cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blokáda Leningradu
Nemecký postup severozápadnými oblasťami ZSSR
Začiatkom augusta Nemci prelomili postavenia 8. armády a rozdelili na ju dve skupiny, 10. strelecký zbor zostal odrezaný v Estónsku a pokúšal sa dostať do Tallinnu, 11. zbor ustupoval k Narve. 19. augusta Nemci obsadili Novgorod a 20. Čudovo. Od 22. augusta do 7. septembra sa rozhoreli boje v oranienbaumskom smere. 30. augusta 1941 sa pri Mge podarilo nemeckým vojskám preťať železničnú trať smerom na Moskvu a prerušiť tak železničné spojenie Leningradu s okolitým svetom, situácia v meste bola nanajvýš vážna. Rozhoreli sa týždeň trvajúce boje o Krasnogvardejsk. V tejto dobe prebehli organizačné zmeny sovietskeho velenia obrany mesta. 23. augusta bol rozdelený Severný front na Karelský (gen. V.A. Frolov) a Leningradský (gen. M.M. Popov, neskôr od 5. septembra K.J. Vorošilov). 29. augusta bolo velenie Severozápadného frontu spojené s Leningradským frontom a podriadené priamo Štábu hlavného velenia.
7. septembra sa podarilo zastaviť jednotkám 11. zboru sovietskej 8. armády nemecký postup po pobreží v Koporskom zálive a južne od Petergofa, jednotky však boli odrezané od zvyšku frontu. Západný úsek sovietskej obrany mesta sa opieral o rieku Neva. Nemecké vojská 4. septembra začali systematicky ostreľovať mesto ťažkým delostrelectvom a v nasledujúcich dňoch navyše mesto niekoľkokrát zasiahli silnými náletmi. 8. septembra sa nacistickým vojskám podarilo upevniť svoje postavenia na brehu Ladožského jazera tým, že dobyli Šlisseľburg a dlhodobo odrážali všetky protiútoky sovietskych vojsk. Týmto krokom bolo mesto Leningrad po súši celkom odrezané od zvyšku krajiny. Začala sa blokáda, ktorá nemá svojím rozsahom a počtom obetí dodnes v dejinách obdobu.
V nasledujúcich dňoch nemecké vojská prenikli až na samý okraj mesta. Veliteľ Leningradského frontu maršal Vorošilov a jeho okolie z výboru strany mesta začali panikáriť a vydávali hysterické príkazy ako napríklad ozbrojenie leningradských robotníkov pikami a dýkami. Luftwaffe začala intenzívnejšie bombardovať mesto, v čom jej už nedokázalo sovietske letectvo trpiace nedostatkom stíhačiek zabrániť. Situáciu komplikovala aj zúfalá situácia na fronte. Ale po tom, čo bol vydaný rozkaz na zamínovanie lodí Baltského námorníctva, aj sám Stalin pochopil, že situácia už zašla priďaleko, a pozbavil 11. septembra Vorošilova funkcie a nahradil ho armádnym generálom Žukovom. Rozkaz nadobudol platnosť večer 12. septembra, keď do mesta Žukov priletel.
Príchod Žukova
náhľad|vpravo|Situácia od mája 1942 do januára 1943.
Nový veliteľ okamžite zastavil prípravy na mínovanie mesta a flotily. Presunul väčšinu síl brániacich Karelskú šiju na front južne a juhozápadne od mesta. Fínske jednotky sa totiž od konca júla už o žiadne ofenzívne akcie smerom na Leningrad nepokúšali a zostávali na Manerheimov rozkaz v obrane. Nemecký pridelenec vo fínskom generálnom štábe Waldemar Erfurth to odôvodňoval tým, že sa Fíni už od vzniku svojej krajiny držia zásady neohrozovať Leningrad. Ak by Fíni postupovali ďalej, je takmer isté, že mesto by padlo v priebehu krátkej doby. Žukov ďalej s pomocou námorného delostrelectva organizoval účinnú palebnú podporu pozemným vojskám na najdôležitejších smeroch, chýbajúce protitankové delostrelectvo nahradil presunom protilietadlových kanónov na front. Sovieti však vo vnútri obkľúčenia nemali dostatok záloh, mali nedostatočné letecké krytie a chýbali im aj bombardovacie lietadlá.
Žukov dal navyše svojim podriadeným najavo, že za akýkoľvek ústup zo zverených pozícií budú niesť osobne plnú zodpovednosť (čo fakticky znamenalo, že v prípade nariadenia ústupu budú zastrelení). Takýto kategorický rozkaz napríklad vydal 17. septembra jednotkám 42. a 55. armády na Pulkovských výšinách. Aj v dôsledku týchto prísnych rozkazov sa nemecký postup postupne spomalil a situácia na fronte sa 18. septembra stabilizovala. Dopomohlo k tomu nemalou mierou aj stiahnutie nemeckých tankových divízií z tohto úseku frontu pre útok na Moskvu. Útoky ustali i kvôli tomu, že sa Hitler rozhodol mesto vyhladovať aby sa Wehrmacht nemusel púšťať sa do krvavých pouličných bojov. V obkľúčenom meste zostalo uväznených asi 2,6 milióna ľudí. Asi 100 000 z nich boli utečenci zo západných okupovaných oblastí. Nemcom bolo jasné, že v meste nie je dostatok potravín na prežitie takého veľkého počtu ľudí na viac ako jeden, až dva mesiace. Hitler aj jeho generáli očakávali, že vyhladovať mesto nebude žiadny problém, pretože všetky pozemné prístupové cesty boli odrezané. Už 19. septembra však Nemci mesto podrobili intenzívnemu 18 hodín trvajúcemu delostreleckému ostreľovaniu. Koncom septembra 1941 bol viackrát zasiahnutý nepriateľským letectvom aj legendárny obrnený krížnik Aurora, kotviaci v Oranienbaume.
Vzhľadom na to, že Leningrad nebol dokonale obkľúčený, pretože cez zimu sa z inak nepriechodných jazier, riek a močiarov stali schodné dopravné tepny ako aj skutočné diery v nemeckej obrane, plánovalo nemecké velenie útok v oblasti Tichvina. Cieľom operácie bolo obkľúčiť Ladožské jazero a uzavrieť Leningrad v kotli na západ od jazera. Nemci by sa tým vyhli zdĺhavým pouličným bojom a 3 milióny obyvateľov a obrancov Leningradu by tak postupne vyhladovali. Plán však počítal s tým, že zaútočia aj fínske jednotky, ktoré by prekročili rieku Svir a spojili sa s nemeckou 16. armádou.
15. októbra 1941 sa nemecký XXXIX. tankový zbor vydal so svojou 12. a 8. tankovou a s 18. a 20. pechotnou (motorizovanou) divíziou z volchovských predmostí, cez túto veľkú rieku smerom na východ. Prvým cieľom útoku bol Tichvin. Nemci tu chceli prerušiť posledné železničné spojenie medzi Vologdou a mestami na brehu Ladožského jazera. Po ďalšom postupe mali dosiahnuť rieku Svir a stretnúť sa tam s Fínmi a tým by obkľúčenie Leningradu a Ladožského jazera dokončili. Sovietske velenie ale správne spozorovalo, že nemecká tanková operácia má za cieľ spojenie s Fínmi na severe, a preto nasadili proti Nemcom všetko čo mali v oblasti k dispozícii. 9. novembra sa nemecké jednotky zmocnili Tichvinu a ešte viac tým skomplikovali situáciu v meste. Z Tichvina viedla jediná zásobovacia cesta od brehov Ladožského jazera k Leningradu. Sovieti popri protiútoku okamžite začali s urýchlenou výstavbou novej cesty k Ladožskému jazeru severne od Tichvinu cez lesy. Do konca novembra sa im podarilo po tejto ceste previesť do mesta 33 ton zásob. V dôsledku protiútokov bol nemecký XXXIX. tankový zbor generála von Arnima nútený pred útokmi sovietskych úderných jednotiek, stiahnuť na Volchov. 6. decembra sa sovietskym jednotkám podarilo Tichvin oslobodiť.
Keď boli zvyšky XXXIX. tankového zboru 22. decembra 1941 pri údajných −52 °C presunuté cez Volchov, mali za sebou urputné ozbrojené stretnutia s nepriateľom. Iba samotná sliezska 18. pešia (motorizovaná) divízia stratila 9 000 mužov a jej mužstvo teraz predstavovalo 741 mužov. Veľké straty mali aj ostatné nemecké jednotky, 3. prápor 30. pechotného (motorizovaného) pluku pri pochode z Čudova do Tichvinu stratil v dôsledku silného mrazu −40 °C a s ním súvisiacich omrzlín 250 mužov, čo bola prakticky polovica jeho bojovej sily. Aj napriek tomu, že boje na čas ustali sa úsek frontu medzi Leningradom a Volchovom stal trvalým ohniskom nebezpečenstva pre nemecké vojská pred Leningradom.
náhľad|vľavo|Sovietski námorníci baltskej flotily v úlohe námornej pechoty pri odchode na front.
Operácie v roku 1942
Po dobytí Sevastopoľa v lete 1942 bolo do oblasti Leningradu, vyslané von Mansteinove veliteľstvo 11. armády, spolu s ťažkým delostrelectvom. Bojmi zocelené jednotky 11. armády boli rozdelené medzi iné nemecké armády. Mansteinove jednotky o sile asi 9 a pol divízie mali za úlohu v spolupráci s ďalšími dvoma armádami podniknúť z juhu k mestu, prekročiť Nevu a odrezať ho od Ladožského jazera. Sovietske velenie však tento úmysel nepriateľa odhalilo a 27. augusta 1942 podniklo na pripravujúce sa jednotky 18. armády niekoľko protiútokov – tzv. siňavská operácia. Sovietskym jednotkám sa podarilo na niekoľkých miestach prelomiť nemeckú obranu a zatiahnuť nepriateľa do krvavých bojov. Nemci nakoniec museli pripravovaný útok celkom odvolať a svoje jednotky použiť na likvidáciu sovietskych vojsk. 21. septembra sa Nemcom podarilo prielom obkľúčiť. Do 2. októbra v týchto bojoch Nemci zajali asi 12 000 sovietskych vojakov. Celkovo bolo v bojoch asi 74 000 sovietskych vojakov ranených a okolo 32 000 ich padlo. Nemecké sily a zásoby pre pripravovanú ofenzívu na Leningrad sa však vyčerpali a tak obe strany opäť prešľapovali na mieste. Nečakaný prielom pri Stalingrade následne odčerpal aj zvyšok ofenzívnych možností nemeckých vojsk. Začiatkom nasledujúceho roka sa sovietskym vojskám podaril prvý skutočný úspech pri prelamovaní blokády.
Dôsledky blokády
V dôsledku toho, že nemecké sily neboli schopné obsadiť mesto z chodu, začali ho od 26. septembra 1941 obliehať, ostreľovať ťažkým delostrelectvom a intenzívne bombardovať. V jednom z nemeckých rozkazov sa zachovalo svedectvo o tom, že v prípade dobytia mesta nacistickými vojskami si Hitler jeho ďalšiu existenciu neprial a neváhal ho preto zrovnať so zemou. Situácia v meste sa zatiaľ stávala čoraz viac kritickou zo sanitárneho hľadiska. Do mesta pred postupujúcimi Nemcami totiž utekalo veľa civilistov zo šíreho okolia. Mesto však na taký veľký príliv utečencov nebolo pripravené a väčšina z nich žila v provizórnych utečeneckých táboroch. Po tom čo sa začala zima boli práve oni jednými z prvých, ktorí začali umierať v dôsledku hladu. Zlú situáciu obkľúčeného mesta navyše umocnilo zničenie Badajevových skladov potravín pri nemeckých náletoch 8. septembra. Až 12. septembra sa ukázalo, že v meste zostali zásoby pre armádu a civilistov aj v prípade veľmi ekonomického zaobchádzania len na niekoľko týždňov. Odhady vyčíslili ich stav takto :
náhľad|vľavo|20. 11. 1941 - Ustanovená minimálna norma chleba na deň - 125 g. Jediným možným riešením v tejto situácii teda zostalo šetriť potravinami a do múky pridávať rôzne doplnky. V čase najväčšieho nedostatku to boli aj drevené piliny, miesto oleja stolársky glej. Vedci z akadémie vied, ktorá sídlila v meste, dostali za úlohu pripraviť postupy ako vyrobiť zo surovín, ktoré zostali k dispozícii doplnky a náhražky múky. 8. novembra 1941 dostavali priamo na snehu železničnú trať, ktorá viedla k Ladožskému jazeru z východu. Vzhľadom na to, že sa nemeckým vojskám neporadilo vytlačiť Sovietov zo západných brehov jazera, bolo možné zásobovať mesto cezeň – buď loďami alebo v zime po jeho zamrznutí automobilmi. Automobilová Cesta života začala fungovať od 22. novembra. 20. novembra zatiaľ dosiahli prídelové normy potravín v meste najnižší bod. Denné prídely chleba na ktoré bolo potrebné čakať v nekonečných radách sa znížili na 200 gramov (podľa iných na 250 g) pre pracujúcich robotníkov a technikov a 100 gramov (125 g) pre administratívnych pracovníkov, rodinných príslušníkov a deti. Tieto prídely iba sotva postačovali k tomu, aby sa obyvatelia mesta udržali pri živote. Boli zaznamenané prvé prípady smrti hladom. Život v meste však neutíchal, vedenie nepokoreného mesta organizovalo činnosť aj za týchto sťažených podmienok. Organizovali sa hasičské jednotky, ktoré sa zvlášť starali o ochranu kultúrnych pamiatok mesta. Dmitrij Dmitrijevič Šostakovič v období najväčšieho pekla blokády v meste komponoval svoju 7. symfóniu, ktorá neskôr dostala názov Leningradská. Keď ju 9. augusta 1942 prvýkrát hrali v Leningrade, sovietske jednotky podnikli niekoľkonásobné delostrelecké prepady nemeckých batérií, aby zabránili ostreľovaniu koncertnej sály a zaistili čo najväčšie ticho, pretože symfónia sa pomocou rozhlasu a ampliónov vysielala ako súčasť psychologickej vojny aj priamo na frontovej línii.
V Leningrade sa od konca 19. storočia nachádzal inštitút rastlinnej výroby (dnes Celoruský inštitút rastlinných genetických zdrojov N.I. Vavilova), ktorý vlastnil a obrovský fond semien rastlín. Počas blokády zomrelo najmenej 13 zamestnancov ústavu v dôsledku podvýživy. Napriek týmto okolnostiam zostal fond semien, ktorý obsahoval niekoľko ton jedinečných plodín, nedotknutý. Fond bol považovaný za kľúčový pri povojnovej obnove poľnohospodárstva.
Zima a nálety, na ktorých sa zúčastnilo naraz aj 1 000 nemeckých lietadiel, spôsobili poškodenia vodovodných potrubí, ktoré nebolo možné opraviť, takže voda sa musela pracne dovážať z rieky Nevy. Elektrická energia v meste prakticky nebola, rovnako ako nefungovalo ústredné kúrenie a v dôsledku nedostatku nafty a uhlia boli vyrúbané všetky lesy v dosahu mesta. Vo februári 1942 sa začali dôsledky dlhodobého hladovania obyvateľov mesta plne prejavovať – v meste denne umieralo od hladu 3 5004 000 ľudí, často priamo na chodníkoch a uliciach mesta. Na mestských cintorínoch bolo zrazu potrebné kopať ohromné množstvo hrobov, ale k tomu aby bol vykopaný do zmrznutej zeme čoby len jeden bolo treba vynaložiť obrovské úsilie, pre to sa v meste začalo pochovávať do masových hrobov, hĺbených výbušninami. Nezanedbateľnú úlohu zohrali sanitárne jednotky, ktoré kontrolovali Leningradské byty, pomáhali vyčerpaným obyvateľom nosiť vodu, a drevo. Na jar 1942 im navyše pripadla nezávideniahodná úloha odstrániť z ulíc a rozvalín mesta tisícky mŕtvych tiel, ktoré tam predtým počas zimy zostali nepochované.
Po tom, čo sa v decembri 1941 podarilo sovietskym jednotkám zlepšiť svoje postavenie na brehoch Ladožského jazera, zvýšili sa aj dodávky potravín a paliva do mesta. 25. decembra 1941 sa tak prvýkrát za obdobie blokády mesta aspoň čiastočne zvýšili prídely chleba. V týchto dňoch zomrela aj prvá z obetí vojny v rodine Táni Savičevovej. Cesta života postupne zlepšila situáciu, no mnohým obyvateľom mesta už nebolo pomoci. Na následky hladovania, ktoré podlomilo zdravie stovkám tisíc obyvateľov mesta, zomierali ľudia ešte aj v zime roku 1942. Oficiálne údaje hovoria, že v Leningrade zaregistrovali okolo 632 253 úmrtí v dôsledku hladu, mnohí ďalší zomreli na následky dlhodobého hladovania aj po evakuácii z mesta. Neoficiálne údaje však hovoria, že v skutočnosti zomrelo najmenej 900 000 až 1 milión ľudí. 16 747 ľudí zahynulo v dôsledku delostreleckého ostreľovania a bombardovania. Úrady zaznamenali aj prípady kanibalizmu, ku ktorému sa znížilo asi 1000 obyvateľov mesta. Tí zväčša utajili pôvod častí tiel, sami ich nekonzumovali, ale predávali ich alebo pripravovali svojim príbuzným ako časti mačiek, či psov.
Prelomenie blokády
náhľad|Útok sovietskej pechoty na nemecké postavenia pri Leningrade, december 1943.
Od polovice do konca januára roku 1943 sovietske vojská Leningradského a Volchovského frontu uskutočnili oslobodzovaciu operáciu Iskra, jej výsledkom bolo získanie 10 až širokého koridoru južne od Ladožského jazera, kadiaľ bolo obnovené pozemné spojenie so zvyškom ZSSR. Cesta ako aj celé mesto však zostali aj naďalej v dostrele nemeckého delostrelectva. Až 15. januára 1944 začali sovietske jednotky rozsiahlejšiu útočnú operáciu, ktorá mala zahnať nacistov ďalej od mesta. Nemecká obrana však bola v tejto oblasti dobre opevnená, opierala sa o najsevernejšiu časť nemeckého východného valu. Vzhľadom na to, že front sa na tomto úseku príliš nepohyboval už asi dva roky, mali nemecké jednotky veľa času na to, aby vybudovali skutočne silné obranné pozície. Za prvý deň bojov sa cez tieto postavenia podarilo postúpiť sovietskym streleckým jednotkám iba približne o 3500 metrov. Nemecké jednotky však boli pod veľkým tlakom nútené ustupovať. 26. januára 1944 bolo bezpečné spojenie medzi Leningradom a Moskvou obnovené. 900-dňová blokáda mesta, ktorá si vyžiadala státisíce ľudských životov sa skončila. Onedlho po tom čo boli nasadené čerstvé posily prenikli sovietske vojská k Fínskemu zálivu, Iľmenskému jazeru a postupovali ďalej cez Karéliu do Fínska, kde sa zastavili v lete 1944 pri Viipurskom zálive a rieke Vuoksi, čím prinútili Fínsko rokovať o mieri.
Zoznam najväčších hitov v roku 1973 (USA)
Toto sú piesne, ktoré v jednotlivých týždňoch roku 1973 skončili v rebríčku Billboard Hot 100' na prvom mieste.
Blokáda Leningradu
Sovietsky postup pobaltskými republikami
Po úspešnom napredovaní operácie Bagration sa podarilo sovietskym jednotkám prekročiť Narvu a vstúpiť do Estónska. Do konca septembra 1944 sa baltskému frontu pod vedením maršala Govorova podarilo vyčistiť od nacistických jednotiek takmer celé Estónsko s výnimkou niektorých ostrovov v Baltskom mori. Likvidácia obkľúčených nemeckých vojsk v pobaltských prístavoch sa stávala už iba otázkou času. V tej istej dobe si jednotky 3. bieloruského frontu razili cestu do Východného Pruska, ktorého hlavné mesto Königsberg nemecká armáda premenila na obrovskú pevnosť.
Dohra
V roku 2019 sa ministri zahraničných vecí Ruska a Nemecka dohodli na odškodnení žijúcich občanov Ruska, ktorí prežili blokádu.
Externé odkazy
Bitka o Leningrad /1941-1944/
Kobela (prírodná rezervácia)
Kobela je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území mesta Nové Mesto nad Váhom v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 a novelizované v roku 2009 na rozlohe 6,0375 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: biotopy európskeho významu: suchomilné travinno-bylinné a krovinové porasty na vápnitom substráte (6210) a xerotermné kroviny (40A0) a druhy európskeho významu: poniklec veľkokvetý (Pulsatilla grandis), priadkovec trnkový (Eriogaster catax) a spriadač kostihojový (Callimorpha quadripunctaria).
Ján Paľo
Ján Paľo (* 1. august 1924, Hnúšťa – † 4. jún 1993, Banská Bystrica) bol maliar.
Životopis
Riaditeľ galérie, organizátor výtvarného života na Strednom Slovensku. Venoval sa komornej maľbe a monumentálnej tvorbe. Riaditeľ Stredoslovenskej galérie, dnes Štátna galéria v Banskej Bystrici (1966-1985). Predseda výboru Krajskej organizácie Zväzu slovenských výtvarných umelcov v Banskej Bystrici (1960-1964, 1969-1988). Vystavoval v Banskej Bystrici (1984, 1989).
Adolf Palúch
Adolf Palúch (* 24. jún 1895, Kalište – † 22. jún 1977, Banská Bystrica) bol robotník a funkcionár KSČ.
Životopis
Pracoval ako robotník ČSAD (1951 – 1952), n.p. Stavoindustria (1952 – 1965) v Banskej Bystrici. Člen oblastného výboru KSČ v Banskej Bystrici, počas SNP vedúci orgán ilegálnej KSS a predseda RNV v Kališti. Po oslobodení funkcionár podnikových a miestnych orgánov KSČ a spoločenských organizácií.
Mattias Norström
Mattias Norström (* 2. január 1972, Štokholm, Švédsko) je bývalý švédsky reprezentant v ľadovom hokeji.
Klubový hokej
Hral na pozícii obrancu. Je 185 cm vysoký a váži 101 kg (údaj z roku 2005). V roku 1992 bol draftovaný v úvodnom drafte NHL klubom New York Rangers v druhom kole zo 48. miesta. Na ľad NHL sa prvýkrát dostal v sezóne 1993-1994. Odohral však za New York iba 9 zápasov, tak isto ako v ďalšej sezóne. V sezóne 1995-1996 prestúpil do Los Angeles Kings, kde sa naplno uplatnil a stal sa hráčom základného kádra. V sezóne 2004-2005 (počas lockoutu v NHL) hral za AIK Stockholm v švédskej hokejovej lige. V Los Angeles Kings nosil dres číslo 14.
Reprezentácia
Mattias Norström reprezentoval Švédsko na majstrovstvách sveta v roku 2005, kde sa jeho mužstvo umiestnilo na štvrtom mieste. Nastúpil v ôsmich zápasoch Švédska. Nosil reprezentačný dres číslo 19.
3410 Vereshchagin
3410 Vereshchagin je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 26. septembra 1978.
Longeau-Percey (obec)
Longeau-Percey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tomas Carbonell
Tomas Carbonell (* 7. august 1968, Barcelona, Španielsko) je bývalý španielsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre a 22 turnajov vo štvorhre.
Zoznam biologických článkov/Z
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 145 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
zá
Zábělá - Záhlavná medziplošná žila - Záhlavná prietoková žila - Záhlavný splav - Záhlavový splav - Zákernicovité - Základné pletivo - Základné reprodukčné číslo - Zámecký les v Lomnici - Zámotok - Západonílsky vírus - Zápal - Zárodočný epitel - Záružlie močiarne - Zásobný koreň - Zástudánčí - Zátoňská hora (prírodná rezervácia) - Závojnatka Celestial
zd
Zdeněk Burian - Zdeněk Frankenberger - Zdeněk Veselovský - Zdochlinár (rod vtákov) - Zdravie - Zdvíhač (sval)
ze
Ze života hmyzu (Klapálek) - Zeatín - Zebra - Zebra Grévyho - Zebra kvaga (v širšom zmysle) - Zedonk - Zelené rastliny - Zelené riasy - Zelenina - Zelenokvetotvaré - Zeler voňavý - Zelienka obyčajná - Zemepisník mapovitý - Zemežlč menšia - Zemědělská entomologie - Zemnárka krátkozobá - Zemolez obyčajný - Zemplínsky pastelový králik - Zephyrosaurus - Zero Waste - Zerynthia - Zerynthiini
zh
Zhejiangosaurus - Zhongyuansaurus - Zhubný nádor - Zhuchengceratops - Zhuchengtyrannus
zi
Zimný potok - Zimný spánok (cicavce) - Zimoľub okolíkatý - Zimozeleň menšia - Zinkový prst - Zizhongosaurus
zí
Zívanie
zl
Zlatni rat - Zlatobyľ kanadská - Zlatobyľ obyčajná - Zlatoň obyčajný - Zlín (prírodná rezervácia) - Zlyhanie pečene
zm
Zmiešaný les - Zmyslové orgány - Zmyslový epitel - Zmyslový vnem
zn
Znečistenie vody - Znečistenie životného prostredia vojenskou činnosťou
zr
Zrno (plod)
zu
Zubáč veľkoústy - Zubor (rod) - Zubor lesný - Zubovky - Zuniceratops - Zuolong - Zupaysaurus
zv
Zväz športovej kynológie Slovenskej republiky - Zverojaštery - Zvierací útulok - Zvierač - Zvíjavcovité - Zvonček hrubokoreňový - Zvonček jesenícky
zy
Zygorhiza - Zygota - Zyklon B
Centimeter
Centimeter (značka: cm) je jednotka dĺžky v metrickej sústave, zodpovedajúca jednej stotine (1×10−2) metra. Centimeter je zároveň základnou jednotkou dĺžky v zastaranej sústave CGS.
Balaguier-d’Olt
Balaguier-d’Olt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 129 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belmont (Bas-Rhin)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mozilla Application Suite
Projekt Mozilla je slobodný, multiplatformový balík aplikácií pre internet, ktorý je zložený z častí Mozilla Web Browser (webový prehliadač), Mozilla Mail (emailový klient) a Mozilla Composer (HTML editor).
Webový prehliadač Mozilla je založený na vykresľovacom jadre Gecko, čo je robustný, otvorený, portabilný a štandardizovaný engine pre štandardy HTML, XHTML a CSS.
Pikometer
Pikometer (značka pm) je fyzikálna jednotka dĺžky v metrickej sústave, zodpovedajúca jednej bilióntine (1×10−12) metra.
Používa sa na označenie rozmerov a vzdialeností molekúl, atómov a elementárnych častíc.
3356 Resnik
3356 Resnik je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 6. marca 1984. Pomenovanie dostala na počesť astronautky Judith Resnikovej, ktorá zahynula pri havárii raketoplánu Challenger.
Guccio Gucci
Guccio Gucci (* 26. marec 1881, Florencia, Taliansko – † 2. január 1953, Miláno, Taliansko) bol taliansky podnikateľ a módny návrhár, zakladateľ módnej značky Gucci.
Skorý život
Guccio bol synom talianskeho výrobcu kožených výrobkov, ktorý pochádzal zo severu. Guccio nechcel ísť po stopách jeho otca, radšej cestoval na miesta ako Londýn a Paríž, kde pracoval ako čašník, umývač riadu a vrátnik. V Londýne pracoval v prestížnom hoteli Savoy ako obsluha výťahu a práve počas tohto obdobia odpozoroval štýl a eleganciu mnohých bohatých a slávnych ľudí. Obľúbil si najmä krásne štýly batožín, ktoré videl.
Kariéra
Po návrate do Florencie, plný inšpirácií a zamilovaný do módy, začal vyrábať cestovné tašky a rôzne doplnky. V roku 1921 otvoril svoj prvý obchod s koženými výrobkami, The Fashion House of Gucci. Začínal s predávaním kožených tašiek pre jazdcov na koňoch. Jeho výrobky boli veľmi žiadané vďaka svojej vysokej kvalite, za ktorú vďačil aj svojim veľmi zručným zamestnancom, ktorí pracovali u neho v ateliéri.
V roku 1938 rozšíril svoju firmu do Ríma. Čoskoro sa jeho podnikanie premenilo na rodinný podnik, keď jeho synovia Aldo, Vasco, Ugo a Rodolfo vstúpili do firmy. V roku 1940 pre nedostatok surovín v dôsledku fašistickej diktatúry v Taliansku vyžadoval použitie nových surovín.
V roku 1967 Gucci predstavil kabelku s bambusovou rúčkou, ktorá je doteraz veľmi obľúbená. V roku 1951 otvoril obchod v Miláne a v roku 1953 na Manhattane v New Yorku.
225088 Gonggong
225088 Gonggong (symbol: ) je veľmi veľký planetoid v rozptýlenom disku. Je približnej rovnakej veľkosti ako Haumea a pravdepodobne je to trpasličia planéta.
Movistar Open 2004
Movistar Open 2004 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 9. do 16. februára 2004  na otvorených antukových dvorcoch v čilskom meste Viña del Mar. Titul v dvojhre získal Čiľan Fernando González, ktorý vo finále porazil Brazílčana Kuertena. Bol to jeho štvrtý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Argentínčania Juan Ignacio Chela a Gastón Gaudio, ktorí vo finále porazili ekvádorsko-argentínsky pár Nicolás Lapentti, Martin Rodriguez. Pre oboch to bol prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇨🇱 Fernando González vs. 🇧🇷 Gustavo Kuerten 7-5 6-4
Štvorhra mužov
🇦🇷 Juan Ignacio Chela / 🇦🇷 Gastón Gaudio vs. 🇪🇨 Nicolás Lapentti / 🇦🇷 Martin Rodriguez 7-6(2) 7-6(3)
Dušan Devečka
Dušan Devečka (* 19. jún 1980, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej
S hokejom začínal v klube MHk 32 Liptovský Mikuláš, v slovenskej extralige debutoval v sezóne 1996/97. Za tento klub hral až do ročníka 2004/05, keď ho angažovala Dukla Jihlava. Ďalší začal opäť v Liptovskom Mikuláši, v jeho priebehu prestúpil do HC Slovan Bratislava, kde v sezónach 2006/07 a 2007/08 získal majstrovský titul.
Pred ročníkom 2010/11 ho angažovala MsHK Žilina, v ďalšej sezóne bol kapitánom mužstva a druhým najproduktívnejším obrancom v súťaži. Pred ročníkom 2012/13 podpísal zmluvu s ukrajinským klubom HK Berkut Kyjev. Neodohral však zaň žiaden zápas a 5. septembra 2012 sa stal opäť hráčom MsHK Žilina.
V ďalšej sezóne pôsobil v kazašskom mužstve Arlan Kokšetau. Tu odohral tri sezóny, v dvoch z nich bol najproduktívnejším obrancom kazašskej ligy a následne prestúpil do rakúskeho klubu EHC Lustenau.
Reprezentácia
Bol členom reprezentačného výberu na ME do 18 rokov v rokoch 1997 a 1998, a na MS do 20 rokov v roku 2000. V seniorskej slovenskej reprezentácii odohral 8 zápasov, neskóroval.
Štatistika na významných podujatiach
(štatistické údaje v článku sú zo 7. júna 2014)
Štefan Palúch
Štefan Palúch (* 24. november 1911, Donovaly – † 9. jún 1972, Bratislava) bol slovenský pedagóg.
Životopis
Základnú školu navštevoval v Podbrezovej, 19271928 študoval na reálnom gymnáziu v Nitre, v Ružomberku. Pedagogické vzdelanie získal na učiteľskom ústave v Lučenci, 19391944 na Právnickej fakulte Slovenskej univerzity, 19561958 na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Ako učiteľ pôsobil na viacerých miestach na Slovensku, 19511953 referent Povereníctva školstva, 19531959 odborný asistent na Vysokej škole pedagogickej, 19591964 odborný, 19641972 vedecký pracovník Výskumného ústavu pedagogického v Bratislave. Vo vedeckovýskumnej paxi sa zameral na otázky výchovy a vzdelávania rob. dorastu a štúdiom pracujúcich popri zamestnaní. Odbornými článkami o tejto problematike prispieval do odbornej pedagogickej tlače o. i. Učiteľské noviny, Rodina a škola, Pedagogika.
3357 Tolstikov
3357 Tolstikov je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 21. marca 1984.
Longeville-sur-la-Laines
Longeville-sur-la-Laines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eddie Kendricks
Eddie Kendricks (* 17. december 1939 – † 5. október 1992) bol americký spevák a skladateľ. Kedysi bol členom doo-wopovej kapely The Temptations (sú slávni vďaka piesni "My Girl"). Je známy vďaka number-one piesní "Keep On Truckin'".
Albumy
ako Eddie Kendricks
Balaguier-sur-Rance
Balaguier-sur-Rance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 100 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Novovek
Novovek je historická perióda v dejinách ľudstva, ktorá nasleduje po stredoveku.
Hranica medzi stredovekom a novovekom
Presný okamih konca stredoveku a začiatku novoveku je predmetom diskusií, tradične sa za prelomový dátum považuje objavenie Ameriky Krištofom Kolumbom v roku 1492, na Slovensku rok 1526, niektorí za začiatok novoveku pokladajú už objav kníhtlače. Podrobnosti o hranici medzi stredovekom a novovekom pozri v článku stredovek.
Camillo Sitte
Camillo Sitte (* 17. apríl 1843, Viedeň, Rakúsko – † 16. november 1903, Viedeň) bol rakúsky architekt, urbanista, vysokoškolský profesor a publicista. Pôsobil hlavne v Rakúsku, Česku a Poľsku.
Životopis
Narodil sa ako syn architekta Franza Sitteho (18081879) a matky Terézie, rod. Schaben, (18051863). Študoval architektúru a dejiny umenia vo Viedni, kde bol žiakom Heinricha von Ferstel, významného rakúskeho architekta. V roku 1876 sa mu narodil syn Siegfried, neskôr tiež známy architekt, a v roku 1879 syn Heinrich, neskôr archeológ.
Štúdium
Študijné cesty do Talianska, Grécka, Malej Ázie, Egypta, Francúzska a Nemecka.
Camillo Sitte takmer ihneď po absolvovaní štúdia nastúpil do ateliéru k svojmu otcovi Franzovi, ktorý sa zameriaval na sakrálnu architektúru. Aj pod jeho vplyvom postavil ešte vo svojom ranom období Kostol Mechitaristov vo Viedni (1874), kostol v Temešvári, adaptácia zámku a zámockého kostola v Sierndorfe (1896). Po štúdiách precestoval množstvo európskych miest, pričom sa snažil sformovať identifikačné aspekty, ktoré ich robia jedinečnými.
Prax
V roku 1870 bol Camillo Sitte odporučený svojim kunsthistorikom Rudolfom Eitelbergers na miesto učiteľa Umelecko-priemyselnej školy v Salzburgu, kde sa po niekoľkých rokoch stal riaditeľom. Kvôli svojim odlišným vedeckým prácam sa dostal do konfliktu s vedením školy a musel na čas svoju architektonickú činnosť pozastaviť. V roku 1883 ho znova povolali vyučovať na Umelecko-priemyselnú školu na Schellinggasse do Viedne. O niekoľko rokov neskôr si ho tu zvolili za riaditeľa. Túto funkciu vykonával až do svojej smrti na infarkt vo svojich 60 rokoch.
Počas svojho pôsobenia vo Viedni bol činný v oblasti architektúry, aj keď obmedzene. Popri svojich projektoch nájomných domov a iných občianskych budov, projektoval aj sakrálne stavby.
Popri práci ako vyhľadávaný porotca sa angažoval aj ako člen komisie v oblasti ochrany pamiatok. Pre tento účel zhromaždil množstvo dokumentácie rôznych historických pamiatok.
Neuveriteľný Sitteho záber zaujímal aj maliarstvo, archeológiu, anatómiu, ale hlavne hudbu. Obdivoval Richarda Wagnera, čo značne ovplyvnilo aj jeho estetické cítenie, dokonca bol jednou z vodcovských osobností kruhu okolo Richarda Wagnera. Jeho angažovanosť v teórii stavby miest z neho urobila jednu z vedúcich osobností európskeho urbanizmu, ale i veľmi zaneprázdneného člena urbanistických komisií v celej Európe. Pozornosť u verejnosti vzbudil v roku 1889 prácou "Der Städtebau nach seinen künstlerischen Grundsätzen" ("City Planning According to Artistic Principles"), v ktorej vyjadril svoje predstavy o výstavbe a prestavbe mesta. Na rozdiel od vtedajších prác venovaných technike stavby mesta, sa výhradne sústredil na kompozičné a umelecké aspekty, pričom okrajové technicko-ekonomické úvahy mu spracoval jeho priateľ T. Goecke. Hlavnú pozornosť venoval Sitte usporiadaniu mestských priestorov, kde odmietol schematizmus 19. storočia, ktorý označil ako prekvapivo chudobný na výrazové prostriedky. Podľa Sittu má v regulácii mestského priestoru mestský priestor esteticko-didaktickú a sociálne integračnú úlohu, na rozdiel od svojho súčasníka Otta Wagnera však nevychádzal z klasicizujúceho modelu ale zdôrazňoval inšpiráciu malebným stredovekým urbanizmom. V typickom modernom meste sú cesty pre funkciu, nie pre estetiku. Jeho kniha vyšla v r.1902 a 1912 po francúzsky, 1926 v španielčine, 1925 v ruštine, 1945 v USA po anglicky a 1953 po taliansky. Sitte našiel mnoho nasledovníkov, medzi ktorých patrí napr. K. Henrici a W.Hegenmann, a tiež množstvo tých, ktorí bez pochopenia nasledovali v romantickom duchu iba jeho formálne postupy.
Zrealizované projekty
Sám Sitte bol zahrnutý mnohými urbanistickými úlohami, ktoré riešil pre prudko sa rozrastajúce mestá v Čechách, na Morave, v Poľsku, ale i Slovinsku, pretože vedľa estetických aspektov mal zmysel aj pre konkrétne potreby realizácie výstavby.
Bol autorom regulačných plánov v slovinskej Ľubľane, rakúskeho Marienthalu, Liberca, Teplíc, Dečína, Olomouca. V poslednom desaťročí života sa väčšinou venoval prácam pre Ostravsko, z väčšej časti bol zrealizovaný regulačný plán Ostravy-Prívozu (1893-5) a s časti zrealizovaný plán Moravskej Ostravy- 1897, nerealizované boli projekty pre poľskú Ostravu. Jeho tvorba vyvrcholila v pokuse o vystihnutie rastlého charakteru v mestskej zástavbe v regulačnom pláne Mariánskych hor (1903).
Philippe Honoré
Jeho prvé diela boli vydané v magazíne Sud-Ouest, keď mu bolo šestnásť rokov. V roku 1992 začal pracovať pre magazín Charlie Hebdo. Svoje kresby publikoval aj v ďalších magazínoch, ako napríklad Les Inrockuptibles a Le Monde. Okrem kreslenia do časopisov bol tiež autorom obalov kníh.
Jadrová syntéza
Jadrová syntéza alebo jadrová fúzia je reakcia, v ktorej sú dve alebo viac atómových jadier kombinované za vzniku jedného alebo viacerých rôznych atómových jadier a subatomárnych častíc (neutrónov alebo protónov). Rozdiel v hmotnosti medzi reaktantmi a produktmi sa prejavuje buď uvoľňovaním alebo absorpciou energie. Tento rozdiel v hmotnosti vzniká v dôsledku rozdielu v atómovej „väzbovej energii“ medzi atómami pred a po reakcii. Fúzia je proces, ktorý poháňa aktívne alebo hviezdy s hlavnou sekvenciou alebo iné hviezdy vysokej veľkosti.
Princíp
Dve jadrá sú kladne nabité a dostať ich k sebe tak blízko, aby sa mohli zlúčiť (aby mohli účinkovať jadrové sily), je možné, len ak majú dostatočne veľkú energiu na prekonanie potenciálovej bariéry. Jednou z možností je, že im udelíme vysokú rýchlosť napríklad silným zahriatím. Teplota musí dosiahnuť niekoľko miliónov stupňov Celzia. Takúto teplotu neznesie žiaden materiál, preto musí byť „horiace“ palivo oddelené od stien zariadenia vákuom.
Látky pri týchto teplotách sú v stave plazmy, sú úplne ionizované, preto je možné na ich izoláciu použiť magnetické pole, ktoré udrží palivo v bezpečnej vzdialenosti od stien. Po naštartovaní reakcie sa palivo zahrieva aj energiou uvoľnenou z fúznej reakcie. Aby sa reakcia udržala, musí byť hustota atómov v reaktore pomerne veľká, čo sa dosahuje pomocou silného magnetického poľa.
Reakcie
Maximálny energetický prínos by mala taká reakcia, pri ktorej by sa zlúčili voľné protóny a neutróny do výsledného jadra. Pravdepodobnosť takéhoto javu je však veľmi nízka. Preto sa uvažuje len o zlučovaní 2 jadier.
d(t,n)^4He
d(d,n)^3He
Syntéza medzi tríciom a deutériom
náhľad|Fúzna reakcia [[deutérium-trícium (D-T) je jedna z preferovaných reakcií na získavanie energie pomocou jadrovej fúzie.]]
Na produkciu energie by bola použitá reakcia plynného deutéria a plynného trícia. Deutérium sa nachádza vo vode (v 500 hektolitroch vody je asi 1 kg deutéria), trícium by sa muselo vyrábať z lítia. Produktom reakcie je čisté hélium, neutrón a asi 17 MJ (4,722 kWh) energie. Táto energia je vo forme kinetickej energie rozdelená v pomere hmotností vzniknutého hélia a neutrónu.
Časť tejto energie sa použije na udržanie reakcie, väčšia časť ale bude zahrievať výmenníky a tvoriť energetický zisk. Najbližšie k tomuto cieľu sa zatiaľ principálne dostal TOKAMAK. Ropné krízy urýchlili výskum a stavbu veľkého tokamaku JET v anglickom Culhame, je však prevádzkovaný v pulznom režime. Dokáže na jeden pulz vyrobiť až 22 MJ energie (6,11 kWh) a podarilo sa mu dosiahnuť 65% výťažnosť (pomer vyprodukovanej/vstupnej energie).
Budúcnosť tejto technológie sa dnes vkladá do projektu ITER - stavby najväčšieho Tokamaku na svete s nadnárodnou účasťou EÚ, Japonska, Číny, USA, Indie, Ruska a Kórei. ITER bude postavený v Cadarache vo Francúzsku.
Termojadrová fúzia v jadre Slnka
Termojadrová fúzia v Slnku prebieha v protón-protónovom cykle. Slnko je zdrojom žiarivej energie s výkonom 3,9x1026 wattov už niekoľko miliárd rokov. Teplota v strede slnka je 1,5x107 Kelvinov. Z toho vyplýva, že kinetická teplota (stredná kinetická energia) protónov je 1.3 keV. Táto energia je hlboko pod energetickým prahom termonukleárnej fúzie, ktorý je približne 400 keV.
Napriek tomu termojadrová fúzia v Slnku prebieha. Túto skutočnosť môžeme vysvetliť dvoma efektmi. Podľa Maxwellovho rozdeľovacieho zákona existuje nezanedbateľné množstvo protónov s kinetickou energiou vyššou ako približne 400keV. Druhým dôvodom je existencia kvantovo-mechanického tunelového efektu, ktorý dovoľuje, aby určitá časť protónov s energiou nižšou ako je prahová energia termonukleárnej reakcie prekonala potenciálové bariéry. Skutočnosť, že iba malý zlomok protónov má energiu blízku prahovej energii termonukleárnej fúzie, vysvetľuje pomalé vyžarovanie energie. V opačnom prípade by došlo v krátkej dobe (v porovnaní s dobou existencie Slnka) k fúzii všetkých protónov a Slnko by vyhaslo a život na Zemi by nebol možný.
Jean Cabut
Jean Cabut, známejší ako Cabu (* 13. január 1938 – † 7. január 2015) bol francúzsky karikaturista.
Narodil sa v meste Châlons-en-Champagne a študoval umenie na parížskej École Estienne. Jeho prvé kresby vyšli v roku 1954 a neskôr napríklad v časopise Paris Match. V šesťdesiatych rokoch prispieval do satirického mesačníka Hara-Kiri a tiež prispieval napríklad do magazínov Charlie Hebdo a Le Canard enchaîné.
Bol zastrelený v januári 2015, vo veku 76 rokov, pri útoku na redakciu časopisu Charlie Hebdo. Jeho synom bol rockový spevák Mano Solo.
Keynesovstvo
Keynesovstvo (iné názvy: keynesianizmus, keynesiánstvo, keynesizmus, keynesiánska/keynesovská ekonómia) môže byť:
Nadnárečie
Nadnárečie alebo interdialekt je postdialektálna jazyková varieta, ktorá zaujíma strednú pozíciu medzi teritoriálnym dialektom a spisovným jazykom. Od štandardu sa odlišuje značnými vplyvmi lokálnych dialektov, obvykle nevedomými alebo ťažko odstrániteľnými. Používateľmi takých regionálnych variet sú významné skupiny príslušníkov daného etnika, pretože územie výskytu nadnárečia pokrýva oblasť niekoľkých susedných dialektov, vrátane nielen dedín, ale aj miest a sídiel mestského typu.
V súčasnej sociolingvistike proces odstraňovania dialektov a ich nahrádzania spisovným jazykom nie je vždy považovaný za nevyhnutný a čoraz častejšie namiesto o zániku dialektov hovorí sa o ich premene na prechodné nárečia. Takéto variety, nestabilné v porovnaní s dialektmi, sa označujú ako interdialekty alebo regiolekty. Do ruskej lingvistiky termín regiolekt (региолект) zaviedli V. I. Trubinskij a A. S. Gerd. Tento pojem sa vyskytuje aj v románskej dialektológii (régiolecte); v nemeckej lingvistickej tradícii sa takéto formy jazyka nazývajú aj polodialektmi (Halbmundart) alebo dialektoidmi. V poľskej lingvistike sa ako synonymné používajú termíny: regiolekt, intergwara, supragwara (interdialekt, supradialekt); subdialekt, lekt łączony (spojený lekt).
Niekedy sa pre nadnárečie používa termín koiné, čo je pôvodne označenie pre helenistickú gréčtinu, ktorá ako grécky interdialekt plnila úlohu lingua franca Stredomoria. Pojmom koiné sa rozumie spravidla interdialekt, ktorý sa výrazne šíri mimo svojej pôvodnej domovskej oblasti a získava status všeobecne prijímaného komunikačného útvaru. V prípade češtiny býva ako koiné označovaná obecná čeština.
Démoleón (syn Anténora)
Démoleón (Démoleón) je v gréckej mytológii syn Anténora a jeho manželky Theano.
Démoleón bol synom Anténora, radcu trójskeho kráľa Priama. Anténor sa tešil všeobecnej vážnosti pre svoju lásku k právu a múdrosť. Tak isto si Trójania ctili aj Démoleóna a jeho bratov pre ich statočnosť v boji.
Po únose Heleny trójskym princom Paridom, Trójania aj napriek početným vyslancom, ktorých jej manžel spartský kráľ Menelaos poslal za trójskym kráľom Priamom, odmietli vrátiť najkrajšiu z pomedzi žien. Preto museli byť kráľova česť i manželka vrátené pomocou ohňa a krvi. Na začiatku trójskej vojny sa vďaka Odyseovej odvahe ohromné achájske vojsko vylodilo a zaútočilo na trójske hradby. Útok však Trójania odrazili a Achájci boli nútení postaviť tábor a mesto obliehať. Vojsko Trójanov bolo spočiatku nepočetné, ale vďaka odvahe bojovníkov, ktorí neváhali položiť pri obrane mesta aj svoj život, mesto ubránili. Po spore medzi vrchným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónon a hrdinom Achilleom sa v desiatom roku vojny podarilo Trójanom posilneným spojencami za pomoci bohov dobyť achájsku hradbu.
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – muži
Hlavný článok: Svetový pohár v biatlone 2015/2016
Benfeld (obec)
Benfeld je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
3458 Boduognat
3458 Boduognat je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Henri Debehogne 7. septembra 1985.
Otto Pánczel
Otto Pánczel (*  Slovensko) bol športový funkcionár.
Tony Orlando and Dawn
Tony Orlando and Dawn je názov americkej popovej skupiny, ktorá sa preslávila vďaka piesňam ako "Candida", "Knock Three Times", "Tie a Yellow Ribbon Round the Ole Oak Tree" a "He Don't Love You (LIke I Love You)".
Skupinu viedol Tony Orlando (vlastným menom Michael Anthony Orlando Cassavitis). Orlando sa narodil v roku 1944.
Zoznam biologických článkov/V
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 321 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
v
V bažinkách - V Boukalovém - V bukách - V Houlištích - V Klučí - V olších (prírodná pamiatka, okres Brno-venkov)
va
Vačica čiernoramenná - Vačica virgínska - Vačkovce - Vagaceratops - Vachalka - Vachta trojlistá - Vajce - Vajcorodé (Prototheria) - Vajcová bunka - Vajíčko (botanika) - Vakcína - Vakokrt pieskový - Vakokrty - Vakomyš červenouchá - Vakomyš frkaná - Vakomyš hrubochvostá - Vakomyš kowari - Vakomyš mulgara - Vakomyš pazúrikatá - Vakomyš wongai - Vakoplch malý - Vakotarbík kultar - Vakoveverica bezblaná - Vakoveverica krátkohlavá - Vakoveverica lemurovitá - Vakoveverica norfolská - Vakoveverica sťahovavá - Vakoveverica trojpása - Vakoveverica veľká - Vakovlk - Vakovlk tasmánsky - Vakuola - Valabia červenonohá - Valabia mokraďová - Valabia quokka - Valabia tmavochvostá - Valabia trpasličia - Valach (kôň) - Valach (prírodná rezervácia) - Valerián Depta - Valerián Franc - Valeriána lekárska - Valóniovité - Vanda (rod) - Vanilka (rod) - Vanilka voňavá - Vankúš - Varan komodský - Varanoidea - Vari čiernobiely - Varovkyňa (vták) - Varroatóza - Vasilij Nikolajevič Krylov - Vasilij Petrovský - Vatovec obrovský - Vavrín pravý
vá
Václav Sukdol - Váľač gúľavý - Vápenice (prírodná rezervácia) - Vápnice - Vážka bieločelá - Vážka obyčajná - Vážka rybničná - Vážky (rad)
vä
Väzba génov - Väzivo
vč
Včela (rod) - Včela medonosná - Včela medonosná stredoafrická - Včelár lesný - Včelárik zlatý - Včelárska rastlina - Včelárstvo
vd
Vdych
ve
Ve Studeném - Večernica hvízdavá - Večernica južná - Večernica Leachova - Večernica parková - Večernica pozdná - Večernica Saviho - Večernica severská - Vedecká klasifikácia - Vedomé snívanie - Vedúca skamenelina - Vegetácia (rastlinstvo) - Vejárovníky - Velámen - Velký a Malý Kamýk - Velký kámen (okres Klatovy) - Velký Polom (prírodná rezervácia) - Velký Špičák (národná prírodná rezervácia) - Velociraptor - Veľhad kráľovský - Veľhadovité - Veľká Viktóriina púšť - Veľké mačky - Veľké permské vymieranie - Veľkohrivec bradavičnatý - Veľkoústky - Veľkrab japonský - Veľký filter - Veľký münsterlandský stavač - Veľký prsný sval - Veľryba biskajská - Veľryba grónska - Veľryba južná - Veľrybie kostice - Veľrybovcovité - Veľrybovec - Veľrybovec sivý - Veľrybovité - Veľryby (rad) - Vemenník dvojlistý - Vencovitá tepna - Venkatraman Ramakrishnan - Veratrín - Veronika (rod) - Veronika lekárska - Vertiginidae - Veterinár - Veterinárna medicína - Veternica iskerníkovitá - Veterupristisaurus - Vetva (taxonómia) - Veverica krátkouchá - Veverica obyčajná - Vevericovité - Vezikula
vě
Věřňovice (prírodná pamiatka)
vi
Vibrio - Vibrio cholerae - Victor Antoine Signoret - Victor Babeș - Vidlicový smrek - Vidlochvost feniklový - Vidlochvost ovocný - Vidlochvostovité - Vidlochvosty - Viečkovkovité - Viera Kantorová - Vihorlat (národná prírodná rezervácia) - Vihorlatský prales - Vijačkovité - Vika (rod) - Vika kašubská - Vika tenkolistá - Vika vtáčia - Viktor Ivanovič Močuľskij - Vincent du Vigneaud - Vini - Vinič - Vinič hroznorodý - Viničovité - Vinkamín - Virginia (had) - Viroid - Virológia - Vištinská hus - Vitakridrinda - Vitamín - Vitamín B - Vitamín B12 - Vitamín B6 - Vitamín D - Vitamín E - Vitčický les - Vitrinidae
ví
Víchrovníkotvaré - Vírniky (taxón) - Vírus - Vírusoid - Vírusová imunodeficiencia mačiek
vl
Vladimir Matvejevič Polynin - Vladimir Vladimirovič Nabokov - Vladimír Balthasar - Vladimír Socha - Vladislav Pašek - Vladislav Šír - Vlasovce - Vlasovec psí - Vlasovky - Vlastná ruja - Vláknica Patouillardova - Vláskožiabrovce - Vlčiak - Vlčí kámen (prírodná pamiatka) - Vlha (Oriolus) - Vlha obyčajná - Vlhovité - Vlk dravý - Vlk hrivnatý - Vlk polárny - Vlna (pokryv tela) - Vlnovník viničový - Vločkovce
vĺ
Vĺčkovité