cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malporodé
Malporodé (iné názvy: malpy, staršie malpobližné ; lat. Cebinae) sú podčeľaď čeľade malpovité (Cebidae). V literatúre môže byť táto podčeľaď rôzne vymedzená; konkrétne môže pozostávať napríklad z:
Dvořiště
Dvořiště môže byť:
Malporodé
Charakteristika malporodých podľa definície a)
Do podčeľade malporodé podľa definície a) patria určité neveľké ploskonosovce (Platyrrhini). Podčeľaď pozostáva z pomerne veľa (v starších textoch naopak skôr pomenej) žijúcich druhov nejasnej taxonómie, ktoré pôvodne v minulosti tvorili jeden rod Cebus v širšom zmysle (po slovensky malpa), ale ktoré sú od roku 2011 obyčajne rozdelené do dvoch rodov. Je to rod Sapajus, ktorý bol vytvorený v roku 2011 pre skupinu druhov príbuzných s druhom Cebus apella, a rod Cebus v užšom zmysle, kam sa zaraďujú ostatné druhy. Tieto dva rody sa od seba oddelili pred asi 6,2 miliónmi rokmi, pravdepodobne vytvorením Amazonky, ktorá vytvorila prírodnú bariéru medzi týmito populáciami. Rod Sapajus sa od rodu Cebus odlišuje napríklad kratšími končatinami, korunou chlpov na hlave a prítomnosťou fúzov u samcov.
Zdroje
- len kapitola Charakteristika
Kovácsova ulica (Bratislava)
Kovácsova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Rusovce.
Tiahne sa od železničnej stanice Rusovce, je rovnobežná s Ulicou Pohraničníkov, križuje Vývojovú, ústí do Balkánskej ulice.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov. Na Kovácsovej 88 sa nachádza cintorín.
Hannah Stilley Gorby
Hannah Stilley Gorby (* 1746, New Castle, Delaware – † 1840, Brandywine, Maryland) bola američanka, niektorými zdrojmi považovaná za najstaršie narodenú osobu, ktorá bola zachytená na fotografii.
Životopis
Hannah sa narodila v roku 1746 v New Castle v Delaware Jonathanovi Stilleymu (17091765) a Magdalene Vandeverovej (17181765). Jej rodičia boli americkí kolonisti so vzdialeným švédskym pôvodom. Mala 7 sestier a 4 bratov. Vydala sa za Josepha Gorbyho (17491825) 20. decembra 1770 v kostole Svätej Trojice vo Wilmingtone, mala s ním 6 detí.
Fotografia
Fotografia, dagerotypia, bola zrejme urobená okolo roku 1840. Existuje však veľa pochybností o spoľahlivosti informácií a dátumov. Pravdepodobne jediným zdrojom identifikácie fotografického portrétu je kniha Alvy Gorbyho z roku 1936 The Gorby family : origin, history and genealogy. Je v nej však aj niekoľko chýb, ktoré spochybňujú spoľahlivosť informácií.
Strelecká kotlina
Strelecká kotlina je kotlina v severovýchodnom zakončení Veľkej Sudenej doliny vo výške 1850 –, od západu uzavretá vysunutou Streleckou vežou a od východu južným hrebeňom Žltej veže vo Vysokých Tatrách. Zhora ju uzatvárajú Strelecké polia.
Názov
Vyplýva z polohy pod Streleckou vežou, ktorá zo Streleckých polí vyrastá ako samostatná elevácia.
Externé odkazy
Poloha na turistickej mape
Norroy
Norroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čongrádska župa (Uhorsko)
náhľad Čongrádska župa resp. Čongrádska stolica resp. Čongrádsky komitát (namiesto slova Čongrádska/-y môže byť (staršie) slovo Čongradská/-ý; iné názvy: Čongrád, staršie Čongrad; maďarsky Csongrád vármegye nemecky Komitat Tschongrad) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. Jej sídlom bol mesto Szentes. V župe mali absolútnu väčšinu obyvatelia maďarskej národnosti. Súčasná Čongrádska župa v Maďarsku je tvorená z časti bývalej uhorskej Čanádskej, Čongrádskej a Torontálskej župy.
Okresy
V roku 1910 sa župa delila na tri slúžnovské okresy:
Peter Simon Pallas
Peter Simon Pallas (* 22. september 1741, Berlín† 8. september 1811, Berlín) bol nemecký zoológ a botanik, ktorý trávil pomerne veľkú časť svojho života v Rusku.
Život a dielo
Pallas sa v Petrohrade na dlhšiu dobu usadil, stal sa vášnivým favoritom Kataríny II. a učil vedám veľkovojvodu Alexandra a Konstantiu. Tu mal tiež možnosť nahliadnuť do zbierok iných prírodovedcov, čo vyústilo k napísaniu ďalšieho diela Flora Rossica (1784-1815) a začal písať prácu Zoographia Rosso-Asiantica (1811-31). Cisárovná od neho tiež kúpila jeho rozsiahlu prírodovedeckú zbierku za 2000 rubľov, o 500 rubľov viac, ako Pallas požadoval.
Medzi rokmi 1793 až 1794 začal viesť ďalšiu výpravu, tentoraz do južného Ruska, pričom navštívil Krym a oblasti blízko Čierneho mora. Tejto výpravy sa zúčastnila aj jeho dcéra (ktorú mal so svojou prvou manželkou, ktorá zomrela v roku 1782) a druhá manželka, umelci, vedci, poddaní a armáda. Vo februári 1793 dorazili do Saratova a navštívili územia v blízkosti Volgogradu. Na jar toho istého roku dorazili až k východu Ruska a v auguste cestovali pozdĺž brehov Kaspického mora do kaukazských hôr. V septembri dorazili na Krym a zimu prevažne prečkali v Simferopole. Na jar roku 1794 začal Pallas smerovať na juhovýchod a v júli sa cez údolie Dnepra dostali za dva mesiace znovu do Petrohradu. Svoje zážitky a poznatky z cesty vydal v diele P. S. Pallas Bemerkungen auf einer Reise in die Südlichen Statthalterschaften des Russischen Reichs (1799-1801). Katarína II. mu venovala veľký dom a pozemky v Simferopole, kde žil až do smrti svojej druhej manželky v roku 1810. Potom sa na základe dovolenia ruského cisára Alexandra rozhodol opustiť Rusko a vrátiť sa do svojho rodného Berlína, kde nasledujúci rok zomrel.
Saint-Meslin-du-Bosc
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nossoncourt
Nossoncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Herman z Reichenau
Bl. Herman z Reichenau (* 18. júl 1013, Saulgau, Švábsko† 24. september 1054, ostrov Reichenau) bol nemecký benediktínsky mních, stredoveký polyglot a polyhistor: básnik, skladateľ, historik, astronóm, matematik. Podľa nemeckého Lexikon des Mittelalters jeden z „najvšestrannejších a najvýznamnejších učencov svojej doby“. Hoci nebol kanonizovaný, v Nemecku existuje jeho miestny kult, pričom jeho spomienka bola Apoštolskou stolicou ešte v 19. storočí stanovená na 25. septembra.
Životopis
Herman bol prvorodeným alebo druhorodeným synom švábskeho šľachtica Wolverada II. (Wolfrat, Wolveredus) z Altshausenu a Hiltrudy. Od narodenia trpel nevyliečiteľnou chorobou. Fyzicky bol veľmi slabý, nedokázal sám chodiť a nemohol dlho ani sedieť. Len s ťažkosťami dokázal rozprávať. Názory o akú chorobu mohlo ísť, sa líšia. Spravidla sa uvažuje o laterálnej skleróze alebo spinálnej muskulárnej atrofii.
náhľad|Relikvia: časť Hermanovej lebky, zámok [[Altshausen, Nemecko|vľavo]]Ako sedemročný bol zverený do opatery a výchovy Bernovi, opátovi benediktínskeho kláštora v Reichenau. Na ostrove v Bodamskom jazere následne prežil zvyšok svojho života. V minulosti sa zvažovala téza, že istý čas študoval v Augsburgu, čo sa však zdá nepravdepodobné.
Venoval sa teológii, astronómii, matematike, histórii, poézii a hudbe. Bol veľkým znalcom učených jazykov stredoveku: gréčtiny, latinčiny a minimálne čiastočne aj arabčiny a niekedy mu býva pripisovaná aj znalosť hebrejčiny. V roku 1043 zložil mníšske sľuby a časom sa stal známym vedcom a učiteľom. Podľa jednej z tradícií sa stal na sklonku života aj opátom kláštora v Reichenau.
Pochovaný bol v rodových dŕžavách v Altshausene. Jeho relikvie boli po smrti rozposlané do rôznych kláštorov v Nemecku. Po jeho smrti vznikol v Nemecku miestny kult, ktorý v roku 1863, za pontifikátu Pia IX., potvrdila aj Apoštolská stolica. Hermanov sviatok bol Rímom stanovený na 25. septembra. Za svätého v celej Cirkvi sa spravidla nepovažuje, nespomína ho ani Martyrologium Romanum.
Dielo
náhľad| Herman so žiakmi, [[sgrafito na vonkajšej fasáde budovy školy vo Veringenstadte, Dietrich Günther, 1952, Veringenstadt. Nemecko|vľavo]] Hermanova kresťanská svetová kronika Chronicon (iné názvy: Chronicon ab urbe condita ad annum 1054; Chronicon de sex aetibus mundi) je opisom najvýznamnejších udalostí v dejinách sveta od narodenia Krista po rok 1054. Predlohou jej z formálneho hľadiska bola rovnomenná kronika od svätého Hieronyma. Chronicon je zaujímavé pre svoju objektivitu a starostlivú chronológiu. Poskytuje autentické informácie o vláde cisára Konráda II. a najmä Henricha III. Obsahuje tiež informácie o živote Hermanovej rodiny a o autorovom živote. Pre staršie obdobie použil Herman ako zdroje rozličné kroniky a anály (Fuldské anály, Hildesheimské anály, Bedovu Historia ecclesiastica, ako aj stratenú švábsku kroniku Chronicum Universale Suevicum a ďalšie). Od 7. storočia sa orientuje na vládcov Franskej a Svätej ríše rímskej. Zaoberá sa tiež dejinami Veľkej Moravy a raného Uhorska, hoci pri nich vychádza zo starších prameňov. Zachovali sa dva manuskripty (Codex Carlsruhanus a Codex Monacensis) z 11. storočia. Na kroniku nadväzuje dielo Hermanovho žiaka Bertholda z Reichenu. Berthold tiež napísal Hermanov životopis.
náhľad|[[Eukleides z Alexandrie|Eukleides a Herman, 13. stor., Bodleian Library, Ashmole MS 304, fol 2.]] Hermanove matematické a astronomické diela sú tematicky rozmanité a významné. Patria medzi ne spisy: Qualiter multiplocationes fiant in abaco, De conflictu rithmimachiae, De mensura astrolabii, De utilitatibus astrolabii libri II, Prognostica de defectu solis et lune, Computus, De mense lunari. Do európskej vedy uviedol arabské astronomické techniky a prinavrátil nástroje ako astroláb či cylinder.
Báseň De octo vitiis principalibus je adresovaná skupine mníšok a zahŕňa varovanie pred hlavnými hriechmi. Pripisované mu bývalo tiež dielo Conflictus ovis et lini.
Celkovo mu bývalo pripisovaných 25 hudobných kompozícií, hoci väčšina z nich pravdepodobne nie je autentická. Nesprávne mu boli pripisované veľké kresťanské sekvencie Alma redemptoris mater a Salve regina. Jeho dielami sú však pravdepodobne De sancta cruce a Rex regum Dei agne zostavené v duchu tradície Notkera Balbula. Pravdepodobne bol tiež autorom sekvencie Ave praeclara maris stella, hoci niektorí autori akúkoľvek Hermanovu mariánsku tvorbu odmietajú. Dielo De Musica vychádzajúce z Boethia položilo základy pre stredovekú modálnu teóriu. Herman v ňom na základe byzantskej notácie vyvinul svoj vlastný zápis, ktorý však vzhľadom na neskorší vývoj v oblasti zápisu nenašiel výraznú odozvu.
Gerulatská ulica (Bratislava)
Gerulatská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Rusovce. Je pomenovaná podľa Gerulaty, rímskeho vojenského tábora z 2. storočia, ktorý sa nachádzal v dnešných Rusovciach.
Tiahne sa od hlavnej dopravnej tepny Rusoviec – Balkánskej ulice, križuje Maďarskú ulicu.
Na Gerulatskej 7 sa nachádza múzeum Antická Gerulata. V budove na rohu s Balkánskou ulicou sídli pošta pre mestskú časť Rusovce.
Saint-Nicolas-d’Attez
Saint-Nicolas-d’Attez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Superpohár UEFA
Superpohár UEFA je každoročná jednozápasová futbalová súťaž, ktorá sa odohráva vždy na začiatku sezóny. Zúčastňuje sa jej víťaz Ligy Majstrov UEFA a Európskej Ligy UEFA. Do roku 1997 sa hralo systémom doma/vonku na dva zápasy. Od roku 1998 sa hrá na jeden zápas. Najúspešnejšími tímami súťaže sú Barcelona, AC Miláno a Real Madrid, ktoré získali trofej päťkrát.
Súčasným víťazom je Manchester City, ktorý porazil Sevillu 2:1 po penaltovom rozstrele.
História
Európsky superpohár vytvoril v roku 1971 športový redaktor holandských novín De Telegraaf Anton Witkamp. Myšlienka ho napadla v čase, keď bol holandský celkový futbal najlepší v Európe a holandské futbalové kluby si užívali svoju zlatú éru (najmä Ajax). Witkamp hľadal niečo nové, čím by sa definitívne rozhodol, ktorý bude najlepším tímom v Európe, a tiež aby ďalej otestoval legendárny tím Ajaxu pod vedením ich hviezdneho hráča Johana Cruyffa. Potom sa navrhlo, aby sa víťaz európskeho pohára stretol s víťazom Európskeho pohára víťazov pohárov. Všetko bolo pripravené na to, aby sa zrodila nová súťaž. Keď sa však Witkamp pokúsil získať oficiálne potvrdenie svojej súťaže, prezident UEFA to odmietol. Finále z roku 1972 medzi Ajaxom a škótskym Rangers považuje UEFA za neoficiálne, pretože Rangers dostali zákaz vstupu do európskej súťaže z dôvodu správania ich fanúšikov počas finále Pohára víťazov pohárov 1972. Výsledkom bolo, že UEFA odmietla schváliť súťaž až do nasledujúcej sezóny. Hralo sa na dva zápasy a finančne ho podporil De Telegraaf. Ajax celkovo porazil Rangers 6: 3 a vyhral prvý (aj keď neoficiálny) európsky superpohár. Finále z roku 1973, v ktorom Ajax celkovo porazil Miláno 6: 1, bol prvým Superpohárom oficiálne uznaným a podporovaným UEFA. Aj keď sa dvojzápasový formát uchoval až do roku 1997, o Superpohári sa rozhodovalo v jednom zápase kvôli problémom s harmonogramom alebo politickým problémom v rokoch 1984, 1986 a 1991. V rokoch 1974, 1981 a 1985 sa Superpohár vôbec nehral.
Zoznam víťazov
(*) víťazstvo po predĺžení, (^) víťazstvo po penaltách
Legenda:
Špekáčik
thumb|Špekáčiky Špekáčik alebo safaládka (čes. špekáček; hovorovo aj špekačka) je druh údeniny pôvodom z Česka, ktorý je pripravovaný z jemne sekanej zmesi bravčového a hovädzieho mäsa s vložkou z údenej slaniny (čes. špek), ktorá dala výrobku názov. Pravý špekáčik podľa pôvodnej receptúry by sa mal skladať z 50 % hovädzieho zadného mäsa z mladých jedincov, z 20 % bravčového výrezu bez kože a 30 % na kocky nakrájanej slaniny a mal by byť okorenený cesnakom, čiernym korením, prípadne aj trochou muškátového orieška. Špekáčik je narážaný do hovädzích čriev s priemerom 3 a šnúrkovaný na dĺžku 57 centimetrov. Šnúrkovanie je pri lacnejších druhoch nahrádzané skobovaním kovovými potravinárskymi sponami.
Od roku 2011 sú špekáčiky zapísané v zozname zaručených tradičných špecialít, ktorý registruje Európska komisia. Európskym príbuzným špekáčika je švajčiarska národná údenina cervelat, a to ako vizuálne, tak aj spôsobom prípravy a zložením (hovädzie mäso, slanina a bravčové oškvarky).
Radomilická mokřina
Radomilická mokřina je prírodná rezervácia v Českobudejovickej panve ležiaca severne od Radomilíc.
Špekáčik
Pre špekáčik je charakteristická mäsovo ružovkastá mozaika rezu, doplnená častými drobnými plochami slaninovej vložky, ktoré by mali mať ostré hrany. Červené sfarbenie diela paprikou, podiel chrupavkovitých častí alebo obsah inej bielkoviny, ako bravčovej, teľacej alebo hovädzej diskvalifikujú výrobok, ktorý by nemal byť označovaný ako špekáčik. Takéto nekvalitné napodobeniny sa na českom trhu vyskytujú pod názvami ako vuřt, buřt, opékáček, buřtíček, špekoun alebo rôzne druhy klobás.
Radomilická mokřina
Ochrana
Predmetom ochrany sú mokrade s bohatým výskytom osobitne chránených druhov rastlín typických pre mokraďovú vegetáciu (napr. hrachor močiarny (Lathyrus palustris), perutník močiarny (Hottonia palustris), horec pľúcny (Gentiana pneumonanthe)) a živočíchov (napr. kunka červenobruchá) s krajinno ekologickým významom. Súčasne ide o významné hniezdisko a stanovište vodného vtáctva.
Špekáčik
Kuchynská úprava špekáčikov je možná ohrievaním, opekaním, nakladaním a za studena s dochuťovadlami. Ohrievaný špekáčik je šťavnatý, pomerne mastný, zlatočervenej farby, v reze súdržný. Obalové črievko sa pred podávaním alebo počas jedla často šúpe, pričom na črievku môže ostať časť diela. Opekanie (a grilovanie) je jednou z najčastejších úprav – špekáčik sa na tieto účely narezáva, čo jednak zlepšuje jeho chuť a urýchľuje prehriatie, jednak zmenšuje tučnosť pokrmu. Opečený špekáčik je sýto červenohnedý, s príjemným leskom črievka, bez stôp vytvárania „chlebovej kôrky“. V reze je mäsovo červený, s čiastočne priesvitnou mozaikou slaninovej vložky. Všetky stopy chrupavkovitých podielov a červené sfarbenie šťavy sú diskvalifikujúce.
Jakob Winter
náhľad|Dielo Dejiny židovsko-helenistickej a talmudickej literatúry Prof. Jakob Winter (* 30. jún 1857, Prievaly, Uhorsko † 18. marec 1940, Drážďany, Nemecko) bol profesor a historik židovskej literatúry, od roku 1886 hlavný rabín v Drážďanoch. Na jeho počesť bol v roku 1993 pomenovaný Jacob-Winter-Platz v drážďanskom obvode Prohlis.
Životopis
Jakob Winter sa narodil v Sandorfe (dnešné Prievaly), na vtedajšom čísle domu 27. Jeho otec Lipót bol pekársky majster z Búrov, jeho matka Mali pochádzala z Prievalov. V rodine vyrastal spolu s bratom Šalamúnom a Dávidom. Študoval v Myjave (1861), v Bratislave (1874 – 1875). Židovskú teológiu študoval na rabínskych seminároch v Berlíne a Breslau. V roku 1886 získal doktorát na Filozofickej fakulte univerzity v Halle. V roku 1912 získal v Sasku profesorský titul.
Bol člen Zväzu nemeckých Židov, Zväzu izraelských učiteľov v Sliezsku a Poznani, Zväzu liberálnych rabínov v Nemecku a hebrejského literárneho zväzu Mekize Nirdamim. V roku 1898 bol menovaný čestným členom bratstva Drážďan, kde 50 rokov pôsobil ako rabín, kde zomrel v Drážďanoch a kde je aj pochovaný na Neuer israelitischer Friedhof.
Špekáčik
Špekáčiky, ktoré sú nakladané do nálevov rôznych zložení, sú súhrne označované ako utopence. Pred touto úpravou sa špekáčik zvyčajne delí na menšie časti alebo nareže na uľahčenie preniknutia nálevu do hmoty. Výrobok sa pred naložením zvyčajne šúpe.
Česká a slovenská transatlantická cena
náhľad| Česká a slovenská transatlantická cena Česká a slovenská transatlantická cena (The Czech and Slovak Transatlantic Award – CSTA) je iniciatíva, ktorej účelom je odmeňovanie osobností, ktoré výrazne prispeli k slobode a demokracii v strednej Európe, k posilneniu transatlantických vzťahov a začleneniu stredoeurópskych krajín do euroatlantických štruktúr. Myšlienka pochádza od združenia Jagello 2000, ktoré ho zrealizovalo spoločne so Slovenskou atlantickou komisiou. Ceny sa udeľujú dvakrát ročne – na bratislavskej bezpečnostnej konferencii GLOBSEC a na Dňoch NATO v Ostrave & Dňoch Vzdušných síl AČR.
Čestný výbor
Laureáti CSTA sú vyberaní Čestným výborom vytvoreným na tento účel. Jeho členmi sú významní českí a slovenskí diplomati, politici či predstavitelia armády. Členmi výboru sú:
Dizajn ceny
Cena je pôvodným dielom uznávaného slovenského dizajnéra Patrika Illa. Svojím tvarom a protiľahlými hranami CSTA symbolizuje transatlantické väzby.
Radomilická mokřina
Ochrana
Rezervácia zahŕňa nivu Radomilického potoka s menším rybníkom. Rozkladá sa na ploche (iný zdroj k roku 2011 uvádza  ) a na severnej hranici sa okolo rezervácie nachádza ochranné pásmo s veľkosťou. Bola vyhlásená v roku 1991. Oblasť je vyhlásená súčasne ako územie európskeho významu a okrem toho je významným botanickým a ornitologickým miestom.
Lokalita
Radomilická mokřina sa nachádza severne od obce Radomilice a západne od obce Záblatí, obe časti obce Dříteň v okrese České Budějovice. Lokalita leží na pravom a ľavom brehu Radomilického potoka v nadmorskej výške medzi 393 až Spomínaný potok cez prírodnú rezerváciu preteká a vlieva sa neďaleko hranice rezervácie do Strpského rybníka. Rezervácia sa tak čiastočne nachádza na nive tohto potoka. Južný až západný okraj rezervácie je lemovaný železničnou traťou Protivín-Zliv. Na severe a východe sa nachádzajú poľnohospodárske plochy využívané ako lúky a polia. vľavo|náhľad|Detailný pohľad na rybník v oblasti mokrade Z morfologického hľadiska je oblasť situovaná v rámci Českobudejovickej panvy. Povodím spadá oblasť rezervácie do povodia rieky Otavy.
História
22. decembra 2004 došlo k vyhláseniu oblasti ako územie európskeho významu pod kódom CZ0313116. Rozloha európsky významnej lokality je. Dôvodom vyhlásenia bol výskyt kunky červenobruchej (Bombina bombina).
Prírodné pomery
Podložie lokality je tvorené biotitickou pararulou, na ktorej sa nachádzajú treťohorné ílovité piesky mydlovarského súvrstvia. Na treťohorných pieskoch sa nachádzajú štvrtohorné deluviofluviálne sedimenty. Pôdny profil tvorí široký pás pseudoglejov a to prevažne na mierne naklonených svahoch. V oblasti nivy potoka sa nachádza glej s charakteristickými prechodmi ku gleju organozemnému a organozemi. vľavo|náhľad|Radomilická mokřina v jari Radomilická mokřina výrazne reaguje na zmeny počasia v priebehu rokov. Ak je suché leto, je oblasť takmer bez vody, naopak vo vlhkých rokoch je lokalita takmer celá zaplavená.
Flóra
Oblasť rezervácie je tvorená prevažne stanovišťami bezkolencových lúk na vápenatých, rašelinových či hlinito-ílovitých pôdach. Toto stanovište zaberá celkovo cez 27% územia. Na približne rovnako veľkej rozlohe sa vyskytujú striedavo vlhké bezkolencové lúky. Vyše 20% územia je porastené vegetáciou vysokých ostríc patriacich k zväzkom Phragmition communis a Caricion gracilis, a vyše 10% potom rákosinami eutrofných stojatých vôd. Z ďalších spoločenstiev žiadne nepresahuje svojím výskytom 10%.
Z vysokých ostríc sa tu vyskytuje hlavne chrastica trsťovitá (Phalaris arundinacea), steblovka vodná (Glyceria maxima), trsť obyčajná (Phragmites australis) a ostrica štíhla (Carex gracilis). Predtým bol na lokalite uvádzaný aj hrachor močiarny (Lathyrus palustris), ktorý bol ale pri neskoršom výskume podľa niektorých zdrojov nepotvrdený. Iný zdroj ale stále uvádza hrachor močiarny na lokalite ako prítomný.
Ohrozenie
vľavo|náhľad|Radomilická mokřina v jari Prírodná rezervácia Radomilická mokřina je ohrozovaná vysúšaním mokrade a zmenou v hospodárení na lokalite aj v okolí. Keďže sa na mieste postupne upúšťa od hospodárenia na priľahlých lúkach, môže dôjsť k rozpadu cenných lúčnych spoločenstiev. Taktiež poľnohospodárska činnosť v blízkosti má za následok vyšší prísun živín na stanovište a teda postupné vytláčanie pôvodných druhov nitrofilnými. Tento prísun materiálu nastáva prevažne v čase výdatných dažďov, kedy sa Radomilický potok môže na lokalitu rozliať a priniesť jemnozrnný sediment bohatý na živiny a prípadne s vysokým obsahom pesticídov. Ďalším potenciálnym nebezpečenstvom by bola snaha obnoviť rybárčenie na zarastenom a čiastočne vypustenom rybníku, ktorý tvorí významnú časť lokality. Tento rybník bol obnovený v roku 2004 zo zdrojov revitalizácie riečnych systémov. Starostlivosť o rezerváciu zabezpečuje podľa zákona Juhočeský kraj.
V súčasnosti dochádza k regulácii hladiny vody v rybníku a teda k ovplyvňovaniu hydrologických pomerov. K tomu sa využíva postavený priepust z 90. rokov 20. storočia na odvodňovacej stoke pri severozápadnom okraji lokality. Tento priepust bol koncom roka 2004 znovuvybudovaný. Význam priepustu spočíva v tom, že v čase dlhodobého sucha zadržiava vodu na lokalite. Ale pre jeho správnu funkčnosť je potrebné jeho pravidelná kontrola. Tá sa nepodarila zabezpečiť v roku 2005, čo sa nepriaznivo prejavilo na rozmnožovaní kunky červenobruchej. Taktiež na miestach kultúrnej a ostricovej lúky dochádza ku kosbe vzrasteného porastu, čím sa darí spomaľovať postup sukcesie (predovšetkým zazemňovaniu).
Železná kotlina (Zlomiská)
Železná kotlina alebo Dolinka pod Železnou bránou je najvyšší úval hlavnej vetvy Zlomísk vo Vysokých Tatrách. V skutočnosti je to výšinná severná časť Kotliny Ľadového plesa. Leží medzi juhozápadným vedľajším hrebeňom Západného železného štítu, hlavným hrebeňom Vysokých Tatier od Západného železného štítu po Vežu nad Ľadovým plesom a jej západným rebrom.
Názov
Je odvodený od polohy pod Východnou a Západnou železnou bránou.
Turistika
Do kotliny nevedú turistické chodníky. Pohyb v doline je možný len s horským vodcom.
Ovocníčkovia
Ovocníčkovia (v španielskom origináli Los Fruittis) je španielsky detský animovaný seriál, prvýkrát vysielaný v rokoch 19901992 španielskou televíziou TVE. Jeho pôvodná španielska verzia obsahuje 91 epizód po zhruba 25 minútach. Tvorcom seriálu je Antoni D’Ocon a autorom scenára je Josep Viciana. V polovici 90. rokov 20. storočia ho vysielala aj Slovenská televízia.
Dvořiště (prírodná rezervácia)
Dvořiště je prírodná rezervácia v okrese České Budějovice. Nachádza sa v Třeboňskej panve severovýchodne od mesta Lišov. Zahŕňa severozápadný okraj rybníka Dvořiště a nivu malého potoka, ktorý do rybníka ústi. Prirodzenú hranicu rezervácie tvoria historické katastrálne hranice výtopu rybníka, osadené kamennými medzníkmi, v západnej časti potom využíva hrany kompaktnejších drevinných náletov a menšie stoky.
Koenigsegg Agera
Koenigsegg Agera je superšportový automobil s motorom v strede, ktorý v rokoch 2011 až 2017 vyrábala švédska automobilka Koenigsegg. Agera bol nástupcom modelov Koenigsegg CCX/CCXR. Názov Agera znamená v švédčine konať.
V roku 2010 bol časopisom Top Gear menovaný ako "Hypercar of the Year". Od novembra 2017 je model Agera RS najrýchlejším produkčným automobilom na svete s GPS overenou priemernou maximálnou rýchlosťou 447 km/h a 458 km/h na rovnom úseku.
Pohonné ústrojenstvo
Agera je poháňaná Koenigseggom vyvinutým 5,0-litrovým vidlicovým osemvalcovým motorom s prepĺňaním dvomi turbodúchadlami, ktorý produkuje 691 kW/927 koní pri 6900 otáčkach za minútu a krútiaci moment 1100 newtonmetrov pri 4000 otáčkach za minútu. Celková hmotnosť motora je iba 197 kilogramov, čo je dosiahnuté vďaka použitiu sacieho potrubia z uhlíkových vlákien a hliníkovej konštrukcii. Prenos výkonu na kolesá obstaráva špeciálne vyvinutá 7-rýchlostná dvojspojková prevodovka s radením pádlami pod volantom. Hmotnosť prevodovky je 81 kilogramov.
Výkony
Maximálna rýchlosť produkčného modelu je 400 km/h.
Automobil Koenigsegg Agera pomer výkonu k hmotnosti 1,51 kg na jednu konskú silu.
Verzie
Agera R je výkonnejšia verzia modelu Agera, ktor používa upravený motor 5,0 l V8 s výkonom 850 kW/1140 koní na palivo E85. Na štandardný benzín dosahuje výkon 760 kW/960 koní.
Agera S je upravená verzia Agery R, ktorej výkon dosahuje 768 kW/1030 koní a krútiaci moment 1100 Nm.
Agera RS bola predstavená v roku 2015 na Ženevskom autosalóne, spoločne s prototypom Koenigsegg Regera. Agera RS v sebe spája prvky Agery R a Agery S, spoločne s niektorými funkciami modelu One:1. 5-litrový osemvalec v tomto prípade poskytuje výkon 865 kW/1160 koní, avšak s voliteľným 1 MW balíkom dosahuje 1000 kW/1341 koní. Počet kusov Agery RS je limitovaný na 25.
Ďalšie špeciálne verzie
Existuje viacero špeciálnych edícií, ktoré vznikli na základe požiadaviek zákazníkov. Medzi nich patria:
Oëlleville
Oëlleville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Nicolas-du-Bosc
Saint-Nicolas-du-Bosc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam obcí Bratislavskej župy
náhľad|Mapa Bratislavskej župy
Toto je zoznam obcí ležiacich na území bývalej Bratislavskej župy. Názvy obcí sú uvedené pod súčasným menom a podľa súčasných okresov.
Okres Bratislava I.
Mestské časti:
Staré Mesto
Okres Bratislava II.
Mestské časti:
Okres Bratislava III.
Mestské časti:
Okres Bratislava IV.
Devín, Devínska Nová Ves, Dúbravka, Karlova Ves, Lamač, Záhorská Bystrica
Okres Bratislava V.
Mestské časti:
Petržalka
Okres Pezinok
Mestá:
Pezinok, Modra, Svätý Jur
Obce:
Báhoň, Budmerice, Častá, Doľany, Dubová, Jablonec, Limbach, Píla, Slovenský Grob, Šenkvice, Štefanová, Viničné, Vinosady, Vištuk
Okres Senec
Mestá:
Senec
Obce:
Bernolákovo, Blatné, Boldog, Most pri Bratislave, Malinovo, Tomášov, Hamuliakovo, Kráľová pri Senci, Rovinka, Dunajská Lužná, Kaplna ,Ivanka pri Dunaji, Igram, Chorvátsky Grob, Čataj, Hrubá Borša, Hrubý Šúr, Hurbanova Ves, Miloslavov, Kalinkovo, Zálesie, Tureň, Veľký Biel, Vlky, Reca, Nový Svet, Kostolná pri Dunaji, Nová Dedinka
Okres Dunajská Streda
Mestá:
Gabčíkovo, Šamorín, Dunajská Streda
Obce:
Báč, Baka, Bellova Ves, Blahová, Blatná na Ostrove, Bodíky, Boheľov, Čakany, Čenkovce, Dobrohošť, Dolný Bar, Dolný Štál, Dunajský Klátov, Holice, Horná Potôň, Horné Mýto, Horný Bar, Hubice, Hviezdoslavov, Jahodná, Janíky, Jurová, Kostolné Kračany, Kráľovičove Kračany, Kútniky, Kvetoslavov, Kyselica, Lehnice, Lúč na Ostrove, Macov, Mad, Malé Dvorníky, Mierovo, Michal na Ostrove, Nový Život, Ohrady, Oľdza, Orechová Potôň, Padáň, Potônske Lúky, Povoda, Rohovce, Štvrtok na Ostrove, Topoľníky, Trhová Hradská, Trnávka, Trstená na Ostrove, Veľká Paka, Veľké Blahovo, Veľké Dvorníky, Vieska, Vojka nad dunajom, Vrakúň, Vydrany, Zlaté Klasy
Okres Šaľa
Obce:
Diakovce, Tešedíkovo, Žihárec
Okres Galanta
Galanta, Sládkovičovo, Sereď
Drienka (vrch v Pohronskom Inovci)
Drienka je vrch v pohorí Pohronský Inovec. Leží nad obcou Čaradice, približne východne od mesta Zlaté Moravce.
Zoznam obcí Bratislavskej župy
Okres Galanta
Obce:
Abrahám, Čierna Voda, Čierny Brod, Dolná Streda, Dolné Saliby, Dolný Chotár, Gáň, Horné Saliby, Hoste, Jánovce, Jelka, Kajal, Košúty, Kráľov Brod, Malá Mača, Veľká Mača, Vozokany, Matúškovo, Pusté Úľany, Mostová, Tomášikovo, Topoľnica, Trstice, Váhovce, Veľký Grob, Veľké Úľany
Drienka (vrch v Pohronskom Inovci)
Opis
Drienka leží v najvyššej časti pohoria, v hrebeni smerujúcom západným smerom z masívu Veľkého Inovca ku Krivej. Plytké sedlo oddeľuje východne susediaci Malý Inovec, severne leží Dúbrava , západne Hrádok a Krivá a juhovýchodne Stavanský vrch. Južná časť vrchu patrí do povodia Hrona, kam smeruje Inovecký a Čaradický potok. Severné svahy odvodňuje Sviniarsky potok, západné Machulinský potok, oba smerujúce do rieky Žitava. Najbližšími sídlami sú Obyce a Machulince na západe a južne ležiace Čaradice a Tekovské Nemce.
Zoznam obcí Bratislavskej župy
Okres Senica
Obce:
Plavecký Peter, Kuklov, Borský Svätý Jur, Sekule, Borský Mikuláš, Bílkove Humence, Moravský Svätý Ján, Šajdíkove Humence, Lakšárska Nová Ves,
Drienka (vrch v Pohronskom Inovci)
Výhľady
Lesný porast vrcholu Drienky neumožňuje rozhľad, no na svahoch je viacero horských lúk, poskytujúcich výhľad. Viditeľné sú tak nielen okolité vrchy pohoria a blízka Podunajská pahorkatina, ale z vhodných lokalít aj Vtáčnik, Strážovské vrchy, Považský Inovec a Tribeč, no tiež mnohé vrchy v Maďarsku.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesom, odbočením z neďalekých turistických trás.
Zoznam obcí Bratislavskej župy
Okres Trnava
Mestá:
Obce:
Dolné Orešany, Horné Orešany, Smolenice, Trstín, Hrnčiarovce nad Parnou, Naháč, Dechtice, Suchá nad Parnou, Lošonec, Borová, Dlhá, Biely Kostol, Ružindol, Cífer, Vlčkovce, Zeleneč, Bíňovce,
Bohdanovce nad Trnavou, Boleráz, Buková, Dobrá Voda, Dolná Krupá, Dolné Dubové, Dolné Lovčice, Horná Krupá, Horné Dubové, Jaslovské Bohunice, Kátlovce, Košolná, Križovany nad Dudváhom, Majcichov, Malženice, Pavlice, Opoj, Radošovce, Slovenská Nová Ves, Šelpice, Špačince, Šúrovce, Voderady, Zavar, Zvončín
Okres Malacky
Mestá:
Malacky, Stupava
Obce:
Borinka, Gajary, Jablonové, Jakubov, Kostolište, Malé Leváre, Veľké Leváre, Pernek, Kuchyňa, Plavecký Mikuláš, Plavecký Štvrtok, Plavecké Podhradie, Závod, Suchohrad, Vysoká pri Morave, Záhorská Ves, Sološnica, Rohožník, Studienka, Láb, Zohor, Marianka, Lozorno
Okres Mosonmagyaróvár
Obce:
Dunasziget
Raniak hrdzavý
Raniak hrdzavý alebo netopier hrdzavý (Nyctalus noctula) je druh netopiera z čeľade netopierovité. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov raniak hrdzavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je neznámy, v celom svojom areáli rozšírenia je pomerne bežný.
Rozšírenie a početnosť
Raniak hrdzavý žije v Palearktíde od Atlantického oceána po Japonsko.
Rozšírenie na Slovensku
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 280 (64,9% rozlohy Slovenska): Raniak hrdzavý bol zistený v letnom a prechodnom období na celom území Slovenska.
Až od roku 1964 vieme o zimovaní. Na západnom Slovensku poznáme zimoviská v stromoch a v štrbinách panelových domov a na strednom Slovensku vo Zvolenskej kotline hlavne v škárach panelových domov.
Ekosozologický status od roku 2001 LR:lc, LR - menej ohrozený druh.
Ochrana
Raniak hrdzavý je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Druh je zaradený do Bonnského dohovoru (Príloha II), Bernského dohovoru (Príloha II) a smernici o biotopoch (Príloha IV).
Rozhľadňa Púchovskej doliny na Tlstej hore
náhľad|Rozhľadňa Púchovskej doliny na Tlstej hore Rozhľadňa Púchovskej doliny na Tlstej hore je rozhľadňa vybudovaná vo výške Tvarom pripomína štvorboký ihlan. Pôvodná rozhľadňa bola celá z dreva a nachádzala sa o niekoľko stoviek metrov ďalej po hrebeni. Dnešnú rozhľadňu tvoria oceľové piliere a drevená konštrukcia. Je členená na 6 poschodí. Jej celková výška je 21,50 m. Z posledného poschodia môžeme vidieť bralá Lednica a Vršatec. Za pekného počasia vidieť Javorníky, Kysucké vrchy, Vrátnu s Martinskými hoľami, pohoria Malá Fatra, Kľak a Strážovské vrchy.
Najlepší prístup k rozhľadni je z obce Dohňany po náučnom chodníku.
Volia kotlinka
Volia kotlinka je najvyššia časť Kotliny Žabích plies pod Volovým sedlom.
Názov
Je odvodený od polohy pod Volím chrbtom a vyplýva z faktu, že ešte v druhej polovici 19. storočia tu Mengusovčania pásli dobytok.
Voľby do zastupiteľských orgánov Československa v roku 1981
Voľby do zastupiteľských orgánov Československa v roku 1981 sa konali v piatok 5. a sobotu 6. júna. Boli to tretie voľby od začiatku normalizácie a vpádu vojsk Varšavskej zmluvy v roku 1968 a parlamentné voľby, ktoré sa v rámci nich konali, boli siedme parlamentné voľby uskutočnené za socialistického režimu počas vlády jednej strany – Komunistickej strany Československa – od Februára 1948. Ako bolo v tých časoch zvykom, spoločne v rovnaké dni sa konali voľby do Snemovne ľudu a Snemovne národov Federálneho zhromaždenia (spoločného parlamentu), do Českej a Slovenskej národnej rady (parlamentov jednotlivých republík federácie) aj do krajských, okresných, mestských, miestnych či obvodných národných výborov (orgánov miestnej samosprávy). Vo voľbách kandidoval len jeden subjekt, tzv. Národný front Čechov a Slovákov.
Snímač plniaceho tlaku
Snímač plniaceho tlaku (iné názvy pozri nižšie; angl. manifold absolute pressure sensor alebo MAP sensor) je jeden zo snímačov používaných v elektronickom riadiacom systéme spaľovacieho motora. Tento snímač poskytuje riadiacej jednotky motora informáciu o tlaku vzduchu v nasávacom potrubí motora so vstrekovanim paliva.
Voľby do zastupiteľských orgánov Československa v roku 1981
Výsledky
Výsledky volieb, ako o nich informoval oficiálny denník Komunistickej strany Rudé právo v pondelok 8. júna 1981:
Poznámky
<references group="pozn." />
Snímač plniaceho tlaku
Názvy
Snímač plniaceho tlaku sa nazýva aj: MAP snímač, MAP senzor, snímač (alebo senzor) tlaku (alebo absolútneho tlaku alebo tlaku vzduchu) v nasávacom potrubí (alebo: nasávacieho potrubia, [nevhodne] sacieho potrubia, [nevhodne] v sacom potrubí, v zbernom potrubí, zberného potrubia, v nasávacom zbernom potrubí, nasávacieho zberného potrubia, v rozdeľovači, rozdeľovača, v rozdeľovacom potrubí, rozdeľovacieho potrubia), snímač vstupného tlaku, snímač (alebo senzor) tlaku nasávaného vzduchu.
Charakteristika
Informácie sa používajú na výpočet hustoty vzduchu a na stanovenie hmotnostného prietoku vzduchu v motore, ktorý zase určuje požadované dávkovanie paliva pre optimálne spaľovanie (pozri stechiometrický pomer) a ovplyvňuje zvýšenie alebo zníženie uhla predstihu zapaľovania. Motor s vstrekovaním paliva môže na detekciu prietoku nasávaného vzduchu alternatívne, alebo ako doplnok použiť snímač hmotnostného prietoku vzduchu. Typická konfigurácia nepreplňovaného motora používa jeden alebo druhý, zatiaľ čo prepĺované motory zvyčajne používajú obidva; snímač hmotnostného prietoku vzduchu na nasávacom potrubí vedúcom k telu škrtiacej klapky a Snímač absolútneho tlaku pred vstupom do turbodúchadla.
Radiaca jednotka motora používa metódu hustota-rýchlosť aby vedela v riadicej tabuľke nájsť informáciu, koľko paliva treba vstreknúť v závislosti od hustoty vzduchu a otáčok motora. Informácie zo snímača absolútneho tlaku sa prevádzajú na informácie o hmotnosti vzduchu pomocou druhej premennej pochádzajúcej zo snímača teploty nasávaného vzduchu. Informácia o otáčkach motora sa zabezpečuje zo snímača polohy kľukového hriadeľa.
Príklad
Nasledujúci príklad predpokladá rovnaké otáčky motora a teplotu vzduchu v nepreplňovanom motore.
Motor vyžaduje rovnakú hmotnosť paliva v oboch situáciach, pretože hmotnosť vzduchu vstupujúceho do valcov je rovnaká. Ak je škrtiaca klapka otvorená úplne v situácii 2, absolútny tlak v zberači nasávacieho potrubia sa zvýši z 50 kPa na takmer 100 kPa (14,5 psi, 29,53 inHG), približne rovný atmosférickému tlaku na hladine mora. Vyšší absolútny tlak v nasácom potrubí zvyšuje hustotu vzduchu a následne sa môže spáliť viac paliva, čo vedie k vyššiemu výkonu.
Ďalším príkladom sú rôzne otáčky a zaťaženie motora:
Tam, kde motor môže mať 60 kPa tlaku v nasávacom potrubí pri 1800 ot./min. v nezaťaženom stave, zavedenie zaťaženia s ďalším otvorením škrtiacej klapky zmení konečný tlak v zberači nasávacieho potrubia na 100 kPa, motor bude stále na 1800 ot./min. ale jeho zaťaženie bude vyžadovať iný predstih zapaľovania a vyššiu dávku paliva.
Podtlak vs. absolútny tlak
Podtlak v nasávacom potrubí motora je rozdiel medzi absolútnym tlakom v nasávacom potrubí a okolitým atmosférickým tlakom. Podtlak v nasávacom potrubí je „prístrojový“ tlak, pretože meradlá prirodzene merajú tlakový rozdiel, nie absolútny tlak. Motor však reaguje na hmotnosť vzduchu, nie na úroveň podtlaku, a na výpočet hmotnosti je potrebný absolútny tlak. Hmotnosť vzduchu vstupujúceho do motora je priamo úmerná hustote vzduchu, ktorá je úmerná absolútnemu tlaku, a nepriamo úmerná absolútnej teplote.
Časté zámeny s meradlami pretlaku
Snímače absolútneho tlaku merajú absolútny tlak. Snímače alebo merače pretlaku merajú veľkosť tlaku nad nastaveným absolútnym tlakom. Tento nastavený absolútny tlak je obvykle 100 kPa. Rozdiel sa bežne označuje ako pretlak. Plniaci tlak je relatívny k absolútnemu tlaku – pri zvyšovaní alebo znižovaní tlaku sa zvyšuje aj ten druhý s posunom -100 kPa pre plniaci tlak. Snímač absolútneho tlaku teda bude vždy odčítavať o 100 kPa viac ako merač pretlaku merajúci rovnaké podmienky. Snímač absolútneho tlaku nikdy nebude zobrazovať záporné hodnoty, pretože meria absolútny tlak, kde nula je celková absencia tlaku. Vákuum sa meria ako podtlak vo vzťahu k normálnemu atmosférickému tlaku. Snímače podtlaku môžu zobrazovať záporné hodnoty, čo naznačuje vákuum alebo nasávanie (stav nižšieho tlaku ako okolitá atmosféra). V preplňovaných motoroch. Záporný údaj pretlaku znamená že motor nasáva vzduch rýchlejšie ako je dodávaný. Sanie je zapríčinené škrtením v zážihových motoroch a nie je prítomné vo vznetových motoroch.
Stručne povedané, v štandardnej atmosfére bude väčšina snímačov tlaku merať o jednu atmosféru menej, ako meria snímač absolútneho tlaku. Na úrovni mora je možné previesť snímač relatívneho tlaku na snímač absolútneho tlaku pridaním približne 100 kPa. Odpočítaním 100kPa sa dá konvertovať snímač absolútneho tlaku na snímač relatívneho tlaku.
Testovanie EGR ventilu
Podľa noriem OBD II sa od výrobcov vozidiel vyžadovalo, aby počas jazdy otestovali funkčnosť recirkulácie výfukových plynov (angl. exhaust gas recirculation – EGR). Niektorí výrobcovia na tento účel používajú snímač absolútneho tlaku. V týchto vozidlách majú pre svoj primárny snímač zaťaženia snímač hmotnostného prietoku vzduchu. Snímač absolútneho tlaku sa používa na kontrolu a na testovanie ventilu EGR. Počas spomalenia vozidla (privretím škrtiacej klapky), keď je v nasávacom potrubí nízky absolútny tlak (tj. vysoký podtlak) riadiaca jednotka motora otvorí ventil EGR a potom monitoruje hodnoty snímača MAP. Ak EGR funguje správne, pri vstupe výfukových plynov do nasávacieho potrubia sa v ňom zvyšuje absolútny tlak.
Offroicourt
Offroicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ollainville (Vosges)
Ollainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
KJ-2000
KJ-2000 (v kóde NATO: „Mainring“) je čínske lietadlo včasnej výstrahy a riadenia, ktoré vzniklo inštaláciou radaru a elektroniky domácej výroby na upravený drak ruského lietadla Il-76.
Vývoj
V roku 1992 začala Čína s Ruskom rokovať o kúpe lietadla včasnej výstrahy a riadenia Beriev A-50, ktoré vzniklo úpravou vojenského dopravného lietadla Iliušin Il-76. Do rokovaní vstúpil aj Izrael, od ktorého chcela Čína získať moderný radarový systém Phalcon (AEW). V roku 1996 dosiahli tieto tri krajiny počiatočnú dohodu o dodávke jedného lietadla Il-76 s nainštalovaným radarom Phalcon v hodnote 250 miliónov dolárov. Súčasťou dohody bola možnosť nákupu ďalších troch takýchto lietadiel v celkovej hodnote 1 miliardy dolárov.
Predpokladalo sa, že prvé ruské lietadlo podstúpi v Izraeli požadovanú modifikáciu v roku 1998. Ruská neochota poskytnúť technické špecifikácie pre Il-76 však tento program zdržala a s inštaláciou radaru Phalcon AEW sa začalo až o rok neskôr. Práce na lietadle boli do mája 2000 takmer dokončené.
Izrael bol nútený z A-50I odstrániť všetku elektroniku, ale drak z nedokončeného lietadla bol v roku 2002 dopravený cez Rusko do Číny. Koncom tohto roku sa začali úpravy draku s cieľom nainštalovať letecký radarový systém čínskej výroby Kongdžing-2000 od spoločnosti Xi'an Aircraft Industry Co. Prvý let lietadla uskutočnil v novembri 2003. Následne prešli podobnými úpravami ešte tri dopravné lietadlá Il-76 čínskeho letectva, ktoré je možné odlíšiť od ruského A-50I absenciou tankovacieho nadstavca v nose lietadla.
Tento typ bol zavedený niekedy v rokoch 2006 až 2007. Celkovo čínske letectvo prevádzkuje štyri takéto stroje (30071, 30072, 30073, and 30074). Sú priradené k 26. leteckej divízii vo východnej provincii Če-ťiang, ktorá sa nachádza v blízkosti Taiwanu.
Konštrukcia a vlastnosti
Na rozdiel od amerických lietadiel Boeing E-3 Sentry, ktoré majú otočné rotodómy, aby poskytli 360-stupňové pokrytie, sa radarová anténa čínskeho KJ-2000 neotáča. Namiesto toho sú v tanierovitom puzdre nainštalované tri anténne moduly umiestnené v trojuholníkovej konfigurácii, čím je tiež zabezpečené 360-stupňové pokrytie vzdušného priestoru. Podrobné informácie týkajúce sa čínskeho radaru nie sú známe, odhaduje sa však, že systém KJ-2000 by mohol byť svojimi schopnosťami podobný ako IAI Phalcon. Ten dokázal sledovať až 60 – 100 cieľov súčasne a navádzať rakety na 10 – 12 z nich. Maximálny dosah detekcie vzdušných cieľov je asi.
KJ-2000 vykonáva hliadkové misie vo výške od 5 000 do 10 000 metrov. Maximálny dolet lietadla je a letová vytrvalosť je 7 hodín 40 minút. Vo vzdialenosti môže KJ-2000 zostať na hliadke až 1 hodinu 25 minút.
Saint-Ouen-d’Attez
Saint-Ouen-d’Attez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Terry Fox
Terrance Stanley „Terry“ Fox (* 28. júl 1958, Winnipeg – † 28. jún 1981, New Westminster) bol kanadský aktivista.
Skorší život a diagnóza
Terry Fox sa narodil vo Winnipegu. Jeho rodičia boli Betty and Rolly Fox, mali štyri deti. Vo veku 10 rokov sa s rodinou presunul do mesta Port Coquitlam v Britskej Komunbii.
V roku 1976 prvý krát pocítil bolesť v kolene. Pôvodne si myslel, že je dôsledkom dopravnej nehody, neskôr, že ju spôsobilo nadmerné hranie basketebalu. Na jar 1977 mu bol diagnostikovaný osteosarkóm a 9. marca 1977 Foxovi amputovali pravú nohu. V deň pred amputáciou mu Terri Fleming, tréner basketbalu z Foxovej strednej školy, ukázal článok o Dickovi Traumovi, ktorý po amputácii odbehol maratón v New Yorku. Fox sa rozhodol, že sa pokúsi o podobný výkon. V čase diagnózy bol študentom na Simon Fraser University. Po amputácii Fox absolvoval chemoterapiu.
V lete roku 1977 dostal ponuku stať sa členom tímu vozíčkového basketbalu Cable Cars. Členom bol až do roku 1980, vyhral s nimi národné majstrovstvá v roku 1978 a 1979. V roku 1979 už Fox s umelou nohou behával maratóny a rozhodol sa uskutočniť beh naprieč celou Kanadou na podporu výskumu rakoviny. Pred začiatkom tohto behu nabehal viac než 5000 kilometrov tréningových behov.
Maratón nádeje
Maratón nádeje Fox začal 12. apríla 1980 v St. John’s, Newfoundland a Labrador ponorením svojej umelej nohy do Atlantického oceánu. Začiatkom behu Fox nedostával veľa pozornosti a podpory, čo sa však postupne menilo. Pri dosiahnutí Ontária bol už známy a podporovali ho davy ľudí, v tejto provincii ho pri behu sprevádzala provinčná polícia. Fox bežal 7 dní v týždni.