cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimir Alexejevič Soloviov
Lety do vesmíru
Aj druhý pobyt vo vesmíre bol dlhodobý, tentokrát bol členom prvej stálej posádky na stanici Mir spoločne s Leonidom Kizimom. Aj tam prijali niekoľko zásobovacích lodí typu Progress. Ich misia bola ojedinelá tým, že od Miru odleteli k stanici Saľut 7 toho času bez posádky na svojej lodi Sojuz T-15 a na Saľute zostali pracovať celý mesiac ako jej posledná posádka pred zánikom. Odtiaľ zas preleteli aj s množstvom demontovaných prístrojov naspäť na Mir, odtiaľ po ďalšom mesiaci práce odleteli na Zem. Pristáli s kabínou na padákoch na území Kazašskej SSR. Celkovo strávil vo vesmíre 361 dní, je registrovaný ako 136 kozmonaut Zeme.
Po letoch
V roku 1997 bol riaditeľom Strediska pre riadenie kozmických letov v Koroľove blízko Moskvy. V roku 2005 vystupoval na verejnosti ako viceprezident spoločnosti RKK Energia a ruský šéf Medzinárodnej vesmírnej stanice.
Mezőcsátsky okres
thumb|Okres Mezőcsát
Mezőcsátsky okres je okres v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Mezőcsát. Rozloha okresu je 351,27 km², a v januári 2012 tu žilo celkovo 14 130 obyvateľov.
NGC 3198
NGC 3198 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 15. januára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Stročín
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Stročín v okrese Svidník.
Koválov
Koválov je obec na Slovensku v okrese Senica. Obec mala k 31. decembru 2015 spolu 707 obyvateľov.
Polohopis
Koválov sa nachádza na západnom Slovensku, vzdialený 10 km od okresného mesta Senica. Obec je vzdialená od obce Smrdáky 2 km, od obce Dojč 3 km, od známeho pútnického miesta Šaštín 13 km.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1392, príslušenstvo hradu Branč, neskoršie od polovice 15. storočia patril k šaštínskemu panstvu. Prevažná väčšina obyvateľov boli roľníci. Obec má tvar potočnej radovej dediny.
V minulosti sa spomínajú aj dve časti obce - Veľké Kovalovo a Ondrejská Lehota. Vinohradníci postavili kaplnku sv. Urbana - patróna vinohradníkov, kde každoročne býva krátka pobožnosť, opekačka a občerstvenie. Najstaršia cirkevná matrika je z r. 1785. V roku 1885 bol založený dobrovoľný hasičský zbor, v roku 1920 TJ OROL, v roku 1902 potravinárske družstvo, v roku 1930 dychová hudba, v roku 1932 spevokol, ktorý spieval staré ľudové piesne upravené až trojhlasne, ktoré nacvičil učiteľ Eugen Lehotaj, v roku 1997 Koválovské akordeónové kvinteto.
Kultúra
V obci pôsobí dychová hudba a akordeónové kvinteto.
Častkov
Častkov je obec na Slovensku v okrese Senica.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1394 v tvare Chaztow. Nadmorská výška v strede obce je
Doudleby
Doudleby sú obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 426 obyvateľov, z toho 227 mužov a 199 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 39,3 roka, ženy 44,2 roka).
Hautecloque
Hautecloque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Zoznam fyzikálnych článkov/J
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 94 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
j2
J2000.0
Hautecloque
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam fyzikálnych článkov/J
ja
Jack Kilby · Jack Steinberger · Jacob Bekenstein · Jacobus Henricus van ’t Hoff · Jadrová elektráreň · Jadrová energia · Jadrová fyzika · Jadrová reakcia · Jadrová rezonančná fluorescencia · Jadrová syntéza · Jadrová zbraň · Jadrové palivo · Jadrový magnetón · Jadrový reaktor · Jakob Bernoulli · James Cronin · James Franck · James Hansen · James Peebles · James Rainwater · James Van Allen · Jan Dobeš (fyzik) · Jang Čen-ning
Hautecloque
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam fyzikálnych článkov/J
já
Ján Andrej Segner · Ján Fischer · Ján Chrapan · Ján Chrapan ml. · Ján Krstiteľ Horváth · Ján Langoš · Ján Maďar · Ján Matej Matsko · Ján Oravec (fyzik) · Ján Purgina · Ján Vanovič (fyzik) · Ján Veme
je
Jean Baptiste Perrin · Jean le Rond d’Alembert · Jean-Baptiste Biot · Jean-Charles Athanase Peltier · Jean-Charles de Borda · Jednosmerný prúd · Jednotkový vektor · Jednotná teória poľa · Jerome Isaac Friedman
ję
Jędrzej Śniadecki
jo
Johan August Brinell · Johann Heinrich Lambert · Johann Wilhelm Ritter · Johannes Diderik van der Waals · Johannes Georg Bednorz · Johannes Hans Daniel Jensen · Johannes Kepler · Johannes Stark · John Ambrose Fleming · John Archibald Wheeler · John Bardeen · John Clauser · John Cromwell Mather · John Hasbrouck Van Vleck · John Lewis Hall · John Michael Kosterlitz · John Robert Schrieffer · John Tyndall · Josef Sahánek · Joseph Imry · Joseph Louis Gay-Lussac · Joseph Polchinski · Joseph von Fraunhofer · Josip Križan · Joulovo teplo · Jozef Baraník · Jozef Gross · Jozef Lánik · Jozef Masarik · Jozef Maximilián Petzval · Jozef Šitko · Jozef Šucha · Jozef Zámečník
jó
Jóičiró Nambu · Józef Rotblat
ju
Jukawov potenciál · Julian Schwinger · Juliánsky dátum · Julius Robert von Mayer · Juraj Daniel-Szabó · Juraj Dubinský · Juraj Tatár (fyzik) · Jurij Vega
jú
Július Krempaský · Július Krmešský · Július Šoltés
jü
Jürgen Kurths
Fantázia
Fantázia je schopnosť, proces alebo produkt tvorby širokej palety významových útvarov, napr. obrazu prostriedkov a konečného výsledku predmetnej činnosti, programu správania sa v neurčitej problémovej situácii, obrazov, ktoré nahrádzajú činnosť, obrazov, ktoré sú alebo nie sú v sulade so zdravým rozumom.
Predná Ázia
Predná Ázia môže byť:
MechWarrior 3
MechWarrior 3 je v poradí treťou zo série akčných počítačových hier MechWarrior založených na franchise BattleMech a v poradí prvou hrou z tejto série, ktorá nebola vyvinutá spoločnosťou Activision.
Gameplay
Hra obsahuje celkovo vyše 20 misií v režime hry pre jedného hráča rozdelených do štyroch kampaní, s prístupom k 18 bojovým vozidlám – Mechom.
Datadisk
Datadisk s podtitulom Pirate ' s Moon bol vydaný ešte toho istého roku. Obsahuje novú singleplayer kampaň s celkovo 20 misiami a novou dejovou líniou, ktorá nadväzuje na pôvodný príbeh, niekoľkými novými ovládateľnými mechami a zbraňovými komponentami. Hráčovej postave je umožnené hrať buď za stranu pirátov (útočníkov) alebo ako veliteľ skupiny žoldnierov (obrancov).
Herné ligy
Po vydaní titulu vznikli pre hráčov dve prominentné herné ligy: Battle Zone (BZ) a Star Lance (SL). Obidve ligy zanikli s úpadkom záujmu hráčov o hru samotnú. Liga BattleZone zanikla v lete roku 1999 a liga Starlance o pár mesiacov neskôr.
38. divízia tankových granátnikov SS Nibelungen
150px|right|Znak divízie 38. divízia tankových granátnikov SS „Nibelungen“ bola divízia Waffen-SS založená 27. marca 1945. Mužstvo tvorili poväčšine 17-roční príslušníci SS-Junkerschule v Bad Tölz, dôstojníci z rozpustenej 30. Waffen-Grenadier Division der SS (weisseruthenische Nr. 1) a menšie množstvo mužov z divízie 6. SS-Gebirgs Division „Nord“, 12. SS-Panzer Division "Hitlerjugend" a 7. SS-Freiwilligen-Gebirgs Division „Prinz Eugen“.
Pôvodný názov divízie bol SS-Junkerschule Bad Tölz Division, potom bola premenovaná na SS-Division Junkerschule a napokon dostala konečný názov.
24. apríla 1945 bola divízia poslaná ako rezerva OKW na front k Dunaju v južnom Bavorsku, ale už nasledujúci deň sa zapája do bojov. Pod tlakom americkej 20. tankovej divízie sa postupne stiahla až do mestečka Oberwössen, kde sa od 4. mája bránila Američanom. Tu aj 8. mája 1945 divízia kapitulovala.
Bojová štruktúra
(Plánovaná)
Semitské jazyky
Semitské jazyky sú vetva semitsko-hamitskej jazykovej rodiny v Prednej Ázii a severnej Afrike.
Mnohé zo semitských jazykov už vyhynuli a patria k jazykom, ktoré v kultúrnej histórii Európy a Ázie zohrali nezastupiteľnú úlohu. Semitské jazyky študuje semitológia.
Delenie
I) Východosemitské jazyky = severovýchodné semitské jazyky = severné periférne semitské jazyky:
II) Západosemitské jazyky:
Poznámky k deleniu
Iné delenie semitských jazykov je:
(*) Alternatívne delenie je chronologické na:
(**) Delenie týchto jazykov je dosť sporné. Iné delenie je:
(***)Pre nedostupnosť slovenských zdrojov písané anglickým pravopisom.
Here Without You
„Here Without You“ je singel americkej rockovej skupiny 3 Doors Down z ich druhého štúdiového albumu Away from the Sun.
Mezőkövesdský okres
thumb|Okres Mezőkövesd
Here Without You
Dosiahol na 5.miesto v hitparáde Billboard Hot 100 (8. novembra 2003). Iba dve z ich piesní „Kryptonite“ a „When I'm Gone“ dosiahli v rebríčku vyššie pozície. Odvtedy získal platinové ocenenie v USA a Austrálii.
Mezőkövesdský okres
Mezőkövesdský okres je okres v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Mezőkövesd. Rozloha okresu je 723,86 km². V januári 2012 tu žilo 41 867 obyvateľov. V okrese sú dve mestá a 21 obcí. Obyvatelia sa zaoberajú predovšetkým poľnohospodárstvom (ovocie, zelenina, pšenica, kukurica) a živočíšnou výrobou.
Here Without You
Skladba bola použitá vo filme Goal! 2: Living the Dream. WWE použila skladbu v poctovom videu pre Eddieho Guerrera, ktorý zomrel na srdcový infarkt v novembri 2005.
Zmysel skladby
Brad Arnold uvádza, že hlavnou inšpiráciou pre túto pieseň bola jeho ex-manželka. Pieseň je o osamelosti („And when the last one falls, when it's all said and done..“ - aj keď sa svet rúca, láska nikdy neumiera).
Dominika Mirgová (album)
Dominika Mirgová je debutvý štúdiový album slovenskej speváčky Dominiky Mirgovej, ktorý vydalo hudobné vydavateľstvo Sony BMG v roku 2008.
O albume
Finalistka III. série Slovensko hľadá Superstar vydala svoj debutový album 20. septembra 2013, na ktorom pracovala so svojím producentským tímom tri mesiace. Dominikinu vizáž a fotenie mal na starosti renomovaný slovenský návrhár Lukáš Kimlička.
Album je v rytme R&B a popu. Na albume je 12 skladieb, vrátane bonusového duetu „Spája nás“ s otcom Miroslavom Mirgom. Okrem neho s Dominikou pri nahrávaní spolupracovali: sláčikové kvarteto z Banskej Bystrice, akordeonista Drahuš Bango ml., Bystrík Červený, Michal Chrenko, raper El Suvereno a kubánsky spevák Lázaro De Jesus Hodelin Thomas.
Prvým singlom albumu je skladba „Skoro ako v sne“, ktorá sa už v tretí týždeň vysielania v rádiách prebojovala na 13. miesto hranosti IFPI. Ku skladbe vznikol aj videoklip, ktorý by mal svoju premiéru koncom júla 2008.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Svidnička
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Svidnička v okrese Svidník.
Auriac-sur-Dropt
Auriac-sur-Dropt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Perzia
Perzia (zastarano Persia, zriedkavo zastarano Persko ) bol do roku 1934 názov dnešného Iránu; historicky pojem označuje „územie Peržanov“ rôzneho rozsahu, konkrétne:
Lišiak a pes
Lišiak a pes je americký animovaný film z roku 1981, produkovaný spoločnosťou Walt Disney Productions. Podkladom pre film je rovnomenný román, ktorý napísal Daniel P. Mannix. Ide o v poradí 24. celovečerný animovaný film, zaraďovaný do takzvanej „animovanej klasiky Walta Disneyho“. V čase jeho vydania to bol najdrahší animovaný film, stál 12 miliónov dolárov. Na film v roku 2006 nadviazalo pokračovanie Lišiak a pes 2.
Dej
Film opisuje príbeh priateľstva medzi líškou hrdzavou Kubom (v origináli Cooper) a loveckým psom Rišom (v origináli Tod). Ich priateľstvo však bude podrobené tlaku okolia a ich vlastným inštinktom.
Durban
Durban je jedno z najväčších miest v Južnej Afrike a najväčšie v provincii Kwa-Zulu Natal. V jazyku Zulu sa nazýva eThekwini. Durban má podľa sčítania ľudu z roku 2001 3 090 117 obyvateľov, z ktorých takmer 70 % tvoria černosi. V 25. decembra 1497 na toto miesto priplával Vasco da Gama a dal mu meno Rio De Natal (Vianočná rieka). Potom, čo toto územie bolo venované Šákou britskému obchodníkovi Henry Fynnovi, vznikla tu v roku 1823 osada. Už ako mesto bolo v roku 1835 premenované na Durban na počesť správcu Kapskej kolónie, Benjamina d’Urbana. V meste tiež 20 rokov býval Mahátma Gándhí, ktorý tu pracoval ako právnik a po prvýkrát tu uplatnil taktiku pasívneho odporu. V roku 2001 sa tu konala Svetová konferencia proti rasizmu.
Léto
Léto alebo Létó (2. pád Léty alebo neskl.; po starogrécky Létó; lat. Lato alebo Latona) je dcéra Titana Koia a jeho ženy Foiby, matka Diových detí Apolóna a Artemidy. Kruto sa pomstila Niobe za jej vyvyšovanie sa nad ňou. Je to bohyňa plodnosti.
Sicílske nešpory
thumb|Obraz [[Francesco Hayez|Francesca Hayeza I Vespri siciliani (1846)]]
Sicílske nešpory alebo Sicílske vešpery (tal.: Vespri siciliani) je názov povstania, ktoré vypuklo v Palerme 30. marca 1282 a bolo namierené proti francúzskemu kráľovi Karolovi I. z Anjou. Povstanie viedlo k vyhnaniu Francúzov zo Sicílie a k nastoleniu vlády aragónskeho kráľa Petra III. Veľkého. V dôsledku povstania došlo k rozdeleniu vtedajšieho Kráľovstva oboch Sicílií na dva samostatné štátne subjekty - na Sicílske kráľovstvo, ktoré sa nachádzalo na ostrove, a na Neapolské kráľovstvo, ktoré sa nachádzalo na pevninskej časti a po povstaní zostalo pod nadvládou Anjuovcov.
Názov povstania je odvodený od toho, že prepuklo pri zhromaždení ľudí, ktorí sa chystali na Veľkonočný pondelok na nešpory (vešpery).
Sicília pred povstaním
left|thumb|Ďalší portrét Francesca Hayeze zobrazujúci povstanie.
Niekoľkoročné spory medzi cisárom Fridrichom II. a pápežom Inocentom IV. o vládu nad severným Talianskom pokračovali aj po cisárovej smrti v roku 1250 a pokračoval v nich jeho nástupca a syn, Konrád IV.. Následkom týchto sporov sa pápež rozhodol, že neudelí po smrti Fridricha jeho synovi Kráľovstvo oboch Sicílií do držby ako pápežské léno.
V roku 1263 uzavrel pápež Urban IV. s Karolom z Anjou, mladším bratom Ľudovíta IX. a vládcom Provence, dohodu. Pápežská kúria mu udelila kráľovstvo ako léno a nový panovník sa zase nebude snažiť získať nadvládu nad celým Talianskom. Karol mal v severnom Taliansku niekoľko spojencov (florenských a sienských bankárov) a Manfrédovi boli verné mestá v Toskánsku a ghibellini. V roku 1265 Karol vstúpil do Talianska aj s armádou a v roku 1266 v bitke pri Benevente Manfréda porazil (Manfréd počas boja zomrel). V tom istom roku pápež Klement IV. pridelil Kráľovstvo oboch Sicílií ako léno Karolovi z Anjou a korunoval ho za Sicílskeho kráľa. Hohenstaufovci vkladali svoje nádeje do neplnoletého Fridrichovho vnuka a Manfredovho synovca, Konradina. Karol z Anjou a Konradin sa v roku 1268 stretli v bitke pri Tagliacozza, kde bol iba šestnásťročný Konradin porazený a následne v Neapole sťatý. Karol sa ako sicílsky kráľ snažil zaistiť si svoju moc novým rozdelením pôdy francúzskym šľachticom, ktorí s ním odišli z Francúzska do novozískaného kráľovstva. Kráľovské sídlo preniesol z Palerma do Neapolu. Vyšiel tak v ústrety cirkvi, pretože zrušil niektoré opatrenia Fridricha II. a v Kráľovstve oboch Sicílií tak mohla pôsobiť inkvizícia. Pápež zase podporoval Karola v jeho expanzívnych plánoch namierených proti Byzancii.
Ku Karolovým nepriateľom patrilo Aragónsko. Manželkou aragónskeho kráľa Petra III. bola Manfrédova dcéra Konstancia, a tak sa pokladal za právoplatného následníka hohenstaufovskej politiky na Sicílii. Taktiež ho podporovali ghibellini v severnom Taliansku. V Aragónsku žilo niekoľko utečencov zo Sicílie vďaka čomu mal aragónsky kráľ podporu aj medzi sicílskou šľachtou, ktorej prekážali výhody, ktoré mala francúzska šľachta. Petra III. podporovali aj sicílski mešťania, ktorým sa nepáčili stále sa zvyšujúce dane, ktoré zvyšoval Karol z Anjou.
Povstanie
right|thumb|Stredoveká iluminácia; príchod Petra III. do Trapani.
Práve cudzia nadvláda a vysoké dane, ktoré sa používali na Karolovu expanzívnu politiku, viedli k povstaniu miestnej šľachty. Povstanie dostalo názov Sicílske nešpory. Prepuklo na Veľkonočný pondelok dňa 30. marca 1282 v Palerme neďaleko kláštora sv. Ducha a počas jedného mesiaca sa rozšírilo na celý ostrov (s výnimkou Messiny). Povstalcami boli aj šľachtici, aj mešťania a získali dokonca aj podporu cirkvi. Povstanie finančne podporoval byzantský cisár Michal VIII.
Obeťami krvavého masakru sa stalo niekoľko tisíc Francúzov. Povstalecká časť ostrova ponúkla korunu aragónskemu kráľovi Petrovi. 30. augusta 1282 sa Peter vylodil v Trapani a už 4. septembra ho v Palerme zvolil snem sicílskej šľachty za nového sicílskeho kráľa, kde nakoniec vládol ako Peter I.. Zvolili ho pod podmienkou, že obnoví zvyky z normanského obdobia. Karol z Anjou sa ešte snažil Petra III. poraziť v námornej bitke, no v sicílskej úžine bol porazený.
Dôsledky povstania
Po Karolovej porážke nasledovalo obdobie bojov, ktoré skončilo až po smrti kráľa Petra v roku 1285. V tomto roku sa oba súperiace rody dohodli, že Neapol a južné Taliansko zostane pod vládou Anjuovcov a Sicília pripadne Aragónsku. Sicília sa tak stala Sicílskym kráľovstvom a dynasticky, a neskôr aj pomocou personálnej únie, sa spojila s Aragónskom a neskôr so Španielskom. Následkom toho sa vývoj na Sicílii značne odlíšil od vývoja na talianskej pevnine. V južnom Taliansku vzniklo Neapolské kráľovstvo. Obe kráľovstvá sa opäť spojili až v roku 1816.
Miškovecký okres
náhľad|Poloha
Miškovecký okres je okres v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Miškovec.
Drahotěšice
Drahotěšice je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 281 obyvateľov, z toho 152 mužov a 129 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 36,6 roka, ženy 40,7 roka).
Hauteville (Pas-de-Calais)
Hauteville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Robert Schrieffer
V roku 1972 dostal spolu s Johnom Bardeenom a Leonom Cooperom Nobelovu cenu za fyziku za vývoj tzv. BCS teórie, prvej úspešnej mikroskopickej teórie supravodivosti.
Nakladatelství Paseka
Nakladatelství Paseka s.r.o. je české nakladateľstvo a kníhkupectvo, ktoré založil Ladislav Horáček 9. decembra 1989 a nazval ho podľa jednej z autobiografických postáv Krvavého románu Josefa Váchala.
Zameranie
Paseka sa sústreďuje najmä na historiografickú literatúru, pričom vrcholom snaženia v tejto oblasti je projekt dvadsaťdielneho súboru Velké dějiny zemí Koruny české, na ktorom nakladateľstvo spolupracuje s poprednými českými historikmi. Za piaty diel získal v roku 2000 Petr Čornej Cenu Josefa Hlávky za prácu v oblasti vedeckej a odbornej literatúry. Paseka vydáva aj kvalitnú českú beletriu aj prekladovú literatúru.
Ocenenia
Knihy vydavateľstva získavajú množstvo ocenení, napríklad trinásť cien Magnesia Litera :
Krajina
Krajina môže byť:
Theodosius I. (Byzantská ríša)
Theodosius I. plným meno Flavius Theodosius Flaccus, známy aj ako Theodosius Veľký (* 11. január 347 – † 17. január 395) bol v rokoch 379 až 394 cisárom východu Rímskej ríše a od roku 394 posledným cisárom jednotnej Rímskej ríše, ktorá sa po jeho smrti v roku 395 rozdelila na dve časti, východnú a západnú. Jeho syn, Arkadius, sa stal panovníkom Východorímskej ríše, a druhý syn, Honorius, vládol Západorímskej ríši.
Pôvod
Theodosius sa narodil v hispánskom meste Cauca, alebo v meste Italica pri dnešnej Seville do zámožnej a vplyvnej miestnej rodiny, ktorá pochádzala pôvodom z Itálie. Jeho otec Theodosius starší bol významným rímskym generálom. V jeho stopách sa vybral i budúci cisár Theodosius, ktorý svoju kariéru odštartoval v armáde. Ako generál sa vyznamenal porážkou Sarmatov.
Zmluva s Gótmi
Obdobie Theodosiovej vlády znamenalo pre rímske impérium obdobie veľkých a významných zmien. Na trón nastúpil v čase, keď na Balkáne prebiehalo rozsiahle povstanie Vizigótov, barbarov, ktorých tam pod prísnymi podmienkami prijal predošlý byzantský cisár Valentus. Vizigóti vyplienili takmer celý Balkán a roku 378 porazili za pomoci ostrogótskych, hunských a alanských oddielov rímske vojsko pri Hadrianopole. Podľa rímskeho historika Ammiana Marcellina to bola najhoršia porážka Rimanov od dôb kartáginského vojvodcu Hannibala. Cisár Valentus podľahol zraneniam z bitky, a stal sa tak druhým rímskym imperátorom, ktorý zahynul v boji (prvý bol Decius). Spolu s ním padli dve tretiny vojakov. Obranný systém ríše na dolnom Dunaji sa rozpadol, cesta na rímske územie sa otvorila ďalším barbarom. Súčasne sa tiež zrútila rímska hranica na Rýne. Cisár Gratianus nato vymenoval nového východného cisára, generála Flavia Theodosia Flacca, ktorému sa podarilo poraziť zle usporiadaných Gótov, ktorí nevedeli odložiť bujaré oslavy po úspešnej bitke. Góti boli potom znovu usadení na území ríše, získali pôdu a bolo im dovolené riadiť sa vlastnými zákonmi. To znamená, že si zachovali veľkú autonómiu, nesmeli však mať svojho náčelníka. Ako foederati boli povinní slúžiť v rímskom vojsku a veľa gótskych veľmožov potom spravilo kariéru v rímskych légiách. Zmluva z roku 382 bola v podstate dodržiavaná až do Theodosiovej smrti, aj keď gótsky prvok predstavoval pre východnú časť ríše neustále ohnisko napätia a potenciálnej revolty.
Kresťanstvo štátnym náboženstvom
Roku 380 vydal Theodosius I. edikt, ktorým povýšil kresťanstvo na jediné oficiálne uznávané náboženstvo v Rímskej ríši. To znamenalo jednak zákaz uctievania pohanských kultov, ale najmä ostré opatrenia proti kresťanským herézam. Roku 381 zvolal druhý ekumenický koncil do Konštantínopolu (1. konštantínopolský koncil), kde bolo definitívne odsúdené arianizmus ako kacírsky smer a kde došlo k dotvorenie vyznania kresťanskej viery (odtiaľ nikejsko-carihradské vyznanie). V roku 392 vydal edikt, v ktorom zakázal akékoľvek prejavy pohanstva, či na vidieku, alebo v meste. Taktiež zrušil pohanské grécke Olympijské hry, zatvoril veštiareň v Delfách a nechal zničiť Artemidin chrám v Efeze.
Vnútorné boje
Theodosius sa musel postarať o vzdorocisárov zo západu. Najprv bol jeho západný spolucisár Valentinianus II. ohrozený uzurpátorom Magnom Maximom, ktorý vyhlásil Valentinianovi vojnu. Velentinianus nato utiekol do Solúna za Theodosiom. Theodosius sa vypravil na západ a Magna Maxima porazil. Onedlho nato sa proti Valentiniánovi vzbúril veliteľ vojsk, Frank Arbogastes, a za cisára vyhlásil svojho kandidáta, Eugenia, ktorý bol pohan a snažil sa vzkriesiť tradičné náboženstvo. Aby nemohol Valentiniánus nič podnikať, Arbogastes ho zavraždil. Theodosius sa opäť vypravil na západ a pri Aquilei Eugenia porazil, čím definitívne padlo aj staré rímske náboženstvo. Jeho aj Arbogasta potom popravili. Takto sa zároveň stal Theodosius jediným vládcom ríše.
Solúnska masakra a vzbura v Antiochií
Za Theodosiovej vlády proti nemu povstali dve grécke mestá, Solún (Thessaloniki) a Antiochia. Solúnčania totiž po nezhodách popravili generála miestnej posádky, Germána Bothericha a jeho mŕtvolu vláčili ulicami. Po tomto čine dal Theodosius usporiadať v hipodróme preteky. Keď sa do štadiónu nahrnul ľud, vojaci vtrhli dnu a každého vnútri štadióna zabili. Po tomto čine sa proti Theodosiovi postavil jeho priateľ, biskup z Mediolana, Ambrosius hlava vtedajšej cirkvi. Theodosius svoj čin ľutoval a po prísnych pokániach mu biskup odpustil.
V Antiochií obyvatelia povstali proti vláde a zničili sochy Theodosia a jeho synov. Po potlačení vzbury odňal cisár Antiochií všetky mestské výsady a tak sa z perly východu mala stať iba dedina. Theodosius taktiež antiochijský ľud z mesta vyhnal. Ale neskôr oľutoval svoje správanie, ľud povolal späť a mestu vrátil predošlé výsady.
Rozdelenie ríše
Theodosius I. bol posledným rímskym imperátorom, ktorý vo svojich rukách sústredil vládu nad celou ríšou. Počítal s tým, že po jeho smrti sa o ňu podelia jeho synovia Arkadius a Honorius. V 4. storočí išlo o bežnú prax, ktorá nemala viesť k rozdeleniu ríše, ale iba správy jej rozľahlého územia. Skutočnosť však bola iná. Po roku 395 sa začali Východ a Západ, medzi ktorými boli hlboké etnické, kultúrne, náboženské a stále viac tiež sociálne a ekonomické rozdiely a ktorých vzájomné kontakty komplikovali migračné ťaženia barbarov, od seba vzďaľovať aj po stránke politickej. Okrem týchto dlhodobých trendov na tom niesli konkrétnu vinu aj Theodosiovi obmedzení synovia, ktorí neboli schopní samostatne vládnuť ani veliť armáde a svoje právomoci prenechali dvorným hodnostárom. Za tejto situácie sa začali formovať dve rímske impéria, ktorých panovníci – alebo tí, ktorí za nich vykonávali vládu – mnohokrát neváhali konať proti druhej časti ríše. Hneď za vlády Arkádia a Honória moc prevzali velitelia vojsk, Stilicho na západe a Rufinus na východe, pričom viedli medzi sebou neustále spory.
Theodosiovská dynastia
Theodosius sa stal zakladateľom ďalšej dynastie v dejinách Ríma. Po jeho smrti vládol na východe Arkadius a po jeho smrti jeho syn Theodosius II. Na západe vládol Theodosiov syn Honorius a po jeho smrti jeho synovec Valentinianus III., za ktorého však vládla spočiatku jeho matka, Honoriova sestra Galla Placidia, ktorá sa zaslúžila o postavenie mnohých kostolov v Ravenne a v Ríme a za jej vlády prežila Západorímska ríša veľký kultúrny rozmach, neskôr držal vládu vo svojich rukách schopný generál Flavius Aetius, ktorého však Valentinianus zavraždil, čo sa mu stalo osudným, prívrženci Aetia sa pomstili a cisára zavraždili pri vojenskej prehliadke, čím tak v roku 455 theodosiovská dynastia vymrela a nastal chaos, z ktorého sa už Západorímska riša nespamätala a v roku 476 definitívne padla.
Bystrá (prítok Belej)
Bystrá je potok na Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš, je to pravostranný prítok Belej s dĺžkou.
Pramení v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, na južnom úpätí vrchu Bystrá v nadmorskej výške okolo  Tečie severojužným smerom cez Bystrú dolinu, sprava priberá dva významnejšie prítoky – spod Ježovej  a spod Suchého Hrádku. Do Belej ústi v Liptovskej kotline juhozápadne od Podbanského v nadmorskej výške cca Má bystrinný charakter. Na dolnom toku preteká rekreačnou osadou Hrdovo.
Pohár víťazov pohárov EHF
Pohár víťazov pohárov EHF môže byť:
Fanerozoikum
Fanerozoikum alebo (neoficiálne) doba [alebo obdobie] zjavného života je eón vývoja Zeme, v poradí posledný (trvá až do súčasnosti). Predchádzal mu eón proterozoikum, pričom hranica je stanovená dohodou na obdobie prvého hromadného výskytu makrofosílií (aj keď nálezy v poslednej dobe potvrdzujú existenciu života aj pred fanerozoikom). Časový interval trvania je 542 mil. rokov.
Rozdelenie
Fanerozoikum sa delí na tri éry:
Geologický vývoj
Fanerozoikum je poznačené vznikom a zánikom niekoľkých a s nimi spojených orogénnych udalostí. Koncom proterozoika došlo k rozpadu superkontinentu Pannotia a k formovaniu menších kontinentov usporiadaných približne v kruhu okolo rovníka. Neskôr (koncom karbónu, približne pred 300 mil. rokmi) došlo k ich spojeniu do Pangey. Počas paleozoika nastali tieto orogénne udalosti:
Klíma vo fanerozoiku bola veľmi rozmanitá: od tropických období (napr. v kambriu alebo neogéne), až po doby ľadové v ordoviku alebo v pleistocéne. Bližší opis klimatických podmienok je v článkoch o jednotlivých érach, príp. periódach.
Vývoj života
Vývoj života naberá vo fanerozoiku na obrátkach. Po ukončení globálnej ľadovej doby (Zem – snehová guľa) na konci proterozoika nastáva obrovský rozmach živých foriem (známy aj ako kambrická explózia). Ako už bolo spomenuté vyššie, život sa vyvinul omnoho skôr ako v fanerozoiku, ale až v tomto eóne sa začínajú hromadne vyskytovať nálezy fosílií.
Paleozoikum
V starších obdobiach to boli prevažne bezstavovce, neskôr aj stavovce (ryby), a na konci paleozoika sa začínajú objavovať aj suchozemské živočíchy (obojživelníky a plazy). Veľká väčšina organizmov však na jeho konci vyhynula (77 až 96 % všetkých foriem). Táto udalosť sa označuje ako veľké permské vymieranie. Jeho príčina je stále predmetom diskusií, najpravdepodobnejšie verzie vravia o prudkej zmene klímy na konci permu.
Kenozoikum
Obdobie kenozoika sa označuje ako doba cicavcov, ale nie je to úplne presné označenie. Prvé cicavce sa objavili už v triase, no až s vyhynutím dinosaurov prišiel ich rozmach. Aj ten prišiel po krátkom období nadvlády vtákov v paleogéne. Približne pred 3 mil. rokmi sa začal aj vývoj človeka.
Dříteň
Dříteň je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 600 obyvateľov, z toho 807 mužov a 793 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,0 roka (muži 36,5 roka, ženy 37,6 roka).
Turčianska župa (Uhorsko)
Turčianska župa resp. Turčianska stolica (iný názov: Turiec, staršie Turčanská stolica; po latinsky: Comitatus Thuroc(z)iensis alebo Thurocium, po nemecky: Komitat Turz/Turzer Gespanschaft alebo Turz, po maďarsky: Túrótz / Túrócz / Túróc / Turóc (vármegye)) bola župa resp. stolice v Uhorsku.
Geografia
Turčianska stolica susedila s Oravskou, Trenčianskou, Liptovskou, Nitrianskou a Zvolenskou stolicou. Zaberá územie Turčianskej kotliny, ktorá je vklinená medzi pohoria Malá Fatra, Veľká Fatra, Kremnické vrchy a Žiar. Krajom preteká rieka Turiec, ktorá sa vlieva pri Vrútkach do Váhu. Rozloha Turčianskej župy v r. 1910 bola 1 123 km².
thumb|Región Turiec na mape Slovenska
Centrum
Centrom stolice bol pôvodne hrad Sklabiňa, stoličné zasadnutia však prebiehali v Turčianskom sv. Martine (dnes: Martin), ktorý sa neskôr (1772) stal aj správnym centrom stolice.
Rody vládnucich županov
Od roku 1535 zastávali úrad hlavného turčianskeho župana dedične šľachtici z rodu Révaiov (Révay), najbohatšieho a najvplyvnejšieho rodu.
Dejiny
Najstaršie doklady osídlenia Turca sú nálezy z jaskýň Mažarná a Na Vyhni z obdobia 27502250 pred Kr. V mladšej a neskorej dobe bronzovej (1350700 pred Kr.) obýval skoro celý Turiec ľud lužickej kultúry. V období 3. storočia pred Kr. až po 2. storočie po Kr. obýva Turiec ľud púchovskej kultúry.
Zoznam slovenských článkov/K
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 573 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Turčianska župa (Uhorsko)
Dejiny
Slovania prišli do Turca asi až v 7. storočí. Koncom 8. a začiatkom 9. storočia už bolo toto územie relatívne husto obývané, čo dokazujú archeologické vykopávky v Blatnici, Malom Čepčíne, Žabokrekoch. V 9. storočí bolo centrálnym hradiskom Vyšehrad na hranici medzi Turcom a hornou Nitrou. Odtiaľto bol ovládaný nielen Turiec, ale aj veľká časť horného Ponitria. Z tohoto obdobia asi pochádzajú aj dvojité názvy obcí v oboch regiónoch ako Diviaky, Pravno, Sučany, Necpaly a ďalšie.
Prvá písomná spomienka o Turci je z roku 1113, no vtedy sa spomínal len ako súčasť Zvolenského domínia. Turiec, ako riedko osídlené územie, bol spravovaný kastelánom (neskôr podžupanom) z hradu Sklabiňa ako panstvo Zvolenského komitátu. Vlastného župana mala stolica od roku 1339, čím sa oddelila od Zvolenského komitátu (podobne ako Liptov a Orava).
Zoznam slovenských článkov/K
ká
Kálmán Mikszáth · Kálnica · Kátlovce · Kátov
Turčianska župa (Uhorsko)
Dejiny
Turecké výboje sa Turcu (rovnako ako celému severnému Slovensku) vyhli.
Zoznam slovenských článkov/K
ke
Kecerovce · Kecerovský Lipovec · Kečkovce · Kečovo · Kechnec · Kendice · Kesovce · Keť · Kežmarok · Kežmarok (okres)
Turčianska župa (Uhorsko)
Dejiny
Počas jozefínskych reforiem sa Turiec mal spojiť s Oravou, keďže však mali len malú spoločnú hranicu (v zime väčšinou nepriechodnú), napokon sa spojil so Zvolenom do Turčiansko-zvolenskej stolice (17861790) so sídlom v Banskej Bystrici. Po smrti Jozefa II. sa Turčianska stolica obnovila.
V roku 1918 sa Turiec stal súčasťou Česko-Slovenska. Turčianska župa zanikla 31. decembra 1922, v rokoch 19231928 bola súčasťou Považskej župy. V súčasnosti je územie súčasťou Žilinského kraja.
Zoznam slovenských článkov/K
kl
Kladzany · Klasov · Klaudia Buganová · Klaudia Kinská · Klaudia Medlová · Klaudius Viceník · Klára Jarunková · Klára Kubičková · Klára Orgovánová · Kláštor pod Znievom · Klátova Nová Ves · Klčov · Klement Gottwald · Klement Šilinger · Klement Šimončič · Klenov · Klenová (okres Snina) · Klenovec · Kleňany · Klieština (okres Považská Bystrica) · Kliment Ochridský · Klin (okres Námestovo) · Klin nad Bodrogom · Klížska Nemá · Klokoč (okres Detva) · Klokočov (okres Čadca) · Klokočov (okres Michalovce) · Klubina · Kluknava
Turčianska župa (Uhorsko)
Národnosti
Obyvatelia Turca boli prevažne Slováci, čo pretrvalo do súčasnosti. Nemci žili len na hornom (južnom) Turci, no po 2. svetovej vojne boli evakuovaní a čiastočne vyhnaní do Nemecka.
Zoznam slovenských článkov/K
kľ
Kľačany · Kľače · Kľačno · Kľak (okres Žarnovica) · Kľušov · Kľúčovec
Turčianska župa (Uhorsko)
Okresy
V roku 1910 sa Turiec delil na dva slúžnovské okresy:
Zoznam slovenských článkov/K
km
Kmeťovo
Turčianska župa (Uhorsko)
Okresy
V súčasnosti je územie Turca rozdelené na dva rovnomenné okresy, i keď s inými hranicami:
Zoznam slovenských článkov/K
ko
Kobeliarovo · Kobylnice (okres Svidník) · Kobyly (okres Bardejov) · Koceľ · Koceľovce · Kociha · Kocurany · Kočín-Lančár · Kočovce · Kodifikačná príručka · Kochanovce (okres Bardejov) · Kochanovce (okres Humenné) · Kojatice (okres Prešov) · Kojšov · Kokava nad Rimavicou · Kokošovce · Kokšov-Bakša · Kolačkov · Kolačno · Koláre · Kolárovice · Kolárovo · Kolbasov · Kolbovce · Kolibabovce · Kolinovce · Kolíňany · Koloman Adamis · Koloman Banšell · Koloman Berényi · Koloman Gögh · Koloman Horniš · Koloman Ivanička · Koloman Kemenczky · Koloman Kocúr · Koloman Kolomi Geraldini · Koloman Ladislav Brezány · Koloman Leššo · Koloman Lux · Koloman Makovíny · Koloman Novacký · Koloman Peťko · Koloman Slušný · Koloman Sokol · Koloman Uhrík · Kolonica · Kolonizácia južného Slovenska v rokoch 1921 – 1938 · Kolta · Komárany · Komárno · Komárno (okres) · Komárňanský prielom · Komárov (okres Bardejov) · Komárovce (obec) · Komitát · Komjatice · Komjatná · Komoča · Komunistická strana Slovenska (1948) · Koniarovce · Konrád Švestka · Konrádovce · Konská (okres Liptovský Mikuláš) · Konská (okres Žilina) · Konštantín Bauer · Konštantín Čulen · Konštantín Filozof · Konštantín Kővári · Konštantín Palkovič · Kontinuita slovenských dejín · Kontubernium · Konzervativizmus na Slovensku · Koňuš · Kopanice (región) · Kopčany (okres Skalica) · Kopecký a Studený architekti · Kopernica (okres Žiar nad Hronom) · Koplotovce · Koprivnica (okres Bardejov) · Kordíky · Korejovce · Kornel Bezay · Kornel Divald · Kornel Földvári · Kornel Saláta · Kornel Stodola · Kornélia Kropiláková · Kornélia Thurzová · Kornélia Veselová · Korňa · Koromľa · Korunková · Korytárky · Korytné · Kosihovce · Kosihy nad Ipľom · Kosorín · Kostol svätej Margity Antiochijskej (Kopčany) · Kostol svätého Michala archanjela (Dražovce) · Kostolec (okres Považská Bystrica) · Kostolište · Kostolná pri Dunaji · Kostolná Ves · Kostolná-Záriečie · Kostolné · Kostolné Kračany · Kostoľany nad Hornádom · Kostoľany pod Tribečom · Koš (obec na Slovensku) · Košariská · Košarovce · Košeca · Košecké Podhradie · Košice – mestská časť Ťahanovce · Košice I (okres) · Košice II (okres) · Košice III (okres) · Košice IV (okres) · Košice-okolie (okres) · Košická Belá · Košická Polianka · Košická župa (Česko-Slovensko, 1922) · Košické Oľšany · Košicko-prešovská aglomerácia · Košický Klečenov · Košický kraj · Košický kraj (1948 – 1960) · Košický región · Košický samosprávny kraj · Košický vládny program · Koškovce · Košolná · Košťany nad Turcom · Košúty (okres Galanta) · Kotešová · Kotmanová · Kotrčiná Lúčka · Kovarce · Kováčová (okres Rožňava) · Kováčová (okres Zvolen) · Kováčovce · Koválov · Koválovec · Kozárovce · Kozelník · Kozí Vrbovok · Kožany · Kožuchov · Kožuchovce
kô
Kôprovský potok
kr
Kračúnovce · Krahule · Kraj (Česko-Slovensko, 1948 – 1960) · Kraj (Česko-Slovensko, 1960 – 1992) · Kraj (štátna správa) · Krajinské zastupiteľstvo · Krajinské zastupiteľstvo Slovenskej krajiny (1928 – 1935) · Krajinský prezident · Krajinský úrad · Krajná Bystrá · Krajná Poľana · Krajná Porúbka · Krajné · Krajné Čierno · Krajské mesto (Slovensko) · Krakovany (okres Piešťany) · Kraľovany · Kraskovo (okres Rimavská Sobota) · Krasňany (okres Žilina) · Kravany (okres Poprad) · Kravany (okres Trebišov) · Kravany nad Dunajom · Králiky · Kráľ (okres Rimavská Sobota) · Kráľov Brod · Kráľova Lehota · Kráľová nad Váhom · Kráľová pri Senci · Kráľovce · Kráľovce-Krnišov · Kráľovičove Kračany · Kráľovské Uhorsko · Kráľovský dvor (Uhorsko) · Kráľovský Chlmec · Kráľovský servient · Krásna Lúka · Krásna Ves · Krásno (okres Partizánske) · Krásno nad Kysucou · Krásnohorská Dlhá Lúka · Krásnohorské Podhradie · Krásnovce · Krásny Brod · Krátky slovník slovenského jazyka · Krčava · Kremná · Kremnica · Kremnické Bane · Krista Bendová · Kristián Andrej Zipser · Kristián Dufinec · Kristián Genersich · Kristián Koštrna · Kristián Kováč · Kristián Kudroč · Kristína Bartošová · Kristína Cibulková · Kristína Kučová · Kristína Kupkovičová · Kristína Mésároš · Kristína Royová · Kristína Schmiedlová · Kristína Svarinská · Kristína Tormová · Kristína Turjanová · Kristy · Krišľovce · Krišovská Liesková · Krištof Bartolomej Anton Migazzi · Krištof Görgei · Krištof Heyd · Krištof Orság · Krištof Škultéty · Krivany · Krivá · Kriváň (okres Detva) · Krivé (okres Bardejov) · Krivín · Krivoklát · Krivosúd-Bodovka · Križovany nad Dudváhom · Krížovany · Krížová Ves · Krná · Krnča · Krokava · Krompachy · Krpáčovo · Krpeľany · Krškany (okres Levice) · Krtovce · Kručov · Krupá (zdrojnica Popradu) · Krupina · Krupina (okres) · Krušetnica · Krušinec · Krušovce · Kružlov · Kružlová · Kružná · Kružno
ks
Ksenino jazierko
kš
Kšinná
ku
Kubáňovo · Kučín (okres Bardejov) · Kučín (okres Vranov nad Topľou) · Kuchajda · Kuchyňa (okres Malacky) · Kuklov · Kuková · Kukučínov · Kultúrny jazyk na Veľkej Morave · Kunerad · Kunešov · Kunova Teplica · Kuraľany · Kurima (okres Bardejov) · Kurimany · Kurimka · Kurov · Kursalón (Sklené Teplice) · Kusín · Kuzmice (okres Topoľčany) · Kuzmice (okres Trebišov)
kú
Kútniky · Kúty (okres Senica)
kv
Kvačany (okres Liptovský Mikuláš) · Kvačany (okres Prešov) · Kvakovce · Kvašov (obec) · Kveta Stražanová · Kvetná dolina · Kvetoslav Hečko · Kvetoslava Benková · Kvetoslavov
ky
Kyjatice · Kyjov (okres Stará Ľubovňa) · Kyla Cole · Kynceľová · Kysak (okres Košice-okolie) · Kyselica (obec) · Kysta · Kysucké Nové Mesto · Kysucké Nové Mesto (okres) · Kysucký Lieskovec
Pohár víťazov pohárov EHF mužov
Pohár víťazov pohárov EHF mužov bola druhá najprestížnejšia európska hádzanárska klubová súťaž mužov, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou (EHF). Vznikla v roku 1975 a EHF ju ukončila v roku 2012. Zúčastňovali sa jej družstvá, ktoré zvíťazili v národných európskych pohároch, resp. družstvá ktoré vypadli z Ligy majstrov. Najúspešnejším klubom súťaže, rovnako ako aj v Lige majstrov, bol španielsky veľkoklub FC Barcelona, ktorý v nej zvíťazil 5-krát.
Štruktúra
Hralo sa vyraďovacím spôsobom, keď v každom kole proti sebe dva tímy odohrali 2 zápasy (každý tím hrá raz doma a raz vonku) a ten s lepším skóre postúpil do ďalšieho kola.
Margita Figuli
Margita Figuli, po sobáši Margita Šustrová, pseudonymy Morena, Oľga Morena (* 2. október 1909, Vyšný Kubín – † 27. marec 1995, Bratislava) bola slovenská spisovateľka, prekladateľka a autorka literatúry pre deti a mládež.
Životopis
Narodila sa v roľníckej rodine. Gymnaziálne štúdiá začala v Dolnom Kubíne, no maturovala na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici (1924 – 1928). Chcela pokračovať v štúdiu, no jej pokus o štúdium maliarstva v Prahe jej nevyšiel. Pracovala ako anglická korešpondentka v Tatra banke v Bratislave. Popri zamestnaní študovala na konzervatóriu hru na klavíri. Roku 1941 ju prepustili z Tatra banky za odvážnu protivojnovú novelu Olovený vták. Preto počas vojnových rokov 1941 až 1945 žila vo Vyšnom Kubíne u Emílie Meškovej. Odvtedy sa venovala len literárnej činnosti.
Tvorba
Margita Figuli je výraznou predstaviteľkou slovenského naturizmu v novelistickej a románovej tvorbe. Publikovať začala už v roku 1930 v časopise Slovenská nedeľa či v kalendároch Tatra banky, neskôr tiež v časopisoch Elán, Slovenské pohľady, Živena a iné. V jej raných prácach dominujú témy z prostredia sociálnej, zemepisnej či spoločenskej periférie, neskôr tiež láska, sociálny súcit a súčasné spoločenské problémy. V tematickej rovine využívala legendické, mýtické a rozprávkové prvky. Okrem vlastnej tvorby sporadicky prekladala z češtiny (Karel Čapek, Karel Jaromír Erben a i.).
Sheep Haven
Sheep Haven alebo Sheephaven (angl. Sheephaven Bay, ír. Cuan na gCaorach) je záliv Atlantického oceánu na severnom pobreží Írska. Obmýva pobrežie grófstva Donegal.
Do pevniny sa zarezáva medzi polostrovmi Rosguill na východe a Horn Head na západe. Do Atlantického oceánu prechádza na spojnici mysov Horn Head a Rinnafaghla Point. Najväčšiu šírku dosahuje vo vstupnej časti - 7 km, smerom do vnútrozemia sa postupne zužuje, dlhý je približne 12 km. Pobrežie zálivu dosahuje značnú členitosť a v rámci zálivu sa vyčleňujú viaceré menšie zálivy a zátoky: Claddaghlahan Bay vo východnej, Clonmass Bay, Dunfanaghy Harbour na západnej a Badgers Bay, Big Bay, Parthanhall Bay na južnej strane zálivu. Pobrežie tiež lemujú viaceré piesočnaté pláže (Tra Beg, Tra More, Sand Eel Strand, The Campion Sands, Green Isle, Marble Hill Strand, Catherines Isle), marše a občasne zaplavované územia (Killahoey Strand, The Back Strand, Ards Strand, Doe Castle Strand).
Medzi plytčinami The Black Strand na severozápade a Ards Strand na juhu vybieha do zálivu polostrov zakončený mysom Binnagorm Point, na ktorom sa rozprestiera chránený les Ards Forest Park.
Bajamont
Bajamont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Farba tónu
Farba tónu je kvalita tónu, ktorá rozlišuje tóny podľa pôvodu ich vzniku, napríklad hudobnými nástrojmi alebo hlasom. Rôzne farby tónov označujeme predovšetkým podľa pôvodu tónov. Rozoznávame tóny fagotu, husiel, klavíra (teda tóny rôznych hudobných nástrojov), tóny mužských, ženských alebo detských hlasov alebo tóny klaksónov automobilov, sirén, píšťal. Okrem toho môžeme bližšie opísať sluchový vnem tónu. Tóny môžu znieť jasne, temne, ostro, drsne, zastrene, duto, plno, zamatovo a pod. Ak znejú dva tóny tej istej hlasitosti a výšky vydávané dvomi rôznymi hudobnými nástrojmi, vnímame medzi nimi rozdiely, hovoríme, že majú rôznu farbu.
J Majik
Jamie Spratling, viac známy ako J Majik (* 1978, Northwood, Anglicko) je anglický drum and bassový DJ, ktorým začal byť už v mladosti začiatkom 90. rokov. Svoju prvú skladbu vydal v roku 1992 (ešte ako DJ Dextrous) cez vydavateľstvo Planet Earth. V roku 1994 začal vydávať pod umeleckým menom J Majik.
Kandži
vľavo|náhľad|slovo „kandži“ napísané v japončine (vľavo) a v modernej čínštine (vpravo)|200x200pixelů Kandži (漢字, doslova „chanské znaky“) sú pôvodne čínske, dnes sinojaponské ideogramy používané spolu s mórovými písomnými systémami hiragana a katakana (spoločne známe ako kana) a s latinskou abecedou (rómadži) pri zápise japončiny. Značná časť znakov v čínštine a v japončine je síce vizuálne identická, no neplatí to univerzálne. Existujú znaky, ktoré sa píšu rozdielne, čo je výsledkom nejednotného procesu zjednodušenia znakov, ktorý sa najmä po Druhej svetovej vojne uskutočnil v oboch krajinách oddelene. V japončine tento proces nebol až tak drastický ako v čínštine, a preto sa v moderných textoch tradičné formy japonských znakov (kjúdžitai) takmer vôbec nevyskytujú. Naopak, tradičné formy čínskych znakov sa dodnes používajú na Taiwane, v Hongkongu či v Macau. Zjednodušenie znakov zväčša prebehlo prostredníctvom zníženia ich počtu ťahov, no vo vzácnych prípadoch nastalo aj pridanie ťahu (napríklad, 卷 na 巻). Hlavný problém vo všeobecnosti spočíva v nekonzistencii niektorých aplikovaných zásad. Napríklad, znaky 龍 a 瀧 boli zjednodušené na 竜 a 滝, no znaky 襲 a 籠 zjednodušené neboli. Existujú aj znaky, ktoré majú v jednotlivých jazykoch úplne odlišný význam, hoci vo všeobecnosti platí, že často spadajú aspoň do rovnakého sémantického okruhu. Z hľadiska výslovnosti síce v prípade niektorých znakov možno pozorovať určitú mieru podobnosti medzi čínskou a japonskou verziou, no vo väčšine prípadov platí, že majú odlišnú výslovnosť, a to najmä kvôli tomu, že čínština na rozdiel od japončiny využíva tóny a japončina na rozdiel od čínštiny využíva aj čisto japonské čítania znakov (hoci až okolo 40% japonských kandži nemá japonské kun čítanie ). Na záver je nutné poznamenať, že existuje aj zopár znakov, ktoré vznikli v Japonsku, no je ich veľmi málo. Tieto znaky japonského pôvodu sa zvyknú označovať pojmom kokudži (národné znaky) a sú čiastočne špecifické tým, že nemajú sinojaponské on čítanie (iba čiastočne z toho dôvodu, že možno nájsť aj pár znakov, ktoré nemajú sinojaponské čítanie a napriek tomu sú čínskeho pôvodu). Ako príklad kokudži možno uviesť znaky 凧 tako (šarkan) a 栃 toči (gaštan). Drvivá väčšina takýchto znakov sa nachádza mimo zoznamu džójó a používa sa v kandži pre prírodu (stromy, kvety, ryby, a pod.). Kokudži zároveň nie sú súčasťou tradičnej šesťčlennej kategorizácie znakov podľa pôvodu (rikušo), nakoľko tento systém vznikol dávno predtým než prvé kokudži.
Japonské kandži možno zapisovať zľava doprava alebo zhora dole, a to v závislosti od písomného materiálu. Jokogaki (→) štýl používajú napríklad japonskí študenti pri zapisovaní poznámok, zatiaľ čo tategaki (↓) štýl sa zvykne používať pri písaní esejí alebo v komiksoch manga. Zaujímavé je aj to, že prvý spomínaný štýl sa používa na zápis elektronických správ, zatiaľ čo druhý štýl sa používa v bežnej tlači. Pri zápise japončiny sa medzi znaky až na určité špecifické výnimky nikdy nevkladajú medzery. Napriek tomu, že sa jedná o aglutinačný jazyk (časté tvorenie slov pomocou pridania jednej či viacerých koncoviek), drvivá väčšina slov sa skladá z dvoch znakov, čo umožňuje relatívnu plynulosť čítania textu. Japonci zároveň zvyknú skracovať slovné spojenia zložené zo štyroch či viacerých znakov (napr. 文部科学省 Monbukagakušó na 文部省 Monbušó, a pod.). Plynulosť čítania v textoch určených pre školákov umožňuje furigana (fonetický prepis čítania komplikovanejších znakov prostredníctvom kany nad daným slovom).