cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Balmoral Castle
Alžbeta II.
Kráľovská rodina sa v zámku nachádzala počas smrti princeznej Diany. Počas svojho vládnutia kráľovná Alžbeta II. 70 rokov využívala Buckinghamský palác pre prvé stretnutia so zvolenými primiérmi. 6. septembra 2022 však prijala odchádzajúceho preiméra Borisa Johnsona a krátko po ňom novú predsedníčku vlády Spojeného kráľovstva, Liz Trussovú. Po čase pod lekárskym dohľadom v zámku Alžbeta II. zomrela 8. septembra 2022.
Timothée Chalamet
Timothée Hal Chalamet (* 27. december 1995, New York, New York, USA) je americko-francúzsky herec. Svoju hereckú kariéru začal v krátkych filmoch, potom sa v roku 2012 objavil v americkej televíznej dráme Homeland. O dva roky neskôr debutoval v dráme Muži, ženy a deti a následne sa objavil v sci-fi filme Christophera Nolana Interstellar.
Detstvo
Narodil sa v Hell's Kitchen, miestnej časti newyorskej štvrte Manhattan. Jeho rodičmi sú Nicole Flender, realitná maklérka a Marc Chalamet, redaktor v UNICEF. Jeho otec pochádza z Francúzka z Nîmes. Chalamet hovorí plynule po anglicky a po francúzsky. Má francúzske občianstvo i občianstvo Spojených štátov. Letá trávil vo francúzskej dedine Le Chambon-sur-Lignon u svojich starých rodičov. Jeho detským snom bolo stať sa profesionálnym futbalistom.
V roku 2013 absolvoval strednú školu Fiorello H. LaGuardia of Music & Art and Performing Arts v New Yorku. Po strednej škole začal na Kolumbijskej univerzite študovať kultúrnu antropológiu. Po roku sa presunul na New York University, aby mohol slobodnejšie nasledovať svoju hereckú kariéru.
2008 – 2016: Prvé úlohy
Už od detstva sa objavoval v reklamách a hral aj v 2 krátkych hororových filmoch: Sweet Tooth a Clown. V televízii debutoval v jednej z epizód dlhoročnej série Zákon a poriadok (2009), kde hral obeť vraždy. Po televíznom debute hral vedľajšiu rolu vo filme Loving Leah (2009). V roku 2011 debutoval v divadelnej hre The Talls, ktorá sa odohrávala v sedemdesiatych rokoch, a v ktorej hral sexuálne zvedavého 12-ročného Nicholasa. V roku 2012 mal opakujúce sa role v komediálnej dráme Royal Pains a v kritikmi uznávanom špionážnom seriáli Homeland. Spolu so zvyškom obsadenia bol Chalamet nominovaný na Screen Actors Guild Awards.
V roku 2014 obsadil vedľajšiu úlohu v Muži, ženy a deti od Jasona Reitmana. Neskôr v tom roku hral rolu mladého Toma Coopera v sci-fi filme Interstellar. Film získal kladné recenzie, v ktorých kritici ocenili herecké výkony a celosvetovo zarobil vyše 675 miliónov dolárov. Taktiež si v roku 2014 zahral úlohu mladšej verzie hlavnej postavy v komédii Worst Friends, ktorá mala limitovanú distribúciu a dostala kladné hodnotenie. V roku 2015 hral Chalamet vo filme One & Two režiséra Andrewa Droz Palerma postavu Zaca, syna, ktorý spolu so svojou sestrou začína skúmať nezvyčajné schopnosti a temné rodinné tajomstvá, keď ich matka ochorie. Jeho ďalšia filmová úloha bola dospievajúca verzia postavy Stephena Elliotta v krimi trileriThe Adderall Diaries. Vo svojej poslednej úlohe roku 2015 hral Charlieho Coopera, mrzutého vnuka vo vianočnej komédii Chaos na Vianoce.
2017 – súčasnosť: Prelom
V roku 2017 hral vo filme Daj mi tvoje meno režiséra Luca Guadagniniho podľa rovnomenného románu Andrého Acimana. Príbeh sa točí okolo mladého muža menom Elio, ktorý žije v osemdesiatych rokoch 20. storočia v Taliansku a zamiluje sa do Olivera, študenta univerzity. Pri príprave na úlohu sa naučil hovoriť taliansky, hrať na gitare a cvičil aj na klavíri. Film mal premiéru na filmovom festivale Sundance 2017. Jeho výkon bol veľmi ocenený. Jon Frosch z The Hollywood Reporter zaradil Chalameta do zoznamu najlepších výkonov roka. The New York Times ho uviedol na svoj zoznam najlepších hercov roka. Za stvárnenie postavy vo filme získal Gotham Independent Film Award a bol nominovaný na Zlatý glóbus, SAG Award, BAFTA Award a Cenu akadémie za najlepšieho herca. Zároveň sa stal treťou najmladšou osobou v histórii, ktorá bola nominovaná na Cenu akadémie v kategórii najlepší herec. Vo svojom druhom filme roku 2017, Hot Summer Nights, hral postavu Daniela, mladistvého tínedžera, ktorý sa zaplietol do obchodu s drogami. Neskôr toho roku hral Kyle Scheibla, bohatého hipstera v kapele v debutovom filme Grety Gerwigovej Lady Bird. V decembri toho roku vyšiel film Hostiles od režiséra Scotta Coopera, v ktorom hral vojaka Philippa DeJardin.
V roku 2018 Chalamet v dráme Beautiful boy stvárnil Nica, teenagera závislého od metamfetamínu, ktorý má napätý vzťah so svojím otcom, novinárom Davidom Sheffom. Film režíroval Felix Van Groeningen a je založený na dvojici autobiografií – Sheffovej biografii Beautiful Boy: A Father's Journey Through His Son's Addiction a Tweak: Growing Up on Methamphetamines od Nica Sheffa. Za úlohu bol nominovaný za najlepšieho herca vo vedľajšej úlohe na SAG Awards, Zlatý glóbus a BAFTA Awards. Nasledujúci rok hral v romantickej komédii Woodyho Allena Daždivý deň v New Yorku. Ďalej vykreslil Henricha V. z Anglicka, mladého princa, ktorý nevedomky získal anglický trón, v Netflixovej dráme Davida Michôda The King, založenej na niekoľkých historických hrách od Shakespeara. Vo svojom treťom filme uvedenom v roku 2019 stvárnil Theodora „Laurie“ Laurencea, zamilovaného tínedžera, vo filme Little Women, adaptácii rovnomenného románu od Louisa May Alcott. Film bol druhou spoluprácou s Gerwigom a Ronanom a získal kladné recenzie od kritikov.
Pripravované projekty
Chalamet vystúpi ako hlavná postava Paul Atreides v adaptácii sci-fi románu Duna, ktorú pripravuje Denis Villeneuve a ako jedna z postáv ensemble cast v dráme Wesa Andersona The French Dispatch. Chalametovým londýnskym divadelným debutom bude hra Amy Herzogovej 4000 míľ. Pôvodne bola plánovaná na apríl 2020, lenže kvôli pandémii koronavírusu bola odložená. Tiež stvárni speváka Boba Dylana v životopisnom filme od režiséra Jamesa Mangolda a znovu si zopakuje svoju rolu Perlmana v pokračovaní filmu Call Me by Your Name na základe knihy Find Me.
Ocenenia a nominácie
Bol nominovaný na Cenu Akadémie za svoj herecký výkon vo filme Daj mi tvoje meno. Taktiež bol nominovaný na cenu BAFTA, Zlatý Glóbus, Screen Actors Guild Award a Cenu kritikov 'Choice Award, všetky za najlepšieho herca. Za svoju prácu v Beautiful Boy bol nominovaný na Zlatý Glóbus, cenu BAFTA, cenu SAG a cenu kritikov za najlepšieho herca. Spolu bol nominovaný na 126 cien, z ktorých 53 vyhral.
Boéthos z Chalkédónu
náhľad|Chlapec s husou, [[Staroveký Rím|rímska mramorová kópia z 2. storočia gréckeho bronzového originálu od Boéta z Chalkédónu z 2. stor. pred Kr. ]] Boéthos bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr. Boéthos pochádzal z maloázijskeho Chalkédónu. Patril medzi slávnych helenistických bronziarov. Činný bol pravdepodne v druhom storočí pred Kr.
Timothée Chalamet
Poznámky
Výslovnosť Chalametovho mena v angličtine je /ˈtɪməθi ˈʃæləmeɪ/ TIM-ə-thee SHAL-ə-may. Francúzsku výslovnosť [timɔte ʃalamɛ] označil za „skutočnú výslovnosť“, ale používa poangličtenú formu, pretože si myslí, že vyžadovať od iných, aby používali francúzsku výslovnosť, je „naozaj snobské“ a „príliš veľká povinnosť“.
Boéthos z Chalkédónu
V helenistickej dobe sa mnoho starých diel idylického rázu stvárnilo s novým, pôvabnejším akcentom. Takým dielom bolo i dieťa zápasiace s husou, pôvabný výjav vyznačujúci sa ihlanovou kompozíciou, ktoré by mohlo byť paródiou atletických výjavov z predchádzajúcich storočí. Súsošie chlapca s husou viackrát kopírovali, jej originál bol podľa starovekých písomných prameňov dielom Boétha z Chalkédónu.
Medzi Boéthove diela je možné zaradiť aj jeho menom signovaný bronzový pilier s hlavou boha Herma (alebo Dionýza), ktorý objavili vo vraku potopenej lode z okolo roku 100 pred Kr. v oblasti Stredozemného mora pri tuniskom meste Mahdia. Boéthovi sa často pripisujú i signatúry z iných sochárskych diel, je to ale zavádzajúce, pretože v staroveku bolo známych niekoľko rovnomenných umelcov.
Augusta Viktória Šlezvicko-holštajnská
Augusta Viktória Šlezvicko-holštajnská (celým menom: Auguste Viktoria Friederike Luise Feodora Jenny von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg; * 22. október 1858, Lubsko, Prusko† 11. apríl 1921, Doorn, Holandsko) bola posledná nemecká cisárovná a pruská kráľovná ako prvá manželka Viliama II.
Veľký Javorník
Veľký Javorník môže byť:
Podspády
Podspády sú dedinkou a miestnou časťou Tatranskej Javoriny, obce v okrese Poprad na tzv. Ceste slobody.
Zo Spišskej Belej vedie cez Podspády na hraničný priechod Lysá Poľana cesta I/66, z ktorej v dedinke odbočuje cesta nižšej kategórie, vedúca údolím Javorinky k hraničnému prechodu Podspády.
Montpitol
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá SAFF vo futbale
Majstrovstvá SAFF vo futbale je hlavnou medzinárodnou futbalovou súťažou mužských národných tímov riadených pod hlavičkou Juhoázijskej futbalovej federácie (SAFF). Všetkých sedem členov SAFF sa môže zúčastniť turnaja bez kvalifikácie.
Najúspešnejším tímom je India (8 titulov) zároveň je aj úradujúci víťaz (2021).
Lento
Lento je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bullet Holes
Bullet Holes je slovenská rocková hudobná skupina z Bratislavy. Bola založená v roku 2014 a súčasnú zostavu tvorí Peter „Dexter“ Horony (hlavný spev, gitara), Gabriel „Gabo“ Gavalda (bicie), Dávid „Maso“ Kliský (basgitara, sprievodný spev) a Peter „Bali“ Baláž (gitara, sprievodný spev), ktorý nahradil predošlého gitaristu Martina Tomášika.
Skupina je víťazom 2. ročníka Rockovej maturity v roku 2016.
Alexandr Leonovič Kemurdžian
Alexandr Leonovič Kemurdžian (* 4. október 1921, Vladikavkaz – † 24. február 2003, Petrohrad) bol sovietsky konštruktér, zakladateľ vedeckej školy kozmickej dopravy, tvorca prvých planetárnych roverov, mesačných vozidiel Lunochod. Doktor technických vied (1971), profesor (1977), laureát Leninovej ceny (1973).
Život
Kemurdžian sa narodil v roku 1921 do arménskej rodiny vo Vladikavkaze, kde sa zrovna nachádzali jeho rodičia počas občianskej vojny. Väčšinu detstva prežil v Baku. V roku 1940 začal študovať v Moskve na Baumanovej vyššej technickej škole. V roku 1942 sa prihlásil ako dobrovoľník do červenej armády. Bojoval v druhej svetovej vojne ako letec. V rokoch 1943 - 1945 sa zúčastnil viacerých bojových operácií od bitky pri Kursku po boje v Pomoransku.
V roku 1951 ukončil štúdium na Dopravnej fakulte Moskovskej štátnej technickej univerzity N. Baumana a a nastúpil na miesto vo VNII-100 (VNIITransmaš) v Leningrade.
V roku 1959 bol menovaný za vedúceho oddelenia nových princípov pohybu. Zaoberal sa tvorbou vzduchových vankúšov a vznášadiel, vrátane vojenského vznášadla známeho pod krycím označením Objekt 760.
V rokoch 1963 - 1973 viedol Kemurdžian vývoj a konštrukciu samohybného automatického podvozku autonómnych mesačných sond. Pod jeho vedením sa vytvorili základy navrhovania planetárnych sond ako robotických kozmických vozidiel (roverov) a vznikli prvé planetárne rovery na svete, pre misie Lunochod, ako aj rover pre misiu na satelit Marsu Fobos.
Účastnil sa na likvidácií havárie Černobyľskej jadrovej elektrárne. Jeho úlohou bolo zhodnotiť pracovné podmienky dopravných prostriedkov na mieste likvidácie havárie. Na základe skúseností získaných pri prácach na planétových roveroch bol v krátkom čase vytvorený diaľkovo riadený špecializovaný dopravný robot STR-1, ktorý poskytol pri likvidácii havárie značnú pomoc. Dva tieto roboty sa podieľali na odpratávaní trosiek a odstránení viac ako 90 ton rádioaktívnych materiálov.
Zomrel v roku 2003 v Petrohrade. Bol pochovaný na Smolenskskom arménskom cintoríne na ostrove Dekabristov v Petrohrade.
Linguizzetta
Linguizzetta je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
John Wolfhooker
V apríli 2022 vydali EP s názvom "626".
Nový album plánujú vydať v apríli 2023.
Montrabé
Montrabé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tamerlano
Tamerlano je opera v troch dejstvách, ktorú napísal Georg Friedrich Händel.
Prvé dejstvo
Porazeného vládcu Otomanskej ríše Bajazeta v reťaziach predvedú na Tamerlanov dvor. Tamerlano nariadi Andronicovi, aby mu sňal reťaze, ale Bajazet je nedôverčivý. Bajazet vraví, že jediným dôvodom, prečo si sám nevezme život, je jeho dcéra Asteria. Na scénu prichádza Tamerlano a prikazuje Andronicovi, aby sa pokúsil získať Bajazetov súhlas na sobáš Asterie s Tamerlanom. Za odmenu má Andronico získať grécky trón a za ženu Irene. Bajazetovi zas sľubuje slobodu.
Andronico je nepokojný. Sám Asteriu ľúbi a snaží sa Tamerlanovo rozhodnutie zmeniť. Ten je však neoblomný. Povie Asterii o svojich zámeroch oženiť sa s ňou a o Andronicovej odmene, čo Asteriu rozhnevá, pretože sa nazdáva, že ju Andronico zradil. Bajazet odmieta Tamerlanov návrh a zároveň ho rozhnevá dcérina zjavná ochota podrobiť sa Tamerlanovým požiadavkách. Keď však osamejú, Asteria sa mu prizná, že jej city k Andronicovi sa, napriek jeho domnelej zrade, nezmenili.
Na scénu prichádza nahnevaná Irene, ktorá sa dozvedá, že ju chcú vydať za Andronica namiesto Tamerlana. Andronico jej však povie, že všetko môže byť inak. Stačí, aby Irene sa prezliekla za svoju dôverníčku a prehovorila s Tamerlanom. Irene s plánom súhlasí.
Druhé dejstvo
Tamerlano oznamuje Andronicovi, že Asteria prijala jeho ponuku na sobáš. K dvojitej svadbe Tamerlana s Asteriou a Andronica s Irene má prísť čoskoro. Andronico je skľúčený.
Na scénu prichádza prezlečená Irene a snaží sa Tamerlana presvedčiť, aby zmenil rozhodnutie. Tamerlano ju s pokojom vypočuje. Bajazet nemôže zniesť myšlienku na sobáš svojej dcéry s Tamerlanom a prisahá, že sobášu zabráni. Andronico si chce vziať život. Najprv však tiež prisahá Tamerlanovi pomstu. Asteria medzitým tajne plánuje Tamerlanovu vraždu.
Bajazetovi sa však podarí svadbu prerušiť. Keď sa Asteria blíži k Tamerlanovi, otec ju zastaví. Asteria vytiahne dýku a otcovi povie, že je to jej dar pre Tamerlana. Atentát sa nepodarí a Tamerlano vynáša rozsudok smrti nad Bajazetom a Asteriou.
Tretie dejstvo
Asteria a Bajazet sa rozhodnú spáchať samovraždu jedom. Tamerlano sa naposledy snaží získať Asteriu a dokonca jej sľúbi, že ušetrí jej otca. Andronico a Asteria si však prisahajú lásku, čo Tamerlana rozzúri a sľubuje pomstu. Irene sľubuje Tamerlanovi lásku, ak ju aj on opätuje. Tamerlano sa chystá pokoriť svojich nepriateľov a necháva pred seba predviesť Bajazeta a Asteriu. Andronico ho prosí o milosť, ale Tamerlano je neoblomný. Urobí si z Asterie slúžku a prikazuje jej, aby mu naliala víno. Asteria mu do vína pridá otcov jed. Irene napokon Tamerlanovi odhaľuje svoju totožnosť a varuje ho pred jedom. Tamerlano nariadi Asterii, že predtým, ako mu donesie čašu, musí ju podať niekomu inému. Môže si vybrať medzi otcom a Andronicom. Nešťastná Asteria sa rozhodne víno vypiť sama, Andronico ju však zadrží.
Rozzúrený Tamerlano prikáže, aby Asteriu zatkli. Chystá sa ju verejne potupiť a tým pokoriť jej otca. Bajazet sľubuje Tamerlanovi, že po vlastnej smrti ho bude prenasledovať jeho duch. Tamerlano sa pomstil a chystá sa na sobáš s Irene. Bajazet je prekvapivo pokojný. Užil totiž vlastný jed. Lúči sa s dcérou a Andronico a Asteria ho vynášajú von z miestnosti.
Asteria sa vracia a žiada Tamerlana, aby jej dovolil zomrieť, keďže mu nikdy nebude môcť patriť. Irene aj Andronico sa snažia Asterii zabrániť v samovražde. Tamerlana, ktorého okolnosti a Irenine prosby zmenili, napokon všekým dáva milosť. Opera končí milostným duetom Tamerlana a Irene.
Cigánka (vrch v Spišsko-gemerskom krase; 1137 m)
Cigánka je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Stratenou, približne severne od Dobšinej.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Slovenský raj. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Stratená. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Stratená, osada Dobšinská Ľadová Jaskyňa a Dedinky, západne sa nachádza obec Vernár. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský raj.
Opis
Cigánka je súčasťou rozsiahlej planiny, situovanej severne od údolia Hnilca v centrálnej časti Slovenského raja. Západným smerom sa nachádzajú Doštianky, Štrbáková , Kopanec , Lipovec a Vahan , severným Koč , východným Bykárka , Červená skala , Suchý vrch  a Vrábľová  a južným Gačovská skala , Marčeková , Havrania skala , Duča  a Remiaška. Voda zo severnej časti odteká prítokmi Veľkej Bielej vody do Hornádu, vodu z juhovýchodnej odvádza Krčmársky potok do Hnilca. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný iba lesnými cestami.
Dee Snider
David Daniel „Dee“ Snider (* 15. marec 1955, Astoria, Queens, New York, USA) je americký spevák, DJ a herec. V roku 1976 sa stal členom skupiny Twisted Sister, v ktorej nahradil predchádzajúceho speváka Franka Karubu. So skupinou vystupoval až do jej rozpadu v roku 1987, ale od roku 2003, kedy bola obnovená, v nej opäť spieva. V roku 1988 spolu s gitaristom Berniem Tormé, basgitaristom Marcom Russellom a bubeníkom Clivom Burrom založil skupinu Desperado, v ktorej pôsobil až do jej rozpadu v roku 2006. Svoj prvý sólový album nazvaný Never Let the Bastards Wear You Down vydal v roku 2000, v roku 2012 nasledoval druhý pod názvom Dee Does Broadway. V roku 2010 spolu s členmi svojej rodiny vystupoval v relácii Growing Up Twisted.
Loreto-di-Casinca
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zollikofen
náhľad|Vtáčia perspektíva obce od [[Walter Mittelholzer|Waltera Mittelholzera (1918–1937)]] Zollikofen je obec vo Švajčiarsku v kantóne Bern.
Je súčasťou okresu Bern-Mitteland. Počet obyvateľov je 10 306 (k 31. decembru 2018). Oficiálny kód obce je 0361.
Nachádza sa tu zámok Reichenbach.
Zoznam slovenských olympionikov s viac medailami z jedných hier
Zoznam slovenských olympionikov s viac medailami z jedných hier uvádza prehľad športových reprezentantov Slovenska, ktorí na jedných olympijských hrách (ako letných, tak zimných) získali viac medailí.
Impakt astronomického telesa
náhľad|Meteorický kráter v Arizone. náhľad|Umelecká predstava dopadu asteroidu na Zem.
Impakt astronomického telesa je udalosť, kedy dôjde k dopadu astronomického telesa na povrch iného, väčšieho astronomického telesa. Pri dopade astronomického telesa (meteoroidu, planétky, kométy) se uvolní energia a spravidla dochádza i ku vzniku impaktného kráteru.
Impakty sú prírodné procesy, ktoré mali aj významnú úlohu pri formovaní slnečnej sústavy už od jej vzniku. Tiež niektoré veľké vymierania mohli byť spôsobené práve impaktom astronomického telesa. Najznámejšie vymieranie je na konci kriedy spred 66 miliónmi rokov, kedy asteroid s priemerom 10 km dopadol do vôd vtedajšieho Mexického zálivu a pravdepodobne ukončil éru dinosaurov. Predpokladáme, že následne na celej zemeguli nastalo, vplyvom vyvrhnutia prachu a odparenia irídia z energie dopadu, z požiarov a splodín z vyvolanej tektonickej činnosti, na dlhé roky zatienenie oblohy a nízke teploty - podmienky podobné scenáru zimy po nukleárnej vojne. Práve dôkazy týchto globálnych katastrof potvrdzujú impakt astronomického telesa, ako jednu z najväčších hrozieb pre ľudstvo a život na Zemi.
Výskyt nebezpečných telies
náhľad|Známe NEO - blízkozemské objekty pre rok 2018. Dráha Zeme je bielou. náhľad| Známe bolidy veľkosti 1 m - 20 m v rokoch 1994 až 2013 V roku 2016 bolo známych 717 768 asteroidov s presne určenou dráhou. Z toho je 15 098 NEO (blízko-zemských objektov), čo sú 3% z odhadovaného počtu. Pravdepodobnosť zrážky so Zemou ja tým menšia, čím je vesmírny objekt väčší. Riziko je zobrazené v nasl. tabuľke.
Zasiahnutie planét a mesiacov
náhľad|Tycho - [[Impaktný kráter na Mesiaci]] Pri dopadoch na kamenné planéty a mesiace, podobne ako na Zemi, dochádza k uvoľneniu kinetickej energie, vyvrhnutiu materiálu z miesta dopadu a spravidla dochádza i ku vzniku impaktného kráteru. Zvlášť na planétach a mesiacoch bez atmosféry, alebo s riedkou atmosférou dopadajú na povrch aj menšie meteoroidy, ktorých dopad je však podstatne častejší, ako dopad veľkých telies. Preto riešenie protimeteorickej ochrany pripravovanyých kozmických  základní na týchto telesách bude jednou z výziev vesmírnej architektúry.
Montréjeau
Montréjeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lozzi
Lozzi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Henri Schwery
Henri Schwery (* 14. jún 1932, Saint-Léonard, Švajčiarsko† 7. január 2021, Saint-Léonard) bol švajčiarsky kardinál, emeritný sionský biskup.
Životopis
Narodil sa ako najmladší z jedenástich detí. Študoval teológiu v sionskom seminári a neskôr na Pápežskej univerzite Gregoriana v Ríme. Za kňaza ho vysvätil sionský biskup 7. júla 1957. Pokračoval v štúdiu matematiky a teoretickej fyziky vo Fribourgu. Po návrate do svojej domovskej diecézy pôsobil kňaz medzi študentmi a v ozbrojených zložkách. V rokoch 1961 – 1972 vyučoval College-Institute Sion, v rokoch 1972 – 1977 bol rektorom inštitútu. V rokoch 1973 – 1976 bol moderátom diecéznej synody.
V roku 1977 ho pápež Pavol VI. menoval za biskupa diecézy Sion. Biskupskú vysviacku mu dňa 17. septembra 1977 udelil emeritný biskup diecézy Sion François-Nestor Adam. Spolusvätiteľmi boli biskup diecézy Lausanne, Ženeva a Fribourg Pierre Mamie a biskup diecézy Sankt Gallen Otmar Mäder. V rokoch 1983 – 1988 pôsobil ako predseda švajčiarskej biskupskej konferencie. Pápež Ján Pavol II. ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom Ss. Protomartiri a Via Aurelia Antica 28. júna 1991.
V roku 1995 zo zdravotných dôvodov predčasne požiadal pápeža o uvoľnenie z úradu, čomu pápež vyhovel 1. apríla 1995. Zastupoval pápeža na viacerých udalostiach v Európe, napr. pri oslavách 750. výročia koncilu v Lyone alebo pri oslavách 900. výročia katedrály vo Valence.
Východný vojenský okruh
Východný vojenský okruh  Československej ľudovej armády  bol v období rokov  1965 až  1991 vojenským strategicko operačným zväzom pozemných zväzkov, útvarov, škôl a zariadení, umiestnených na území Slovenska, ktorého veliteľstvo sídlilo v meste Trenčín. Do funkcie prvého veliteľa bol dňom 1. septembra 1965 ustanovený generálmajor Ing. Josef Valeš.
Východný vojenský okruh vznikol v Trenčíne na základoch 2. vojenského okruhu. Nástupcom Východného vojenského okruhu bolo od 1.1.1992 Vojenské veliteľstvo Východ.
Velitelia Východného vojenského okruhu
Veliteľmi Východného vojenského okruhu boli chronologicky :
Hlavné podriadené útvary
Hlavnými podriadenými útvarmi boli :
Montsaunès
Montsaunès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Studňa lásky
náhľad|Studňa lásky na [[Trenčiansky hrad|Trenčianskom hrade.]] Studňa lásky je historická studňa na Trenčianskom hrade, ktorú podľa povesti ako výkupné dal vykopať turecký veliteľ Omar pre lásku k zajatej manželke Fatime. V skutočnosti studňu vykopala hradná posádka a miestni poddaní.
Na zvýšenie návštevníkov hradu vznikol projekt výťahu v šachte studne, ktorý bude prepravovať turistov na hrad, ale mnoho obyvateľov Trenčína s tým nesúhlasí.
Povesť
Za čias uhorského palatína Štefana Zápoľského (14341499) bola na Trenčianskom hrade zajatá manželka tureckého vojenského veliteľa (pašu) Omara. Aby ju vyslobodil, sľúbil hradnému pánovi vykopať do skaly studňu, čím sa hrad stane nedobytný. Podľa povesti 3 roky kopalo 300 Turkov do hradnej skaly, až kým sa objavila voda. Oslobodená Fatima na ceste z hradu stratila závoj a na tom mieste dodnes stojí najstarší trenčiansky hostinec zvaný Závoj, dnes reštaurácia Fatima.
Skutočnosť
Výkop studne začal v 1530-tych rokoch, za účasti hradnej habsburgskej posádky a poddaných hradu. Stavba studne bola dokončená za palatína Alexeja I. Turza. Hĺbka studne je asi 80 metrov, ale je to stečená dažďová voda, nie podzemná voda.
Zelená (album)
Zelená je názov siedmeho štúdiového albumu slovenského artrockového skladateľa a speváka Deža Ursinyho. V roku 1986 album prvýkrát vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. Album s Dežom nahrala skupina Provisorium, ktorú Ursíny zostavil z hudobníkov: Jaro Filip, Vlado Kaššay, Luboš Stankovský, Richard Kroczek, či Dušan Húščava.
Autorsky sa na vzniku albumu Zelená spolu s Ursínym opäť podieľal básnik Ivan Štrpka. Na predchádzajúce albumy, 4/4 a Bez počasia, nahrali krátke jednoduchšie piesne, ktoré chcela dvojica autorov dostať do rádií, no aj tak sa z nich mainstreamové hity nestali. Pri albume Zelená sa vrátili k dlhším piesňam, ktoré civilným spôsobom deklamujú Štrpkove texty plné smútku, všednosti a osamelosti.
Neskôr vychádzali reedície albumu na CD a obnovených vinylových nosičoch. V roku 1999 vyšla remastrovaná verzia s bonusom a koncertnými nahrávkami.
Andrej Balogh
Andrej Balogh (iný zápis: Andor Balogh; 🇭🇺; * 5. september 1846, Soľ, Rakúska monarchia, dnes Slovensko† 13. máj 1887, Budapešť, Rakúsko-Uhorsko, dnes Maďarsko) bol uhorský stenograf, advokát a súkromný učiteľ. Bol priekopníkom a propagátorom stenografie v Uhorsku, čím sa stal známym aj v zahraničných odborných kruhoch.
Život
Narodil sa 5. septembra 1846 v Soli v rodine tunajšieho evanjelického farára Andreja Balogha (maď. Balogh András). Študoval na Evanjelickom gymnáziu v Rožňave a následne na Evanjelickom kolégiu v Prešove, kde po ukončení gymnaziálneho štúdia pokračoval v štúdiu práva. V tomto období sa naučil stenografiu a ešte počas štúdia v Prešove viedol kurz stenografie pre poslucháčov práva.
16. septembra 1866 sa zamestnal ako advokátsky koncipient v advokátskej kancelárii Júliusa Ghyczyho (maď. Ghyczy Gyula) v Pešti. V roku 1867 pracoval s poslancom Uhorského snemu Júliusom Kautzom a 25. septembra 1867 bol prijatý za právneho praktikanta ku Kráľovskej súdnej tabuli. V tomto roku bol tiež zapisovateľom na súde. 28. septembra 1868 ukončil štúdium práva na univerzite a získal advokátsky diplom. V decembri 1868 ho prijali za stenografa do Uhorského snemu.
Po ťažkej chorobe zomrel 13. mája 1887 v Budapešti.
František Balogh
František Balogh (* 1850† 16. december 1932, Šahy, ČSR, dnes Slovensko) bol rómsky hudobník, predstaviteľ rómskej hudby.
Život
Narodil sa v roku 1850 v rodine rómskeho hudobníka Jozefa Balogha a jeho manželky Anny rod. Valentovičovej. Stal sa primášom. Často hrával v Kaštieli Svätého Antona vo Svätom Antone, neďaleko Banskej Štiavnice, bulharskému cárovi Ferdinandovi I. Coburg, ktorý bol posledným obyvateľom kaštieľa (do jesene 1944 ). Balogh vystupoval aj v zahraničí – v Moskve, Paríži, Viedni a Budapešti. Zosobášil sa s Máriou rod. Štefánikovou. Zomrel 16. decembra 1932 v Šahách.
Teplomilné submediteránne dubové lesy
Teplomilné submediteránne dubové lesy alebo Teplomilné panónske dubové lesy sú typom dubových a zmiešaných dubových lesov vyskytujúcich sa v suchých a teplých oblastiach, často na prudkých svahoch, na Slovensku do 400. Podľa smernice Európskej únie o biotopoch je to prioritný európsky významný biotop s kódom 91H0. Vytvárajú ho dub plstnatý, dub cerový, dub zimný s bohatým druhovým zložením krovinnej a bylinnej etáže. Pre európsky významné biotopy sa vyhlasujú v každej krajine Európskej únie v rámci siete Natura 2000 územia európskeho významu.
Výskyt a stav na Slovensku
Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls3.1 Teplomilné submediteránne dubové lesy (klasifikačná jednotka Ls3 Dubové a zmiešané dubové lesy), biotopy Teplomilné zmiešané dubové lesy submediteránne (1234567) a Dubové subxerotermofilné a borovicové xerofilné lesy (2114300) - čiastočne. Je to súčasne rovnomenný prioritný európsky významný biotop 91H0 Teplomilné submediteránne dubové lesy.
Na Slovensku sa vyskytuje na ploche približne a v 90 územiach európskeho významu.
Prepošt
náhľad|Propoštov dom v Olomouci, dnes tu sídli [[Univerzita Palackého v Olomouci.]]
Prepošt je predstavený kapituly – zboru kanonikov. Predstavený katedrálnej kapituly sa nazýva veľprepošt. Titul, hodnosť alebo sídlo prepošta, prípadne majetok ním spravovaný sa nazýva prepoštstvo.
Prepošti často zastávali aj iné funkcie, napríklad bratislavský prepošt Juraj von Schönberg bol vicekancelár prvej bratislavskej univerzity Universitas Istropolitana.
Elektrický rušeň 103
História
Štyri rušne typu ŠKODA 16E boli vyrobené podľa požiadaviek podnikov, kde mali do budúcna slúžiť, v vtedajších Závodoch V. I. Lenina v Plzni v rokoch 19541958. Pôvodne boli napájané z troleje s jednosmerným napätím 600 V, spôsob napájania dvoch z nich bol nskôr zmenení. Rušeň s výrobným číslom 3235/1954 bol dodaný na vlečku do Větřnínu. Postupom času bola zrekonštruovaná na dieselelektrický rušeň a v roku 1972 bola zošrotovaná. Rušeň s výrobným číslom 3236/1954 sem bol tiež dodaný, ale zošrotovaný bol už v roku 1969. Stroj s výrobným číslom 3237/1954 bol predaný Dopravnému podniku mesta Ostravy kde slúžil v nákladnej doprave a údržbe tratí. Dnes sa nachádza v zbierke vozidiel MHD Technického múzea v Brne. Posledný stroj výrobného čísla 3713/1958 bol dodaný do svitavského Technolenu, kde slúžil asi do roku 1977. V roku 1991 bol predaný do rušňového depa Praha-Masarykovo Nádraží. Tu v roku 1995 došlo k jeho rekonštrukcii na akumulátorový rušeň. Rušeň tu slúžil až do zrušenia depa v roku 2000, potom bol predaný do depa v pražských Vršovíc, kde bol odstavený. O rušeň prejavilo záujem Národné technické múzeum v Prahe (NTM).
Konštrukcia
Rušeň je kapotový, so stredovým vežovitým stanovišťom strojvedúceho, na oboch stranách sú znížené predstavky. Rušeň je napájený z akumulátorov, ktoré sa dobíjajú zo siete trojfázovým striedavým elektrickým prúdom. Pohon dvojkolies je realizovaný pomocou hriadeľa z prevodovky. Rušeň má pneumatickú priamočinnú brzdu a ručnú vretenovú brzdu.
Reputation (album)
Na albume spolupracovala s anglickým spevákom-skladateľom, Edom Sheeranom a americkým reperom Future. Skôr ako album, vyšli ešte dva single z top päťky rebríčka Billboard Hot 100: „Look What You Made Me Do“, ktorý kraľoval rebríčku Hot 100 tri týždne a stal sa tak speváčkiným piatym singlom číslo 1 v tomto rebríčku. Singel „...Ready for It?“ debutoval na priečke číslo štyri. Propagačný singel „Gorgeous“ sa dostal na 13. miesto a tretí singel „End Game“ na 18. Finálnym singlom sa stala pieseň „Delicate“, ktorá je najdlhšie umiestneným singlom z albumu Reputation a jedným zo Swiftovej najväčších rádiových hitov.
Reputation získal všeobecne pozitívne recenzie od hudobných kritikov, ktorí ocenili sofistikovanú produkciu a Swiftovej nový smer, ale bagatelizovali drsné texty o sláve. Album dosiahol číslo jeden v mnohých krajinách vrátane Austrálie, Belgicka, Kanady, Japonska, Španielska, Spojeného kráľovstva a USA. V USA album predal v prvom týždni 1,216 milióna kópií, čo z neho robí najpredávanejší album roku 2017. Medzinárodná federácia fonografického priemyslu menovala Reputation najpredávanejším ženským albumom roku 2017 s celosvetovým predajom 4,5 milióna kópií. Na druhom mieste sa umiestnil album ÷ od Eda Sheerana. Reputation bol certifikovaný trojitou platinovou platňou asociáciou Recording Industry Association of America, za prekročenie predaja troch miliónov kusov v krajine.
Album získal nomináciu na cenu Grammy za najlepší vokálny popový album 61. ročníka Grammy Awards, čím sa stal Swiftovej druhým albumom po 1989 (2014) nominovaným v tejto kategórii. Na podporu albumu sa speváčka vydala na turné s názvom Reputation Stadium Tour, ktoré trvalo od 8. mája do 21. novembra 2018 a zarobilo 345,7 milióna dolárov. Stalo sa tak druhým najzárobkovejším turné roka a tiež druhým najzárobkovejším turné všetkých čias v USA a severnej Amerike. 31. decembra 2018 bola na Netflixe premiéra koncertného filmu z turné.
Zoznam skladieb
Reputation – štandardná edíciaReputation – japonská deluxe edícia (bonusové DVD)Sample:
Lucciana
Lucciana je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eurosibírske dubové lesy na spraši a piesku
Výskyt a stav na Slovensku
Tento európsky významný biotop spája podľa Katalógu biotopov Slovenska 3 mapovacie jednotky:
Na Slovensku sa vyskytuje približne na ploche a v 56 územiach európskeho významu.
Mourvilles-Basses
Mourvilles-Basses je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dalibor Roháč
PhDr. Dalibor Roháč PhD. (* 1983) je slovenský zahraničnopolitický analytik a publicista. Je expertom koalície Progresívne Slovensko/Spolu pre zahraničnú a hospodársku politiku. Pôsobí ako výskumník American Enterprise Institute vo Washingtone, výskumný pracovník Wilfried Martens Centre for European Studies v Bruseli, oficiálneho think tanku Európskej ľudovej strany a člen poradnej rady organizácie US-Europe Alliance.
Roháč je autorom kníh Towards an Imperfect Union: A Conservative Case for the EU, ktorá bola časopisom Foreign Affairs zaradená na zoznam najlepších kníh roku 2016 a In Defense of Globalism. Okrem pravidelných stĺpčekov v časopisoch .týždeň a The American Interest často prispieva do The Washington Post,  Politico Europe, Financial Times a mnohých iných periodík. V máji 2019 Roháča citovala skupina amerických senátorov vo svojom otvorenom liste prezidentovi Donaldovi Trumpovi, v ktorom vyjadrujú znepokojenie nad stavom demokracie v Maďarsku.
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidoval na 23. mieste kandidátky koalície PS/SPOLU. Vo voľbách získal 4 483 hlasov, po zohľadnení preferenčných hlasov sa umiestnil na 23. mieste kandidátky. Kvôli výsledku koalície sa do parlamentu nedostal.
Teplomilné ponticko-panónske dubové lesy na spraši a piesku
Teplomilné ponticko-panónske dubové lesy na spraši a piesku sú typom dubových a zmiešaných dubových lesov vyskytujúceho sa Podunajskej a Východoslovenskej nížine a v pahorkatinách juhozápadného Slovenska. Vytvárajú ho rôzne druhy dubov, brest hrabolistý, viaceré druhy javorov, v podraste napríklad konvalinka voňavá.
Výskyt a stav na Slovensku
Podľa Katalógu biotopov Slovenska ide o mapovaciu jednotku Ls3.2 Teplomilné ponticko-panónske dubové lesy na spraši a piesku (klasifikačná jednotka Ls3 Dubové a zmiešané dubové lesy), biotop Juhovýchodoeurópske zmiešané lesy dubové (2114200), patriace do prioritného európsky významného biotopu 91I0 Eurosibírske dubové lesy na spraši a piesku.
Na ceste domov
Na ceste domov je názov ôsmeho štúdiového albumu slovenského artrockového skladateľa a speváka Deža Ursinyho. V roku 1987 album prvýkrát vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. Album s Dežom nahrala skupina Provisorium, ktorú Ursiny zostavil z hudobníkov: Jaro Filip, Vlado Kaššay, Luboš Stankovský, Richard Kroczek, saxofón nahral Jiří Stivín. Autorsky sa na vzniku albumu spolu s Ursinym opäť podieľal básnik Ivan Štrpka.
Juraj von Schönberg
náhľad|Stavba prvej univerzity v Bratislave [[Universitas Istropolitana, ktorej kancelár bol do roku 1486 Juraj von Schönberg]] Juraj von Schönberg (pôvodne Juraj Peltel) bol prepošt kapituly pri Dóme sv. Martina v Bratislave. Zastával aj ďalšie funkcie:
Na ceste domov
V neskorších rokoch albumu vychádzali reedície na CD a obnovených vinylových nosičoch.
Juraj von Schönberg
Organizoval tiež prestavbu Dómu sv. Martina v Bratislave.
Na ceste domov
Album Na ceste domov je posledným prednovembrovým albumom Deža Ursinyho. Nasledujúci labum, Momentky bol síce nahratý v roku 1989, ale vyšiel až o rok neskôr. V tomto čase bol Ursiny vo svojom vrcholovom období tvorby. Album Na ceste domov obsahuje dve rozsiahle verzie titulnej progresívnej kompozície „Na ceste domov“, ktoré dopĺňajú dve kratšie skladby: „Suchý dážď“ a „Neviditeľný spevák“.
Planetárna ochrana
náhľad|Modul Viking pripravovaný na sterilizáciu suchým teplom. Je to aj súčasný „zlatý štandard“   planetárnej ochrany. Planetárna ochrana, (angl. Planetary protection ) , tiež všeobecný výraz ochrana planéty v spojení s kontamináciou napr. Marsu, alebo Zeme. Významovo planetárna ochrana vychádza z kozmickej zmluvy (vyhláška 40/1968 Z.z.), kde v hlave IX sa doslovne uvádza: "Zmluvné štáty vykonávajú štúdium kozmického priestoru vrátane Mesiaca a iných nebeských telies a ich výskum tak, aby predišli ich škodlivému zamorovaniu a taktiež nežiadúcim zmenám v okolí Zeme, ktoré by mohli nastať prenesením mimozemskej hmoty, a pokiaľ je to nevyhnutné, robia proti tomu príslušné opatrenia."
Planetárna ochrana je hlavným konceptom, pri navrhovaní medziplanetárnej misie, na zabránenie biologickej kontaminácie aj cieľového nebeského telesa, ale aj Zeme v prípade misií s návratom vzoriek. Planetárna ochrana reflektuje na neznámu povahu vesmírneho prostredia a vôľu vedeckej komunity zachovať pôvodnú povahu nebeských telies, kým ich nebude možné podrobne študovať.
Existujú dva typy medziplanetárnej kontaminácie. Dopredná kontaminácia je prenos životaschopných organizmov zo Zeme na iné nebeské teleso. Spätná kontaminácia je prenos mimozemských organizmov, ak existujú, do biosféry Zeme.
Kraken
Kraken je témou námorníckych povier a mýtov. Od novoveku sa vyskytoval aj v cestopisoch a odbornej literatúre: spomína ho napr. F. Negri, H. Egede, C. Linnaeus a ďalší - podrobnosti pozri nižšie.
Legenda o krakenovi asi vznikla z pozorovaní chytľanov, čo sú veľmi veľké kalmary.
Etymológia
Slovo „krak(en)“ sa do slovenčiny dostalo prostredníctvom západoeurópskych jazykov (čes. kraken/staršie: krak, nem. Krake/staršie: Kraken, angl. kraken, fr. kraken) z nórskeho slova krake alebo krakje (s určitým členom kraken alebo krakjen).
Podľa nórskeho slovníka slovo krake vo význame „deformovaný alebo krivý strom“ pochádza zo staroseverského slova kraki, ktoré znamená „kôl, stožiar“, a slovo krake vo význame „morská príšera“ alebo „chobotnica“ má možno rovnaký pôvod. Aj vo švédčine slovo krake vo význame „morská príšera“ pôvodne znamenalo „kôl“.
Jazykovedec Finnur Jónsson však tvrdí, že slovo krake znamenalo aj hľadaciu či inú lodnú kotvu, čo ľahko vyvoláva predstavu hlavonožca. Okrem toho tvrdí, že slovo horv, ktoré je synonymom slova krake, je alternatívnou formou slova harv (pluh) a vyslovil dohad, že je slovo horv odvodené zo skutočnosti, že tento hlavonožec akoby brázdil more.
Nižšie spomínaný autor Erik Pontoppidan uvádza nasledujúce dánske názvy krakena (staršia dánčina a nórčina boli prakticky ten istý jazyk): krake, søe-krake, kraxe, horv, krabbe, søe-horv, anker-trold. Z uvedených tvarov slovo krabbe naznačuje, že je pôvod spoločný s pôvodom nemeckého slovesa krabbeln (plaziť sa).
V shetlandčine slovo krekin znamená veľryba a ide o tabuizované slovo; etymologicky je príbuzné so slovom krake.
Prvé opisy
náhľad|Dve príšery, ozrutná zubatá „svinia veľryba“ a rohatá „bradatá veľryba“ na Olausovej mape, ktoré pomenoval [[Conrad Gessner. „Bradatá veľryba“ je asi kraken. – Olaus Magnus, Carta marina (1539)]]
Prvým opisom krakena by mohol byť opis severských morských príšer v knihe Olausa Magnusa z asi polovice 16. storočia.
Ďalší opis krakena (prípadne jemu veľmi podobného tvora) podal taliansky spisovateľ Francesco Negri v roku 1700 v Padove v cestopise z cesty po Škandinávii nazvanom Viaggio settentrionale. Autor spomína tvora pod názvom sciu-crak, čo je podľa neho "ryba veľkých rozmerov, s plnou, okrúhlou postavou, s veľa rohmi alebo ramenami...". Odlišuje ju od morského hada (sciu-orm).
Dánsky misionár Hans Egede pri príležitosti svojho pôsobenia v Grónsku v rokoch 1721-1736 opísal v roku 1729 (resp. 1757) krakena pod názvom Kracken ako mnohohlavého tvora dlhého niekoľko míľ. Uviedol, že je určite ekvivalentom mýtickej islandskej príšery hafgufa, čo bola bájna veľmi obrovská morská príšera Islanďanov neznámej konkrétnej podoby.
Krakena nepriamo spomína aj Carla Linné, ktorý ho v rokoch 1733/1735 - 1758 vo svojich textoch uvádza ako rod Microcosmus zahŕňajúci len jeden druh Microcosmus marinus. Tento je zaradený nie spolu s tým, čo by sme dnes nazvali hlavonožce, ale medzi červami typu Testacea. Ako zdroje rodu Microcosmus Linné cituje tieto texty: Často sa nesprávne uvádza, že Linné krakena uvádzal pod názvom Sepia microcosmus; tento latinský názov krakenovi v skutočnosti dal až Nemec Lorenz Oken na začiatku 19. storočia.
Krakena spomína v roku 1802 v diele Histoire Naturelle Générale et Particulière des Mollusques aj francúzsky malakológ Pierre Dénys de Montfort ako jeden z dvoch typov obrovských chobotníc. Uvádza ho pod názvom kraken alebo poulpe kraken (chobotnica kraken) a stotožňuje ho napríklad s Plíniovou príšerou nazývanou arbor marinus i s Paulliniho vyššie spomínaným monstrum marinum. Ide vraj o najväčšieho živočícha na Zemi.
náhľad|Pozorovanie 60 metrov dlhého tvora, ktorého údajne pozorovali z lode [[Niagara v Atlantiku na vode v roku 1813. Tu je zobrazený ako chobotnica.]]
Ikonografia
náhľad|"Kraken of the imagination" (Kraken fantázie). John Gibson, 1887. Predpokladá sa, že „bradatá veľryba“ zobrazená na mape Olausa Magnusa je kraken.
V neskoršom období sa často zobrazuje Denys-Montfortov náčrt „kolosálnej chobotnice“, hoci podľa tohto autora kraken v skutočnosti vyzerá inak. Podľa Denys-Monfortovej ilustrácie boli vytvorené podobné ilustrácie zobrazujúce krakena útočiaceho na loď.
Hoci Egede opísal krakena ako mnohohlavé stvorenie s množstvo pazúrov, niektorí autori krakena zobrazujú s hrotmi alebo rohami.
Existuje aj prípad dvojhlavej a rohatej príšery, ktorú údajne vyplavilo na breh v mestečku Dingle v Írsku; asi išlo o hlavonožca. Jej objaviteľ ju namaľoval, s obrazom cestoval a napísal o príšere aj knihu.
náhľad|Obria ryba, s ktorou sa stretol Sv. Brendan. V jej blízkosti je vyznačená „Insula Fortunata“.
Kraken a chytľan
Kúsok kalmára nájdený francúzskou loďou Alecton počas incidentu tejto lode s obrovským hlavonožcom v roku 1861 (tento incident spomína okrem mnohých iných autorov aj napr. Jules Verne v románe Dvadsaťtisíc míľ pod morom - pozri nižšie) bol neskôr koncom 19. storočia identifikovaný ako rod chytľan (Architeuthis). Odvtedy sa zvykne tvrdiť, že chytľany sú možno to, čo sa v minulosti opisovalo ako krakeny.
Kraken a ichtyosaury
Podľa niektorých názorov je veľký hlavonožec, pripomínajúci legendárneho krakena, aspoň čiastočne zodpovedný za likvidáciu ichtyosaurov v období triasu.
Kraken v beletrii a populárnej kultúre
náhľad|Ilustrácia z pôvodného vydania [[Dvadsaťtisíc míľ pod morom od Julesa Verna z roku 1870]]
Kraken sa spomína v rôznych románoch, filmoch, televízii, videohrách a podobne.
Beletria
V Anglicku spomína krakena napríklad Alfred Tennyson v roku 1830 v sonete The Kraken. Zmienky o krakenovi sú aj v románe Hermana Melvilla z roku 1851 Biela veľryba (kapitola 59). Ďalším príkladom je román Johna Wyndhama The Kraken Wakes (1953).
Vo francúzskej beletrii spisovateľ Victor Hugo v roku 1866 v diele Robotníci mora (fr. Les Travailleurs de la mer) predstavil obrovskú ľudožravú chobotnicu z povestí ostrova Guernsey, ktorú stotožnil s legendárnym krakenom. Hugu túto chobotnicu v tomto texte nazval (ako vôbec prvý Francúz) názvom pieuvre [pjöövr], ktorý vo francúzštine potom dlho označoval obrovskú chobotnicu, ale dnes sa už používa aj ako všeobecné označenie chobotnice.
Prírodný park Mikulčický luh
Prírodný park Mikulčický luh leží v Juhomoravskom kraji v k.ú. obce Mikulčice a bol zriadený Okresným úradom v Hodoníne v roku 1999. Územie sa nachádza juhovýchodne od obce Mikulčice k hraniciam so Slovenskom v okrese Hodonín. Je typickou ukážkou lužnej krajiny. Nachádza sa tu významná ornitologická lokalita. Leží v Dolnomoravskom úvale v podcelku Dyjsko-moravská niva. Prírodný park tvorí rovinatá údolná niva rieky Moravy v nadmorskej výške okolo Pôvodne pravidelne zaplavované územie je po vodohospodárskych úpravách a napriamení meandrujúceho toku Moravy v 70. rokoch 20. storočia zaplavované iba pri veľkých povodniach. Na území sa však stále nachádza rad tôní, mŕtvych ramien, odvodňovacích strúh a kanálov. Najzaujímavejšie je hrádzou oddelené pôvodné meandrujúce koryto rieky Moravy.
Kraken
Beletria
Následne krakena spomína v roku 1870 aj Jules Verne v diele Dvadsaťtisíc míľ pod morom. O kúsok ďalej v texte Verne spomína ako podobné tvory aj veľké kalmary (konkrétne pravdepodobne chytľany) a to, čo sa v staroveku označovalo ako polypy. Ako príklad veľkých kalmarov uvádza známy prípad z roku 1861, keď loď Alecton strieľala do veľkého kalmara.
Prírodný park Mikulčický luh
Súčasťou prírodného parku je prírodná rezervácia Skařiny.
História
Súčasťou parku je významné archeologické nálezisko, a to Slovanské hradisko v Mikulčiciach. Od roku 2003 je územie PP Mikulčický Luh súčasťou Biosférickej rezervácie UNESCO Dolní Morava, ktorá bola schválená v r. 2003 v Paríži.
Flóra
Na približne polovici územia parku sa nachádza lužný les. Na miestach, kde nedochádzalo k pravidelnému zaplavovaniu môžeme nájsť: dub letný (Quercus robur), jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), Brest (Ulmus) a javor poľný (Acer campestre).
Kraken
Videohry
Krakeny sa objavujú aj vo videohrách ako Sea of Thieves, God of War II a Return of the Obra Dinn.
Prírodný park Mikulčický luh
Flóra
Bližšie k vode je potom silnejšie zastúpenie vŕb spolu s topoľom bielym (Populus alba) a čiernym (Populus nigra).