cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jupiter (raketa)
Jupiter bola balistická raketa stredného doletu vyvinutá pre United States Air Force. Bola to raketa na tekuté palivo (tekutý kyslík a RP-1) s jedným motorom vyvíjajúcim ťah 667 kN. Raketa Jupiter bola druhou americkou raketou stredného doletu po rakete Thor. Na jej základe bola postavená aj nosná raketa.
Zoznam planétok 84501 – 84750
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Jupiter (raketa)
V septembri 1955, Dr. Wernher von Braun, informoval vtedajšieho ministra obrany, že logickým rošírením rakety Redstone bude raketa s doletom. V decembri 1955, ministerstvá armády a námorníctva ohlásili spoločný projekt na vytvorenie rakety stredného doletu schopnej štartovať z pevniny aj z mora. Kvôli zámeru štartovať z mora bola raketa Jupiter navrhnutá tak, aby sa s ňou dalo ľahko manipulovať na palube lode. V novembri 1956 ale námorníctvo kvôli projektu balistickej rakety na tuhé palivo Polaris zo spoločného projektu vycúvalo. Napriek tomu ostal návrh rakety so skráteným telom. Výsledkom bolo, že raketa bola príliš široká, aby sa dala prevážať vtedajšími nákladnými lietadlami americkej armády.
Ku koncu novembra 1956, Ministerstvo obrany previedlo všetky pozemné balistické rakety pod U. S. Air Force. Pre U. S. Army ostali bojové rakety s doletom nie dlhším ako. Aj vývoja balistickej rakety Jupiter sa ujali U. S. Air Force. Pretože Air Force mala už svoju vlastnú raketu stredného doletu, Thor, vždy sa pozerali na raketu Jupiter ako na vyvinutú inde.
Existuje niekoľko zmätkov ohľadne inej armádnej rakety nazývanej Jupiter-C. Raketa Jupiter-C bola modifikáciou balistickej rakety Redstone. Nádrž rakety Redstone bola predĺžená a na ňu bol umiestnený malý raketový stupeň na tuhé palivo. Takto upravené rakety Jupiter-C boli použité na testy opätovného vstupu do atmosféry nosa rakety. Na vypustenie družíc Explorer 1 a Explorer 3 bola použitá raketa Juno I, ktorá bola priamou nasledovníčkou rakety Jupiter-C. Diagram nižšie ukazuje rozdiely medzi raketami Redstone, Jupiter-C, Mercury-Redstone a Jupiter.
Nosné rakety Saturn I a Saturn IB boli vyrobené s použitím jednej nádrže rakety Jupiter obklopenej ôsmimi palivovými nádržami rakety Redstone, aby tak vytvorili silný prvý stupeň nosnej rakety.
Balistická raketa Jupiter bola upravená pridaním ďalšieho stupňa zostaveného z rakiet Sergeant a vytvorila nosnú raketu pre vynášanie kozmických sond a družíc. Táto modifikovaná raketa Jupiter sa nazývala Juno-II.
Biologické lety
Rakety Jupiter boli použité v sérii suborbitálnych biologických testovacích letoch. 13. decembra 1958 z Cape Canaveral Air Force Station odštartovala raketa Jupiter AM-13 s námorníctvom vytrénovanou opičkou (rod saimiri) "Gordo" na palube. Padák návratového nosa rakety sa však neotvoril a opička "Gordo" let neprežila. Telemetrické dáta však ukázali, že opička prežila zrýchlenie 10 g (/s²) pri štarte, 8 minút v bezváhovom stave a 40 g (/s²) pri návrate do atmosféry v rýchlosti /s. Nos rakety padol do mora od Cape Canaveral a nebol vyzdvihnutý.
Iný biologický let odštartoval 28. mája 1959. Na palube rakety Jupiter AM-18 bol makak rézus "Able" a 310 g juhoamerická opička saimiri "Baker". Opice dosiahli v nose rakety výšku a vzdialenosť  od štartovacej rampy na Floride. Vydržali zrýchlenie 38 g a deväť minút strávili v bezváhovom stave. Ich raketa počas 16 minútového letu dosiahla maximálnu rýchlosť /s. Po pristátí na mori bol nos rakety s obidvoma opicami vyzdvihnutý americkou loďou USS Kiowa ATF-72.
Opice prežili let v dobrej kondícii. "Able" zomrel štyri dni po štarte po užití anestetík počas operácie, ktorá mala odstrániť nefunkčnú elektródu. "Baker" zomrela 29. novembra 1984 v Alabama Space and Rocket Center v Huntsville, štát Alabama.
Gordo, Able a Baker boli iba tri z mnohých opíc poslaných do vesmíru.
Vojenské rozmiestnenie
V apríli 1958 Ministerstvo obrany Spojených štátov poverilo U.S. Air Force prípravou rozmiestnenia prvých troch eskadier rakiet Jupiter (45 rakiet) vo Francúzsku. Vyjednávania medzi Spojenými štátmi a Francúzskom trvali do júna 1958. Charles de Gaulle, nový francúzsky prezident, odmietol rozmiestnenie čo i len jednej rakety Jupiter vo Francúzsku. Toto rozhodnutie primälo Spojené štáty preskúmať možnosti rozmiestnenia rakiet v Turecku alebo v Taliansku. U. S. Air Force v tom istom čase rozmiestňovala štyri eskadry rakiet Thor (60 rakiet) v Spojenom kráľovstve okolo Nottinghamu.
V apríli 1959 minister pre letecké sily poveril U. S. Air Force rozmiestniť dve eskadry rakiet Jupiter v Taliansku. Od roku 1961 do 1963 bolo na desiatich miestach v Taliansku rozmiestnených dohromady 30 rakiet. Obsluhovali ich príslušníci talianskych vzdušných síl, ale Američania mali pod kontrolou jadrové hlavice. Tieto rakety rozmiestnené na talianskom území boli pod správou 36^Aerobrigata Interdizione Strategica (36. strategickej leteckej eskadry talianskych vzdušných síl) umiestnenej na leteckej základni Gioia Del Colle. V roku 1962 bulharský MiG-17, špionážne lietadlo, potom, ako vykonal prelet nad jedným takýmto miestom, havaroval v neďalekom olivovom háji.
V októbri 1959, po podpísaní medzivládnej dohody s Tureckom, bola tretia a posledná eskadra rozmiestnená v Turecku. V rokoch 1961 až 1963 bolo spolu 15 rakiet rozmiestnených na 5 miestach v blízkosti mesta Izmir. Tieto miesta boli pod priamou správou personálu U.S. Air Force. Prvá letka troch Jupiterov bola prevedená pod správu Türk Hava Kuvvetleri (Tureckých leteckých síl) až koncom októbra 1962, počas Kubánskej krízy. Američania však stále kontrolovali jadrové hlavice. Skutočné rozmiestnenie rakiet Jupiter v Turecku je aj po takmer štyridsiatich rokoch tajné. Podľa nemenovaného zdroja z obdobia rozmiestňovania v roku 1961, jedno z piatich miest bolo v horách blízko mesta Manisa a ďalšie v horách blízko mesta Akhisar. Hlavnou základňou pre rozmiestnenie rakiet bola letecká základňa Cigli.
V štyroch prípadoch medzi polovicou októbra 1961 a augustom 1962 boli rakety Jupiter, rozmiestnené v Taliansku, nesúce jadrové hlavice so silou 1,4 megaton TNT (5,9 PJ) zasiahnuté bleskom. Vo všetkých prípadoch boli aktivované termálne batérie a v dvoch prípadoch bol tríciovo-deutériový plyn napumpovaný do hlavice, čím sa tie stali čiastočne "nabité". Po týchto štyroch falošných poplachoch U.S. Air Force nainštalovali na všetky odpaľovacie zariadenia ochranu proti bleskom.
Vzhľadom na to, ako dlho trvalo rozmiestnenie rakiet v Turecku, sa tie stali zastarané a zraniteľnejšie prípadným sovietskym útokom. Prezident John F. Kennedy hneď po príchode do úradu nariadil všetky rakety Jupiter odstrániť. US Air Force oddiaľovalo odstránenie rakiet a tie ani po roku ešte stále neboli odstránené. Všetky rakety Jupiter boli odstránené až v apríli 1963, v tomto momente už však ako súčasť dohody so Sovietskym zväzom, ktorý odstránil svoje rakety z Kuby.
Špecifikácia rakety Jupiter
thumb|Ilustrácia ukazuje rozdiely medzi raketami Redstone, Jupiter-C, Mercury-Redstone a Jupiter
Špecifikácia nosiča Juno II
thumb|Nosná raketa Juno II postavená na základe rakety Jupiter
Juno II bola nosná raketa odvodená z rakety Jupiter IRBM. Bola použitá pre desať štartov kozmických sond. Šesť z nich bolo neúspešných. Juno II bola štvorstupňová raketa. Vyniesla sondy Pioneer 3, Pioneer 4, Explorer 7, Explorer 8 a Explorer 11.
Zoznam štartov rakiet Jupiter a Juno II
Všetky testy sa uskutočnili z Cape Canaveral Air Force Station na Floride.
Celkovo bolo 46 testovacích štartov.
Vernon (Ardèche)
Vernon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Vernon má 220 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Vidin (mesto)
thumb|vľavo|Katedrála sv. Dimitara Vidin (po bulharsky: Видин) je mesto v severozápadnom Bulharsku, ktoré sa nachádza vo Vidinskej oblasti. Mesto je administratívnym centrom okresu Vidin.
Mesto Vidin je prvým bulharským prístavným mestom na Dunaji, ktorý tvorí hranicu medzi rumunským a bulharským územím až po mesto Silistra.
La Jumellière
La Jumellière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fibrinogén
Fibrinogén je druh bielkoviny. Vzniká podobne ako albumíny v pečeni. Účinkom enzýmov, ktoré sa v krvi uvoľňujú pri poranení ciev, sa z rozpustného fibrinogénu tvorí vláknitý (nerozpustný) fibrín, proteín, ktorý v spolupráci s krvnými doštičkami upcháva porušenú cievnu stenu. Je to bielkovina krvnej plazmy, ktorá sa tvorbou vláken zúčastňuje na zrážaní krvi a zastavení krvácania.
Na poranenej cieve sa zachytávajú krvné doštičky, ktoré vytvoria okolo poraneného miesta doštičkovú zátku = biely trombus, ktorý iba čiastočne zastaví krvácanie. Následne nastáva premena rozpustného fibrinogénu na nerozpustné fibrínové vlákna (premenu fibrinogénu na fibrín zabezpečuje enzým trombín, dôležitú úlohu majú aj ióny Ca a vitamín K), ktoré vytvárajú hustú sieť, do ktorej sa zachytávajú ďalšie krvné doštičky a vzniká krvný koláč = červená zátka (definitívna zátka). Krvný koláč sa zmršťuje a vytláča krvné sérum. Krvná zrazenina (trombus) sa zmenší, ale je pevnejšia a lepšie uzatvára ranu v stene cievy.
Hlavné námestie (Bratislava)
Hlavné námestie je námestie v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto. . Je centrálnym námestím tejto mestskej časti a jedným z najznámejších bratislavských námestí.
Poloha
Hlavné námestie sa nachádza v strede historického centra Bratislavy. Má takmer štvorcový pôdorys.
Na severe hraničí s Františkánskym námestím. Ústia doňho ulice Kostolná, Radničná, Rybárska brána, Zelená a Sedlárska. Zo severovýchodu je ohraničené Starou radnicou, zo zvyšných strán prevažne palácmi.
Významné objekty
Hlavné námestie je mimoriadne bohaté na historické a kultúrne pamiatky, nachádza sa tu niekoľko palácov. Najvýznamnejším objektom námestia je historická budova Stará radnica, v jednotlivých objektoch sídli veľvyslanectvo Japonska, Grécka a Francúzska.
Stojí tu Budova Eskontnej banky, Paluďaiov palác, Aponiho palác tvoriaci časť Starej radnice, Miestodržiteľský palác a Kutscherfeldov palác.
Súčasnosť
Na hlavnom námestí sa od konca 20. storočia každoročne konajú koncerty pri príležitosti silvestrovských osláv a iné kultúrne podujatia, vianočné a veľkonočné a iné trhy.
Moskovskij vertoľotnyj zavod imeni M. L. Miľa
Moskovskij vertoľotnyj zavod imeni M. L. Miľa označovaný často iba ako Mil alebo Mil Helicopters (skratka Mi), je ruský výrobca helikoptér. Závod bol založený v roku 1947 významným ruským leteckým konštruktérom Michailom Leontievičom Miľom, po ktorom je tiež pomenovaný. Závod sídli v Ľuberckom rajóne v Moskovskej oblasti, neďaleko Moskvy. Na vývoji niektorých vrtuľníkov sa podieľa spoločne so skupinou Eurocopter, tieto vrtuľníky nesú označenie Euromil. Súčasťou Moskovského vrtuľníkového závodu M. L. Miľa je konštrukčná kancelária, letecká výroba, experimentálne a výskumné centrum a letové testovacie zariadenie.
V roku 2006 sa výrobca vrtuľníkov Mil, spoločne s výrobcami Kamov a Rostvertol, stal súčasťou holdingovej spoločnosti Oboronprom. Obchodná značka Mil zostala u vrtuľníkov zachovaná.
Vyrábané helikoptéry
náhľad|Ľahký viacúčelový vrtuľník [[Mil Mi-2]] náhľad|Bojový vrtuľník [[Mil Mi-24]] Nasledujúci zoznam obsahuje v minulosti alebo v súčasnosti vyrábané vrtuľníky. Zoznam neobsahuje niektoré koncepty alebo inak plánované, ale nevyrábané stroje.
Florin
Florin (z tal. fiorino = zlatý/florén) môže byť:
Zwierzyniec (Krakov)
Zwierzyniec je siedmy mestský obvod v poľskom meste Krakov na západe mesta.
Leskovac
Leskovac je mesto na juhu Srbska, centrum Jablanického obvodu. Je tiež aj významným priemyselným centrom. V roku 1991 mal 62 053 obyvateľov, v roku 2011 potom v meste žilo 60 288 ľudí. Do obce Leskovac patrí potom ešte ďalších 144 sídiel, väčšinou dedín.
Mestom preteká rieka Veternica, ktorá sa vlieva do Južnej Moravy.
Eino Kaila
Eino Kaila (* 9. august 1890 – † 31. júl 1958) bol fínsky filozof, predstaviteľ pozitivisticky orientovanej analytickej filozofie. Učiteľ G. H. von Wrighta.
Dębniki
right|thumb|Poloha
Dębniki je ôsmy mestský obvod v poľskom meste Krakov na juhozápade mesta, ktorý sa v roku 1990 oddelil od obvodu Podgórze.
EXW
EXW môže byť:
Toporecké sedlo
Toporecké sedlo je sedlo v hlavnom hrebeni pohoria Spišská Magura medzi vrchmi Javor  a Kamenianka. Na severnom úpätí sedla pramení Lesniansky potok.
Sedlom viedla v minulosti cesta, po ktorej prenikala kolonizácia z Popradskej kotliny do oblasti Zamaguria. V súčasnosti tadeto vedie cesta 3. triedy medzi obcami Toporec a Veľká Lesná a taktiež turistický chodník (modrá značka) z Magurského sedla do kúpeľov Vyšné Ružbachy.
Lubliniec
Lubliniec je mesto v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v okrese Powiat lubliniecki v rovnomennej gmine.
Žije tu 24 173 obyvateľov (30.6.2007).
Naši noční motýli
Naši noční motýli je malá, populárno-náučná kniha o niektorých vybraných druhoch nočných motýľov. Autormi knihy sú Jozef Moucha, Jiří Zahradník a Bohumil Vančura. Kniha vyšla v roku 1975 ako 40. zväzok v edícii "OKO" v nakladateľstve pre deti a mládež "Albatros".
Autori textu sú Jozef Moucha a Jiří Zahradník. Ilustrácie do práce nakreslil Bohumil Vančura. Kniha je v tvrdej väzbe, vyšla v počte 21000 kusov, ako 1. vydanie. Vytlačila ju Severografia, národný podnik, závod 1, v Liberci. Má 369 strán textu, z čoho je 150 farebných tabuliek, kde je zobrazených na každej z tabulí jeden až 5 druhov najznámejších nočných druhov motýľov. Kresby motýľov sú vcelku veľmi vydarené a je tu zobrazených dohromady niekoľko stoviek najznámejších druhov nočných motýľov z 29. vybraných čeľadí.
Táto malá kniha bola vydaná pre potreby mládeže ako informačná práca, ktorá slúži všetkým záujemcom na orientáciu v svete nočných druhov motýľov. Pri niektorých, hlavne väčších druhoch, môže slúžiť aj ako určovacia príručka. Inak je to skôr iba "pekná a vydarená kniha" pre začiatočníkov z radov mládeže.
Tatranské Matliare
Tatranské Matliare (maď. Tátramatlárháza, Matlárháza, nem. Tatra-Matlarenau, poľ. Tatrzańskie Matlary) sú rekreačná osada a miestna časť mesta Vysoké Tatry. Nachádzajú sa pri Ceste slobody smerom na Ždiar. Od Tatranskej Lomnice je osada vzdialená len 1,5 km. Cez Tatranské Matliare preteká Skalnatý potok. Na území osady sú rekreačné zariadenia a hotely.
Pôvod názvu Tatranské Matliare
Neďaleko osady už 14. storočí stála pastierka usadlosť. Žili v nej tirolskí kolonisti. Do podhoria Vysokých Tatier prišli z tirolskej horskej usadlosti Matrei. Priviedol ich švagor  prepošta Adolfa, Rüdiger (Rudgerus, Ruttger), ktorý sám pochádzal z tirolskej horskej usadlosti Matrei. V archíve mesta Kežmarok je listina z roku 1326, v ktorej sa táto malá horská osada spomína ako Martyrumfalua. Okolo roku 1360 osada zanikla. Nevie sa prečo. Pravdepodobne tu vypukol mor alebo ju zničil požiar. Zachoval sa však názov tejto oblasti: Matreirer laren - horské pasienky Matreičanov. Časom sa zabudlo na pôvodný názov a ten sa zdeformoval na Maklar, Mekler, Metler až sa postupne zmenil na Matlaren -  po slovensky Matliare. Po postavení prvej budovy dostalo toto miesto maďarský názov Matlarháza  - ( Matliarsky dom), poslovenčením potom vznikol názov Tatranské Matliare.
Rozvoj osady
náhľad|Matej Loisch st. zakladateľ Tatr. Matliarov Pôvodne tieto pozemky okolo Skalnatého potoka, v chotári obce Huncovce, vlastnila rodina Berzeviczyová. Postupne sa ich majiteľmi stali ďalšie rodiny (Spóner, Székely, Okolicsányi, Szepesházy, Teoke, Szirmay, Loisch, Mattyasovszky). Komasáciou v roku 1840 a neskoršími reformami prešli v podstatnej časti do majetku obce Huncovce. Jeden z členov urbariátu Matej Loisch st., huncovský hospodár, postavil si v severovýchodnom cípe poľany súkromnú poľovnícku chatu, ktorú potom venoval svojej dcére Zuzane (1851 - 1929) a jej manželovi Júliusovi Székelymu. Bol to pravdepodobne svadobný dar. Po objavení Belianskej jaskyne ( 1881) sa v tejto oblasti začalo objavovať veľa turistov. Na východ od ich poľovníckej chaty vznikla nová osada - Tatranská Kotlina (1881). Matej Loisch usúdil, že priláka hostí a tak postavil neďaleko poľovníckej chaty v roku 1884 zrubovú vilu, v ktorej bolo 13 izieb. O rok neskoršie postavil Kúpeľný dom s tromi izbami. Boli v ňom plechové vane. Ponúkal kosodrevinové kúpele za 20- 30 grajciarov. Osada začala byť populárna. Cez jej chotár viedol turistický chodník na Skalnaté pleso, do Doliny Bielej vody,k Zelenému plesu a do východnej časti Vysokých a Belianskych Tatier. Pod Kúpeľným domom vyrástol v roku 1889 27 izbový hotel Skalnatý potok. Osada bola otvorená v letnej sezóne od 20.júna do 15. októbra. V roku 1893 tu prenocovalo 267 turistov, ktorí sa tu zdržali viac ako jeden deň. V tom istom roku ňou prešlo 1129 peších turistov. Osada začala prosperovať. Matej Loisch v roku 1895 pribudoval k čelnej stene vily Loisch jedáleň a tak vznikol nový hotel Matlarháza szaló - Hotel Matlarenau. Po hotelom Skalnatý potok postavil ďalší hotel - Tatra, ktorý mal 36 moderne zariadených, vykurovaných izieb, v ktorých mohli oddychovať hostia v zime. Hotel projektoval známy tatranský architekt Gedeon Majunke. Návštevníci sa osviežovali vodou z dvoch prameňov- Loischovo a Jánovho. Poľovníkom slúžil malý zrub - Poľovnícka vila. Bola to pôvodne huncovská obecná hájovňa. Vedľa cesty smerujúcej do Starého Smokovca postavil huncovský statkár Farkaš Székely vilu so 17- imi izbami, ktorá v roku 1902 zhorela. Na jej mieste neskôr postavili hotel Svišťovka. V roku 1892 už cez osadu viedla vozovka ( Cesta slobody).
Osada v 20. storočí
Po roku 1900 pre vysoký vek zakladateľa osady začala osada stagnovať. Ale už o deväť rokov neskôr začal v nej cestovný ruch ožívať. Vtedy tu synovec zakladateľa osady Július Putsch postavil hotel Svišťovka ( Morgás - villa, Villa Ratzemberg). Bol to na tú dobu moderný hotel s vodovodom, ústredným kúrením a elektrinou. Mal 42 izieb. Osada bola veľmi obľúbená. Navštívil ju arciknieža Fridrich s manželkou Izabelou a deťmi. po vedením lekára Leopolda Strelingera sa tu od roku 1910 liečila Basedowova choroba, chudokrvnosť, nervové a črevné choroby. V rokoch 1915 - 1917 Rakúsko-Uhorská vojenská správa na západnej strane osady zriadila veľký vojenský lazaret s liečebňou TBC. Baraky slúžili vojakom, ktorí sa tu liečili, až do konca 40- tych rokov. V roku 1918 sa tamojšia vojenská posádka zaslúžila o urovnanie hraničných sporov s Poľskom, a na ustálení štátnej hranice vedúcej hrebeňom Tatier. Vojaci pomáhali pri stavbe Votrubovej chaty pod Predným Kopským sedlom. Usporadúvali lyžiarske kurzy. V roku 1915 sa stal riaditeľom kúpeľov profesor Arpád Forberger, rodák zo Spišskej Novej Vsi. Bol ním až do roku 1945. Od decembra 1920 do augusta 1921 sa v osade liečil na pľúcnu tuberkulózu spisovateľ Franz Kafka. Býval vo vile Tatra. Na jeho pamiatku 16. augusta 2001 tu odhalili pamätnú tabuľu s jeho portrétom. V barakovom tábore sa liečil v roku 1925 ako vojak spisovateľ Fraňo Kráľ. Tatranské Matliare navštevoval významný spišský maliar a historik Elemír Köszeghy - Winkler. Po prvej svetovej vojne, v roku 1920, postavili nad Cestou slobody tzv. Malú vilu. náhľad|Pomník Franza Kafku Nad hotelom Svišťovka staviteľ Július Marcsán z Popradu postavil trojposchodovú s hotelovo-liečebnou prevádzkou, ktorú spojili s hotelom Svišťovka. Tento komplex otvorili 16. septembra 1928. Potom tu pribudla turistická reštaurácia Vincenta Tardíka. Aj rodina Loischovcov sa postarala o nové zmeny. V roku 1937 asanovali hotel Svišťovka i jeho prístavbu z roku 1924 a na ich mieste postavili sanatórium Eplanade. náhľad|Hotel Tatra Do prevádzky ho dali 1. júna 1938. Po roku 1945 bol skonfiškovaný, pretože jeho majiteľmi boli spišskí Nemci. V predvojnovom období osadu predovšetkým navštevovali spišskí Nemci a maďarskí turisti a pacienti. Československá verejnosť sa osade vyhýbala. Po Druhej svetovej vojne vojenské baraky slúžili ako poľná nemocnica na doliečenie zranených vojakov. Keď v roku 1956 odovzdali do prevádzky Vojenský liečebný ústav pre choroby pľúcne v Novej Polianke, zrušili v Tatranských Matliaroch liečbu tuberkulózy a osada sa preorientovala na poskytovanie rekreačných služieb a liečbu niektorých druhov chudokrvnosti, neurasténie, respiračných chorôb. Osadu rád navštevoval prezident Ludvík Svoboda, oddychoval tu aj niekoľkonásobný olympijský víťaz Emil Zátopek. Po zrušení liečby tuberkulózy boli štyri najstaršie hrazdené budovy zbúrané. V rokoch 1982 - 1986 na mieste bývalých vojenských barakov postavili veľkokapacitné odborárske zotavovane Metalurg a Hutník.
Chyba
Chyba môže byť:
V technike je to rozdiel medzi žiadaným a skutočným stavom alebo správaním systému alebo objektu.
Indonézske národné florbalové družstvo žien
Indonézske národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Indonéziu v medzinárodných florbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Indonézskej florbalovej asociácie (IFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2013. V júli 2018 figurovalo vo svetovom rebríčku IFF na 33. mieste.
Družstvo sa prvýkrát predstavilo v medzinárodnom zápase na demonštračnom florbalovom turnaji v rámci Hier Juhovýchodnej Ázie, ktoré sa konali v Mjanmarsku. Družstvo na nich odohralo 2 zápasy a skončilo na poslednej 3. priečke. O rok neskôr na subkontinentálnych majstrovstvách získalo bronzovú medailu.
Herment (obec)
Herment je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gerhard Domagk
Gerhard Domagk (* 30. október 1895, Łagów, Poľsko - † 24. apríl 1964, Königsfeld im Schwarzwald, Nemecko) bol nemecký lekár - patológ, mikrobiológ, bakteriológ a chemik.
V roku 1939 dostal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objav antibakteriálneho vplyvu prontosilov, sulfónamidového preparátu pre chemoterapiu bakteriologických infekcií. Cenu nemohol prebrať vzhľadom na konflikt nemeckej vlády s komisiou udeľujúcou ceny. Prevzal ju až v roku 1947.
Komárov (okres Tábor)
Komárov (okres Tábor) je obec v Česku v okrese Tábor v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 121 obyvateľov, z toho 65 mužov a 56 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 42,7 roka, ženy 46,6 roka).
Logická chyba
Logická chyba je chyba podmienená nesprávnym postupom myslenia pri usudzovaní.
Folkearth
Folkearth je medzinárodné zoskupenie, vytvorené hudobníkmi, hrajúcimi folk a viking metal.
História
Skupina vznikla na základe myšlienky litovčana Metfolvik zo skupiny Rawenclaw, ktorý ňou „nakazil“ Magnusa Wohlfarta z Nae'blis, Wulfstana a Athelstana z anglických Forefather a Mariosa Koutsoukosa z gréckeho zoskupenia Dol Amorth. Títo piati vytvorili v roku 2003 základ, ku ktorému sa postupne pridávali ďalší hudobníci. Prvý album A Nordic Poem sa začal nahrávať na jar 2004. Album mal mať pôvodne cez 60 minút, no časť materálu sa stratila a tak bola výsledná dĺžka len 40 minútová. Neskôr, pre nekvalitný zvuk, sa spravilo remastrovanie a reedícia. Celkovo na ňom vo finálnej fáze spolupracovalo 31 hudobníkov z ôsmich krajín.
Łagiewniki-Borek Fałęcki
right|thumb|Poloha
Łagiewniki-Borek Fałęcki (známy aj ako Łagiewniki) je deviaty mestský obvod v poľskom meste Krakov. Do roku 1990 bol súčasťou obvodu Podgórze.
Vajanského námestie (Banská Bystrica)
Poloha
Na Námestie Vajanského nadväzujú ulice Dolná, Martina Rázusa, Janka Kráľa, Na Troskách, Štadlerovo nábrežie a Kuzmányho. Stredom námestia tečie Bystrička, v južnej časti sa vlieva do Hrona.
Na námestí sa nachádza autobusová zastávka s linkami 24, 33, 34 a 90. Po južnom okraji (cesta I/66) vedie aj trolejbusová doprava.
Dejiny
V roku 1937 sa námestie volalo Dolné. Pri Kostole svätej Alžbety stála Dolná brána, ktorá bola asanovaná v roku 1880. Tiež tu stála školská budova kde pôsobil Matej Bel. Začiatkom 20. storočia boli postavené tri školské budovy, ktoré museli byť po poškodení v 50. rokoch zbúrané. Námestie bolo asanované v roku 1974. Na Kuzmányho 19 stála do 70. rokov budova Rímskokatolíckej dievčenskej meštianskej školy z roku 1907.
21. storočie
V máji začala výstavba polyfunkčného domu Dolná 55, ktorý je dielom architektov Ladislava Bradiaka a Romana Jariabka z ateliéru architektúry a dizajnu AABJ. V podkroví ponúka bývanie. Nárožie smerom k huštáku pripomína budovu školy. Tvaroslovie dievčenskej školy je pripomínané polynkčným domom Hušták vytvoreného architektmi Erikou a Jánom Gondovcovcami z AG ATELIÉRu.
V roku 2014 bola plánovaná výstavba obchodného centra SC Point s rozlohou. Stavebné povolenie nadobudlo platnosť v októbri 2016 a samostná výstavba tohto začala v zime 2016/2017. Obchodné centrum je dielom architektov Šebo + Lichý. Nákupné centrum SC Point bolo otvorené 25. októbra 2018.
1176 Lucidor
1176 Lucidor je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil E. Delporte 15. novembra 1930.
Filosofický časopis
Filosofický časopis je odborné periodikum, ktoré vydáva šesťkrát ročne Filozofický ústav Akadémie vied ČR. Časopis vychádza od roku 1953 a je teda najstarším dosiaľ vychádzajúcim českým časopisom, venovaný čisto filozofii.
Charakteristika
Filosofický časopis je vedecká revue, ktorá publikuje príspevky týkajúce sa ako systematickej filozofii, tak dejín filozofie. Často vychádza špecializované číslo venované jednému autorovi alebo užšie vymedzenému problému. Okrem štúdií časopis uverejňuje aj preklady, informácie, recenzie a správy. Publikuje tu väčšina popredných českých filozofov a tiež niektorí vedci z príbuzných odborov. Od roku 1990 je recenzovaným odborným periodikom a je uvádzaný v medzinárodných citačných indexoch (Scopus, ERIH, ISI, Ulrich’s).
V súčasnej dobe (júl 2014) je šéfredaktorom Filosofického časopisu Petr Dvořák.
Naši brouci
Naši brouci je malá, populárne-naučná kniha o niektorých vybraných druhoch chrobákov. Autormi knihy sú Josef Mařan a František Procházka. Kniha vyšla v roku 1963 ako 9. zväzok v edícii "OKO" v "Státním nakladatelství dětské knihy" v Prahe.
Autori textu sú Josef Mařan a František Procházka, ktorý prácu ilustroval. Kniha je v tvrdej väzbe, vyšla v počte 30000 kusov, ako 1. vydanie. Vytlačila ju Svoboda, národný podnik, závod 1, v Prahe 1. Má 408 strán textu, z čoho je 112 farebných tabuliek, kde je zobrazených na každej z tabulí jeden až 3 druhy najznámejších chrobákov. Kresby chrobákov sú vcelku vydarené a je tu zobrazených dohromady vyše 200 najznámejších druhov z radu chrobákov.
Táto malá kniha bola vydaná pre potreby mládeže ako informačná práca, ktorá slúži všetkým záujemcom na orientáciu vo svete chrobákov. Pri niektorých druhoch slúži aj ako určovacia príručka pre začiatočníkov z radov mládeže.
Vernosc-lès-Annonay
Poloha
Vernosc-lès-Annonay má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Nemrut Dag
thumb|vpravo|250px|Východná terasa Nemrut Dag (Nemrud Dağı, Nemrut Dağı, Góra Nemrut) je vrch v juhovýchodnej Anatólii (Turecko), vysoký. Od roku 1987 je zapísaný v zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Na jeho vrchole Antiochios I., kráľ Kommageny v rokoch 69 až 34 pred Kr., postavil nezvyčajný monument. Ten mal pripomínať jeho vlastnú slávu a slávu bohov. Antiochos umiestnil na Nemrut Dag obrovské sochy bohov – a seba zaradil medzi nich. Bol to obrovský pomník bezvýznamného kráľa, ktorý sa sám radil medzi nesmrteľných.
Subsidiarita
Subsidiarita je právny a politický princíp, jeden zo základných sociálnych princípov katolíckej sociálnej náuky. Pomenovanie je odvodené od latinského pojmu "subsidium", ktorý označuje podporu, poskytnutie pomoci. Ide pritom o kompenzujúci zásah väčších sociálnych systémov (napr. štátu alebo spoločenstva štátov) na prospech menších sociálnych útvarov, skupín, rodín, ba až jednotlivcov. Vyššie sociálne útvary takto podľa princípu subsidiarity rešpektujú právomoc a zodpovednosť i rozhodovanie podradených sociálnych útvarov, čo v praxi vo sfére verejnej správy prehlbuje myšlienku demokracie a decentralizácie. Princíp sa však uplatňuje nielen vo verejnej správe, ale aj v oblasti právomoci veľkých zoskupení štátov, v cirkevných spoločenstvách a taktiež nadobúda svoje široké uplatnenie v kresťanskej teológii a sociálnom učení kresťansko-demokratických politických strán.
Nemrut Dag
Opis
Na vrchole hory je navŕšený hrob, ktorý pozostáva z kopy voľne uložených kameňov a na severnej a východnej strane ho strážia dva levy, dva orly a deväťmetrové sochy. Tie predstavujú Herakla, Dia, Oromadesa (perzský boh Ahura Mazdá), Tyché, Apolóna-Mithru a samotného Antiocha. Figúry sú stvárnené posediačky, hlavy majú poodpadávané a ležia naokolo. Po stranách vysokého návršia hrobu s priemerom  stoja rovnaké figúry. Na dobre zachovaných reliéfoch na západnej terase sa Antiochos zobrazuje, ako si potriasa rukou s Apolónom, Diom a Herkulom.
Subsidiarita
Dejiny pojmu
Subsidiarita je princíp, ktorý v základnej definícii poznal už Aristoteles a v stredoveku Tomáš Akvinský. Vymedzovalo sa ako učenie o kompetentnom rozhodovaní na čo najnižšej spoločenskej úrovni. To znamená, že čo môže urobiť nižší sociálny útvar sám, nemá mať v kompetencii vyšší sociálny útvar. Takto sa pojem subsidiarity stal neskôr úplne protichodný voči všetkým formám kolektivizmu, socializmu a štátnej centralizácii. V roku 1791 bol princíp prijatý do Ústavy USA ako jej desiaty dodatok. V 19. storočí prijala a naplno rozvinula zásadu subsidiarity katolícka sociálna náuka v encyklike pápeža Leva XIII. Rerum Novarum (1891). Klasická definícia je však spájaná až s encyklikou Quadragesimo Anno pápeža Pia XI., kde sa uvádzajú v bodoch 80 až 81 hranice práva štátu zasahovať do nižších sociálnych útvarov. Aj pápež Ján Pavol II. píše v encyklike Centessimus Annus v roku 1991: "Nadradená spoločnosť nemá zasahovať do vnútorného života podradenej spoločnosti a pozbaviť ju vlastnej kompetencie, ale ju má skôr v prípade potreby podporovať a pomáhať jej, aby svoju činnosť koordinovala s činnosťou iných zložiek spoločnosti v záujme spoločného dobra." Katolícka sociálna náuka vníma socializáciu v zmysle zospoločenšťovania ako nebezpečný fenomén, ktorého prílišné zasahovanie štátu môže ohroziť osobnú slobodu a iniciatívu. Vzhľadom na veľký vplyv kresťansko-demokratických strán pri utváraní dokumentov Európskej únie sa stal princíp subsidiarity jednou zo základných politických zásad celej Únie. Je súčasťou Maastrichtskej zmluvy z roku 1992, a aj Lisabonskej zmluvy.
Nemrut Dag
Opis
Osobitne významná je kamenná doska, na ktorej je zobrazený lev pod hviezdnou konšteláciou. Usporiadanie hviezd, planét Jupitera, Merkúra a Marsu ukazuje zvláštnu astronomickú konšteláciu, ktorá bola pozorovateľná 7. júla 62 pred Kr. Tento dátum sa pokladá za začiatok výstavby Nemrut Dagu.
Subsidiarita
Teologický význam
V kresťanskej teológii mimo sociálneho učenia nachádza princíp subsidiarity uplatnenie ako štruktúrny princíp vzťahu človeka a Boha. Katechizmus katolíckej cirkvi hovorí, že Boh nechcel vyhradiť vykonávanie všetkých mocí iba pre seba, lež každému tvoru zveruje úlohy, ktoré môže vykonávať podľa schopností svojej prirodzenosti (KKC 1884). Znamená to, že Boh ako darca života a Stvoriteľ rešpektuje konkrétnu slobodu človeka a jeho správu nad vlastným životom. Takýto spôsob vládnutia Boha nad ľudstvom je v podstate vzorom pre uplatnenie princípu v spoločenskom živote, obzvlášť pri zdôraznení slobody a samostatnej kompetencie rodiny vo vzťahu k štátu.
Nemrut Dag
Opis
Na východnej strane hrobového návršia sa nachádza oltár. Celý komplex pravdepodobne denne slúžil na náboženské obrady, kým Nemrut Dag v roku 1881 neobjavil nemecký inžinier Karl Sester.
Subsidiarita
Subsidiarita a Európska únia
Zásada subsidiarity (výpomoci) je fundamentálnym kritériom v exekutívnom a legislatívnom procese Európskej únie. Sleduje snahu priblížiť kompetentnosť v rozhodovaní čo najviac k európskemu občanovi. Je vyjadrená v článku 5 v Zmluve o Európskej únii, pričom Lisabonská zmluva stanovila aj právne mechanizmy kontroly aplikácie tejto zásady v praxi (konkrétne ide o založenie Výboru pre regióny EÚ, ktorý má sledovanie dodržiavania zásady subsidiarity v kompetencii). Zásada v európskom práve obmedzuje právo rozhodovať o členskom štáte len na prípad, kedy by rozhodnutie bolo efektívnejšie práve na úrovni Únie, a nie na úrovni daných členských štátov. V tomto zmysle teda rozhodovanie na spoločnej úrovni EÚ nevylučuje, iba ho limituje.
Nemrut Dag
Opis
Antiochov hrob sa síce nenašiel, predpokladá sa však, že je pochovaný na tomto mieste.
Mnohostranná agentúra pre investičné záruky
Mnohostranná agentúra pre investičné záruky (anglicky Multirateral Investment Guarantee Agency - MIGA) ako jedna z inštitúcii Skupiny Svetovej banky bola založená v roku 1988, ale Oficiálne začala svoju činnosť až v roku 1990.
Ciele
Cieľom tejto inštitúcie je podporiť prílev zahraničných investícii do výrobnej sféry členských krajín, hlavne rozvojových, poskytovať záruky zahraničným investorom v súvislosti s politickými rizikami a poskytnúť poradenské služby.
Kapitál získava zo vstupných vkladov členov, príspevkov od členských krajín a zisku. Riadiacimi orgánmi sú Rada guvernérov a Rada riaditeľov.
Členstvo
MIGA má 175 členov.
Domašín (vrch v Malej Fatre)
Domašín je pahorok v najsevernejšom výbežku Lúčanskej Malej Fatry, v okrese Žilina. Váh tu svojím tokom v Strečnianskej tiesňave vytvára Domašínsky meander.
História
Počas Slovenského národného povstania sa pahorok v dňoch 31. august - 1. september 1944 stal dôležitým oporným bodom obrannej línie (Rakytie - Domašín) vojakov Česko-slovenskej armády na Slovensku a partizánov v Strečnianskej tiesňave. Na Domašíne zaujal obranu prápor francúzskych partizánov z 1. partizánskej brigády M. R. Štefánika.
Poloha
Vrch (pahorok) nápadne vybieha z masívu Lúčanskej Malej Fatry a prehradzuje tak tok Váhu, ktorý obtokom vytvára Domašínsky meander. Susedí iba na západe nevýrazným sedlom s Rakytím a z vrcholu nie je výhľad. V lokalite sa nachádza viacero chát.
Doprava
Úpätím vrchu prechádza dôležitý dopravný ťah E50 v trase cesty I/18, spájajúcej Žilinu s Martinom. Popod vrch vedie dvojica tunelov železničnej trate Žilina – Košice.
Hnutie 2. jún
'''Hnutie 2. jún''' bola anarchistická mestská partizánska organizácia pôsobiaca v Západnom Nemecku v rokoch 1972 až 1980.
Názov skupiny sa viaže k dátumu 2. júna 1967, keď bol pri veľkej demonštrácii proti návšteve iránskeho šacha v Berlíne políciou zastrelený študent Benno Ohnesorg. Bezprostredným popudom k založeniu hnutia sa však stala až smrť ľavicového radikála Georga von Raucha zo 4. decembra 1971, ktorý zahynul pri prestrelke s políciou, ktorá sa ho pokúšala zatknúť. Následne sa v Západnom Berlíne stretlo viacero autonomistických skupín, ktoré sa dohodli na zlúčení a založení mestskej guerily. Medzi zakladajúcimi členmi boli aj známe postavy nemeckého študentského protestného hnutia 60. rokov ako Till Meyer, či Fritz Teufel zo známej Komúny 1.
Skupina zorganizovala viacero bombových útokov, prepadov bánk, únosov či úspešných útekov z väzenia. 10. novembra 1974 na protest proti smrti člena RAF Holgera Meinsa hnutie zastrelilo federálneho sudcu Güntera von Drenkmanna. Ich najznámejšou akciou sa však stal únos politika CDU, kandidáta na starostu Berlína Petera Lorenza z 27. februára 1975. Únoscom sa podarilo s vládou vyjednať prepustenie piatich zadržaných členov hnutia a zabezpečiť ich odlet do jemenského Adenu. Následne na to, po vyše piatich dňoch zadržiavania, Lorenza nezraneného prepustili.
Hoci bolo anarchistické ''Hnutie 2. jún'' ideologicky v opozícii k marxistickej Frakcii červenej armády, médiá aj polícia často obidve organizácie zamieňali a keď sa hnutie 2. júna 1980 rozpustilo, mnoho jeho členov k RAF aj prešlo. Iní buď s teroristickou činnosťou prestali, alebo v nej pokračovali v Revolučných bunkách.
Močiarsky potok (prítok Slatinky)
Močiarsky potok je potok v Novohrade, preteká územím okresov Lučenec a Poltár. Je to pravostranný prítok Slatinky, meria 4,1 km a je tokom V. rádu.
Preteká Juhoslovenskou kotlinou, podcelkom Lučenská kotlina, kde pramení v časti Poltárska pahorkatina na severovýchodnom svahu Skaličky (347,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 260 m n. m., východne od obce Točnica. Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom a sprava priberá prítok z východného svahu Skaličky. Potom preteká osadou Výšný Močiar, zľava priberá krátky prítok a stáča sa severojužným smerom. Potom preteká okrajom osady Nižný Močiar a juhozápadne od obce Kalinovo sa v nadmorskej výške cca 199 m n. m. vlieva do Slatinky.
La Lande-Chasles
La Lande-Chasles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wilhelm Kamlah
Wilhelm Kamlah (* 3. september 1905, Hohendorf, Nemecko – † 24. september 1976, Erlangen) bol nemecký filozof, predstaviteľ erlangenskej školy.
Štúdoval muzikológiu, dejiny a filozofiu. Stal sa asistentom v Historickom seminári Göttingenskej univerzity. Počas nacistického režimu zbavený možnosti učiť. V roku 1945 sa stal docentom a neskôr mimoriadnym profesorom pre filozofiu v Göttingene a Hannoveri. V roku 1954 potom riadnym profesorom na Erlangenskej univerzite.
Ženská štvorhra na Moorilla Hobart International 2009
Ženská štvorhra na Moorilla Hobart International 2009 sa hrala ako súčasť Moorilla Hobart International 2009 od 11. januára do 17. januára. Víťazkami sa stali Argentínčanka Gisela Dulková a Talianka Flavia Pennettová, ktoré vo finále porazil ukrajinský sesterský pár Aľona Bondarenková, Kateryna Bondarenková 6-2 7-64.
.yu
.yu bola národná doména najvyššej úrovne, ktorú do roku 1991 používala Juhoslávia.
Vraca (mesto)
Vraca je mesto v severozápadnom Bulharsku, tvoriace rovnomennú oblasť, ktorej je centrom. Mesto je tiež administratívnym centrom menšej územnej jednotky - okresu Vraca.
Swoszowice
Swoszowice je desiaty mestský obvod v poľskom meste Krakov na juhu mesta. Do roku 1990 bol súčastou mestského obvodu Podgórze.
1177 Gonnessia
1177 Gonnessia je planétka s priemerom 95 km, ktorú objavil L. Boyer 24. novembra 1930.
Citroën
Citroën [vyslov: sitroen] je francúzska značka automobilov. Dnes je vyrábaná niektorými závodmi a podnikmi (najmä podnikom Automobiles Citroën) koncernu Stellantis, resp. v rokoch 1976 - 2020 niektorými závodmi a podnikmi koncernu Groupe PSA. V rokoch 1919 - 1976 to bol samostatný podnik Citroën S. A., ktorý ale od 30. rokov patril podniku Michelin.
História
Prvý automobil "Type A" sa vyrobil v júli 1919. Ku koncu toho istého roka vyrobila továreň 2 180 áut s dennou produkciou cez 30 kusov.
CITROËN Sport
Citroën Sport je divízia automobilky Citroën, ktorá sa zaoberá výrobou a vývojom súťažných automobilov. Automobily Citroën majú dlhú históriu víťazstiev. Vznikla po vstupe do skupiny PSA, podobne ako časť pôvodného Peugeot Talbot Sport. Prehľad víťazstiev najznámejších šampionátov:
Dakar rallye
World Rallye Championship majstrovstvá tímov
World Touring Car Championship majstrovstvá tímov
RallyCross Championnat du France Group N.
RallyCross Europsky šampionát Group N.
Rally Monte Carlo
Rally Marocco
Miasteczko Śląskie
Žije tu 7 370 obyvateľov (30. 6. 2007).
Ar-Rub’ al-Chálí
Ar-Rub’ al-Chálí alebo menej presne Rub al-Chálí (arabským písmom الربع الخالي - ar-rub’ al-chálí - doslova: prázdna štvrtina) je najväčšia súvislá piesočná púšť (erg) na svete. Leží na juhu Arabského polostrova. Nachádza sa na území arabských štátov Saudská Arábia, Spojené arabské emiráty, Omán a Jemen. Púšť pokrýva plochu až 650 000 km².
Poloha a povrch
Ide o najväčšiu oblasť nepretržitého piesku na svete. Zaberá viac ako jednu štvrtinu Saudskej Arábie. Na západe nadmorská výška dosahuje až 610 m s jemným pieskom, zatiaľ čo na východe klesá na 180 m s piesočnými dunami. Piesok je červeno-oranžovej farby v dôsledku prítomnosti živca.
Podmienky na život
Púšť Ar-Rub al-Chálí sa považuje za jednu z najsuchších oblastí na svete, prakticky je neobývaná a ani celkom preskúmaná. Priemerný počet zrážok za rok je menej ako 3 cm. Denná maximálna teplota môže byť od 47 °C do 56 °C. Počas noci teplota klesne. Na vrcholkoch hôr (nad 3000 m. n. m.) je teplota nižšia, len okolo 19 °C. Prehánky tu môžu spadnúť niekedy až raz za 10 rokov. Najúrodnejšie obdobie je od mája do októbra, kedy monzúnové dažde prinesú dostatok vlahy pre rastliny. Vďaka týmto podmienkam tu žijú iba zvieratá prispôsobené týmto podmienkam: škorpióny, hlodavce, oryxy, hyeny, šakaly, medojedy a púštne gazely. Z rastlinstva hlavne kry a palmy, ale aj opuncie a mliečne rastliny.
Obyvatelia
Po niekoľko storočí sem prichádzali beduíni, ktorý mali ako jediní schopnosť prežiť v tejto vyprahnutej oblasti. V súčasnosti sa niektorí beduíni usadili v mestách, kým iní stále udržujú tradičný nomádsky život v stanoch. Beduíni v Saudskej Arábií žijú z mäsa a mlieka z nimi vypestovaných domácich zvierat - ovce, kozy a ťavy. Na dopravu používajú mulice, miešancov koní a oslov.
Nerastné suroviny
V roku 1948 objavili obrovské nálezisko ropné pole v Saudskej Arábii pod názvom Al-Gawar. Na severovýchode púšte sa nachádza ďalšie ropné pole Šejba.
Tatiana Jurievna Perebijnisová
Tatiana Jurievna Perebijnisová (, ; * 15. december 1982, Charkov, Ukrajina) je súčasná ukrajinská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 6 turnajov WTA vo štvorhre.
Homo sapiens sapiens
Homo sapiens sapiens (slovenské ekvivalenty (najmä) pre význam a) pozri v článku človek rozumný (moderný človek)) môže byť:
Referencie
Pozri v článku človek rozumný (moderný človek).
FCA
FCA môže byť:
Zlatica (mesto)
thumb|Centrum mesta
Zlatica (🇧🇬) je mesto v západnom Bulharsku, ktoré sa nachádza v Sofijskej oblasti. Mesto je administratívnym centrom rajónu Zlatica.
Primaciálne námestie
Primaciálne námestie (často nesprávne nazývané Primacionálne námestie) je námestie Bratislave v mestskej časti Staré Mesto. Je jedným z najznámejších bratislavských námestí.
Nachádza sa zhruba medzi Námestím SNP a Hlavným námestím.
Významné budovy
Námestie je ohraničené tromi významnými budovami, a to Starou radnicou, Primaciálnym palácom (sídlom primátora hlavného mesta Bratislavy) a budovou Magistrátu mesta Bratislavy (Novou radnicou).
FAS
Fas môže byť:
Vernoux-en-Vivarais (obec)
Vernoux-en-Vivarais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Vernoux-en-Vivarais má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Vernoux-en-Vivarais má 1899 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Podgórze Duchackie
right|thumb|Poloha
Podgórze Duchackie je jedenásty mestský obvod v poľskom meste Krakov v južnej časti mesta. Do 24. mája 2006 niesol názov Wola Duchacka. Do roku 1990 bol súčasťou obvodu Podgórze.
Prímerie
Prímerie je dohoda súperiacich strán, štátov, alebo jednotlivcov o vzájomnom neútočení. Počas vojny sa väčšinou uzatvára k presnému termínu resp. dátumu a často na konkrétne ohraničené obdobie.
Mikołów
Mikołów je mesto v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v okrese Powiat mikołowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 38 502 obyvateľov (30.6.2007).
1178 Irmela
1178 Irmela je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil M. F. Wolf 13. marca 1931.
FOB
FOB môže byť:
Heume-l’Église
Heume-l’Église je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Corgoň liga 2007/2008
Corgoň liga v sezóne 2007/2008 bol v poradí 15. ročník slovenskej najvyššej futbalovej súťaže. Pravidelne ju usporadúva Slovenský futbalový zväz.
Do 1. ligy zostúpilo posledné mužstvo a postúpilo do nej prvé mužstvo z 1. ligy. Víťaz hral v predkole Ligy majstrov, vicemajster a tretí v predkole Európskej ligy.
Účastníci
center|600px
Bieżanów-Prokocim
Bieżanów-Prokocim je dvanásty mestský obvod v poľskom meste Krakov. Do 24. mája 2006 niesol názov Prokocim-Bieżanów. Do roku 1990 bol súčasťou obvodu Podgórze. Má rozlohu 1641 a žije tu 63 600 obyvateľov, čím má hustotu zaľudnenia 3875 os/km².
La Meignanne
La Meignanne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šalmaj
náhľad|vpravo|Šalmaj
Šalmaj je historický dvojplátkový dychový nástroj. Je predchodcom hoboja a anglického rohu. V minulosti prevládal v mnohých kultúrach a doteraz je súčasťou ľud. hudby v Španielsku - dulzaina, chirimía, v Katalánsku - tenora, xirimia, dolçaina, gralla, tible, Portugalsku - charamela a Taliansku - ciramella.
Európsky súd pre ľudské práva
Európsky súd pre ľudské práva je medzinárodný súd so sídlom v Štrasburgu, ktorý prejednáva porušenia Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd z roku 1950.
Bol zriadený v roku 1958 a od 1. novembra 1998 funguje ako stály súd zložený z rovnakého počtu sudcov, ako je zmluvných strán Dohovoru. Súd skúma prijateľnosť a podstatu sťažností, ktoré sú mu zaslané. Zasadá vo formácii samosudcu, v trojčlenných výboroch a sedemčlenných komorách a vo výnimočných prípadoch vo veľkej komore pozostávajúcej zo 17 sudcov. Výbor ministrov Rady Európy dohliada nad výkonom rozsudkov Súdu.
Predsedom Európskeho súdu pre ľudské práva je v súčasnosti Robert Spano (zvolený za Island). Jeho podpredsedami sú Jon Fridrik Kjølbro (zvolený za Dánsko) a Ksenija Turković (zvolená za Chorvátsko).
Sudcovia
V počte sudcov ide o jeden z najväčších súdnych orgánov na svete, pretože každý zmluvný štát je zastúpený jedným sudcom (v súčasnosti 47 sudcov). Štát ale nemusí mať svojho sudcu, nie je ani obmedzený počet sudcov tej istej národnosti. Každá zmluvná strana môže navrhnúť troch kandidátov (aj cudzincov), z ktorých sú sudcovia volení Parlamentným zhromaždením Rady Európy na 9 rokov bez možnosti znovuzvolenia. Vekový limit sudcov je 70 rokov.
Právomoc Súdu
Okrem prejednania sťažností podáva Súd na základe žiadostí Výboru ministrov posudky (advisory opinions) týkajúce sa výkladu Dohovoru.