cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suchoj Su-25
Konštrukcia
Rádiotechnické vybavenie tvorí rádiostanica R-862 zabezpečujúca spojenie s inými lietadlami a pozemnými cieľmi, rádiostanica R-828 zabezpečujúca spojenie s letovými riadiacimi orgánmi a pohyblivými pozemnými cieľmi, odpovedač vlastný-cudzí, odpovedač SO-69, stanicu systémov rádiového rušenia a systém ovládania výmetníc infračervených a dipolóvych klamných cieľov.
Sovietska intervencia v Afganistane
thumb|Suchoj Su-25 [[Vojenské vzdušné sily Ruskej federácie|ruských vzdušných síl na základni v Lipecku, 2006]]
Už prvé skúsenosti z nasadenia letectva v Afganistane preukázali nedostatočnú efektivitu použitých lietadiel. Nadzvukové stíhacie bombardéry, navrhnuté na vedenie boja v Európe mali pri manévrovaní v úzkych horských priesmykoch problémy a ich sofistikované zbraňovo-navigačné systémy sa pri boji s malorozmernými cieľmi ukázali byť nepoužiteľné. Tieto nedostatky boli potlačené po nasadení Su-25. Oproti ostatným strojom bol manévrovateľný, ľahko ovládateľný, výborne vyzbrojený a pancierovaný. Prvé 2 prototypy Su-25 boli v Afganistane nasadené v rámci operácie „Romb-1“ od apríla do júna 1980, pričom boli vojakmi vysoko hodnotené. Len čo boli skončené letové skúšky, začala sa vo februári 1981 formovať prvá jednotka vybavená lietadlami Su-25, ktorou bol 80. samostatný bitevný letecký pluk, dislokovaný od mesta Baku. Prvých 12 sériových Su-25 dostal pluk v apríli 1981. Dopyt po Su-25 v Afganistane bol veľký a preto bola sformovaná 200. samostatná bitevná eskadra, ktorá pozostávala z lietadiel a pilotov Su-25 z 80. samostatného bitevného leteckého pluku. Dňa 19. júna 1981 bola ''200. samostatná bitevná eskadra'' premiestnená do Afganistanu, na leteckú základňu Šindand. Úlohou tejto jednotky sa stala ochrana sovietskej 5. motostreleckej divízie a 21. pechotnej brigády afganských vládnych vojsk, ktoré boli v tejto časti krajiny umiestnené. Su-25 sa zúčastnil aj bojov o mesto Herát, kde prebiehali ťažké boje nielen medzi mudžahedínmi a vládnymi vojskami, ale aj mudžahedínov medzi sebou. Úlohou Su-25 bolo útočiť na domy a sklady zbraní, patriace mudžahedínom. Po ukončení bojov v tomto meste bol nasadený pri útokoch na Kandahár, druhé najväčšie mesto Afganistanu. Sovietska 70. motostrelecká brigáda, zodpovedajúca za ochranu mesta a ciest vedúcich okolo bola vtiahnutá do ťažkých bojov v okolí aj v meste samotnom. V tamojších horských podmienkach nebolo vždy možné nasadenie delostrelectva a tankov a tak boli povolané bojové lietadlá. Pri týchto operáciách boli najčastejšie používané bomby OFAB 500 a bloky neriadených rakiet UB-32-57. Piloti vysoko oceňovali premyslenú ochranu najdôležitejších prístrojov a kabíny Su-25. thumb|left|Suchoj Su-25UB ruského letectva, 2001
Lietadlá zniesli aj ťažké poškodenie a boli schopné vrátiť sa na základňu. Príkladom je napr. stroj A. Lavrenka, ktorý bol nad Panšírom zasiahnutý protilietadlovou raketovou strelou do chvostovej časti, ktorá okrem jej značného poškodenia zasiahla aj riadenie, no napriek tomu sa Su-25 bezpečne vrátil na svoju základňu. Za 15 mesiacov nasadenia vykonali piloti 200. samostatnej bitevnej eskadry viac než 2 000 letov a nestratili ani jeden stroj. Postupne boli na letiskách Kandahár a Bagram rozmiestnené ďalšie eskadry vybavené Su-25. Počas celého nasledujúceho obdobia nasadenia sovietskych vojsk v Afganistane bol Su-25 kľúčovým lietadlom podpory pozemných jednotiek na bojisku. Na konci vojny na nich piloti nalietali viac než 60 000 bojových misií, pri ktorých bolo stratených len 23 lietadiel, čo bolo oveľa menej než u ostatných nasadených lietadiel v Afganistane. Po začiatku odsunu vojsk z Afganistanu boli Su-25 z kandahárskeho letiska presunuté na Šindand a Bagram. Boli poverené ochranou ustupujúcich vojenských kolón a pravidelnými útokmi na ciele popri trase ústupu. Dňa 23. júna 1988 bolo na odstavnej ploche kábulského letiska zničených 8 lietadiel Su-25 a niekoľko ďalších typov, v dôsledku nepriateľského raketového útoku. O posledný Su-25 počas afganskej vojny prišli Sovieti 7. januára 1989 neďaleko od Kábulu, pričom jeho pilot kapitán Gordenko zahynul.
Občianska vojna v Angole
thumb|Značne olietaný Su-25UBK s vyblednutou kamuflážou
Začiatkom roka 1988 bola medzi ZSSR a Angolou podpísaná dohoda o predaji bojových lietadiel Su-25. Išlo o 12 ks jednomiestnych Su-25K a 2 ks dvojmiestnych Su-25UBK. V tom čase v Angole zúrila už štrnásty rok občianska vojna. Krajina bola prakticky rozdelená na 2 časti, kontrolované pro-komunistickým režimom Jose Eduarda dos Santosa a jednotkami UNITA, vedenými Jonasom Samvimbim. S pomocou zbraní sovietskej výroby a kubánskych vojsk sa vládnym vojskám darilo ovládať strednú časť krajiny a jednotky UNITA sa rozmiestnili v provinciách, kde viedli partizánsku vojnu. Boj s týmito jednotkami v teréne savany s vysokou trávou a kríkmi vyžadoval neustálu leteckú podporu, ktorá zabezpečovala prieskum, sprievod konvojov a preventívne údery na nepriateľské jednotky a tábory nepriateľa. Sovietsky hlavný vojenský poradca v Angole, generálporučík Peter Gusev, označil rok 1989 zlomovým rokom v tejto vojne. Víťaznými zbraňami sa spolu s obrnenou technikou stali vrtuľníky Mi-24 a Su-25. Dodávky nových bojových lietadiel netrvali dlho – závod v Tbilisi vtedy vyrábal 6 – 8 ks strojov za mesiac a už v marci 1988 bolo všetkých 14 lietadiel v kontajneroch po mori z Novosibirska dopravené do Luandy. Lietadlá vo verzii Su-25K mali agregáty prispôsobené na prevádzku v tropických oblastiach a nemohli niesť riadené protizemné rakety a riadené bomby. Na pomoc Angolčanom pri osvojovaní si nového lietadla boli vytvorené tímy špecialistov z ''80. samostatného bitevného pluku a 90. leteckého pluku''. Do skupiny špecialistov z radu sovietskeho letectva boli okrem iných vybraní aj piloti ''mjr. Rafis Gumerov, mjr. Leonid Černov a kpt. Vladimír Kornev''. Po príchode do Angoly zistili, že aj partizánske jednotky si už osvojili protilietadlový prenosný systém Stinger. Jednou z týchto rakiet bol v lete 1988 zasiahnutý aj Il-76, prevážajúci zásoby do odľahlejších častí Angoly, našťastie sa mu však podarilo pristáť aj s horiacim motorom. Hlavnými príčinami strát vládnych vojsk na leteckej technike v tom čase boli chyby pilotáže a zlý výcvik, než nepriateľská činnosť. Hlavné letecké sily boli dislokované na bezpečných letiskách pri oceáne a odtiaľ lietali na predsunuté letiská do bojových akcií.
thumb|left|Su-25UBK vzlieta z letiska Radom
Základňou angolských Su-25 sa stalo prístavné mesto Namibe, od hraníc s Namíbiou. Na základni už bol umiestnený angolský ''26. stíhací-bombardovací letecký pluk'' s lietadlami MiG-21MF a Su-22. Nové Su-25 mali vytvoriť 3. eskadru pluku. Pri začiatku bojových operácií sa prejavila nízka úroveň pilotáže angolských pilotov, kedy boli zničené 3 ks Su-25 v dôsledku chýb pilotáže. Nehľadiac na to, boli angolskí piloti zaškolení a začali sa bojové misie s použitím Su-25. Celkovo nalietala angolská eskadra Su-25 do októbra 1990 viac než 1 500 hodín. Pri útokoch na pozemné ciele používali bomby OFAB-100-120, OFAB-250-270 a raketové bloky UB-32-57. Vidiac chaotický spôsob nasadenia Su-25 angolským letectvom, jeden z sovietskych poradcov konštatoval, že „Su-25 je stvorený pre vojnu a nie túto pantomímu“. Po rozpačitom nasadení pri Luande boli prakticky odstavené z bojových operácií a piloti na nich lietali čoraz menej, ešte viac si tak znižujúc svoje schopnosti. Do marca 1991 boli lety na Su-25 takmer raritou a lietadlá sa nepoužívali.
Vojna v Perzskom zálive
thumb|Zničený iracký Suchoj Su-25, ktorý dopadol v blízkosti hranice s Iránom, 1991
Iracké Su-25 boli umiestnené na otvorených priestranstvách a improvizovaných letiskách po celej krajine, len niekoľko ich bolo v ochranných úkrytoch. Počas bojov medzi Irakom a koaličnými silami v roku 1991 sa Su-25 bojov aktívne nezúčastnilo, kvôli úplnej vzdušnej nadvláde spojeneckých síl nad Irakom. Preto Irak pristúpil k nečakanému kroku: aby zachránil svoje letectvo, piloti so svojimi lietadlami preleteli do Iránu. Celkovo preletelo 115 bojových a 33 dopravných lietadiel. Medzi nimi bolo aj 7 strojov Su-25. Dve Su-25 boli zostrelené stíhačkami F-15C pri pokuse o prelet do Iránu. Niekoľko ich bolo zničených na zemi. Celkovo však väčšinu z irackých Su-25 získali pozemné vojská nepoškodené.
Vojna o Náhorný Karabach
Po rozpade ZSSR v decembri 1991 boli zbrane z bývalého Zakaukazského vojenského okruhu sovietskej armády distribuované do krajín, ktoré práve získali nezávislosť a týmto spôsobom boli vyzbrojené aj Arménsko a Azerbajdžan a ďalšia technika bola získaná aj od jednotiek sovietskej armády, ktorá mala byť z ich území odsunutá. Obe strany získali mnoho ťažkej vojenskej techniky, vrátane lietadiel a vrtuľníkov.
thumb|left|Suchoj Su-25K [[Gruzínske vzdušné sily|gruzínskeho letectva, 2008]]
Ťažké straty azerbajdžanských vzdušných síl počas prvých troch mesiacov konvenčného boja prinútili Azerbajdžancov použiť nekonvenčné metódy. Dňa 8. apríla 1992 získali azerbajdžanské vzdušné sily svoje prvé bojové lietadlo, keď 25 ročný nadporučík Vagif Kurbanov uniesol lietadlo Su-25 patriace ''80. stíhaciemu-bombardovaciemu pluku'' ruských vzdušných síl zo základne Sital-Tčaj a preletel s ním do Azerbajdžanu. Pomáhali mu pri tom dvaja krajania. Rusi boli z únosu prekvapení, ale neočakávali, že by s týmto lietadlom boli Azerbajdžanci schopní podniknúť bojové misie. O to bolo väčšie ich prekvapenie, keď zistili, že toto lietadlo lieta na bojové misie proti mestu Stepanakert. Väčšina útokov ktoré Kurbanov podnikol mala za následok zničenie civilných objektov a zabitie civilistov. Ale je možné, že bol zodpovedný za zostrelenie dvoch ruských vrtuľníkov Mi-8 zo 17. apríla nad Náhorným Karabachom. Dňa 9. mája zaútočil na civilný Jak-40, ktorý prevážal utečencov z Stepanakertu do Jerevanu a poškodil ho kanónovou paľbou tak, že lietadlo sa počas pristávania zrútilo. Jeho kontroverzná kariéra sa skončila 13. júna 1992, keď bol jeho Su-25 zasiahnutý arménskou protilietadlovou strelou nad Mkhrdagom. Naopak Azerbajdžanci si nárokujú na zostrel Su-25 nad mestom Novyj Afon z 15. októbra 1992, ale v tomto prípade išlo o ruský stroj.
Vojna medzi Gruzínskom a Abcházskom
thumb|Gruzínsky Su-25UB letí na misiu
Suchoj Su-25 bol aktívnym účastníkom tejto vojny. Desaťročia sporov medzi Gruzínskom a jeho regiónom Abcházskom vyústili do vojny trvajúcej 412 dní, končiacej sa v roku 1994 prímerím, ktoré sprostredkovalo OSN. Gruzínske Su-25 v tejto vojne operovali zo základne Kopitnari v blízkosti mesta Tbilisi. Odtiaľ útočili na abcházske vojenské objekty, zoskupenia vojsk a tiež na mestá Suchumi a Gagry. V tejto vojne bolo spolu zničených 9 ks Su-25, z ktorých 7 patrilo Gruzínsku. Prvý gruzínsky Su-25 bol zničený 6. februára 1993 nad ruským seizmologickým laboratóriom v meste Nižnyje Ešery, pričom pilot sa katapultoval. Ďalší gruzínsky Su-25 bol zostrelený 1. mája 1993 abcházskou prenosnou protilietadlovou strelou Strela-2M a 6. júla Gruzínci zničili omylom jeden z vlastných Su-25. Neskôr, medzi júnom a septembrom 1993 boli zničené ďalšie Su-25, v ktorých zahynuli 3 piloti. Abcházska strana priznáva stratu Su-25, pilotovaného mjr. O. Čambom. Dňa 10. októbra 1994 dvojica gruzínskych Su-25 omylom zaútočila na ruský pohraničný post, pričom ich cieľom boli nepriateľské ozbrojené separatistické skupiny. Gruzínsko sa Rusku okamžite za incident ospravedlnilo.
Občianska vojna v Tadžikistane
Počas občianskej vojny v Tadžikistane bol zo začiatku nasadený uzbeckými vzdušnými silami na podporu vládnych vojsk. Po tom, čo bol 12. pohraničný post obsadený tadžickými povstalcami a afganskými mudžahedínmi sa Rusko rozhodlo posilniť svoju prítomnosť v tomto regióne. Dňa 24. júla 1993 bol 186. bitevný výcvikový letecký pluk presunutý na letisko Kokaïdy, v blízkosti uzbeckého mesta Karši. Odtiaľ Su-25 útočili na nepriateľské zoskupenia, mosty cez rieku Pjandž ktorá tvorila hranicu s Afganistanom a proti nepriateľským palebným postaveniam na brehoch tejto rieky. Pri týchto operáciách nebol zničený ani jeden ruský Su-25, predovšetkým kvôli absencii adekvátnej protivzdušnej obrany tadžických povstalcov.
Prvá vojna v Čečensku
thumb|Ruský Suchoj Su-25 na letisku Lipeck
Hudobné vydavateľstvo
Hudobné vydavateľstvo je podnik v odbore hudobného priemyslu, ktorý sa zaoberá vydávaním a predajom hudobných nosičov s hudobnými nahrávkami od rôznych hudobníkov a hudobných skupín, ako aj hudobnín a hudobnej literatúry.
Suchoj Su-25
Prvá vojna v Čečensku
Po rozpade ZSSR vyhlásil generál Džochar Dudajev nezávislosť Čečenska. Na tieto udalosti Rusko odpovedalo vyhlásením vojny. Dňa 29. novembra 1994 bola preto zorganizovaná útočná skupina pozostávajúca z lietadiel Su-17M4, Su-24M a Su-25. Aj napriek tomu, že čečenské vzdušné sily boli schopné proti Rusom nasadiť len neriadené zbrane, predstavovali hrozbu pre vojenské základne, veliteľstvá ozbrojených síl a ruské jednotky. Preto bolo rozhodnuté vykonať preventívny úder na čečenské letiská, s cieľom zničiť na zemi lietadlá pod čečenskou kontrolou. Skoro ráno 1. decembra 1994 ruské Su-25 vykonali prvý útok, zameraný na letisko Kalinovskaja a Chankala v blízkosti mesta Groznyj. Na tamojších letiskách sa nachádzali lietadlá L-29, L-39C a cvičné MiG-15UTI. Protivzdušná obrana týchto letísk bola zaskočená a nepodarilo sa zostreliť ani jedno z útočiacich lietadiel. V poobedňajších hodinách toho istého dňa ruské lietadlá zaútočili na letiská Severnyj, kde sa nachádzali všetky zvyšné čečenské lietadlá, vrátane celého leteckého parku čečenských aerolínií "Stigl". Zničené boli stroje Tu-134, An-2 a niekoľko vrtuľníkov. Tu sa stretli so silnou protivzdušnou obranou, ale nebolo stratené ani jedno ruské lietadlo. Ruské letectvo začalo používať Su-25 pri útokoch na Groznyj od 3. januára 1995. Z vojenského hľadiska bolo najväčšie víťazstvo dosiahnuté začiatkom roka 1995, kedy Su-25 zničili veliteľstvo separatistov sídliace v bývalej budove výboru komunistickej strany mesta Groznyj. Od 17. – 18. januára 1995 na túto budovu útočili Su-25 s použitím neriadených rakiet S-24B a  bômb BetAB-500. Len v podzemnej časti budovy prišlo o život 130 povstalcov. Ale nasadenie Su-25 sa neobmedzovalo len na okolie Grozného. Dňa 25. januára 1995 sa 18 lietadiel Su-25 zúčastnilo útoku na podzemné sklady zbraní a vojenského vybavenia používaného povstalcami, severozápadne od mesta Bamut. V ten istý deň zničili Su-25 iný veľký sklad zbraní v blízkosti dediny Aršty a zaútočili na niekoľko zhromažďovacích bodov povstalcov.
Hudobné vydavateľstvo
Dôležitou postavou každého hudobného vydavateľstva je A&R manager (Artist & Repertoire), ktorého úlohou je objavovať nových hudobníkov. A&R manager počúva rôzne demonahrávky a sleduje i ďalšie zdroje (médiá, koncerty) a rozhoduje, či je tvorba daného umelca vhodná pre publikovanie.
Suchoj Su-25
Prvá vojna v Čečensku
thumb|left|Ruský Su-25UTG počas letu
Hudobné vydavateľstvo
Ďalšou fázou činnosti hudobného vydavateľstva je vytvorenie zdrojovej nahrávky v nahrávacom štúdiu. Táto nahrávka potom slúži ako predloha pre výrobu hudobných nosičov (CD). Hneď ako sú dátové nosiče vyrobené, hudobné vydavateľstvo sa stará o distribúciu nahrávok do jednotlivých obchodov.
Už v okamihu výroby dátových nosičov hudobné vydavateľstvo zabezpečuje propagáciu novej nahrávky, prezentuje skupinu alebo hudobníka v rôznych médiách potenciálnym zákazníkom. Na prezentáciu sa používajú rôzne prostriedky – televízia, rozhlasové vysielanie, tlačové médiá a ďalšie. Prezentácia nemá za úlohu zaistiť iba predaj hudobných nosičov, ale aj vytvoriť pozitívny dojem o hudobníkovi alebo skupine.
Suchoj Su-25
Prvá vojna v Čečensku
Do februára 1995 Rusi nestratili ani jedno lietadlo, aj keď 12 strojov Su-25 bolo poškodených protilietadlovou paľbou. Dňa 4. februára 1995 bol jeden Su-25 zostrelený za pomoci troch samohybných protilietadlových komplexov Šilka. Pilot sa katapultoval, ale predpokladá sa, že bol zavraždený povstalcami. Celkovo od decembra 1994 do marca 1995 zničili ruské vzdušné sily celé Dudajevovo letectvo, 20 tankov, 25 obrnených vozidiel pechoty, 6 samohybných protilietadlových kanónov a najmenej 130 vozidiel. Okrem toho zničili 7 mostov, niekoľko čerpacích staníc, skladov zbraní a iných dôležitých objektov. Počas apríla 1995 sa počasie v Čečensku výrazne zlepšilo, čo umožnilo širšie nasadenie Su-25 a bojových vrtuľníkov. Dňa 5. mája 1995 bol zostrelený Su-25 po tom, čo bol jeho pilot zabitý paľbou z guľometu kalibru. Strely prerazili sklo, zasiahli pilota do hlavy a stroj sa rozbil o skaly. Dňa 28. mája bombardovali Su-25 čečenské pozície vo Vedene a Argungorges. Od marca do júla 1995 stratili ruské vzdušné sily 2 ks Su-25 a jeden Su-24M v dôsledku nasadenia samohybného protilietadlového kompletu „Šilka“. 21. apríla 1996 sa jeden Su-25 a Su-24MR podieľali na útoku na automobil s čečenským vodcom separatistov Dudajevom, ktorý pri útoku zahynul.
Druhá vojna v Čečensku (1999 – 2000)
V porovnaní s predošlou vojnou v Čečensku sa letecký park nasadených lietadiel veľmi nezmenil. Bojové lietadlá Su-25 sa v predošlom konflikte výborne osvedčili a tak boli nasadené znova. Tentoraz to boli verzie Su-25, Su-25UB a najmodernejšie Su-25T. Staršie Su-25 však už nutne potrebovali modernizáciu a inštaláciu navigácie GPS, čo bolo dokázané pri chybnom útoku jedného z Su-25 na gruzínsku dedinu Zelo Omalo, ku ktorému došlo práve kvôli strate orientácie. Pri útokoch na pozemné ciele bola vypracovaná taktika proti prítomným protilietadlovým navádzaným strelám „Stinger“ a „Igla“, ktorá spočívala vo vystreľovaní klamných cieľov pri útoku a aj pri stúpaní po jeho ukončení. Prvý Su-25 bol zostrelený v Dagestane dňa 9. septembra 1999. Lietadlo bolo zasiahnuté do protilietadlovou strelou do palivových nádrží, ale pilotovi sa podarilo katapultovať a bol zachránený. Druhý Su-25 bol zničený v dôsledku nárazu do hory počas veľkej oblačnosti a pilot zahynul. Modernizovaný Su-25T bol vybavený automatickým navigačno-zbraňovým systémom „Škval“,ktorý bol okrem iného navrhnutý na navedenie protitankových rakiet 9M120 „Vichr“ (AT-12 Swinger). Dňa 23. septembra 1999 zničil Su-25T dvojplošník An-2 na letisku Groznyj-Severnyj, ktorý bol používaný na operácie proti ruským jednotkám. Celkovo vykonali Su-25 vyše 1 000 vzletov.
Konflikt v Macedónsku
thumb|Su-25K [[Vzdušné sily Severného Macedónska|macedónskych vzdušných síl]]
Prvé 2 ks Su-25 z Ukrajiny boli doručené 7. júna 2001 a ďalšie nasledovali medzi 12. a 15. júnom 2001. Spolu získalo macedónske letectvo 3 ks Su-25 a jeden Su-25UB. Pôvodne mali byť doručené v apríli alebo máji 2001, ale dodávky Mi-24 boli považované za efektívnejšie pre vtedajšie bojové podmienky. Prvý Su-25 niesol palubné číslo „121“. Po júnových bojoch sa ukázalo, že nákup Suchojov nebol zlým nápadom, pričom v tom čase už 8 pilotov a niekoľko mechanikov ukončilo na Ukrajine dvojmesačný výcvik. S príchodom Su-25 sa Macedónci cítili dostatočne silní na rozhodujúci úder. Dňa 23. júna v skorých ranných hodinách začala macedónska armáda novú ofenzívu proti mestu Aracinovo. Na bombardovaní tohoto mesta sa podieľali aj Su-25. Nálety Su-25 boli veľmi intenzívne; jeden z Su-25 vzlietol z letiska Petrovec len minútu pred pristátím lietadla s sekretárom zahraničných vecí EÚ Javierom Solanom na palube. Suchoj preletel pod jeho lietadlom tak nízko, že sa dostalo do tlakovej vlny. O 2 minúty neskôr už tento stroj bombardoval Aracinovo. Pri bojovom nasadení niesli macedónske Su-25 zvyčajne 2 raketomety UB-32-57 na vnútorných podvesoch na každej strane a 2 bomby FAB-250 na vonkajších dvoch podvesoch na každej strane. Menšie podvesy zostávali prázdne, alebo na nich boli nesené rakety R-60.
Vzdušno-kozmické sily Ruskej federácie
Dňa 24.2.2022 zahájilo Rusko na Ukrajine letecké operácie na podporu pozemných vojsk, ktoré sa snažili obsadiť niekoľko ukrajinských miest. Do náletov sa zapojili hlavne lietadlá Su-25 a Su-34. Spočiatku bombardovali len vojenskú infraštruktúru, ale neskôr začali útočiť aj na civilné ciele. Lietadlá Su-25 používali najmä voľne padajúce bomby FAB-500.
Počas marca 2022 boli ruskí piloti poverení vedením operácií zameraných na potlačenie ukrajinskej protivzdušnej obrany. Stíhačky Su-35S a Su-30SM boli použité ako návnada, aby ukrajinské systémy PVO zapli svoje radary a začali na ne strieľať. Ak k tomu došlo, piloti Su-35S a Su-30SM použili riadené strely Ch-31P a Ch-58, ktoré sa automaticky naviedli na cieľ. Medzitým prilietali v nízkej nadmorskej výške skúsení piloti Su-25, ktorí sa či už jednotlivo alebo v pároch snažili nájsť tieto systémy PVO a zničiť ich neriadenými raketami. Hoci išlo o skúsené posádky, len málo z nich bolo schopných týmto spôsobom zničiť nepriateľskú protivzdušnú obranu. Navyše často doplatili na túto odvážnu taktiku a boli zasiahnutí prenosnými protilietadlovými kompletmi ukrajinských jednotiek. Jednou z obetí bol aj generálmajor ruského letectva vo výslužbe Kanamat Botašev, ktorý bol zostrelený nad Ukrajinou 22. mája 2022 v lietadle Su-25. Botašev bol najvyššie postaveným pilotom, ktorý zahynul pri invázii na Ukrajinu. Pred odchodom do dôchodku bol veliteľom leteckého pluku. Účasť tak vysokého dôstojníka na leteckých bojových misiách jasne vypovedá o tom, s akým veľkým nedostatkom vysokokvalifikovaného personálu sa potýkali ruské vzdušné sily.
Vzhľadom na zastaranosť lietadiel Su-25SM/SM3 a ich obmedzené spôsobilosti boli tieto stroje používané inak ako zvyšok flotily ruského letectva. Zvyčajne boli poverené operáciami proti ukrajinským pozemným silám na frontovej línii alebo v jej blízkosti. Najhlbšie zaznamenané útoky formácií Su-25 s použitím neriadených rakiet boli do vzdialenosti 100 km od frontovej línie. Lety Su-25 sa vykonávali takmer výlučne v malých výškach pod 1 000 m a častokrát vo výškach pod 100 m.
K 12.3.2023 sa ukrajinskej protivzdušnej obrane a letectvu podarilo zostreliť minimálne 29 ruských lietadiel Su-25. Okrem toho došlo od júna 2022 do marca 2023 k trom haváriám Su-25, ktoré vôbec nesúviseli s bojom. To naznačuje, že táto zdĺhavá vojna si vyberá svoju daň na únave materiálu, ale aj na posádkach lietadiel. Unavený letecký personál, pozemný personál a neustále požiadavky na podporu pozemných síl nútia ruské letectvo ignorovať bežnú údržbu, potrebné pauzy a generálne opravy. Typ Su-25, vykonávajúci veľkú časť útokov na pozemné ciele, utrpel z celej flotily ruských lietadiel najväčšie straty. Dá sa predpokladať, že strata 29 strojov Su-25 z približne 110 lietadiel, ktoré malo Rusko pred vojnou, ešte viac zvýši bremeno prevádzkového tempa.
Vzdušné sily Ozbrojených síl Ukrajiny
Lietadlá Su-25 využívala počas tohto konfliktu aj Ukrajina, ktorá ich spolu s lietadlami Su-24 nasadzovala na útoky proti pozemným cieľom. Stroje Su-25 a Su-24 boli v úvodnej fáze konfliktu použité na bombardovanie ruského vojenského konvoja smerujúceho na Kyjev. Hoci vykonávali tieto nálety v nízkej nadmorskej výške, boli často ľahkým cieľom pre ruské stíhačky Su-35S a Su-30SM.
V septembri 2022 prevzala Ukrajina iniciatívu a v Chersone a Charkove prešla do protiofenzívy. Ukrajinské letectvo dokázalo výraznejšie potlačiť ruskú protivzdušnú obranu a ukrajinské Su-25 sa spolu s Su-24 začali viac presadzovať. V Chersone a Charkove vykonávali pravidelné raketové útoky a dokonca aj bombardovanie ruských pozícií.
K 12.3.2023 stratila Ukrajina 16 lietadiel Su-25.
Verzie
thumb|right|Sovietsky Su-25 počas letu, 1986 thumb|right|Bulharský Su-25UBK thumb|right|Suchoj Su-28 thumb|right|Palubná cvičná verzia Su-25UTG na základni Novofiodorovka na Kryme
Používatelia
thumb|370px|Používatelia lietadiel Su-25. Modrou farbou sú označení súčasní používatelia, červenou bývalí thumb|Su-25 [[Bieloruské vzdušné sily|bieloruských vzdušných síl]] thumb|Bulharský Suchoj Su-25K na leteckej základni Bezmer, 2013 thumb|Su-25 [[Čadské vzdušné sily|čadského letectva na letisku v N’Djamene]] thumb|Su-25 [[Kazašské vzdušné sily a protivzdušná obrana|kazašských vzdušných síl]] thumb|Peruánsky Su-25 thumb|Su-25 v službách [[Vojenské vzdušné sily Ruskej federácie|VVS Ruskej federácie]] thumb|Sudánske Su-25 thumb|Su-25 [[Turkménske vzdušné sily|turkménskeho letectva]] thumb|Česko-Slovenský Su-25K thumb|Suchoj Su-25 [[Vzdušné sily Slovenskej republiky|Vzdušných síl Slovenskej republiky, 1994]]
Súčasní
Angola Arménsko Azerbajdžan Bielorusko Bulharsko Čad Čína Gambia Gruzínsko Irán Kazachstan KĽDR Konžská demokratická republika Peru Rovníková Guinea Rusko Sudán Turkménsko Ukrajina Uzbekistan
Bývalí
Česko-Slovensko Česko Irak Severné Macedónsko Pobrežie Slonoviny Slovensko
Špecifikácie (Su-25K)
right|400px thumb|300px|Suchoj Su-25
Pekníkova ulica (Bratislava)
náhľad|Vchod do British International school, niekdajšia ZŠ Pekníkova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka. Je pomenovaná podľa Karola Pekníka (19001944), partizánskeho veliteľa, ktorý padol počas SNP v boji s nacistami.
Tvorí ju súbor panelových domov zo 70. rokov 20. storočia. Niekdajšia Základná škola Ľudovíta Štúra-1975-2004 na Pekníkovej 6 je dnes súčasťou Základnej školy Pri Kríži. , oproti jej budove sa nachádza socha Ľudovíta Štúra.
Selenga
Selenga je rieka na severe Mongolska a v juhovýchodnej časti Ruska (Buriatsko). Vzniká sútokom riek Muren a Ider. Vlieva sa do Bajkalského jazera. Je hlavným riečnym systémom v Mongolsku a najväčší prítok Bajkalského jazera. Rieka je súčasťou riečneho systému Jenisej-Angara-Selenga s celkovou dĺžkou a patrí tak medzi 5. najdlhších na svete.
Preteká mestami Süchbátar (na Rusko-Mongolských hraniciach), Ulan-Ude (v Rusku) a Selenginsk (pri delte rieky). Rieka je splavná od ústia až k mestu Süchbátar v dĺžke. Od novembra do apríla je zamrznutá.
Rieka počas miliónov rokov ukladala veľké množstvo sedimentov a vytvorila tak veľkú deltu s rozlohou asi  od jazera. Delta je dôležitým hniezdiskom pre vodné a sťahovavé vtáctvo.
Dĺžka rieky
Zdroje informácii neuvádzajú jednotnú dĺžku rieky. Najčastejšie uvádzajú dĺžku , podľa ďalších zdrojov  ,  a.
Iné projekty
.
Klaxons
Klaxons je britská indie rocková skupina založená v Londýne. Členmi skupiny sú Jamie Reynolds (basová gitara, spev), James Righton (klávesy, spev) a Simon Taylor-Davies (gitara) a Steffan Halperin (bicie), ktorý sa k skupine pridal v roku 2007. Slovo klaxon pochádza z gréckeho slovesa klazō, čo znamená „jačať“. Hoci sú často označovaný ako „Londýnska kapela“, traja hlavní členovia pochádzajú z provinčných miest Spojeného kráľovstva Stratford-Upon-Avon (James Righton a Simon Taylor-Davis, ktorý chodili do školy spoločne v meste), a Bournemouth (Jamie Reynolds). Skupina vznikla úplnou náhodou, a to prostredníctvom známosti Simona a Jamieho.
Hudobný štýl
Britský hudobný magazín NME je z veľkej časti zodpovedný za popularizáciu tohto termínu v rokoch 2006 a 2007. „Prišlo nám to ako dobrý vtip vynájsť vlastný štýl a stať sa jeho lídrami. A presne to sa aj stalo“ hovorí Simon Taylor, gitarista Klaxons, ktorí naplnili slová „vynálezcu“ Sex Pistols, Malcolma McLarena – „keď chceš uspieť v pop music, založ si vlastnú scénu.“
História
Reynolds, Righton a Taylor-Davies založili kapelu v New Cross, Londýn, Veľká Británia, v roku 2005 a ich prvý singel " Gravity’s Rainbow", bol vydaný dňa 29. marca 2006 cez Angular Records. Druhý singel Atlantis to Interzone, ktorý bol rovnako zaujímavý ako jeho predchodca, vydali v roku 2006, a vzhľadom k tejto piesni boli Klaxons prezentovaný na obálke slávneho časopisu NME. Ich prvé EP, Xan Valleys, bolo vydané 16. októbra 2006, a obsahovalo ich prvé dva single s remixami.
Myths of the Near Future (2006–2008)
Kapela neskôr nahrala pár pesničiek v nezávislých nahrávacích štúdiách ktoré zožali veľký úspech.V roku 2006 podpísali zmluvu s Polydor Records a po singloch "Magick"( 30. október 2006) a "Golden Skans"( 22. január 2007.), vydala kapela svoj debutový album, Myths of the Near Future. Klaxons dokonale zmiešali prvky hudobných štýlov ako disco-punk, indie-rock a mnoho ďalších. Ako výsledok, vznikol naozaj originálny hudobný koktail, ktorý potešil milióny poslucháčov po celom svete. S napätím očakávaná doska vyšla 29. januára 2007 a spôsobila značný rozruch. Album vyhral v roku 2007 Nationwide Mercury Prize a Klaxons za sebou nechali napríklad Arctic Monkeys alebo Amy Winehouse. Na NME Awards sa stali objavom roku. A časopis NME označil singel „Golden Skans" za najlepší roku 2007, rovnako ako aj album Myths of the Near Future.
V roku 2007 Klaxons nahrali pieseň All Rights Reversed s The Chemical Brothers na ich albume We Are The Night.
Surfing The Void (2008-2011)
Surfing The Void je druhý štúdiový album kapely Klaxons, vydali ho dňa 23. augusta 2010 prostredníctvom Polydor Records. Prvý singel s názvom Echoes vyšiel týždeň pred vydaním albumu, 16. augusta. Skupina však už fanúšikom ponúkla ochutnávku z albumu prostredníctvom skladby Flashover. Skupina mala už v lete 2009 pre svoj druhý album pripravených takmer 30 skladieb, no stále hľadali vhodného producenta, ktorý by piesne upravil do konečnej podoby. Niektoré časti nahrávky dokonca odmietlo vydavateľstvo a tak ich kapela musela nahrať nanovo. Producentom nahrávky sa napokon stal Ross Robinson, ktorý v minulosti spolupracoval so skupinami Korn a Slipknot. Klaxons album nahrávali najmä v Los Angeles, no tiež v talianskom Miláne, kde na ich prácu dohliadal producent James Ford.
Členovia
Súčasní
Bývalí
Súčasní koncertní členovia
Slovenská strela
thumb|M 290.002 v roku 2021 po celkovej oprave
Slovenská strela - Motorový vozeň radu M 290.0 – Tatra 68 (1936), sa stal legendou železničnej dopravy prvej Československej republiky nielen kvôli svojmu vzhľadu, ale aj jazdným výkonom a originálnemu technickému riešeniu.
Na objednávku Ministerstva železníc boli postavené dva vozne pokrokovej technickej koncepcie, určené pre rýchlu osobnú prepravu medzi Bratislavou a Prahou. Oba vozne boli dokončené a nasadené do používania v roku 1936.
Technické údaje
Slovenská strela sa vyznačovala ľahkou konštrukciou samonosnej skrine, ktorá tvarovo nadväzovala na v tej dobe vyrábané aerodynamické automobily Tatra. Vozne boli určené výlučne pre jazdu sólo, čomu bola prispôsobená ako konštrukcia poháňacieho ústrojenstva s rýchlym sprevodovaním a pohonom vnútorných náprav každého z podvozkov (1A)´ (A1)´, tak aj konštrukcia karosérie bez tradičných železničných spriahadiel. Maximálna rýchlosť vozidiel bola stanovená na 130 km/h, na dobrej trati však vozne boli schopné dosiahnuť aj vyššiu rýchlosť. Pri skúšobnej jazde v roku 1936 dosiahol vozeň M 290.002 na tú dobu mimoriadnu rýchlosť až 148 km/h. Súpravy jazdili priemernou cestovnou rýchlosťou až 92 km/h, (parné vlaky v tom čase dosahovali priemer 68 km/h) vďaka čomu prešli trasu z Bratislavy do Prahy za 4 hodiny a 16 minút.
Zaujímavosťou vozňov bola originálna konštrukcia hnacieho mechanizmu s elektromechanickým prenosom výkonu s vysokou účinnosťou najmä pri vyšších rýchlostiach podľa riešenia konštruktéra Ing. Josefa Sousedíka. Pri nízkych rýchlostiach bol pohon vozidla elektrický - spaľovací motor poháňal generátor a ten hnací elektromotor. So stúpajúcou rýchlosťou sa otáčky statora a rotora generátora postupne vyrovnávali, až pri určitej rýchlosti došlo k zopnutiu spojky statora a rotora generátora a od tohto okamihu bol prenos výkonu už iba mechanický.
Motory Tatra boli spočiatku vznetové, tieto však boli najmä kvôli nadmernej hlučnosti neskôr vymenené za zážihové o výkone 2 x 123kW (165 PS).
Dĺžka vozidiel bola 25,1 m a hmotnosť sa pohybovala medzi 36 až 42,6 t.
Vozne boli lakované višňovou farbou s tmavozlatou strechou a na čelnej stene mali z oboch strán umiestnený česko-slovenský štátny znak doplnený nápisom ČSD. Klubovkové sedadlá v priestore pre cestujúcich boli zeleno-žlto čalúnené. Vozne boli 2.triedy s oddelením pre nefajčiarov, aj fajčiarov. Do služby boli pridelené do depa Bratislava, kde bola ich domovská stanica. V súčasnosti sa zachoval iba jeden z týchto unikátnych vozňov a je pýchou zbierok Technického múzea Tatra v Kopřivnici, kde je aj vystavený. Viaceré pokusy železničných nadšencov o opätovné spojazdnenie motorového vozňa ako historického vlaku boli zatiaľ neúspešné.
Expres Slovenská strela: prevádzka
Expres Slovenská strela bol týmito vozňami vozený (s vynútenou odstávkou v období od marca 1939 do mája 1945) až do roku 1946, kedy začal prepravovať účastníkov súdnych procesov v Norimbergu. V roku 1952 boli obidva vozne vyradené. Expres bol v období 1946 - 2006 vozený vozidlami vyššieho štandardu avšak len z bežných súprav tej-ktorej doby.
Veronika Vadovičová
Bc. et Bc. et Bc. Veronika Vadovičová (* 9. február 1983, Trnava) je slovenská paralympijská reprezentantka v športovej streľbe.
Zúčastnila sa na šiestich paralympijských hrách, na ktorých si vybojovala štyri zlaté, jednu striebornú a jednu bronzovú medailu. Je najúspešnejšou slovenskou zdravotne postihnutou strelkyňou.
Reprezentácia
Na podujatí svetového pohára v Al Aine v Spojených arabských emirátoch získala začiatkom marca 2017 štyri prvenstvá a zároveň vytvorila štyri svetové rekordy. Zlatú medailu a nový svetový rekord zaznamenala v disciplíne R3 vzduchová puška v ľahu mix, R8 v trojpolohovej súťaži žien (malokalibrovka na 50 m po 20 rán), R2 vzduchová puška v stoji 40 rán a R6 malokalibrovka v ľahu mix. Aj vďaka týmto úspechom sa Veronika stala víťazkou ankety Medzinárodného paralympijského výboru o najlepšieho paralympionika sveta za február 2017.
Na Letných paralympijských hrách v Tokiu 2020 získala zlatú medailu v zmiešanej streľbe na 50 m a zároveň dosiahla nový olympijský rekord, 248,9 bodov. Stala sa tak najúspešnejšou letnou paralympioničkou so štyrmi zlatými, jednou striebornou a jednou bronzovou medailou.
Na MS v Al Aine získala v roku 2022 zlatú medailu v disciplíne R2 vzduchová puška v stoji i R3 vzduchová puška v ľahu.
Gramofón
thumb|Gramofón zo začiatku [[20. storočia]] right|thumb|Gramofón z roku 1979
Gramofón je prístroj slúžiaci na prehrávanie gramofónových platní. Jeho vynálezcom je Emile Berliner, ktorý si ho nechal patentovať v roku 1887.
Vyvinul sa z fonografu. Pôvodne bol mechanický (kľukový), neskôr elektrický.
Gramofón obsahuje nasledovné časti: mechanizmus, ktorý otáča platňu dookola na platňovom tanieri a prenosku. Na konci prenosky je tenučká oceľová ihla, ktorá sa pri prechádzaní „kopčekov“, ktoré nesú záznam platne, rozkmitá a vydáva tak veľmi slabý zvuk. Aby však záznam platne bolo počuť, treba použiť zosilňovač. Gramofón mal najväčší rozmach približne v 50. až 80. rokoch.
Výraz „oceľová ihla“ nie je celkom správny, aj keď na starých, výlučne mechanických (neelektrických) gramofónoch z čias medzi svetovými vojnami až do 50 – 60 rokov (v ČSR) sa používal mechanický prevod z takejto ihly priamo na membránu, ktorá bola umiestnená v nezameniteľnej ozvučnici v tvare veľkej „trúby“ – to je vlastne dodnes symbol fonografu. Tu sa však používali šelakové platne s vysokými otáčkami (78 otáčok za minútu), ramienko s takouto ihlou bolo pomerne ťažké, čo nevyhnutne znižovalo životnosť a kvalitu aj tak mäkkého šelakového materiálu.
Prenoska
náhľad Elektricky ozvučené gramofóny majú na konci ľahkého ramienka, ktoré dosadá na vinylovú platňu s minimálnym tlakom (20 mN, alebo 1 – 5 gramov) takzvanú prenosku – teda menič mechanických kmitov na elektrický signál. Až z tejto prenosky vyčnieva pod veľmi šikmým uhlom tzv. „ihla“, je to však skôr vložka tvaru kovovej trubičky na konci ešte zohnutá do smeru roviny platne – horizontálne, ale na konci tejto trubičky je malý „zúbok“, vlastne hrot prenosky, buď zo zafíru, alebo diamantu, ktorý je veľmi precízne opracovaný a teda šetrí povrch drážky samotnej platne. Keďže prítlak je menší, nižšie sú aj otáčky – pre „single“ platne (malé s 1 – 2 skladbami na stranu) je to 45 ot./min., pre „Long Play“ – dlhohrajúce je to 33 aj tretina ot./min.
Chvenie sa touto trubičkou prenáša na sústavu buď piezoelektrických snímačov (lacnejšie, menší rozsah, väčší prítlak až 5g a väčší výstupný signál), alebo medzi magnetické snímače (drahšie a kvalitnejšie, diamantový hrot, plný rozsah, ale nižšie napätie a navyše v závislosti na rýchlosti otáčania platne, ale toto sa rieši kvalitným tzv. korekčným medzizosilňovačom).
Samozrejme, kvalita závisí aj od výrobcu a toho, čím výrobca v danej prenoske inú konkurenciu. Dôležitý je najmä frekvenčný rozsah, ale aj to, ako budú jednotlivé frekvenčné pásma interpretované. Niekomu môžu vyhovovať plnšie basy, iný dáva prednosť vyrovnanému rozsahu a brilantným výškam.
Aino Kaisa Saarinenová
Aino Kaisa Saarinenová (* 1. február 1979, Hollola, Fínsko) je fínska bežkyňa na lyžiach. Na majstrovstách sveta v klasickom lyžovaní 2009 získala 3 zlaté medaily, ku ktorým pridala jednu bronzovú. Ešte má v zbierke aj jednu zlatú zo Sappora 2007.
La Cluse
La Cluse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
La Cluse má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Hardcore
Hardcore (z angl. doslova „tvrdé jadro“) môže byť:
La Cluse
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Evroult-de-Montfort
Saint-Evroult-de-Montfort je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mélikah Abdelmoumenová
Mélikah Abdelmoumenová (* 1972, Chicoutimi, Quebec, Kanada) je kanadská spisovateľka a pedagogička.
Špecializuje sa na autobiografickú fikciu. Začala publikovať v 90. rokoch 20. storočia pod menom Mélika Abdelmoumen.
V súčasnosti žije a pracuje vo Francúzsku.
NGC 2678
NGC 2678 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Hrubý Jeseník (okres Nymburk)
Hrubý Jeseník je obec v Česku v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 551 obyvateľov, z toho 275 mužov a 276 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 39,6 roka, ženy 41,1 roka).
Mešťan
Mešťan alebo pejoratívne meštiak (hromadne aj meštianstvo alebo pejoratívne meštiactvo) môže byť:
Aarschot
Aarschot je mesto v belgickej provincii Flámsky Brabant. V roku 2006 malo 27 864 obyvateľov. Jeho celková rozloha je. Hustota obyvateľstva je 446 obyvateľov na km².
Mesto je známe svojou dlhou históriou, ktorá siaha až do dôb rímskeho impéria. Aarschotu dominuje stredoveký kostol.
Boësses
Boësses je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
791 pred Kr.
791 pred Kr. (DCCXCL) bol druhý rok 90. rokov 8. storočia pred Kr.
Krivý potok (prítok Hrona)
Krivý potok je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku 5,1 km a je tokom III. rádu.
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Orlovej (1 840,4 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 345 m n. m. Sprvu tečie na juh, potom sa stáča na juhozápad a obteká masív Ždiarnej (1 192,0 m n. m.) na pravom brehu. Následne sa dvakrát esovito stáča a vstupuje do Horehronského podolia (podcelok Heľpianske podolie), na krátkom úseku tečie severojužným smerom, pričom sa vetví na dve ramená. Napokon už tečie k ústiu znovu na juhozápad, preteká okrajom osady Pohorelská Maša, výrazným oblúkom sa stáča k ústiu do Hrona v nadmorskej výške približne 695 m n. m.
Traťová trieda
Traťová trieda je parameter železničnej trate, ktorý vyjadruje povolenú hmotnosť vozňa na nápravu a hmotnosť na bežný meter dĺžky vozňa. Vozeň idúci po trati nesmie prekročiť hmotnosť danú vzťahmi:
Traťová trieda sa označuje kombináciou písmena, ktoré označuje povolenú hmotnosť na nápravu a čísla, ktoré označuje povolenú hmotnosť na bežný meter dĺžky.
NGC 2679
NGC 2679 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Haptika (komunikácia)
Haptika je časť neverbálnej komunikácie v medziľudských vzťahoch a fyzickej intimite. Všeobecne sa zaoberá problematikou dorozumievania prostredníctvom dotykov. Nemusí znamenať iba dotýkanie ľudí ale aj vecí. Napríklad podanie ruky (najmenej intímne), objatie, bozk a pod.
Sebahaptika je dotýkanie seba samého, môže byť zlozvykom alebo účelová forma (napr. v rečníctve trenie dlaní, držanie prstov).
Les Costes
Les Costes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Les Costes má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Les Costes má 145 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Čelo
Čelo môže byť:
Posturológia
Posturológia môže byť:
Posturológia alebo posturika môže byť v psychoanalýze a sociálnej komunikácii:
Mari
Mari môže byť:
Port-Sainte-Marie
Port-Sainte-Marie môže byť:
Choťánky
Choťánky sú obec v Česku v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 413 obyvateľov, z toho 203 mužov a 210 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,8 roka (muži 42,0 roka, ženy 43,5 roka).
Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja (2001 – 2005)
Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2001-2005.
Zoznam planétok 36251 – 36500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
NGC 2680
NGC 2680 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 26. februára 1851.
Saint-Évroult-Notre-Dame-du-Bois
Saint-Évroult-Notre-Dame-du-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
2. liga hádzanárok 2013/14
2. liga hádzanárok v sezóne 2013/14 bol 21. ročník 2. ligy hádzanárok, tretej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej. Oproti minulej sezóne sa do súťaže prihlásili o 3 tímy menej. Jeden z prihlásených tímovHK Pratex Čadca, neuhradil súťažný vklad a bol preto zo súťaže vylúčený. Súťaž vyhral ženský oddiel HC SPORTA Hlohovec, ktorý mal tak právo štartovať v nasledujúcej sezóne v 1. lige.
Účastníci
Pozn: Do súťaže sa oproti minulej sezóne neprihlásili kluby: HK Piccart Senec, HK Piccart Senec a TJ Baník Lehota pod Vtáčnikom.
Tabuľka
Zdroj: sporta.sk
Rombická sústava
Rombická (alebo aj ortorombická, v staršom názvosloví aj kosoštvorcová) kryštálová sústava je jedna zo siedmich kryštálových sústav. Možné prvky súmernosti sú: maximálne tri dvojnásobné osi súmernosti (symbol 2), maximálne tri roviny súmernosti (m), stred súmernosti (<u style="text-decoration:overline">1 ) a ich kombinácie (tri dvojnásobné osi + stred súmernosti a jedna dvojnásobná os + dve roviny súmernosti). Bravaisove mriežky sú zastúpené všetky štyri: primitívna (P), bázicky centrovaná (C), priestorovo centrovaná (I) a plošne centrovaná (F).
Výber súradnicovej sústavy
Logický je výber súradnicových osí totožných s kryštalografickými, alebo ležiacich v rovinách súmernosti. Označovanie jednotlivých súradnicových osí sa robí na základe veľkosti jednotlivých vektorov na nich, podľa pravidla b > a > c.
Kryštálové tvary
V jednotlivých grupách sú možné nasledovné tvary:
NGC 2681
NGC 2681 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2.
Autorita
Autorita môže byť:
Sthenelé
Sthenelé alebo Sthenela (Sthenelé) môže byť v gréckej mytológii:
Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 1960
Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 1960 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1960. Konal sa v Ríme, v Taliansku v dňoch od 26. augusta11. septembra 1960, za účasti 16 mužských tímov. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1908 a toto bolo jeho 9. vydanie. Zápasy sa hrali na 3 štadiónoch: Velodromo Olimpico, Campo Tre Fontane a Stadio dei Marmi. Víťazom sa stal 🇵🇰, ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad predchádzajúcim šesťnásobným olympijským víťazom z 🇮🇳. Bronzové 🇪🇸 získalo svoju prvú medailu.
Kvalifikácia
Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH) nasadila do olympijského turnaja 16 družstiev podľa predchádzajúceho turnaja LOH 1956 a podľa prípravných medzinárodných zápasov. Iba z afrického kontinentu bola vybraná Keňa.
Skupina A
náhľad|Zápas medzi Holandskom a Novým Zélandom
Boigny-sur-Bionne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Crévoux
Crévoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Crévoux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Crévoux má 143 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
NGC 2683
NGC 2683 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,7.
Georgij Ivanovič Čelpanov
Georgij Ivanovič Čelpanov (* 1862 - † 1936) bol ukrajinskej a sovietsky filozof, logik, zakladateľ prvej psychológie laboratória v Kijeve (1897) a Moskovského psychologického inštitútu (1912). Profesor filozofie a psychológie na Univerzite v Kyjeve (1892 - 1907), následne, profesor na Univerza v Moskvi (1907-1923) a Prikláňal sa k novokantovstvu a pozitivizmu
Zoznam najväčších hitov v roku 1979 (USA)
#1 priečky, ktoré sa nachádzali v americkom hudobnom rebríčku Billboard Hot 100 pre rok 1979.
Pozemný hokej na Bolivarianských hrách 2013
Pozemný hokej na Bolivarianských hrách 2013 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Bolivarianských hier 2013, ktorý sa konal v meste Trujillo, v Peru od 23. do 30. novembra 2013, za účasti 6 mužských a 3 ženských tímov. Turnaj v pozemnom hokeji sa na hrách organizoval vôbec prvýkrát. Zápasy sa hrali na štadióne Colegio San José de Chiclayo. Víťazom turnaja v oboch kategóriách sa stali reprezentanti Venezuely.
Účastníci
Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH v roku 2013.
Prayssas
Prayssas môže byť:
Nikola Pisano
Nicola Pisano, tiež Niccolò Pisano, (* okolo 1206, Pisa alebo Apúlia - † 1278), bol sochár a architekt často označovaný za zakladateľa moderného sochárstva.
Dielo
Jeho hlavné sochárske diela sú kazateľnice v Baptistéria v Pise (1260) a Dómu v Siene (1266 - 1268), zdobené reliéfmi z Nového zákona.
Okrem toho vyzdobil reliéfmi náhrobok svätého Dominika v Bologni a mramorové fontány v Perugii (1277 - 1280) reliéfmi a soškami.
O Pisanovi ako architektovi je málo informácii, pretože skoro všetky budovy prisudzované mu Vasarim boli časom takmer kompletne prestavané.
Jeho žiakmi boli Arnolfo di Cambio a Guglielmo Agnelli, i jeho syn, Giovanni Pisano.
Klub československých turistov
História
Do roku 1918 účinkoval na území Slovenska Uhorský karpatský spolok a iné turistické organizácie pôsobiace v bývalom Uhorsku. Po skončení prvej svetovej vojny vznikla priaznivá situácia, ktorá dovolila zakladať na nových princípoch turistické spolky.