cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andreas Vesalius
Životopis
Vesalius odmietol zmieriť sa s chabými znalosťami medicíny tej doby, ktoré sa nezmenili od čias antiky. Rozhodol sa rozšíriť poznatky o ľudskom tele, anatómii človeka (ktorá sa dovtedy odvodzovala len od anatómie zvierat, lebo kvôli cirkevným hodnotám bolo pitvanie zakázané) a diagnostike. Pitval telá trestancov, ktorí umreli. Pre jeho znalosti pôsobil ako lekár španielskych šľachticov. Vydal knihu o anatómii ľudského tela. Bol spoluzakladateľom novej doby – osvietenstva.
MŠK Rimavská Sobota
História
Futbal má v Rimavskej Sobote už vyše storočnú tradíciu, keďže v letopočte vzniku futbalu sa datuje rok 1908, organizovaného futbalu rok 2013. Tak ako v mnohých iných slovenských mestách a mestečkách, aj v Rimavskej Sobote sa futbal začal udomácňovať začiatkom 20. storočia.
Ibaže, okrem zaznačenia vzniku klubu, prípadne ťažkostí sprevádzajúcich ich začiatky, niet dostatok historických údajov o mužstvách, zostavách, zápasoch, atď. Isté však je, že aj prvý rimavskosobotský futbalový klub RAC, Rimaszombati Athletikai Club, sa prihlásil do Uhorského futbalového zväzu. Po vzniku Slovenského futbalového zväzu, paradoxne s maďarským názvom a skratkou SzLSz, po skončení prvej svetovej vojny, sa kluby začali združovať a organizovať majstrovské súťaže. Rimavskosobotské kluby, o.i. REPOS, RAC,atď. sa v bojoch o majstrovské futbalové body najčastejšie stretávali so susednými rivalmi, Lučencom, Fiľakovom, Rožňavou, Zvolenom, atď.
Výraznejší medzivojnový úspech však rimavskosobotský futbal nezaznamenal. Do povedomia širšej futbalovej verejnosti sa dostal v polovici 50-tych rokov, kedy miestny ŠK Slovan Rimavská Sobota postúpil do E-skupiny oblastnej súťaže, čo bola vtedy v štruktúre majstrovských československých súťaží tretia najvyššia. Pobudol v nej však len dve sezóny. Potom dlhé roky hrával v krajských súťažiach. Vzostupnú tendenciu futbal v Rimavskej Sobote zaznamenal začiatkom 80. rokoch, keď mužstvo dospelých sa postupne prebojovalo z krajských súťaží až do II. SNL.
Najúspešnejšie obdobie rimavskosobotského futbalu nastalo až vstupom súkromného kapitálu do klubu začiatkom 90-tych rokov. Hlavným sponzorom sa stala firma Tauris, a.s., ktorá v spolupráci so samosprávou mesta a ďalšími partnermi, vytvorila výborné ekonomické podmienky. Prejavilo sa to aj vo výsledkoch: v roku 1995 to bol suverénny postup do celoštátnej II.ligy a hneď v nasledujúcom roku ďalší postup, tentokrát už medzi slovenskú elitu do I.ligy. V nej vtedajší FC Tauris Rimavská Sobota odohral tri sezóny s bilanciou 90 odohratých zápasov, z nich bolo 28 víťazných, 18 remíz a 44 prehier so skóre 99:136. Pri trénerskom kormidle sa vtedy vystriedali také mená ako Stanislav Jarábek, Ladislav Jurkemik, Andrej Daňko, domáci tréner František Vaš, atď. V roku 1998 štartovala Rimavská Sobota aj v európskej pohárovej súťaži Intertoto Cup, kde po vyradení írskeho klubu sa v 2.kole stretol so slávnou Sampdoriou Janov z Talianska.
Od roku 1999 štartovala Rimavská Sobota opäť v druhej najvyššej slovenskej súťaži. V sezóne 2003-2004 vtedajší FC Rimavská Sobota pod vedením trénera Petra Zelenského vyhral II.ligu a znova sa vrátil medzi slovenskú elitu. Tentokrát však iba na rok. Od roku 2005 patrí Rimavská Sobota k popredným tímom druhej najvyššej súťaže, čo potvrdil aj víťazstvom v jesennej časti sezóny  2006/2007 a účasťou, hoc neúspešnou, v prelínacej súťaži o postup do Corgoň ligy v jarnej časti 2007.
Určite na to mala vplyv aj skutočnosť, že po zmenách vlastníckych vzťahov vo firme Tauris, a.s., prakticky ustal tok finančných prostriedkov do futbalového klubu. Hrozilo dokonca, že Rimavská Sobota vymizne z futbalovej mapy Slovenska. Preto sa iniciatívy ujalo vedenie mesta a bolo založené občianske združenie Mestský futbalový klub Rimavská Sobota, ktoré po registrácii na ministerstve vnútra a po akceptácii Slovenským futbalovým zväzom sa stalo nástupníckou organizáciou a.s. FC Rimavská Sobota. Vďaka tomu štartuje MFK Rimavská Sobota, najnovšie pod názvom MŠK Rimavská Sobota aj naďalej v II. lige.
Mestský športový klub očakáva i naďalej podporu mesta i širokej verejnosti za účelom dosiahnutia ďalších krásnych úspechov v najobľúbenejšom športe v meste - vo futbale. náhľad|Súpiska - A tímu 2021/2022
Štadión
Slovenský klub MŠK Rimavská Sobota hráva svoje zápasy na štadióne pod názvom Na Záhradkách. Kapacita tohto stánku je okolo 5 000 divákov.
Lalandusse
Lalandusse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bodíky
Bodíky (,, doslova ) sú obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Občianska vybavenosť
V obci je rímskokatolícka kaplnka Božského Srdca Ježišovho a moderný kostol Nepoškvrneného Srdca Panny Márie z roku 1991.
NGC 3300
NGC 3300 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Mia Wasikowská
Mia Wasikowská (, vyslovuj /ˌvaʃiˈkɔvska/ alebo /ˌvaʃiˈkofska/; * 25. október 1989, Canberra, Austrália) je austrálska herečka. Známou sa stala po účinkovaní v seriáli HBO In Treatment, po ktorom sa odhodlala pracovať na amerických filmoch. Po niekoľkých vedľajších úlohách si zahrala vo filme Tima Burtona Alica v krajine zázrakov (2010), vo filme Gusa Van Santa Restless (2011) a v adaptácii Caryho Jojiho Fukunagiho Jany Eyrovej (2011).
Omadú (Alif Dál)
Omadú (Alif Dál) je jeden z obývaných ostrovov na atole Alif Dál na Maldivách. Počet obyvateľov je 849 (jún 2006), dĺžka ostrova  950 m, šírka 300 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 74,17 km.
1. hokejová liga SR 2012/2013
1. hokejová liga SR 2012/2013 bola 20. sezónou 1. hokejovej ligy. Liga mala 12 účastníkov + mládežnícky tím slovenskej reprezentácie do 18 rokov pripravujúci sa na vrchol sezóny pod hlavičkou HK Orange 20. Tímy na 1. – 8. mieste po základnej časti postúpili do play-off. Kluby na 9. – 12. mieste hrali play-out. Víťazom 1. hokejovej ligy sa stal tím HC 46 Bardejov.
Hrací systém
V základnej časti každé družstvo odohralo 44 stretnutí, pričom sa družstvá stretli 2x doma a 2x vonku. Plus každé družstvo odohralo 1 zápas s HK Orange 20 na domácom klzisku. Tímy na prvých ôsmich miestach postúpili do štvrťfinále, hranom na 3 víťazné stretnutia. Postupujúci zo štvrťfinále odohrali semifinále na 3 víťazné stretnutia. Finalisti hrali na 4 víťazné stretnutia. Víťazný tím play-off 1. hokejovej ligy postúpil do baráže o extraligu s posledným tímom Tipsport extraligy. Tímy nepostupujúce do play-off na 9. – 12. mieste hrali play-out systémom každý s každým raz doma a raz vonku. Do tejto skupiny si družstvá preniesli vzájomné výsledky zo základnej časti. Najhorší tím zo skupiny play-out putoval do baráže o 1. hokejovú ligu s najlepším tímom 2. hokejovej ligy. Baráž sa hrala na 4 víťazné duely. Počas sezóny bol maximálny počet zahraničných hráčov v klube ustanovený na 5.
Zoznam slovenských článkov/P
pá
Pác · Pál Csáky · Pál Farkas · Pál Keszegh · Párnica
pč
Pčoliné
pé
Péter Jakab (architekt)
pí
Píla (okres Lučenec) · Píla (okres Pezinok) · Píla (okres Žarnovica)
pl
Plavecké Podhradie · Plavecký Mikuláš · Plavecký Peter · Plavecký Štvrtok · Plaveč (okres Stará Ľubovňa) · Plavé Vozokany · Plavnica · Plášťovce · Plechotice · Pleš (okres Lučenec) · Plešivec · Plevník-Drienové · Pliešovce · Ploské (okres Košice-okolie) · Ploské (okres Revúca)
po
Pobedim · Počarová · Počúvadlo · Podbiel · Podbranč · Podbrezová · Podhájska · Podhorany (okres Kežmarok) · Podhorany (okres Nitra) · Podhorany (okres Prešov) · Podhorie (Beluša) · Podhorie (okres Banská Štiavnica) · Podhorie (okres Žilina) · Podhorie (Slavnica) · Podhoroď · Podhradie (okres Martin) · Podhradie (okres Prievidza) · Podhradie (okres Topoľčany) · Podhradík · Podkonice · Podkriváň · Podkylava · Podlužany (okres Bánovce nad Bebravou) · Podlužany (okres Levice) · Podolie (okres Nové Mesto nad Váhom) · Podolínec · Podpoľanie · Podrečany · Podskalie · Podspády · Podtureň · Podunajsko · Podvysoká · Podzámčok · Pohorelá · Pohotovostné oddiely Hlinkovej gardy · Pohranice · Pohronie · Pohronská Polhora · Pohronská župa (Slovenská republika, 1939 – 1945) · Pohronský Bukovec · Pohronský Ruskov · Pochabany · Poiplie (región) · Pokryváč · Poliakovce · Polianka · Polichno · Polina · Politická akadémia · Politický systém Slovenska · Politický vývoj Slovenska od roku 1989 · Poloma (okres Sabinov) · Polomka · Poltár · Poltár (okres) · Poluvsie (okres Prievidza) · Poľanovce · Poľany · Poľný Kesov · Poľsko-uhorská personálna únia · Poľský Spiš · Pongrác Varsányi · Pongrácovce · Poniky · Ponitrie · Poprad · Poprad (okres) · Poproč (okres Košice-okolie) · Poproč (okres Rimavská Sobota) · Popudinské Močidľany · Poráč · Poriadie · Porostov · Portál:Slovensko · Poruba (okres Prievidza) · Poruba pod Vihorlatom · Porúbka (okres Bardejov) · Porúbka (okres Humenné) · Porúbka (okres Sobrance) · Porúbka (okres Žilina) · Posunkovaná slovenčina · Poša · Potok (okres Rimavská Sobota) · Potok (okres Ružomberok) · Potoky (okres Stropkov) · Potôčky (okres Stropkov) · Potônske Lúky · Potvorice · Považany · Považie · Považská Bystrica · Považská Bystrica (okres) · Povina · Povoda · Povrazník (obec) · Povstanie Gabriela Betlena · Povstanie Imricha Tököliho · Povstanie Juraja Dóžu · Povstanie Juraja I. Rákociho · Povstanie Štefana Bočkaia · Pozba · Pozdišovce
Pieskovisko
<div id="Vorlage_BK" class="toccolours" style="border-width:0 0 1px 0; text-align: left; font-size: 95%; vertical-align: middle; margin-bottom: 0.5em;"> 20px|Symbol rozcestia Toto je encyklopedický článok o pieskovisku. Písať a upravovať články vo Wikipédii si môžete vyskúšať na stránke Wikipédia:Pieskovisko.
Zoznam slovenských článkov/P
pô
Pôtor
Pieskovisko
Pieskovisko je plocha, na ktorej je umiestnený piesok. Tento pojem sa používa v štyroch významoch:
Zoznam slovenských článkov/P
pp
PPPeter
Pieskovisko
Detské pieskoviská
náhľad|Deti hrajúce sa v pieskovisku náhľad|vpravo|Súkromné pieskovisko na záhrade Pieskoviská slúžili a často ešte aj slúžia na zábavu pre deti, ktoré môžu z piesku stavať. Často je súčasťou detských ihrísk alebo ihrísk materských škôl. Pre svoju nenáročnosť si pieskoviská zriaďujú samotné rodiny na dvoroch svojich rodinných domov. V ČSSR začali hromadne vznikať v dobe aktívnej panelovej výstavby v 70. a 80. rokoch 20. storočia.
Pozitíva
Hra na pieskovisku umožňuje dieťaťu precvičiť si jemné motorické zručnosti (napr. používanie lopatky na naberanie piesku, formovanie piesku) a pokiaľ prebieha v spoločnosti ďalších rovesníkov, má pozitívny vplyv aj na rozvoj jeho sociálnych schopností.
Zoznam slovenských článkov/P
ps
Pstriná
Ammónios Sakkas
Ammónios Sakkas alebo Ammónios Sakkás alebo Ammonios Sakkas (* okolo 175 – † 242) bol zakladateľ novoplatonizmu, učiteľ Plotinov. Prímeno Sakkas (nosič vriec) dostal podľa svojho zamestnania. Pravdepodobne pochádzal z Indie.
Pieskovisko
Negatíva
Pieskoviská, ako zábava pre deti, ubúdajú. Napriek zákazom vodenia psov a iných domácich zvierat sú niektoré pieskoviská znečistené. Ak dieťa zje zrnká piesku znečisteného mačacím alebo psím výkalom, môže mu spôsobiť toxoplazmózu, giardiózu, shigelózu alebo salmonelózu. Ďalším rizikom sú mechanické poranenia, obzvlášť pri črepinách alebo injekčných striekačkách skrytých v piesku. To zobrazovala aj kampaň proti hepatitíde, v ktorej dieťa pri hraní sa v piesku sa napichlo o odhodenú striekačku. Rapídne to znížilo záujem o verejné pieskoviská.
Zoznam slovenských článkov/P
pu
Pucov (okres Dolný Kubín) · Pukanec · Pusté Čemerné · Pusté Pole (okres Stará Ľubovňa) · Pusté Sady · Pusté Úľany · Pušovce
Pieskovisko
Slovensko
Požiadavky na čistenie a údržbu pieskovísk stanovuje zákon č. 355/2007 Z.z. o ochrane, podpore a rozvoji verejného zdravia a o zmene a doplnení niektorých zákonov (konkrétne § 24 ods. 5c, § 57 ods. 13) a vyhláška Ministerstva zdravotníctva SR č. 521/2007 Z.z. o podrobnostiach a požiadavkách na pieskoviská. Podľa týchto všeobecne záväzných právnych predpisov je prevádzkovateľ povinný pieskovisko čistiť, prekopávať, prehrabávať a polievať pitnou vodou (resp. vodou zodpovedajúcou požiadavkám na kvalitu vody na kúpanie) najmenej raz za dva týždne počas sezóny, teda od 1. marca do 30. novembra kalendárneho roka. O vykonávaní týchto požiadaviek musí viesť záznamy.
Zoznam slovenských článkov/P
pú
Púchov · Púchov (okres) · Púchovská kultúra
Pieskovisko
Pieskoviská na staveniskách a betonárňach
náhľad|vpravo|[[Mongolsko|Mongolskí ženisti presýpajú piesok na pieskovisku pri stavbe]] V prípade stavenísk pieskovisko označuje miesto, kde je uskladnený piesok, väčšinou pri výrobe betónových zmesí. Pieskovisko sa taktiež nachádza pri betonárňach, kde je však častejšie použitá nádrž na piesok.
Ammónios Sakkas
Vyučoval v Alexandriii. Sám nič nenapísal; zo správ Porfyriových sa dá usudzovať, že sa v jeho učení prelínali prvky pytagorovské a platónske. Medzi jeho žiakov patrili Origenes a Plotinos.
Pieskovisko
Všeobecné využitie
Pieskoviská možno využiť v čase ohrozenia vodou (záplavy, prívalové dažde a pod.), kedy sa pieskom plnia vrecia, ktorými sa budujú ochranné hrádze. V oblastiach ohrozených ozbrojeným konfliktom sa vrecia s pieskom obdobne využívajú na ochranu pre strelami a šrapnelami.
Ostraciidae
Ostraciidae je čeľaď rýb z radu štvorzubcotvaré (Tetraodontiformes). Zaraďuje sa aj ako nadčeľaď Ostracioidea.
Opis
Ostraciidae majú tvrdý povrch tela. Ryby čističe môžu poškodiť ich citlivú pokožku. Brušné plutvy chýbajú. Zdá sa, že ryby najviac rastú v chvostovej časti smerom dozadu. Pohybujú sa pomaly. V prípade nebezpečenstva dokážu vylúčiť jedovatú látku, ktorá však zabíja aj ich.
Systém
Ostraciidae:
Mnohí autori zaraďujú vyššie uvedené podčeľade ako samostatné čeľade: Aracanidae a Ostraciidae (v užšom zmysle) (pričom vyššie uvedené skupiny v podčeľadi sú potom podčeľade: Lactophrysinae a Ostraciinae). Vyššie uvedená čeľaď má potom postavenie nadčeľade: Ostracioidea.
Anan ben David
Anan ben David (hebr. ענן בן דוד) bol zakladateľ židovskej sekty Karaitov.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1995
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1995 boli v poradí 25. Majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v Brne, v Česku od 8.18. júna 1995, za účasti 14 tímov. Nováčikmi turnaja, aj vzhľadom na zvýšenie počtu účastníkov o 6 družstiev, bolo až 6 družstiev: Ukrajina, Litva, Moldavsko, Chorvátsko, FR Juhoslávia a aj domáce Česko. Hráčky Ukrajiny vybojovali pri svojej prvej účasti na ME zlatú medailu.
Tieto ME boli zároveň kvalifikáciou na Letné olympijské hry 1996 v Atlante. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Omadú
Omadú môže byť ostrov:
Rakúska koruna
Rakúska koruna môže byť:
Cara Delevingnová
Životopis
Narodila sa v Londýne. Je dcérou Anne Delevingne (rodené Stevens) a Charlesa Hamara Delevingne. Navštevovala Bedales School v Hampshire. Má dve staršie sestry Chloe a Poppy, ktorá sa tiež venuje modelingu.
Modeling
V roku 2009 podpísala zmluvu s agentúrou Storm Model Management a v roku 2010 sa objavila na módnych prehliadkach značky Burberry a Clements Ribeiro. V roku 2011 sa stala tvárou značky Burberry a ich kolekcie jar/leto 2011. Neskôr sa stala aj tvárou kolekcie jar/leto 2012, spoločne s hercom Eddie Redmaynom.
Účinkovala v reklamných kampaniach niekoľkých značiek vrátane H&M Authenic kolekcia (2011), Dominic Jones Jewellery (2012), Blumarine, Zara a Chanel. Predvádzala na prehliadkach značiek Shiatzy Chen, Moschino, Jason Wu, Oscar de la Renta, Burberry, Dolce & Gabanna, Fendi, Stella McCartney, Dsquared a Chanel. V roku 2009 bola na titulnej strane magazínu Vogue. V septembri roku 2013 sa objavila na titulke magazínu W. Počas rokov 2012 – 2013 predvádzala na módnych prehliadkach značky Victoria Secret. Stala sa tvárou značky Chanel v roku 2013, spoločne s modelkou Saskia de Brauw.
Herectvo
V roku 2012 získala menšiu rolu vo filmovej adaptácii Anny Kareninovej. V roku 2013 sa objavila vo videohre Grand Theft Auto ako DJ. V roku 2014 hrala po boku Kate Beckinsale a Daniel Brühla v thrilleri The Face of an Angel. V apríli 2014 bolo oznámené, že získala rolu Henriette v romantickom filme Tulip Fever. Ďalšiu menšiu rolu získala vo filme Pan (2015). 16. septembra 2014 bolo oznámené, že si zahrá hlavnú rolu Margo Roth Spiegelman vo filmovej adaptácii novely Johna Greena Papierové mestá. Môžete ju vidieť aj vo filme Suicide Squad (2016), kde si zahrala rolu čarodejnice Enchantress.
Národná filozofia
Národná filozofia je súbor filozofov a filozofických učení toho ktorého národa.
Existencia národnej filozofie sa považuje za istý indikátor kultúrnej vyspelosti alebo zrelosti národa.
Často sa do národnej filozofie zahrňujú nielen explicitné filozofické významové útvary, ale aj implicitné filozofické významové útvary.
Prorokovanie
Prorokovanie je nie len predpovedanie budúcich udalostí a zvestovanie niečoho výnimočného, napr. odkazu Boha ľuďom, vyjavenie jeho učenia, jeho vôle. ktoré uskutočňujú ( proroci) len vtedy, keď sú inšpirovaní. Prorokovať v podstate znamená byť Božím hlasom a ústami, čo sa môže týkať tiež minulosti alebo prítomnosti, zjavovať pravdu. Prorok hovorí aj keď sa mu nepáči, že musí oznámiť práve tú vec práve tej osobe (napr. kráľovi). Aj proroka môžu prosiť o radu, avšak prorok nato prosí o božie zjavenie, a ak sa mu ho nedostane, mlčí.
Davisov pohár 2010 (Svetová skupina)
Svetová skupina Davisovho pohára je najvyššia časť Davisovho pohára. O titul bojuje 16 tímov.
Nasadení
<li>🇪🇸 <li>🇨🇿 <li>🇺🇸 <li>🇷🇺 </ol>
<li>🇦🇷 <li>🇭🇷 <li>🇮🇱 <li>🇩🇪 </ol>
Lamontjoie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ligny-Saint-Flochel
Ligny-Saint-Flochel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Smoke on the Water
„Smoke on the Water“ je rocková skladba britskej hardrockovej formácie Deep Purple, ktorá vyšla prvýkrát na ich albume Machine Head z roku 1972.
Skladba je známa vďaka svojej hlavnej hudobnej téme, ktorou je štvornotová bluesová škála, melódia štyroch paralelných tónov. Gitarový riff hrá Ritchie Blackmore na elektrickej gitare Fender Stratocaster, po bicích a basovej gitare nasleduje spev Iana Gillana. Jon Lord sprevádza gitarový part na organe Hammond B3, ktorého zvuk cez zosilňovač Marshall skresľovaný do tónu, ktorý napodobňuje gitarový zvuk. Blackmore používa na vybrnkávanie dva prsty, prehrávaním dvojíc tónov sa dá presnejšie spájať zvuk organu s gitarou.
História skladby
Názov skladby „Smoke on the Water“ (autorom je ich basgitarista Roger Glover) pochádza z pohľadu na dymiace kasíno ponad Ženevské jazero. "Funky Claude" pobehujúci hore dolu je pomenovaním pre Claude Nobsa, riaditeľa džezového festivalu v Montreux, ktorý pomáhal niektorým návštevníkom utiecť z miesta požiaru.
Vplyv
Skladba „Smoke on the Water“ bola pridaná na album Machine Head, ktorý bol vyšiel začiatkom roku 1972. Skupina ju neplánovala vydať na singli, nepovažovala ju za potencionálny hit. Singel vyšiel až po roku a dosiahol v lete 1973 v USA štvrtú priečku v rebríčku popových singlov Billboardu. Po jeho vydaní sa album dostal do prvej desiatky v predajnosti. Súhra hry medzi Blackmorom a Lordom je v koncertných verziách skladby viac prepracovaná a verzia, ktorá vyšla na ich albume Made in Japan v roku 1973 sa stala osobitným hitom.
Skladbu hrali Blackmore a Gillan počas vystúpení svojich sólových projektov po odchode zo skupiny Deep Purple vo formáciách Ian Gillan Band, či Rainbow. V roku 1983 Gillan ako člen skupiny mal skladbu „Smoke on the Water“ vo svojom repertoári na vystúpeniach Black Sabbath. Je to teda jedna z mála coververzií, ktoré hrala táto skupina vo svojej histórii.
Táto pieseň je populárnou aj pre začínajúcich gitaristov, často sa hrá už počas trénovania hry na gitaru.
Odkaz
„Smoke on the Water“ dosiahol tieto úspechy:
Filozofia mysle
thumb|[[John Searle – jeden z najvýznamnejších filozofov mysle, predstaviteľ biologického naturalizmu.]]
Filozofia mysle je vetva modernej analytickej filozofie, ktorej predmetom výskumu je povaha mysle, mentálnych javov a reprezentácií, mentálnych funkcií, mentálnych vlastností, tiež fenomén vedomia a obzvlášť vzťah mysle či vedomia k fyzickému telu resp. mozgu. A práve tzv. psychofyzický problém ako problém vzťahu mysle (prípadne duše) a tela je ústrednou otázkou, hoci zaiste sa riešia aj iné otázky, ktoré sa týkajú povahy mysle, pričom vzťah k mozgu nie je vôbec v popredí. Filozofia mysle často spolupracuje s kognitívnymi vedami, ba až natoľko, že sa niekedy profiluje na rozhraní filozofie a špeciálnych vied, akými sú psychológia, neurobiológia a neurológia, neuropsychiatria, veda o informačných systémoch a počítačoch, lingvistika, antropológia a podobne. Hoci filozofia mysle je samostatnou bádateľskou disciplínou, je nesporné, že je pri svojom výskume odkázaná na výsledky kognitívnych vied, pretože práve špeciálne vedy o ľudskom mozgu, nervovej sústave, ľudskej psychike, modelovaní neurónových sietí v nadväznosti na informačné interaktívne siete poskytujú nenahraditeľné poznatky o samotnej dynamike ľudskej mysle. Tento široký priestor, akým disponujú kognitívne vedy, je následne zároveň priestorom pre filozofickú reflexiu a diskusiu.
Predmet reflexie
Filozofiu mysle možno charakterizovať prinajmenej trojako. V najvšeobecnejšom zmysle slova je to reflexia kohokoľvek o existencii subjektívnej skúsenosti v podobe presvedčení, želaní či túžob na základe snahy odhaliť povahu „sféry vnútorného“ napriek jej jedinečnosti a úzkej privátnosti. Následne v užšom zmysle ide o systematický výklad povahy, mechanizmov a schopností ľudskej mysle. Vtedy sa už bádateľ či mysliteľ usiluje dosiahnuť konkrétne výsledky nielen pre seba a pre svoj osobný záujem, ale ide o činnosť s filozofickou perspektívou. Napokon v najužšom zmysle slova je filozofia mysle filozofickou disciplínou, ktorá svoj najväčší rozmach dosiahla v prostredí anglo-americkej filozofie 20. storočia. Základnými problémami filozofie mysle ako filozofickej disciplíny sú
Psychofyzický problém však naďalej zostáva centrálnou problematikou, pričom jeho možné riešenia mnohokrát osvetľujú aj iné problémy – okrem vyššie spomenutých trebárs aj mentálnu kauzalitu, problém Ja, racionalitu, slobodu vôle, sebapoznanie a podobne. Každopádne sa filozofia mysle snaží objasniť večné otázky ako „Kto som ja? Čo je myseľ (psyché, duša, rozum, vedomie)? Aký je jej vzťah k vonkajšiemu svetu? Prežije zánik fyzikálneho tela? Majú myseľ aj iné veci či živočíchy? Aký je vzťah mysle (duše) a mozgu? Ako môže agregácia miliónov neurónov vyvolať subjektívne uvedomovanie? Aký je vzťah medzi jazykom a objektami sveta? Môžu počítače myslieť? Je duša metaforou? Prečo disponujeme myšlienkami, vierami, bolesťami? Aké je to byť človekom?“
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 1991
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 1991 boli v poradí 6. majstrovstvá sveta vo vodnom póle, ktoré organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Boli súčasťou Majstrovstiev sveta v plaveckých športoch 1991. Konali sa v Perthe, v Austrálii od 5.13. januára 1991, za účasti 16 mužských a 9 ženských tímov. Nováčikom turnaja bola trojica ženských družstiev: Brazília, Francúzsko a Nový Zéland. V mužskej kategórii obhájila titul, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇪🇸. Víťazom v ženskej kategórii sa po finálovej výhre nad 🇨🇦 stalo 🇳🇱. Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia na vodnopólový turnaj Letných olympijských hier 1992, ktoré hostila Barcelona. Kvalifikovalo sa naň 6 najlepších družstiev v mužskej kategórii.
Veštenie
náhľad|vpravo|Cigánka veštiaca osud z ruky Veštenie je predpovedanie budúcich udalostí, osudu veštcom na žiadosť alebo pri inšpirácii.
Dejiny a typy veštenia
Veštenie pri inšpirácii sa vyznačuje špecifickými vlastnosťami a označuje sa ako prorokovanie. Veštenie sa člení na extatické veštenie, znalecké veštenie a na náhodné veštenie. Známou vešteckou knihou je I-ťing.
Niektoré vierovyznania ako napr. kresťanstvo odsudzujú veštenie ako formu čarodejníctva, iné ju považujú za súčasť svojho rituálu. V Starom zákone sa veštenie všeobecne zavrhuje (v Starom zákone je trestané smrťou), tak pokiaľ ide o súkromnú a neoficiálnu mágiu ako aj pokiaľ ide o oficiálnu mágiu cudzích národov. Akceptované je len tzv. prorokovanie v mene Boha, pričom proroctvo sa musí naplniť, aby nebolo vnímané ako proroctvo falošné, ktoré je z pohľadu kresťanstva ako aj judaizmu, hriechom.
V dávnych dobách veštili kňazi a kňažky v chrámoch. Boli na veštenie vopred pripravovaní cez špeciálne rituály. Veštili na špeciálnych miestach, kam za nimi ľudia chodili a nosili dary. Verili, že k nim im cez tieto média prevrávajú bohovia. Podkladom dnešnej numerológie bola židovská Kabala. Zvláštnou kategóriou boli kočovné cigánky. Veštili z vecí, ktoré im boli k dispozícii, z ohňa, ihiel, klincov, no najviac z kariet a ľudskej dlane.
V priebehu ľudských dejín vznikali rôzne veštenia, napríklad z drahých kameňov, mušiel, z letu vtákov, z vnútorností zvierat, rozhodených paličiek, či stebiel, z postavenia hviezd, dominových kociek, kontaktov s duchmi zomretých a hlavne rôznych druhov kariet.
Extatické veštenie
Extatické veštenie je veštenie, ktoré sa vykonávalo v extáze, pričom veštec hovoril buď zrozumiteľne a priamo alebo nezrozumiteľne a iný tieto slová vykladal.
Extázu si veštec mohol navodiť alebo ju predstierať. Extatické veštenie sa vykonávalo napríklad v kanaánskom kulte boha Baala, extatické bolo veštenie delfskej Pýtie, ktoré vykladali jej vyznavači zvaní THEOLOGOI. K extatickým veštcom patrili aj ľudia psychicky nenormálni, ktorých považovali napríklad za posadnutých vešteckým duchom.
Ligny-sur-Canche
Ligny-sur-Canche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nemecká filozofia
Nemecká filozofia je filozofia Nemecka a/alebo Nemcov.
Ligny-sur-Canche
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nemecká filozofia
Nemci sa podieľali už na utváraní scholastiky, kedy písali po latinsky a so svojou filozofiou boli úzko spätý so západným, aristotelovsko-platónovsko-kresťanským myslením. Prvopočiatky filozofie, ktorú možno nazvať nemeckou, predstavuje tzv. ženská mystika (Frauenmystik).
Ligny-sur-Canche
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Embryogenéza
Embryogenéza alebo zárodočný vývoj/vývin alebo embryonálny vývoj/vývin je prvé obdobie ontogenézy, končiace sa liahnutím alebo pôrodom organizmu.
Embryogenéza zahŕňa tieto procesy:
Embryogenéza živočíchov
Vývin jedinca u živočíchov začína oplodnením vajíčka, pričom splýva zrelá samčia pohlavná bunka (spermia) so zrelou samičou pohlavnou bunkou (vajíčkom – oocytom). Za normálnych okolností sa v každej bunke tela (samozrejme okrem pohlavných buniek), nachádzajú chromozómy v pároch. K rozmnožovaniu takýchto buniek dochádza spôsobom delenia nazývaným mitóza. Pohlavné bunky obsahujú jeden chromozóm z každého páru (haploidná sada) a vznikajú spôsobom delenia nazývaným meióza. Splynutím pohlavných buniek (a ich jadier) je v oplodnenom vajíčku obnovená výbava jadra s dvojicami chromozómov (diploidná sada).
Oplodnené vajíčko sa rýchlo delí mitózami. Medzi dcérskymi bunkami na povrchu vajíčka zostávajú charakteristické ryhy. Delenie oplodneného vajíčka sa preto nazýva ryhovanie (embryológia). Vývoj ryhujúceho sa vajíčka je možné opísať na príklade obojživelníkov. Po niekoľkých ryhovacích deleniach vzniká zhluk buniek, morula. Ďalším delením sa morula mení na jednovrstvový dutý guľovitý útvar, blastulu. Jednovrstvová blastula sa ďalej procesom zvaným gastrulácia mení na dvojvrstvový zárodok, gastrulu. Vrstvami gastruly sú vonkajší zárodočný list – ektoderm a vnútorný zárodočný list – endoderm. Najjednoduchšia gastrulácia prebieha vchlípením časti buniek blastuly, invagináciou. Vznikne dvojvrstvový útvar s malým otvorom ako pozostatkom vchlípenia. Tento otvor sa nazýva blastoporus. Vzniknutá dutina gastruly sa nazýva prvočrevo – archenteron.
Po gastrulácií, ktorou vznikli ektoderm a endoderm, sa vyvíja tretí zárodočný list – mezoderm. Najjednoduchší spôsob jeho vzniku pozorujeme u obojživelníkov. Bunky, ktoré boli pôvodne súčasťou povrchovej vrstvy gastruly sa nahromadia v oblasti blastoporu. Odtiaľ sa vsúvajú medzi etoderm a endoderm do oblasti budúcej chrbtovej časti zárodku. V strednej čiare tohoto vsúvajúceho sa útvaru vzniká materiál budúcej chrbtovej struny, lat. chorda dorsalis. Bunky po jej stranách tvoria vlastný mezoderm. Celý útvar sa niekedy nazýva chordomezodermálny materiál.
Chrbtová struna je u obojživelníkov trvalým orgánom. U stavovcov sa síce vyvíja, ale ako celok sa udrží len dočasne počas embryonálneho života.
Mezoderm vytvára po vstupe medzi ektoderm a entoderm dve hlavné oblasti. Pozdĺž chrbtovej struny sa člení na jednotlivé úseky nazývané segmenty – somity. Ďalej od chordy sa toto členenie vytráca a mezoderm sa štiepi na listy. Jeden z nich sa prikladá k ektodermu a nazýva sa somatopleura, druhý k endodermu a nazýva sa splanchnopleura. Medzi nimi sa nachádza dutina, nazývaná coelom alebo célomová dutina.
Kliešťová encefalitída
Kliešťová encefalitída je infekčné vírusové ochorenie napádajúce mozog a mozgové blany pacienta. Neskôr nastupuje druhá vlna príznakov, ktorá už je teda komplikovanejšia a prejavuje sa najmä príznakmi zápalu centrálnej nervovej sústavy. Sú to najmä vysoké teploty 40 - 41 stupňov, zvracanie či bolesti hlavy. Prenos pôvodcov zo skupiny Flaviridae sa uskutočňuje kliešťami alebo alimentárnou cestou.
Na Slovensku je známy prípad z Rožňavy (1951) , kedy ochorelo na kliešťovú encefalitídu po konzumácii nepasterizovaného mlieka od infikovaných kôz vyše 500 ľudí; tzv. Rožňavská epidémia kliešťovej encefalitídy .
Podľa Úradu verejného zdravotníctva SR výskyt tohto ochorenia na Slovensku od roku 1985 do 2008 vzrastal (pozri nasledovnú tabuľku(2)):
Kergueleny
Dejiny
vľavo|náhľad|[[Francúzsko|Francúzsky námorný dôstojník a bretónsky kapitán Yves-Joseph de Kerguélen-Trémarec|alt=]] vľavo|náhľad|Dobová maľba prístavu Christmas Harbour ([[1811)]]
Ostrovy boli objavené 12. februára 1772 bretónskym moreplavcom a francúzskym námorníkom Yves-Joseph de Kerguélen-Trémarecom, ktorý ich považoval za súčasť Antarktídy. Po návrate domov svoje ostrovy popísal ako kraj bohatý na drevo a drahé kamene, ktorý nazval ako „Južné Francúzsko“. Keď sa o rok znovu vydal na pôvodné miesto, zistil, že objavil krajinu s minimálnou vegetáciou. Preto zmenil aj ich pomenovanie na primeranejší názov „Pustá zem“. Pri ostrovoch vôbec ako prvý pristál kapitán Charles de Boiguéhenneuc, ktorý sa sem medzitým priplavil druhou loďou. Na breh ostrovov ako prvý vystúpil v januári 1773 jeho poručík Henri Pascal de Rochegude.
Dňa 6. januára 1774 bola Pustá zem (Kergueleny) vyhlásená za majetok Francúzska a bola prenajatá na 50 rokov bratom Bossière. Od tej doby sa ostrovy postupne stali významným loveckým teritóriom veľrýb, uškatcov a tuleňov sloních, až do ich vyhubenia na konci 19. storočia. Miestne súostrovie navštívilo veľa expedícií. Roku 1776 tu pristál anglický kapitán James Cook, ktorý zistil ostrovný charakter územia a dal mu meno Ostrov beznádeje, presnejšie Spustošený ostrov (Desolation Island).
V roku 1840 skúmal geológiu ostrovov a uskutočňoval pozorovania zemského magnetizmu britský cestovateľ James Clark Ross pri svojej ceste do Antarktídy. Za územie Francúzska boli ostrovy opäť označené 2. januára 1892. V roku 1908 a ďalej 1913 až 1914 ostrovy vedecky preskúmal Raymond Rallier du Baty a jeho brat Henry, ktorí vypracovali napr. prvé kompletné mapy ostrovov. Medzi rokmi 1908 až 1929 bola na ostrovoch zriadená nórska veľrybárska stanica. V rokoch 1913 až 1914 a 1922 až 1931 prebiehali neúspešné pokusy s chovom oviec.
Dňa 21. novembra 1924 bolo toto opustené územie podriadené madagaskarskému guvernérovi (ostrovy pripojené k dependencii na Madagaskare). Počas Vianoc 1940 sa na ostrove zastavila nemecká vojenská loď Atlantis, aby si doplnila zásoby vody. Počas kotvenia lode pri ostrove jeden námorník spadol z komína, ktorý práve maľoval. Preto sa ostrov často spomína i ako najjužnejšie miesto, kde je pochovaný nemecký vojak.
Po druhej svetovej vojne malo Francúzsko záujem udržať si Kergueleny pod svojim vplyvom, preto vyhovelo požiadavkám Medzinárodnej meteorologickej organizácie (IMO) a v roku 1949 zriadilo v chránenej zátoke polostrova Courbet na východe ostrova Grande Terre provizórnu meteorologickú stanicu a v roku 1951 vedeckú základňu Port-aux-Français.
Kergueleny sú pod priamou správou Francúzska, administratívnym sídlom zámorského teritória bolo do roku 1996 mesto Paríž. S platnosťou od 27. februára 1997 bola táto právomoc prevedená na obec Saint-Pierre na Réunione. Dňa 28. marca 2003 boli Kerguelenove ostrovy začlenené do novo vzniknutého dištriktu Francúzske južné a antarktické územie (Terres australes et antarctiques françaises, skrátene TAAF).
Súčasnosť
náhľad|vľavo|Francúzska zásobovacia [[loď Marion Dufresne II zabezpečuje všetku dopravu na ostrovoch]]
Ostrovy sú od druhej polovice 20. storočia využívané mnohými výskumnými expedíciami a tábormi, ktorých je v súčasnosti na ostrove 50100. Na hlavnom ostrove sa nachádza vedecko-výskumná základňa Port-aux-Français, ktorá je zároveň najvýznamnejším sídlom súostrovia. V súčasnosti budovy tejto stanice zaberajú celkovú plochu.
Na stanici býva od 60 ľudí v zime po 120 ľudí cez leto (ich počet kolíše počas roka). Výskumníci sa okrem meteorológie zaoberajú geomagnetizmom, seizmológiou, geofyzikou, ekológiou, biológiou, zoológiou a sledovaním rakiet Ariane, vypúšťaných z Kourou vo Francúzskej Guyane. Pri základni je malá kaplnka, nemocnica, bar, knižnica i športové centrum.
Priemysel alebo poľnohospodárstvo na ostrovoch neexistuje, nie je tam ani letisko. Všetku dopravu v oblasti zabezpečuje vedecká loď Marion Dufresne II, ktorá okrem vlastného oceánografického výskumu zaisťuje zásobovanie i striedanie výskumníkov na základni Port-aux-Français a zabezpečuje 4-krát ročne spojenie s Francúzskom. V severnej časti hlavného ostrova je situovaný Christmas Harbour. Významným prístavom je hlboká Cumberlandská zátoka.
Geografia
náhľad|Satelitná snímka súostrovia Kergueleny náhľad|Vedecká základňa [[Port-aux-Français v roku 2004]]
Kergueleny sú sopečné súostrovie, tvorené skupinkou asi 130 ostrovov a 160 skál. Nachádzajú sa v južnej časti Indického oceánu. Ostrovy sú vzdialené od Afriky, od Austrálie , na Antarktídu je to asi. K najbližšiemu francúzskemu územiu, Crozetovým ostrovom, je odtiaľ ďaleko. Vôbec najbližšou pevninou je neosídlené austrálske územie Heardov ostrov a McDonaldove ostrovy, vzdialené. Ostrovy sa rozkladajú zhruba na 48°30' až 49°44' južnej geografickej šírky a 68°46' až 70°33' východnej geografickej dĺžky. Ide o jedno z najvzdialenejších a najizolovanejších území planéty, kam sa dostane len veľmi málo ľudí. Patria do časového pásma UTC+5 a geograficky sa radia k južnému kontinentu, čiže Antarktíde.
Najväčší a hlavný ostrov, nazývaný Grande Terre, pôvodne nazývaný Spustošený ostrov, má rozlohu a zaberá asi 92 % celkovej rozlohy. Hlavný ostrov meria od východu na západ a zo severu na juh. Tiahne sa juhovýchodným smerom. Je obklopený ďalšími malými ostrovčekmi, spolu s ktorými má súostrovie rozlohu.
Najdôležitejšími ostrovmi sú okrem hlavného ostrova:
Podnebie
Kergueleny majú vlhké a chladné subantarktické podnebie. Klíma na ostrovoch je daná polohou v oblasti antarktickej konvergencie, kde dochádza k miešaniu teplých vôd Indického oceánu so studenými vodami Južného oceánu. Priemerná ročná teplota je +4,5 °C, v najteplejšom januári býva asi +8 °C a v najchladnejšom auguste len +2 °C. Teplotné rozdiely nie sú veľké, extrémy sú od +20 do −10 °C. Zrážok vo forme dažďa alebo snehu je po celý rok hojne, priemerne (merané v Port-aux-Français), ale na západnom pobreží Grande Terre sú ešte trikrát intenzívnejšie. Vlhkosť vzduchu je trvale 70 až 80 %. Súostrovie postihujú prudké víchrice a búrky.
Rastlinstvo
Flóra ostrovov je limitovaná drsným podnebím a neúrodnou pôdou. Rastú tu len machy, lišajníky, trávy a drobné rastliny. Stelú sa najmä na dolných svahoch vrchov. Na ostrovoch nenájdeme žiadne kry ani stromy. Prevažnú časť súostrovia možno klasifikovať ako tundru antarktického typu. Zo 150 rastlinných druhov je podľa botanika Hookera 18 semenných rastlín. Endemické sú dve semenné rastliny a 20 výtrusných rastlín. Unikátom miestnej flóry je „kerguelenská kapusta" Pringlea antiscorbutica, ktorá rastie v kríčkoch až do pomerne vysokých polôh a vytvára rozľahlé zelené plochy. Táto endemická rastlina s vysokým obsahom kyseliny askorbovej bola v minulosti vyhľadávaná pre svoje protiskorbutové vlastnosti (najmä medzi námorníkmi).
Na rozdiel od riedkej pevninskej vegetácie je morská vegetácia bohatšia, v pobrežných vodách rastú predovšetkým hnedé riasy Durvillaea antarctica a Macrocystis pyrifera, ktorá vyrastá z hĺbky tri až 20 metrov až k morskej hladine. V okolí jazier a potokov sa často vytvárajú zamokrené porasty a rašeliniská. náhľad|[[Albatrosovité|Albatros ohrozeného druhu Thalassarche melanophrys]]
Živočíšstvo
Fauna ostrovov je veľmi chudobná. Reprezentujú ju najmä zvieratá, ktoré sem boli privezené v uplynulých dvoch storočiach. Veľmi dobre sa tu darí hlavne zajacom a divým mačkám. Zajace boli na ostrov dovezené v roku 1874 z južnej Afriky. Medzi dovezenými zvieratami tu okrem zajacov a mačiek nájdeme aj soby, jelene a potkany. V okolí vedeckej základne sú kontrolovane chované udomácnené ovce, kone, dobytok a ošípané. Do miestnych riek boli nasadené lososovité ryby, pstruhy, siveny a lososy, ktoré nepriaznivo ovplyvňujú vodné mikroorganizmy, keďže sladkovodné ryby tam predtým nežili žiadne. Na súostroví sa nevyskytujú plazy ani obojživelníky, iba niekoľko nižších foriem bezstavovcov. Momentálne dochádza k likvidácii invazívne premnožených králikov, ktoré požierajú miestnu vegetáciu a spôsobujú eróziu pôdy. vľavo|náhľad|Na ostrovoch našlo domov mnoho vtáctva, napr. [[tučniak kráľovský Aptenodytes patagonicus]] Morská fauna má antarktický ráz a je pomerne bohatá. Na skalnatom pobreží Kerguelen nachádza mnoho živočíchov vhodné podmienky na zahniezdenie i výchovu mláďat. Pusté pláne so svojimi skaliskami vyhľadávajú tučniaky patagónske (Aptenodytes patagonicus), tučniaky skalné (Eudyptes chrysocome), tučniaky žltorohé (Eudyptes chrysolophus), ale aj tučniaky oslie (Pygoscelis papua). Nelietavé vtáky vytvárajú kolónie dosahujúce aj desiatky tisíc jedincov.
Na ostrovoch pravidelne hniezdia i veľké množstvá iných morských vtákov. Žijú tu prevažne albatrosy (Diomedea exulans), kormorány (Phalacrocorax verrucosus), víchrovníky, čajky, potápky, ako aj dva druhy rybárov. Využívajú bezpečné miesta a hojnosť potravy. Ich populáciu však dlhodobo znižujú divé mačky, ktoré sa živia vtáčími mláďatami; predpokladá sa, že ich usmrtia takmer milión ročne. V tunajších pobrežných vodách sa v značnom počte vyskytujú veľryby (Megaptera novaeangeliae), vorvane (Physeter catodon), delfíny (Cephalorhynchus commersonii) a mnohé ďalšie živočíchy.
Z morských cicavcov žili pôvodne na Kerguelenách len plutvonožce, tulene a uškatce, ktoré však boli v 18. a 19. storočí lovcami nezmyselne vybité. V súčasnosti je snaha uchovať zdravú prírodu ostrovov, napr. časť Kerguelen nenapadnutá introdukovanými druhmi, je vyhlásená za prírodnú rezerváciu. Vďaka prísnejšej kontrole sa podarilo časť pôvodnej fauny znova rozmnožiť. Z kedysi vyhubených plutvonožcov sa do voľnej prírody ostrovov vracia tuleň sloní (Mirounga leonina) a tuleň leopardí (Hydrurga leptonyx), uškatec antarktický (Arctocephalus gazella) a iné.
Trianonská mierová zmluva
thumb|Podpisovanie zmluvy [[4. júna 1920]] thumb|Palác Veľký Trianon vo Versailles thumb|Náčrt rozdelenia Rakúsko-Uhorska v Trianonskej mierovej zmluve náhľad|Následky trianonskej zmluvy. Počty obyvateľov a národnostné zloženie sú zo sčítania 1910, ktoré bolo ovplyvnené silnou maďarizačnou politikou v Uhorsku. Trianonská mierová zmluva alebo Trianonská zmluva alebo trianonský mier bola zmluva, ktorá riešila hranice maďarského štátu, ktorý bol jedným z nástupníckych štátov po rozpade Rakúsko-Uhorska porazeného v prvej svetovej vojne. Bola podpísaná 4. júna 1920 v paláci Veľký Trianon vo Versailles vo Francúzsku.
Pozadie
Prvá svetová vojna, ktorá bola ukončená prímerím, ktoré nadobudlo účinnosť 11. novembra 1918, si v rokoch 1914 a 1918 vyžiadala životy približne 9,5 milióna vojakov a ďalšie státisíce mužov bolo v bojoch doživotne zmrzačených. Ukončením prvej svetovej vojny došlo predovšetkým v Európe, ale tiež v Ázii, Afrike, ale aj v ďalších svetových oblastiach, k drastickým politickým, kultúrnym a spoločenským zmenám, ktoré zásadným spôsobom ovplyvnili ďalší priebeh 20. storočia. Vznikli viaceré nové štáty a iné štáty zanikli. 28. júna 1919 bola podpísaná Versaillská mierová zmluva, čím prišlo k faktickému vytvoreniu Spoločnosti národov.
Parížska mierová konferencia
V roku 1919, počas Parížskej mierovej konferencie boli dojednané mierové zmluvy medzi víťaznými štátmi Dohody a porazenými Centrálnymi (ústrednými) mocnosťami. Na konferencii boli uzatvorené mierové zmluvy s Nemeckom, Rakúskom, Maďarskom, Bulharskom a Osmanskou ríšou. Na riadenie konferencie a vyjednávanie mali najväčší vplyv štáty, ktoré mali najväčší podiel na konečnom víťazstve, išlo o "Veľkú päťku", teda Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Taliansko, USA a Japonsko. Konferencia bola zahájená 18. januára 1919 a s niekoľkými prestávkami trvala až do 21. januára 1920.
Na základe mierového programu, štrnástich bodov, ktoré spísal a 8. januára 1918 predniesol v Kongrese USA prezident Spojených štátov amerických Woodrow Wilson, boli s jednotlivými porazenými štátmi uzavreté Parížske predmestské zmluvy, každá pomenovaná podľa iného parížskeho predmestia, v ktorom bola podpísaná (Versailles, Saint-Germain-en-Laye, Treaty of Neuilly-sur-Seine, Trianon, Sèvres).
Zo zoznamu tzv. „mierových zmlúv z okolia Paríža” boli len nemecká a maďarská delegácia pozvaná do Versailles, Hlavnými účastníkmi tejto konferencie boli víťazné (dohodové) mocnosti, ich spojenci a krajiny, ktoré vojnu prehrali. Na strane víťazných mocností stáli Spojené štáty, Británia, Francúzsko a Taliansko a ich spojenci Rumunsko, Kráľovstvo Srbov, Chorvátov a Slovincov (premenované v roku 1929 na Juhosláviu) a Česko-Slovensko.
Postavenie Maďarska
Porazená strana, bývalá Rakúsko-uhorská monarchia bola zastúpená Maďarskom. Podmienky mieru boli odovzdané maďarskej delegácii v máji 1920, ktorá po ich prečítaní rezignovala. Vláda vedená Sándorom Simonyi-Semadamom váhala, koho vyslať. Gróf Albert Apponyi už v januári 1920 predniesol v Paríži svoju vlasteneckú obrannú reč, ale minister zahraničia Pál Teleki s jeho vyslaním nesúhlasil (a sám pochádzal zo Sedmohradska, takže by pri podpisovaní bol v konflikte záujmov). Hľadali sa teda takí dvaja „dobrovoľníci”, ktorí sa už aj tak chceli stiahnuť z politického života a ich podpis by sa dal ľahko spochybniť. Voľba tak padla na Ágosta Benárda (minister práce a sociálnych vecí) a Alfréda Drasche-Lazára (mimoriadny vyslanec a splnomocnený minister).
Alfréd Drasche-Lazár bol členom holandskej rodiny Drasche, ktorá získala majetok v textilnom priemysle a do Maďarska sa prisťahovala. V roku 1904 pre svoje bohaté jazykové znalosti zložil diplomovú skúšku na ministerstve zahraničných vecí. Okrem toho napísal viacero kníh (do roku 1920 päť) a jeho divadelné hry sa hrali okrem Budapešti aj v Bratislave. Jeho osud nebol spojený s Trianonom, čo dokazuje jeho pokračujúca diplomatická kariéra. Druhý maďarský minister Bernard krátko po pripojení podpisu pod  mierovú zmluvu vyhlásil, že z vojenských, národnostných a hospodárskych dôvodov je pre Maďarov neprijateľná. Podpísal ju len narýchlo a formálne. Odmietol slávnostné pero, ale z vrecka vytiahol také, čo zobral v hoteli, a po použití ho zahodil.
O 10:00 4. júna 1920 - v plánovanom čase podpisu - v Maďarsku zvonili zvony, hučali sirény, v továrňach, školách a úradoch sa uskutočnili smútočné "prestávky", vlajky boli stiahnuté na polovicu, doprava bola na desať minút zastavená a obchody zatvorené.
Vznik ČSR a hranice s Maďarskom
Slovenský a český vojnový exil na čele s bývalým ríšskym poslancom Tomášom Garriguom Masarykom, generálom Milanom Rastislavom Štefánikom a diplomatom Edvardom Benešom presadzoval počas vojny u mocností Dohody vznik samostatného štátu Čechov a Slovákov a územné spojenie bývalých Zemí Koruny českej a Horného Uhorska. Tomu tiež napomáhali rôzne krajanské zbierky (prevažne v USA) a Česko-slovenské légie. Samostatné Česko-Slovensko bolo vyhlásené 28. októbra 1918 a jeho hranice boli vymedzené mierovými zmluvami.
Trianonská mierová zmluva mala deklaratórny význam. Hranice, v tej podobe, ako ich opisovala (až na menšie výnimky), totiž stanovila už Najvyššia rada Parížskej mierovej konferencie vo svojom uznesení z 12. júna 1919. Tento stav zodpovedal demarkačnej línii ukončenia bojov z novembra a decembra 1918. Trianonská zmluva formálne ukončila vojnu medzi Maďarskom a väčšinou dohodových mocností a definovala aj Maďarsko ako nezávislý nástupnícky štát po bývalej Rakúsko-uhorskej monarchii.
Nové nástupnícke štáty s tichým súhlasom veľmocí, predovšetkým Francúzska, obsadili medzitým väčšiu časť územia bývalého uhorského kráľovstva, na ktoré si robili nároky.