cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mick Schumacher
2022
Schumacher sa kvalifikoval ako dvanásty a skončil jedenásty na úvodnej Veľkej cene Bahrajnu, pričom sa posunul o tri pozície vyššie kvôli odstúpeniu oboch áut Red Bullu a Pierra Gaslyho, čím dosiahol svoj doteraz najlepší výsledok v pretekoch Formuly 1. Schumacher vynechal Veľkú cenu Saudskej Arábie po havárii v kvalifikácii, na podujatí ho nenahradili. Previezli ho do nemocnice na preventívnu kontrolu a prepustili ho bez zranení. Schumacher sa vrátil na Veľkú cenu Austrálie, štartoval na 15. mieste a skončil na 13. mieste. Schumacher jazdil v top 10 a do konca Grand Prix Miami zostávali tri kolá, ale pri pokuse o predbiehanie sa zrazil so Sebastianom Vettelom. Nebol potrestaný a nakoniec preteky dokončil na 15. mieste. Prvýkrát sa dostal do tretej kvalifikácie (Q3) na Veľkej cene Španielska, kde sa kvalifikoval ako 10., ale nakoniec klesol na 14. miesto. Schumacher mal ťažkú ​​haváriu, ktorá rozdelila jeho auto na polovicu na Veľkej cene Monaka, čo spôsobilo, že preteky boli označené červenou vlajkou. Na Veľkej cene Británie získal Schumacher svoje prvé body vo Formule 1, keď obsadil ôsme miesto. O týždeň neskôr na VC Rakúska 2022 skončil Schumacher na 6. mieste. Týmto výsledkom zlepšil svoj doterajší najlepší výkon vo Formule 1. V polovici sezóny 2022 sa tak dostal na 15. miesto v šampionáte jazdcov.
Rezervný jazdec Mercedesu (2023–)
V decembri 2022 Ferrari oznámilo, že po štyroch rokoch ukončí spoluprácu so Schumacherom, pričom Schumacher vstúpil do akadémie jazdcov už v roku 2019.
V ten istý deň Mercedes-AMG F1 oficiálne potvrdil, že Schumacher prevezme úlohu rezervného jazdca pre rok 2023, po jeho odchode z Haasu a prepustení z Ferrari's Young Driver Academy. Šéf tímu Toto Wolff povedal: „Mick je talentovaný mladý jazdec a sme radi, že sa pripojí k tímu. Je to usilovný robotník, má pokojný a metodický prístup a stále má chuť učiť sa a zlepšovať sa ako vodič. To všetko sú dôležité vlastnosti a sme nadšení, že nám môže pomôcť pri vývoji W14. [...] Vieme tiež, že s dvojročnými skúsenosťami s pretekaním vo Formule 1 bude pripravený v krátkom čase nastúpiť do auta a nahradiť Lewisa [Hamiltona] alebo Georga [Russella], ak to bude potrebné. vznikajú.“
Pretekárske výsledky
* Sezóna prebieha
Saint-Symphorien-sur-Couze
Saint-Symphorien-sur-Couze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Épreville-en-Lieuvin
Épreville-en-Lieuvin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Konzervatórium (Košice, Timonova 2)
Konzervatórium Košice je konzervatórium v Košiciach, mestskej časti Staré Mesto. Bolo založené 10. októbra 1951. Zriaďovateľom konzervatória je Košický samosprávny kraj.
História
Škola vznikla 10. októbra 1951. V zmysle výnosu Povereníctva školstva, vied a umení č. 105.056/51-V/3 bolo zriadené Pedagogické oddelenie pre prípravu kandidátov učiteľstva hudby pri Hudobnej škole v Košiciach na vtedajšej Šmeralovej ulici (dnes Poštová). Zo začiatku boli na škole otvorené tri oddelenia – klavírne, sláčikové a dychové. Prvým riaditeľom bol Ernest Husár. V roku 1952 bol otvorený odbor hra na akordeóne. V roku 1955 sa škola sa presťahovala do nových priestorov na Leninovej ulici č. 93 (dnes Hlavná). Riaditeľkou sa v tomto roku stala Irena Koreňová. Výnosom Povereníctva kultúry č. 7.422/1956-Ú-IV/1. z 26. marca 1956 bola od 1. apríla zriadená plnoprávna škola III. stupňa. Škola dostala názov – Vyššia hudobná škola pre vzdelávanie učiteľov hudobných škôl. V roku 1958 sa na škole otvorili ďalšie dva odbory – spev a dirigovanie.
Dňa 1. septembra 1959 sa na základe príkazu Ministerstva školstva a kultúry zriadila Rada Krajského národného výboru v Košiciach pod č. 907-I/7-1959 zo dňa 1. júla 1959 vzniklo Štátne Konzervatórium v Košiciach. V roku 1960 sa podľa zákona č. 186/1960 Zb.z. Konzervatórium začlenilo do sústavy stredných odborných škôl, ktoré poskytujú úplné stredné a v pomaturitnom cykle vyššie odborné vzdelanie. V tom istom roku na škole začal fungovať aj dychový súbor a symfonický orchester. Riaditeľom sa v roku 1961 stal PhDr. Teodor Hirner.
V roku 1974 bolo zriadené tanečné oddelenie a odbor skladba. Dva roky na to sa stal riaditeľom PhDr. Štefan Merešš, CSc. V roku 1978 bol založený školský komorný orchester, ktorý absolvoval množstvo zahraničných turné po celej Európe. V roku 1986 sa stal riaditeľom PhDr. Matej Lengyel. Rok na to na škole vznikol Akordeónový orchester. Rok 1990 priniesol nový učebný odbor – dirigovanie. V septembri 1999 sa konzervatórium presťahovalo z Hlavnej ulice na Timonovu č. 2 a Moyzesovu ulicu č. 44. Budova na Timonovej bola budova mestskej ľudovej školy, ktorá vznikla v roku 1891. Postavená bola Petrom Jakabom.
V roku 2001 bola Konzervatóriu Košice udelená Cena primátora mesta Košice. V septembri 2006 prešla budova na Timonovej ulici rozsiahlou rekonštrukciou. Dňa 23. mája 2007 navštívila školu Beatrix Wilhelmina Armagard - kráľovná Holandska. V mesiacoch november a december v roku 2014, prebehla rekonštrukcia Divadelného štúdia. 19. decembra 2017 prebehla inštalácia nového koncertného krídla značky Steinway. 1. júla 2019 sa riaditeľkou školy stala Mgr. art. Aneta Hollá, ArtD.
Študijné odbory
Konzervatórium ponúka nasledujúce študijné odbory:
Lloyd Austin
Lloyd James Austin III (* 8. august 1953, Mobile, Alabama, Spojené štáty) je minister obrany Spojených štátov amerických a štvorhviezdičkový armádny generál vo výslužbe. Bol 12. veliteľom Ústredného velenia USA (CENTCOM) a 33. námestník náčelníka štábu Armády Spojených štátov. Bol posledným veliacim generálom operácie Armády Spojených štátov v Iraku počas operácie Nový úsvit. Po odchode do výslužby tiež pracoval v predstavenstvách spoločností Raytheon Technologies, Nucor a Tenet Healthcare.
Štúdium
Lloyd Austin sa narodil v meste Mobile v štáte Alabama a vyrastal v meste Thomasville, v štáte Georgia. Vyštudoval Vojenskú akadémiu Spojených štátov vo West Pointe, kde získal bakalársky titul z vedy v júni 1975. Študoval tiež na Univerzite Auburn, kde získal titul Master vo vzdelávaní v roku 1986. Titul Master v biznis manažmente má z Univerzity Webster v roku 1989.
Miestom jeho vojenského štúdia bola Vysoká škola velenia a armády USA a Vojenská vysoká škola americkej armády, kde sa stal absolventom Kurzov pre pokročilých a Pechotným dôstojníkom.
Kariéra
V roku 1981 bol Lloyd Austin pridelený do Indianapolisu, kde bol operačným dôstojníkom náborového velenia okresu Indianapolis Armády spojených štátov a po tomto zaradení velil rote v náborovom prápore americkej armády. Pokračoval štúdiom na Univerzite Auburn, kde v roku 1986 získal titul Master vo vzdelávaní. Po štúdiu bol pridelený na Vojenskú akadémiu Spojených štátov vo West Pointe, kde bol taktickým dôstojníkom roty.
Lloyd Austin po službe na Vojenskej akadémii West Point absolvoval Vysokú školu velenia a armády Spojených štátov vo Fort Leavenworth v Kansase a po štúdiu bol pridelený k 10. horskej divízii ľahkej pechoty vo Fort Drum v New Yorku, kde mal hodnosť S-3 a neskôr sa stal výkonným riaditeľom pre 2. prápor 22. pechoty.
Po tomto zaradení sa stal výkonným riaditeľom 1. brigády, 10. horskej divízie ľahkej pechoty a neskôr riaditeľom plánov, výcviku, mobilizácie a bezpečnosti vo Fort Drum v New Yorku.
Po absolvovaní Vysokej vojenskej školy velil 3. brigáde 82. výsadkovej divízie vo Fort Bragg v Severnej Karolíne.
Po velení brigáde bol pridelený do Pentagónu v Arlingtone vo Virgínii, kde bol náčelník Spoločnej operačnej divízie J-3 v spoločnom štábe.
Od septembra 2003 do augusta 2005 bol veliacim generálom 10. horskej divízie ľahkej pechoty s funkciou veliteľa kombinovanej spoločnej jednotky 180 počas vojny v Afganistane. Na ďalšej pozícii bol od septembra 2005 do októbra 2006 kedy bol náčelník štábu ústredného velenia Spojených štátov amerických v MacDill AFB v Tampe na Floride.
Lloyd Austin bol 8. decembra 2006 povýšený na generálporučíka a stal sa veliteľom výsadkového zboru XVIII vo Fort Bragg v Severnej Karolíne. Vo februári 2008 sa Lloyd Austin stal druhým najvyššie postaveným veliteľom v Iraku a stal sa veliteľom medzinárodného zboru v Iraku MNC-I. Na pozícii MNC-I riadil operácie asi 152 000 spoločných a koaličných síl vo všetkých sektoroch Iraku.
V auguste 2009 Lloyd Austin odovzdal pozíciu veliteľa XVIII. Zboru aby sa stal riaditeľom spoločného štábu. Bol povýšený na pokyn admirála Michaela Mullena, ktorý bol vtedy predsedom náčelníkov štábov. Michael Mullen povedal Lloydovi Austinov aby v jeho pozícií riaditeľa bola zväčšená rozmanitosť spoločného štábu. Lloyd Austin považoval nomináciu do funkcie riaditeľa spoločného štábu za rýchly štart pre svoju neskoršiu kariéru a povedal: „Ľudia, ktorí by možno ešte nepoznali Lloyda Austina, ho začali poznať.“
Lloyd Austin bol v septembri 2010 vymenovaný za veliaceho generála Armády Spojených štátov v Iraku, kde do decembra 2011 dozoroval odchod amerických vojenských síl a vybavenia z krajiny.
Od februára 2012 do marca 2013 bol vo funkcii Zástupcu náčelníka armádneho štábu, kde riadil správu rozpočtu a vojenské sily štábu.
Ústredné velenie Spojených štátov
V roku 2012 bývalý Americký Prezident Barack Obama nominoval Lloyda Austina do pozície veliteľa Ústredného velenia Spojených štátov, v ktorej začal 22. marca 2013. Počas velenia bol okrem iného súčasťou kampane Americkej armády po obsadení mesta Mosul proti vojsku Islamského štátu v Iraku a Sýrii.
Minister obrany
Zámer nominovať Lloyda Austina za ministra obrany prezentoval Prezident Joe Biden 7. decembra 2020. Joe Biden a Lloyd Austin spolupracovali už počas administratívy Prezidenta Baracka Obamu kedy Lloyd Austin bol veliteľ Ústredného velenia Spojených štátov. V tomto čase si Lloyd Austin získal dôveru Joea Bidena počas prezentácie správ a tlačových konferencii.
V pozícií Ministra obrany chce Lloyd Austin okrem iného bojovať proti extrémizmu a rasizmu v armáde.
Osobný život
Lloyd Austin je veriaci, mama ho vychovávala v katolíckej viere. So svojou ženou Charlene sú manželia už 40 rokov.
Lillian Gish
Lillian Gish, vlastným menom Lillian Diana de Guiche (* 14. október 1893, Springfield, Ohio, USA† 27. február 1993, New York, New York) bola americká herečka. Americký filmový inštitút ju v roku 1999 vyhlásil za sedemnástu najväčšiu ženskú hereckú hviezdou 20. storočia.
Životopis
Narodila sa v roku 1893, ale celý život uvádzala rok narodenia 1896, ktorý možno nájsť v mnohých publikáciách (pozri Encyklopédia filmu, Obzor, Bratislava 1993). Od detstva hrala v divadle, aby uživila rodinu po tom, čo od nich otec odišiel.
V roku 1912 ju pre film objavil David Wark Griffith, keď ju obsadil do krátkometrážnej detektívnej snímky Neviditeľný nepriateľ. Stala sa hviezdou ďalších Griffithovych filmov: Princezná z Betulie (1913), Zrodenie národa (1915), Intolerancia (1916), Zlomený kvet (1919), Cesta na východ (1920). Neskôr hrala aj vo filmoch iných režisérov: Šarlatové písmeno (Victor Sjöström, 1926), La Bohème (King Vidor, 1926) alebo Nepriateľ (Fred Niblo, 1928). Po zavedení zvukového filmu dostávala menej rolí: objavila sa napr. vo westerne The Unforgiven (John Huston, 1960), hrala babičku v satire Roberta Altmana Svadba (1978), s filmom sa rozlúčila hlavnou rolou v psychologickom filme Lindsaya Andersona Augustové veľryby (1987).
Bola tiež režisérkou, natočila film Remodeling hier Husband (1920). Zomrela vo veku nedožitých sto rokov v spánku na zlyhanie srdca.
Jej sestrou bola herečka Dorothy Gishová, jej vzdialenou príbuznou je súčasná herečka Annabeth Gish. Nikdy sa nevydala a nemala deti, špekulácie o svojom milostnom vzťahu s Griffithom odmietala a zásadne o ňom hovorila ako o "pánovi Griffithovi". Jej blízkou priateľkou bola herečka Helen Hayesová, bola krstnou matkou jej syna, herca Jamesa Gordona MacArthura. Bola známa svojimi krajne pravicovými názormi, angažovala sa v hnutí America First Committee, ktoré odmietalo vstup USA do 2. svetovej vojny.
V roku 1971 dostala Academy Honorary Award za celoživotné dielo, v roku 1984 jej bola udelená AFI Life Achievement Award. Ako rodáčka zo štátu Ohio bola v roku 1980 uvedená do Ohio Women's Hall of Fame. V závete odkázala svoj majetok na udeľovanie ceny pre "ľudí, ktorí robia svet krajší", nazvanej The Dorothy and Lillian Gish Prize. Vydala spomienkovú knihu The Movies, Mr. Griffith, and Me (Prentice-Hall, 1969).
Krajná ľavica (politická strana v Uhorsku)
Krajná ľavica (alebo aj Strana krajnej ľavice, ) bola politická strana v Uhorsku, ktorá vyvíjala činnosť v rokoch 1861 až 1870 s programom obnovy štátoprávnej a ústavnej samostatnosti Uhorska a obnovy občianskych práv a slobôd na základe zákonov z roku
História
Svoju činnosť strana začínala ako frakcia Rezolučnej strany, aj keď pred voľbami v roku 1861, keď jej kandidáti vystupovali s programom štátnej samostatnosti Uhorska pod názvom Krajná ľavica. Formálne to nebola samostatná strana a v uhorskom sneme jej poslanci boli členmi poslaneckého klubu Rezolučnej strany a tvorili ju prívrženci politiky Ľudovíta Košuta. Po rozpustení uhorského snemu v roku 1861, rovnako ako ostatné politické strany utlmila svoju činnosť a do volieb v roku 1865 opäť išla pod vlastným názvom, avšak stále ako frakcia pokračovateľky Rezolučnej strany - Strany ľavého stredu. Čelnými predstaviteľmi frakcie boli Ignác Helfy a Ernő Simonyi, aj keď Helfy nikdy nefiguroval ako oficiálny predseda strany.
Strana sa aj formálne osamostatnila v roku 1868 a do volieb v roku 1869 už išla ako samostatná politická strana. Predsedom strany sa stal Jozef Madarász a následne Daniel Irányi, ktorý viedol stranu aj v jej ďalšej fáze, keď sa v roku 1870 premenovala na (krajinskú) Osemaštyridsiatnickú stranu (maď. (Országos) 1848-as Párt, alebo 48-as Párt, slovensky aj (krajinská ) strana 1848, alebo Strana roku 48).
Saint-Victurnien
Saint-Victurnien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Épreville-en-Roumois
Épreville-en-Roumois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slovenské futbalové kluby v európskych súťažiach v sezóne 2022/2023
V európskych futbalových súťažiach organizovaných Úniou európskych futbalových zväzov hrajú v sezóne 2022/2023 štyri kluby zo Slovenska na základe postavenia v ligovej tabuľke sezóny 2021/2022 a Play - off o Európsku konferenčnú ligu UEFA. Do predkola Ligy majstrov UEFA sa kvalifikoval víťaz Fortuna ligy, ŠK Slovan Bratislava. Do predkola Európskej konferenčnej ligy UEFA druhý a tretí tím z Fortuna ligy (MFK Ružomberok, resp. FC Spartak Trnava) a víťaz Play - off o Európsku konferenčnú ligu UEFA FC DAC 1904 Dunajská Streda.
ŠK Slovan Bratislava
ŠK Slovan Bratislava sa ako víťaz Fortuna ligy v sezóne 2021/2022, kvalifikoval do predkola Ligy majstrov v sezóne 2022/2023, kde nastúpi proti gruzínskemu majstrovi FC Dinamo Batumi, túto konfrontáciu rozhodlo až druhé stretnutie kde Slovan vyhral 2:1 po predĺžení a postúpil tak do 2. Predkola Ligy majstrov, kde nastúpi proti Ferencváros Budapešť.
MFK Ružomberok
MFK Ružomberok sa ako druhý tím v poradí Fortuna ligy v sezóne 2021/2022, kvalifikoval do predkola Európskej konferenčnej ligy UEFA v sezóne 2022/2023, kde sa stretol s litovským tímom FK Kauno Žalgiris, napokon Ružomberok zvíťazil celkovým výsledkom 2: Ružomberok tak postúpil do 2. predkola kde sa stretne s lotyšským tímom Riga FC.
FC Spartak Trnava
FC Spartak Trnava sa ako tretý tím v poradí Fortuna ligy v sezóne 2021/2022, kvalifikoval do predkola Európskej konferenčnej ligy UEFA v sezóne 2022/2023, žreb predurčil Spartak do druhého kola, kde nastúpi proti waleskému tímu Newtown AFC.
FC DAC 1904 Dunajská Streda
FC DAC 1904 Dunajská Streda sa ako víťaz Play - off o Európsku konferenčnú ligu UEFA v Fortuna lige v sezóne 2021/2022, kvalifikoval do predkola Európskej konferenčnej ligy UEFA v sezóne 2022/2023, kde sa stretla s severoírskym tímom Cliftonville FC, napokon postúpila do 2. predkola kde sa stretne s Víkingur Gøta.
Saint-Vitte-sur-Briance
Saint-Vitte-sur-Briance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rádio Aetter
Rádio Aetter začínalo ako študentská online rozhlasová stanica, ktoré vysiela zo štúdií na Skladovej ulici v Trnave. Funguje na FMK UCM v Trnave. Vysiela od 28. februára 2011. Od prednahratých vysielaní postupne prešlo na živé vysielanie a od roku 2015 vysiela formou prúdového vysielania. V roku 2019 sa rádiu podarilo získať frekvenciu na rozhlasové vysielanie pre mesto Trnava a okolie – 107,2 FM.
Celý tím rádia je tvorený výlučne študentmi FMK UCM. Obsah je cielený najmä na mladých ľudí v Trnave a okolí ktorým prinášajú dobrú hudbu a aktuálne informácie. Vlastná spravodajská redakcia vytvára – Aetter servis – spravodajské bloky, zamerané najmä na informácie z prostredia mesta Trnava, domáce a zahraničné informácie, šport a počasia. Počas celého týždňa rádio prináša informácie aj prostredníctvom rubrík, ktoré sú zamerané na filmové premiéry, novú hudbu, párty a kultúrne podujatia v Trnave a okolí či Tému týždňa.
Tris
Tris alebo tris(hydroxymetyl)aminometán, prípadne trometamín alebo THAM, je organická zlúčenina, ktorej vzorec je (HOCH2)3CNH2. V biochémii a molekulárnej biológii sa veľmi často sa používa v tlmivých roztokoch, napríklad TAE a TBE pufroch, obzvlášť pre nukleové kyseliny. Tris obsahuje primárny amín a teda podstupuje bežné reakcie amínov, ako je kondenzácia s aldehydmi. V roztoku tris takisto komplexuje kovové ióny. V medicíne sa tris občas používa ako liečivo, podáva sa na jednotke intenzívnej starostlivosti ako tlmivý roztok pri vážnej metabolickej acidóze v špecifických prípadoch. Niektoré lieky sú uvedené ako "trometamínová soľ", napríklad "ketorolac trometamol" alebo hemabát (karboprost ako soľ trometamínu).
TV
TV môže byť:
Tris
Príprava
Tris sa priemyselne vyrába kondenzáciou nitrometánu s formaldehydom v zásaditom prostredí, čím vzniká medziprodukt (HOCH2)3CNO2, ktorý sa následne hydrogenuje za vzniku konečného produktu.
TV
Tv môže byť skratka výrazu:
Tris
Použitie
Použiteľné rozmedzie trisu (pH 7–9) odpovedá fyziologickému pH pre väčšinu živých organizmov. Vďaka tomu a jeho nízkej cene je to jeden z najbežnejších tlmivých roztokov v biologických a biochemických laboratóriách. Tris sa takisto používa ako primárny štandard na štandardizáciu kyslých roztokov na chemickú analýzu.
TV
.tv môže byť internetová doména Tuvalu
Tris
Medicína
Tris (v tomto kontexte bežne známy ako THAM) sa používa ako alternatívna sódy bikarbóny pri liečbe metabolickej acidózy.
Étrépagny (obec)
Étrépagny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Épreville-près-le-Neubourg
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Yrieix-la-Perche (obec)
Saint-Yrieix-la-Perche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sarah Winchester
Sarah Lockwood Winchester (Sarah Lockwood Pardee * 1840 - † 5. september 1922) bola manželka Williama Wirta Winchestera, ktorá po jeho smrti získala veľké bohatstvo. Jej dedičstvo zahŕňalo 20 miliónov dolárov, tiež 50% podiel v spoločnosti Winchester Repeating Arms Company, ktorá z nej robí jednu z najbohatších žien na svete vtedajšej doby.
Preslávila sa stavbou v San José v Kalifornií, obrovského domu, ktorý sa postupne rozrastal na väčší a väčší komplex. Winchesterová bola presvedčená, že na ňu bola zvrhnutá kliatba a jediný spôsob, ako ju zmierniť, bolo pridanie izieb do jej domu v Kalifornií, v ktorej mali prebývať duchovia. Po jej smrti sa stal Winchester Mystery House obľúbenou turistickou atrakciou, ktorá je známa svojimi schodiskami, ktoré vedú k nikam a jej mnohým vyvinutým chodbám. Patrí k historickým pamiatkam v Kalifornii a je uvedený v Národnom registri historických miest. Je verejne prístupný.
Životopis
Narodila sa ako Sarah Lockwood Parde okolo roku 1840 v New Haven, Connecticut. Dňa 30. septembra 1862 sa Sarah vydala za Williama Wirta Winchestera, jediného syna Olivera Winchestera, majiteľa firmy Winchester Repeating Arms Company. Pár mal jednu dcéru Annie Pardee Winchester, ktorá sa narodila 15. júna 1866 a zomrela 25. júla 1866. Odvtedy nemali žiadne deti.
Manžel William podľahol tuberkulóze v marci 1881, preto získala dedičstvo vo výške 20 miliónov dolárov a k tomu 50% vlastníctva vo firme Winchester a príjem vo výške 1000 dolárov za deň.
Winchester Mystery House
Sarah Winchester mala pocit, že jej rodina bola prekliata a preto hľadala duchovných, aby jej pomohli čo má robiť. Bostonské médium, Adam Coons, veril, že Winchesterova rodina bola prekliata duchmi všetkých ľudí, ktorí boli zabití puškou značky Winchester a že by sa mala odsťahovať na západ, aby postavila dom pre seba a pre duchov. Hneď ako sa presťahovala na západ, musela začať so stavbou, pretože ak by sa čo len na deň zastavila stavba, mohla by zomrieť. vľavo|náhľad|Winchester Mystery House V roku 1886 sa Winchesterová presťahovala do Kalifornie so svojou sestrou a jej neterou. V rovnakom roku si zakúpila šesťizbový statok od Johna Hamma. Okamžite začala vynakladať dedičstvo vo výške 20 miliónov dolárov renovovaním a pridávaním ďalších miest do domu, pričom práce pokračovali 24 hodín denne, 7 dní v týždni, 365 dní v roku ďalších 38 rokov. Súčasní učenci spochybňujú pravdivosť tvrdenia, že stavebné práce pokračovali s výnimkou krátkych období po zemetrasení v roku 1906. Podľa majiteľov domu bola fascinovaná číslom trinásť a na mnohých miestach spracovala číslo do domu. (Existuje trinásť kúpeľní, veľa okien má trinásť tabúľ, lustre majú trinásť sviečok atď.)
Po zemetrasení v San Franciscu v roku 1906 bola niekoľko hodín uväznená v jednej z jej izieb. Keď sa však dostala von, povedala stavebným posádkam, aby prestali pracovať na takmer dokončenej prednej časti domu a tým ponechali veľkú časť rozsiahleho poškodenia neopraveného. Podľa tvrdení si myslela, že duchovia sa na ňu rozhnevali, pretože trávila príliš veľa času zdobením a prácou na predných miestnostiach.
Winchesterová dohliadala na výstavbu a k tomu si ju aj sama navrhovala. Konštantná výstavba a nedostatok územného plánu vyústili do veľmi rozsiahleho a celkom zložitého domu. Mnohí obsluhujúci zamestnanci potrebovali mapu na navigáciu do domu. V dome sa nachádzajú aj dvere, ktoré sa otvárajú do steny, schodisko ktoré nikam nevedie, opakujúce sa číslo trinásť a okná, ktoré sa pozerajú do iných stien. Existujú dve teórie, prečo postavila taký neobvyklý dom. Prvá je zďaleka najpopulárnejšia a uvádza, že postavila dom, aby zamieňala duchov tých, ktorých zabili pušky Winchester. Druhá, oveľa menej populárna, je, že zatiaľ čo bola mimoriadne bohatá žena a mohla si vybudovať svoj dom akýmkoľvek spôsobom, ktorý chcela, nemala žiadny architektonický tréning, takže niektoré zvláštnosti by mohli byť jednoduchou chybou návrhu. Po zemetrasení v roku 1906 však Winchesterová neopravila poškodenie domu, čo tiež vysvetľuje schody a dvere vedúce nikam.
Po smrti pani Winchesterovej v roku 1922 bol dom predaný a používal sa ako lákadlo pre turistov.
Winchester Mystery House je národná historická pamiatka, historická pamiatka San José a historická pamiatka Kalifornie.
Úmrtie
Podľa súčasných majiteľov domu trvalo šesť a pol týždňa na to, aby vyprázdnil celý dom od nábytku. Jej životopisca však nedokázal nájsť žiadne dôkazy podporujúce toto tvrdenie. Dizajnové doplnky ktoré sú dnes vo Winchester Mystery House sú napodobeninami ktoré odrážajú vtedajšie obdobie. Sarah Winchester si strážila svoje súkromie a preto neboli žiadne známe interiérové ​​fotografie, takže presný nábytok je tajomstvom. (Jedinou výnimkou je súbor zabudovaných skríň v spálni).
Po jej smrti bol dom vydražený najvyššiemu uchádzačovi, ktorý ju potom premenil na atrakciu pre verejnosť. Prví turisti si prešli domom vo februári 1923, päť mesiacov po tom, čo zomrela Sarah Winchesterová.
Ján Jabloniczky
JUDr. Ján Jabloniczky (nem. Johann Jabloniczky, maď. János Jabloniczky; * 21. september 1874, Trnava† 1950, ZSSR) bol právnik a slovenský politik v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Po absolvovaní právnického vzdelania v Budapešti začal vykonávať advokátsku prax v Bratislave. Vznikom Česko-Slovenska rozbehol aj svoju politickú kariéru. Začínal ako poslanec mestského zastupiteľstva Bratislavy. Bol členom Krajinskej kresťansko-socialistickej strany, kde pôsobil vo vedení jej nemeckej sekcie. V strane pôsobil v radikálnom krídle, ktoré bolo kriticky zamerané voči vedeniu Jenö Lelleya. V parlamentných voľbách v roku 1920 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Mandát obhájil aj po voľbách v roku 1925 i 1929. V obecných voľbách v roku 1927 sa stal opätovne poslancom mestského zastupiteľstva Bratislavy. Bol podporovateľom snáh o zjednotenie kresťanských socialistov s Maďarskou národnou stranou. O mandát poslanca sa uchádzal aj vo voľbách v roku 1935, avšak z 5. miesta kandidátky v novozámockom XVI. volebnom kraji sa už do poslaneckej snemovne neprebojoval.
Po II. svetovej vojne bol s viacerými maďarskými politikmi zatknutý a odvlečený do Sovietskeho zväzu, kde pravdepodobne zahynul v niektorom z pracovných táborov.
Étréville
Étréville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Yrieix-sous-Aixe
Saint-Yrieix-sous-Aixe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Éturqueraye
Éturqueraye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sauviat-sur-Vige
Sauviat-sur-Vige je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Renegade (Thin Lizzy)
Renegade je jedenásty štúdiový album írskej skupiny Thin Lizzy. Vyšiel v novembri 1981 prostredníctvom Vertigo Records a spolu s členmi kapely ho produkoval Chris Tsangarides. Umiestnil sa na 38. mieste britskej hitparády. Ide o prvý album skupiny, na ktorom hral Darren Wharton ako jej člen (podielal sa už na predchádzajúcom albume Chinatown, ale nie ako člen) a druhý a zároveň posledný album s gitaristom Snowym Whiteom.
Kobyliar
Kobyliar je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Stará Voda, približne severovýchodne od Rožňavy.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Švedlár a Smolník. Najbližším sídlom je severne situovaná Stará Voda a Švedlár, juhovýchodne leží Smolnícka Huta a Smolník, južne Úhorná a západne Henclová.
Opis
Kobyliar je súčasťou rázsochy, vedúcej severovýchodným smerom zo Zlatého stola a postupne sa stáčajúceho na sever k vrchu Drahov. Severne sa nachádza Malé sedlo, Grenier a Drahov, východne Konská hlava , Kloptaň , Zbojnícka skala  a Veľký Vtáčí vrch , južne Vtáčí vrch , Malá Hekerová , Malý Suchý vrch  a Hekerová  a západne Jamina , Zlatý stôl  a Veľké sedlo. Oblasť je súčasťou povodia rieky Hnilec, kde vodu zo severných častí odvádzajú prítoky Starej vody a z južných a východných svahov Bystrý potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva len nízka vegetácia po plošnej ťažbe, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy pohoria, no tiež Slanské vrchy, Čiernu horu, Čergov, Bachureň, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a časť Nízkych Tatier a vrchy severného Maďarska.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no severným úbočím prechádza traverzom modro značená trasa zo Starej Vody na Zlatý stôl.
Sainte-Marie-de-Vaux
Sainte-Marie-de-Vaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Volovec (sedlo)
Volovec je horské sedlo vo Volovských vrchoch. Leží nad obcou Betliar, približne severne od Rožňavy. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E8.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl, v hlavnom hrebeni medzi Čertovou hoľou a Skaliskom. Paradoxne, svahy sedla tvoria rovnomenné vrchy, severozápadné Volovec s výškou a juhovýchodné Volovec s nadmorskou výškou  (často nesprávne stotožňovaný s blízkym Skaliskom). V blízkosti sedla vybieha severovýchodným smerom aj rázsocha Kečky. Severovýchodne pod sedlom pramení potok Henclová, odvádzajúca vodu do Hnilca, juhozápadne pramení Betliarsky potok, odvodňujúci túto časť do Slanej.
Sedlo leží v Košickom kraji, na hranici okresu Rožňava a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Betliar a Henclová. V okolí sedla sa nachádza po ťažbe len nesúvislý lesný porast a križujú sa tu turistické chodníky a lesné cesty.
Tom Hardy
Edward Thomas „Tom“ Hardy (* 15. september 1977, Londýn, Anglicko) je britský filmový herec a producent.
Kariéra
Študoval na Richmond Drama School a Drama Centre London. V televízí po prvýkrát debutoval v roku 2001 v seriáli Bratstvo neohrozených, kde hral vojaka Johna Janoveca. Na filmovom plátne sa prvý krát objavil toho istého roku vo filme Čierny jastrab zostrelený. Veľkú rolu zápornej postavy, prétora Shinzona, dostal vo sci-fi filme Star Trek X: Nemezis (2002). V priebehu prvného desaťročia 21. storočia hral napr. vo filmoch: Po krk v extáze, Mária Antoinetta, Potopa, RocknRolla či Bronson. Za rolu vo filme Počiatok bol nominovaný na cenu Saturn. Hral aj zápornu rolu v Batmanovskom filme Návrat Temného rytiera (2012) a v snímke Mad Max: Zbesilá cesta (2015), stvárnil titulnú rolu Maxa Rockatanského. Hlavnú rolu Eddieho Brocka/Venoma si zahral v komiksových filmoch Venom (2018) a Venom 2: Carnage prichádza (2021).
Ézy-sur-Eure
Ézy-sur-Eure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fains
Fains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Séreilhac
Séreilhac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Medley
Medley (v preklade zmes) je skladba zložená z častí existujúcich skladieb, zvyčajne troch, hraných po sebe a niekedy prekrývajúcich sa piesní. Bežné sa medley vyskytuje v populárnej hudbe a väčšinou sú to skôr piesne ako inštrumentálne skladby. Medley, ktorý je sériou remixov, sa nazýva megamix, často so skladbami určenými pre jedného interpreta alebo pre populárne skladby z daného roku alebo žánru. Cover verzia, ktorá kombinuje prvky viacerých už existujúcich skladieb, je cover medley.
Medley je najbežnejšou formou predohry pre inscenácie muzikálov.
Juan Manuel Santos
náhľad|Zľava: Juan Manuel Santos, [[Alan García, Sebastián Piñera a Felipe Calderón (2010)]] Juan Manuel Santos Calderón (španielska výslovnosť: [chuan manuel santos Kalderon], * 10. august 1951 Bogota) je kolumbijský politik, ekonóm a 59. prezident Kolumbie. V roku 2016 mu bola udelená Nobelova cena mieru.
Majstrovstvá Európy v horseballe
Majstrovstvá Európy v horseballe je najvyššie európske podujatie národných družstiev v horseballe, ktoré riadi Medzinárodná horseballová federácia (FIHB). Jeho dejiny siahajú do roku 1992, kedy sa vo Francúzsku konali prvé majstrovstvá Európy v mixe, a o 11 rokov neskôr v Taliansku aj prvé majstrovstvá Európy žien. Od roku 2007 prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Jednoznačne v nich dominujú družstvá Francúzska, ktoré okrem jedného turnaja zvíťazili na všetkých ostatných turnajoch.
Juan Manuel Santos
Vzdelanie
Študoval na University of Kansas, následne London School of Economics a Harvard University ekonomické a právne odbory.
Majstrovstvá Európy v horseballe
Účasť družstiev na ME mixu
(do 2019)
Účasť družstiev na ME žien
(do 2019)
Juan Manuel Santos
Rodina
Ide o člena jednej z významných kolumbijských rodín. Jeho prastrýko Eduardo Santos bol prezidentom Kolumbie v období rokov 1938 až 1942 a majiteľom aj riaditeľom jedných z najvplyvnejších kolumbijských novín El Tiempo. Jeho otec Enrique Santos Castillo pracoval viac ako 50 rokov ako novinový redaktor. Jeho brat Enrique Santos Calderón bol riaditeľom novín viac ako desať rokov, než boli v roku 2007 predané španielskej skupine Grupo Planéta. Jeho bratranec Francisco Santos bol 8 rokov (2002-2010) viceprezidentom Kolumbie vo vláde Álvara Uribeho.
Je ženatý s Máriou Clemenciou Rodriguez. Deti sa volajú: Martin, Maria Antonia a Esteban.
Kariéra
Stal sa riaditeľom kolumbijskej delegácie na Medzinárodnú organizáciu pre kávu v Londýne. Bol ministrom zahraničného obchodu v administratíve prezidenta Césara Gaviria v roku 1991. V roku 1992 bol menovaný prezidentom VII. konferencie OSN o obchode a rozvoji na obdobie štyroch rokov. V roku 1999 bol vymenovaný za predsedu hospodárskej komisie OSN pre Latinskú Ameriku a Karibik (ECLAC) a slúžil ako riaditeľ Corporación Andina de Fomento (CAF) v období 2001-2002.
V roku 1994 založil nadáciu Buen gobierno („Dobrá vláda“), ktorej deklarovaným cieľom je pomoc a zlepšenie governability a účinnosti kolumbijskej vlády. Táto organizácia predložila návrh demilitarizovaného pásma a mierové rozhovory s povstalcami z FARC.
Minister a prezident
Od 7. augusta 2000 do 7. augusta 2002 bol ministrom financií a neskôr od 19. júla 2006 do 18. mája 2009 ministrom obrany.
Dňa 20. júna 2010 bol zvolený prezidentom Kolumbie v druhom kole prezidentských volieb, prísahu zložil 7. augusta 2010 a nahradil svojho predchodcu Álvara Uribeho. Dňa 15. júna 2014 bol zvolený na ďalšie funkčné obdobie do roku 2018.
Na konci júna roku 2016 podpísal v kubánskej Havane, za prítomnosti napr. generálneho tajomníka OSN Pan Ki-muna a prezidenta Raúla Castra, dohodu o definitívnom prímerí s vodcom organizácie FARC, Rodrigom Londonom.
V referende, vypísanom v októbri roku 2016, sa ale Kolumbijčania tesnou väčšinou vyslovili proti mierovej dohode s FARC. V tom istom mesiaci bol potom následne ocenený Nobelovou cenou mieru za svoju snahu mierovou cestou uzavrieť trvalé prímerie s FARC.
Autodráha
Autodráha môže byť:
Amanda Bynesová
Amanda Laura Bynes (* 3. apríl 1986, Thousand Oaks, Kalifornia, USA) je americká herečka, ktorá sa preslávila filmami ako Čo to dievča chce? (2003), Snehulienka to má v paži (2007), či Ľahko ju zbaliť (2010).
Životopis a kariéra
Amanda Bynesová sa narodila a vyrastala v Kalifornii. Jej otec je zubár a jej mama mu v ordinácii pomáha. Za herečku sa začala považovať už od jej desiatich rokov. V dvanástich, mala svoju vlastnú TV show, The Amanda Show, za ktorú získala Kid's Choice Awards za obľúbenú televíznu herečku.
Viac priestoru získala až v roku 2003 vo filme s Colinom Firthom, Čo to dievča chce?. Za film dostala mnoho pozitívnych ocenení.
V roku 2004 odpromovala na Thousand Oaks High. O rok neskôr sa objavila ako študentka Jenny, ktorá „stroskotala“ s jej mužským idolom na „opustenom ostrove“. Film sa natáčal v Dominikánskej republike. V rovnakom roku prepožičala svoj hlas do animovanej rozprávky Roboti.
V roku 2007 si zahrala s hercami ako John Travolta či Christopher Walken v romantickom muzikáli Hairspray.
V roku 2012 sa dopustila niekoľkých menších trestných činov, uviedla tiež že by sa chcela začať venovať móde a že by chcela pracovať ako módna návrhárka. O rok neskôr bola zadržaná políciou, z dôvodu držania marihuany a bola jej ponúknutá povinná liečba.
Trolejbusová doprava vo Varšave
náhľad|Stĺpy trolejového vedenia v Piaseczne Vo Varšave, hlavnom meste Poľska, boli postupne v prevádzke dve siete trolejbusovej dopravy.
Solignac
Solignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Trolejbusová doprava vo Varšave
1946–1973
náhľad|Varšavský trolejbus [[JaTB-2 na lince č. 51]] náhľad|Trolejbus typu [[Škoda 9Tr]] Prvé trolejbusy vyšli do varšavských ulíc 5. januára 1946. Vtedy boli sprevádzkované dve linky, A a B, ktoré vychádzali z konečnej zastávky Trębacka. Linka A končila v obratisku pl. Unii Lubelskiej, linka B viedla spoločne s linkou A, v alejach Ujazdowskich sa však odpojila a pokračovala do obratiska Łazienkowska, ktoré bolo umiestnené pred trolejbusovú vozovňou. O dva mesiace neskôr, v marci toho istého roku, bola sieť rozšírená o predĺženie z Trębackiej k Gdanskej železničnej stanici. Na tomto úseku jazdila linka C, ktorá diaľke pokračovala s linkou A na konečnú pl. Unii Lubelskiej. Na konci roka 1946 ale bola prevádzka na linke C prerušená a trať z Trębackiej k stanici bola presunutá do iných, súbežných ulíc. Na novej trase bola linka C sprevádzkovaná až na konci roka 1947.
V roku 1948 nastala zmena označovania trolejbusových liniek, ktoré bolo zmenené z písmen na čísla. Počas konca 40. a prvej polovice 50. rokov bolo postavených niekoľko ďalších úsekov, takže v roku 1960 bolo v prevádzke už 6 liniek s dĺžkou 41 km, ktoré jazdili na 19 km tratí. Toho istého roku bola sprevádzkovaná nová vozovňa, v tej starej naďalej zostali autobusy. Rekordný pre varšavské trolejbusy bol rok 1962, kedy bolo v prevádzke 127 vozidiel a na niektorých linkách bol interval 2 minúty. O dva roky neskôr bol dokonca vypracovaný plán na mohutné rozšírenie trolejbusovej siete.
Solignac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Trolejbusová doprava vo Varšave
1946–1973
V roku 1966 však bolo rozhodnuté o likvidácii trolejbusovej trakcie v hlavnom meste Poľska. Dôvodom bola lacná ropa a s tým súvisiace veľké dodávky nových autobusov, ktorých prevádzka bola lacnejšia. Prvá trať (Aleje Ujazdowskie – pl. Unii Lubelskiej) bola zrušená nasledujúceho roka. V roku 1968 prišla do Varšavy posledná dodávka trolejbusov Škoda 9Tr, odvtedy už nebol vozový park ani technické zariadenie obnovované. Trolejbusové trate boli postupne rušené, až zostala v prevádzke jediná linka č. 52 v trase pl. Zawiszy – Chełmsko. Posledným dňom prevádzky tejto trate sa stal 1. júl 1973.
Linky v roku 1964:
1983–1995
náhľad|Varšavské trolejbusy [[Saurer 4IILM v Priemyselnom múzeu vo Varšave]] Už roku 1976 sa začalo uvažovať o obnoveniu prevádzky trolejbusov vo Varšave. Práce na prvej trati začali roku 1977, stavba však pokračovala pomaly, takže nová sieť bola sprevádzkovaná až 1. júna 1983. Linka, ktorá bola označená číslom 51, mala dĺžku 13 km a viedla zo zastávky Warszawa Wilanowska do samostatného mesta Piaseczno, sa mala sa stať základom k rozsiahlej trolejbusovej sieti. To sa však nikdy nestalo, žiadna ďalšia trať už sprevádzkovaná nebola, takže linka č. 51 zostala vo varšavskej MHD osamotená. Trolejbusová linka sa však stala obľúbenou, takže v špičke bol interval len 2 minúty. V roku 1990 bola zavedená nočná linka v rovnakej trase. V roku 1993 ale britská firma Drawlane Consulting vypracovala plán reštrukturalizácie mestskej dopravy a odporučila zrušiť trolejbusy, čo sa nakoniec uskutočnilo. Posledné trolejbusy tak vo Varšave dojazdili 31. augusta 1995.
Linky v roku 1991:
Solignac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Farceaux
Farceaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Surdoux
Surdoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Vienne, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Daippos zo Sikyónu
náhľad|Tzv. „Apoxyomenos“, rímska kópia z 1. stor. zhotovená podľa gréckeho bronzového originálu od Lysippa (niektorí znalci v soche videli skôr dielo jeho syna Daippa ), Vatikánske múzeá Daippos bol grécky sochár v 3. stor. pred Kr. Sochár Daippos, syn a žiak Lysippa zo Sikyónu, pôsobil podľa Plínia v období 121. olympiády, t. j. na začiatku 3. stor. pred Kr. Pausanias zaznamenal, že bol autorom dvoch sôch olympijských víťazov pochádzajúcich z Élidy umiestnených v Olympii, a to Kallóna, víťaza v boxe chlapcov (v roku 304 pred Kr. ), a Nikandra, dvojnásobného víťaza v behu na dve stadiá (v rokoch 304 a 300 pred Kr. ).
Plínius uvádza jeho dielo, známe pod gréckym menom Perixyomenos, ktoré pravdepodobne predstavovalo športovca so škrabadlom (zvaným strigilis). Toto dielo zrejme preto nazvali týmto termínom, aby ho odlíšili od Lysippovho Apoxyomena, sochy mladého bežca, odstráňujúceho si olej a prach z ramien malým bronzovým škrabadlom (apoxyomenos je ten, kto sa zoškrabuje; perixyomenos [od slova περιξύω - perixyó] ten, kto sa škrabe okolo, t. j. „muž, ktorý si čistí celé telo.“ ). Už zo samotného výberu témy, je možné poznať, že Daippos vo svojej tvorbe kráčal v šľapajách svojho otca. Nemecký klasický filológ Carl Robert vyslovil hypotézu, že Perixyomenos, o ktorom píše Plínius, bola zrejme niektorá z dvoch sôch športovcov, ktorú Pausanias videl v Olympii.
V dvoch pasážach (Nat. hist., 34, 51 a 66  ) je Daippos u Plínia uvedený ako Laippus, zatiaľ čo v tretej pasáži (Nat. hist. 34, 87 )  už ako Daippus. Nejde tu o dvoch umelcov, je to jednoducho chyba v prepise pri preklade z gréckeho zdroja do latinčiny (začiatočné grécke písmená Δ a Λ sa podobajú). Niektorí znalci sa domnievajú, že socha Apoxyomena (od sochára Lysippa), známa z mramorovej kópie v Museo Pio-Clementino vo Vatikáne (nájdená v roku 1849 v Trastevere ), by mohla byť kópiou sochy Perixyomena od Daippa, Lysippovho syna. V roku 1989 nemeckí archeológovia počas vykopávok v Olympii našli severne od Prytaneionu podstavec (inv. 1147) patriaci soche (inak neznámemu) Autolykovi z Élidy, ktorú zhotovil Daippos zo Sikyónu. Nápis (SEG 40, 387; 53, 429) datujú približne do roku 300 pred Kr. (alebo do prvého desaťročia 3. stor. pred Kr.)
Diaľková cesta
Diaľková cesta môže byť:
Fatouville-Grestain
Fatouville-Grestain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hierarchia liturgických dní
Hierarchia liturgických dní v katolíckej cirkvi je systém, ktorým je každý deň v rámci liturgického roka zaradený do určitého liturgického rámca.
Na základe tohto zaradenia delíme jednotlivé dni liturgického roka na:
Rozdiely v jednotlivých stupňoch slávenia
Féria je najnižším stupňom slávenia. Omša obsahuje dve čítania, nemusí v nej byť kázeň. V omši sa tiež vynecháva spev Glória a spev Krédo.
Ľubovoľná spomienka a spomienka v podstate obsahujú to isté, čo féria, avšak niektoré modlitby (kolekta, gratiarum, spoločné modlitby veriacich, prefácia) ako aj lekcie (čítania) môžu byť prispôsobené danej spomienke.
Sviatok je stredným stupňom slávenia. Omša obsahuje dve čítania, nemusí v nej byť kázeň. Oproti spomienkam a fériam obsahuje spev Glória (ak sviatok nepripadne na obdobie pôstu, alebo adventu).
Slávnosť je najvyšším stupňom slávenia. Má sa konať čo najslávnostnejšie. Omša obsahuje spravidla 3 čítania (môže ich však byť aj viac), spevy Glória aj Krédo, pri niektorých slávnostiach je dokonca aj predpísaná Sekvencia pred alelujovým veršom (napr. Veľkonočná nedeľa, Slávnosť Božieho tela a krvi, Slávnosť Márie sedembolestnej - patrónky Slovenska).
Hierarchia z pohľadu „sily“ liturgických dní
Z pohľadu sily liturgických dní sú liturgické dni členené do 6 kategórií.