cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slovenskje národňje novini
Reakcia na kritikov
V Ohlase o ďalšom vychádzaní Slovenských národných novín a Orla tatranského, ktorý bol do novín vložený ako voľná príloha s dátumom 28. novembra 1845, Štúr zhrnul obsah vyjdeného ročníka a oznámil plány redakcie do nového roku. Odpovedal tu vo všeobecnosti a nepriamo aj kritikom novín. Za celú redakciu sľuboval podávať správy „obšírne a čerstvo“ – teda aktuálne, čo mu doteraz nedovoľoval malý rozsah novín. Sľuboval tiež rozšírenie domáceho a zahraničného spravodajstva. Aj tu však odmietal uverejňovať anonymné príspevky “a to preto, aby sme v čase potreby, že pod odpoveďou za dopisy naše stojíme, vedeli, kam sa obrátiť.” Pritom sa pravda zaväzuje, že vo svojich novinách neuvedie mená tých dopisovateľov, „ktorí by ich zamlčane chceli mať.“ Ako vidieť, rešpektoval redakčné tajomstvo.
O koncepcii svojej dovtedajšej novinárskej práce sa Štúr takto vyjadruje: "Mali sme pred očami najväčšie národa nášho potreby, jeho opustenosť v ohľade duchovnom i hmotnom (materiálnom). "Proti tomuto zlu aj v novinách vychádzali články radiace ako riešiť pálčivú otázku školskej výchovy, boja proti pijanstvu, proti biede a hladu. Pomáhali tiež „radami ku zlepšeniu domáceho i poľného hospodárstva.“ Štúr tu dáva do popredia organizátorské poslanie svojich novín: „Vystavovali sme aj život vyšší pospolitý, chtiac ducha pospolitosti u nás v hlbokej ešte driemote ešte pohrúženého medzi našimi vzbudiť.“
Politické články, píše tu Štúr ďalej, zaoberajúce sa celouhorskými problémami redakcia doteraz neuverejňovala preto, lebo pokladala za svoju prvoradú povinnosť písať o najvlastnejších potrebách a záujmoch slovenského národa. Od nového roku však sľubuje „Hľadieť beh vecí vo vlasti našej a vo svete napospol v známosť našu uvodiť“, teda viacej sa venovať politickým otázkam. Odpovedá súčasne aj tým kritikom, ktorým sa články v novinách zdali byť príliš populárnymi a dožadovali sa preto náročnejších príspevkov určených pre vzdelancov, „Články naše jednotlivé tak sme tiež hľadeli usporiadať, aby ony i vyšším vzdelancom predmety k rozmýšľaniu a požadovaniu dali, i nižších poučovali a do sveta väčšieho uvodili.“
Redaktori takouto koncepciou sledovali zblíženie vrstiev slovenskej spoločnosti a tým aj zjednotenie nášho národného hnutia. Pravda mnohé zo žiadostí kritikov novín redaktori splniť nemohli pre rozličné okolnosti, ktoré sme spomínali, no aj tak čo bolo v ich silách, urobili. Od nového roku 1846 zväčšil sa formát novín, rozšírila sa rubrika Denník domáci a Denník zahraničný. Zväčšil sa tiež o polovicu Orol tatranski, stal sa aj rozmanitejším, pričom cena novín i s prílohou zostala nezmenená.
Štúr sa v niektorých otázkach v polemike so svojimi odporcami aj mýlil. Vyplývalo to z nerozvinutosti nášho spoločenského života i zo zložitej vnútropolitickej situácie v krajine, v období pred revolúciou. To všetko však neuberá na význame a hodnote jeho redaktorskej práce pri Slovenských národných novinách, jeho zásadám novinárskej práce i ušľachtilej snahe udržať noviny a pomáhať nimi dedinskému ľudu. Podstatným a hlavným kritériom správnej línie novín bola ich spoločenská hodnota. Veď Štúr a jeho prívrženci pri skúmaní správnosti celkového zamerania novín si všímali, ako prenikajú medzi ľud, ako pomáhajú zakladať a viesť ľudovýchovné spolky, aký majú ohlas v rakúskej monarchii i v zahraničí. Práve toto skúmanie im dávalo uspokojivú odpoveď. Videli, že si počínali dobre a že aj v budúcnosti v novinárskej práci sa môžu, ba aj musia pridržiavať celkovej demokratickej línie.
To, že sa Ľudovít Štúr v týchto bojoch a krízach neodklonil od svojich zásad novinárskej práce, svedčí nielen o jeho pevnosti a neústupnosti, ale aj o presvedčení, že v službe pre dobro ľudu je nevyhnutné prekonávať osobné nezdary a ťažkosti v záujme vyšších spoločenských potrieb. Tak ako bol o tom sám napísal: „Medzitým z toho všetkého si moc nerobí, bo vídať, že nie o takýto, ale že o druhý a inakší boj, o boj za vec a život náš nový nám poujde a dobre. Musíme tie hnilé močiare pohnúť, rozvlniť a prečistiť. Preto boj o život a smrť je naše heslo; a pevne verím, že nás, keď naši čo muožu urobia, povedie k sláve a k triumfom.“
Jak se krotí krokodýli
Jak se krotí krokodýli je česká rodinná komédia o tom, že nikto nechce zostať sám.
Telesfor
Svätý Telesfor, lat. Telesphorus, bol 8. pápežom; v najranejších zoznamoch rímskych biskupov bol siedmy v rade do úradu uvedených apoštolmi Petrom a Pavlom. Jeho pontifikát sa datuje medzi rokmi 125/128 - 136/138.
Neskoršia konvencia, ktorá pokladá sv. Petra za prvého pápeža, o ňom hovorí ako o ôsmom pápežovi. Prvé zdroje sa zhodujú v tom, že jeho vláda trvala jedenásť rokov. Uvádza sa o ňom, že bol Grék, že zaviedol nové obrady (t. j. sedemdňový pôst pred Veľkou nocou a používanie Gloria in excelsis na vianočnej polnočnej omši), ktoré sa však zaviedli až o niekoľko storočí neskôr. Zomrel mučeníckou smrťou. Sviatok má 5. januára.
Zmyslový svet
Zmyslový svet podľa Platóna vznikol pôsobením tvorcu sveta (demiurga) z chaosu podľa ideí. Na rozdiel od sveta ideí je to svet, ktorý sa mení, ktorého entity vznikajú a zanikajú. Zmyslovému svetu prináleží telo človeka.
Muškátový kvet
Muškátový kvet je korenina, ktoré sa získáva z tropickej dreviny muškátovníka voňavého (Myristica fragrans). Plodom tohoto stromu je bobuľa, v ktorej dozrieva semeno, muškátový orech uzavretý v miešku. Zrelé plody praskaju, orechy sa vyberajú a sušia. Po vysušení sa z ich povrchu obrúsi miešok a rozomelie na muškátový kvet. Orechy sa ďalej sušia nad ohňom z drevného uhlia až do hnedého sfarbenia, potom sa ponárajú do vápenného mlieka a dosušia sa. Jemný biely obal z vápna ich chráni pred plesňami.
Foolk
Foolk vlastným menom Dušan Vančo je slovenský hudobník a DJ. Žánrovo sa pohybuje na pomedzí acid jazzu a IDM. Na živé vystúpenia používa nástroj Monome s laptopom a softvérovou platformou Max/MSP. Zahral v Rádiu_FM, v televíznej relácii Metro Slovenskej televízie, na festivaloch Pohoda, Wilsonic, Barbakan Festival, Nu Jazz Dayz, Tri-Groove Zona 9 Miláno či Spring Eight Festival Graz a podobne. Jeho skladby predstavila v britskom éteri (XFM) legendárna DJka Mary Anne Hobbs.
Lieucourt
Lieucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kubitschek
Kubitschek je priezvisko, pozri Kubitschek (priezvisko), napr.:
Nejapa-Miraflores
Nejapa-Miraflores je neaktívne vulkanické pole, pozostávajúce z niekoľkých troskových kužeľov a maarov, nachádzajúce sa v Nikarague v departmente Managua. Pole sa rozprestiera pozdĺž erupčnej zóny, tiahnucej sa od jazera Managua až po západný okraj hlavného mesta Nikaraguy.
Chemické a minerálne zloženie vulkanitov poľa Nejapa-Miraflores sa dosť odlišuje od hornín iných nikaragujských sopiek - prevládajú tholeitické bazalty podobného zloženia, ako bazalty stredooceánskych chrbtov. Posledná vulkanická aktivita poľa má viac ako 2 500 rokov.
NGC 98
NGC 98 je galaxia v súhvezdí Fénix, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Mokša (rieka)
Mokša (rus. Мокша) je rieka v Rusku, pravý prítok Oky. Je dlhá 656 km. Plocha povodia meria. Na rieke sa nachádza viacero hydroelektrární, je nesplavná.
Prítoky: Siviň, Satis, Ermiš (pravé); Vad, Cna (ľavé)
Mestá: Temnikov, Krasnoslobodsk
Okrem miest na rieke leží Roždestvo-Bogorodičij Sanaksarskij monastier.
Hrad Šternberk
Hrad Šternberk leží na výbežku Nízkeho Jeseníku nad mestom Šternberk.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1269, hrad však založil už po polovici 13. storočia Zdeslav zo Šternberka, ktorý sa zaslúžil o odvrátenie vpádu Kumánov v roku 1253, za čo bol odmenený titulom kráľovského čašníka a dostal miestne okolie. Koncom 14. storočia, kedy bol hrad vo vlastníctve litomyšlského biskupa Alberta zo Šternberka, dochádzalo k stavebným úpravám a hrad bol zmenený na biskupskú rezidenciu.
V roku 1397 získal hrad Petr z Kravař, roku 1430 ho obsadili husiti. Od Kravařovcov hrad vyženil Jan Berka z Dubé a Lipé a na začiatku 16. storočia boli na hrade vykonané ďalšie úpravy. Prestavaný hrad v roku 1570 vyženili potomci Jiřího z Poděbrad kniežatá z Minsterberka, ktorí ho vlastnili až do vymretia rodu v polovici 17. storočia. Medzitým hrad za tridsaťročnej vojny značne utrpel.
Na prelome 17. a 18. storočia kúpil hrad knieža Hans Adam I. z Lichtenštejna. Hrad najskôr nebol opravovaný a chátral, avšak po roku 1886 bol regotizovaný a opravený v romantickom duchu. Rodu Lichtenštajnovcov patril hrad až do roku 1945.
New York (štát USA)
New York je americký štát. Nachádza sa na východnom pobreží USA. Je jedným z 13 zakladajúcich štátov USA. Má 19 378 102 obyvateľov (2010) a rozlohu. Najvyšším vrchom je Mount Marcy v Adirondack Mountains na severovýchode.
Významné mestá a miesta
thumb|left|Rieka Hudson
NGC 5908
NGC 5908 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. mája 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Apop
thumb|Mačacia bohyňa zabíja hada Apopa Apop alebo Apep alebo Apopi, po grécky Apofis, bol v egyptskej mytológii zosobnením princípu isfet, teda zla, temnoty a chaosu, večný súper poriadku maat. V egyptskom náboženstve sa objavuje počas Strednej ríše. Podľa rekonštruovanej výslovnosti bolo jeho meno Apápi (do koptštiny prešlo ako Apop).
Vývoj
Apop bol zobrazovaný ako obrovský had, krokodíl či plaz, zriedkavejšie aj ako hroch alebo iný divoký vodný tvor, a v neskoršom období dokonca aj ako drak. Bol preto označovaný aj ako Had z Nílu alebo Zlý jašter. Podľa niektorých detailných popisov Apop meral na dĺžku takmer 15 metrov a mal hlavu z kameňa. Je zaujímavé, že už na nádobe z obdobia Nakáda I (cca 4000 pred Kr.), sa had, v kombinácii s ďalším púštnymi a vodnými tvormi, objavuje ako potenciálny nepriateľ slnečného boha. Had ako tvor nepriateľský slnečnému božstvu sa jestvoval, ale pod inými menami, už predtým, ako sa objavil Apop (Texty pyramíd, Texty rakiev). Etymológiu jeho mena možno vysledovať snáď do niektorého zo západo-semitských jazykov, kde existoval slovesný koreň ‘pp s významom „plaziť sa“. Tento koreň sa každopádne inak v egyptčine neobjavuje. V neskorších dobách bolo nesprávne Apopovo meno interpetované ako pochádzajúce z iného koreňa s významom „vypľutý“. Pri preklade sa na tento zdroj odvolávali Rimania.
Apop a Hyksósovia
S vpádom Hyksósov do Egypta po Strednej ríši došlo k ďalšiemu posunu v predstavách o Apopovi. Keďže hyksóski vládcovia si vybrali za svojho patróna Sutecha, ochrancu boha Ré a boha Dolného Egypta, kde mali hlavné stredisko svojej moci, povesť tohto boha výrazne utrpela. Egyptská xenofóbia a nacionalizmus viedli k tomu, že bol Sutech démonizovaný a začal byť považovaný za boha zla. Postupne prijímal charakteristiky Apopa, ktorý ním bol asimilovaný.
Réov súboj s Apopom
Povesti o boji medzi Apopom a Réom boli prepracované výrazne počas Novej ríše. Apopov každodenný útok bol presunutý z dennej doby do nočnej, kedy mal Réov čln putovať podsvetím. Podľa niektorých podaní Apop vyčkával na Réa v západnej hore Bachu, kde slnko zapadalo, podľa iných číhal na slnečný sprievod tesne pred rozodnením, na Desiatej nočnej hodine. Široký výber miest, kde sa mohol Apop zdržiavať, mu zaručil označenie Obvínač sveta. Keď Apop zareval, verilo sa, chvelo sa celé podsvetie. Podľa niektorých mýtov tu bol Apop uväznený, pretože bol pôvodne vládcom bohov, ktorého Ré zvrhol v palácovom prevrate, alebo jednoducho preto, že bol zlý.
Egypťania verili, že v boji s Réom a jeho sprievodom používal Apop hypnotizujúci pohľad zatiaľ čo svojim telom prehradil rieku, po ktorej slnko putovalo Duatom, a pokúšal sa ho zhltnúť. Niekedy mal Apop dvoch pomocníkov, démonov Seka a Mota. Ré mal tiež niekoľkých obrancov, z ktorých bol najmocnejší Sutech sediaci na prove slnečnej bárky. Ďalší bohovia, Réovi ochrancovia, sú: Mehen, Serket, Maahes, Bastet a Šov.
Apop v kulte
Počas každoročne opakovaného obradu nazvaného Zaháňanie Apopa kňazi postavili panáka v tvare hada, o ktorom sa verilo, že obsahuje všetku temnotu a zlo v Egypte. Táto atrapa bola potom spálená, čo malo ochrániť všetkých pred Apopom po nasledujúci rok, podobne ako sa to robí pri mnohých sviatkoch aj dnes.
Egyptskí kňazi dokonca vlastnili podrobnú príručku, ako bojovať s Apopom, ktorú nazývali Kniha zvrhnutia Apopa (grécky Apofisova kniha). Jej kapitoly popisovali postupnú deštrukciu hada. Medzi nimi boli i kapitoly:
Okrem príbehov o Apopovej porážke obsahovala kniha i návod na výrobu voskových figúrok alebo malých obrazov hada, na ktoré sa pľulo, ktoré sa ničili a pálili, zatiaľ čo sa recitovali zaklínadlá nápomocné bohu Ré. Zo strachu, že by čo i len zobrazenie démona mohlo Apopovi dodať síl, každý obraz, na ktorom sa vyskytoval, obsahoval i ďalšie božstvo, ktoré by ho porazilo.
Pretože Apop mal žiť v Duate, niekedy bol považovaný aj za Požierača duší. Preto i mŕtvi potrebovali ochranu pred hadom a boli niekedy pochovávaní s ochranným zaklínadlom proti Apopovi. V Knihe mŕtvych sa často opisuje víťazstvo Réa nad Apopom.
Gouda (mesto)
Geografia
Mesto leží na sútoku riek Hollandse IJssel a Gouwe.
Susedné obce: Waddinxveen, Bodegraven-Reeuwijk, Zuidplas, Ouderkerk a Vlist.
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej žien 1983
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej žien 1983 boli v poradí 3. majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej žien, ktoré organizovala Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v dvoch poľských mestách: Chorzów a Katovice, v dňoch od 7.15. decembra 1983, za účasti 12 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo a práve to sa stalo aj jeho víťazom.
Tento turnaj slúžil ako kvalifikácia na Letné olympijské hry 1984, ktoré hostilo Los Angeles. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Kvalifikáčné skupiny
🇮🇹 Gaeta
Skupina A
Pozn: Zápas Rumunska s Dánskom bol neskôr kontumovaný kvôli dopingovému prehrešku niektorej z dánskych hráčok; pôvodne Dánsko zvíťazilo.
Skupina B
Pozn: Do stretnutia o 3. miesto postúpilo NSR (ČSR hralo o 5. miesto), pretože sa podľa vtedajších pravidiel do tabuľky započítavali iba zápasy s tými družstvami, ktoré dosiahli aspoň 25 % bodov. Keďže Holandsko nezískalo 25 % z celkového počtu bodov, jeho výsledky sa do tabuľky nezapočítavali a v takom prípade mali vo zvláštnej tabuľke NSR 5 bodov (skóre ) a ČSR 5 bodov (skóre ).
Velké Tresné
Velké Tresné je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 121 obyvateľov, z toho 55 mužov a 66 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,9 roka (muži 45,0 roka, ženy 48,5 roka).
Degťarsk
Degťarsk je mesto vo Sverdlovskej oblasti v Rusku pomenovaný podľa azbestového priemyslu, ktorý sa tu nachádza. Nachádza sa na rieke Viazovke (prítok Čusovej), 65 km západne od Jekaterinburgu. Počet obyvateľov je 15 869 (2002). V roku 1989 18 394.
Degťarsk bol založený v 18. storočí. V roku 1954 získal status mesta.
NGC 99
NGC 99 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 8. októbra 1883.
Kubiček (priezvisko)
Kubiček je slovenské priezvisko, odvodené od mena Jakub. Slovenský ženský variant je Kubičková, menej často aj Kubičeková. Český ženský variant je Kubičková. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v meste Trnava.
Známi nositelia
Pozri v článku Kubiček.
Scott Stevens
Ronald Scott Stevens (* 1. apríl 1964 Kitchener, Ontario, Kanada) je bývalý kanadský hokejový obranca. Hral v 22 sezónach v Národnej hokejovej lige za Washington Capitals, St. Louis Blues a New Jersey Devils.
Lukáš Štetina
Lukáš Štetina (* 28. júl 1991, Nitra) je slovenský  futbalový obranca, ktorý v súčasnosti hrá za slovenský klub Spartak Trnava.
Scott Stevens
Svoju kariéru začal vo Washingtone, kde jeho solídna obrana a ofenzívne schopnosti pomohli tímu k jeho historicky prvej účasti v play-off. Potom, čo strávil ročník v St. Louis, ho získal tím New Jersey Devils. Práve tu získal reputáciu neľútostného a tvrdého majstra bodyčekov. Zosobňoval obranu Devils, stal sa kapitánom tohto tímu a dokázal sa s ním štyrikrát počas deviatich rokov prebiť do finále Stanley Cupu, pričom k víťazstvu doviedol mužstvo trikrát. V roku 2000 Stevens vyhral Conn Smythe Trophy pre najužitočnejšieho hráča play-off. Navzdory tímového úspechu s Devils nikdy nevyhral Norris Trophy, cenu pre najlepšieho obrancu. Jeho kariéra dospela ku koncu v sezóne 2003/04, keď nakoniec odišiel do hokejového dôchodku kvôli následkom otrasu mozgu.
Oceanborn
Oceanborn je druhý štúdiový album Nightwish, vydaný v októbri 1998. Oceanborn je jeden z temnejších albumov, kde sa objavuje aj drsný mužský vokál Tapio Wilska v piesňach ako „The Pharaoh Sails To Orion“ a „Devil & the Deep Dark Ocean“.
Lukáš Štetina
Kariéra
Štetina zaznamenal svoj debut za FC Nitra v Corgoň lige dňa 11. júla 2009 v zápase s MŠK Žilina, ktorý sa skončil remízou 1-1. Svoj prvý gól strelil v zápase s Dunajskou Stredou, ktorý Nitra vyhrala 2-0. V marci 2011 prestúpil do ukrajinského klubu FC Metalist Charkov. Debutoval 5. marca 2011 v zápase proti  Vorskla, ktorý sa skončil nerozhodne 0-0. Za Charkov odohral len 2 zápasy. Vo februári 2012 odišiel na polročné hosťovanie do slovenského prvoligového tímu Tatran Prešov.
Oceanborn
Väčšia časť albumu má fantasticko-epický charakter v piesňach ako „Swanheart“ a „Walking In The Air“, niektoré piesne majú náboženský charakter, napr. „Gethsemane“. Piesne doplňujú skladby s divadelným nádychom ako „Devil & the Deep Dark Ocean“.
Drugeac
Drugeac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Taxikár (film)
Taxikár je americký film režiséra Martina Scorseseho z roku 1976, ktorý rozpráva príbeh ľudskej samoty a citovej frustrácie uprostred ľahostajného sveta.
Robert De Niro bol za svoj herecký výkon v hlavnej úlohe nominovaný na Oscara.
Dej
Travis Bickle (Robert De Niro), bývalý príslušník námornej pechoty trpiaci depresiou a nespavosťou, sa zamestná ako taxikár v New Yorku. Pracuje hlavne po nociach, niekedy aj viac ako 12 hodín denne. Svoje pocity a dojmy z mesta a spoločnosti si zapisuje do denníka.
Travis sa zaľúbi do Betsy (Cybill Shepherd), členky prezidentskej kampane senátora Charlesa Palantina (Leonard Harris), a cez okno pozoruje ju a jej kolegu Toma (Albert Brooks) na ich pracovisku. Jedného dňa sa odváži vstúpiť do vnútra, a začne sa s ňou rozprávať pod zámienkou, že by sa chcel stať dobrovoľníkom Palantinovej kampane. Travis pozve Betsy na schôdzku do kaviarne, a ona jeho pozvanie príjme. Na ďalšej schôdzke ju berie do kina na pornografický film, čo ale Betsy pobúri a nahnevane odchádza preč. Travis sa snaží ospravedlniť, no Betsy odmietne kvetiny a ignoruje jeho telefonáty, za čo sa s ňou na jej pracovisku poháda. Tom z tade vyvedie Travisa von.
V jednu noc Traviso v taxíku vezie jedného podráždeného muža (Martin Scorsese), ktorý ho núti pozorovať okno jedného domu, kde má jeho neverná manželka aféru. Muž potom Travisovi rozpráva o jeho pláne zastreliť ju. Travis sa neskôr v jedálni stretáva s jeho kolegom "Čarodejníkom" (Peter Boyle), ktorému sa zveruje so svojimi depresívnymi a násilníckymi myšlienkami, ktoré sú spôsobované sledovaním zločinu a prostitúcie v meste. Čarodejník ho ale uisťuje, že všetko bude fajn.
Travis si kúpi zbrane od dílera (Steve Prince) a začne intenzívne posilňovať. Doma si pred zrkadlom nacvičuje tasenie zbraní, a tiež si zostrojí mechanizmus na automatické tasenie pištole, ktorý sa dá ukryť do rukáva. Raz v noci ide do samoobsluhy, kde prekazí lúpež a zastrelí zlodeja. Travis je rozrušený, lebo nemá povolenie na nosenie zbrane, ale majiteľ obchodu mu povie aby ušiel, a že on za celú vec prevezme zodpovednosť.
Do Travisovho taxíka jednu noc nastúpi maloletá prostitútka Iris (Jodie Foster), ktorá sa snaží utiecť od jej pasáka Matthewa (Harvey Keitel), ale on ju dostihne a vytiahne ju z taxíka von. Travisovi hodí pokrčenú 20-dolárovú bankovku, ktorá mu potom neustále pripomína Iris. Neskôr ju Travis stretne a najme si ju, ale namiesto toho aby s ňou mal sex sa ju snaží odhovoriť od prostitúcie. Nepodarí sa mu to, ale Iris súhlasí so stretnutím na ďalší deň. Tam ju Travis presviedča aby sa vrátila domov k rodičom, a neskôr pre Iris napíše list, ku ktorému pribalí peniaze na jej cestu domov. V liste tiež píše, že čoskoro bude mŕtvy.
Travis ide na verejný prejav senátora Palantina s úmyslom spáchať naňho atentát, ale jeden z agentov tajnej služby si ho včas všimne a Travis uteká preč. Potom prichádza pred bordel, v ktorom pracuje Iris, a stretáva Matthewa. Po krátkom provokovaní ho Travis postrelí a vchádza dovnútra. Tam konfrontuje vyhadzovača, ktorému revolverom odstrelí prsty na ruke, ale zo zadu ho prepadne zranený Matthew a stihne Travisa streliť do krku predtým ako je zabitý. Gangster, ktorý bol v tej chvíli s Iris, vychádza z izby a postrelí Travisa do ruky. Travis púšťa na zem svoj revolver, ale rýchlo tasí novú pištol vďaka mechanizmu v jeho rukáve a gangstera zastrelí. Stále však naňho útočí vyhadzovač, až kým ho Travis nebodne nožom do ruky a nestrelí do hlavy. Vystrašená Iris kričí vo svojej izbe, a Travis sa pokúša zastreliť sám seba, no zisťuje, že už nemá žiadne náboje, a tak padne na pohovku a leží tam kým na miesto neprichádza polícia.
Daniël Stalpaert
Daniël Stalpaert (tiež Daniel Stalpert) (* 1615, Amsterdam, Holandsko – † pochovaný 3. decembra 1676, Amsterdam, Holandsko) bol holandský barokový architekt, ktorý je autorom novej radnice v Amsterdame (teraz Kráľovský palác).
V roku 1648 bol vymenovaný za mestského architekta. Súčasťou jeho práce bolo i dokončenie radnice na Dam Square v Amsterdame, ktorú navrhol Jacob van Campen. Stalpaert taktiež hral hlavnú rolu pri vytvorení nového urbanistického plánu na rozšírenie mesta v roku 1663. Navrhol mestské brány, a medzi ďalšie jeho práce patrí komplex budov, známych ako Lands Zeemagazijn (1656) a taktiež Oosterkerk (1669 – 1671).
Kubicek
Kubicek je priezvisko, pozri Kubicek (priezvisko), napr.:
Boyna
Boyna môže byť:
Space Shuttle Solid Rocket Booster
SRB sa prevážali po železnici z Floridy do ich výrobnej firmy Thiokol v Utahu kvôli rozmerom demontované. Tam sa naplnili liatím a následnou polymerizáciou heterogénnych tuhých pohonných látok. Po naplnení a prevezení späť na Floridu sa znova zmontovali dohromady. Segmenty rozličných motorov bolo možné vzájomne kombinovať. SRB boli prvé raketové motory na svete, ktoré sa použili ako štartovacie motory pri pilotovaných letoch, a v čase zavedenia do prevádzky boli tiež najväčšie raketové motory na tuhé pohonné hmoty na svete.
Vývoj
Štartovacie stupne a ich motory vyvinula a vyrába firma Thiokol (teraz Morton Thiokol, súčasť koncernu Alliant Techsystems, Inc.), Brigham City, Utah (USA). Prvé návrhy konštrukcie raketoplánu počítali s družicovým a štartovacím stupňom. Z finančných dôvodov však bol tento návrh zmenený a štartovací stupeň nahradili dva motory na tuhé pohonné látky. Technické požiadavky na realizáciu SRB napísalo v roku 1973 Marshallove výskumné stredisko NASA. Z ekonomických dôvodov bolo potrebné, aby sa motor dal niekoľkonásobne použiť. Z tohoto dôvodu bolo rozhodnuté, že po oddelení motorov od ET a ukončení ich funkcie budú motory pristávať za pomoci padákov na morskú hladinu, aby mohli byť vytiahnuté a pripravované na nové použitie. Každý motor mal mať zaručene desaťnásobnú použiteľnosť.
Jednotlivé segmenty spaľovacej komory sa odlievali z oceľozliatiny D6AC. Po odliatí sa valcovali a tepelne spracovali, aby sa dosiahli požadované vlastnosti.
Popis motora
Každý zo štartovacích stupňov SRB (Solid Rocket Booster) má dĺžku, priemer a vzletovú hmotnosť 590 ton (prázdna hmotnosť 87 ton). Pôvodný návrh obmedzoval priemer motora na 3,66 metra.
Motor SRB z väčšej časti tvorí raketový motor SRM (Solid Rocket Motor) spaľujúci tuhé pohonné látky (zmes tvorenú 12,04 % polybutadienakrylátu, 16,00 % práškového hliníka a 69,6 % chloristanu amónneho; ďalej potom 0,40 % oxidu železitého ako katalyzátora a 1,96 % epoxidového vytvrdzovača). Po zážihu už nebolo možné horenie tohto paliva zastaviť. Ťah motora sa počas činnosti motora menil vďaka tvaru zrna pohonnej látky, ktorý zaisťoval maximálny ťah pri štarte. V čase približne T+50 sekúnd sa ťah znižoval asi o tretinu, aby nedošlo k preťaženiu lode vyššiemu ako 3 g v čase maximálneho aerodynamického namáhania. Potom začal ťah opäť stúpať. Pohonná hmota mohla horieť pri vonkajšej teplote medzi 432 °C, s optimom pri 15,5 °C. Prázdna hmotnosť SRM je 67,5 tony.
Stavebne sa motory skladajú z piatich segmentov, ktoré boli zostavované dohromady v raketovej montážnej hale Vehicle Assembly Building. Medzi segmentmi sú tesniace krúžky. Pôvodne boli používané dva tesniace krúžky, po havárii Challengera (pozri nižšie) sa začali používať tri, pretože práve netesnosť týchto krúžkov spôsobila haváriu. Horný segment obsahoval iniciačnú a zážihovú zložku, k spodnému je pripojená vychyľovateľná ablatívne chladená expanzná dýza (expanzný pomer 1:11,3, vychyľovateľnosť 8°). Hmotnosť dýzy je 10,8 ton. Doba činnosti motorov SRB, pevne daná množstvom pohonnej látky, je približne 120 sekúnd. Každý z motorov SRB v okamihu vzletu raketoplánu vyvíjal ťah 11,8 MN. Prierez stredového kanálu palivového zrna mal tvar jedenásťcípej hviezdy; po ohorení cípov, zhruba v T +50 s po štarte, sa ťah motoru samovoľne znižoval.
Na povrchu spaľovacej komory SRM boli lineárne nálože, ktoré mohli byť odpálené v prípade havárie raketoplánu počas štartu, rozpoliť spaľovaciu komoru a tým ukončiť činnosť motora, aby nedopadol na obývané miesta. Ak by sa tak stalo ešte pri spojení motorom s nádržou ET, znamenalo by to nielen zničenie motora, ale aj celej štartovacej zostavy a teda aj istú smrť posádky. V praxi však boli motory SRB týmto autodeštrukčným mechanizmom zničené len v jedinom prípade, pri havárii raketoplánu Challenger, keď už zvyšok štartovacej zostavy zničili aerodynamické sily a zostali iba neovládateľné SRB.
Každý SRB mal dve integrované elektronické sústavy, jednu v prednej časti a jednu v zadnej. Nad horným segmentom bola pod kužeľovým aerodynamickým krytom umiestená časť riadiacej elektroniky, fázovač, predné oddeľovacie motory, systém oddeľujúci kužeľovitý nos, návratný maják a svetlá, parašutistický fotoaparát a padákový systém. Tento systém umožňoval bezpečné pristátie vypotrebovaných motorov na morskú hladinu. Ďalšia časť elektroniky bola umiestnená v priestore okolo expanznej dýzy, kde bolo tiež umiestnené turbočerpadlo hydrauliky na vychyľovanie dýzy motora. Každá dýza sa mohla vychýliť o 8° vo všetkých osiach. Po oddelení od ET systém prechádzal na vlastnú batériu. V hornom a spodnom prístrojovom úseku boli tiež umiestnené vždy štvorice malých raketových motorov na rýchle oddelenie SRB od externej palivovej nádrže ET. Na niekoľkých miestach boli motory chránené tepelnou ochranou, ktorá chránila motor pred zahrievaním sa pri prelete atmosférou, aj pred plameňmi z motorov SSME.
Na SRB boli dve nezávisle uložené hydraulické energetické sústavy. Každá sa skladala z pomocnej energetickej jednotky, modulu pre zásobu paliva, hydraulického čerpadla, hydraulickej nádrže a hydraulickej tekutej rôznorodej sústavy. Pomocné energetické jednotky (APU) vyrábali mechanickú energiu pre hydraulické čerpadlo.
Stupne SRB boli zboku pripojené k externej nádrži ET prostredníctvom troch rúrkových konštrukcií, jednej v prednej a dvoch v zadnej časti SRB. Spodný (zadný) spoj bol tvorený dvoma výkyvnými svorkami a diagonálnym pripevnením. Horný (predný) spoj bol pripevnený k prednému koncu vonkajších nádrží predným „lemom“ motora. Pred štartom bol každý motor pripevnený k pohyblivej štartovacej plošine štyrmi skrutkami a maticami, ktoré sa v okamihu štartu rozpolili malým výbuchom. Detonáciu matíc spúšťali príkazy vysielané palubným počítačom cez hlavný kontrolný systém do kontrolného pyrotechnického systému na mobilnej plošine.
Priebeh činnosti motorov
K zážihu motorov SRB mohlo dôjsť len vtedy, keď bol zadaný ručný blokovací pin každého SRB a odstránili sa oporné prostriedky. Pozemský tím zadával tento pin v priebehu predštartovných operácií. V čase T-5 minút sa bezpečnostné príchytné zariadenie presunulo do odistenej polohy. Príkazy pre zážih raketových motorov boli zadané až vtedy, keď tri SSME, hlavné motory raketoplánu, dosiahli 90 % alebo vyššiu úroveň ťahu a nedošlo k žiadnemu zlyhaniu SSME nebo iným problémom.
right|thumb|Štart raketoplánu Challenger STS-51-L. Zreteľne je vidieť obláčik spalín z netesnosti spojov motora.
Havária raketoplánu Challenger
Chyba na tesnení medzi segmentmi SRB bola príčinou havárie raketoplánu Chalenger. Spoje medzi segmentmi museli zaistiť tesnosť proti prenikaniu rozžeravených spalín. Boli dvoch typov: stále, ktoré sú kompletované už vo výrobnom závode a prevádzkové, kompletované až na kozmodróme. Spoj bol tesnený dvakrát: vnútorná tepelná izolácia bola zaliata špeciálnym tmelom a plášť mal osobitný spoj. Dolná časť prevádzkového spoja mala na priereze tvar písmena U, do ktorého zapadala vrchná časť v tvare I. Vo vnútri spoja na strane bližšej k palivu boli obe časti tesnené dvojicou o-krúžkov s priemerom a s hrúbkou. Pri návrhu konštruktéri predpokladali, že tlakom plynov bude vnútorné rameno spodnej časti U pritláčané k zapadajúcej časti vrchného segmentu. V praxi sa ale ukázalo, že viac sa rozpína slabšia zapadajúca vrchná časť. Tesnenie, pôvodne navrhnuté na zaťaženie tlakom, muselo teda vyrovnávať naopak rozpínanie. Materiál tesniacich krúžkov ale nebol schopný dostatočne rýchlo reagovať pri nízkych teplotách. To sa stalo práve pri tragickom poslednom štarte Chalengera, ktorý prebehol pri mrazoch -14 °C. Tesniace krúžky pri tejto teplote nevyrovnali rozpínanie obalu a nezadržali tlak plynov, ktoré prenikli izolačným tmelom. Unikajúce spaliny postupne prepálili spoj medzi SRB a hlavnou palivovou nádržou ET. Motor SRB visiaci voľne na hornom spoji narazil špicou do hlavnej palivovej nádrže a rozrazil ju. Z nádrže začal vytekať vodík a kyslík, ktorý sa okamžite vznietil. 73 sekúnd po štarte raketoplán explodoval. Zahynulo všetkých sedem astronautov na palube.
Opatrenia na zvýšenie bezpečnosti SRB
Po nehode Challengera boli vykonané detailné štruktúrne analýzy na rizikových dieloch SRB. Analýzy boli primárne zamerané na oblasti, kde boli zistené anomálie v priebehu poletovej inšpekcie hardvéru.
Pomocné motory SRB, ktoré nehodu zapríčinili, prešli 155-timi zmenami. Najvýraznejšou z nich bolo to, že medzi segmentmi motoru sa namiesto dvoch tesniacich krúžkov začali používať tri. Objavili sa aj návrhy na úplne novú konštrukciu motorov, či dokonca na úplne nové pomocné motory, ale z finančných dôvodov boli tieto návrhy zamietnuté a ostalo sa pri motoroch SRB. Za ďalšie krízové oblasti bol označený pripevňovací prstenec, ktorým je vonkajšia palivová nádrž spojená so SRB. Krízové miesta boli nájdené taktiež v oblasti niektorých uzáverov, ktorými je prstenec pripevnený k „schránke“ motoru. Príčiny týchto porúch boli pripisované silnému nárazu na vodnú hladinu. Aby sa dané javy eliminovali a zaistila sa vyššia sila a odolnosť motorov, bol pripevňovací prstenec prestavaný, aby obklopoval celú schránku motora. Pôvodne prstenec tvaru písmena C obklopoval len 270° schránky.
Dodatočne boli vykonané aj testy na zadnom „leme“. V priebehu prestavby boli pripevnené spevňovacie priehradky a kovanie do zadného prstenca lemu. Tieto dve úpravy pridali cca k váhe každého SRB.
SRB po skončení programu raketoplánov
Po skončení programu raketoplánov v roku 2011 sa počítalo s čo najväčším využitím letového hardvéru raketoplánov v programe Artemis. V novovyvinutej rakete SLS plnia exempláre motorov SRB, ktoré majú za sebou štarty s misiami raketoplánov, znova úlohu pomocných štartovacích motorov. Tak ako v prípade štartovacej zostavy raketoplánu, aj pri rakete SLS sa pripájajú symetricky po dvojiciach k centrálnemu stupňu. Na rozdiel od programu raketoplánov však každý motor netvoria štyri segmenty, ale päť. Okrem toho už nie sú viac znovupoužiteľné. Po vyčerpaní paliva nebrzdene padajú do oceánu. Keď sa zásoby starých SRB minú, začnú rakety SLS používať nové vylepšené sady motorov vyvinuté špeciálne pre ne. O začiatku ich používania sa počíta najneskôr od deviateho letu a zvýšia nosnosť celej rakety.
Veľké Zálužie
Veľké Zálužie je obec na Slovensku v okrese Nitra.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z druhej polovice 13. storočia, z roku 1261, kde sa spomína ako majetok veľmoža Abu v chotári Bábu. Tu sa spomína Veľké Zálužie ako "terra Wylak" a je písomne najstarším doloženým názvom obce. Začiatkom 14. storočia Ujlak patril Matúšovi Čákovi. V roku 1321 po jeho smrti sa Ujlak dostáva pod správu kráľovskej komory.
Od roku 1332 je zriadená Ujlacká farnosť. Predpokladá sa, že v tomto období je vybudovaný aj prvý kostol na mieste terajšieho.
V rokoch 1349 až 1524 patrí Ujlak pod správu hlohoveckého hradu. V roku 1526 dostáva Ujlak od panovníka Ľudovíta II. tržné výsady, oslobodenie od všetkých platieb a mýta, a stáva sa zemepánskym mestečkom.
V 16. a 17. storočí tu fungovala chýrna škola, ktorú viedol Michal Žabokrecký. Forgáchovci počas spravovania hlohoveckého panstva zveladili v Ujlaku hospodárstvo. V roku 1752 sa spomína panský liehovar, pivovar, vodný mlyn a chov oviec na Titváni a Mesači.
Mikuláš Forgách si dal v Ujlaku postaviť kaštieľ. Niekdajšie grófske sídlo je dvojpodlažná budova, v ktorej sa pôvodne nachádzala veľká knižnica a zbierka zbraní, ktoré sa však nezachovali. Neskôr sa majiteľmi kaštieľa stávajú Esterházyovci.
Obyvateľstvo
Obec má 4 286 obyvateľov. 99% z celkového počtu má slovenskú národnosť.
Pravidelné podujatia
Obecný ples, Stavanie mája, Petropavlovský jarmok, Vinobranie, Hodové slávnosti atď.
Hospodárstvo a infraštruktúra
V obci pôsobí niekoľko väčších i menších firiem, ktoré významnou mierou prispievajú k zamestnanosti obyvateľstva. Celkovo v obci je registrovaných okolo 350 živnostníkov.
Doprava
Obec má priame autobusové spojenie s mestami Nitra, Trnava.
Školstvo
V obci sa nachádza základná škola a materská škola.
Hudba
Súčasťou obce je dychová hudba Zálužanka a folklórna skupina Ujlačanka.
Hmyzožravec
Hmyzožravec môže byť:
NGC 5909
NGC 5909 je galaxia v súhvezdí Malá medvedica, ktorú objavil William Herschel 12. decembra 1797.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 100
NGC 100 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 10. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Kubiczek
Kubiczek je priezvisko, pozri Kubiczek (priezvisko), napr.:
Vepřová
Vepřová je obec v Česku v okrese Žďár nad Sázavou v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 414 obyvateľov, z toho 223 mužov a 191 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 36,0 roka, ženy 41,3 roka).
Impregnácia
Impregnácia alebo impregnovanie môže byť:
Impregnácia môže byť:
Škoda 1200
right|thumb|Škoda 1200
Škoda 1200, typ 955, je automobil, ktorý vyrábala česká automobilka Škoda Auto od roku 1952 do roku 1956 v karosárskych variantoch sedan, STW, roadster, dodávka, sanitka a pohrebný voz.
Maximálna rýchlosť: 105 km/h
Spotreba paliva: 8,1 l/100 km
Liévans
Liévans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Rolling Bridge
The Rolling Bridge je lávka v oblasti Paddington Basin v Londýne.
Most bol navrhnutý Thomasom Heatherwickom a postavený v roku 2004 ako súčasť prestavby oblasti Paddington Basin. Skladá sa z ôsmich trojuholníkových častí, ktoré majú drevenú mostovku a oceľové zábradlia. V zábradlí je vstavaný hydraulický systém, vďaka ktorému sa most môže zložiť do osemuholníkového tvaru s priemerom cca. The Rolling Bridge je jediným mostom na svete, ktorý sa týmto spôsobom pohybuje. Celková dĺžka mostovky je.
V roku 2005 získal most ocenenie British Structural Steel Design Award.
Externé odkazy
náhľad|center|Animácia pohybu mosta
Hrad Bítov
Hrad Bítov je hrad ležiaci asi 9 km severozápadne od mesta Vranov nad Dyjí v okrese Znojmo.
Dejiny
Začiatkom 14. storočia sa Bítov dostal do rodu Lichtenburgovcov z Bítova, ktorí pristúpili k ďalšej prestavbe hradu a začali budovať jadro hradu na východnej strane v miestach dnešného paláca.
V 17. storočí bol v majetku rodu Jankovských z Vlašimu a v tej dobe bol prestavaný na barokový opevnený zámok. Ďalšia romantická gotizujúca prestavba bola urobená v rokoch 1811-1863 za Daunovcov. V hradnej kaplnke sa zachovala gotická drevorezba Madony s dieťaťom zo začiatku 14. storočia. Interiéry hradu zdobí hodnotná zbierka obrazov nemeckých a rakúskych romantikov a ďalej sú tu vystavené početné zoologické zbierky posledného majiteľa hradu baróna Jiřího Haasa.
Provincia 24 spišských miest
Vznikol zo Spoločenstva spišských Sasov, ktorým uhorský kráľ Štefan V. udelil v roku 1271 rozsiahle privilégiá, vlastnú samosprávu so sídlom v Levoči, súdnictvo a pod.
Územný rozsah Spoločenstva sa časom menil, pôvodne doň patrila aj Levoča a Kežmarok, v roku 1344 sa už v historických záznamoch spomína ako Spolok (Zväz) 24 spišských miest, do ktorého patrili: Spišská Nová Ves, Spišské Vlachy, Spišské Podhradie, Poprad, Veľká, Spišská Sobota, Stráže pod Tatrami, Matejovce, Spišská Belá, Vrbov, Ľubica, Ruskinovce, Tvarožná, Spišský Štvrtok, Iliašovce, Žakovce, Hrabušice, Kurimany, Mlynica, Veľký Slavkov, Odorín, Harichovce, Bystrany a Vlkovce.
Provincia sa riadila osobitným spišským právom (Zipser Wilkür), mestá boli vyňaté z právomoci Spišskej stolice. Provincia sa v roku 1412 v dôsledku spišského zálohu rozpadla na Provinciu 11 spišských miest a Provinciu 13 spišských miest.
Krátky potok
Krátky potok môže byť:
Kubizek
Kubizek je priezvisko, napr.:
NGC 5910
NGC 5910 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Hlava XXII (román)
Hlava XXII je protivojnový román amerického spisovateľa Josepha Hellera. Prvýkrát bol vydaný v novembri roku 1961. Román, v ktorom je použitá irónia a satira na vojnu a vojakov sa stal bestsellerom.
Heller v románe využil vlastné skúsenosti, pretože sám slúžil v druhej svetovej vojne ako príslušník bombardovacej letky. Na románe pracoval až 8 rokov, práce začal v roku 1953, jedna z kapitol bola vydaná už v roku 1955 v zborníku New World Writing.
V rozhovore pre SME v máji roku 1997, Joseph Heller, ktorý bol hosťom pražského medzinárodného knižného veľtrhu Svet knihy, povedal: "A viete o tom, že (kniha) vznikla náhodou? Vydavateľ ma presvedčil, aby som svoje osobné zážitky z II. svetovej vojny napísal na papier. Začiatkom šesťdesiatych rokov vyšlo v Spojených štátoch veľa kníh s vojnovou tematikou, a keďže knihy kupujú najmä ženy, Hlava XXII nemala spočiatku veľký úspech. Spolu s vydavateľom sme však verili, že ide o výnimočnú knihu, a naozaj - postupne za o ňu začal dvíhať záujem."
O tejto brilantnej čiernej komédii, ktorá sa zapísala na listinu bestsellerov, sa písalo v recenziách po celom svete: “Najlepší americký román, ktorý vyšiel o druhej svetovej vojne…” (The Nation), “…apokalyptické majstrovské dielo…” (Chicago Times). Merle Miller, americký spisovateľ, napríklad napísal: “Je to jedna z najhumornejších kníh, aké som čítal, jedna z najsmutnejších, v každom prípade je to kniha naskrz pravdivá, plod zdravého rozumu.”
Obsah
Hlavná postava je Yossarian, dôstojník americkej armády vyslanej do druhej svetovej vojny. Dej sa odohráva na ostrove Pianosa v Stredozemnom mori, v bližšie nešpecifikovanej leteckej bombardovacej jednotke, z ktorej lietadlá útočia na Taliansko. Kniha je členená na kapitoly, každá kapitola nesie názov osoby, poväčšine vojaka, sama kapitola však iba pokračuje nezmyselným rozprávaním o vojne. Názov knihy je odvodený z vojenského predpisu (hlava XXII), ktorá hovorí, že vojaci, ktorí odlietajú požadovaný počet náletov, sú z vojny odvelení. Avšak hovorí aj to, že vojak musí za každých okolností poslúchnuť svojho nadriadeného. Problém je v tom, že nikto z letky nikdy nemôže ísť domov, pretože plukovníci im neustále zvyšujú počet náletov. Jediná možnosť ako sa z letky dostať je byť bláznom. Podľa knihy sú blázni asi všetci čo sú zaangažovaní vo vojne, stačí si len vybrať koho vy sami považujete za najväčšieho blázna, Aarfyho, navigátora, ktorý si za náletu namiesto študovania mapy bafkal fajku a upozorňoval pilotov na zábavné momenty na oblohe, alebo Orra, ktorý si do úst vkladal plánky, aby mal okrúhlejšie líca, alebo sexuchtivú ženu poručíčku Scheisskopfovú, ktorá mala pomer s každým len nie so svojím manželom, pretože on po nociach myslel iba na pochodovanie svojej jednotky na prehliadke. Lenže je tu háčik: citát:
Tento citát ukazuje dokonalosť vojenského predpisu hlavy XXII, v knihe sa spomínajú aj rôzne metafory ako napr. "hlave XXII nikto neprejde cez rozum"
Yossarian a vojaci sa často zamýšľajú nad vecami, ktoré sa nám javia úplne absurdné a opisujú vojnu z pohľadu obyčajného človeka. Absurdnosť vojny je vykreslená v rôznych detailoch, napríklad niektorým letcom je úplne jedno či zasiahli, alebo nezasiahli cieľ.
Historický kriticizmus a Hlava XXII
Významné diela literatúry sú väčšinou inšpirované životnými skúsenosťami autorov tak ako aj udalosťami v obdobiach, v ktorých boli napísané. Výnimkou nie je ani Hlava XXII, ktorá obsahuje fragmenty autorovej minulosti a taktiež poukazuje na udalosti, ktoré sa diali v čase, keď na nej pracoval. Nie je žiadnych pochýb o tom, že toto dielo je akousi ukážkou absurdity vojny. Ale treba si uvedomiť, že aj keď sa jej dej odohráva v roku 1943 a teda v čase 2. svetovej vojny, napísaná bola až v 50. rokoch 20. storočia.
Toto obdobie, ako ho nazval Bernard Baruch, multimilionár, finančník a poradca vtedajšieho prezidenta Spojených štátov amerických, sa zapísalo do dejín ako studená vojna. Vo svojej reči poukázal na to, že: "Nenechajme sa oklamať, dnes sme uprostred studenej vojny. Naši nepriatelia sú za hranicami, ale aj doma.“ Tento termín výstižne opisuje stav medzi USA a ZSSR po 2. svetovej vojne.
Strach Američanov z komunizmu mal za následok vznik politickej paranoje, ktorá je tak zjavná v Hlave XXII. Táto paranoja viedla k obviňovaniu zo sympatizovania ku komunizmu vo vlastných radoch. Najvýraznejšie sa o to pričinil senátor USA Joseph Raymond McCarthy, ktorý v roku 1950 obvinil Ministerstvo zahraničných vecí USA, že zamestnáva komunistov aj keď sa to nikdy nepotvrdilo. Jeho činy dali za vznik McCarthizmu, prúdu, známemu tiež ako Hon na komunistov.
Rovnako aj v Hlave XXII je najciteľnejší strach. Hrdina novely pociťuje neovládateľný strach zo smrti a má utkvelé predstavy, že sa ho stále pokúša niekto zabiť. „Nepriateľ,“ odsekol Yossarian a pozorne formuloval myšlienku, „je každý, kto ťa chce pripraviť o život, bez ohľadu na to, ku ktorej strane patrí, a to platí aj o plukovníkovi Cathcartovi."
Ďalšia ukážka strachu a nedôvery vo vlastných ľudí je tá, kde sa kapitán Black bez akýchkoľvek dôkazov nechal počuť, že major Major je komunista. „...a keď podotkli, že s majorom Majorom nie je čosi v poriadku, kapitán Black im oznámil, že major Major je komunista. Pchajú sa všade (komunisti),“ vyhlásil rebelantsky. „Vy sa, chlapci, možno mienite nečinne prizerať, ale ja to tak nenechám. Niečo proti tomu urobím. Odteraz musí každý lump, ktorý vkročí do môjho spravodajského stanu, podpísať prísahu oddanosti. A tomu mamľasovi majorovi Majorovi ju podpísať nedám, aj keby ma o to prosil.“
Postavy v tomto románe si navzájom nedôverovali a žili v neustálom strachu zo zrady. Nakoniec sa ukázalo, že nebojujú ani tak s nepriateľmi ako skôr medzi sebou.
Vektorový procesor
Vektorový procesor je procesor navrhnutý tak, aby dokázal robiť matematické operácie nad celou množinou čísel v tom istom čase. Je opakom skalárneho procesora, ktorý vykonáva jednu operáciu s jedným číslom v tom istom čase. Zrodili sa pri návrhoch superpočítačov, kde našli aj svoje prvotné uplatnenie v 80. a 90. rokoch. Dnes sa využívajú úplne bežne napríklad ako GPU grafických kariet počítačov.
V súčasnosti je už veľmi zložité stanoviť hranicu medzi skalárnymi a vektorovými procesormi. Ako príklad možno uviesť inštrukčnú sadu SSE alebo procesor CELL, ktorý ma niekoľko skalárnych a 8 vektorových jadier.
Škoda 1201
Škoda 1201, typ 980, je automobil, ktorý vyrábala česká automobilka Škoda Auto od roku 1955 do roku 1961. Škoda 1201 sa vyrábala vo variantoch sedan, station wagon, dodávka, pick-up, sanitka a pohrebný voz.
Spotreba paliva: 8,1 l/100 km
Antiochos III.
náhľad|310px|Strieborná minca Antiocha III., na reverze zobrazený Apollón sediaci na omfale '''Antiochos III. Veľký''' (* 242 pred Kr. – † 187 pred Kr.) bol kráľom seleukovskej ríše v rokoch 223–187 pred Kr. a významným vládcom z dynastie Seleukovcov. Jeho otcom bol kráľ Seleukos II., starším bratom a predchodcom na tróne Seleukos III.
Začiatok vlády
V roku 221 pred Kr. viedol Antiochos svoju armádu proti vzbúreným provinciám, ktoré sa poddali jeho moci. Hoci sa medzitým kráľov bratranec, Achaios, sám vyhlásil za kráľa, obrátil sa Antiochos na spiatočnej ceste proti Palestíne, ktorá bola predmetom sporu medzi Seleukovcami a Ptolemaiovcami. Počas nasledujúcich rokov postúpil Antiochos takmer až na hranice Egypta, v bitke pri Rafii však v roku 217 pred Kr. utrpel porážku, ktorá ho pripravila o všetky predtým získané územia a donútila ho k ústupu do Libanonu.
Antiochos sa teraz rozhodol udrieť proti Achaiovi, ktorý sa opevnil v Sardách. Po obliehaní, ktoré trvalo jeden rok, sa tu Achaios nakoniec v roku 213 pred Kr. vzdal.
Vojna s Partmi a Egypťanmi
V ďalších rokoch pokračoval Antiochos vo vojnových výpravách proti okrajovým častiam svojej ríše. V roku 212 pred Kr. si podrobil Arméniu. V roku 209 pred Kr. podnikol inváziu do partskej ríše a dobyl jej hlavné mesto Hekatompylos. Partskému kráľovi sa potom podarilo uzavrieť mier. V rovnakom roku viedol Antiochos svoje vojsko proti Baktrii a obliehal aj jej hlavné mesto Baktru (dnešný Balch). Po uzatvorení mieru s baktrijským kráľom Eutydemom vytiahol ako Seleukos I. do Indie a uzatvoril tam zmluvu s kráľom maurjovskej ríše Saubhagasenom.