cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Fugees
The Fugees bola americká hudobná skupina populárna predovšetkým v 90. rokoch, ktorej členovia pochádzali z New Jersey. Repertoár skupiny obsahoval predovšetkým hip hop s prvkami soulu a karibskej hudby (čiastočne reggae). Bývalí členovia skupiny sú Lauryn Hillová, Prakazrel Michel (známy najmä ako Pras) a Wyclef Jean. Názov skupiny Fugees, je odvodený od slova refugee čo v slangu znamená Haitský utečenec, čo pre Wyclefa a Prasa bolo srdcovou záležitosťou, keďže obaja pochádzali z Haiti. Skupina nahrala dva albumy "Blunted on reality" (1993) a "The Score" (1996), ktoré bolo multiplatinové a vyhralo dve ceny Grammy. V roku 1997 sa skupina rozpadla a každý z členov sa vydal na sólovú dráhu.
Začiatky
Wyclef Jean sa narodil 17. októbra 1972 v Croix-des-Bouquets na Haiti. O 9 rokov neskôr sa presťahoval s rodinou do Brooklynu. Ako syn ministra žil v pomerne dobre zabezpečenej rodine, a možno práve to bol dôvod, že sa dostal na katedru hudobných vied, kde začal študovať jazz. V tom čase ho okrem hovoreného slova zaujala aj hra na gitare (ktorej sa venuje až dodnes) a prišlo aj na ďalšie sťahovanie sa do New Jersey. Tu začal splietať hudobné plány so svojím bratrancom "Prasom".
Prakazrel Michel, prezývaný "Pras", sa narodil 19. októbra 1972, dva dni po svojom bratrancovi Wyclefovi, na Haiti. Vyrastal však v Brooklyne, neskôr v New Yorku a nakoniec v New Jersey kde ako 15-ročný spoznal 12-ročnú Lauryn a zoznámil ju so svojim bratrancom Wyclefom.
Lauryn Hillová sa narodila 25. mája 1975 v New Jersey.
Títo traja spolu okolo roku 1988 založili skupinu s názvom Tranzlator crew. Neskôr v roku 1992 s nimi firma Ruffhouse records uzavrela zmluvu a po vzájomnej dohode skupina prijala názov 'The Fugees', odvodené od slova Refugees – v slangu znamená "Haitský utečenec", čo pre Wyclefa a Prasa bolo srdcovou záležitosťou, keďže obaja pochádzali z Haiti.
Blunted on reality
Približne o rok na to, vo februári 1994, vyšiel ich debutový album Blunted on reality. Niektoré médiá ich radili do štýlov k Cypress Hill alebo aj Digable Planets, od čoho sa však skupina riadne dištancovala tvrdeniami, že ku svojej tvorbe húliť trávu naozaj nepotrebujú a poukazovala na svoju vieru a textovú uvedomelosť (dvaja z troch členov navštevovali vysokoškolské kurzy). Album nebol veľmi úspešný, no aj tak obsahoval niekoľko výrazných piesní, čoho dôkazom sú napríklad piesne „Nappy Heads“ či „Vocab“.
The Score
Vo februári roku 1996 vydali svoj druhý album s názvom "The Score", z ktorého sa predalo približne 18 miliónov kusov, a stal sa tak multi-platinovým. Album bol jasne ovplyvnený soulom ako aj reggae (dôkazom sú remake piesní Roberty Flack "Killing me softly" alebo Boba Marleyho "No woman no cry"). Ďalšie piesne ako "Ready or not", "Fu-Gee-La" či "Cowboys" sa dlhodobo umieštňovali na prvých priečkach v rôznych hitparádach. V tomto istom roku vyšiel album "Bootleg Version", ktorý obsahoval prepracované staršie piesne "Nappy Heads", "Vocab" a pod., ako aj zremixované nové piesne ako napríklad "Fu-Gee-La". Ako hosť sa tu v piesni "If I ruled the world" objavil aj Nas a svojimi remixami sa v niekoľkých prípadoch prezentoval aj Clark Kent. K obom albumom vyšlo aj video, jednoducho nazvané "The score". Tento album sa stal prelomom na hip-hopovej scéne a hip-hop sa začal časovo deliť na „pred The Score“ a „po The Score“.
Lauryn
náhľad|Lauryn Hillová Ako druhá v poradí v roku 1998 svoj album "The Miseducation of Lauryn Hill" vydala i nežná tretina skupiny, a podarilo sa jej na ňom skĺbiť silné spevácke dispozície s rapovými prvkami a album dosiahol obrovského komerčného aj kritického úspechu. Predalo sa niečo okolo 18 miliónov albumov. Dá sa povedať, že sa Lauryn po materskej dovolenke vrátila vo veľkej forme. To potvrdilo aj každoročné udeľovanie cien Grammy, kedy si Lauryn domov odniesla z úctyhodných 11 nominácii 5 cien a to vrátane albumu roku. Onedlho na to vyrazila na turné so skupinou Outkast.
Pras
V tom istom roku, 1998, so svojim počinom na seba upozornil aj tretí člen skupiny – Pras, ktorý na "skúšku" vypustil do sveta album "Ghetto Supastar". Obsahoval rovnomenný úvodný hit, v ktorom malí prsty aj Ol´Dirty Bastard a speváčka Mya. Neskôr na to Pras debutoval po druhýkrát avšak na filmovom plátne, kde sa objavil v snímke "Mystery Men", v ktorom si zahral typického záporáka. Okrem tohto filmu si zahral v ďalších ako napríklad "Turn it up" (názov zmenený z pôvodného "Ghetto Superstar"), "Higher Ed" a "Full Contact", za ktoré moc kladných ohlasov nezískal.
Koniec
Čas plynul ďalej a onedlho sa začali šíriť zvesti o údajnom nezdravom ovzduší medzi jednotlivými členmi skupiny, ktoré však Wyclef Jean rezolútne vyvracal, nič menej sa vrhol na nahrávanie svojho druhého albumu, o ktorom tvrdil, že príde opäť až po ďalšom spoločnom albume všetkých troch. Ani sme sa nenazdali a v roku 2000 vychádza jeho ďalší album s názvom "The Ecleftic", ktorý aj napriek tomu, že získal platinovku, pôsobil ľahko nemastným neslaným dojmom. Nakoniec ešte v ten istý rok vyšiel celkom zbytočný album "The Complete Score", ktorý nemenil nič na tom, že skupina ako celok ďalej pokračovať nebude.
Počinom s poradovým číslom dva sa v roku 2001 prezentovala aj Lauryn Hillová a u Sony svojim fanúšikom naservírovala album "MTV Unplugged No. 2.0", ktorý vyšiel ako double CD, a ako už názov napovedá, išlo o tradičnú formu "živáčov" z dielne tejto hudobnej televízie. Album síce postrádal rap (len "Time Freedom" a "Mystery of Iniquity") a bol prešpikovaný bluesom, soulom a ďalšími žánrami, svoju kvalitu však nepostrádal a Laurinin osobitý štýl zaujať dokázal. Avšak nie až natoľko ako jej prvý album a nakoniec sa predalo "len" približne pol milióna albumov.
Obnovenie spolupráce
V roku 2003, sa firma rozhodla na pulty dodať album "Greatest Hits", kde samo sebou dostali priestor ako veci z "Blunted on reality" a "The Score", tak aj nejaké "živáče" hrané na rádiových staniciach. Sú to ako inak skladby nadmieru známe.
V roku 2004 vystúpili spoločne vo filme "Block party" a v roku 2005 sa začalo špekulovať o návrate skupiny ako celku. Naspievali spoločný singel "Take it easy" a vydali sa na ďalšie spoločné turné po celých 9 rokoch ako skupina. Navštívili niekoľko krajín, medzi nimi aj Slovensko, a už to vyzeralo pre ich skalných fanúšikov, ktorí na nich nezanevreli ani po rozpade, veľmi nádejne. Avšak všetky nádeje sa rozplynuli hneď ako Pras v jednom rozhovore vylúčil možnosť ďalšej spolupráce trojice Wyclef Jean, Pras Michel a Lauryn Hillová. Za príčinu označil práve ženskú zložku legendárnej formácie: "Skôr uvidíte Usámu Bin Ládina s Georgom Bushom na kávičke preberať zahraničnú politiku, ako budem ja znovu pracovať s Lauryn. Comeback Fugees preto nie je možný. Myslím si, že veci dospeli do takého štádia, že by bol potrebný zásah Boha, aby sa zmenila, lebo je už úplne mimo." V poslednom čase médiá často informovali o hviezdnych manieroch Lauryn. Údajne dokonca trvá na tom, aby ju všetci oslovovali Miss. Hill. Taktiež Wyclef sa o nej nevyjadril práve najlepšie, keď jej v jednom rozhovore odkázal aby vyhľadala psychiatrickú pomoc.
Ladislav Lysý
Ladislav Lysý alebo Ladislav Holý alebo Vladislav Plešivý († 1029/39) bol knieža Nitrianskeho kniežatstva pred rokom 1018/1029/1025 a podľa niektorých autorov aj na konci 10. storočia.
Bol to bratranec Štefana I., prvého kráľa Uhorska, syn nitrianskeho kniežaťa Michala. Oženil sa s Premislavou (†? 1015), dcérou Vladimíra I., veľkého kniežaťa kyjevského, s ktorou mal syna Domoslava (Damoslaus Bonuszlo, †1048).
Život (jedna z možných verzií)
Veľkoknieža Gejza s nevôľou sledoval silnejúcu pozíciu svojho mladšieho brata Michala v Nitriansku. Preto ho okolo roku 995 nechal odstrániť. Michalovi synovia Ladislav Lysý a Vazul zo strachu opustili krajinu a uchýlili sa pravdepodobne k svojmu príbuznému Boleslavovi Chrabrému do Poľska. Krátko po svojej korunovácii sa kráľ Štefan dostal do konfliktu s Boleslavom Chrabrým. Ten vojenskou silou ovládol celé územie Nitrianskeho kniežatstva až po Dunaj a odovzdal ho do správy Ladislavovi Lysému. Poľská zvrchovanosť nad územím Slovenska trvala až do smrti Boleslava Chrabrého r. 1025 alebo až do r. 1029. Práve v tomto čase zomrel aj Ladislav Lysý, ktorý po sebe zanechal maloletého syna Domoslava.
Tomáš Nádašdi
Tomáš Nádašdi (* 14. máj 1980, Spišská Nová Ves) je slovenský hokejový obranca.
Odchovanec klubu HK Spišská Nová Ves, pred sezónou 1998/99 prestúpil do HC Košice, v drese ktorého získal majstrovský titul. V sezóne 2006/07 hral v Česku v drese Ústí nad Labem, s ktorým vyhral druhú ligu. Po sezóne prestúpil do extraligového klubu Rytíři Kladno. V roku 2011 podpísal zmluvu s dánskym klubom AaB Ishockey. Po krátkej anabáze za Spišskú Novú Ves posilnil mužstvo HK Nitra.
Reprezentácia
Nádašdi reprezentoval Slovensko v juniorských kategóriách, vrátane ME do 18 rokov 1998 a bronzových MS do 20 rokov 1999. V slovenskom drese odohral 13 zápasov, strelil 1 gól.
Oral Fixation vol. 2
Oral Fixation Vol. 2 je druhý anglický album (celkovo siedmy), ktorý kolumbijská pop speváčka a skladateľka Shakira vydala 28. novembra 2005 v Epic Records. Ako sa spomína v jej životopise, na jej oficiálnej stránke a Epic Records, sa z neho predalo viac ako 8 miliónov kópií po celom svete.
Neogotická kaplnka v Mošovciach
thumb|right|Neogotická kaplnka v Mošovciach. thumb|Pohľad na kaplnku z parku.
Neogotická kaplnka v Mošovciach je sakrálna stavba v obci Mošovce, ktorú dali v roku 1911 postaviť Révaiovci.
Horná časť tejto neogotickej stavby plnila funkciu kaplnky, spodná krypty. Fasáda je bohato členená neogotickými prvkami. Kaplnka sa nachádza na západnom výbežku anglického parku pri kaštieli v Mošovciach.
Dnes je v kaplnke umiestnené múzeum remesiel. V jeho expozícii sa nachádzajú nástroje používané pri výrobe známych mošovských výrobkov.
Feldkirch
Feldkirch je okresné mesto v rakúskej spolkovej krajine Vorarlbersko a sídlo rovnomenného okresu. Má rozlohu, 31 045 obyvateľov (31. 12. 2010) a nadmorskú výšku 458 metrov nad morom.
Leží neďaleko hraníc so Švajčiarskom a Lichtenštajnskom, na rieke Ill. Je najzápadnejšie položeným mestom Rakúska a zároveň druhým najľudnatejším mestom spolkovej krajiny. Je tvorené 7 mestskými obvodmi.
Mesto bolo založené v roku 1218.
Oskar Singer
Oskar Singer (* 27. október 1899 Dolné Vestenice – † 1972 Londýn) bol slovenský architekt. Bol to významný predstaviteľ funkcionalizmu na Slovensku a najprogresívnejším nitrianskym architektom.
Biografia
Architektúru vyštudoval v Budapešti TU a v Brne VUT. Pôsobil ako samostatný architekt v 30.rokoch 20. storočia v Nitre. Angažoval sa aj kultúrne – bol členom Bratislavského Umeleckého spolku Kunstverein i Informovanosti. Publikoval v časopise Forum. Niektoré zdroje uvádzajú, že koncom tridsiatych rokov emigroval do Londýna. V roku 1947 sa zúčastnil kongresu CIAM.
Vila K, Kmeťkova 22, Nitra, 1934
Výnimočnosťou tejto vily je postavenie jej časti na stĺpoch. V našich pomeroch to bolo neobyčajné riešenie. Moderný charakter vytváralo taktiež aerodynamické zaoblenie rohov budovy. Táto vila sa objavila aj v časopise Fórum roku 1938, v článku ktorý pojednával o stavaní na „vidieku“.
Voľné prízemie avšak už tri roky po ukončení stavby zastavali, aj dnes je možné túto časť rozpoznať, pretože siahala len do polovice podlažia. Vila sa pre svoj expresívny vyraz nevyhla ani kritike. L. Foltýn tu kritizoval formálne použitie corbusierovských stĺpov v časti pôdorysu a zaoblené tvary prehnane označil za „novobarokové“.
Rodinny dom, Nitra, Fraňa Mojtu 17, Nitra, 1936
Rodinný dom je jedným z mála príkladov na Slovensku, kde sa konkrétne nekonvenčné funkcionalistické architektonické tvaroslovie podarilo dôsledne aplikovať, pretože duch moderných architektonických princípov sa uplatňoval iba postupne. Architekt tu použil jednoduchý arkier s pásovým oknom, ktoré presahuje cez oba rohy.
Dom Dr.R., Nitra, Kmeťkova 11, Nitra, 1938
Rodinný dom patril k charakteristickým stavbám funkcionalizmu v meste Nitra. Je charakterizovaný výraznou horizontálnou štrbinou na prízemí. Za tou sa nachádzala obývacia izba spojená s jedálňou a terasa. V zadnom krídla bola kuchyňa a pomocné priestory. Na poschodí bola výrazným prvkom pergola, ktorá kryla hornú terasu. Tu sa nachádzali tri spálne s veľkou predsieňou. Do domu sa vchádzalo z boku, kde mierne vystupovalo dvojramenné schodisko.
Temple (Texas)
Temple je americké mesto v Bell County v strednom Texase. Nachádza sa v tesnej blízkosti sídla okresu Belton. Je prezývaný "Wildflower Capital of Texas,". Mesto bolo založené v roku 1881 ako železničné mesto.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Lens (obvod)
Lens je obvod v departemente Pas-de-Calais a regióne Hauts-de-France vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 17 kantónov a 43 obcí.
Dolná Mičiná (kaštieľ)
Kaštieľ Dolná Mičiná bol pôvodne hrad, ktorý bol prestavaný na renesančný kaštieľ. Nachádza sa v obci Dolná Mičiná.
thumb|Fresková výmaľba v kaštieli
Jaroslav (okres Pardubice)
Jaroslav je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 222 obyvateľov, z toho 108 mužov a 114 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 39,5 roka, ženy 38,8 roka).
4294 Horatius
4294 Horatius je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Dolná Mičiná (kaštieľ)
Dejiny
Kaštieľ postavili v druhej polovici 16. storočia na gotickom základe. Pravdepodobne šlo o panské sídlo, resp. hrádok. V roku 1667 ho Tomáš Benický s manželkou Katarínou Mervaldovou prestavali do dnešnej podoby. Neskorobarokové úpravy sú z konca 18. storočia. Po roku 1970 ho opravili a znovu zastrešili. Najnovšie úpravy sú z 90tych rokov, kedy upravovali hlavne interiér.
Interiér
Zachovali sa renesančné a barokové klenby so štukovými obrazcami. V strede dispozície je vestibul s valenou lunetovou klenbou, z neho vedú vstupy do bočných obytných miestností.
Exteriér
Dvojposchodová bloková stavba so štyrmi nárožnými okrúhlymi vežami a pristavanou blokovou vežou so schodiskom. Na hlavnej fasáde medzi nárožnými vežami je dvojramenné schodisko umiestnené v lodžiovej arkáde, datované nápisovou tabuľou v kartuši rokom 1667. Na lodžii na prvom poschodí je umiestnený neskororenesančný kozub datovaný tým istým rokom. Osadený je do plášťa nárožnej veže. Vstup chránia kľúčové strieľne.
Súčasný stav
Kaštieľ nie je prístupný verejnosti a chátra. Dá sa však nahliadnuť do vnútra, ale na vlastné nebezpečenstvo. Od roku 2007 má nového majiteľa, ktorý chcel kaštieľ zrekonštruovať. K rekonštrukcií však doteraz nedošlo, a kaštieľ naďalej chátra.
Biéville-Quétiéville
Biéville-Quétiéville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 321 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valedikcia
Valedikcia (z ) je zastaraný výraz pre rozlúčkovú reč pri pohrebe, koncipovanú spravidla vo veršovanej podobe. Valedikcia taktiež môže byť rozlúčkovou rečou vo všeobecnosti, napr. pri lúčení sa s úradom. Táto tradícia je známa z Banskej Bystrice, kde pri poslednom zasadnutí mestskej rady, ktoré sa konalo na Silvestra, richtár predniesol ročné vyúčtovanie a slávnostnú rozlúčkovú reč pri príležitosti vzdania sa richtárskeho úradu (nový richtár bol zvolený na Nový rok). Obzvlášť hodnotné valedikcie boli následne zapísané do mestských protokolov.
Ligue 1 2008/2009
Ligue 1 2008/2009 bol 71. ročník francúzskej Ligue 1 od roku 1932. Sezóna sa začala 9. augusta 2008 a skončila 30. mája 2009. Obhajcom trofeje bol Olympique Lyonnais ktorý už tri kolá pred koncom stratil možnosť na obhajobu trofeje. Víťazom sa stal po 6. krát Bordeaux. Zostúpili tímy Le Havre, FC Nantes a Caen. Z druhej najvyššej ligy postúpili RC Lens, Montpellier HSC a US Boulogne. Najlepší strelcom sa stal André-Pierre Gignac z Toulouse FC z 24 gólmi.
Valedikcia
Valedikcia žánrovo patrí k príležitostnej poézii alebo próze.
Ligue 1 2008/2009
Tabuľka
Poznámka: M= majster, Z= zostupujúci Por= poradie, Záp= zápasy, V= víťazstvo, R= remíza, P= prehra, GS= strelené góly, GI= inkasované góly, GD= rozdiel medzi strelenými a inkasovanými gólmi
Výsledky
Poznámka: Domáci tím je napísaný v riadku,
Valedikcia
Valedikcia ako pohrebná reč
V tlačenej podobe sa zachovala baroková (veršovaná) valedikcia datovaná do 4. decembra 1700, ako rozlúčka za zosnulou Katarínou Ujfalušiovou (Ujfalussi) rod. Révaiovou pri pohrebe na Sklabinskom hrade, ktorej autorkou je jej dcéra Alžbeta. Dielo je zložené v kultivovanej predspisovnej slovenčine a bolo následne vydané vlastným nákladom u žilinského kníhtlačiara Jána Dádana (mladšieho) pod názvom: Srdečné a welmi žalostiwé Slzy, NAD Wysoce Vrozené a Welikomožné Panj P. UJFALUSSI KATARINY, z DEVEK UJFALU, Wysoce Vrozeného a Welikomožného Pána Někdy Pána REWAY IMRICHA Sláwné Turčanské Stolice Dedičného Hlawnjho Isspána pozustalé Wdowy w Krystu Pánu odpočjwagjcym Tělem : Od Gedinké Samotné a Zarmucené Dcery Wysoce Vrozené a Welikomožné Panj P. ELIZABETY REWAY Wysoce Vrozeného a Welikomožného Pána PETRÖCZY ISTVANA, vpřimné Manželky z přebolestným Stawu sweho žaľostného oplakáwánjm w čas Pohřebowánj na Zámku Sklabinském. Podľa literárneho vedca Ruda Brťána sa toto dielo stalo „dokladom slovenskosti tučianskej veľkomožnej barónskej a grófskej šľachty, ktorá siahala okrem latinčiny a nemčiny najmä po maďarčine.“ Tlač je uložená v Čaplovičovej knižnici v Dolnom Kubíne (č. 2564). Vydané tiež v maďarčine v roku 1703 v Debrecíne.
Valedikcia za úradom
Druhá valedikcia bola prednesená a do mestských protokolov zapísaná posmrtne, pretože 61-ročný richtár Smrtník zomrel 8. decembra 1707 po vyčerpávajúcej ceste na snem uhorských stavov v Košiciach, kde bolo hlavným obsahom rokovaní prebiehajúce protihabsburské povstanie Františka II. Rákociho. Všetky úradne písomnosti, medzi ktorými sa pravdepodobne nachádzal aj text pripravovanej valedikcie, boli následne prenesené z jeho domu na radnicu. Na poslednom zasadnutí mestskej rady 31. decembra sa v súvislosti s dodržaním tradície odhlasovalo, aby zastupujúci richtár Juraj Weiss predniesol vlastnú valedikciu. Následne pokladničný administrátor Ján Šindler prečítal slovenský text valedikcie zosnulého Smrtníka. Obsahovú stránku Smrtníkovej rozlúčkovej reči popisuje historik a archivár Igor Graus nasledovne: ''„Smrtník v prejave poukazuje na zlú situáciu svojej vlasti, ktorá od niekdajšieho rozkvetu a lesku klesla do bahna nekonečných vojen a utrpenia. V hľadaní príčin tohto úpadku je nekompromisný a na základe historických prímerov zániku starovekých civilizácií dokazuje, že práve vojny sú ničiteľmi všetkých hodnôt. V odhaľovaní príčin vojnového stavu však už nie je taký brilantný, pretože v súlade s dobovým názorom ho považuje za Boží hnev, trestajúci ľudské hriechy. Autor však napriek týmto konštatovaniam neupadá do pesimistickej skepsy, ale vyjadruje nádej, že už v priebehu budúceho roka (1708) dôjde ku zmene pomerov a vojna konečne skončí.“ Text valedikcie bol publikovaný v prílohe ku Grausovmu článku uverejnenému v časopise Slavica Slovaca'' (1997, roč. 32, č. 1).
Beletria
V beletrii valedikciu spomenul napr. Martin Kukučín v poviedke Dies irae, napísanej v rokoch 18921893, vydanej v roku 1893 v Kníhkupecko-nakladateľskom spolku v Turčianskom Sv. Martine. Dej poviedky sa odohráva v roku 1874, na pozadí cholerovej epidémie v dedine Lomnica.
Rumunsko
Rumunsko (– toto je krátky a zároveň dlhý tvar názvu ; po rumunsky: România) je štát v juhovýchodnej Európe.
Nachádza sa v severnej časti Balkánskeho polostrova. Severnú a východnú hranicu v dĺžke a  utvára s Ukrajinou a Moldavskom, na juhu s Bulharskom. Na severozápade hraničí s Maďarskom a na juhozápade so Srbskom. Východné brehy obmýva Čierne more v dĺžke. Rumunsko je členom Európskej únie a NATO.
Povrch
thumb|left|Geografická mapa Rumunska. Približne dve tretiny územia pokrývajú horstvá a pahorkatiny a zhruba tretinu zaberajú nížiny. V strede krajiny dominujú Karpaty, ktoré v najvyšších polohách presahujú. Členia sa na tri časti – Východné, Južné (tzv. Transylvánske Alpy) a Rumunské Západné Karpaty. Východné Karpaty sú pokryté lesmi, sú bohaté na drahé kovy a minerálne pramene. V Južných Karpatoch ležia najvyššie vrchy Rumunska (Moldoveanu, ) a vyše 150 jazier. Rumunské Západné Karpaty sú nižšie, ale značne členité (Železné vráta na Dunaji). Karpatský masív obklopuje výbežky rozsiahlej Panónskej panvy, ktorá pokrýva západné okraje krajiny. Na východe, medzi dolným Dunajom a pobrežím Čierneho mora, leží oblasť známa pod názvom Dobrudža, ktorá má s výnimkou dunajskej delty mierne zvlnený terén (pahorky cca 200 –, maximum ). Delta Dunaja je najnižšie položeným miestom Rumunska. Na západe sa rozkladá pohorie Munţii Apuseni. Pohraničné oblasti tvoria nížiny, Veľká dunajská kotlina na západe, Valašská nížina na juhu a rovina okolo rieky Prut na východe.
Vodstvo
Morské pobrežie má. Najväčšia rieka v Rumunsku – Dunaj – sa tiahne po celej dĺžke južnej hranice s Bulharskom. Hranicu s Moldavskom tvorí dotvára rieka Prut, ktorá sa vlieva do Dunaja.
Dunaj má na rumunskom území vyše, čo je zhruba tretina celého toku. Tvorí hranicu so Srbskom a Bulharskom a pri ústí zasa s Ukrajinou. Na Dunaji leží niekoľko významných ostrovov, (ostrov pri meste Brăila, vyše ). Za komunistického režimu tu bolo niekoľko táborov nútených prác, väzni sa zúčastňovali na vysúšaní močiarov. Delta Dunaja zaberá cca a ako prírodná rezervácia je na zozname svetového dedičstva UNESCO. Východiskom do delty je mesto Tulcea.
Mureš pramení v pohorí Giurgeu, ktoré je súčasťou Karpát. Vlieva sa do Tisy pri maďarskom Szegede. V rovnakej časti Karpát pramení Olt (vyše ), ktorý však tečie po východných svahoch a vlieva sa do Dunaja. Pohraničnou riekou je dnes Prut (vyše ), ktorý pred rokom 1940, keď Besarábiu a Severnú Bukovinu obsadil ZSSR, tiekol takmer celý na rumunskom území.
Dejiny
Obdobia dejín Rumunska:
Pôvod názvu krajiny
right|thumb|Hypotetická mapa Rumunska [[Cezar Bolliac|Cezara Bolliaca z roku 1855.]] Názov krajiny România je odvodené od slova român, ktoré je odvodené z latinského slova romanus. Skutočnosť, že názov rumunského etnika je odvodený od slova romanus, má korene v 16. storočí, kedy ho spomína mnoho autorov z Talianska, ktorí cestovali do Transylvánie, Moldávie a Valašska. Najstarší existujúci dokument, napísaný v rumunčine, je list z roku 1521 známy pod názvom Scrisoarea lui Neacşu din Câmpulung alebo Ţara Rumânească (po slovensky: rumunská zem), ktorý oznamuje, že starosta mesta Brašov Johannes Benkner sa pripravuje na bezprostredne hroziaci útok Osmanskej ríše v Transylvánii. Tento dokument je vzácny aj z hľadiska prvého spomenutia názvu krajiny v rumunskom jazyku.
V neskorej antike sa Rímska ríša často nazývala po latinsky Romania, hoci niektorí historici zastávajú názor, že ide o Byzantskú ríšu. Tento návrh je však neprijateľný, nakoľko sa toto označenie vzťahovalo aj na vymedzenie časti Európy, kde sa používali románske jazyky.
Až do 19. storočia sa priestoru medzi riekami Dnester a Tisa hovorilo Rumânia namiesto România a etniku, žijúcemu na tomto území rumâni miesto români. Vzhľadom k tomu, že pojem rumân (označujúci rumunské etnikum a štát) vznikol koncom 18. storočia, predtým všetkých Rumunov a ich krajinu nazývali Valasi a Valašsko.
Zaujímavosť je, že rovnakým menom, teda Romania, prípadne Rumeli do 19. stor. nazývali aj Gréci dnešné Grécko. Samotní Gréci sa tiež nazývali Romaioi, teda Rimania, v podstate rovnako ako aj Rumuni. Je to dôsledok byzantskej národnej identity, Byzancia bola totiž gréckym pokračovateľom Rímskej ríše. Gréci od tohto názvu definitívne upustili koncom 19. stor.
Obyvateľstvo
thumb|vpravo|Vývoj počtu obyvateľov Rumunska v rokoch [[1961 – 2003.]]
Národnostné zloženie obyvateľstva
Národnostné zloženie obyvateľstva Rumunska podľa posledného sčítania obyvateľstva z 1. júla 2002.
Súčasné politické pomery
Rumunsko je parlamentnou demokraciou s poloprezidentským systémom vlády, t. j. výkonná moc je rozdelená medzi prezidenta a predsedu vlády. Prezident sa volí vo všeobecných voľbách. Zákonodarný orgán (po rumunsky: Parlamentul) pozostáva z dvoch komôr.
V dolnej komore má najviac kresiel sociálna demokracia (113), národní liberáli majú iba 64 kresiel, ale vytvárajú spoločný blok s demokratickou stranou (48). Silná pozícia ľavice naznačuje, že najvážnejší protivník súčasného prezidenta – kandidát sociálnej demokracie Adrian Năstase – získal v prvom kole volieb dokonca viac hlasov, no nestačilo mu to na víťazstvo.
Z etnických menšín má výraznejšie zastúpenie v parlamente Maďarská demokratická únia (22 kresiel).
Administratívne delenie
Územie Rumunska sa delí na 41 administratívnych jednotiek (žúp) a hlavné mesto Bukurešť.
Richard Park
Richard Park (* 27. máj 1976, Soul, Kórejská republika) je bývalý americký hokejový útočník kórejskeho] pôvodu. Meria 178 cm a váži 86 kg (2006). Po skončení kariéry bol asistentom trénera Kórejskej republiky a skautom klubu Minnesota Wild.
Klubový hokej
V roku 1994 bol draftovaný klubom Pittsburgh Penguins. V NHL odohral spolu 14 sezón, kariéru ukončil v drese švajčiarskeho klubu HC Ambri-Piotta.
Reprezentácia
Tréner Mike Eaves ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosí číslo 18.
Diarville
Diarville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2006 – Kvalifikácia
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2006 prebiehala o 14 postupových miest, ktoré mala UEFA k dispozícii. Nemecko ako usporiadateľ postúpilo automaticky, takže o 13 voľných miest bojovalo 51 krajín rozlosovaných do ôsmich skupín, z nich prvé tri mali 7 krajín. Priamy postup si vybojovali víťazi a dva najlepšie tímy na druhých miestach sedemčlenných skupín (štátom zo sedemčlenných skupín boli odrátané body a skóre s posledným mužstvom tabuľky). Ďalších šesť mužstiev, medzi nimi aj slovenská reprezentácia, sa stretlo v baráži o postup na MS a o tri voľné miesta.
Ako prvá sa kvalifikovala Ukrajina, po prvýkrát v nezávislej histórii krajiny. V našej 3. skupine bolo prvé Portugalsko.
Kategória:Majstrovstvá sveta vo futbale 2006
Biela jaskyňa (prírodná pamiatka)
Biela jaskyňa je prírodná pamiatka v správe príspevkovej organizácie Správa slovenských jaskýň.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Letanovce v okrese Spišská Nová Ves v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 a naposledy novelizované v roku 2012. Ochranné pásmo nebolo určené.
Kováčová (okres Zvolen)
Kováčová je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis
Obec je situovaná na juhozápadnom okraji Zvolenskej kotliny, západne od mesta Zvolen, na okraji Kremnických vrchov. Severne sa nachádza obec Sielnica, juhovýchodne Zvolen a juhozápadne Budča. Nadmorská výška stredu obce je, v chotári od 288 do
Východným okrajom obce vedie cesta I/69, ktorá tu križuje rýchlostnú cestu R1 z Nitry do Banskej Bystrice a cestu I/66 zo Zvolena. Len severne sa nachádza letisko Sliač. Prímestskú autobusovú dopravu a teda priame spojenie so Zvolenom i Banskou Bystricou zabezpečuje SAD Zvolen.
Geológia
Základy Zvolenskej kotliny položili tektonické poruchy v starších treťohorách. Zlomová porucha severozápadnej kryhy hronského údolia v polohe obce zapríčinila jej výraznejší pokles oproti susednej, juhovýchodnej kryhe na strane Sliača, ktorá je vysoko vyzdvihnutá. Tektonický zlom v starších štvrtohorách vytvoril trhlinu, ktorá sa stala riečiskom Hrona. Okolie sliačsko-kováčovskej termálnej oblasti sú tvorené najmä andezitmi a tufmi, vyvrelými v búrlivom období treťohôr. Z týchto hornín sa vyvinuli najmä spodnotorónske tufity, tufy, íly, zlepence a pieskovce, na mnohých miestach prekryté vrstvou sprašových a polygenetických hlín. Odlesnenú pahorkatinnú časť chotára tak tvoria treťohorné štrky a íly, zalesnenú časť andezity, pokryté hnedou lesnou pôdou. V Kováčovej sa vytvorili subtypy oglejených ilimerických pôd v podloží s tufmi a tufitmi. Na svahoch sa vytvorili subtypy kambizemné.
Prejavy sopečnej činnosti okolitých sopiek Poľany, Javoria a Kremnických vrchov sa vyskytujú v častých výveroch termálnych vôd. Jedna tektonická porucha vedie od kúpeľov Kováčová smerom na juhozápad, no žriedelné poruchy sú často prekryté nepriepustnými usadeninami, čím minerálne sa pramene dostávajú na povrch len cez studne a vrty. Zaujímavá je správa o minerálnych prameňoch v okolí Zvolena z roku 1639, ktorú v diele „Základy praktického zemepisu“ zverejnil Dávid Fröhlich. Kováčovský termálny prameň s mineralizovanou vodou horúcou 48,5 °C bol navŕtaný v roku 1898 pri prieskumných prácach, zameraných na hľadanie uhlia. Minerálna vody bola objavená v hĺbke 405 metrov v dolomitoch a vápencoch stredného triasu, pričom prameň mal výdatnosť 12 – 15 l/s a teplotu 45,6 °C. Využívaný bol až do roku 1964, kedy bol navŕtaný nový s vyššou výdatnosťou i teplotou. Termálna voda v Kováčovej je veľmi podobná tej v Sliači.
Klíma
Obec leží v teplej, mierne suchej až vlhkej klimatickej oblasti s chladnou zimou a častým výskytom inverzií a hmiel (tých je v priemere až 173 dní za rok). Celá kotlina je charakteristická vysokým podielom bezveterných dní, ktorých je za rok v priemere viac ako 50 percent. Klíma v oblasti Kováčovej má nížinný charakter a priemerná ročná teplota dosahuje 8 °C. Chladné zimy dokumentuje priemerná januárová teplota na úrovni -4,7 °C, najteplejším mesiacom je júl s priemerom 18,8 °C. Mrazové dni sa vyskytujú najmä v januári (90 percent), relatívna vlhkosť vzduchu kulminuje v decembri hodnotou 86 percent, pričom najnižšia je v auguste, kedy dosahuje priemerne 69 percent.
Priemerný ročný úhrn zrážok presahuje 700 mm, z čoho maximum, 81 mm spadne v júli a minimum, 42 mm vo februári. Snehová pokrývka sa vytvára prvýkrát 30. novembra a trvá v priemere do 8. marca, pričom priemerná výška snehovej vrstvy dosahuje málo nad 20 cm. Chod oblačnosti má údolný charakter a maximum dosahuje v decembri (79 percent), opakom je september s podielom oblačnosti 52 percent. Jasných dní je najviac v septembri (20 percent), najmenej (6 percent) ich je v novembri, zamračených dní je najviac (63 percent) v decembri, najmenej v júli a auguste. Teplotné extrémy dosahujú v lete nad 35 °C, v zimných mesiacoch teplota klesá až k -30 °C.
Fauna a flóra
Lesy v okolí obce sú zastúpené najmä bukovým, dubovým a smrekovým porastom, zastúpený je tiež hrab obyčajný, jedľa biela, borovica lesná, jaseň, javor, klen, osika, breza, agát a lipa, pri potokoch tiež vŕba a jelša. Na cintoríne sa nachádzajú viac ako 300 ročné lipy veľkolisté, v rekreačnej oblasti tri mohutné duby a pozoruhodný je aj borovicový háj Bôrina. Južne a juhovýchodne exponované lokality poskytujú vhodné podmienky na rast teplomilných druhov, nenáročných na pôdnu vlhkosť. V chotári hojne rastú huby a viaceré liečivé rastliny. Na okraji obce je kúpeľný park, v údolí nad obcou rybník.
Živočíšstvo v okolí obce je pomerne pestré, čomu napomáhajú južné výbežky Kremnických vrchov, poskytujúce vhodné podmienky na chov srnčej, jelenej a diviačej zveri. Z bývalej zvernice do voľnej prírody unikli daniele, pomerne hojná je mačka divá a vyskytuje sa tu výr skalný, podkovár veľký či modlivka zelená.
Dejiny
Obyvatelia Kováčovej zväčša pracovali pre zvolenské panstvo, pre ktoré povinne orali, siali, žali, zvážali, kosili lúky, pracovali v lesoch a tiež pomáhali pri stavbách v meste, pričom určitý počet dní museli odpracovať s dobytkom. Po vzniku menších panstiev v okolí a oddelení Liptova, Turca a Oravy pripadla osada novému zámku vo Zvolene. Neveľkú obec na prelome 16. a 17. storočia pustošili turecké nájazdy, neskôr to boli zasa vojaci stavovských povstaní. O „malej, chudobnej dedinke“ sa vo svojom diele Historické a zemepisné vedomosti o súvekom Uhorsku z roku 1736 zmieňuje polyhistor Matej Bel a nachádza sa aj na mape Zvolenskej župy Samuela Mikovínyho z polovice 18. storočia. Obec si zachovala slovenský ráz aj počas násilnej maďarizácie a postupne sa rozrastala a zveľaďovala. V 2. polovici 19. storočia sa v okolí obce ťažil lignit a práve pri prieskumných vrtoch uhoľných ložísk narazili v roku 1898 na termálnu vodu.
Súčasná Kováčová je známym kúpeľným miestom, modernou obcou a vyhľadávanou rekreačnou lokalitou. Nachádza sa tu kemping, celoročne otvorený akvapark, kúpele, Špecializovaný liečebný ústav Marína a Národné rehabilitačné centrum. Služby zlepšili už spomínané vybudované malé trhovisko, autobusová čakáreň, novinový stánok, informačné tabule, ale aj futbalová tribúna, parkovisko, či privátne ubytovacie a stravovacie zariadenia. Obec je tak príťažlivá pre individuálnu bytovú výstavbu, výstavbu podnikových a súkromných chát a rekreačných zariadení.
Obyvateľstvo
Kováčová patrí medzi obce s pomerne vyšším nárastom populácie. Pokým v roku 1970 mala len 685 obyvateľov, v roku 2000 to bolo už 1480. Po určitej stagnácii v prvých rokoch nového tisícročia sa po roku 2005 rozbehla individuálna bytová výstavba a počet obyvateľov začal opäť výraznejšie narastať, až na súčasných (2016) 1541 obyvateľov. V dávnejšej minulosti žilo v obci 203 osôb v roku 1787, 297 o storočie neskôr a 450 v roku 1948. Z etnického hľadiska je Slovákov viac ako 98 percent z celkového počtu obyvateľov.
Obecné symboly
Erb obce tvoria dve skrížené podkovy v zlatej farbe v modrom štíte nad zvýšenou zvlnenou pätou so zvlneným modrým pruhom. Vlajku tvorí 5 vodorovných pruhov vo farbách bielej (1/6), žltej (1/6), modrej (2/6), žltej (1/6) a bielej (1/6). Ukončená je tromi cípmi.
Školstvo
Prvá „škola“ v obci bola založená v roku 1837, kedy deti v nej učil roľník Trebuľa. Nebola to teda škola v pravom slova zmysle a išlo skôr o vyučovanie. Koncom 19. storočia sa vyučovalo maďarsky a v roku 1907 si obyvatelia postavili novú budovu školy. Po vzniku ČSR už v školách vyučovali učitelia a v 50. rokoch 20. storočia v obci fungovala dvojtriedka. Časom sa zmenila na I. stupeň a v kultúrnom dome pribudla materská škola. Od roku 2002 sa obe zariadenia zlúčili a vznikla Základná škola s materskou školou Kováčová, kde sú vzdelávané deti v predškolskom veku a na I. stupni ZŠ.
Spolky a organizácie
V obci pôsobí viacero spolkov a organizácii, ktoré napomáhajú zachovaniu tradícií a zvykov. Niektoré po spoločenských zmenách v roku 1989 zanikli, iné pôsobia aj v súčasnosti a medzi najznámejšie patria: Miestna organizácia Slovenského červeného kríža, Slovenský zväz žien, Matica slovenská, Živena, Klub dôchodcov, Poľovnícke združenie, detský spevokol Gorazdík, Telovýchovná jednota a iné. Organizovaní sú futbalisti, stolní tenisti, turisti, volejbalisti a kolkári, prevádzkuje sa tiež šach a atletika a v rámci NRC pôsobí Športový klub telesne postihnutých.
Kostol Obrátenia svätého Pavla (Žilina)
Kostol obrátenia svätého Pavla je rímskokatolícky chrám v meste Žilina, ktorý sa nachádza na Mariánskom námestí. Ide o jednoloďový barokový kostol s dvoma vežami, ktoré sú ihlanovo zakončené (pôvodne boli zakončené typickým barokovým spôsobom v tvare cibule).
Dejiny
Kostol bol postavený v rokoch 1743 až 1754 v barokovom architektonickom štýle na mieste starších meštianskych domov. Kostol patril pôvodne Spoločnosti Ježišovej (jezuiti), ale po zrušení rádu im bol odobraný. V súčasnosti dala v roku 1995 diecéza kostol do správy na 25 rokov kapucínom. Pre kostol používajú miestni obyvatelia aj názov sirotársky.
Kováčová (okres Zvolen)
Spolky a organizácie
náhľad|Interiér kostola
Turizmus
V okolí obce sú vhodné podmienky na rekreáciu, turistiku i cykloturistiku. Celoročne otvorený Holiday park ponúka vodné atrakcie, blízky kemp, chaty a množstvo privátov ubytovanie a služby. Miestne lesy sú obľúbeným cieľom prechádzok hubárov, asfaltové i lesné cesty zasa cykloturistov. Z obce vedie turistický chodník na hrebeň Kremnických vrchov.
Kostol Obrátenia svätého Pavla (Žilina)
Architektúra
V južnej veži sa nachádzajú dva zvony. Oceľový zvon vážiaci 230 kg a zvon Svätý Vincent de Paul, vážiaci 95 kg z roku 1887.
V roku 2022 bola zrekonštruovaná fasáda a jej osvetlenie.
Kováčová (okres Zvolen)
Turizmus
Medzi atraktívne ciele turistov v okolí patria aj Badínsky prales, Kúpele Sliač, Pustý hrad, Zvolenský zámok, Arborétum Borová hora či unikátny drevený artikulárny kostol v Hronseku.
4330 Vivaldi
4330 Vivaldi je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil F. Borngen 19. októbra 1982.
Heimersdorf
Heimersdorf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mike Eaves
Mike Eaves (* 10. jún 1956, Denver, Colorado, USA) je americký hokejový tréner. Momentálne (2006) vedie reprezentáciu USA.
Klubový hokej
Počas aktívnej kariéry hrával v NHL za Minnesota North Stars a Calgary Flames.
Lev VII.
Lev VII. (* ? – † 13. júl 939) rodom Riman, sa stal hlavným kňazom kostola San Sisto, pravdepodobne rehoľník - benediktín. 126. Pápežom bol od 3. januára 936 do 13. júla 939.
Pontifikát
Za svoje zvolenie 3. januára 936 vďačil Alberichovi II. vládcovi Ríma, patricijovi a senátorovi všetkých Rimanov, ktorý mestu vládol v rokoch 932 – 954. O jeho pôvode je známe len to, že bol rodom Riman benediktín, ktorý sa stal rektorom Chrámu sv. Sixta.
Hoci ho panovník obmedzil len na cirkevné úlohy, dal mu plnú podporu na rozvoj kláštorného života. Na začiatku svojho pontifikátu pozval do Ríma veľkého reformného opáta Oda z Cluny, ktorý na pápežovu žiadosť uzavrel krehkú dohodu medzi Alberichom a italským kráľom Hugom, ktorý od svojho vypovedania z Ríma v roku 932 vyvíjal vytrvalé úsilie, aby získal vládu nad mestom. Počas svojho pobytu v Ríme bol Odo poverený reformovaním kláštorov v meste a jeho okolí, pričom začal s komunitou pri Bazilike sv. Pavla. Dal prestavať aj tento kláštor pri Bazilike sv. Pavla za hradbami. Obnovil privilégiá zreštaurovaného opátstva v Subiacu (na mieste pustovne na nachádza Kláštor sv. Benedikta) a v januári v roku 938 privilégiá na obnovené opátstvo v Gorze (neďaleko Metzu).
Okolo roku 937 pápež Lev VII. poslal pálium Achaldagovi, arcibiskupovi stolice Brémy – Hambrug, a vymenoval arcibiskupa Frederika z Mohuča za apoštolského vikára a legáta pre celé Nemecko, pričom ho poveril jednotným programom pre prepotrebnú reformu duchovenstva všetkých stupňov a nabádal ho, aby vyhnal Židov, ktorí sa odmietli dať pokrstiť. Dobový kronikár Flodoard z Remeša, ktorý ho v roku 936 navštívil, vyjadril svoj veľmi priaznivý dojem, ktorý naňho urobila pápežova povaha, múdrosť a osobná srdečnosť.
Odsúdil praktiky čarodejníkov a jasnovidcov a vystupoval proti poverám. Zomrel 13. júla 939. Je pochovaný vo vatikánskych hrobkách.
Jeníkovice (okres Pardubice)
Jeníkovice je obec v Česku v okrese Pardubice v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 259 obyvateľov, z toho 134 mužov a 125 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,6 roka (muži 38,4 roka, ženy 40,8 roka).
Dieulouard (obec)
Dieulouard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Heimsbrunn
Heimsbrunn je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Záhora
Jozef Záhora (* 8. február 1846, Ružomberok† 31. január 1890, Štiavnické Bane) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ.
Jeho otec Ignác Záhora, matka Mária rod. Lacková.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, teológiu ako chovanec Pázmánea vo Viedni, 1871 vysvätený za kňaza. Roku 18721878 kaplán v Banskej Štiavnici, od 1878 správca farnosti v Štiavnických Baniach. Už počas štúdií prekladal do slov.a napísal vianočnú detskú hru, zostavil Cirkevný katolícky spevník. Publikoval kázne a príspevky v nábož. tlači. Zaoberal sa aj rezbárstvom, 1887 zriadil pri fare, neskôr pri vyššejľud. škole rezbársku dielňu, špecializovanú na návrhy a výrobu hračiek. O rezbárstve prednášal a písal do odborných časopisov. Okresný jednateľ Spolku svätého Vojtecha.
4380 Geyer
4380 Geyer je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil Eric Walter Elst 14. augusta 1988.
Stanisław Ulam
Stanisław Marcin Ulam (* 13. apríl 1909, Ľvov, Ukrajina, vtedy Halič, Rakúsko-Uhorsko - † 13. máj 1984, Santa Fe, Nové Mexiko, USA) bol poľský matematik. Spolupracoval na vývoji americkej atómovej bomby. Spoločne s Edwardom Tellerom je pôvodcom Tellerovho-Ulamovho dizajnu termonukleárnych zbraní.
V matematike sa zaoberal predovšetkým teóriou čísel, teóriou množín, teóriou miery, ergodickou teóriou, dynamickými systémami a algebraickou topológiou. Po druhej svetovej vojne sa viac než rigoróznou matematikou zaoberal skôr rôznymi špekulatívnymi úvahami, napríklad ohľadne aplikácií matematiky vo fyzike, či biológii. Je po ňom pomenovaných viacero viet a matematických konceptov.
Bissières
Bissières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 166 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karol Rimely
Karol František Rimely (* 4. február 1825, Ostrihom – † 13. január 1904, Žiar nad Hronom), bol rímskokatolícky biskup, 10. diecézny biskup banskobystrickej diecézy a cirkevný historik.
Životopis
Narodil sa 4. februára 1825 v Ostrihome do rodiny Františka Rimelyho a Alžbety, rod. Szloboda. Deň po narodení dostal pri krste mená Karol František. Študoval na gymnáziu v Ostrihome a v Bratislave. Filozofiu absolvoval v Trnave v rokoch 1840-1842, a v rokoch 1842-1846 pokračoval štúdiom teológie vo Viedni, ktoré ukončil ziskom titulu doktor teológie. 21. júna 1848 bol vysvätený za kňaza. Pôsobil ako pedagóg na seminári v Ostrihome a na Pázmaneu vo Viedni. V roku 1867 sa stal kanonikom bratislavskej kapituly. Od roku 1868 vyučoval maďarský jazyk a literatúru následníka rakúsko-uhorského trónu korunného princa Rudolfa a jeho dve sestry Gizelu a Klotildu. V roku 1870 bol vymenovaný za titulárneho opáta opátstva Lekýr (🇭🇺, dnes časť obce Hronovce). V roku 1893 bol zvolený za farára v Bratislave. 25. mája 1893 bol vymenovaný za banskobystrického biskupa a 27. augusta 1893 prijal biskupskú vysviacku z rúk ostrihomského arcibiskupa kardinála Kolosa Vaszaryho. Nástupom na biskupský stolec sa stal aj členom hornej komory uhorského parlamentu.
Počas svojho pôsobenia na biskupskom stolci dal prestavať na vlastné náklady (60.000 korún) banskobystrický seminár z jednoposchodového na dvojposchodový. Taktiež sa zaslúžil o rekonštrukciu biskupského sídla vo Svätom Kríži (Žiar nad Hronom).
Medzi jeho najvýznamnejšia literárno-vedecké diela patria dejiny viedenského Pázmanea a bratislavskej kapituly. Tlačou mu vyšlo viacero príležitostných kázní a článkov, bol spoluautorom Magyar Egyetemes Encyklopaedie (Uhorská univerzitná encyklopédia).
Margecianska línia
Margecianska línia je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Slovenský raj. Predstavuje najlepšie odkrytú časť východného segmentu lubenícko-margecianskej strižnej zóny, styčnej zóny gemerika a veporika.
Karol Rimely
Životopis
Zomrel 13. januára 1904 a bol pochovaný v biskupskej krypte v Žiari nad Hronom.
Margecianska línia
Nachádza sa v katastrálnom území obce Margecany v okrese Gelnica v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 na rozlohe 0,4384 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''PP je vyhlásená na ochranu skalnej steny, ktorá odkrýva jednu z najvýznamnejších tektonických línií Západných Karpát, ktorá tvorí hranicu medzi geomorfologickými celkami Volovské vrchy a Čierna hora. Estetický prvok okolia vodnej nádrže Ružín.''
Hitparáda
Hitparáda je zoznam resp. umelý rebríček hudobných nahrávok – piesní alebo inštrumentálnych skladieb, ktoré sú najpopulárnejšie v určitej dobe. Popularita daných nahrávok je obvykle stanovená podľa hlasovania poslucháčov (predtým napr. korešpondenčne, teraz najčastejšie v podobe SMS správ alebo internetu – poslucháčska anketa).
Externé odkazy
cz:Hitparáda
Akadémia filmových umení a vied
Akadémia je zložená z viac ako 6 000 filmových odborníkov. Zatiaľ čo veľká väčšina jeho členov sú zo Spojených štátoch, členstvo je otvorené pre kvalifikovaných filmových tvorcov z celého sveta. Od roku 2004 Akadémia zahrňuje divadelných tvorcov z 36 krajín.
Akadémia je známa po celom svete za svoje výročné Academy Awards, neoficiálne známe ako "Oscary." Okrem toho, Akadémia dáva každoročne Študentské Academy Awards filmárom na bakalárskej a magisterskej úrovni, do päť cien Asociácie Nicholl v písaní scenárov a prevádzkuje Knižnicu Margaret Herrick v Beverly Hills, Kalifornia a Pickford Motion Picture Centrum pre štúdium filmov v Hollywoode, Kalifornia, ktorá sa bude rozširovať o Múzeum Akadémie filmových umení a vied a otvorí sa ako turistická atrakcia v roku 2012.
Súčasný prezident Akadémie je Tom Sherak.
Alioramus
Alioramus sa podobne ako väčšina teropódov pohyboval bipédne a jeho ostré zuby jasne naznačujú, že to bol mäsožravec. Bol menší než tyranosaury ako Tarbosaurus a Tyrannosaurus, ale veľkosť dospelého jedinca je ťažké odhadnúť, keďže oba známe druhy tohto rodu sú nedospelé jedince. U aliorama je charakteristický rad piatich kostných hrebeňov v hornej časti jeho rypáka, oveľa väčší počet zubov, než u akéhokoľvek iného tyranosaura a oveľa nižšia lebka na rozdiel od ostatných tyranosaurov.
Opis
thumb|left|Veľkostné porovnanie Aliorama s človekom Keď ho v roku 1976 opísal Sergei Kurzanov odhadol, že Alioramus bol pribline 5 až 6 metrov dlhý. Kurzanov si však neuvedomil, že lebka počas fosilizácie podľahla deformácii, čo môže znamenať kratšiu telesnú dĺžku tohto jedinca. Ak skutočne ide o nedospelého jedinca, je jasné, že mohol dosiahnuť oveľa väčších rozmerov, dodnes však nebol žiaden dospelý jedinec nájdený.
Temple
Temple môže byť:
Kostol Premenenia Pána
Kostol Premenenia Pána môže byť
Chufuova pyramída
Chufuova pyramída (iné názvy: Cheopsova pyramída, Veľká pyramída, Chufevova pyramída, Prvá pyramída v/pri Gíze, Veľká pyramída, v antike nazývaná Veľká Cheopsova pyramída) je jedna z pyramíd, najväčšia z egyptských pyramíd a jediný dodnes existujúci div sveta zo siedmich divov sveta. Súdobý názov pyramídy bol Achet (Sídlo svetla), neskôr Achtej Chufu (Chufuov obzor. Chufu na obzore či Chufuova pyramída, ktorá je na mieste východu a západu slnka; tento názov sa vzťahuje asi aj na celé pyramídové pole).
Leží na pyramídovom poli pri egyptskej Gíze takmer v jednej línii s Menkaureho pyramídou a Rachefovou pyramídou (Chefrenovou, Chafreovou).