cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Byrokratický index
== Byrokratický index v roku 2018 == V roku 2018 INESS prezentoval pri príležitosti 137 rokov od narodenia Ludwiga von Misessa výsledky 3. ročníka Byrokratickýho indexu. V tomto ročníku fungovanie modelovej firmy vyžadovalo splnenie 64 administratívnych úkonov, ktoré si vyžadovali 222 hodín. To predstavuje 28 pracovných dní, čiže viac ako jeden pracovný mesiac ročne. Najväčšiu časť z toho, až 101,5 hodín, zabrali povinnosti spojené s bežnou prevádzkou, 83,5 hodiny činnosti späté so zamestnávaním, 26 hodín si vyžiadali iné činnosti a 11 hodín bol náklad legislatívnych zmien. Oproti minulým rokom došlo k zmene metodológie, no aj napriek tomu prišlo oproti predošlým rokom k nárastu. Tento nárast bol celý vyvolaný jednorazovým nákladom vo výške 16 hodín, spôsobeným nábehom pravidiel manažmentu osobných údajov GDPR.
== Byrokratický index v roku 2017 == V roku 2017 INESS prezentoval pri príležitosti 136 rokov od narodenia Ludwiga von Misessa výsledky 2. ročníka Byrokratickýho indexu. V tomto ročníku fungovanie modelovej firmy vyžadovalo splnenie 78 administratívnych úkonov, ktoré si vyžadovali 164 hodín. Tento čas je takmer jeden pracovný mesiac ročne. Náklady spojené so splnením týchto povinností dosahujú 1 651 € ročne, teda 137,6 eur mesačne. So začatím podnikania (vznik novej firmy) je potrebných, rovnako ako v roku 2016, 33 úkonov navyše s časovým nákladom 36,5 hodín.
== Byrokratický index v roku 2016 == V roku 2016 INESS prezentoval pri príležitosti 135 rokov od narodenia Ludwiga von Misessa výsledky pilotného ročníka Byrokratického indexu, v ktorom pri podnikovaní modelovej firme bolo zistených 79 úkonov, ktorých splnenia trvalo 20,5 dňa. Náklady so splnením povinností predstavovali 1 595 €. So začatím podnikania (vznik novej firmy) je spojených 33 úkonov navyše s časovým nákladom 36,5 hodín.
Byrokratický index v zahraničí
V roku 2018 sa k iniciatíve INESS pridali aj partneri z Česka, Ukrajiny a Litvy. Spomedzi týchto 4 krajín sa Slovensko umiestnilo na prvom mieste s 222 hodinami, iba tesne pred Českom s 233 hodinami ročne, ktoré nasledovala Litva s 252 hodinami a ďaleko za mi Ukrajina s 469 hodinami.
V roku 2017 sa k iniciatíve INESS pridali aj jeho parteneri z Česka a Bulharska. V čase potrebnom na splnenie povinností sa umiestnilo najlepšie Slovensko so 164 hodinami a najhoršie Česko so 199,5 hodinami. V počte úkonov potrebných na splnenie povinností spojených s podnikaním vyhralo Slovensko so 78 úkonmi. Najnákladnejšie splnenie povinností, ktoré boli spojené s podnikaním modelovej firmy v danej krajine bolo na Slovensku s 1 651 €. Skoro dvojnásobne nižšie náklady si vyžadovalo podnikanie v Bulharsku, kde náklady na splnenie povinností spojených s podnikaním predstavovali len 849 eur.
Modelová firma
V Byrokratickom indexe je analyzovaná je fiktívna spoločnosť Brána do neba s.r.o. Táto spoločnosť sa zaoberá výrobou brán, plotov a iných kováčskych a zámočníckych výrobkov. Spoločnosť zamestnáva 4 zamestnancov, pričom v priebehu roka jedného zamestnanca prepustí a jedného príjme. Zisk pred zdanením je 15 000€ (sektorový priemer podľa indexpodnikatela.sk), pri ročnom obrate 300 000 €. Spoločnosť je platca DPH, prijíma hotovosť, neimportuje ani neexportuje materiál a tovar mimo trhov Európskej únie. Spoločnosť produkuje odpad, vrátane chemikálií a elektroniky. Spoločnosť vlastní jedno dodávkové vozidlo so 100 kW motorom s jedným dedikovaným vodičom z radu zamestnancov. Sídlo spoločnosti je v jej vlastnej budove.
Metodológia indexu
Pri výpočte indexu INESS postupne preskúmal všetky relevantné administratívne povinnosti: administrácia zamestnancov, daní (ale nie účtovníctvo ako také), nakladanie s odpadmi, BOZP a ďalšie. Ako časový bol použitý expertný odhad odborníkov a ľudí z praxe (účtovníkov, manažérov odpadového hospodárstva a pod.). Pri všetkých činnostiach sa predpokladá, že sa vykonávajú interne. Tam, kde to nie je možné (je potrebný certifikovaný dodávateľ, napr. revízia elektrických prístrojov), sa vychádzalo pri predpočtoch z cenníkov dostupných na internete.
Finančné náklady boli získané prepočtom celkového času na priemernú hodinovú superhrubú mzdu v hospodárstve (1. kvartál analyzovaného roka) podľa Štatistického úradu a pripočítali sa prípadné poplatky.
Pri zákonom stanovenej frekvencii (napr. daňové priznanie) index vychádza zo zákona. Pri jednorazových úkonoch sa predpokladá, že sa vzhľadom k životnému cyklu firmy udejú raz za 4 roky (napr. registrácia nového vozidla). Výnimkou sú jednorazovové povinnosti spojené so založením firmy – tie sa evidujú samostatne, mimo hlavný index. Výsledok je zaokrúhľovaný s presnosťou na polhodiny a celé eurá. Do počtu povinností sa do indexu pripočítajú ako 1 agendu aj tie povinnosti, ktoré sa periodicky opakujú počas roka, aj tie, ktoré sa vyskytujú raz za dlhšie časové obdobie.
Električka 4MT
Opis
Vozňová skriňa bola celokovová, zváraná. V pravej bočnici sa nachádzali troje skladacie dvere s elektrohydraulickým ovládaním. Dvojnápravový podvozok bol tiež zvarený z oceľových plechov a valcovaných profilov. Pomenovanie električky 4MT pochádza z označenia elektrickej časti. K motorovým vozidlám boli tiež vyrábané vlečné vozne s takmer zhodnou karosériou.
Vznik
V rámci dvojročného plánu z rokov 1947 – 1948 mal byť vyvinutý nový typ štvornápravovej električky pre Brno. Ešte v roku 1946 bola ale požiadavka zo strany Ministerstva dopravy zrušená a mesto tak požadovalo len 50 dvojnápravových električiek. Tieto električky boli následne vyvíjané Královopolskou strojárňou. V súvislosti s centrálnym plánovaním bola úloha výrobcu električiek pre Česko-Slovensko zverená Tatre Smíchov, a tak nakoniec Brno dostalo len 25 električiek a 30 vlečných vozňov. Aby mal dopravca zhodný počet motorových vlečných vozňov, bolo posledných päť električiek v roku 1954 vyrobených vlastnými silami podľa dokumentácie z Královopolskej strojárne.
Dodávky
V rokoch 19501954 bolo vyrobených celkom 30 vozidiel v štyroch výrobných sériách.
Associated Press
náhľad|Logo náhľad|Budova Associated Press v Londýne
Associated Press (AP) je americká tlačová agentúra s centrálou v New Yorku, ktorá vznikla v roku 1846 ako Harbour News Association.
V súčasnosti má viac ako 10 tisíc zákazníkov po celom svete, pre ktorých informácie zabezpečujú regionálne kancelárie vo viac ako sto krajinách celého sveta s viac ako 4 tisíc zamestnancami.
Zoznam piesní Ivana Csudaia
Slovenský artrockový hudobník, spevák, skladateľ, textár a producent Ivan Csudai vydal sedem štúdiových albumov, jednu kompiláciu a podieľal sa na prvých dvoch štúdiových albumoch alternatívnej skupiny Sleepy Motion (neskôr vystupujúcej pod pôvodným názvom Ospalý pohyb), ktorej bol členom. Nahral celkovo 90 pôvodných vydaných piesní s autorským vkladom, pričom 12 z nich existuje v rozličných verziách. Hudobne dlhodobo spolupracuje s Martinom Burlasom.
Ján Šuda
Ján Šuda (* 3. október 1939, Žilina – † 6. júl 2012, Bratislava) bol slovenský dokumentarista, dabingový režisér, filmový kritik, scenárista a dramaturg.
Vzdelanie
Narodil sa v Žiline, detstvo prežil v Dolnom Hričove v rodine riaditeľa základnej cirkevnej školy. Strednú školu absolvoval v Žiline, v ročníku „so silným zameraním na umelecké a literárne oblasti“. K filmu ho podľa jeho slov prilákali žilinské kiná Fatra a Úsvit.
FAMU
Ján Šuda študoval na pražskej FAMU v 60. rokoch; v období, kedy sa na tejto škole tvorila tzv. česko-slovenská nová vlna. „Bolo to také šťastné obdobie (...), kde človek veľmi veľa získal medzi profesormi a spisovateľmi svetového mena, (...) (a) ktoré kulminovalo až do roku 1968.“
Na FAMU študoval v rokoch 1958-1960 dramaturgiu, štúdium však nedokončil. O dva roky neskôr, v roku 1962, začal študovať filmovú vedu, no tento odbor taktiež opustil (1963).
V roku 1989 vyštudoval filmovú a televíznu dokumentárnu tvorbu na VŠMU v Bratislave. Štúdium ukončil teoretickou prácou na tému Dokumentárna tvorba Dušana Hanáka a absolventským dokumentom Kniha a husle (1989).
Filmová reflexia
Od konca 50. rokov publikoval recenzie a články o filme v dennej tlači a v časopisoch Film a divadlo, Predvoj a Kultúrny život.
Práca v televízii
Ján Šuda začínal v roku 1967 v Česko-slovenskej televízii na poste redaktora pre spracovanie krátkometrážnych filmov. Následne pôsobil ako dramaturg pre dlhometrážnu hranú tvorbu a od roku 1980 prešiel do réžie dabingu Hlavnej redakcie programov zo zahraničia v Česko-slovenskej televízii Bratislava (Podraz, Rebel bez príčiny, Kramerová verzus Kramer, seriály Pobrežná hliadka, Dempsey a Makepeacová a i.). Na svoje pôsobenie v Česko-slovenskej televízii spomína Ján Šuda takto: „''venoval som sa najmä tvorbe v zahraničnej redakcii i dabingu. Bola to v istom zmysle fabrika, ale dalo mi to veľa (...). Na kolegov mám dobré spomienky. Český dabing patril k špičke – bola to práve česká dabingová škola, ktorá mi veľa dala.''“
Scenáre
Je autorom scenára dvoch televíznych inscenácií režiséra Pavla Haspru – Veľký prípad (1984) a Rozlet 13 (1985).
Réžia dokumentárneho filmu
K dokumentárnemu filmu Liptovské pastorále (1996) si napísal aj scenár, k Maliar páter Teodor (2004) zasa zložil hudbu.
Sisa a sivý holub (2007) patrí k jeho najvýznamnejším filmom. Ide o televízny dokument o Sise Michalidesovej, ktorá autora zaujala svojou prózou Sivý holub, predovšetkým okolnosťami jej vzniku – napísala ju krátko po prekonaní ťažkej onkologickej choroby Hodgkinov lymfom.
K téme knihárov sa vrátil trinásť rokov po rovnako tematicky ladenom absolventskom filme dokumentárnym cyklom Európski knihári – Inšpirácie Jindřicha Svobodu (2000), Ivan Galamboš – Reštaurovanie antifonára (2002) a Rozhovory s otcom (2005). Za film Ivan Galamboš – Reštaurovanie antifonára získal Ján Šuda Cenu za vedecký a populárno-vedecký program na 38. Academia Film Olomouc v roku 2003. Dvojportrét umeleckých knihárov – otca (Ján Vrtlík) a dcéry (Ľudmila Michová) – Rozhovory s otcom (2005) získal Tvorivú prémiu na festivale Igric v roku 2006. Ďalším z jeho filmov bol Tri biblie, dva osudy, jedna láska (2009).
Niekoľko rokov pripravoval pre Slovenskú televíziu film Eduard Schreiber – filmár, filantrop a vyhnanec, ku ktorému kvôli chorobe zostal napísaný scenár a námet z roku 2008.
Rozpracovaný zostal aj jeho posledný film o spisovateľovi Kornelovi Földvárim, dokument s názvom Ešte chvíľočku s Kornelom pobudnúť (2013). Nakrútený materiál spracoval dokumentarista a strihač Marek Šulík, ktorý po Šudovi dokončil aj film o Eduardovi Schreiberovi. Roztočený materiál nebol pripravený na strih, Šudovi sa však podarilo natočiť rozsiahly rozhovor s posledným priamym svedkom – synovcom Eduarda Schreibera. Šulík spolu so scenáristom filmu Eugenom Gindlom pôvodný rozsiahly scenár zjednodušili a film dokončili pre RTVS v kratšej minutáži pod názvom Grimasy Friederiky Schüllerovej (2015).
Podľa slov Mareka Šulíka pripravoval Ján Šuda naviac film Posledný Liberátor o slovenskom pilotovi slúžiacom počas druhej svetovej vojny v RAF, nakrútený však nebol ešte žiadny materiál.
Ajtos (okres)
Ajtos je okres v Burgaskej oblasti. Leží vo východnom Bulharsku, jeho severná časť na južných svahoch východných výbežkov Starej planiny, južná časť v Ajtoskej kotline, najvýchodnejšej zo Zabalkánskych kotlín. Sídlom okresu je mesto Ajtos, okrem neho zahŕňa 16 dedín. Žije tu takmer 30 tisíc stálych obyvateľov.
Sídla
Všetky sídla v okrese sú samosprávne.
Obyvateľstvo
V okrese žije 29 662 stálych obyvateľov a vrátane prechodne hlásených obyvateľov 35 658. Podľa sčítania 1. februára 2011 bolo národnostné zloženie nasledujúce:
Chicago Tribune
Chicago Tribune je americký denník. Založili ho James Kelly, John E. Wheeler a Joseph K. C. Forrest.
Prvé vydanie bolo publikované 10. júna 1847. Jeho vlastníkom je spoločnosť Tribune Publishing a od roku 1925 sídli v budove Tribune Tower na adrese 435 North Michigan Avenue v Chicagu v štáte Illinois. Vo všedné dni sa predá približne 450 tisíc, v sobotu 330 tisíc a v nedeľu vyše 850 tisíc kusov.
Halové majstrovstvá sveta v atletike
Halové majstrovstvá sveta v atletike je medzinárodný atletický šampionát, ktorý sa odohráva pod záštitou IAAF, s malou výnimkou, každé dva roky. Predchodcom šampionátu boli Svetové halové hry, ktoré sa konali v roku 1985 v Paríži. V roku 1987 bol šampionát premenovaný na Halové majstrovstvá sveta.
Oberstdorf
Oberstdorf je lyžiarske a turistické stredisko v Allgauských Alpách v južnom Bavorsku v Nemecku.
Obec je známa hlavne vďaka mostíkom pre skoky na lyžiach Schattenbergschanze, na úpätí vrchu Schattenberg, na ktorých každoročne začína slávne turné štyroch mostíkov. Veľkú miestnu atrakciu predstavuje mamutí mostík Heini-Klopfer-Skiflugschanze, tretí najväčší na svete.
Koná sa tu aj jeden z pretekov bežkárskej série Tour de Ski.
Podložie
Jedná sa o popisný termín, ktorý ma relatívny význam, vzhľadom na uvažovanú vrstvu (alebo teleso), na ktorú je vzťahovaný. Ak existujú 4 vrstvy (od najmladšej po najstaršiu) A, B, C a D, tak vrstvy C a D sú podložím vrstiev A a B. Vrstva C je však zároveň nadložím vrstvy D.
Pavol Čambala
Pavol Čambala (* 1897, Skalica – † ?) bol slovenský bankový úradník a riaditeľ monopolnej filmovej spoločnosti Nástup (19391945). Tá dostala zo zákona výhradné právo výroby, dovozu, vývozu a distribúcie filmov na území vojnovej Slovenskej republiky. Čambala preukázal značné kvality pri rokovaniach s nemeckou stranou, vďaka ktorým sa Nástupu podarilo získať oproti pôvodným, likvidačným návrhom, vcelku výhodné podmienky filmového partnerstva i rozbehnúť vlastnú filmovú tvorbu. Po zániku Nástupu bol obvinený z kolaboranstva či z tzv. zrady na povstaní a strávil viacero mesiacov vo väzení či pri súdnych procesoch. Oficiálnych obvinení sa napokon zbavil, ale jeho povesti to ublížilo.
Ak sa dnes uvažuje o filme v širšom slova zmysle – o filme ako o kinematografii, ktorej doménou nie sú len filmy a ale i tvorcovia inštitucionálneho zázemia či organizačných štruktúr – Čambala patrí do Dejín slovenskej kinematografie.
Život a kariéra
Pavol Čambala sa narodil v roku 1897 v Skalici. V Tatra banke začal pracovať v roku 1921, najprv ako šéf korešpondencie, neskôr ako prokurista, tajomník a napokon hlavný tajomník. Od roku 1925 viedol kino Tatra a neskôr dve ďalšie premiérové kiná (Metropol, Uránia) v správe podniku, združené do kinematografického koncernu Ústredná správa spojených kín (ÚSSK). Ako vedúci ÚSSK sa ako delegát Tatra banky angažuje ako hlavný iniciátor monopolnej filmovej spoločnosti Nástup. Po jej vzniku sa v marci 1940 stáva jej hlavným riaditeľom. V Nástupe pracuje až do konca vojny, presnejšie do 24. apríla 1945, keď je spoločnosť v podstate zrušená (prevedená po Povereníctvo informácií) a Čambala zbavený funkcie.
Udalosti od vzniku Nástupu po výpoveď v Tatra banke
Po vzniku Slovenského štátu nemali Slováci v oblasti filmového podnikania veľa možností. Vzhľadom na novú politickú pronemeckú orientáciu krajiny, obchodovať so Židmi neprichádzalo do úvahy. Česko na tom bolo podobne. Ako najvhodnejšia a najlogickejšia voľba vyzeralo Nemecko. Slovenský pohľad na obchodný vzťah vyzeral zhruba nasledovne: vytvorenie monopolu v oblasti filmového hospodárstva prinášajúci nemeckej strane zisk. A zisk by sa znovu investoval do filmovej výroby. Slováci zároveň túžili po vlastnej, slovenskej filmovej produkcii, financovanej práve zo spomínaného zisku. O čo na druhej strane nemali záujem Nemci, ktorí mali predstavu nového, komerčne síce zanedbateľného trhu, ktorý je treba čo najefektívnejšie, a pokiaľ možno bezo zvyšku, využiť. Rok 1939 je rokom boja týchto dvoch (zdanlivo nezlučiteľných) koncepcií a celé nasledujúce obdobie (19401945) paradoxne obdobím ich harmonického preklenutia.
Čambalov prínos pri rokovaniach
Pôvodné nemecké požiadavky zneli: 1) 60 až 70% účasti nemeckých filmov v slovenskej distribúcii; 2) 60, resp. 70% podielu na zisku z požičovného slovenských kín; 3) 25 000 Ks garancia na každý exploatovaný film v individuálnom vyúčtovaní; 4) dosadenie ríšsko-nemeckého dôverníka a jeho celoročné honorovanie na úrovni 10 % zisku z požičovného (suma približne 1 000 000 korún)
Čambalovi sa podarilo požiadavky skresať nasledovne: 1) podmienky ostali rovnaké; 2) 50% podielu na zisku z požičovného slovenských kín; 3) 8 000 Ks garancia na každý exploatovaný film v individuálnom vyúčtovaní; 4) dosadenie ríšsko-nemeckého dôverníka a jeho celoročné honorovanie sa rovnako podarilo znížiť a hlavne obmedziť sféru jeho vplyvu.
Problémy Čambalu s Nemcami a ukážka jeho dôležitosti
Pre Nemcov nebol Čambala pohodlnou osobou; zastrašovali ho a šikanovali, viackrát vyšetrovali na ÚŠB či sledovali Gestapom. Preto sa na jeseň 1939 rozhodol z pozície rezignovať a vrátiť sa späť k úradníckej pozícií v Tatra banke. Jeho žiadosť ale bola zamietnutá a Čambala v Nástupe ostal v podstate z donútenia. Nie je jasné, kto zo slovenskej strany o Čambalovom zotrvaní rozhodol, ide však o dôkaz jeho dôležitosti. „Po odstavení všetkých Čechov a Židov z organizácie filmových vecí na Slovensku bol Čambala skutočne, a bez ohľadu na svoje ´škodlivé´ prvorepublikové know-how, jediným kompetentným Slovákom schopným riadiť slovenský film,“ vysvetľuje Hanáková.
Nová požiadavka z roku 1942 a ďalšia využiteľnosť Čambalu
Nakoľko sa Nástupu darí dosahovať vysoké zisky, prichádza Nemecko v roku 1942 s požiadavkou zmeny podielu zo zisku, teda bodu 2) v pomere 60 : 40. Tu zohráva dôležitú rolu opäť Čambala, vedie argumentáciu Nástupu. Podľa nej to, čo Nemci považujú za priveľké zisky, je určované štátnou intervenciou do filmového podnikania, úľavou na dani, z ktorej de facto profituje i Nemecko. Ak by Nemecko dosiahlo svojich dotovaných 60 %, bola by situácia opačná – Slovensko by svojou priaznivou daňovou politikou v konečnom dôsledku prifinancovalo nemecký film.
Navyše Nástup nie je obyčajným podnikom. Je štátnym podnikom s vyšším kultúrnym a politickým poslaním. Nemecko by si malo uvedomiť výšku slovenskej obety; odoberá prakticky celú nemeckú produkciu vrátane málo zaujímavých filmov a odmietlo diváckejšie produkcie. Nástup tak prostredníctvom Čambalu odmietol ďalší, likvidačný návrh Nemecka.
Počas nasledujúcich rokov už vo filmovo-distribučných vzťahoch medzi Slovákmi a Nemcami nedochádza k výrazným zmenám. Prostredníctvom monopolu sa nemalá časť ziskov z filmovej distribúcie Nástupu vráti a ten ju investuje do vlastnej tvorby, hoci zásadne ovplyvnenej fašistickou propagandou.
Situácia v rokoch 19451948
Pavla Čambalu zatkla štátna bezpečnosť 25. apríla 1945, obvinila z kolaborácie a o čosi neskôr aj z tzv. zrady na povstaní. Počas súdneho procesu svedčí väčšina svedkov v Čambalov prospech. Obhajoba bývalého riaditeľa Nástupu síce mnohé body obžaloby v zásade nevyvracia, no vyvažuje ich nevyvrátiteľnými zásluhami v práci pre slovenský film: ekonomické zásluhy, ochrana Čechov v biznise, opakované pokusy o diferencovanie distribúcie vlastnými cestami, krytie filmového štábu v povstaní. Vyviňuje Čambalu zo zodpovednosti na politike režimu.
V Čambalov prospech hovoria aj viaceré nemecké dokumenty, ktoré, ako sa ukázalo, rozhodli predovšetkým. Obvinený strávil viacero mesiacov vo väzení než sa obvinení zbavil, ale nezbavil sa kolaborantskej povesti. Tatra banka o neho už nemala záujem, čo Čambala neznášal ľahko. Na Vianoce 1947 dostal oficiálnu výpoveď, nikdy s ním už nebol pracovný pomer obnovený.
Charakterizácia Čambalu
Čambala rozhodne nebol „nezištný slovenský hrdina“. V Nástupe sa jeho plat zhodnocoval 2 % ročného zisku spoločnosti. Teda úspech spoločnosti bol aj v jeho osobnom finančnom záujme. Viac ako o „slovenskú vec“ sa zaujímal o hájenie záujmov svojho podniku, Tatra banky. Jeho lojálnosť, dôslednosť a zodpovednosť bola z tohto pohľadu hodná obdivu.
K filmu ako k takému si nevypracoval zvlášť citový vzťah. Prácu v Nástupe považoval iba za zamestnanie; najradšej by sa vrátil do Tatra banky na pozíciu úradníka.
Na základe dochovanej korešpodencie je zrejmá jeho nezainteresovanosť, vyhýbanie sa akejkoľvek morálnej či politickej zodpovednosti. Čambala buď nerozumie, alebo nechce porozumieť tomu, že ak má – o čom je sám vášnivo presvedčený – tak fatálne zásluhy o vznik, rozvoj a dobrú ekonomickú kondíciu mladej slovenskej kinematografie, že je rovnako zodpovedný za jej obsah. Vo svojom úradníckom alibizme je naprieč celou svojou korešpodenciou dôsledný, ani raz nepripustí, že forma a obsah sa celkom rozseknúť nedá.
U proletárskych kádrov nebol obľúbený pre svoju namyslenú povahu. Zachovaná korešpondencia medzi Čambalom a Tatra bankou vytvára obraz sociálne sebavedomého, nie veľmi sympatického úradníka.
Literatúra
Veľkú zásluhu na sprostredkovaní Čambalovho významu pre slovenskú kinematografiu má filmová historička Petra Hanáková, ktorá v roku 2012 publikovala 41 stranovú filmovo-bádateľskú štúdiu (aj s doloženými materiálmi) v časopise Kino-Ikon: ''Prípad Čambala. Alternatívne scenáre slovenského filmu 1939-1945.''
Aristokles zo Sikyónu
Aristokles alebo Aristoklés (Aristokles, iný prepis: Aristoklés) bol grécky sochár zo Sikyónu, činný v 6. storočí pred Kr. Sochár Aristokles zo Sikyónu bol podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna zakladateľom sochárskej školy v Sikyóne, jednej z najstarších a najslávnejších sochárskych škôl. Staroveký autor Pausanias uvádza, že sochársky majster Pantias z Chiosu pôsobiaci na prelome 5. a 4. storočia pred Kr., čo sa týka počtu generácii, bol siedmy žiak jeho školy. Do tejto školy patril napr. aj Aristoklov žiak Synnoón z Aiginy a jeho syn Ptolichos.
O sochárskom diele Aristokla nám zanechal správu vo svojom epigrame grécky básnik Antipatros zo Sidónu, ktorý zaznamenal, že bol autorom sochy múzy hrajúcej na lýre (zrejme múzy Terpsichory alebo Erató). Táto múza patrila do skupiny troch múz, zhotovených s jeho bratom Kanachom a s Ageladom z Argosu.
Odkázanie
Odkázanie alebo odkazovanie môže byť:
Štefan Beniač
Štefan Beniač, KGCHS (r. Benyács, * 27. marec 1869, Žilina† 21. február 1942, Spišská Sobota) bol slovenský kňaz, kazateľ a publicista. Do roku 1918 používal prídomok Csacai – Čadčiansky.
Biografia
Narodil sa 27. marca 1869 v Žiline rodičom Štefanovi, ktorý bol mestský mäsiar a Juliáne, rod. Piovarčiovej. Teologické štúdiá absolvoval v Biskupskom kňazskom seminári svätého Ladislava kráľa v Nitre, kde mu 6. augusta 1891 udelili kňazské svätenie. Keď v roku 1892 na oltár sv. Anny vo Farskom kostole sv. Bartolomeja v Čadci umiestnil sochu Panny Márie Lurdskej, ktorú za 250 zlatých zhotovila firma Mayer z Mníchova, Štefan Beniač, ktorý tu vtedy pôsobil ako kaplán tieto prostriedky vyzbieral medzi veriacimi. V roku 1900 sa stal v Čadci predsedom Gazdovsko-remeselníckeho spolku. Od roku 1901 bol kaplánom v Rakovej a Rosine. Od roku 1902 bol správcom farnosti v Bytčici a zakrátko v Oščadnici, kde sa zaslúžil o opravu a vymaľovanie kostola. Od roku 1904 bol správca fary v Čadci, kde od roku 1909 pôsobil ako farár. Bol účastinárom Čadčianskej súkennej továrne, úč. spol. v Čadci, ktorá po Prvej svetovej vojne skrachovala, čo pripisovali jemu. V dôsledku týchto udalostí odišiel 1920 do penzie, od roku 1922 však ešte pôsobil ako pomocný duchovný v Bánovciach nad Bebravou. Potom žil v Budapešti a zomrel v Spišskej Sobote. Pochovaný je na Starom cintoríne v Žiline. Bol tiež politicky činný. Keď bola v Čadci 3. novembra 1918 zriadená revolučná Slovenská národná rada, Štefan Beniač sa stal jedným z jej podpredsedov. Jeho osobným heslom bolo „Constantia virtus mea“.
Dielo
Štefan Beniač bol vynikajúcim kňazom a kazateľom. Viaceré svoje kázne publikoval v rokoch 1893 - 1900 v časopise Kazateľňa. Články s náboženskou tematikou publikoval tiež v ďalších slovenských periodikách – Kresťan, Naša nádej, Katolícke noviny, Ľudové noviny, Posol Božského Srdca Ježišovho a Pútnik svätovojtešský. V novinách Nyitramegyei szemle publikoval článok „Z minulosti Čadce a jej kostola“ (v maďarčine). V roku 1896 sa stal správcom spolku Presbyterorum adorationis, ktorý pracoval v rámci Nitrianskej diecézy.
Slonovina
náhľad|Slonovinové [[tabernákulum (Eleusa, Francúzsko)]] Slonovina (iné názvy: slonová kosť, ebur) je zubovina sloních klov. Kly sú pri koreni duté a v špici plné.
Slonovina je ako materiál veľmi tvrdá, hutná a pružná, farbu má bielu, neskôr mierne žltne. Poskytuje ju najmä slon ázijský a slon africký. Vyrezávajú sa z nej ozdobné predmety, šperky, figúrky, gombíky, intarzie. Používala sa už v staršej dobe kamennej (paleolit). Slonovinou sa niekedy nazýva aj nepravá slonovina, tzv. rastlinná slonovina, ktorá sa získava zo semien palmy slonovinovec.
Pytliactvo
Od 70. do 90. rokoch 20. storočia poklesla populácia afrických slonov z 2 miliónov na 600 tisíc jedincov, hlavným dôvodom bolo pytliactvo. V roku 1989 bol globálny obchod so slonovinou dohovorom CITES zakázaný.
Zákaz obchodu so slonovinou je stále predmetom diskusií. Podľa jednej štúdie by legalizácia obchodu so slonovinou africké slony neochránila.
Viña del Mar
Viña del Mar je mesto a obec v regióne Valparaíso v strednom Čile na pobreží Tichého oceánu. Jeho dlhé pláže bieleho piesku sú veľkou atrakciou pre miestnych i cudzích turistov. Je známe ako „Záhradné mesto“ a jeho meno v doslovnom preklade znamená „vinohrad mora“.
V roku 2012 v meste žilo 324 836 obyvateľov. Mesto je súčasťou aglomerácie Veľké Valparaíso.
Telly Savalas
Telly Savalas (* 21. január 1922, Garden City, New York, USA† 22. január 1994, Universal City, Kalifornia) bol americký herec, režisér, spevák, producent a novinár. Medzi jeho najznámejšie úlohy patrí Theo Kojak z amerického televízneho seriálu Kojak z rokov 19731978.
Životopis
Narodil sa ako Aristotelis Savalas v rodine gréckych prisťahovalcov, jeho otec bol obchodník, matka výtvarníčka.
Počas druhej svetovej vojny slúžil tri roky v americkej armáde a po zranení bol vyznamenaný Purpurovým srdcom. Po vojne vyštudoval psychológiu na Columbijskej univerzite, po absolutóriu úspešne pracoval najprv ako štátny úradník na ministerstve vnútra. V druhej polovici päťdesiatych rokov 20. storočia pracoval pre televíznu stanicu ABC ako režisér a produkčný televízneho spravodajstva.
Potom pracoval ako divadelný režisér, ako herec začal hrať až koncom 50. rokov, v televízii sa objavil prvýkrát až v roku 1959 vo veku 35 rokov, kedy hral gréckeho sudcu. V roku 1965 si zahral v snímke Najväčší príbeh všetkých čias, kedy si pre rolu Piláta Pontského musel oholiť hlavu. Tento image sa mu zapáčil natoľko, že holohlavý zostal až do konca svojho života.
Vďaka svojmu zjavu často hral rôznych dobrodruhov, psychopatov, ľudí na okraji spoločnosti a pod.
Ikra
náhľad|Ikry lososa v rôznom štádiu vývoja náhľad|Terčovec strážiaci svoje ikry Ikra je samičia pohlavná bunka, vajíčko rýb.
Väčšina morských rýb, bez ohľadu na systematickú príslušnosť alebo spôsob života, produkuje plávajúce (pelagické) ikry, ktoré sa po oplodnení voľne vznášajú na morskej hladine. U sladkovodných rýb sú naopak bežné neplavajúce ikry kladené na dno či iný substrát.
Svoboda (vydavateľstvo)
Svoboda bolo česko-slovenské vydavateľstvo pôsobiace v rokoch 19451998.
Ikra
Samice niektorých druhov hadohlavcov kŕmia svoj poter za týmto účelom kladenými neoplodnenými ikrami.
Svoboda (vydavateľstvo)
Vydavateľstvo sa zameriavalo na politickú a spoločenskú literatúru prevažne z oblasti marxizmu-leninizmu. Vzniklo v roku 1945 ako účelové zariadenie KSČ. Vydávalo politickú i krásnu literatúru, poéziu, ale aj slovníky a zborníky o ZSSR a komunistickej politickej teórii.
V nakladateľstve boli postupne vytvorené redakcie beletrie, politickej a vedeckej literatúry a umeleckej a literárnej kritiky.
Edícia Antická knihovna vo vydavateľstve vychádzala v rokoch 19691996.
Tytus Chałubiński
Tytus Chałubiński (* 29. december 1820, Radom, Poľsko† 4. november 1889, Zakopané) bol poľský lekár, profesor patológie, jeden z prvých vedcov, ktorí sa venovali tatranskej prírode.
Rebríček WTA
thumb| [[Simona Halepová svetová jednotka v dvojhre (od 9. októbra 2017)]] thumb| [[Martina Hingisová svetová jednotka v švorhre (od 2. októbra 2017)]] thumb| [[Čan Jung-žan svetová jednotka v švorhre (od 23. októbra 2017)]]
Tytus Chałubiński
Bol jeden zo zakladateľov Towarzystwa Tatrzańskiego a jeden z prvých bádateľov, ktorí sa venovali tatranskej prírode. Na jeho počesť nazvali vo Vysokých Tatrách Chałubińského bránu, Chałubińského vežičku, Kopu nad Chałubińského bránou a Sedlo nad Chałubińského bránou. Popularizátor Zakopaného, ktorý sa veľkou mierou zaslúžil o jeho rozvoj. Bol jeden z prvých priekopníkov tatranskej klimatickej liečby. Jeho pričinením Zakopané získalo koncom 19. storočia štatút klimatických kúpeľov.
Rebríček WTA
Na čele klasifikácie sa vystriedalo 25 singlistiek a 36 deblistiek, vrátane dvanástich dvojíc pobytom na vrchole štvorhry.
Tytus Chałubiński
Zo života
Bol synom Szymona a Teodozie Wnorowskich. V Radome v roku 1838 ukončil Guberniálne gymnázium. V rokoch 18381840 študoval medicínu na Lekársko-chirurgickej akadémii vo Vilniuse. Po zatvorení vilniuskej akadémie pokračoval v štúdiu na Univerzite v Tartu. Bol členom Konventu Polonia, akademickej spoločnosti poľských študentov. Lekársky diplom v odbore chirurgia získal v roku 1844 na Univerzite vo Würzburgu. Okrem medicíny študoval aj botaniku.
Rebríček WTA
Bodové hodnotenie
Body do rebríčka sú sčítané na základe úspešnosti tenistiek v jednotlivých turnajoch, kde každé kolo turnaja danej kategórie je ohodnotené príslušným počtom bodov. Body sú kumulované v rozmedzí posledných 52 týždňov z maximálne šestnástich turnajov vo dvojhre a jedenástich vo štvorhre. Aby sa tenistka objavila v rebríčku, musí získať body minimálne na troch turnajoch alebo uhrať aspoň 10 bodov vo dvojhre či štvorhre na jednom alebo viacerých turnajoch. Najnižším vekom hráčky na účasť na turnajoch je štrnásť rokov, kedy v tomto veku môže tenistka odohrať až osem turnajov okruhu ITF a Fed Cup alebo sa zúčastniť na divokú kartu jednej udalosti WTA International Tournaments.
Tytus Chałubiński
Zo života
Od roku 1845 žil vo Varšave, pracoval v Evanjelickej nemocnici. Ako lekár pôsobil v Tomaszowe Mazowieckom. Bol účastníkom Uhorskej revolúcie v roku 18481849 v Pešti. V roku 1849 sa stal tajomníkom Towarzystwa Lekarskiego Warszawskiego (Varšavskej lekárskej spoločnosti). V rokoch 18581871 bol profesorom na univerzite vo Varšave.
Rebríček WTA
Bodové hodnotenie
V minulosti sa do bodového hodnotenia hráčok započítavala sedemnásť najlepších výsledkov za posledný rok. Výnimku tvorili grandslamy a turnaja kategórie Tier I, ktoré sa popri týchto sedemnástich najlepších udalostí navyše započítajú k celkovému bodovému zisku. Od roku 1996 začal fungovať systém tzv. Bonusových bodov, ktoré boli hráčke pripísané na turnaji, kde obhajovala víťazstvo. Ten umožňoval získať viac bodov pre hráčku, ktorá porazila súperku vyššie postavenú na rebríčku WTA. Tento systém však bol opustený v kalendárnej sezóne 2005.
Tytus Chałubiński
Zo života
Vysoké Tatry poznal od roku 1852, ale pravidelne ich začal navštevovať v roku 1873. Býval v Zakopanom, ktoré mu prirástlo k srdcu. Usiloval sa, aby sa zo zapadnutej podtatranskej dediny stalo nielen kúpeľné mestečko, ale aj stredisko vysokohorského cestovného ruchu. Jeho činnosť v Zakopanom bola rôznorodá. Liečil ľudí trpiacich na pľúcne choroby, pomáhal im v čase cholerovej epidémie. Pomáhal zakladať slávnu rezbársku školu, pokladňu na požičiavanie peňazí, zakladal Towarzystwo Tatrzańske, pod Vysoké Tatry pozýval poľských vedcov, ktorí začali rozsiahle prírodovedné a etnografické výskumy. Sám sa vyznamenal ako vynikajúci znalec tatranských machov (na jeho počesť boli nazvané niektoré druhy rias: (Peridinium chalubinskii Woloszynska a Chalubinskia tatrica), o ktorých napísal dve vedecké práce. Jeho veľkou zásluhou bolo, že dokázal pritiahnuť do spoznávania Tatier miestnych goralov, s ktorými sa vyberal do hôr, brával ich na vysokohorské túry nielen ako sprievodcov, ale ako spoločníkov hudobníkov a rozprávačov, ktorí účinkovali v spoločnosti jeho priateľov. Boli medzi nimi napríklad Jan Krzeptowski–Sabała, Bartolomej Obrochta a mnohí iní. Stanisław Witkiewicz, poľský maliar, architekt a spisovateľ ho nazval „Królem Tatr“.
Rebríček WTA
Kategória turnajov
V roku 2009 došlo k úprave systému kategórií. Turnaje sú do nich radené na základe rozdielneho rozpočtu a zisku bodov, ktoré sa hráčke započítajú do bodového hodnotenia:
Tytus Chałubiński
Zo života
Prvá manželka Tytusa Chałubińského bola Antonina Kozłowska. Po jej smrti sa oženil s Annou Leszczyńskou. Z druhého manželstva mal syna Ludwika a dcéru Jadwigu, treťou manželkou bola jeho študentská láska Antonina Wilde. Pochovaný bol 8. novembra 1889 na Cmentarzu Zasłużonych (Cintoríne zaslúžilých) na Pęksowym Brzyzku v Zakopanom.
Rebríček WTA
Kategória turnajov
Body možno tiež získať na Ženskom okruhu ITF organizovanom Medzinárodnou tenisovou federáciou, kde majú turnaja rozpočet 10-100 tisíc dolárov.
Rozpis zisku bodov podľa turnajových kategórií
Za postup do príslušného kola konkrétneho turnaja, ktorý je definovaný kategórií, získa tenistka vopred stanovený počet bodov. Tabuľka ukazuje prideľované body hráčkam na turnajoch okruhov WTA Tour a ITF za jednotlivé kolesá v roku 2018. Body sa odčítajú po 52 týždňoch.
Zaujímavosti
Roberta Vinciová sa v prvej desiatke dvojhry premiérovo objavila v 33 rokoch a 4 dňoch veku, kedy jej patrila 10. priečka. Stala sa tak najstaršou debutantka v Top 10 od zavedenia rebríčka a celkovo štvrtou Taliankou v tejto elitnej skupine.
Najstaršou novou svetovou jednotkou sa počas septembra 2016 stala Nemka Angelique Kerberová.
Svetová jednotka Serena Williamsová po wimbledonskom titule 2015 dosiahla v aktualizácii z 13. júla 2015 ako prvá tenistka od zavedenia rebríčka viac ako dvojnásobný počet bodov pred druhou ženou v poradí, keď mala 13 161 bodov a druhá Šarapovová potom 6 490 bodov.
Prehľad dvojhry
Prehľad uvádza hráčky klasifikované na prvom mieste rebríčka WTA vo dvojhre od roku 1975.
Kornel Földvári
Kornel Földvári (* 13. február 1932, Trenčín – † 26. marec 2015, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, satirik, výtvarný a literárny kritik a prekladateľ z nemčiny, manžel muzikologičky Nade Földváriovej.
Rebríček WTA
Bez prerušenia - Top 20 dvojhry
náhľad|[[Lindsay Davenportová a Martina Hingisová sa stali svetovými jednotkami vo dvojhre aj štvorhre]]
Kornel Földvári
Životopis
Stredoškolské štúdium absolvoval na gymnáziu v Trenčíne. Následne začal v roku 1950 študovať slovenský jazyk a literárnu vedu na Filozofickej fakulte vtedajšej Slovenskej univerzity (dnes Univerzita Komenského) v Bratislave, štúdium však bol nútený v roku 1953 pre zlý kádrový posudok (jeho otec bol klenotník) ukončiť. Zamestnal sa teda ako robotník v Starej Turej, absolvoval základnú vojenskú službu v Pomocnom technickom tábore (PTP) a štúdium dokončil až v roku 1960 popri zamestnaní.
Rebríček WTA
Počet zakončení na čele rebríčka dvojhry
náhľad|[[Serena Williamsová zakončila sezónu päťkrát ako svetová jednotka]]
Kornel Földvári
Životopis
Od roku 1956 pôsobil v Bratislave, okrem ročného pôsobenia v časopise Mladá tvorba bol redaktorom literárneho a kultúrno-politického časopisu Kultúrny život až do jeho zrušenia v roku 1968. V rokoch 19691970 bol riaditeľom a dramaturgom Divadla na Korze, po nástupe normalizácie pracoval v Slovenskej literárnej agentúre (LITA).
Rebríček WTA
Hráčky, ktoré sa stali jednotkami bez výhry na GS dvojhry
Tabuľka uvádza tenistky, ktoré nastúpili na pozíciu svetovej jednotky vo dvojhre bez výhry na grandslamovom turnaji.
Najviac výhier nad svetovou jednotkou dvojhry
Tabuľka uvádza hráčky, ktoré zaznamenali najviac víťazstvo nad úradujúci svetovou jednotkou vo dvojhre, a to od zavedenia rebríčka 3. novembra 1975.
Kornel Földvári
Životopis
Po Nežnej revolúcii bol v rokoch 19901992 prvým námestníkom ministra kultúry SR a dramaturgom bratislavského divadla Štúdio L+S.
Prekladal prozaické a dramatické diela z nemeckej literatúry (Franz Werfel, Stefan Zweig, Rudi Strahl).
Rebríček WTA
Najnižšie postavená hráčka, ktorá porazila svetovú jednotku dvojhry
Tabuľka uvádza hráčky najnižšie klasifikované na rebríčku WTA, ktoré zaznamenali víťazstvo nad úradujúci svetovou jednotkou vo dvojhre, a to od zavedenia rebríčka 3. novembra 1975. (Bez zápasov, v ktorých svetová jednotka ukončila stretnutia skreč.)
Svetové jednotky vo štvorhre
Toto je zoznam hráčok, ktoré dosiahli na pozíciu svetovej jednotky v štvorhre od roku 1975.
Prehľad štvorhry
náhľad|[[Martina Navrátilová drží rekord v celkovom počte 237 týždňov na čele deblového rebríčka, rovnako ako v zotrvaní na prvej priečke bez prerušenia - 181 týždňov]]
Bez prerušenia - Top 20 štvorhry
náhľad|Deblový svetovej jednotky v priebehu sezón 2012-2015 [[Roberta Vinciová a Sara Erraniová na Rome Masters 2012]]
Počet zakončení na čele rebríčka štvorhry
náhľad|V záverečnej klasifikácii štvorhry figurovala [[Martina Navrátilová na jej čele päťkrát a Helena Suková dvakrát]]
Hráčky, ktoré sa stali jednotkami bez výhry na GS štvorhry
Tabuľka uvádza tenistky, ktoré nastúpili na pozíciu svetovej jednotky bez výhry na grandslamovom turnaji.
Masarykův slovník naučný
náhľad|Masarykův slovník naučný Masarykův slovník naučný: Lidová encyklopedie všeobecných vědomostí je česká všeobecná encyklopédia vydávaná nakladateľstvom Československý Kompas v rokoch 19251933, ktorá má dohromady sedem zväzkov, bez dodatkového zväzku, celkový počet hesiel sa odhaduje okolo 100 000.
Hlavným redaktorom bol zo začiatku Emanuel Rádl, po ňom prevzal túto funkciu Zdeněk V. Tobolka. Encyklopédia má v názve meno mysliteľa a prvorepublikového prezidenta T. G. Masaryka a aj ideologicky bola snaha o vedenie diela v duchu Masarykovho svetonázoru, čomu zodpovedala aj prvá osoba hlavného redaktora, masarykovca Rádla, avšak tento zámer sa podaril len čiastočne.
Prácu domácej redakcie viedol Karel Franzl. Medzi prispievateľov patrili napríklad Jindřich Honzl, Elmar Klos, Karel Teige, Vítězslav Nezval, na diele sa tiež ako prispievateľ podieľal budúci hlavný redaktor Příručného slovníka náučného, ďalšej podstatnej československej encyklopédie, Vladimír Procházka. náhľad|Úvodná strana
Halové majstrovstvá Európy v atletike
Halové majstrovstvá Európy v atletike je medzinárodný atletický šampionát, ktorý sa odohráva pod záštitou Európskej atletickej asociácie, s malou výnimkou, od roku 1990 každé dva roky. Predchodcom šampionátu boli Európské halové hry v atletike, ktoré sa konali v rokoch 19661969. V roku 1970 bol šampionát premenovaný na halové majstrovstvá Európy, a až do roku 1990 sa konal každý rok. V súčasnosti sa koná v nepárnych rokoch. Najčastejšie, päťkrát, šampionát hostilo Španielsko a Francúzsko.
Oproti majstrovským súťažiam pod otvoreným nebom (na dráhe) sa halová sezóna líši najmä absenciou vrhačských disciplín, s výnimkou vrhu guľou, ktorá zostáva aj v hale. Ďalej je vynechaný beh na 3000 m prekážok, pretože v halách nie sú vodné priekopy. Poslednou výraznou zmenou je bežecký ovál, ktorý v halách štandardne meria 200 m (oproti 400 m na štadiónoch).
Glaucus
Glaucus môže byť:
Peter Kresánek
Peter Kresánek (* 1. január 1951, Bratislava) je slovenský historik umenia, pamiatkar a bývalý politik – v rokoch 19901998 primátor Bratislavy, v období 19982002 poslanec NR SR za KDH (prostredníctvom SDK) a spoluzakladateľ SDKÚ.
Životopis
Stredoškolské štúdium absolvoval na SVŠ Vazovova v Bratislave (19661969). Následne pokračoval štúdiom odboru Dejiny umenia a architektúry na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19691974).
Po ukončení štúdia pracoval ako projektant pre obnovu historickej architektúry (19741985) a odborný asistent na fakulte architektúry STU (19851990). Bol členom autorského kolektívu samizdatovej publikácie Bratislava/nahlas (1987).
V roku 2009 vydal vlastným nákladom rozsiahle encyklopedické dielo Slovensko : ilustrovaná encyklopédia pamiatok. Príprava takmer tisícstranovej publikácie s množstvom fotografií a trojrozmerných ilustrácií historických miest, hradov, zámkov a kaštieľov trvala 5 rokov, náklady presiahli 450-tisíc eur (bez zahrnutia úrokov z úverov) a autora priviedla na pokraj bankrotu.
Je ženatý, s manželkou Máriou majú tri deti. Žije v Bratislave.
Politická kariéra
V komunálnych voľbách 1990 bol zvolený za primátora Bratislavy. Úrad zastával počas dvoch volebných obodobí, do januára 1999.
V parlamentných voľbách 1998 bol zvolený za poslanca NR SR za koalíciu SDK, v ktorej reprezentoval KDH. O dva roky neskôr bol jedným z jedenástich signatárov, ktorí 16. januára 2000 podpísali politickú deklaráciu SDKÚ, čím sa stal jedným z jej spoluzakladateľov. Zo strany však bol o dva roky neskôr, v súvislosti s kauzou „vláčiky“ (tender na ľahké motorové vlaky), vylúčený.
Kauza „vláčiky“ – tender na ľahké motorové vlaky
Kauza sa týkala plánovaného nákupu 35 súprav ľahkých motorových vlakov, na ktoré vypísali štátne Železnice Slovenskej republiky výberové konanie krátko pred koncom funkčného obdobia prvej Dzurindovej vlády. Do sporu ohľadom dodávateľa a spôsobu jeho výberu sa pritom dostali vedenie železníc (spolu s výberovou komisiou, ktorú viedol Miroslav Dzurinda, brat premiéra Mikuláša Dzurindu) na jednej strane a Ministerstvo dopravy na čele s Jozefom Macejkom, Najvyšší kontrolný úrad SR a nepriamo aj Peter Kresánek na druhej strane.
List Petra Kresánka, adresovaný v tejto súvislosti premiérovi Dzurindovi neskôr unikol na verejnosť. Obsahoval okrem iného aj legendárnu formuláciu: „Gabo [Gabriel Palacka, pokladník SDKÚ] berie vec alternatívne podľa faktu, že pozadie je pre stranu rovnaké“ a bol médiami aj viacerými politikmi interpretovaný ako poukázanie na korupčné jednanie, čo sa však Peter Kresánek pokúsil neskôr spochybniť s tým, že nemal na mysli pozadie finančné, ale politické. Peter Kresánek bol následne spolu s Jozefom Macejkom zo strany SDKÚ vylúčený.
Odpredaj mestského majetku
Ako primátor Bratislavy Peter Kresánek dohliadal na predaj mestských stavieb rôznym politickým stranám a ďalším subjektom. Najviac medializovaným predajom sa stala veľká budova na Žabotovej ulici č. 2 (neskôr ústredie KDH). Koncom roku 1996 prišla na magistrát žiadosť na odkúpenie budovy. Neposlala ju však žiadna z politických strán, ktoré v budove sídlili (KDH, SDSS, MKDH), ale súkromná spoločnosť MAANA, ktorú založil pokladník KDH Peter Gabura. Mesto predaj podpisom Petra Kresánka odsúhlasilo. V októbri 2000 vypracovali finanční analytici zo spoločnosti P67 value na požiadanie redaktora SME odhad, že rozhodnutím primátora Kresánka „venovalo“ mesto spoločnosti MAANA približne 4 milióny Sk.
V septembri 2001 bolo voči Petrovi Kresánkovi, ako bývalému primátorovi začaté trestné stíhanie pre podpis zmluvy, ktorá bola v rozpore s uznesením mestského zastupiteľstva. Priznal, že urobil chybu a prihlásil sa k politickej zodpovednosti, trestnoprávnu zodpovednosť však odmietal. Aj v tomto prípade, rovnako ako v kauze tendra na ľahké motorové vlaky, bolo trestné stíhanie voči nemu zastavené.
Telefonické nahrávky
V novembri 2010 zverejnil predseda strany SMER Robert Fico na tlačovej besede záznam nahrávok telefonických rozhovorov medzi vtedajším premiérom Mikulášom Dzurindom, podnikateľom Vladimírom Miškovským a vtedajším primátorom Bratislavy Petrom Kresánkom. Nahrávky mali pochádzať z obdobia 19981999 a mali naznačovať korupčné jednanie participantov.
Timaios
Timaios alebo Tímaios alebo po latinsky Timaeus môže byť:
OIKOYMENH
OIKOYMENH (gr. približne „obývaný svet“; názov je písaný veľkými písmenami gréckej alfabety; čítaj Oikúmené) je pražské občianske združenie a vydavateľstvo teologickej, religionistickej a predovšetkým filozofickej literatúry.
Vzniklo z pôvodnej samizdatovej edície vytvorenej v 70. rokoch 20. storočia. Od roku 1991 začalo oficiálne vydávať knihy ako edícia v rámci Institutu pro středoevropskou kulturu a politiku (ISE), osamostatnilo sa v roku 1996. Predsedom je filozof Pavel Kouba, výkonným tajomníkom bol Aleš Havlíček.
Vydavateľstvo sa systematicky venuje vydávaniu prekladov autorov ako je napr. Platón, cirkevní otcovia, z novších potom Martin Heidegger alebo Mircea Eliade. Svoje štúdie tu vydali napr. Filip Karfík, Lenka Karfíková alebo Ladislav Hejdánek. Vychádzajú tu tiež zborníky z konferencií, rad Dějiny filosofie (v roku 2007 cena Magnesia Litera) a súborné dielo Jana Patočku.
Kritias (rozlišovacia stránka)
Kritias alebo Kritiás môže byť:
Inšpektor Max
Inšpektor Max je česko-slovenský kriminálny televízny seriál RTVS v spolupráci s Českou televíziou. Seriál sa vysielal od 28. januára do 8. apríla 2018 na Jednotke. ČT1 ho začala vysielať 21. februára 2018.
Produkcia
Seriál sa začal vyvíjať v roku 2015, pričom nakrúcanie prvých častí začalo na jeseň 2016 a trvať malo do leta 2017. Seriál vznikol ako koprodukcia RTVS a Českej televízie v spolupráci s Trigon Production. Projekt podporil aj Audiovizuálny fond. Nakrúcalo sa v Česku a na Slovensku. Podľa pôvodných informácií malo byť nakrútených 13 častí, no konečný počet častí bol nižší; nakrútilo sa 11 epizód.
Arkalyk
Arkalyk je mesto v centrálnom Kazachstane v Kostanajskej oblasti, predtým hlavné mesto Turgajskej oblasti. Založený bol roku 1956, štatút mesta získal roku 1965.
Pred rozpadom Sovietskeho zväzu žilo v meste 62 tisíc obyvateľov. Do roku 2006 poklesol počet obyvateľov na 42 tisíc, z toho 26-tisíc vo vlastnom meste, zvyšok v obciach patriacich pod mesto.
Arkalyk má železničné spojenie s oblastným centrom. Má aj letisko odkiaľ v sovietskych časoch viedli letecké linky do viacerých kazašských miest, teraz funguje len epizodicky počas podujatí zabezpečujúcich pristávania kozmických lodí Sojuz.
Jaromír Demek
Pôsobil ako vedúci Geografického ústavu Československej akadémie vied (ČSAV) v Brne a ako vedúci katedry geografie na Univerzite J. E. Purkyně (dnes Masarykova univerzita), okrem toho prednášal geografiu napríklad na Katedre environmentálnych štúdií. V roku 1992 bol menovaný profesorom.
V rokoch 19761980 bol predsedom názvoslovnej komisie ČÚGK (NK) a venoval sa spolu s členmi NK tiež príprave Medzinárodného slovníka geografických termínov, ale aj štandardizácii geografických mien geomorfologických jednotiek v ČSSR i vo svete. Zaoberal sa geografickými menami, najmä exonymami (nazývanými vtedy „vžité vlastné české mená geografické“) aj pri príprave učebníc (regionálna geografia sveta).
V roku 2000 mu bola udelená strieborná medaila Masarykovej univerzity.
Dielo
Zoznam publikačnej činnosti Jaromíra Demka je obsiahly a číta cez 500 položiek patriacich najmä do oblasti geomorfológie a teoretickej geografie. Medzi jeho vybrané publikácie patria:
Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách
Alpské lyžovanie sa prvýkrát predstavilo na zimných olympijských hrách v roku 1936 v nemeckom Garmisch-Partenkirchene. V rokoch 1948 – 1980 sa v rámci olympijských hier konali aj majstrovstvá sveta.
Disciplíny
• – oficiálny šport, u – ukážkový šport