cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konrád II. (Čechy)
Údelné a české knieža
V roku 1173 podporoval Soběslava II. a v roku 1178 Bedřicha k získaniu kniežacieho stolca. Bol mužom mimoriadne ctižiadostivým, energickým, schopným, ale tiež mimoriadne vzdelaným, čo veľmi imponovalo jeho súčasníkom doma i v cudzine. Súčasne sa však musel prispôsobovať neurovnaným pomerom poslednej štvrtiny 12. storočia.
Medzinárodné letisko Taiwan-Tchao-jüan
Infraštruktúra
Letisko Tchao-jüan tvoria dva terminály, na ktoré sa dá dostať minimetrom. Tretí terminál je ešte len naplánovaný a systém rýchlej prepravy je vo výstavbe.
Konrád II. (Čechy)
Údelné a české knieža
Po vypudení neobľúbeného Bedřicha v r. 1182 bol Konrád zvolený českým kniežaťom, ale na zásah rímskeho cisára Fridricha I. Barbarossu sa musel vzápätí tohto titulu vzdať. Ako náhrada mu bol ponúknutý titul prvého moravského markgrófa. Morava v tom čase bola uvoľnená z moci českého kniežaťa a dostala sa do priamej podriadenosti ríšskeho cisára. Po smrti kniežaťa Bedřicha sa v r. 1189 stal českým kniežaťom.
Konrádov štatút
Hneď po nástupe na kniežací stolec usporiadal v Prahe kolokvium všetkých Čechov. Ešte v tom istom roku sa v Sadskej na jeho podnet zišla spoločnosť vysokých svetských i cirkevných hodnostárov, ktorým Konrád Oto predložil svoj návrh prvého písaného zákonníka. Do histórie vošiel ako Konrádov štatút a jeho hlavným cieľom bolo potvrdenie dedičného prechodu vlastníckych práv k majetku. V roku 1190 sa Konrád Oto zúčastnil rímskej jazdy cisára Henricha VI. a o rok na to sa ako prvý český panovník zúčastnil v bazilike sv. Petra cisárskej korunovácie. Vzápätí po jeho boku sa zúčastnil bitky pri Neapole. Táto bitka sa mu stala osudnou. Počas obliehania mesta vypukol v cisárskom vojsku mor, ktorému padlo za obeť mnoho bojovníkov, medzi nimi i samotný Konrád. Bol pochovaný v benediktínskom kláštore Monte Cassino. Neskôr boli jeho ostatky prenesené do Čiech.
Medzinárodné letisko Taiwan-Tchao-jüan
Terminál 1
Terminál 1 je pôvodný terminál letiska. Konštrukcia budovy vychádza z podoby hlavného terminálu washingtonského letiska Dulles. Päťpodlažný terminál s rozlohou 169 500 m² bol spolu s letiskom otvorený v roku 1979, aby uľahčil dopravu preplneného letiska Sung-šan. Všetky lety zo staršieho letiska sa potom presunuli do nového terminálu. Na letisku je 18 brán, z ktorých každá obsahuje svoj vlastný nástupný most (jetway). Hlavná budova obsahuje check-in, batožinový pás a bezpečnostnú kontrolu. Pôvodná farba terminálu bola biela, znečistením ovzdušia sa zmenila na žltú.
Konrád II. (Čechy)
Hodnotenie Konrádovej vlády
Konrád II. Oto patril akiste k najvýznamnejším predstaviteľom přemyslovského rodu. Jeho zásluhou došlo k zjednoteniu a upevneniu jednoty českého štátu v dobe európskeho rozmachu štaufovskej dynastie.
Medzinárodné letisko Taiwan-Tchao-jüan
Terminál 2
Tvoria ho dve strany, a to južná a severná. Južná bola postavená v roku 2000, zatiaľ čo severná v roku 2005. Obsahuje 10 brán s dvoma nástupnými mostmi, bezpečnostnú kontrolu a pasovú kontrolu. Zariadenie má rozlohu 318 000 m² a je schopné zvládnuť až 17 miliónov cestujúcich ročne.
Konrád II. (Čechy)
Rodinné pomery
Konrád II. Oto sa pred r. 1176 sa oženil s Helichou (* 1160?, † 13. august 1198), dcérou grófa Otta Wittelsbašského. Ich manželstvo ostalo bezdetné.
Yagul
Yagul je súčasná archeologická lokalita a bývalý zapotécky prehispánsky mestský štát na juhu Mexika. Nachádza sa 36 km juhovýchodne od mesta Oaxaca de Juárez. V zapotéčtine výraz Yagul znamená "staré poleno", alebo "starý strom".
Počiatky osídlenia krajiny v blízkosti Yagulu sa datujú až do obdobia 3 000 rokov pred naším letopočtom. Prvotné stavby Yagulu vznikali v 6. a 7. storočí, najväčší rozmach a stavebná činnosť však nastali až v tzv. oostklasickom mezoamerickom období (cca 900 - 1520). Po páde dominantného homogenizujúceho mesta celého oaxackého údolia - Monte Albán - sa medzi ostatnými okolitými mestami v priebehu 8. storočia rozhorel boj o moc v oblasti. Yagul je preto umiestnený na strategicky výhodnom mieste - umelo vytvorenej vyvýšenine a je opevnený, aby odolával útokom vojsk okolitých miest.
Celá lokalita pozostáva z troch častí. Centrálna časť Yagulu je tvorená chrámami a palácmi, vyššie nad ňou sa nachádza akropolis korunovaná pevnosťou s rozhľadňou, z ktorej za dobrej viditeľnosti bolo možné vidieť všetky okolité mestá v oaxackom údolí. Západne, južne a východne od centrálnej časti sa nachádzali domy obyvateľov mesta. Miestne ihrisko loptových hier je druhé najväčšie v celom mezoamerickom regióne (väčšie je už len ihrisko v Chichén Itzá na Yucatánskom polostrove).
NGC 5123
NGC 5123 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. apríla 1787.
Iveta Mičiníková
Iveta Mičiníková (* 6. júl 1992), ľavoruká hádzanárka, hrajúca na poste spojky je juniorskou reprezentantkou SR v hádzanej. Jej materským klubom je MHK Bytča, kmeňovým od júla 2011 Iuventa Michalovce a v sezóne 2011/12 bola uvoľnená na hosťovanie do tímu úradujúceho majstra Českej republiky DHC Sokol Poruba, pôsobiaci v (Ostrave). Patrila k najväčším talentom ženskej hádzanej na Slovensku, jej sľubne sa rozvíjajúcu kariéru však pribrzdili zranenia.
Pôsobenie v kluboch
Iveta Mičiníková je štvornásobnou majsterkou Slovenska v mládežníckych kategóriach: ako staršia žiačka (2007), mladšia dorastenka (2008, 2009) a staršia dorastenka (2010).
Počas letnej prestávky 2010 absolvovala prípravu s interligovým klubom Iuventa Michalovce. Po skončení prípravy vedenie Iuventy na základe jej výkonnosti a výsledkov v príprave rozhodlo, že v sezóne 2010/11 bude v rámci jednoročného hosťovania pôsobiť v tomto klube. , pričom zároveň môhla hrávať aj za svoj kmeňový klub MHK Bytča v prvej lige žien aj starších dorasteniek. Po skončení sezóny 2010/11 Iveta Mičiníková definitívne prestúpila do Iuventy a stala sa jej kmeňovou hráčkou.
Pôsobenie v reprezentácii
V predchádzajúcom období prešla takmer všetkými mládežníckymi reprezentačnými výbermi. So spoluhráčkou Evou Minarčíkovou reprezentovali Slovensko v kategóriach do 17 a napriek svojmu mladému veku už aj do 20 rokov a práve vzhľadom k ich veku je predpoklad, že budú reprezentovať aj v kategórii do 19 rokov.
Jej doposiaľ najväčším úspechom v reprezentácii je druhé miesto na X. Európskych olympijských hrách mládeže (EYOF) vo fínskom Tampere v roku 2009 po semifinálovom víťazstve nad Holandskom 30:24 (14:12) a finálovej prehre s Ruskom 24:30 (13:16).
3944 Halliday
3944 Halliday je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 24. novembra 1981.
Platforma
Platforma môže byť:
Luka-Meleškivska
Luka-Meleškivska je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 3597 obyvateľov.
Kuprit
Kuprit je minerál kryštalizujúci v kubickej sústave, chemicky oxid meďný - Cu2O.
Charakteristika
Kuprit vytvára oktaedrické až dodekaedrické kryštály, niekedy zdvojčatené. Vyskytuje sa aj v celistvej, zrnitej alebo kompaktnej podobe. Má červenú farbu a hnedočervený vryp. Patrí k priesvitným a polopriesvitným minerálom, na vzduchu oxiduje a priesvitnosť stráca. Má diamantový alebo polokovový lesk.
Poznávanie
Rozpúšťa sa v kyseline dusičnej aj iných kyselinách, je taviteľný a plameň sfarbuje do zelena.
Výskyty na Slovensku
Dobšiná, Gelnica, Ľubietová, Medzev (ložisko Hummel), Novoveská Huta (pri Spišskej Novej Vsi), Rožňava, Rudník, Smolník, Špania Dolina.
Bruyères
Bruyères môže byť:
Loupfougères
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Očelice
Očelice je obec v Česku v okrese Rychnov nad Kněžnou v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 254 obyvateľov, z toho 133 mužov a 121 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 38,9 roka, ženy 40,7 roka).
Partoltice (Neurazy)
Partoltice sú malá dedina v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji.
Cyperská libra
Cyperská libra bola mena Cypru, ktorá platila do roku 2008, kedy bola nahradená eurom.
Partoltice (Neurazy)
K 1. januáru 2012 tu žilo 56 obyvateľov, z toho 25 mužov a 31 žien.
Cyperská libra
Mince cyperskej libry mali hodnoty 1, 2, 5, 10, 20, 50 centov.
Partoltice (Neurazy)
Tunajší zbor dobrovoľných hasičov bol založený už v roku 1890.
Cyperská libra
Bankovky cyperskej libry mali hodnoty 1, 5, 10, 20 liber
3945 Gerasimenko
3945 Gerasimenko je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 14. augusta 1982.
Vojnové právo
Právo vojnové je súhrn medzinárodnoprávnych predpisov upravujúcich povinnosti štátov v období vojnových konfliktov.
Olwisheim
Olwisheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stratená (národná prírodná rezervácia)
Stratená je národná prírodná rezervácia vyhlásená v roku 1964 ako Chránený prírodný výtvor s výmerou 679 hektárov. Nachádza sa v katastrálnom území obcí Dobšiná, Dedinky a Stratená v okrese Rožňava v Košickom kraji. Leží na území geomorfologického celku Spišsko-gemerský kras. Rezervácia chráni tiesňavovité údolie rieky Hnilec, v ktorom sa nachádzajú rôzne geomorfologické formy, podzemné krasové fenomény a jaskyne. Ďalej sú zachované pestré biocenózy bučín, jedľobučín a reliktných borín, s výskytom vzácneho rastlinstva a živočíšstva. Územie so svojimi krasovými výtvormi a vegetačnou rozmanitosťou patrí k najcennejším na Slovensku.
Na území rezervácie sa nachádza Dobšinská ľadová jaskyňa či Stratenský kaňon.
Mužská dvojhra na WCT Johannesburg 1973
Mužská dvojhra na WCT Johannesburg 1973 sa hrala ako súčasť WCT Johannesburg 1973 od 16. do 22. apríla 1973. Titul bez boja získal Američan Brian Gottfried.
Kolitída
Kolitída alebo zápal hrubého čreva je zápalové, väčšinou infekčné postihnutie steny hrubého čreva. Príčinou môžu byť toxíny, baktérie, vírusy, prvoky i parazity, no aj autoimúnne postihnutie. U pomerne častých chorôb zo skupiny idiopatických črevných zápalov nie je príčina jednoznačná. Základným prejavom je hnačka, často spojená so zvýšenou teplotou, bolesťami brucha a dehydratáciou. Zápal hrubého čreva, spojený s postihnutím tenkého čreva sa označuje ako enterokolitída. V Medzinárodnej klasifikácii chorôb sú infekčné kolitídy zahrnuté v kapitole A00 až A09.
NGC 5124
NGC 5124 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. mája 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Kolitída
Rôzne kolitídy
a ďalšie
Nástupný most
thumb|nástupný most Nástupný most (iné názvy: nástupný mostík, nástupný tunel; po anglicky passenger (boarding) bridge, jetway, jet bridge, air bridge) je uzavretý pohyblivý spájací prvok, ktorý siaha od brány v termináli letiska po lietadlo a umožňuje pasažierom priamy príchod na palubu lietadla a priame opustenie paluby lietadla. Podľa potreby môže byť pevný alebo pohyblivý, otočný radiálne alebo rozťažný do dĺžky.
Ragáč (národná prírodná rezervácia)
Ragáč je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Cerová vrchovina.
Nástupný most
Je to rýchlejší spôsob príchodu na palubu lietadla než na schodových autách, ktoré sa používajú ešte dnes na niektorých nízkonákladových letiskách. Prvé nástupné mosty boli inštalované v americkom San Franciscu v roku 1959.
Ragáč (národná prírodná rezervácia)
Nachádza sa v katastrálnom území obce Hajnáčka v okrese Rimavská Sobota v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1964 a naposledy novelizované v roku 1988 na rozlohe 9,7300 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Ochrana súboru geologických a geomorfologických javov dokumentujúcich finálnu sopečnú činnosť a prirodzených lesných spoločenstiev Cerovej vrchoviny s výskytom chránených a iných zriedkavých druhov rastlín a živočíchov.
Vlastné meno
Vlastné meno alebo proprium  je meno vzťahujúce sa iba na určitú, jedinečnú osobu/vec. Je opakom všeobecného mena.
Môže to byť vlastné podstatné meno, vlastné prídavné meno, vlastné zámeno alebo vlastná číslovka. Príklady: Biely tesák, Bystrica, (pani) Červená, (pán) Nikto, (film) Sedem, Biely dom.
Gudeovité
Gudeovité (Goodeidae) je čeľaď rýb patriacich do radu kaprozúbkotvaré (Cyprinodontiformes). Pochádzajú z Mexika a južných častí Ameriky. Väčšina je živorodá. Čeľaď je pomenovaná po ichtyológovi G. G. Goodeovi.
Delenie
Delí sa na dve podčeľade:
Fyziológia
Meno v angličtine splitfin = rozštiepená plutva vychádza zo skutočnosti, že samčeky majú predné lúče análnej plutvy čiastočne oddelené od zvyšku plutvy. U gudeovitých dochádza k vnútornému oplodneniu, samce tejto čeľade nemajú gonopódium (ako iné živorodiace ryby) ale andropódium (je oddelené zárezom od análnej plutvy). Embryá sa vyvíjajú v plodových vačkoch v tele matky. Môžu dorastať až do dĺžky, aj keď väčšina druhov je oveľa menšia, asi.
Životný cyklus a vývoj
Väčšina gudeovitých rýb sú živorodiace, rodia živé mláďatá z tela samice bez vaječných obalov. Táto čeľaď obsahuje rad populárnych akváriových rýb. Nedávne fylogenetické štúdie určili vek tejto čeľade na približne 16 500 000 rokov, pričom najväčšia divergencia sa vyskytovala v období miocénu. Vznik druhov tejto čeľade možno pripísať vulkanickým a geologickým poruchám v tomto regióne, ktorý vytvoril vhodné podmienky pre alopatrický vývin rýb.
Baskičtina
thumb|Baskicko v Španielsku a Francúzsku thumb|Baskické dialekty Baskičtina je izolovaný jazyk (patrí neformálne medzi tzv. mediteránne jazyky). Je to jazyk Baskov.
Používa sa v Baskicku (Španielsko, Francúzsko) pri Biskajskom zálive. V španielskom Baskicku má spoločne so španielčinou štatút úradného jazyka. Pôvod baskičtiny je neznámy, existujú len niektoré hypotézy o kontakte s kaukazskými jazykmi či inými nezaradenými európskymi jazykmi. Hovorí ním približne milión ľudí.
Baskičtina je známa tým, že ide o jazyk pre cudzincov v dôsledku svojej zložitosti veľmi ťažko naučiteľný, podľa Wilhelma von Humboldta existuje až 216 baskických časovaní a podľa jazykovedca Schuchardta má jazyk až 50 000 slovesných tvarov.
Obytný súbor Karlova Ves
náhľad|Obytný súbor Karlova Ves, Bratislava náhľad|Hlavná komunikácia
Obytný súbor Karlova Ves je situovaný v západnej časti mesta Bratislava. Koncepciou boli 3 štvrte Kútiky, Rovnice, Dlhé diely pre 21 000 obyvateľov s počtom bytov 5 800. Pôvodný zámer bol navrhnutý dokonca pre 30 000 obyvateľov. Na územnom pláne časti Kútiky spolupracovali aj Jozef Chovanec, Ferdinand Milučký a A. Plačko. Sídlisko Dlhé diely sa dokončilo ako posledné.
V Bratislave sa v roku 1961 schválil územný plán. Na jeho základe sa riešili viaceré varianty na nový obytný súbor Karlova Ves. Patrili sem urbanistické štúdie od prof. Hrušku, Štefana Ďurkoviča, Štefana Svetka či Stanislava Talaša. Návrh, ktorý sa začal realizovať v roku 1957 bol výsledkom spolupráce Stanislava Talaša, Jozefa Fabiánka, Karola Ružeka plus kolektív. Prostredie nového obytného súboru bolo rozdielne od ostatných vo vlnitosti terénu. S typom zástavby v rámci takého terénu, akým je karloveské údolie, nebol dovtedy dostatok skúseností.
Návrh priniesol celý rad kompozičných prístupov, ktoré napokon podčiarkli kvalitu riešenia. Striedanie zástavby s voľnými plochami, humánna mierka, rozmanitosť použitých bytových domov, vertikálne členenie, diferenciácia pešieho pohybu. Zjednocujúcim prvkom je hlavná komunikácia, ktorá je dvakrát zalomená, otvára pohľady na objekty občianskej vybavenosti.
Vystriedaním hustej koncentrácie objektov s uvoľnenými priestormi sa podarilo jednak zachovať existujúcu vysokú zeleň a jednak umožniť optický kontakt s okolitou prírodou.
V rámci použitých typizovaných bytových domov sa striedali sekciové bytové objekty s montážou veľkorozmerových panelov. Spomenuté typy montovaných objektov boli určené pre rovinu. V karloveskom údolí bolo cieľom architektov nájsť kompromis pre funkčné usporiadanie a zároveň rešpektovanie pohľadov, ktoré ponúkal vlnitý terén.
Jednotlivé bytové jednotky majú tri výškové hladiny – 4, 6 – 8, 12 podlaží, kde sa rozdeľovali na nízkopodlažnú zástavbu, 50 % zástavby boli objekty strednej výškovej hladiny, orientované v smere východ západ, nakoniec najvyššie boli vežové domy. Všetky rozmiestnené s cieľom vytvorenia dynamickej štruktúry.
Medzi návrhy bytových domov priniesol veľa novátorského Jozef Fabiánek, napríklad mezonetový dom na Jergorovom námestí.
Návrh prinášal aj otázku parkovania, kde sa autori snažili reagovať na náznaky budúcej expanzie motorizmu. V riešení počítali s mimoúrovňovými križovatkami či parkovacími státiami, garážami, stretli sa však s komplikáciami pri schvaľovaní.
Viaceré otázky sa stretli s negatívnym stanoviskom pri schvaľovacom procese, desaťročná práca. Zhrnutie spomenutých postupov odráža kvalitu realizácie, ktorá bola v roku 1972 ocenená Cenou Dušana Jurkoviča v kategórií architektonickej tvorby.
Matej Stürtzer
Matej Stürtzer (Stürzer) (* Banská Bystrica - † august 1692, tamže) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a rektor.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, od roku 1657 vo Wittenbergu, roku 1659 magister. Roku 1654-1657 konrektor, 1668-1673 rektor v Banskej Bystrici. V čase náboženského prenasledovania odsúdený a vypovedaný bratislavským súdom, roku 1683 opäť v Banskej Bystrici, pravdepodobne ako evanjelický farár. Autor teologických dišpút a spisov. Pochádzal z meštianskej rodiny.
Nelly Štúrová
Nelly Štúrová (rod. Kazárová) (* 3. apríl 1929, Záhorská Bystrica - † 19. jún 1998, Bratislava) bola slovenská teatrologička.
Životopis
V roku 1943-1947 študovala na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici a v Bratislave, 1947-1951 na Vysokej škole hospodárskych vied, 1962-1967 na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, 1951 Ing.
V roku 1952-1964 prekladateľka a redaktorka vydavateľstva Veda, 1956-1961 časopisu Slovenské divadlo, 1961-1964 pôsobila vo východnom Nemecku, 1964-1978 odborná pracovníčka v Divadelnom ústave, od roku 1978 v Encyklopedickom ústave SAV v Bratislave. V Divadelnom ústave vytvorila systém budovania dokumentácie slovenského profesionálneho divadla. Spoluautorka Súpisu premiér slovenských divadiel 1945-1966 (1966) a Čs. divadiel, od roku 1971 zostavovateľka ročeniek Slovenské divadlá v sezóne..., so S. Mičincom spoluautorka knihy Premiéry SND 1920-1945, zv. 1 (1990) a autorka 2. zv. Premiéry SND 1945-1971 (1996).
Počas pôsobenia v Nemecku publikovala články o nemeckom divadelníctve, kritiky a portréty hercov publikovala v časopisoch (Film a divadlo, Javisko, Matičné čítanie a i.), autorka televíznych scenárov, scenárov výstav. Autorka hesiel do Encyklopédie dramatických umení Slovenska 1-2, Slovenského biografického slovníka 1-6, Encyklopédie Bratislavy, Pedagogickej encyklopédie Slovenska 1-2, časopisu Pyramída a Kultúrnopolitických kalendárov 1971-1988.
Mitla
Mitla je významná zapotécka a mixtécka archeologická lokalita ležiaca v centre mexickej obce San Pablo Villa de Mitla. Nachádza sa v mexickom štáte Oaxaca približne 40 km východne od mesta Oaxaca de Juárez.
Architektúra Mitly je unikátna v celom mezoamerickém kultúrnom priestore. Sú tu zložité mozaiky geometrických tvarov, vlysy a ornamenty pokrývajúce celé steny.
Archeologický komplex sa delí do 5 vymedzených skupín:
Liptovské kopy
Liptovské kopy je geomorfologická časť Západných Tatier. Tvorí ju skupina vrcholov, ukončená sedlom sedlom Závory, ktoré skupinu oddeľuje od Vysokých Tatier. Hladké Sedlo a Hladký štít, nachádzajúce sa v blízkosti, sú už súčasťou hlavného hrebeňa Vysokých Tatier. Najvyšším vrcholom je Veľká kopa. Ide väčšinou o oblé, zatrávnené vrcholy, v dolnej časti zalesnené. Vzhľadom pripomínajú ostatné vrchy Západných Tatier.
Vymedzenie
Leží v centre Tatier, na východnom okraji Západných Tatier. Východným smerom pokračuje pohorie geomorfologickou časťou Vysoké Tatry, severným smerom ležia Červené vrchy a západným smerom nadväzujú Liptovské Tatry. Južným smerom krajina prudko klesá do Tatranského podhoria, ktoré je podcelkom Podtatranskej kotliny.
Poľskí geografi ich radia do Vysokých Tatier vďaka hrebeňovému systému, slovenskí kartografi majú tendenciu priradiť Liptovské kopy do Západných Tatier a umiestňujú hranicu Tatier do sedla Závory. Znalec slovenských Tatier - Ivan Bohuš - je rovnakého názoru ako Poliaci.
Topografia
Liptovské kopy oddeľujú Kôprovú dolinu od Tichej doliny. Bočné ramená vystupujúce z ich hlavného hrebeňa vytvárajú početné údolia:
Hlavný hrebeň Liptovských kôp je orientovaný na juhozápad a na juh, miestami počnúc sedlom Závory (hlavné vrcholy sú vyznačené tučne, číselné údaje sú nadmorská výška v m n. m.):
Z hlavného hrebeňa Liptovskej kopy medzi Veľkou kopou a Turkovým sedlom odbočuje ešte jeden bočný hrebeň - Brdárove grapy.
Geológia a geomorfológia
Liptovské kopy sa skladajú z vyvretých hornín (žula) a metamorfovaných hornín (rula) a jednotlivých vrstiev kryštalických sedimentárnych hornín, ktoré patria do pôvodnej vrcholovej série. Priekopnícky geologický výskum tu vykonával poľský geológ M. Jurek v roku 1929.
Niekoľko údolí vymodelovali ľadovce. V masíve sa nachádza niekoľko veľkých žľabov, ktorými v zime padajú lavíny.
Flóra
Dolné časti sú zalesnené, vyššie časti sú porastené kosodrevinou krovinami a ešte vyššie je alpská tundra. V lesoch rastú borovice limba, veľa vrcholov je porastených trávou.
Lavíny
Na Liptovských kopách, a to hlavne do Kôprovej doliny, padajú často veľké lavíny. Napríklad lavína, ktorá spadla v marci 1956 z holých vrchov do Kôprovej doliny, mala objem 210 000 m3 a zmietla zalesnenú plochu o veľkosti cca. 400 × 400 metrov. Sila prúdu tiež zrazila k zemi stromy na protiľahlom svahu a hrúbka lavíny bola 7 metrov.
História
Liptovské kopy patrili k pastvinám obyvateľov dedín Liptova už v sedemnástom storočí. Pásli na nich dedinčania z dedín Liptovská Kokava a Východná. Boli tiež miestom, kde sa dalo ľahko stretnúť stáda kôz tiež sem často chodili lovci a pytliaci, ešte po roku 1900 sem na lov medveďov chodili Poliaci z obce Krościenko a Zakopaného. Počas I. svetovej vojny sa v Liptovských kopách ukrývali dezertéri a počas druhej svetovej vojny v rokoch 1944-1945 tu prebýval oddiel slovenských a sovietskych partizánov. Veľký požiar zavinený povozníkom v dňoch 30. októbra až 4. novembra 1943 zničil asi 240 hektárov lesa a kosodreviny.
Skupina Liptovských kôp sa v roku 1948 stala predmetom prísnej ochrany. Aj napriek tomu sa tu nejakú dobu lovilo a boli tu aj poľovnícke posedy.
Ochrana prírody
Liptovské kopy patria do Tatranského národného parku, špeciálnu ochranu celého územia zabezpečujú národné prírodné rezervácie Tichá a Kôprová dolina.
Turizmus
Z dôvodu prísnej ochrany územia a bezzásahovej zóny v Tichej a Kôprovej doline sú na celom území Liptovských kôp obmedzené možnosti turistiky. Značené chodníky vedú dolinami do uzlového sedla Závory, napojené na hlavný hrebeň. Vrcholy tejto časti Tatier nie sú voľne prístupné a nevedú na ne ani značené chodníky.
Estetické pôsobenie
Estetické pôsobenie je vzbudzovanie pocitu krásna.
3946 Shor
3946 Shor je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil L. G. Karachkina 5. marca 1983.
NGC 5125
NGC 5125 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. januára 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Združenie domových samospráv
náhľad|Sídlo na Rovniankovej ulici v Bratislave
Ohnišov
Ohnišov je obec v Česku v okrese Rychnov nad Kněžnou v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 487 obyvateľov, z toho 234 mužov a 253 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 40,8 roka, ženy 42,6 roka).
Združenie domových samospráv
Samostatnou kapitolou sú projekty zlepšovania života na mestských sídliskách.
Orschwiller
Orschwiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Londýnska taxislužba
thumb|Tradičný čierny taxík, tzv. „Hackney carriage“
Za vydávanie licencií pre prevádzkovateľov taxislužby v oblasti Veľkého Londýna je zodpovedná organizačná jednotka Transport for London – Public Carriage Office (PCO).
3947 Swedenborg
3947 Swedenborg je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 1. decembra 1983.
NGC 5126
NGC 5126 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. mája 1834.
Bruyères (kantón)
Bruyères  je francúzsky kantón v obvode Épinal v departemente Vosges v regiónu Lotrinsko. Skladá sa z 30 obcí.
Louverné
Louverné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikolaj Albrycht
Mikolaj Albrycht je poľský bridžista, reprezentant Slovenska.
Počas štúdia na vysokej škole v Bratislave sa stal členom Slovenského bridžového zväzu. V roku 2008 mu Poľský bridžový zväz poskytol výnimku a povolil, aby reprezentoval Slovensko na 1. mentalympiáde v Číne.
Mikolaj Albrycht je držiteľom rozhodcovskej licencie PZBS pre regionálne súťaže.
Steblová skala
Steblová skala je prírodná rezervácia v pôsobnosti správy Chránenej krajinnej oblasti Cerová vrchovina.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Gemerské Dechtáre, Hajnáčka v okrese Rimavská Sobota v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2000 na rozlohe 37,3700 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''prírodná rezervácia je vyhlásená na ochranu lesných, lesostepných a stepných biotopov Cerovej vrchoviny, na ktoré sa viaže výskyt mnohých chránených druhov fauny a flóry. Ukážkovo vypreparovaný vulkanický útvar sopečného komína, bazaltových žíl a výlevov a zachovalú stĺpovitú odlučnosť čadiča.''
Olešnice v Orlických horách
Olešnice v Orlických horách je obec v Česku v okrese Rychnov nad Kněžnou v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 466 obyvateľov, z toho 232 mužov a 234 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 37,5 roka, ženy 43,1 roka).
Lukáš Sidor
Lukáš Sidor je slovenský bridžista, juniorský reprezentant.
Osthoffen
Osthoffen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
3948 Bohr
3948 Bohr je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil P. Jensen 15. septembra 1985.
Volebné právo
Volebné právo je:
Vario LF2
náhľad|vpravo|Električka Vario LF2 v Ostrave
Vario LF2 je typ českej, čiastočne nízkopodlažnej, dvojčlánkovej električky. Vyvinutá bola firmami Pragoimex, a. s., Krnovské opravny a strojírny, a. s. (KOS) a VKV Praha, s. r. o., ktoré vozidlá tohoto typu vyrábajú v spolupráci s Dopravným podnikom Ostrava.
Konštrukcia
Vario LF2 je vybavené asynchronnou elektrickou výzbrojou TV Europulse (je umiestnená na streche) od firmy Cegelec, odpruženými otočnými podvozkami Komfort a polpantografom. Design vozňa vytvoril Ing. arch. František Pelikán.
Ballade pour Adeline
Ballade pour Adeline je skladba z roku 1976, skomponoval ju Paul de Senneville a úspešne ju nahral Richard Clayderman. Paul de Senneville skomponoval túto skladbu na oslavu narodenia svojej dcéry Adeline.
NGC 5127
NGC 5127 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Platidlo
Mince
Rôzne kultúry používali farebné a drahé kovy, ktoré postupne dostali štandardizovanú podobu čo do tvaru a hmotnosti (hrivny, prúty, mince) z nich sa ako najpraktickejšie ukázali mince, čím vznikli prvé peniaze. Vzhľadom na nedostatok niektorých kovov sa používalo naraz niekoľko druhov mincí z rôznych materiálov. Chammu-rabiho zákonník udával kurz na výmenu zlatých a medených mincí rovnakej hmotnosti.
Châtel-sur-Moselle
Châtel-sur-Moselle môže byť:
Laclavá
Dejiny
Obec vznikla na území, ktoré v roku 1250 daroval Belo IV. Pivkovým synom, prvýkrát sa spomína až v roku 1326. V roku 1325 miestne zemmianske rodiny postavili kostol sv. Kozmu a Damiána, ktorý vysvätil biskup Jakub a podriadil ho farnosti v Turčianskom Ďure. V 15. - 16. storočí sa samotná obec presunula od cesty vedúcej zo Slovenského Pravna k Turcu. Jadro pôvodnej obce sa tak spomína v 16. storočí už iba ako dvorec. Do 18. storočia patrila rodinám Veličovcov, Čertovcov, Jazernických, Patrikovcov a Dávidovcov. V roku 1950 bola pričlenená k Abramovej.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľov od roku 1869 po 1948 vyjadruje nasledovný graf :
Louvigné
Louvigné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Mayenne, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charmes (kantón)
Charmes je francúzsky kantón v obvode Épinal v departemente Vosges v regiónu Lotrinsko. Skladá sa z 26 obcí.
Orlické Záhoří
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1571.
3949 Mach
3949 Mach je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 20. októbra 1985.
Prehistorické jaskyne Yagul a Mitla v Centrálnom údolí Oaxacy
Prehistorické jaskyne Yagulu a Mitla v Centrálnom údolí Oaxacy je mexická pamiatka zapísaná od roku 2010 na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Nachádza sa na severných svahoch Centrálneho údolia Oaxacy v rovnomennom štáte Oaxaca. Pozostáva z dvoch predhispánskych archeologických komplexov – Yagul a Mitla – a skupiny viac ako 60 prehistorických jaskýň a skalných úkrytov. V niektorých z týchto jaskýň boli nájdené archeologické predmety i nástenné jaskynné maľby, ktoré dokumentujú prechod kočovných lovcov k začínajúcim poľnohospodárom. 10 000 rokov staré semená rastlín z rodu tekvicovitých sú považované za najstaršie známe dôkazy domestikovaných rastlín na americkom kontinente. Nájdené fragmenty kukuričných klasov v jednej z jaskýň sú najstarším zdokumentovaným príkladom domestifikácie kukurice. Kultúrna krajina prehistorických jaskýň v okolí Yagulu a Mitla reprezentuje dlhodobý vzťah medzi človekom a prírodou, z ktorého sa vyvinuli mezoamerické civilizácie.
Vzájomné pôsobenie
Vzájomné pôsobenie alebo interakcia je taká závislosť medzi entitami, že pohyb jednej alebo jedných z nich je príčinou pohybu inej alebo iných z nich a naopak. Výsledok vzájomného pôsobenia je vzájomný vplyv entít na seba (ovplyvňujúca entita je zároveň ovplyvňovaná) a ich zjednotenie do istého typu celostnosti. Príkladom vzájomného pôsobenie je správanie, protirečenie, vzájomné pôsobenie medzi subjektom a objektom, interakcia hmotných objektov atď.
Suché doly
Suché doly je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Národný park Muránska planina.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Tisovec v okrese Rimavská Sobota v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1953 a naposledy novelizované v roku 1983 na rozlohe 257,4601 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: PR je vyhlásená na ochranu krasového reliéfu s množstvom krasových jám, ponorov, škrapových polí, jaskynných systémov, ako aj biotopov zriedkavej fauny a významnej xerotermnej vegetácie na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Podlesok
Podlesok je rekreačná osada a stredisko turizmu v blízkosti obce Hrabušice v okrese Spišská Nová Ves. Je východiskom turistických trás do Slovenského raja.
Poloha
Nachádza sa na pomedzí Hornádskej kotliny a Slovenského raja, geomorfologického podcelku Spišsko-gemerského krasu. Leží v Košickom kraji, v okrese Spišská Nová Ves a na katastrálnom území obce Hrabušice. V blízkosti strediska sa spája Pílska dolina, ktorou preteká Veľká Biela voda, s roklinou Suchá Belá a ňou pretekajúcim rovnomenným potokom, odkiaľ voda smeruje východným smerom do Hornádu. Oblasť patrí do Národného parku Slovenský raj.
Turizmus
Podlesok je východiskom turistických trás do severnej a centrálnej časti Slovenského raja. V lokalite sa nachádzajú ubytovacie zariadenia s celoročnou prevádzkou, autokemping, volejbalové a tenisové ihrisko a lyžiarsky vlek.
Lokalita je dostupná cestou a vedie z nej viacero značených chodníkov:
Londýnska autobusová doprava
thumb|Tradičný londýnsky poschodový autobus - [[doubledecker.]] thumb|Kĺbový jednoposchodový autobus - tzv. „bendy bus“. thumb|Tradičné autobusy [[Routemaster.]] thumb|Predný pohľad na kĺbový autobus. thumb|Výhliadkový autobus spoločnosti Big Bus Company. thumb|Autobusová zástavka. thumb|Interiér autobusu.
Autobusová sieť v Londýne je jednou z najrozsiahlejších na svete. Viac než 6 800 autobusov zabezpečuje pravidelné spojenie na viac ako 700 linkách. V priebehu roku autobusovú dopravu využije približne 1,5 miliardy pasažierov.
Prevádzku červených linkových autobusov v oblasti Veľkého Londýna riadia organizačná jednotka spoločnosti Transport for London (TfL) – London Buses. Preprava na väčšine liniek je zabezpečovaná súkromnými spoločnosťami. Tento fakt sa však nedotýka cestujúcich, keďže všetky autobusy musia byť červené a platí na nich rovnaká tarifa cestovného.
História
Autobusy sa používajú v Londýne od roku 1829, keď George Shillibeer začal prevádzkovať konskú omnibusovú dopravu zo stanice Paddington do londýnskeho City. V roku 1855 bola založená spoločnosť London General Omnibus Company (LGOC), ktorej úlohou bolo zlúčiť a regulovať konskú omnibusovú dopravu v Londýne. Omnibusy poháňané motorom sa do ulíc vydali v roku 1910.
V roku 1912 sa spoločnosť Underground Group, ktorá vlastnila i väčšinu liniek metra, rozhodla kúpiť London General Omnibus Company. V roku 1933 sa obe spoločnosti stali súčasťou novovytvorenej spoločnosti London Transport.
V jej právomoci bolo ponechané určovanie prepravných štandardov a sadzieb cestovného; spoločnosť je taktiež zodpovedná za údržbu zástavok a nástupísk a za informovanie cestujúcich. Tento systém funguje dodnes, i keď London Buses bola prevedená v roku 2002 do právomoci londýnskeho starostu a stala sa súčasťou Transport for London.
Miestne linky
Dopravu na miestnych linkách riadi London Buses, i keď väčšinu liniek prevádzkujú súkromné spoločnosti. Medzi najväčšie z nich patria Arriva, Metroline, London General, London Central, First London a ďalšie. Všetky autobusy sú červenej farby a líšia sa iba logom dopravcu a platí v nich jednotná sadzba cestovného.
Tradične používané poschodové autobusy typu Routemaster, ktoré sa stali jedným z najznámejších symbolov Londýna, boli vyradené z pravidelnej prevádzky. Posledný autobus vyšiel na cesty 9. decembra 2005. Hlavným dôvodom bol predovšetkým ich vek. Prvý autobus tohto typu mal v roku 2004 bezmála 50 rokov.
O ich postupné vyradenie z prevádzky sa postarala aj nevhodnosť na dopravu ľudí s invalidným vozíkom alebo rodičov s kočíkmi a taktiež potreba dvoch osôb (vodiča a sprievodcu) na zabezpečenie prevádzky. Tieto autobusy sa používajú už iba na dvoch linkách (linky 9 a 15) – ako pripomienka tradičných londýnskych autobusov, tzv. „heritage lines“.
Väčšina súčasne používaných vozidiel sú moderné nízkopodlažné (jednoduché alebo poschodové) jednovozové alebo kĺbové autobusy. V súvislosti so zavedením tzv. London Congestion Charge a s ohľadom na preplnenosť metra počas dopravnej špičky sú do rozvoja autobusovej dopravy smerované väčšie investície.
Niektoré miestne autobusové linky vedú aj mimo hraníc Londýna. Autobusy na týchto linkách (ak spadajú pod London Buses) majú červenú farbu a platí tu jednotné cestovné. Avšak autobusové linky, ktoré do Londýna vchádzajú z oblastí mimo mesta, majú farbu dopravcu a môže v nich platiť iný systém cien cestovného.
Nočné linky
Prvá nočná lina bola sprevádzkovaná v roku 1913 a bola súčasťou systému London Buses. Pôvodne bol na týchto linkách uplatňovaný iný – vyšší sadzobník cestového. Linky nočnej dopravy označuje predpona N, ktorú nasleduje číslo linky. Väčšina nočných spojov vychádza zo stanoviska na Trafalgarskom námestí.
Londýnska nočná doprava zaznamenala v posledných rokoch významný nárast cestujúcich – v roku 2003/2004, to bol nárast vyše 82 % oproti číslam z rokov 2000/2001.
Autobusové zástavky
Väčšina autobusových zástavok v Londýne je na znamenie (tzv. „request stops“). Nástup musíte signalizovať vodičovi upažením ruky v momente ako sa autobus priblíži k zástavke. Pred výstupom na želanej zástavke treba v dostatočnom predstihu zatlačiť príslušné tlačidlo.
Do autobusu sa nastupuje prednými dverami, vystupuje zadnými. Výnimku tvoria kĺbové autobusy, ktoré majú tri páry dverí. Dvoma zadnými pármi dverí nastupujú držitelia predplatených cestovných lístkov alebo držitelia Oyster Card; cestujúci, ktorí si chcú zakúpiť lístok u vodiča nastupujú predným párom dverí.
Označovník zástavky obsahuje nasledujúce údaje:
NGC 5129
NGC 5129 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1787.
Londýnska autobusová doprava
Cestovné
V miestnych autobusoch ako aj na nočných linkách je možné používať časové lístky, tzv. Travelcards, Oyster Card, jednoduché lístky kúpené v automatoch na zástavkách alebo špeciálne kupóny, ktoré platia iba pre autobusové linky. Na linkách, ktoré nie sú označené žltou farbou (autobusy premávajúce cez tarifnú zónu 1) je možné si lístok zakúpiť i u vodiča.
Obyčajný lístok na jednu jazdu, v roku 2007 stál £2,00; cena za jednu jazdu platenú prostredníctvom Oyster Card je £1,00. Maximálna suma, ktorú takto cestujúci zaplatí v priebehu jedného dňa je £3,00. Jednodňový lístok platný iba na autobusových linkách v rámci Londýna stál £3,50.
Manfred Kokot
Manfred Kokot (* 3. január 1948, Templin) je bývalý východonemecký atlét, ktorý sa venoval šprintom. Je držiteľom striebornej medaily z Letných olympijských hier 1976 v štafete na 4x100 metrov.
Kariéra
V roku 1971 prekonal európsky rekord v behu na 100 m časom 10,0 sekundy a v roku 1973 prekonal halový svetový rekord v behu na 50 m časom 5,61 sekundy.
Letné olympijské hry
Na Letných olympijských hrách 1972 v Mníchove skončila štafeta Nemeckej demokratickej republiky v zložení Manfred Kokot, Bernd Borth, Hans-Jürgen Bombach a Siegfried Schenke na 5. mieste časom 38,90 sekundy.
Na Letných olympijských hrách 1976 v Montreali získal striebornú medailu v tímovej súťaži v štafete na 4x100 metrov časom 38,66 sekundy. Štafeta Nemeckej demokratickej republiky v zložení Manfred Kokot, Jörg Pfeifer, Klaus-Dieter Kurrat a Alexander Thieme zaostala za víťazným tímom Spojených štátov o 33 stotín sekundy a pred tretím tímom Sovietskeho zväzu mala náskok 0,12 sekundy.
Komentár Karola Poláka
Do československého povedomia sa Manfred Kokot zapísal vďaka provokatívnej poznámke komentátora Karola Poláka: „''Podľa očakávania zvíťazil Manfred Kokot z NDR. A naši, bohužiaľ, dobehli predposledný a posledný. Aká škoda, že aj u nás doma nemáme takýchto Kokotov!''“
Kokot
Kokot môže byť:
Medzinárodné letisko Hurgada
Medzinárodné letisko Hurgada, (IATA: HRG, ICAO: HEGN) je medzinárodné letisko, ktoré sa nachádza v meste Hurgada v Egypte.
Letisko sa nachádza vo vnútrozemí, 5 km juhozápadne od Al-Dahar (centrum Hurgady).
V roku 2011 odbavilo 5 975 423 cestujúcich, čo bolo o 25,9 % menej ako v roku 2010.
Terminál
Letisko má v súčasnosti iba jeden terminál. V posledných rokoch bolo realizované veľké množstvo rozširujúcich prác, vrátane stavby príletovej haly v cene 155 miliónov amerických dolárov.
Stanislav Talaš
Ing. arch. Stanislav Talaš (* 29. august 1932, Bratislava – † 13. október 2004, Bratislava) bol slovenský architekt.
Štúdium
Architektúru vyštudoval na vtedajšej FAPS SVŠT v Bratislave, kde medzi pedagógov vtedy patrili Emil Belluš, Emanuel Hruška, Vladimír Karfík či Alfréd Piffl. Zaujímavé spojenie rôznych prístupov k výučbe sa podčiarkli na pozitívnom a nadšenom prístupe k tvorbe u mladého študenta architektúry.
Pôsobenie
Po absolvovaní fakulty nastúpil ako projektant do ateliéru v Pezinku, kde pôsobil v rokoch 1957 až 1958.
Nasledovalo obdobie, kde existovala zostava Štefan Svetko, Štefan Ďurkovič, Ferdinand Milučký a Stanislav Talaš, zostava, kde sa robila súťaž za súťažou, architektúra bola všadeprítomná.
V rámci prierezu tvorby tu patrí revitalizácia námestia v starom meste Prešova, obchodno – spoločenské centrum v Ovšišti v Petržalke v Bratislave s M. Lenčom (1984), Slovenská poisťovňa v Karlovej Vsi, ktorú riešil spolu s J. Mojžišom, ktorá sa realizovala v roku 1994. Rodinné domy, obytné domy, tiež rekonštrukcia TC vily v Bratislave v roku 1992 uskutočnená spolu so svojím synom Vladimírom Talašom, M. Malíkom a I. Rakovou.
Čo sa týka posledného pôsobiska, vlastného ateliéru, je možné rozdeliť tvorbu na 2 fázy. V prvej sa ateliér venoval truck centrám na Slovensku, štúdie a realizácie v mestách Bratislava, Zvolen, Lozorno.
Druhé obdobie bolo spojené opäť s obytným súborom Karlova Ves v Bratislave, kde spolu so synom na základe víťazného návrhu riešili polyfunkčný obytný komplex od urbanistického záberu, cez architektonický až k interiérovému.
Čo sa týka inšpirácie, spôsob, ktorým pristupoval k procesu tvorby opísal slovami: „tak to cítim.“
Osthouse
Osthouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Garrincha
Garrincha, vlastným menom Manuel Francisco dos Santos (* 28. október 1933, Rio de Janeiro, Brazília† 20. január 1983, Rio de Janeiro) bol brazílsky futbalový reprezentant. Hrával na poste pravého krídelníka alebo útočníka. Je považovaný za jedného z najlepších driblérov v histórii.
V roku 1999 bol zvolený v ankete FIFA siedmym najlepším futbalistom 20. storočia, v ankete IFFHS bol ôsmy. Bol tiež zaradený do najlepšej jedenástky všetkých čias, ktorú zostavila FIFA v roku 1994.
Je dvojnásobným majstrom sveta z rokov 1958 a 1962. Na šampionáte 1962 v Čile sa stal so štyrmi gólmi aj najlepším strelcom turnaja (spolu s ďalšími piatimi futbalistami). Zúčastnil sa aj svetového šampionátu roku 1966. V brazílskej reprezentácii odohral 50 zápasov a strelil 12 gólov. Brazílsky národný tím nikdy neprehral, ak boli na ihrisku spolu Garrincha a Pelé.
Životopis
Pochádzal z chudobnej vidieckej rodiny a k profesionálnemu futbalu sa dostal až ako dvadsaťročný. Presadil sa napriek vážnemu zdravotnému postihnutiu: jeho pravá noha bola o osem centimetrov kratšia ako ľavá. Jeho silnou zbraňou bol dribling: dokázal protihráča obísť aj z pokojovej pozície, skúsení obrancovia od neho bežne dostávali "jasle". Je tiež prvým futbalistom, o ktorom je známe, že pre zranenie súperovho hráča prerušil útočnú akciu a kopol loptu do zázemia - toto dnes už tradičné gesto fair play predviedol v roku 1960 v ligovom zápase proti Fluminense FC a býva označované jeho mene.
Väčšinu svojej kariéry prežil v brazílskom klube Botafogo. Odohral v ňom 581 ligových zápasov, v ktorých strelil 232 gólov. V roku 1966 prestúpil do SC Corinthians Paulista, neskôr pôsobil v kluboch Atlético Junior Barranquilla (Kolumbia), Clube de Regatas do Flamengo a Olaria AC.
Po zranení v roku 1965 sa už nikdy nedostal do vrcholnej formy. Na MS 1966 zaznamenal v zápase s Maďarskom svoju jedinú reprezentačnú porážku a už sa do národného tímu nevrátil. Kariéru ukončil v roku 1973.
Jeho prezývka Garrincha znamená v preklade "oriešok" či "malý vtáčik" (Troglodytes musculus čiže oriešok záhradné), získal ju pre svoju drobnú postavu. V Brazílii je známy aj ako Mane Garrincha (Mane od Manuel), v hlavnom meste Brazílii je dokonca takto pomenovaný štadión: Estádio Nacional de Brasilia.
Bol známy svojím búrlivým súkromným životom: mal štrnásť detí, mediálny ohlas vzbudilo jeho manželstvo s poprednou speváčkou samby Elzou Soares. Závislosť na alkohole, ktorá bola v jeho rodine dedičná, viedla k jeho predčasnému úmrtiu na cirhózu.
O jeho popularite v Brazílii svedčí fakt, že na medzinárodnom štadióne Estádio Maracanã je šatňa domácich pomenovaná po Garrincha a šatňa hostí po Pelém.
RSS agregátor
Funkcie
Agregátory redukujú čas a úsilie potrebné pre pravidelné kontrolovanie noviniek na webových stránkach. Umožňujú vytvárať jedinečný informačný priestor alebo “osobné noviny”. Ak si užívateľ zaregistruje RSS zdroj, čítačka je schopná kontrolovať nový obsah podľa užívateľa daného intervalu a aktualizovať pre potreby užívateľa. Funkcie agregátora sú často vstavané na portáloch (napr. My Yahoo!, iGoogle, RSSTab.com, News.sk), v moderných prehliadačoch alebo emailových klientoch.
Medzi ďalšie zaujímavé funkcie patria napríklad:
RSS agregátory získavajú a zobrazujú dáta obvykle z rôznych formátov založených na XML:
Jozef Juraj Styk
Jozef Juraj Styk (* 19. marec 1897, Dolný Kubín - † 28. august 1965, Sučany) bol politik, hospodársky pracovník.
Jeho otec Aurel Styk (bol účtovníkom banky Tatra), matka Anna rod. Hodžová.
Životopis
Študoval na reálke v Lipníku nad Bečvou a v Kroměříži, kde roku 1915 maturoval, v roku 1918-1923 na VUT v Brne, roku 1923 Ing. Študentský, potom hospodársky, a najmä politický pracovník, organizátor protifašistického odboja a SNP, 1945-1948 patril k vedúcim osobnostiam demokratizačného procesu, popredný predstaviteľ DS. Propagátor čs. vzájomnosti, roku 1939 vznik Slovenského štátu neprijal, antifašista, aktivizoval sa v občianskom odboji. Po vypuknutím SNP prišiel do Banskej Bystrice, 30. augusta 1944 prečítal v Slobodnom slovenskom vysielači Šrobárovu Proklamáciu predsedníctva Ústredného Nv s výzvou k obyvateľstvu, aby podporilo boj armády a partizánov. Člen povstaleckej SNR v Banskej Bystrici (1. septembra 1944), jej predsedníctva (od 19. septembra 1944), povereník pre dopravu a verejné práce a spoluzakladateľ demokratického klubu v SNR. Po ústupe SNP do hôr cez Prašivú a Chabenec do Liptova, kde sa skrýval. Zúčastnil sa na príprave Košického vládneho programu, ako aj na formovaní DS, 4. apríla 1945 jej zakladajúci člen. V roku 1945-1948 člen DS a jej funkcionár, poslanec SNR a Národného zhromaždenia. Po februári 1948 pre svoje názory vyradený z politického a verejného života.
Rádiológia tváre a krku
Rádiológia tváre a krku je jedna zo subšpecializácií rádiológie, ktorá sa zameriava na zobrazovaciu diagnostiku ochorení tváre a krku. Zložitá anatómia týchto oblastí kladie na prístrojovú techniku i rádiológa mimoriadne nároky. V minulosti používané klasické rentgenologické metódy (skiagrafia, skiaskopia) boli v súčasnosti už prakticky úplne nahradené modernými diagnostickými metódami, ako sú ultrasonografia (USG), počítačová tomografia (CT) a zobrazovanie magnetickou rezonanciou (MRI). Takisto dochádza k spájaniu týchto metód s metódami nukleárnej medicíny ako je pozitrónová emisná tomografia (PET) v podobe PET/CT či MR/PET, alebo gamagrafia v podobe SPECT.