cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čeboksary
Geografická poloha
náhľad|Okresy Čeboksary - Zavolžie, Moskovskij, Leninsky, Kalininsky. Mesto Čeboksary sa nachádza na Povolžskej vrchovine na pravom brehu Čeboksarskej priehrady rieky Volgy. Celková dĺžka hraníc mesta je 83,3 km, z toho 67,0 km pozdĺž suchozemskej časti a 16,3 km pozdĺž nábrežia Volgy. Rozloha mesta je podľa generálneho plánu 251 km². Pozemky vodného fondu tvoria 15,75 % rozlohy mesta a pozemky lesného fondu tvoria 24,8 % celkovej rozlohy mestskej časti.
Historická poloha
Na benátskej mape Francisca a Dominika Piciganovcov z roku 1367 je na mieste dnešných Čeboksarov zobrazené mesto bez názvu. Na mape Fra Maura z roku 1459 (Portugalsko), ktorá vychádza z mapy z roku 1436 a starších máp (Tartarica. Atlas. Kazaň-Moskva-SPb., 2005), je na mieste dnešných Čeboksárov zobrazené mesto "Veda Suar". Na mape je uvedený suvarský (čuvašský) názov rieky Volgy - Adyl. Archeologický materiál nájdený na území Čeboksary počas vykopávok vedených V. F. Kachovským v rokoch 1969 - 1973 potvrdzuje, že mesto Veda Suar bolo založené v XIII. storočí.
Časové pásmo
Mesto Čeboksary sa nachádza v časovom pásme UTC (moskovský čas). Posunutie uplatňovaného času voči UTC je +3:00.
Reliéf
náhľad|Mapa nadmorskej výšky. Minimálna výška: 57m. Max výška: 220m. Priem výška: 133m Územie mesta sa geomorfologicky nachádza na Privolžskej plošine. Absolútna nadmorská výška sa pohybuje od 53 do 205 metrov. Územie mesta Čeboksary sa vyznačuje výraznou členitosťou roklín a strží. Urbanistická štruktúra mesta do značnej miery kopíruje roklinový reliéf územia, ktorý tvoria rozvodia malých riek (Čeboksarka, Sugutka, Kaibulka, Trusikha, Kuvšinka, Malá Kuvšinka, Šalmas, Šupaškarka, Kukshum), ktoré sa rozvetvujú meridionálne. V dôsledku toho sa hlavná mestská zástavba nachádza na vodných plochách a tvorí klinovité územia administratívnych okresov, ktoré sa zbiehajú do amfiteátra pri Volžskom zálive a rozširujú sa na juh (10 km do vnútrozemia) až po hranice mesta.
Ľavý breh údolia rieky Volgy je záplavové územie, zaplavované počas jarných povodní. Pravý breh je vysoký, strmý a bez záplav.
Kopcovitý terén predurčil výstavbu mostov, ktoré zabezpečujú dopravné spojenie medzi jednotlivými štvrťami mesta.
V súčasnosti je v meste 5 hlavných mostov:
Podnebie
Zima je mrazivá a zasnežená, trvá v priemere päť mesiacov. Leto je teplé, niekedy horúce, trvá tri mesiace.
Prechodné obdobia jari a jesene sa vyznačujú nestabilným počasím, prudkým nárastom a poklesom teploty vzduchu, nárastom zrážok v druhej polovici jari a poklesom na začiatku jesene. Trvanie prechodných období: jar - jeden alebo dva mesiace, jeseň - dva mesiace.
Územie mesta patrí do zóny dostatočnej vlhkosti, ale s nestabilným režimom, kde výpar často prevyšuje množstvo zrážok, čo spôsobuje sucho. Približne 70 % zrážok spadne v teplom období roka vo forme dažďa značnej intenzity a má búrkový charakter.
Snehová pokrývka sa vytvára v tretej dekáde novembra a trvá do apríla; v polovici apríla úplne mizne.
Počet dní so snehovou pokrývkou je v priemere 150 - 160 dní.
Administratívne rozdelenie
Mesto je podriadené 1 územnej správe Zavolžie.
Čeboksary majú štatút mestského okresu.
Mestská toponymia - historicky utvorené názvy mestských štvrtí a bývalých osád v rámci mesta: Novy Gorod, Agregatny Zavod, Algeševo, Anikeevo, Bogdanka (Bogdan Chmelnickij ul.). Bogdan Chmelnickij), sídlisko Vostočnyj, Gremačevo, Zaovražnoje, sídlisko Lesnoje, Novojužnyj, sídlisko Pervomajskij, sídlisko Proletárskyj, priemyselná zóna, Pjatino, okres Sadovij, mikroregión Severozápad, Solyanoye, Centre, Chapaevsky settlement, Kirovsky, Kombinat, Chulochka (KhBK settlement), Yuzhny settlement, South-Western microdistrict, Raduzhny microdistrict, Solnechny microdistrict, Kuvshinka microdistrict.
Orgány
Hlavou výkonnej moci je hlava mesta Čeboksary - predseda Mestského zhromaždenia poslancov Čeboksary; v októbri 2020 bol za hlavu mesta Čeboksary zvolený Oleg Igorevič Kortunov. Operatívne riadenie ekonomiky mesta vykonáva vedúci mestskej správy; od roku 2010 túto funkciu zastáva Alexej Olegovič Ladykov.
Hlava mesta Čeboksary bola zvolená v komunálnych voľbách na základe všeobecného rovného a priameho volebného práva tajným hlasovaním na obdobie 5 rokov.
Bývalými vedúcimi mesta sú N. I. Jemeljanov, L. I. Čerkesov, I. V. Klementieva, N. N. Vladimirov, E. N. Kadyšev. Od augusta 2017 je administratíva výkonným orgánom mestskej samosprávy, nástupcom výkonného výboru mestskej rady.
Zastupiteľským orgánom mestskej samosprávy je Mestské zhromaždenie poslancov mesta Čeboksarov. Tvorí ho 45 poslancov volených v komunálnych voľbách na základe všeobecného rovného a priameho volebného práva tajným hlasovaním na obdobie 5 rokov.
Satelitné mesto Novočeboksarsk a aglomerácia Čeboksary
Mesto Čeboksary má satelitné mesto Novočeboksarsk, s ktorým tvorí polycentrickú aglomeráciu s viac ako 680 000 obyvateľmi.
Dňa 2. marca 2008 sa konalo referendum o spojení miest Čeboksary a Novočeboksarsk do jedného mestského obvodu, ale väčšina obyvateľov Novočeboksarska hlasovala proti zjednoteniu, v dôsledku čoho bola táto otázka odložená.
V októbri 2009 prijalo Mestské zhromaždenie poslancov mesta Čeboksary Stratégiu rozvoja mesta Čeboksary do roku 2020, ktorá zohľadňuje perspektívy rozvoja aglomerácie mesta Čeboksary - Novočeboksarsk - Mariinsk-Posádsky okres - Morgašský okres - Civilský okres - Čeboksarský okres.
Erb
Súčasný erb mesta Čeboksary tvorí strieborný skrížený štít francúzskej podoby, rozdelený na kapitulu a základňu.
V azúrovom poli základne sú prirodzené postavy "Päť strieborných kačíc" letiacich obálkou. V čerieslovom poli hlavy, oddelenom od základne cikcakovou čiarou (v čuvašskom ornamente - obraz rieky - v tomto prípade rieky Volgy), sú tri strieborné siluety dubov štylizované v čuvašskom ornamente. Vnútorné pole dvoch krajných dubov je čierne, pole strednej siluety je azúrové.
Na azúrovom poli duba sú strieborné číslice "1469" - dátum prvej zmienky o Čeboksarech v kronike.
Štít erbu je korunovaný prirodzenými figúrami - tromi štvorramennými osemuholníkmi purpurovej farby, lemovanými zlatými hviezdami a orámovanými symetrickým dekoratívnym štylizovaným ornamentálnym motívom (Hop) zlatej farby, uzavretým dole kartušou s mottom a nápisom v dvoch riadkoch "Šupaškar" - "Cheboksary" na purpurovom poli.
Vlajka
Hlavný článok: Vlajka Čeboksary
Vlajka mesta Čeboksary je obdĺžnikové plátno.
Pomer šírky k dĺžke je 5:8.
Farba plátna je biela, v strede vlajky je jednostranne zobrazený hlavný prvok - erb mesta Čeboksary.
Hymna
Hymna mesta Čeboksary bola prijatá uznesením Mestského zhromaždenia poslancov mesta Čeboksary č. 1525 z 24. decembra 2009.
Hudba: F. M. Lukin, text: P. V. Afanasiev. V. Afanasjev.
Predtým sa na oficiálnych podujatiach používala veličanská pieseň "Svetlé mesto Čeboksary" (čuvaš. Šură šupaškar), schválená rozhodnutím Mestského zhromaždenia poslancov Čeboksary č. 216 zo 14. júna 2001 "O veličanskej piesni hlavného mesta Čuvašskej republiky - mesta Čeboksary".
Hudba: G. Maksimov, text: A. I. Kibech.
Obyvatelia
Sčítanie ľudu 2010
Podľa údajov zo sčítania ľudu v roku 2022 tvorí približne 67 % obyvateľov Čeboksarskej republiky Čuvaši, približne 26 % tvoria Rusi, v oveľa menšom počte sú tu aj Tatári (2,8 %), Mordvi (1,2 %) a zástupcovia iných národností: Ukrajinci (0,53 %), Mari (0,42 %).
Mesto a jeho aglomerácia si vytvorili vlastný regionálny dialekt ruského jazyka - čeboksarčinu.
Priemysel
Traktor T-330 - výrobky Čeboksarského priemyselného traktorového závodu. Hospodárstvo mesta charakterizuje predovšetkým rozvinutý priemysel.
Objem expedovaných tovarov vlastnej výroby, dokončených prác a služieb podľa čistých druhov ekonomickej činnosti vo výrobných odvetviach (veľké a stredné organizácie) za rok 2010 : 44,53 mld:
Hlavné priemyselné podniky a komunálne a skladové zariadenia sú združené do východnej a južnej priemyselnej zóny (80 % priemyselných pracovných miest v meste). V centrálnom sektore mesta žije približne 7 % obyvateľov a približne 70 - 75 % nevýrobných pracovných miest. Severný sektor - Zavolžie - je najmenej obývanou oblasťou a je charakterizovaný najmä ako rekreačná zóna.
Doprava
náhľad|Železničná stanica Čeboksary-1 náhľad|Letisko Čeboksary náhľad|Riečny prístav, Čeboksary náhľad|Čeboksarský trolejbus
Ekonomickú a geografickú polohu mesta charakterizuje prítomnosť diaľnic "Nižný Novgorod - Čeboksary - Uľjanovsk" a cez priehradu Čeboksarskej vodnej elektrárne - do Kazane a Joškar-Oly.
Cez Čeboksary prechádzajú dve federálne diaľnice: Šablóna:Tablóka-ru Volga a Šablóna:Tablóka-ru Vyatka.
Vzdialenosť Čeboksary od administratívnych centier (hlavných miest) susedných regiónov miest:
Joškar-Ola - 100 km; Kazaň - 158 km; Nižnij Novgorod - 240 km; Uľjanovsk - 246 km. Vzdialenosť do Moskvy je 650 km.
V rámci Čuvašska má Čeboksary silné spojenie so všetkými administratívnymi okresmi republiky vďaka rozvinutej sieti diaľnic.
Takmer 85 % nákladného a osobného obratu sa prepravuje cestnou dopravou.
Medzi Čeboksarmi a Moskvou (vzdialenosť 768 km) existuje pravidelné železničné spojenie.
Z Kazanskej železničnej stanice v Moskve do Čeboksar premáva vlak spoločnosti "Čuvašija". Z Moskvy zo železničnej stanice Vostočnyj tiež premáva firemný vlak 133A "Povolžie".
Pravidelné vlaky premávajú aj do Petrohradu a v letnom období do Adlera a Novorossijska.
Z letiska Čeboksary sa pravidelne lieta na linke "Čeboksary - Moskva".
Banjul
Banjul (do roku 1973 Bathurst) je hlavné mesto Gambie.
Vlastné mesto má 34 828 obyvateľov, ale aglomerácia 523 589 (sčítanie z roku 2003). Nachádza sa na ostrove St Mary's Island („Ostrov svätej Márie“), nazývanom aj Banjul, čiže na mieste, kde sa rieka Gambia vlieva do Atlantického oceánu. Bolo založené roku 1816 ako britská obchodná stanica.
Čeboksary
Doprava
Mestská doprava je zastúpená trolejbusmi (pozri Čeboksary trolejbus), autobusmi, kyvadlovými autobusmi a taxíkmi.
Sektor služieb
Mesto má rozvinutý sektor služieb, ktorý zahŕňa ateliéry, upratovacie firmy, počítačové salóny, záložne, kaderníctva, fotoateliéry, čistiarne a práčovne, bezpečnostné firmy, podniky verejného stravovania, opravu a výrobu šperkov, opravu a šitie obuvi, opravu televíznych a rozhlasových zariadení a domácich spotrebičov, opravu hodiniek atď.
Na území mesta na ľavom brehu rieky Volgy sa nachádza sanatórium - kúpeľný komplex "Čuvašija", ktorý poskytuje celý rad lekárskych, diagnostických a zdravotníckych služieb.
Komunikácia
Čeboksary má šesťmiestne telefónne čísla. Kód mesta je 8352.
Operátori drôtovej komunikácie: pobočka v Čuvašskej republike PJSC "Rostelecom", Infolink, JSC "ER-Telecom Holding" (Dom.ru), JSC "Infanet" (v poradí počtu používaných telefónnych čísel), LLC "Shupashkartrans-K" (Etherway).
V meste je veľa hotspotov na prístup do siete prostredníctvom technológie Wi-Fi na verejných miestach.
Mobilné komunikačné služby v meste poskytujú spoločnosti Beeline, MTS, Yota, MegaFon, Tele2 Russia, Rostelecom.
Televízne služby poskytujú spoločnosti Rostelecom, Shupashkartrans-K LLC (Etherway), Infolink, ErTelecom, NKTV (Aquilon).
Služby bezdrôtového prístupu na internet poskytujú spoločnosti Enforta, VIP-Technologies LLC, Yota, Infolink.
Kultúra
náhľad|Čuvašské národné múzeum náhľad|Čuvašské dramatické divadlo náhľad|Čuvašské štátne múzeum umenia náhľad|Národná knižnica Čuvašskej republiky
Múzeá a galérie
''Virtuálne zastúpenie Štátneho múzea dejín náboženstva otvorené v Múzeu čuvašskej výšivky vo februári 2019. Čeboksary sa stali trinástym mestom, kde sa pomocou špeciálneho dotykového terminálu a 26 tabletov môžete oboznámiť s exponátmi múzea v Petrohrade.''
Knižnice
V Čeboksare sa nachádza viac ako 30 rôznych knižníc. Najznámejšie sú:
Architektúra
V roku 1996 bola slávnostne otvorená Cesta k chrámu, ktorá dotvorila architektonické riešenie Čeboksarského zálivu.
Záborské
Záborské (pôvodne Haršag, ) je obec na Slovensku v okrese Prešov.
Čeboksary
Architektúra
V roku 2003 bol postavený pamätník Matka-Patrónka.
Pamätníky
V meste sa nachádza celkovo 97 historických a kultúrnych pamiatok, z ktorých 23 má federálny význam.
Digitálna terestriálna televízia
všetkých 20 kanálov pre multiplex RTRS-1 a RTRS-2; balík rozhlasových kanálov, obsahuje: "Vesti FM", "Radio Mayak", "Radio Russia / Chuvashskaya GTRK".
Rádiové stanice
Noviny a časopisy Čeboksary
Vzdelávanie
Systém vyššieho vzdelávania v Čeboksaroch reprezentujú najmä 4 hlavné univerzity, medzi ktoré patria:
Okrem miestnych univerzít sa v meste nachádzajú aj pobočky zahraničných univerzít:
Školy v Čeboksaroch - 73 všeobecných škôl a sedem škôl v Čeboksaroch bolo zaradených do zoznamu 500 najlepších škôl v Rusku v roku 2015: ''gymnáziá č. 5, č. 1 a č. 4, lýceá č. 3, č. 2 a č. 44 a škola č. 61.''
Babice (okres Prachatice)
Babice je obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 98 obyvateľov, z toho 46 mužov a 52 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,4 roka (muži 35,3 roka, ženy 37,4 roka).
Rad Ušakova
Rad Ušakova, pomenovaný podľa admirála Fjodorova Fjodoroviča Ušakova, ktorý nikdy neprehral bitku a je patrónom Ruského námorníctva. Rad je sovietskym vyznamenaním, ktoré vzniklo 3. marca 1944. Udeľuje sa vyšším námorným dôstojníkom za zásluhy pri námorných operáciách. Pre nižšie hodnosti je určená Medaila Ušakova. Udeľuje sa v dvoch stupňoch. Nosí sa na pravej strane uniformy.
Štátne ruské múzeum
Štátne ruské múzeum je umeleckohistorické múzeum v ruskom meste Petrohrad, najväčšie múzeum špecializujúce sa výhradne na ruské a sovietske výtvarné umenie. Hlavnú časť zbierok múzeum sústreďuje v klasicistickej budove Michajlovského paláca. Pobočky múzea sa nachádzajú v Michajlovskom zámku a v Mramorovom a Stroganovovom paláci. Múzeum spravuje tiež Michajlovský a Letný sad s Domčekom Petra I.
Čeboksary
Šport
Molot Rugby Club Cheboksary, založený 12. decembra 2010.
Štátne ruské múzeum
O múzeu
Štátne ruské múzeum sa svojím zbierkovým fondom radí k najväčším ustanovizniam podobného druhu na svete. Svojimi takmer 400 000 exponátmi z oborov maliarstva, sochárstva, grafiky a úžitkového umenia nemá galéria medzi múzeami zameranými na zhromažďovanie diel národnostného umenia konkurenciu na celom európskom kontinente. Zvláštnosťou, ktorou sa Ruské múzeum odlišuje od Tretiakovskej galérie, podobne zameranej inštitúcie, je skutočnosť, že takmer tisícročná história vývoja ruskej umeleckej kultúry je tu zastúpená nielen tvorbou profesionálnych umelcov, ale tiež vynikajúcimi výtvormi ľudového umenia.
Čeboksary
Šport
V Čeboksaroch sa nachádzajú školské a univerzitné športové areály s ihriskami, šachový a šachový klub, tenisové kurty, štadióny, zimné kúpalisko, škola olympijskej rezervy a gymnastická škola.
Štátne ruské múzeum
Vznik a vývin múzea
Ako oficiálny dátum založenia Ruského múzea, pôvodne Ruského múzea Jeho cárskej výsosti Alexandra III. je uvádzaný 13. apríl 1895. Iniciátorom jeho vzniku bol ruský cár Mikuláš II., ktorý týmto pomenovaním chcel vzdať pamiatku svojmu otcovi Alexandrovi III.
Čeboksary
Šport
V zimnom období sú v prevádzke klziská (vrátane školských), lyžiarske trate a zimné futbalové ihriská.
Štátne ruské múzeum
Vznik a vývin múzea
vľavo|náhľad|[[Alexandr Ivanovič Morozov, Odpočinok na senách, okolo 1860, olej na plátne]] V marci 1898 sa v Petrohrade v budove Michajlovského paláca konalo slávnostné otvorenie prvého štátneho múzea národnostného umenia na území Ruska. Súčasne boli múzeu ako zakladajúci zbierkový fond odovzdané diela ruských majstrov z niekoľkých existujúcich galérií (napr. Ermitáže, Akadémie umenia), ale aj z rôznych súkromných zbierok. Že išlo o akt mimoriadneho významu svedčí skutočnosť, že od prvých dní svojej existencie sa zbierkové fondy rozrastali o prírastky najvýznamnejších predstaviteľov ruského umenia, napr. F. S. Rokotova, K. P. Briullova, F. A. Bruniho, I. J. Repina a ďalších. náhľad|[[Vladimir Lukič Borovikovskij, Portrét cára Pavla I. 1800, olej na plátne]] Významné obdobie svojej existencie zaznamenala galéria po roku 1909. Zásluhou kustóda múzea, maliara P. Neradovského, sa nielenže obohatili zbierkové fondy o diela napr. A. G. Venecianova, A. P. Losenka, P. A. Fedotova a ďalších výtvarníkov, ale kolekcie zbierok sa začali triediť do jednotlivých expozícií v súlade s logikou dejín a vývoja umeleckých štýlov.
Čeboksary
Šport
V roku 2008 boli otvorené nové športové zariadenia - futbalové ihrisko s umelou trávou na štadióne Olimpiysky, športový štadión na sídlisku Juh na ulici Nizami a športovisko na sídlisku Algeshevo.
Štátne ruské múzeum
Vznik a vývin múzea
Ďalší impulz rozširovania múzea prinieslo obdobie po Októbrovej revolúcii. Múzeum sa obohatilo umeleckými predmetmi, ktoré boli dosiaľ majetkom súkromných zberateľov, tých, ktorí opustili krajinu. Všetky takto získané umelecké predmety, ako aj tie, ktoré boli skonfiškované pri pokuse o nelegálny vývoz za hranice, boli znárodnené. Múzejné exponáty sa vďaka tomu rozrástli o desaťtisíce umeleckých diel. Hneď v roku 1917 sa do múzea dostal napr. známy Repinov obraz Burlaci na Volge, ktorý od roku 1873 zdobil zábavný salón v paláci veľkokniežaťa Vladimira Alexandroviča. Zvláštnu pozornosť si zasluhuje zbierka, obsahujúca takmer dvadsaťtisíc exponátov, ktorú múzeu venoval syn maliara J. R. Rejterna.
Čeboksary
Šport
Celkovo je v meste až 889 športových zariadení (2008).
Štátne ruské múzeum
Vznik a vývin múzea
Významným medzníkom v dejinách múzea sa stal rok 1922, kedy bola usporiadaná prvá porevolučná umelecká výstava.
Čeboksary
Šport
Čeboksary majú hokejový klub "Čeboksary", ktorý má zastúpenie v majstrovstvách VHL. Domovskou arénou je ľadový palác "Cheboksary-Arena" s kapacitou 7500 divákov.
Štátne ruské múzeum
Vznik a vývin múzea
S narastajúcim počtom exponátov prišlo i k reorganizácii oddelení múzea. V roku 1934 bolo z múzea odčlenené etnografické oddelenie a oddelenie dejín a umeleckého slohu; v nasledujúcom roku vzniklo oddelenie sovietskeho umenia a o ďalšie dva roky oddelenie ľudového umenia.
Čeboksary
Šport
Mnohí športovci - odchovanci mestských športových organizácií - dosiahli popredné umiestnenia v ruských a svetových súťažiach.
Štátne ruské múzeum
Vznik a vývin múzea
Počas sovietsko-nemeckej vojny a blokády Leningradu múzeum prerušilo svoju činnosť a sústredilo sa na záchranu umeleckých exponátov. Činnosť obnovilo v roku 1944; pri príležitosti 100-tého výročia úmrtia I. J. Repina usporiadalo výstavu jeho diel. Spolu s prehliadkou prác frontových umelcov sa stala skutočným sviatkom umenia.
Rozširovanie múzejných fondov sa nezastavilo ani v ére povojnového ZSSR a pokračuje prakticky do súčasnosti.
Čeboksary
Šport
V súčasnosti športovú slávu Čeboksary reprezentujú športovci:
Štátne ruské múzeum
Budova múzea
Hlavnú časť múzejných exponátov sústreďuje budova Michajlovského paláca, jednej z najkrajších budov Petrohradu. Palác v klasicistickom slohu bol postavený v rokoch 1819 - 1825 pre veľkoknieža Michaila Pavloviča, brata neskoršieho cára Alexandra I. Projektantom budovy bol významný taliansko-ruský architekt Carlo Rossi, ktorý je autorom viacerých stavieb v starom Petrohrade.
Čeboksary
Šport
a ďalšie.
Štátne ruské múzeum
Budova múzea
náhľad|Hlavná dvorana Michajlovského paláca so slávnostným schodiskom Palác je hlavným priečelím otočený do rovnomenného parku, založeného už za vlády Petra I., ktorý je rovnako významným turistickým magnetom mesta. Na diváka pôsobí stavba predovšetkým svojou majestátnosťou a ušľachtilou vyváženosťou proporcií. Slávnostný ráz jej dodáva osemstĺpový portikus, vztýčený nad arkádou budovy a zakončený mohutným tympanónom, a široké schodisko.
Čeboksary
Šport
V roku 2012 bola za materským pamätníkom vybudovaná špecializovaná slopestylová trať "Junk Yard" pre BMX a horské bicykle.
Štátne ruské múzeum
Budova múzea
Návštevníka pri vstupe do dvorany upúta grandióznosť priestoru vyplývajúca z geometricky prísneho usporiadania architektonických prvkov, veľkých okien a širokého dvojramenného schodiska vedúceho na prvé poschodie s galériou.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zbudza
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zbudza v okrese Michalovce.
Štátne ruské múzeum
Budova múzea
Dokonalý dojem budovy dotvára i jej umelecká výzdoba, rovnako diela najvýznamnejších umelcov svojej doby. Celkové architektonické riešenie ako aj vnútorná výzdoba už u súčasníkov vyvolávali nadšený obdiv.
Čeboksary
Šport
V auguste 2012 sa na nej uskutočnili prvé celoruské slopestylové súťaže, ktoré sa konajú každoročne.
Štátne ruské múzeum
Budova múzea
V roku 1912 sa začalo s výstavbou novej budovy priliehajúcej k palácu. Stavba, dokončená v roku 1918, dostala pomenovanie podľa svojho architekta L. N. Benua Benuov pavilón. Obe budovy, Benuov pavilón i Michajlovský palác, boli po rekonštrukcii pavilónu v rokoch 1948 - 1953 prepojené spojovacou galériou, tzv. Rossiho vilkou. vľavo|náhľad|[[Dionisius, Božia Matka Odigitrija, okolo 1500, tempera na dreve]]
Čeboksary
Šport
V roku 2016 bola trať podľa služby Spotmap.ru na vyhľadávanie tratí uznaná ako jedna z najlepších dirtových tratí v Rusku.
V roku 2015 bola v parku pri príležitosti 500. výročia mesta Čeboksary vybudovaná BMX dráha. Dráha je určená na tréning športovcov základnej úrovne. Na trati sa nachádza drevená rozjazdová dráha, tri skoky s doskočiskami a tréningový skok s plochým doskočiskom na učenie rôznych trikov.
Štátne ruské múzeum
Staré ruské umenie
Prvé poschodie múzea je venované kolekcii starého ruského umenia, patriaceho k najvýraznejším prejavom v dejinách svetovej kultúry. Svoju špecifickú a neopakovateľnú podobu získalo vďaka skĺbeniu pôvodného byzantského umenia a silných východoslovanských umeleckých tradícií. Jeho ďalší vývoj je bezprostredne spojený s existenciou Kyjevskej Rusi, prvého štátneho útvaru východných Slovanov.
Čeboksary
Zdravotná starostlivosť
Čeboksarská pobočka Štátneho autonómneho inštitútu S. N. Fjodorova ISTC Očná mikrochirurgia je jedným z popredných ruských centier poskytujúcich špičkovú oftalmochirurgickú starostlivosť pre širokú škálu očných ochorení a stavov.
Štátne ruské múzeum
Staré ruské umenie
Zbierka starého ruského maliarstva patrí k najrozsiahlejším a najkvalitnejším umeleckým kolekciám svojho druhu v celom Rusku. Staré ruské ikony, mozaiky, často diela neznámych majstrov, podávajú návštevníkom obraz o najstarších umeleckých prejavoch Ruska. Medzi najcennejšie exponáty z kolekcie prác neznámych umelcov, vystavené v múzeu, patrí jedna z najstarších výtvarných pamiatok na území Ruska, ikona Anjel so zlatými vlasmi z 12. storočia. K umelcom známym podľa mena, diela ktorých vystavuje Štátne ruské múzeum, patrí napr. Andrej Rubľov, Dionisius a Simon Ušakov. K najznámejším Rubľovovým prácam v múzeu patria ikony Apoštol Pavol a Apoštol Peter, pochádzajúce pôvodne z ikonostasu vladimirského Uspenského chrámu. Z diela maliara Simona Ušakova, významného ruského umelca 17. storočia, múzeum vlastní ikonu Trojica.
Umenie 17. - 19. storočia
náhľad|[[Dmitrij Grigorjevič Levickij, Katarína II. - zákonodarkyňa, 1783, olej na plátne]] náhľad|[[Karl Pavlovič Briullov, Talianske poludnie, 1827, olej na plátne]] Prelom 17. a 18. storočia je v ruskom umení charakterizovaný obrovskými zmenami súvisiacimi s prerodom ruskej spoločnosti. Nastal očividný ústup od náboženských tém a obrat k „zosvetšteniu“ umenia. Významný podiel na tomto prerode mali reformy cára Petra I., ktoré nasmerovali Rusko k európskemu ponímaniu výtvarného umenia. Diela umelcov tvoriacich na prelome uvedených storočí (napr. I. N. Nikitina) sa stali akousi oslavou doby Petra I. Jedným z významných umelcov tvoriacich pre Petra I. bol taliansky sochár Carlo Bartolomeo Rastrelli.
Čeboksary
Zdravotná starostlivosť
Pobočka v Čeboksaroch, prvorodený projekt svetoznámeho akademika Svjatoslava Nikolajeviča Fedorova, je lídrom spomedzi 11 pobočiek ISTC "Očná mikrochirurgia" a priťahuje pacientov zo všetkých kútov našej krajiny a mnohých zahraničných krajín.
Štátne ruské múzeum
Umenie 17. - 19. storočia
Obdobie 18. storočia je pre ruské maliarstvo charakterizované nástupom klasicizmu. K jeho najvýraznejším predstaviteľom v ruskom umení patrili A. P. Losenko (obraz Vladimir a Rogneda), D. G. Levickij, ktorého obraz ''Katarína II. - zákonodarkyňa'' z roku 1783 sa stal vzorom slávnostného portrétu, portrétista V. L. Borovikovskij a sochári F. I. Šubin a M. I. Kozlovskij. Obrazmi čerpajúcimi námet z ruských dejín sa v galérii prezentuje tvorba G. I. Ugriumova (napr. diela Dobytie Kazane vojskami Ivana Hrozného v roku 1552, Korunovácia Michaila Fjodoroviča či Skúška sily Ivana Usmara).
Čeboksary
Náboženstvo
Čeboksarsko-Čuvašská diecéza bola založená ako samostatná diecéza v roku 1945.
Hajdúch
Hajdúch môže byť:
Čeboksary
Náboženstvo
4. októbra 2012 boli na základe rozhodnutia Svätej synody od diecézy oddelené diecézy Alatyr a Kanaš.
Štátne ruské múzeum
Umenie 17. - 19. storočia
Významnú časť zbierkového fondu predstavuje ruské umenie prvej polovice 19. storočia. Umenie tejto epochy odzrkadľovalo spoločenské zmeny prebiehajúce na pozadí významných dejinných udalostí - vlasteneckej vojny ako aj nárastu revolučného vystúpenia ľudových más. Významnými umelcami tohto obdobia, ktorých diela prezentuje múzeum boli A. I. Ivanov, F. A. Bruni, K. P. Briullov (diela tohto umelca sú sústredené v Benuovom pavilóne v sále zvanej Briullova) či krajinkár I. K. Ajvazovskij.
Hajdúch
Hajdúch alebo hajduk môže byť nárečovo aj :
Štátne ruské múzeum
Umenie 17. - 19. storočia
Polovica 19. storočia znamenala nástup kritického realizmu, ktorého začiatok je spojený s menom P. A. Fedotova Galéria vystavuje o. i. jeho najznámejšie dielo, obraz Majorove pytačky.
Veľmi početné zastúpenie v galérii, nielen čo do množstva ale aj kvality, má umenie druhej polovice 19. a začiatku 20. storočia. Návštevník získa ucelený obraz o vývine umenia v tejto etape ruských dejín. Naplno sa v umení udomácnil kritický realizmus. Umenie sa postupne dostávalo spod vplyvu oficiálnych umeleckých inštitúcií (napr. petrohradskej Akadémie umení) a vznikali nezávislé združenia výtvarníkov; najznámejším bolo Združenie putovných umeleckých výstav, tzv. peredvižnici, v ktorom sa spojili najdemokratickejší umelci Ruska. Galéria spomedzi predstaviteľov tohto združenia predstavuje diela I. N. Kramského (portrétne diela), V. G. Perova, nádherné krajinomaľby I. I. Šiškina a V. D. Polenova, I. J. Repina (napr. diela Burlaci na Volge či Záporožskí kozáci píšu list tureckému sultánovi) a ďalších.
Umenie od 20. storočia do súčasnosti
vľavo|náhľad|[[Oľga Vladimirovna Rozanovová, Kováčska dielňa, 1912, olej na plátne]] Umenie 20. storočia, charakterizované najmä námetmi viažúcimi sa k veľkým historickým epochám ruských dejín (Októbrová revolúcia, pád cárizmu, občianska vojna v Rusku, Veľká vlastenecká vojna, nástup socializmu a i.), je rovnako bohato zastúpené v zbierkovom fonde múzea. Medzi najvýznamnejších zástupcov umenia tohto obdobia patrí napr. N. A. Kasatkin (Zberačky uhlia), V. A. Serov, A. P. Rjabuškin, významný predstaviteľ tzv. národného štýlu; múzeum vlastní aj niekoľko prác jednej z najvýznamnejších sochárskych osobností začiatku 20. storočia A. S. Golubkinovovej.
V prízemí Benuovho pavilónu je sústredená posledná expozícia maliarskych diel - sovietske umenie od 20. storočia až do súčasnosti. Vzhľadom k faktickej prítomnosti tejto epochy a neustáleho rozširovania zbierkových fondov, si táto expozícia vyžaduje časté úpravy a zmeny. Expozícia sovietskeho umenia umožňuje návštevníkom galérie zoznámiť sa z najvýznamnejšími etapami a vývojovými smermi socialistického realizmu v umení a s tvorbou umelcov, tvoriacich v tomto duchu.
Ľudové umenie
Štátne ruské múzeum sa môže pochváliť unikátnou expozíciou ľudového umenia, tvoriaceho dôležitú časť jeho zbierkového fondu. Ľudové umenie predstavuje jeden z najvýznamnejších javov ruského kultúrneho dedičstva a jeho záchrana pre nasledujúce generácie je nevyhnutným predpokladom pozdvihovania národného povedomia. I keď sa najmä v období cárskeho Ruska na umenie ľudových más hľadelo s nedôverou, napriek tomu si jeho hmotný prejav našiel trvalé miesto v kultúrnom odkaze ruského národa. náhľad|[[Mark Matvejevič Antokoľskij, Ivan Hrozný, 1871, bronz]] Zbierka ľudového umenia sa vyvíjala dlhú dobu a jej základom sa stali exponáty pochádzajúce ešte z predrevolučných čias. Pôvodne boli súčasťou komplexnej umeleckej kolekcie múzea, no ich kvantitatívny nárast v 30-tych rokoch 20. storočia podnietil vytvorenie samostatného oddelenia.
Vynikajúce výtvory kováčskeho, keramického, rezbárskeho remeselného umenia ale aj napr. doklady o výrobe tradičných perníkov svedčia o kultúrnej vyspelosti a zručnosti prostých ľudí.
Dekoratívne a úžitkové umenie
Zvláštne oddelenie Ruského múzea uchováva hmotné doklady dekoratívneho a úžitkového umenia, pochádzajúceho z obdobia od 17. storočia do súčasnosti. Poskytuje prehľad o vývoji umeleckých remesiel, ktorých výtvory slúžili každodennej potrebe. Rozširujúce sa obchodné kontakty Ruska so zahraničím, rozvoj ktorých nastal najmä v období vlády Petra I. a neskôr, dali impulz mohutnému rozmachu nových technológií a tým i zhotovovaniu vysoko umelecky hodnotných predmetov. V oblasti dekoratívneho a úžitkového umenia vznikali výrobky na takej umeleckej úrovni, že v konečnom dôsledku možno hovoriť o vzniku samostatného umeleckého druhu.
Expozície umiestnené v prístavbe medzi Michajlovským palácom a Benuovým pavilónom, zvanej Rossiho vilka, dokumentujú výrobu porcelánu (napr. výrobky Cárskej porcelánky), starožitného nábytku, gobelínov pochádzajúcich z významných manufaktúrnych dielní, ale aj kovolejárstva alebo tkáčstva.
Unikátnu kolekciu z porcelánu predstavuje tzv. Arabeskový servis pochádzajúci z roku 1784. Ide o súbor deväťstosedemdesiatich troch vysoko hodnotných umeleckých predmetov, ktorý svoj názov dostal podľa typu ornamentov, tvorených arabeskami. Vznikol na objednávku cárovnej Kataríny II.
Bezdomovec
Bezdomovec môže byť:
Čeboksary
Náboženstvo
Čeboksarská diecéza bola začlenená do Čuvašskej metropolitnej cirkvi.
V meste sú prítomní vyznávači tradičného čuvašského náboženstva.
V Čeboksaroch boli zriadené dve evanjelicko-luteránske farnosti - Evanjelický luteránsky kostol svätého Jakuba a Evanjelický luteránsky kostol svätého Lukáša v Ingrii.
Je tu zbor kresťanov adventistov siedmeho dňa, evanjelická kresťanská baptistická cirkev je aktívna.
Od roku 1993 funguje v meste Čeboksary národno-kultúrna autonómia "Židovská obec". .
V roku 2005 bola na ulici Fiodora Gladkova postavená mešita Bulgar, kde sa nachádza sídlo Duchovnej správy moslimov Čuvašskej republiky v Čeboksaroch.
Nałęczów
Nałęczów je mesto v Poľsku v Lubelskom vojvodstve v okrese Powiat puławski v rovnomennej gmine.
Numbat pásavý
Numbat pásavý (Myrmecobius fasciatus) je hmyzožravý vačkovec z čeľade Myrmecobiidae. Má nápadne oranžovohnedú srsť, charakteristický tvar tela a dlhý, chlpatý chvost.
Výskyt
Tento v súčasnosti vzácny druh sa vyskytuje už len v malej oblasti na juhovýchode Austrálie. Žije predovšetkým v lesoch tvorených rôznymi druhmi eukalyptov.
Dĺžka a hmotnosť
Dĺžka numbata pásavého je 20 až 28 cm, bez chvosta 16-21 cm. Jeho hmotnosť sa pohybuje od 275 až 550 g.
Zaujímavosti
Rovnakým druhom stromov dávajú prednosť aj termiti, ktorí stavajú v dutinách svoje hniezda. Potravu numbata preto tvoria predovšetkým termity a mravce, ktoré pomocou veľmi dlhého, lepkavého jazyka vyťahuje z dier. Na rozdiel od väčšiny vačkovcov hľadá potravu cez deň. Numbat je tiež zaujímavý vysokým počtom zubov: 52 zubov má ako jediný zo suchozemských cicavcov.
Krpáčovo
Krpáčovo je chatová oblasť, rekreačné, turistické a lyžiarske stredisko v podhorí Nízkych Tatier v katastroch obcí Dolná a Horná Lehota. Nachádza sa v južnej časti ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry, severne od Podbrezovej. V stredisku sa nachádza rovnomenná vodná nádrž, ktorá v letnej sezóne slúži ako prírodné kúpalisko. Priamo v stredisku možnosti ubytovania rôznych kategórií.
Okolie ponúka rozsiahle možnosti vysokohorskej turistiky (východisko pre výstupy na najvyššie vrchy pohoria – Ďumbier, Chopok, Dereše), cykloturistiky, hubárčenia a vychádzok v nízkotatranskej prírode. V zime sú k dispozícii značené bežecké trate, dva zasnežované lyžiarske vleky priamo v stredisku a pestrý výber z ponuky lyžiarskych stredísk v neďalekom okolí: Chopok-juh (Srdiečko-Kosodrevina), Tále, Bystrá, Mýto pod Ďumbierom, Čertovica). Krpáčovskou pozoruhodnosťou je ponorný potok.
Zaujímavosti v okolí: Vajskovská dolina, Bystrianska jaskyňa, Jaskyňa mŕtvych netopierov, golfové ihrisko Tále
Heslo
Heslo môže byť:
Zoznam mesačných morí
Toto je zoznam mesačných morí (lat. sing. mare)
Obchodné centrum
Obchodné centrum môže byť:
Zoznam mesačných morí
Zoznam zahŕňa aj oceán (oceanus) a útvary známe ako jazerá (lat. sing. lacus), močiare (lat. sing. palus) a zálivy (lat. sing. sinus).
Moria a oceán
Na odvrátenej strane Mesiaca bola jedna oblasť spočiatku zle identifikovaná ako more a dostala názov Mare Desiderii. V súčasnosti sa názov nepoužíva.
Jazerá
Mesačné jazerá sú menšie čadičové roviny rovnakého pôvodu ako moria.
Zálivy a močiare
Niektoré zdroje uvádzajú tiež Palus Nebularum (poloha 38,0° S, 1,0° V), IAU ho oficiálne neustanovila.
José Rondeau
Jose Casimiro Rondeau Pereyra (* 4. marec 1773, Buenos Aires – † 18. november 1844, Montevideo) bol argentínsky a uruguajský politik a vojak.
Narodil sa v Buenos Aires, ale čoskoro po jeho narodení sa rodina presťahovala do Montevidea, kde vyrastal a chodil do školy. Ako dvadsaťročný sa pripojil k ozbrojeným silám v Buenos Aires, neskôr však bol odoslaný k pluku do Montevidea. Počas britskej invázie v roku 1806 bol zajatý a odoslaný do Anglicka. Po porážke britov bol prepustený a krátky čas bojoval v napoleonských vojnách v Španielsku. Po návrate do Montevidea, v auguste 1810 sa pripojil k nezávislému vojsku a stal sa jeho vodcom. Vojenské úspechy v rôznych bitkách pre Montevideo ho predurčili, aby nahradil veliteľa ťaženia do Peru José de San Martína, ktorý sa tohoto postu vzdal zo zdravotných dôvodov.
V roku 1815 na valnom zhromaždení provincií La Plata bol zvolený za "directora supremo", no pre jeho neprítomnosť bol na jeho miesto vymenovaný Ignacio Álvarez Thomas. Po dvoch porážkach od španielskych kráľovských vojsk v Peru, v bitkách pri Venta y Media a Sipe-Sipe bol v roku 1816 zbavený velenia a vrátil sa do Buenos Aires. V roku 1819 sa stal directorom supremo, ale v nasledujúcom roku po bitke pri Cepede bol nútený na funkciu rezignovať.
Po rezignácii odišiel do Montevidea. Tam sa snažil vyhýbať rôznym vnútorným ozbrojeným stretom. Napriek tomu viedol niekoľko výprav proti domorodcom a proti Brazílii. V roku 1828 po Dohode z Montevidea bol zvolený ako guvernér novo vytvorenej Uruguajskej východnej republiky (Republica Oriental del Uruguay). Rondeau zastával túto funkciu od 22. decembra 1828 až do 17. apríla 1830, keď ho vystriedal Juan Antonio Lavalleja, ktorý získal väčšinu v mladom parlamente.
Rondeau zostal slúžiť ako generál v armáde aj keď v Uruguajskej občianskej vojne od roku 1836 medzi Blancos (bielymi) a Colorados (červenými) sa postavil na stranu posledne menovaného a vykonával funkciu ministra vojny. V roku 1844 počas obliehania Montevidea bol zabitý.
Městišťské rokle
Městišťské rokle je prírodná rezervácia ev. č. 1718 neďaleko obce Čachrov v okrese Klatovy. Oblasť spravuje Správa NP a CHKO Šumava.
Predmetom ochrany je zachovanie pramenísk, rašelinísk a pripotočných nív potoka Jelenka a jeho prítokov so všetkými ich súčasťami, vrátane rastlinných a živočíšnych druhov, uchovanie a obnova prirodzených lesov a ochrana bylinných spoločenstiev na bezlesných častiach rezervácie.
STS-51
STS-51 bola misia raketoplánu Discovery. Celkovo išlo o 57. misiu raketoplánu do vesmíru a 17. pre Discovery. Cieľom misie bolo vynesenie pokusného modelu ACTS.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Opole Lubelskie
Opole Lubelskie je mesto v Poľsku v Lubelskom vojvodstve v okrese Powiat opolski v rovnomennej gmine.
Ontario Hockey League
Ontario Hockey League (OHL) je jedna z troch hlavných kanadských juniorských líg, ktoré dohromady tvoria Canadian Hockey League (CHL). Ligy sa môžu zúčastniť hokejisti vo veku od 15 do 20 rokov.
História
História juniorského hokeja v Ontáriu začala v roku 1896 založením organizácie Ontario Hockey Association (OHA). Od tej doby prešla organizácia juniorského hokeja v Ontariu štyrmi etapami. V roku 1933 bola juniorská divízia rozdelená do dvoch úrovní na juniorky A a juniorky B. V roku 1972 bola vyššia úroveň rozdelená na ďalšie dve úrovne a to na I. a II. triedu. V roku 1974 sa hlavné juniorská I. trieda oddelila od OHA a vznikla tak Ontario Major Junior Hockey League (OMJHL). V roku 1980 bola OMJHL premenovaná na Ontario Hockey League.
Sezóna
right 20 tímov OHL hrá 68 nepravidelne rozložených zápasov. Liga začína v treťom celom týždni v septembri a beží až do tretieho týždňa v marci. 90% zápasov je hrané medzi štvrtkom a nedeľou, aby sa minimalizoval počet zameškaných dní študentov v školách. 95% hokejistov ligy študuje vysokú školu alebo univerzitu. Aktuálne je asi 20% hokejistov NHL absolventov OHL a 54% hokejistov NHL absolventov CHL.
Play-off a Memorial Cup
Do play-off postupuje 16 najlepších tímov základnej časti, 8 z každej konferencie. Tímy medzi sebou hrajú maximálne sedemzápasové série (na 4 víťazstvá) a víťaz každej série postupuje do ďalšieho kola. Posledné 2 tímy nakoniec vo finále súperovi o už spomínaný J. Ross Robertson Cup.
Víťaz OHL potom súperia s víťazmi z WHL, QMJHL a hostiteľským tímom turnaja o Memorial Cup, ktorý je udeľovaný juniorským šampiónom Kanady. Hosťovanie turnaja sa strieda každú sezónu medzi troma ligami (OHL, QMJHL a WHL).
Rekordy OHL
Individuálne rekordy
Saint-Étienne-du-Valdonnez
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Černina
Černina je obec na Slovensku v okrese Humenné.
Polohopis
Obec leží v južnej časti Nízkych Beskýd.
Predmetový heslár
Predmetový heslár alebo heslár je (obyčajne abecedne radený) zoznam prvkov predmetových hesiel (resp. zoznam heslových menovateľov) použitých pri spracovaní konkrétneho predmetového katalógu či predmetovej kartotéky. Obyčajne zahŕňa aj nepoužité synonymá a kvázisynonymá s vylučovacími (príp. aj pridružovacími) odkazmi. Predmetový heslár je nutná pomôcka katalogizátora, ktorá zabezpečuje jednotnosť, dôslednosť a kontinuitu práce na predmetovom katalógu.
Podobný, ale odlišný je termín tezaurus (myslí sa tezaurus v knihovníckom zmysle). Občas sa však predmetový heslár považuje za (veľmi jednoduchý) podtyp tezauru.
Predmetové heslá resp. ich prvky (v predmetovom heslári alebo inde) môžu byť vecné alebo geografické alebo sa môžu týkať mien osôb alebo sa môžu týkať času alebo sa môžu týkať fyzickej formy dokumentu.
Heslár býva do istej miery formalizovaný, kým v knihovníctve neboli natoľko rozšírené počítače ako dnes, tak sa predmetový heslár v slovenských knižniciach budoval v invertovanej podobe teda nie slovenská literatúra, ale literatúra slovenská. Geografický heslár sa prirodzene budoval v neinvertovanej podobe. V súčasnosti sa preferuje prirodzený jazyk.
Bystricko-nasodská župa (Uhorsko)
Bystricko-nasodská župa alebo Bystricko-nasodská stolica (po latinsky: comitatus Bistriciensis et Naszodiensis, po rumunsku: Comitatul Bistriţa-Năsăud, po maďarsky: Beszterce-Naszód vármegye, po nemecky: Komitat Bistritz-Nösen) bola stolice resp. župa v Uhorsku. V súčasnosti jej územie leží v severnom Rumunsku (kedysi severovýchodné Sedmohradsko). Hlavným mestom bolo mesto Bistriţa (po slovensky Bystrica, slov. Bistrica, maď. Beszterce, nem. Bistritz, arch. nem. Nösen).
Harrison Ford
Harrison Ford (* 13. júl 1942, Chicago) je americký filmový herec. Jeho najznámejšími rolami sú uštipačný vesmírny pilot Han Solo vo filmovej sérii Hviezdne vojny, a vtipný ale neústupný archeológ a zároveň akčný hrdina Indiana Jones z filmu Dobyvatelia stratenej archy a jeho pokračovaní.
Podľa údajov vyčíslených v januári 2006 činil celkový hrubý príjem z predaja Fordových filmov približne 3,05 miliardy dolárov v USA a 5,65 miliardy vo svete. To znamená druhé miesto medzi najlepšie zarábajúcimi hercami na svete, hneď za Tomom Hanksom.
Životopis
Narodil sa v Chicagu v americkom štáte Illinois bývalej rozhlasovej herečke Dorothy Nidelmanovej (narodenej 17. októbra 1917 v New Jersey ako Dora Nidelmanová) a reklamnému manažérovi a bývalému hercovi Christopherovi Fordovi (vlastným menom John William Ford – 20. november 1906 – 10. február 1999 New York). Prarodičia z matkinej strany Harry Nidelman a Anna Lifschutzová boli americkí židovskí emigranti z bieloruského Minska, ktorí sa zoznámili v Brooklyne a potom sa presťahovali do New Jersey. Rodičia z otcovej strany boli katolíci. John Fitzgerald Ford (americký Ír a estrádny umelec) a Florence Veronica Niehausová (americká Nemka). Fordovi rodičia boli ľavicového zamerania a neboli členmi žiadnej cirkvi. Keď sa Ford v neskoršom veku pýtal, k akej viere patrí, so smiechom odpovedali, že je „demokrat“. Pokiaľ Ford hovoril o tomto rodičovskom odkaze, uvádzal, že sa cíti byť „Írom ako človek a Židom ako herec“.
V roku 1960 Ford ukončil Maine East High School v Park Ridge v Illinois, kde, ako hovorí, si ho vybrali miestni trápiči, dievčatá si ho nevšímali a tiež bol považovaný za nádejného chlapca. Nastúpil na univerzitu Ripon College vo Wisconsine, ktorú bral predovšetkým ako prostriedok na zoznámenie so ženami, a kde si ako vedľajší predmet zvolil drámu. Do konca prvého roku bol členom folkovej skupiny menom The Brothers Gross, kde hral na gutbucket (kontrabas, ktorý ako ozvučné teleso používa kovový džber). Bol tiež členom študentského spolku Sigma Nu. Tri dni pred ukončením štúdia ho vyhodili po tom, čo prepadol z hlavného predmetu – filozofie. Tiež sa obrátil na svojho obľúbeného profesora Dr. Tyrea (o ktorom sa zmieňuje vo filme Indiana Jones a posledná krížová výprava) so žiadosťou o odporúčanie, aby sa mohol vyhnúť odvodu do vietnamskej vojny, ale ten ho nebol ochotný napísať. Vzhľadom na tieto udalosti Ford prerušil styky s Ripponskou školou. Neskôr, keď sa stal slávnym, sa táto malá škola opakovane snažila kontakt opäť nadviazať a využiť jeho popularity, ale herec pomoc odmietol.
Forda začalo priťahovať herectvo pomerne neskoro. V roku 1964 sa presťahoval do Los Angeles v Kalifornii, kde podpísal zmluvu s filmovou spoločnosťou Columbia Pictures. Za 150 dolárov týždenne hral v rámci programu pre nové talenty malé roly v troch filmoch. V titulkoch westernu A Time for Killing z roku 1967 bol za svoju malú rolu uvedený ako „Harrison J. Ford“, s pridaným „J“, hoci nemal druhé meno, aby sa tak odlíšil od iného herca Harrisona Forda, ktorý hral v nemých filmoch a zomrel v roku 1957.
Hneď na to prešiel do spoločnosti Universal Studios a dostával malé televízne roly. Kvôli nedostatočným hereckým ponukám a preto, že musel podporovať svoju vtedajšiu manželku a dvoch malých synov, sa stal profesionálnym tesárom – samoukom, pričom bol i pódiovým technikom populárnej rockovej skupiny The Doors. Vďaka tesárčine sa stal nezávislým, roly si vyberal a prvé významnejšie získal v roku 1973 v nízkorozpočtovom filme vtedy neznámeho George Lucasa Americké graffiti (American Graffiti) s piatimi nomináciami na Oscara.
Počas tesárskej práce tiež náhodou prišiel k jednej zo svojich najslávnejších rolí. V roku 1975 režisér George Lucas najal Forda, aby mu doma zostavil niekoľko skríň a pritom ho nechal čítať texty, ktoré mali slúžiť pre výber hercov do prvého dielu Hviezdych vojen. Steven Spielberg, ktorý bol pri tom, bol údajne prvým, kto si všimol, že sa Ford dobre hodí na rolu Hana Sola.
Ford sa stal hviezdou práve ako Han Solo v prvom z troch filmov Hviezdnych vojen. Chcel, aby jeho postava v treťom filme zomrela a poukazoval na to, že to dodá filmu na dramatickosti. George Lucas s ním však nesúhlasil. Ďalšou veľkou rolou bol Indiana Jones v Dobyvateľoch stratenej archy a ďalších pokračovaniach. Nasledoval Jack Ryan vo filme  Vysoká hra patriotov (Patriot Games) a Jasné nebezpečenstvo (Clear and Present Danger) Toma Clancyho''. Medzi ďalšie známe Fordove filmy patria Blade Runner, Svedok (Witness), Utečenec (The Fugitive), a remake filmu Sabrina. Hoci väčšinou hral vodcov alebo hrdinov v mnohých akčných filmoch, možno ho vidieť i ako neverného manžela s hrozným tajomstvom v duchárskom filme  Pod povrchom (What Lies Beneath).
Mnohé zo svojich hlavných úloh dostal zhodou zvláštnych okolností. Hana Sola vďaka čítaniu textov určených pre iných hercov, Indiana Jonesa, pretože herec Tom Selleck nemohol hrať a Jacka Ryana čiastočne pre neprimerané honorárové požiadavky Aleca Baldwina (Baldwin predtým hral v Hone na ponorku (The Hunt for Red October)). Hoci niektoré z jeho najuznávanejších prác spadajú do žánru science fiction, čo sa týka Hviezdych vojen a klasického kultového filmu Blade Runner, neskôr povedal, že patrili k jeho najmenej obľúbeným a k tomuto žánru sa nechce vracať.
Guinnessova kniha rekordov z roku 2001 uvádza Forda ako najbohatšieho žijúceho herca. Jeho vykázaná odmena za film K-19: Stroj na smrť (K-19: The Widowmaker) z roku 2002 presiahla 25 miliónov dolárov. Dvadsať sedem filmov, v ktorých hral hlavné úlohy, mu vynieslo hrubý príjem cez 3,3 miliardy dolárov.
Napriek tomu, že je jedným z finančne najúspešnejších hercov svojej generácie, dostalo sa mu len jedinej nominácie na cenu Americkej filmovej akadémie Oscar v kategórii najlepší herec za film Svedok (Witness, 1985). V roku 1999 obdržal cenu za celoživotné dielo od Amerického filmového inštitútu a 2. júna 2003 tiež svoju hviezdu pred kinom Dolby Theatre na ulici 6801 Hollywood Blvd.
Fordova popularita sa v posledných rokoch trochu znížila. Filmy K-19 a Hollywood Homicide boli finančne neúspešné, v roku 2004 odmietol hlavnú rolu v politickom thrilleri Syriana, ktorú miesto neho stvárnil George Clooney, dostal za ňu Oscara a Ford neskôr uznal, že robil chybu. V roku 2007 natočil štvrtý film zo série Indiana Jones (Indiana Jones a kráľovstvo kryštáľovej lebky), ktorý bol do kín uvedený v roku 2008.
Osobný život
Ford venuje čas a peniaze tiež ochrane prírody. Vlastní 800-akrový (3.2-km²) ranč v Jackson Hole vo Wyomingu, z ktorého približne polovicu venoval prírodnej rezervácii. Je v správnej rade neziskovej organizácie Conservation International, ktorá sa venuje zachovaniu Zemskej biodiverzity.