cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan Blažej Santini-Aichel
Dielo
thumb|[[Pútnický kostol sv. Jana Nepomuckého na Zelenej hore]] Diela archívne doložené i považované popredným znalcom Santiniho diela, profesorom, historikom umenia Mojmírom Horynom za autorsky nesporné.
Vernaison
Vernaison je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sainte-Croix-Grand-Tonne
Sainte-Croix-Grand-Tonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vernaison
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sainte-Croix-Grand-Tonne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 296 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľký filter
Veľký filter v kontexte Fermiho paradoxu je hocičo, čo bráni „mŕtvej hmote“ povstaniu a vesmírnej expanzii trvalého života. Tento koncept zaviedol Robin Hanson, keď argumentoval, že neúspech našich snáh nájsť mimozemské civilizácie v pozorovateľnom vesmíre musí byť spôsobený nejakou chybou v tvrdeniach rôznych vedeckých disciplín, že objavenie sa technicky rozvinutého inteligentného života je veľmi pravdepodobné. Tento neúspech sa pokúša vysvetliť tvrdením, že pravdepodobne existuje nejaký „Veľký filter“, buď v našej minulosti alebo v našej budúcnosti, ktorý vytvára bariéru v evolúcii a vesmírnom rozšírení inteligentného života. Zaoberá sa tiež úvahami ako ďaleko sa ľudstvo nachádza od tohto filtra. Myšlienka bola prvýkrát predostrená v online eseji "The Great Filter - Are We Almost Past It?" napísanej ekonómom Robinom Hansonom v auguste 1996 a naposledy revidovaná v septembri 1998.
Fermiho paradox
Ide o otázku vyslovenú slávnym fyzikom Enricom Fermim: "Ak je mimozemský život bežný, prečo sa s ním bežne nestretávame?" Zatiaľ napriek intenzívnemu pátraniu nebola objavená žiadna stopa po mimozemských civilizáciách, ani v rámci SETI zachytené ich vysielanie. Hanson sa domnieva, že ak by mimozemšťania už kolonizovali našu planétu, vedeli by sme o tom.
Veľký filter
Podľa hypotézy Veľký filter je najmenej jeden z týchto krokov veľmi málo pravdepodobný. Ak to nie je niektorý spred nášho štádia, potom to je asi bod 9 a z toho vyplýva, že naše šance na dosiahnutie kolonizácie vesmíru sú dosť nízke. Ak by body 1-7 boli ľahké, tak by Mliečna cesta mala byť plná civilizácií. Keďže to vyzerá, že nie je, tak buď je bod 9 z nejakého dôvodu ťažko dosiahnuteľný - možno kvôli nejakej katastrofe alebo kvôli vyčerpaniu energetických zdrojov. A naopak - ak nájdeme multicelulárny život napríklad na Marse (ktorý sa tam vyvinul sám, nezávisle od Zeme), tak to znamená, že kroky 2-6 sú ľahké a teda len kroky 1,7,8,9 (alebo nejaký neznámy krok) spôsobujú veľký problém.
Protiargumenty
Existuje veľa dôvodov prečo nenachádzame mimozemské civilizácie, ak aj existujú. Medzi najznámejšie patria napríklad: sú príliš ďaleko, komunikujú pomocou signálov, ktoré sa zatiaľ nepodarilo zachytiť, nemajú o nás záujem alebo nás z nejakého dôvodu kontaktovať nechcú a podobne. Astronóm Seth Shostak zo inštitútu SETI upozorňuje, že možno sa mýlime, keď hľadáme nejaké megainžinierske projekty mimozemšťanov vo vesmíre ako napríklad Dysonove sféry. Možno mimozemšťania preferujú nanobotov, keďže môžu byť rýchlejšie alebo z rôznych dôvodov výhodnejšie. Zároveň upozorňuje na myšlienku Arthura C. Clarka, ktorý poznamenal, že vysoko vyvinutá technológia môže na nás pôsobiť ako mágia, prípadne ju ani nerozpoznáme.
Baroková gotika
Baroková gotika (tiež gotizujúci barok) je jedinečný architektonický sloh, ktorý spája dynamický barok s výrazovými prostriedkami gotiky. Jej tvorcom a najvýraznejším predstaviteľom je český architekt Jan Blažej Santini-Aichel.
Po konci tridsaťročnej vojny sa české územie postupne spamätávalo z vojnových útrap, vrátane starých kláštorov. Základná obnova kláštorných panstiev nasledovala koncom 17. storočia, kedy nastala veľká obnova a rozvoj samotných opátstiev. Niektoré kláštory pri rekonštrukcii svojich chrámov žiadali zachovanie kontinuity so stredovekými stavbami, aby proti novým protireformačným rádom demonštrovali vlastnú starobylosť. V iných prípadoch bolo nutné so starými stavbami počítať pre obmedzené finančné zdroje. Pre architekta, ktorý s pražskou gotickou katedrálou sv. Víta vyrastal (jeho otec Santini Aichel i starý otec Antonín Aichel na výstavbe Pražského hradu pracovali), ktorý gotiku nepovažoval za starý a prekonaný módny trend, ale spôsob konštrukcie, a ktorý je zo svojich potulných ciest očarený náznakmi gotiky v barokových stavbách - pre takého architekta sú takéto priania požehnaním.
V prvej tretine 18. storočia tak v Čechách vzniká celý rad historizujúcich stavieb. Napriek tomu nemožno hovoriť o obyčajnom kopírovaní nájdených pôvodných vzorov - tieto sú totiž rozširované o prvky zahraničnej neskorej gotiky, ďalej rozvíjané a kombinované s prvkami odpovedajúcimi súčasnosti. Medzi najkrajšie ukážky patrí kláštorný kostol v Želivi, prestavba kostola Nanebovzatia Panny Márie v kladrubskom kláštore, obnova kostola Nanebovzatia Panny Márie v Sedlci pri Kutnej Hore a predovšetkým novostavba kostola sv. Jána Nepomuckého na Zelenej hore pri Žďáry nad Sázavou.
Hrušov (okres Veľký Krtíš)
Hrušov je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Polohopis
Obec leží v juhozápadnej časti Krupinskej planiny, na rozhraní podcelkov Dačolomská planina a Modrokamenské úboče. Hrušov má viacero osád, ktoré ležia v širokom okolí. Laznícke usadlosti, na centrum obce napojené miestnymi cestami, sa však čoraz viac využívajú už len na rekreáciu. Rozsiahlym chotárom preteká viacero vodných tokov, odvádzajúcich vodu do Ipľa.
Obcou vedie cesta III/2566 z Vinice, ktorá pokračuje severným smerom až po napojenie na cestu I/75 (smer na Veľký Krtíš). Ten je vzdialený východným smerom, Šahy  juhozápadne, Krupina  severne a krajské mesto  rovnakým smerom.
Geológia
hrušovského chotára tvoria lesy a iná pôda. Pôdne typy sú tu hnedozeme a hnedé lesné pôdy. Pôdne druhy tu tvoria v prevažnej väčšine hlinité pôdy s rôznymi prímesami. Na tejto pôde sa pestuje kukurica, obilie, zemiaky, alebo sa často tieto zeme využívajú ako pasienky. Súkromná osoba tu vie dopestovať aj teplomilné rastliny, ako sú rajčiny, papriky a iné. Výborne sa tu darí ovocinárstvu (čerešne, hrušky, slivky, jablone) a vinohradníctvu. Základom pôdy na území Slovenska sú treťohorné vulkanity, medzi ktoré v našej oblasti patria andezitické tufy, tufity a aglomeráty.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov Hrušova má klesajúcu tendenciu kvôli prirodzenej mortalite a odlivu mladých ľudí do iných regiónov kvôli pracovným príležitostiam. K záveru roka 2018 mal Hrušov 837 obyvateľov. Podľa posledného sčítania ľudí (2011) bola skladba obyvateľov nasledovná:
a) podľa veku: 15,3% (133) obyvateľov vo veku 0 - 14 rokov, 62,7% (545) obyvateľov vo veku 15 - 59 rokov a 22,0% (191) obyvateľov starších ako 60 rokov,
b) podľa pohlavia: 428 obyvateľov sú muži, 441 sú ženy
c) podľa národnosti: 95,2% (827) slovenská, 1,7% (15) rómska, 0,7% (6) maďarská, 0,2% (2) česká, 2,2% (19) ostatné,
d) podľa vierovyznania: 95,2% (827) rímskokatolícke, 0,9% (8) evanjelické, bez vyznania 1,2% (10), 0,5% (4) ostatné, 2,2% (19) nezistené. {	"version": 2,	"width": 600,	"height": 200,	"data": [		{			"name": "table",			"values": [				{					"x": 1970,					"y": 1197				},				{					"x": 1980,					"y": 1056				},				{					"x": 1991,					"y": 965				},				{					"x": 2001,					"y": 920				},				{					"x": 2011,					"y": 869				},				{					"x": 2017,					"y": 842				}			]		}	],	"scales": [		{			"name": "x",			"type": "ordinal",			"range": "width",			"zero": false,			"domain": {				"data": "table",				"field": "x"			}		},		{			"name": "y",			"type": "linear",			"range": "height",			"nice": true,			"domain": {				"data": "table",				"field": "y"			}		}	],	"axes": [		{			"type": "x",			"scale": "x"		},		{			"type": "y",			"scale": "y"		}	],	"marks": [		{			"type": "rect",			"from": {				"data": "table" },			"properties": { "enter": { "x": { "scale": "x", "field": "x" },					"y": { "scale": "y", "field": "y" },					"y2": { "scale": "y", "value": 0 },					"fill": { "value": "steelblue" },					"width": { "scale": "x", "band": "true", "offset": -1 }				}			}		}	],	"padding": { "top": 30, "bottom": 30, "left": 150, "right": 30 } } Vývoj počtu obyvateľov Hrušova
Dejiny do začiatku 20. storočia
Obec Hrušov sa prvýkrát spomína v starých písomných správach z roku 1272, kde sa spomína meno Mikuláša z Hrušova. Obec vtedy patrila rodu Huntovcov. Podrobnejšia správa o Huntovcoch sa spomína z 25. februára 1285, kedy obec Hrušov získal Demeter, mladší syn Honta. Od roku 1342 prechádzal hrušovský majetok rôznymi rodmi. Pomaly sa tu ukazovali aj dnešné pokolenia, ako rod Stacho, Baláž, Bobák, Lekýr a iné. Známe je však to, že susedná dedina Vinica (vtedy Nekyje) boli oproti Hrušovu významnejšia, pretože v nich zasadala hontianska súdna stolica.
Ako kedysi v týchto rokoch žili ľudia nám priblížili kostrové pohrebiská, v ktorých sa našli krčiažteky, gombíky a už aj pozostatky čepcov (pozostatky malých sklenených korálikov). Toto pohrebisko našiel P. Kamas v roku 1974 v miestach medzi Lúčkou a Bralom. Keďže bol ich výskum zastavený, nemožno ich datovať. V 16. až 17. storočí bola dedina poplatnou Turkom. Hrušov ale aj tak patril panstvu Bzovík.
V týchto a aj neskorších obdobiach (až do druhej polovice 20. storočia) bola prítomná dvojrezidenčnosť, t. j. život na lazoch cez týždeň a v nedeľu v dome v dedine. Po postavení kostola sa v matrike zachovalo meno prvého kňaza Jozef Bonaventúra, ktorý bol na Hrušove od roku 1787. Z matriky sa dozvedáme, že v tomto čase bola v obci veľká úmrtnosť detí, čo svedčí o vtedajších podmienkach života. K najväčším požiarnym pohromám patria požiare v roku 1809 (vyhorelo 45 domov) a v roku 1838.
Dejiny 20. storočia
V ½ 20. storočia sa obec len veľmi ťažko vyvíjala. Najbližšia železničná stanica bola v Krupine, v obci pošta ani telefón neboli. Svoju ráznosť si ľudia udržiavali pre odstup v polohe. Ešte aj v roku 1934 bolo veľa domov so slamennou strechou a s otvoreným ohniskom.
Kiarov
Kiarov je obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Hrušov (okres Veľký Krtíš)
Dejiny 20. storočia
Počas druhej svetovej vojny Hrušovom neprechádzal front, takže k veľkým materiálnym škodám nedošlo. Aj z Hrušova však museli narukovať bojaschopní muži. V chotári obce sa počas vojny ukrývali aj partizánske jednotky. V roku 1944 nemeckí vojaci upodozrievali obyvateľov obce zo spolupráce s partizánmi. V tom roku došlo k úmrtiu nemeckého vojaka. Práve vtedy prebiehal na Hrušove pohreb, počas ktorého ako obvykle zvonili zvony. Nemeckí vojaci sa nazdávali, že obyvatelia Hrušova takýmto spôsobom upozorňujú partizánov na Nemcov. Preto dali zhromaždiť mužov k budove vtedajšej školy, aby ich popravili. Následne chceli dedinu podpáliť. Tejto katastrofe zabránil vtedajší hrušovský rímskokatolícky kňaz Štefan Mikuška, ktorý ako jeden z mála ovládal nemecký jazyk. Dohodol sa s vojakmi, že obyvateľov nevystrieľajú, ak vojakom odovzdajú proviant v podobe surovín a zvierat.
Rázovitosť občanov Hrušova sa prejavila aj pri oneskorenej kolektivizácii a vytvorení jednotného roľníckeho družstva v spolupráci so susednými obcami Vinica a Čelovce v roku 1979. Kvôli vytvoreniu JRD úplne zanikol dvojrezidenčný život. Kvôli populačnej explózii v 80. rokoch bola postavená nová budova pre materskú, základnú a internátnu špeciálnu školu.
Súčasný život
V obci sa aktuálne nachádza Základná škola s materskou školou. Kvôli klesajúcej natalite bola časť budovy školy prebudovaná na sociálne zariadenie pre starších občanov. Zároveň sa v obci nachádzajú dva obchody a šijacia firma. Obec sa v poslednom desaťročí výrazne zameriava na rozvoj cestovného ruchu (primárne podujatie Hontianska paráda) a turistiky (rekonštrukcia náučného chodníka a rozhľadne Prášny vrch, plánované vybudovanie cyklochodníka). Aj keď sa Hrušov radí medzi malé obce, prevláda v nej čulý spoločenský život občanov, ktorí sa združujú do početných aktívnych miestnych spolkov a organizácií.
Náučný chodník
V roku 1998 bol zriadený náučný chodník, ktorý pozostáva z južného a severného okruhu. V roku 2012 prebehla rekonštrukcia značenia a osadených tabúľ, počet zastavení sa zredukoval a trasa sa mierne upravila. Náučný chodník prezentuje bohatstvo tradičnej ľudovej kultúry v Hrušove, ako aj prírodné scenérie priľahlých lazov.
Spolky a združenia
V obci napriek malému počtu obyvateľov pôsobia rôzne aktívne spolky a združenia:
Folklórna skupina Hrušov
Vznikla v 60. rokoch 20. storočia. Venuje sa zachovávaniu a šíreniu výhradne hrušovskej ľudovej kultúry. V súčasnosti (2019) v sebe zastrešuje zložky, ktoré môžu vystupovať aj samostatne: ženská spevácka skupina, mužská spevácka skupina, ženská tanečná skupina a dievčenská tanečná skupina. Počas svojej existencie vydala Folklórna skupina Hrušov viacero CD s hrušovskými piesňami: Čardáše z Hrušova (1996), Čo sa stalo v hrušovskej dedine (2007), Ponad Hrušov (2011). V spolupráci s vtedajšou Slovenskou televíziou vznikli filmové dokumenty Spievanie na zore, Jarné spevy, Keď sa lámal rok (1999, Drahomíra Kyslanová - jarné zvyky), Obrázky z Hontu (Drahomíra Kyslanová - jesenné zvyky), Zrodenie chleba (Drahomíra Kyslanová - od siatia po pečenie chleba) a Hrušovská svadba (Pavol Fűkö). Svadobné motívy sú zachytené aj v rovnomennej snímke od amatérskeho filmového klubu pri VŠP v Nitre pod vedením Ing. Jána Kamasa.
Detská folklórna skupina Ragačinka
Detská folklórna skupina Ragačinka sa sformovala v roku 1979 pod vedením Františky Hajdúchovej, Jozefa Vargu a miestnej učiteľky Evy Pakšiovej. Od roku 1992 je spolok vedený Annou Brlošovou. Meno súboru je odvodené od buriny ragač, ktorá sa v hojnom množstve vyskytuje v obci. Po uschnutí vytvára zvuk pripomínajúci šuchot sukní.
Cieľom Ragačinky je udržiavať miestne tradície a zachovávať ich pre budúce generácie. V skupine pôsobia deti navštevujúce predovšetkým miestnu základnú školu. Pravidelne sa zúčastňujú detských súťažných prehliadok, vystúpení v rámci dediny Hrušov ale aj blízkeho či vzdialenejšieho regiónu. Deti sú vedené k spevu a tancu charakteristického Hrušovčanom. V súčasnosti sa v skupine rozvíja aj skupina malých heligonkárov.
Každý rok v období adventu organizuje Ragačinka v spolupráci s obcou Hrušov a miestnym spolkom Matice slovenskej charitatívny projekt „Autobus dobrej vôle“. V rámci tohto zvyčajne dvojdňového podujatia deti navštevujú detské domovy, domovy sociálnych služieb a domovy dôchodcov po celom Slovensku, aby ich potešili svojim vystúpením. Viackrát deti z „Autobusu dobrej vôle“ privítal aj Ivan Gašparovič v prezidentskom paláci v Bratislave.
Ďalšie aktívne spolky a organizácie v Hrušove:
Hontianska paráda
Obec sa stala známou vďaka organizovaniu folklórneho festivalu Hontianska paráda, ktorý sa koná od roku 1996 a je pre obec významným zdrojom príjmov. Návštevníci tam okrem scénických vystúpení na dvojpodlažnom amfiteátri a ďalších pódiách môžu vidieť tradičný roľnícky život, ochutnať jedlá v tzv. dvoroch, vidieť zhruba stovku remeselníkov a pozrieť si mnohé výstavy.
Traktorparáda
Od roku 2013 organizuje miestne OZ Hrušovský Ťapuškáč začiatkom júla podujatie Traktorparáda. Ide o preteky na starých traktoroch v rôznych kategóriách.
Publikačná činnosť
V súvislosti s uvedomením si, že postupne vymiera pôvodná generácia, ktorá zažila tradičný spôsob života, sa obec s pomocou miestnych ľudí a s využím fondov Ministerstva kultúry SR rozhodla zachytiť čo najpodrobnejšie tradičný život v Hrušove. Vytvorila edíciu Tradičnej ľudovej kultúry obce Hrušov, ktorá sa skladá z viacerých publikácií, ktoré mapujú vybranú oblasť alebo tému tradičného života :
Osobnosti
Anton Bendík – hráč na heligónke, sólový spevák a folklorista známy na Slovensku a v Česku.
Ján Mastiliak
Služobník Boží Ján Ivan Mastiliak, CSsR (* 5. november 1911, Nižný Hrabovec – † 18. september 1989, Prešov) bol gréckokatolícky kňaz, redemptorista, jeden z odsúdených v politickom procese s predstaviteľmi reholí v 50. rokoch 20. storočia.
Mastiliaka a jeho dvoch súrodencov v detstve vychovávala matka, otec zahynul v bani v USA. V roku 1922 začal spolu so svojím bratom študovať v redemptoristickom juvenáte v Hlučíne na Morave. V roku 1928 vstúpil do noviciátu redemptoristov východného obradu v Stropkove. Po zložení rehoľných sľubov 2. augusta 1929 začal študovať v Obořišti, kde bol kňazský seminár pražskej provincie. 9. augusta 1933 ho mukačevský biskup Alexander Stojka vysvätil za diakona, o rok neskôr, 12. augusta 1934, bol v Užhorode vysvätený na kňaza. V roku 1935 dokončil svoje štúdia v Obořišti a od 25. júla krátko pôsobil v kláštore v Michalovciach. Na jeseň toho istého roku nastúpil na základnú vojenskú službu v Košiciach a potom v Prahe.
V roku 1937 ho predstavení vyslali na štúdiá do Ríma. Štúdium na Gregoriánskej univerzite zakončil licenciátom z teológie, na Pápežskom východnom inštitúte získal v roku 1942 titul Doctor in scientiis ecclesiasticis orientalibus (oboje na tému: Fuitne Vladimirus Solovjev Catholicus?). V roku 1944 sa vrátil na Slovensko. Po návrate do Michaloviec sa Mastiliak stal predstaveným michalovského kláštora. Od jesene 1945 prednášal dogmatiku, filozofiu a orientalistiku v seminári v Obořišti.
Tam bol 14. marca 1950 zatknutý a obvinený z protištátnej činnosti a špionáže v prospech Vatikánu. Vo vykonštruovanom procese, v ktorom boli spolu s ním súdení i ďalší predstavitelia katolíckych reholí (napr. jezuita František Šilhan) bol 5. apríla ako jediný odsúdený na doživotný trest. Bol väznený v Ruzyni, na Pankráci, na Mírove, vo Valdiciach a v Leopoldove. Vo väzení sedel štyri mesiace v jednej cele spolu s Gustávom Husákom, čo neskôr pozitívne ovplyvnilo obnovu gréckokatolíckej cirkvi. V roku 1955 mu bol na základe amnestie prezidenta republiky trest skrátený na 25 rokov ostrého väzenia. Napokon bol podmienečne prepustený v máji roku 1965. Po prepustení nesmel pracovať ako kňaz, preto si našiel prácu v Komunálnych službách v Prešove ako záhradník. Od roku 1966 pracoval ako tlmočník v odevných závodoch v Prešove. V roku 1968 sa zapojil do obnovy gréckokatolíckej cirkvi a bol ustanovený za predstaveného michalovskej viceprovincie redemptoristov. Zo zdravotných dôvodov sa však nemohol aktívne venovať pastorácii. Preto sa venoval hlavne výuke tajných kandidátov na kňazstvo, z ktorých bolo neskôr asi tridsať vysvätených, spovedaniu a duchovnému vedeniu. Svoje jazykové znalosti (ovládal 14 jazykov) využil na plodnú prekladateľskú aktivitu: pre potreby tajného štúdia a rehoľnej i laickej formácie preložil vyše sto titulov zahraničnej literatúry do slovenčiny. Tieto preklady sa potom šírili samizdatom.
Zomrel v Prešove krátko pred pádom komunistického režimu.
31. januára 2015 bol otvorený jeho beatifikačný proces.
Miestna skupina galaxií
right|thumb|[[Sextans A, člen Miestnej skupiny galaxií je vzdialená 4,3 miliónov sveletných rokov. ]] Miestna skupina galaxií je skupina galaxií, kam patrí naša Galaxia a ďalších viac ako 30 satelitných galaxií (vrátane trpasličích). Jej gravitačné centrum sa nachádza niekde medzi Galaxiou a M31. Galaxie Miestnej skupiny galaxií pokrývajú priemer 10 miliónov ly (1 E+22 m) skupina má binárny (činkovitý) tvar. Hmota celej skupiny sa odhaduje na (1,29 ± 0,14) × 1012M☉. Samotná skupina je súčasťou Miestnej superkopy galaxií.
Dvaja najväčší členovia skupiny sú Galaxia a M31 prezývaná Andromeda. Každá z týchto dvoch špirálových galaxií má vlastný systém satelitných galaxií.
Ďalší členovia Miestnej skupiny galaxií sú gravitačne izolovaní, patria k nim: IC 10, IC 1613, trpasličia galaxia Fénix, Lev A, trpasličia galaxia Tukan, trpasličia galaxia Cetus, trpasličia galaxia Pegas, Wolf-Lundmark-Melotte, trpasličia galaxia Vodnár a trpasličia galaxia Strelec.
MusicBrainz
MusicBrainz je projekt, ktorého cieľom je vytvoriť hudobnú encyklopédiu s voľne použiteľným obsahom.
Podobne ako FreeDB, bolo MusicBrainz založené ako snaha o náhradu za komerčné CDDB. MusicBrainz pôvodne vzniklo ako projekt pod názvom CD Index. Nové meno a ciele projektu boli zvolené na stretnutí v roku 1999 v Amsterdame a MusicBrainz tak začalo smerovať ku kompletnej hudobnej encyklopédií. Po šiestich rokov v roku 2005 začína MusicBrainz dospievať, je zaregistrovaných vyše 100 000 užívateľov, v databáze sa nachádza vyše 300 000 albumov a skoro 4 000.000 skladieb.
Okrem samotnej databázy s informáciami o umelcov, albumoch a skladbách prevádzkuje MusicBrainz webové služby umožňujúce aplikáciam identifikovať CD, prípadne jednotlivé skladby a následné uloženie meta-informácií do tzv. tagov. Na identifikáciu kompaktných diskov sa používajú unikátne identifikátory (presnejšie ako identifikátory použité v CDDB a FreeDB) a na identifikáciu jednotlivých skladieb sa používa technológia tzv. audio odtlačkov nazvaná TRM a vyvinutá spoločnosťou Relatable.
NGC 5655
NGC 5655 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. apríla 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Hvizdák veľký
Výskyt a stav na Slovensku
Hvizdák veľký sa na Slovensku objavuje pravidelne počas migrácie, vzácne prezimuje pri Dunaji. Ako hniezdič sa objavil v 20. storočí v nížinách riek Morava a Dunaj.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 3 - 30, zimujúcich jedincov 0 - 15. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú výrazný pokles viac ako o 50%. Ekosozologický status v roku 1995 E - ohrozený druh. V roku 1998 CR:A1,B2d - kriticky ohrozený. V roku 2001 CR - kriticky ohrozený. V roku 2014 CR A2ac; C2a(i); D - kriticky ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D - ustupujúci druh.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220,00 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
Dubovice
Dubovice je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 74 obyvateľov, z toho 41 mužov a 33 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 38,7 roka, ženy 42,7 roka).
Novodievčí monastier
Novodievčí monastier je monastier, ktorý sa nachádza na juhozápade Moskvy, v zátoke rieky Moskvy. Komplex Novodievčieho monastiera je významnú pamiatka architektúry 16. – 17. storočia. Monastier založilo veľkoknieža Vasilij III. v roku 1524.
Opis
Najvýznamnejšou budovou v komplexe monastiera je Smolenský chrám, niekedy zvaný aj chrám ikony Smolenskej Bohorodičky. Je to monumentálny 5 – hlavý chrám s maľbami zo 16. a 17. storočia, ktorý bol postavený podľa vzoru Uspenského chrámu v Kremli.
V 16. a 17. storočí sa monastier stal miestom skladania rehoľných sľubov, pričom išlo o ženy z cárskych rodín. Žila tu napr. vdova po staršom synovi Ivana Hrozného – cárovičovi Ivanovi. Po smrti cára Fiodora I. sa do monastiera vybrala aj jeho žena Irina Godunova so svojím bratom Borisom Godunovom – budúcim cárom. Svoje posledné roky života tu strávila aj sestra Petra I. Veľkého – cárovná Sofia, ktorá bola donútená prijať rehoľný sľub. V čase Vlasteneckej vojny r. 1812 monastier obsadili francúzske vojská. Po odchode Francúzov mal byť monastier vyhodený do vzduchu. Avšak nestalo sa tak, pretože – podľa legendy – jedna z mníšok stihla poliať vodou zápalné šnúry, ktoré viedli k sudom s pušným prachom.
Po Októbrovej revolúcii bol monastier zrušený a od r. 1922 slúžil ako múzeum, ktoré sa neskôr stalo filiálkou Štátneho historického múzea. Od r. 1980 monastier slúžil ako rezidencia metropolitov Krutického a Kolomenského a v r. 1994 tu bol opäť zriadený ženský monastier.
Na území monastiera sa nachádza nekropola Novodievčí cintorín. Sú tu pochované sestry Petra I., S.P. Trubeckoj, M.I. Muravjov – Apoštol, I.I. Lažečnikov a iní.
Je jedným z najstarších a najkrajších monastierov v Rusku a od roku 2004 je zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Požiar 2015
15. marca 2015 vypukol počas rekonštrukcie vo veži požiar. Plamene zničili polovicu fasády zvonice.
Stálosť
Stálosť môže byť:
Doulcon
Doulcon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Solipsizmus
Solipsizmus je filozofické učenie, ktoré uznáva 'ja' a jeho zážitky za jedinú skutočnosť, všetko ostatné sú len 'predstavy' 'ja'. Solipsizmus je krajný filozofický subjektivizmus.
Podľa marxizmu-leninizmu je solipsizmus subjektívnoidealistická teória, podľa ktorej jestvuje len človek a jeho vedomie, kým objektívny svet vrátane ľudí jestvuje len vo vedomí indivídua. Hľadisko solipsizmu pozbavuje ľudskú činnosť a vedu akéhokoľvek zmyslu.
Huščynci
Huščynci je dedina (село) na Ukrajine v Kalynivskom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 2 571 obyvateľov.
Vernay (Rhône)
Vernay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sine loco
Sine loco (lat.) je knihov. bez (udania) miesta vydania (skratka s. l.).
Náboženská spoločnosť
Náboženská spoločnosť je spoločenstvo ľudí, ktorí sa hlásia k spoločnému náboženstvu resp. náboženská organizácia zabezpečujúca a realizujúca verejný výkon kultu. V užšom zmysle (pozri nižšie) je to takáto organizácia iná než tradičná recipovaná cirkev.
Právo
Historicky sa rozlišovali (napr. v Uhorsku a potom v prvej ČSR) tzv. recipované cirkvi a náboženské spoločnosti. Z cirkví činných na Slovensku medzi (uhorské a potom česko-slovenské) recipované cirkvi po roku 1895 patrili latinská cirkev, gréckokatolícka cirkev, evanjelická cirkev augsburského vyznania, reformovaná kresťanská cirkev, pravoslávna cirkev, unitári a židovské náboženské obce, ostatné (aj kresťanské) legálne povolené organizácie mali postavenie "náboženských spoločností". Podľa tohto tradičného rozdelenia sa dodnes niekedy rozlišujú "cirkvi" v užšom zmysle (t. j. bývalé recipované cirkvi) a "náboženské spoločnosti" v užšom zmysle (t. j. ostatné; porovnaj napr. zoznam v článku "náboženská spoločnosť" v Encyklopédii Slovenska).
V súčasnom slovenskom práve (a česko-slovenskom práve od roku 1949) sa pojem používa vždy v spojení "cirkev alebo náboženská spoločnosť" (pozri článok cirkev alebo náboženská spoločnosť), čím sa právne stiera akýkoľvek rozdiel medzi výrazmi cirkev a náboženská spoločnosť. Podobne je tomu napríklad v Česku a Rakúsku.
Webová aplikácia
Webová aplikácia alebo Internetová aplikácia je aplikácia typu klient-server vytvorená pre prostredie internetu alebo intranetu.
V softvérovom inžinierstve je aplikácia poskytovaná užívateľom z webového servera cez počítačovú sieť Internet, alebo jej vnútropodnikovú obdobu (intranet). Webové aplikácie sú populárne predovšetkým pre všadeprítomnosť webového prehliadača ako klienta. Ten sa nazýva tenkým klientom, pretože sám o sebe logiku aplikácie nepozná.
Príkladom webovej aplikácie je napríklad Gmail - emailový klient prevádzkovaný spoločnosťou Google, ktorý sa komfortom obsluhy blíži klasickej aplikácii.
Výhodou webových aplikácií je rovnaké užívateľské rozhranie kdekoľvek bez nutnosti inštalácie špeciálneho softvéru. Veľkou výhodou pre užívateľa ale aj pre prevádzkovateľa aplikácie je jednoduchá aktualizácia. Tá sa vykonáva len na jednom mieste - na serveri, na ktorom webová aplikácia beží. Nevýhodou je nutnosť internetového pripojenia.
NGC 5656
NGC 5656 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. mája 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
Satu Mare (mesto)
Satu Mare (historický slovenský názov: Satmár;, , v preklade Veľká Dedina) je mesto v severozápadnom Rumunsku v blízkosti hraníc s Maďarskom. Je to administratívne, kultúrne a hospodárske centrum rovnomennej župy.
Sainte-Croix-sur-Mer
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 237 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belfast Giants
Belfast Giants je hokejový klub z Belfastu v Severnom Írsku, hrajúci v britskej najvyššej lige – Elite Ice Hockey League (EIHL). Tím domáce zápasy hráva v Odyssey Arena.
Tisícročná včela (film)
Tisícročná včela I-II (angl. The Millenial Bee) je slovenský film.
Sága murárskeho rodu Pichandovcov odohrávajúca sa prevažne na malej slovenskej dedine v rokoch 1887 – 1917.
Edgar (Anglicko)
Edgar Mierumilovný (* okolo 943 – 8. júl 975, Winchester) bol anglosaský kráľ, ktorý vládol v Anglicku v rokoch 959 – 975.
Rodina
Bol synom kráľa Edmunda I. a jeho manželky Elgivy (Aelfgifu). Bol bratom Edwyho, kráľa Anglicka v rokoch 955 – 959. Edgar bol ženatý dvakrát. Jeho prvou manželkou bola Ethelfleda († okolo 963), dcéra ealdormana Ordmaera, s ktorou mal syna Edurada (* okolo 962 – † 978). Jeho druhou manželkou bola Elfrida (Elfthryth, Ælfthryth), a z tohto manželstva vzišli dvaja synovia: Edgar bol známy aj množstvom mileniek, s jednou z nich, s Wulfridou (Wulfthrith), mníškou, ktorú uniesol z opátstva Wilton, mal dcéru Edith (Eadgyth).
Život
Počas vlády svojho brata Edwyho bol nespokojnou šľachtou prehlásený kráľom Mercie a Northumbrie (957). Po smrti Edwyho († 15. október 959) sa stal kráľom celého Anglicka. Okamžite povolal z exilu svätého Dunstana, ktorý sa stal jeho radcom. Dunstanovi zveril biskupstvo vo Worcesteri a neskôr v Londýne, a v roku 961 obsadil Dunstan miesto canterburského arcibiskupa.
Vláda Edgara bola obdobím pokoja. Edgar bol podporovateľom kláštornej reformy, na ktorej spolupracoval nielen s Dunstanom, ale aj Oswaldom z Worcesteru a svojím učiteľom z detstva Aethelwoldom. Boli zriaďované nové benediktínske kláštory po celej krajine, zo starých kláštorov boli vyhnaní kňazi a kanonici, ktorých disciplína bola uvoľnená, a boli nahradení mníchmi, riadiacimi sa regulou sv. Benedikta. Okrem toho vydal zákony, ktoré boli uznávané nasledujúcimi generáciami. Zaviedol jednotnú menu v celej krajine. Uskutočnil reorganizáciu anglického loďstva, ktoré malo chrániť brehy Anglicka pred dánskymi vpádmi.
Roku 973 sa uskutočnila Edgarova korunovácia v Bathe. Táto majestátna ceremónia však nebola chápaná ako iniciácia, ale ako vyvrcholenie jeho vlády. Bola zaznamenaná v básni v Anglosaskej kronike a na jej základe sú dodnes založené korunovácie britských panovníkov. Po tejto korunovácii sa odobral Edgar do Chesteru, kde sa stretol so šiestimi alebo (podľa neskorších kronikárov) s ôsmimi kráľmi, vrátane kráľov zo Škótska a Strathclyde, ktorí mu to zložili sľub vernosti, s tým že budú jeho vazalmi na zemi aj na mori.
Edgar zomrel na vrchole moci 8. júla 975 vo Winchesteri. Pochovaný bol v opátstve Glastonbury v Somersete. Jeho nástupcom sa stal jeho syn z prvého manželstva Eduard II. Mučeník.
NGC 5657
NGC 5657 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 5. júna 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Důl (okres Pelhřimov)
Důl je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 59 obyvateľov, z toho 34 mužov a 25 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 44,0 roka, ženy 45,2 roka).
Iliušin Il-2
Vznik a vývoj
thumb|left|Il-2 v múzeu Monino
Lietadlo Il-2 vzniklo na základe požiadaviek sovietskych vzdušných síl na lietadlo pre spoluprácu s pozemnými silami. Vývoj tohto typu začal v druhej polovici 30. rokov z iniciatívy konštruktéra Sergeja Iliušina.
Prvý prototyp s interným označením CKB-55 (armádne označenie bolo BŠ-2), vzlietol 2. októbra 1939. Unikátom jeho konštrukcie na tú dobu bolo pancierovanie, ktoré sa začínalo pancierovým kužeľom vrtule a končilo až za sedadlom pilota, kde sa neskôr nachádzal strelec guľometu. Krídla boli celokovové a iba zadnú časť trupu tvorilo drevo. Stroj poháňal motor Mikulin AM-35. Napriek slušným letovým vlastnostiam bol stroj armádou kritizovaný za malú rýchlosť a slabú výzbroj. Bol požadovaný jednomiestny, lepšie pancierovaný stroj, s výzbrojou najmenej dvoch kanónov a dvoch guľometov, so zväčšeným doletom a možnosťou niesť bomby. Kabína bola upravená na jednomiestnu a stroj sa musel spoliehať na ochranu sprievodných stíhačiek. Upravený prototyp CKB-57, bol poháňaný silnejším motorom AM-38 a vzlietol 12. októbra 1940. Už pred ukončením skúšok bol uznaný za spôsobilý pre sériovú výrobu a zavedený do výroby. Prvé stroje sa dostali k jednotkám už pred napadnutím ZSSR v máji 1941. Za jediný mesiac, ktorý zostával Sovietskemu zväzu do začiatku vojny nemohlo byť preškolenie pilotov ešte ani poriadne rozbehnuté, čo malo spočiatku spolu s absenciou stíhacej ochrany v prvej fáze bojov za následok katastrofické straty v bojoch so stíhačmi Luftwaffe. Bolo evidentné, že bude opäť nutné zasiahnuť do konštrukcie a spraviť miesto pre zadného strelca, navyše kvôli narastajúcemu nedostatku hliníka sa začal trup a neskôr aj krídla vyrábať z dreva. To však malo za následok zvýšenie hmotnosti a tým aj pokles výkonov. Potreba pasívnej obrany však bola natoľko naliehavá, že ešte pred zavedením modernizovaného Il-2m3 do výroby, bolo nespočetné množstvo jednomiestnych Il-2 v poľných podmienkach upravených tak, aby mohli niesť aj palubného strelca, ovládajúceho veľkorážny guľomet UBT. Počas vojny sa paleta typov ďalej rozširovala. Laborovalo sa najmä s výzbrojou. Na konci vojny bola zavedená modernizovaná verzia Il-10.
Nasadenie a používatelia
thumb|right|Útok Il-2 počas [[Kurská bitka|bitky pri Kursku, júl 1943]]
Il-2 si počas svojho nasadenia na sovietsko-nemeckom fronte čoskoro získal dobrú reputáciu. Jeho objavenie sa bolo pre Nemcov nemilým prekvapením. Nehľadiac na to, že taktika nasadenia bojových lietadiel na priamu podporu pozemných vojsk bola iba v plienkach, začali sovietske stroje spôsobovať nepriateľom silné straty a vyvolávať paniku v jeho radoch. Nepriatelia začali strojom Il-2 čoskoro hovoriť „čierna smrť“. V sovietskej armáde bol nazývaný napríklad: „lietajúci tank“, „iliuša“ alebo „hrbatý“. Asi najznámejšou prezývkou sa však stal názov „šturmovik“, ktorý sa stal aj oficiálnym názvom bojových lietadiel a jeho ďalších nástupcov. V Česko-Slovensku boli bojové iľjušiny známe pod prezývkou „kombajn“, kvôli charakteristickému zvuku motora.
thumb|left|Formácia sovietskych Il-2 počas letu v priestore [[Berlína, 1945]]
Ako sa zväčšoval počet dostupných šturmovikov a vzrastali skúsenosti veliteľov začala sa stabilne používať taktika útoku v štvorčlenných poprípade osemčlenných rojoch zostavených z dvojíc strojov. Spôsoby ich nasadenia však boli veľmi rôznorodé. Často sa k svojim cieľom približovali a útočili na ne z malej výšky do. Účinnou sa ukázala tiež formácia zoradená lineárne šikmo do výšky. Najvyššej presnosti pri útoku na pozemné ciele palubnými zbraňami sa dosahovalo pri útoku z výšky 800 až pod uhlom 20 až 25°. Pri obrane pred stíhačmi nepriateľa zase často vytvárali takzvaný pekelný kruh, kedy aspoň 8 šturmovikov lietalo v kruhu tak, že každý mohol kryť paľbou stroj, ktorý letel pred ním. Počas protiútoku pri Stalingrade operovalo nad touto oblasťou frontu okolo 575 šturmovikov. Práve v tej dobe začalo sovietske letectvo vo veľkej miere používať novú verziu Il-2m3, so zadným streliskom, v ktorom sedel strelec s veľkorážnym guľometom. Táto verzia sa ukázala ako najživotaschopnejšia a bola používaná do konca druhej svetovej vojny. Niektoré pramene uvádzajú, že v určitom období malo sovietske letectvo až 12 000 šturmovikov. Avšak podľa ruských zdrojov mala červená armáda v máji 1945 k dispozícii iba 3289 strojov Il-2 a 146 Il-10.
Na strojoch Il-2 slúžilo alebo získalo vyznamenania Hrdina Sovietskeho zväzu mnoho známych letcov ako napríklad Ivan Dračenko, Georgij Aleksejenko, alebo letkyňa Anna Jegorova, ktorá odlietala na strojoch Il-2 260 bojových misií. Stroje sa stali známe a obľúbené medzi posádkami aj vďaka svojim letovým vlastnostiam a najmä veľkej pevnosti draku, ktorý vydržal i veľmi ťažké poškodenie, ktoré denno denne hrozilo týmto strojom pri operačnej činnosti od protilietadlovej obrany a nepriateľského letectva.
Panónska cesta
Panónska cesta je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka.
Iliušin Il-2
Verzie
thumb|right|Iliušin Il-2m3 na aerosalóne MAKS 2017
Panónska cesta
Základné informácie
Je významnou dopravnou komunikáciou (smeruje na hraničné priechody Jarovce-Kittsee a Rusovce-Rajka). Odtiaľ pochádza aj jej názov, odvodený od niekdajšej rímskej provincie Panónia. Tiahne sa od Einsteinovej ulice až po južnú časť Petržalky.
Do roku 1990 sa volala Kossutova ulica podľa Ľudovíta Košuta (18021894), maďarského právnika, politika, bojovníka za nezávislosť Uhorska, vodcu uhorskej revolúcie v rokoch 18481849 a predsedu uhorskej vlády.
Iliušin Il-2
Technický popis
Iliušin Il-2m3 bol dvojmiestny jednomotorový samonosný dolnoplošník. Kovová kostra krídel bola potiahnutá duralom, drevená kostra chvostových plôch potiahnutá preglejkou. Neskoršie verzie mali chvostové plochy takisto duralové. Trup v prednej časti tvorila pancierová a v zadnej preglejková škrupina. Stroj mal zaťahovací podvozok, hlavné podvozkové nohy sa zatvárali smerom dozadu do zvláštnych gondol, zadné ostrohové koliesko bolo pevné.
Panónska cesta
Základné informácie
V posledných rokoch je dejiskom intenzívnej výstavby. Stavajú sa tu predovšetkým kancelárske budovy, školy, byty a nákupné prevádzky.
Iliušin Il-2
Technické údaje
vpravo|300px
Panónska cesta
Významné budovy
Sídli tu vydavateľstvo Spoločnosť 7 Plus (vydavateľ časopisu Plus 7 dní a iných), ČSOB leasing.
Iliušin Il-2
Výzbroj
Rôzne varianty výzbroje:
Panónska cesta
Významné budovy
Hneď vedľa ich spoločnej budovy sa nachádza Ústredné daňové riaditeľstvo Bratislava (ktoré patrí administratívne pod Ševčenkovu ulicu). Môžeme tu nájsť aj Fakultu manažmentu City University, poskytovateľa televízie, internetu a telekomunikačných služieb UPC a mnohé ďalšie.
Prebieha výstavba administratívneho komplexu Emporia Towers, Panon Office, trojhviezdičkového hotela Panónska a tiež kancelárskeho komplexu Central 5 a polyfunkčného komplexu Stavo-Ing.
Octavio Broggio
thumb|Jezuitský internát a kostol Zvestovania Panny Márie, [[Litoměřice]] Antonio Octavio Broggio (tiež Ottavio Broggio alebo Octavian Broggio, česky tiež Oktavián Broggio) (* 2. január 1670, Čížkovice, Litoměřice, Česko – † 24. jún 1742, Velemín, Litoměřice, Česko) bol významný český barokový architekt a staviteľ talianskeho pôvodu; jeho otcom bol významný barokový staviteľ Gulio Broggio, ktorý pôsobil najmä v severných Čechách.
Vyšehradská ulica
Vyšehradská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Lúky.
Je pomenovaná podľa hradiska Vyšehrad, teda nie podľa hradu a mesta Vyšehrad v dnešnom Maďarsku. Do 1. apríla 1991 bola spolu s Budatínskou súčasťou Jakubovského ulice.
Ville-sur-Jarnioux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Iliušin Il-2
Výzbroj
Nesené bomby a rakety:
Hunky Dory
Hunky Dory je štvrtý album anglického rockového hudobníka Davida Bowieho, vydaný pred Vianocami roku 1971. Kritici na serveri All Music Guide označili album za „kaleidoskopický zástup štýlov, zviazaných iba Bowieho zmyslom pre víziu: prenikavá, filmová zmes vysokého i nízkeho umenia, nejednoznačnej sexuality, gýču a kvality.“
Na albume je počuť návrat k euforickému popu zo Space Oddity, najmä v skladbách ako „Kooks“ alebo „Fill Your Heart“. „Kooks“ Bowie venoval svojmu novonarodenému synovi, známemu ako Zowie Bowie. Nachádza sa tu aj ťažší materiál a to v podobe piesne „Quicksand“ inšpirovanej budhizmom alebo z časti autobiografická skladba „The Bewlay Brothers“. Najznámejšie sú však skladby "Changes", „Oh! You Pretty Things“ a „Life on Mars?“, ktoré dodnes tvoria časť Bowieho koncertného repertoáru.
Bowie taktiež vzdal hold svojim idolom tohto obdobia: „Song for Bob Dylan“ (slov. Pieseň pre Boba Dylana), „Andy Warhol“ alebo skladba „Queen Bitch“ inšpirovaná hudbou americkej skupiny Velvet Underground. Skladba „Changes“ bola vydaná aj ako singel na podporu nového albumu, napriek tomu, že je vo všeobecnosti považovaná za jednu z najtypickejších a najznámejších Bowieho skladieb sa nikdy nestala oficiálne hitom. Kritika na album i singel reagovala pozitívne a album sa predával pomerne dobre. Počas mánie, ktorú spôsobil ďalší Bowieho album The Rise and Fall of Ziggy Stardust and Spiders from Mars, predaj stúpol natoľko, že Hunky Dory sa ocitol rok po svojom vydaní na treťom mieste albumového rebríčka vo Veľkej Británii. V roku 1973 sa singel „Life on Mars?“ dostal na tretie miesto hitparády singlov.
V roku 1998 hudobný časopis Q usporiadal anketu medzi čitateľmi a Hunky Dory sa dostala na 43. miesto v rebríčku najlepších albumov všetkých čias. Televízna stanica VH1 umiestnila album na 47. miesto v obdobnom rebríčku. V rebríčku 500 najlepších albumov časopisu Rolling Stone sa album umiestnil na 107. mieste.
Zoznam skladieb
Autorom hudby a textov je David Bowie.
Reedície
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1990 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol štyri ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Dugny-sur-Meuse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5658
NGC 5658 je hviezda v súhvezdí Panna, ktorú objavil americký astronóm George Phillips Bond 9. mája 1853.
Slovenský horolezecký spolok JAMES
náhľad|Sídlo na [[Junácka ulica (Bratislava)|Junáckej 6 v Bratislave]] náhľad|Logo
Slovenský horolezecký spolok JAMES (skr. SHS JAMES) je športové (horolezecké) občianske združenie so sídlom v Bratislave, ktoré vzniklo 13. marca 1990. Má zriadenú aj obchodnú spoločnosť pod názvom JAMES SLOVAKIA s.r.o.
Charakteristika
Spolok združuje záujemcov o všetky druhy horolezeckých aktivít na rozličnom stupni výkonnosti, formuje vzťah k horám a prírode, organizuje horolezeckú činnosť na Slovensku.
Spolok je členom medzinárodnej horolezeckej federácie UIAA a organizuje metodickú činnosť v horolezectve.
Jeho členské kluby a oddiely majú samostatnú právnu subjektivitu – sú registrované väčšinou pod názvom typu "Horolezecký klub JAMES XY" alebo "Horolezecký klub IAMES XY" (kde XY je názov mesta) alebo podobne. náhľad|[[Mikuláš Mlynarčík, zakladateľ spolku]] náhľad|[[František Lipták, zakladateľ spolku]] náhľad|[[Gustáv Nedobrý, zakladateľ spolku]]
Spišské turistické aktivity
Dobudovanie Košicko-bohumínskej železnice v roku 1872 odstránilo mnohé prekážky, ktoré bránili rozvoju turistiky na území bývalého Uhorska. Už pred výstavbou železnice boli zaznamenané mnohé turistické aktivity v slovenských horstvách. Prvý turistický klub v Rakúsko-Uhorsku vznikol v Banskej Štiavnici začiatkom 60. rokov 19. storočia ako Sitniansky klub- Szitnya club- Neskôr sa zlúčil s Uhorským karpatským spolkom (MKE). Po založení Uhorského karpatského spolku 10. augusta 1873 so sídlom v Kežmarku za veľmi rýchlo začala organizovať mládež vtedajšieho Spiša. Miestna odbočka MKE v Spišskej Novej Vsi vznikla 26. februára 1882 z podnetu novoveského profesora Imricha Köviho. Rozvíjala svoju turistickú činnosť v okolí Novoveských vrchov a v údolí Hnilca. Potom ju rozšírila do Slovenského raja. Hadušovský statkár Gustáv Bartsch postavil v roku 1889 na Tomašovskom výhľade prvú útulňu v Slovenskom raji. V roku 1899 bol vyznačkovaný chodník na Matku Božiu, chodník zo Smižian na Kláštorisko a z Kláštoriska k Letanovskému mlynu. Koncom 19. sotočia turisti urobili prieskum Veľkého a Malého Sokola, Suchej Belej, Kyseľa, Piecok a iných roklín v Hrabušických vrchoch. Béla Hajts splavil na plti v roku 1906 Prielom Hornádu. náhľad|Spišskononoveskí horolezci na [[Baranie rohy|Baraních rohoch vo Vysokých Tatrách]] náhľad|Horolezci JAMES na Dračom hrebeni vo Vysokých Tatrách v roku 1939 náhľad|Horolezeckí začiatočníci sa učia viazať uzly na kurze JAMES. Rok 1945
Spišské horolezecké aktivity
Spišiaci – turisti v Slovenskom raji do roku 1912 objavili a preskúmali všetky tiesňavy a rokliny. Medzi najaktívnejších patrili prof. Martin Róth, prof. Michal Karoliny, kráľovský zememerač Tibold Kregcy st., prof. Viliam Forberger a Dr. Ferdinand Filarszky. Medzi mladšími boli horolezci MUDr. Alexander Mervay, prof. Oszkar Mahler, bratia Teschlerovci, Ľudovít Rokfalussy, Kazimír Kozlovsky, Béla Balogh, Ľudevít Pálka, Tibor Kregcy ml., Tivadar Meszléri.