
Pôsobil najprv v Česko-Slovensku v rodnom Poprade, Jihlave a v Sparte. V roku 1982 emigroval do Kanady, kde ho v roku 1982 v 2. kole ako 25. v poradí draftoval tím Toronto Maple Leafs. V zámorí odohral niekoľko sezón aj v nižších súťažiach a v roku 1990 sa vrátil do Európy, kde odohral niekoľko sezón v nemeckej a švajčiarskej lige. Kariéru ukončil v roku 1997.
Trénoval tím Sinupret Ice Tigers, ktorý v roku 2002 doviedol do finále DEL-ky. V roku 2002 bol jedným z kandidátov na trénera slovenskej reprezentácie. Pôsobí ako skaut tímu Toronto Maple Leafs. Jeho syn Brian je tiež hokejista.
Peter Ihnačák je krstným otcom slovenskej hokejovej reprezentantky Natalie Babonyovej (nar. 22. októbra 1983 v Toronte).
Maranwez
Maranwez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 48 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Július Alberty
Július Alberty (* 19. august 1925, Vyšná Pokoradz† 11. august 2019, Banská Bystrica) bol historik, vysokoškolský pedagóg, organizátor a zakladateľ vysokého školstva v Banskej Bystrici.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote (19351938) a v Tisovci (19381943). Na Filozofickej fakulte UK v Bratislave absolvoval štúdium dejepisu a filozofie (19431948). V čase vysokoškolského štúdia bol zakladateľom a tajomníkom akademického spolku Filozof.