cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vetvárska ulica (Bratislava)
Na rohu, medzi ulicami Učiteľská a Odeská sa nachádza stará cukráreň. Ulica prechádza Trojičným námestím, kde sa nachádza miestny úrad, pošta, lekáreň, kvetinárstvo, trafika, zelovoc a potraviny KRAJ. Na Vetvárskej 7 sa nachádza základná škola s vyučovacím jazykom maďarským a vedľa nej Kostol svätého Mikuláša. Na konci ulice sa medzi Krajinskou a Mramorovou nachádza geriatrická nemocnica a Mramorovou a Šamorínskou cintorín.
Lukašivka (Lypovecký rajón)
Lukašivka (Lukašova ) je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 750 obyvateľov.
Železničná trať Plešivec – Slavošovce
Železničná trať Plešivec – Slavošovce (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 166) je jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Plešivec a Slavošovce.
História
Rozvoj železníc koncom 19. storočia umožnil rozvoj mnohých oblastí Slovenska. Bolo snahou miest a obcí vybudovať spojenie s centrom regiónu alebo k dopravným uzlom a takto sa spojili i obce v povodí riečky Štítnik. V septembri 1893 založili akciovú spoločnosť Miestna železnica v údolí Štítnice, ktorej cieľom bolo vybudovať železničnú trať cez Štítnik až k slavošovskej papierni.
Stavebné práce začali ešte v lete 1893 a väčšina robotníkov prišla z dobudovanej trate Plešivec - Muráň. Trať odbočovala v Plešivci z hlavnej trate do Rožňavy a sledovala tok Štítnika cez rovnomennú obec až k Slavošovciam. Pomerne náročná stavba si vyžiadala vybudovať 4 dlhšie (18 a 10 m) a množstvo krátkych mostov, 70 priepustov, až 6 metrové zárezy a 4 m vysoké násypy. Prvý vlak vyšiel na dokončenú trať 13. novembra 1894.
Od roku 2003 je tu zastavená osobná doprava.
V lete 2021 na tejto trati jazdí každú sobotu a štátny sviatok jeden pár zrýchlených turistických vlakov ZSSK z/do Košíc.
Druhé Slnko (album)
Druhé Slnko je štvrtý štúdiový album slovenskej skupiny Komajota z roku 2015.
Captieux (obec)
Captieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zuzana Števulová
Zuzana Števulová (* 24. júl 1983, Martin) je slovenská právnička a ľudskoprávna aktivistka. Od 1. júna 2022 je riaditeľkou Centra právnej pomoci, príspevkovej organizácie Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky. Od roku 2009 bola riaditeľkou občianskeho združenia Liga za ľudské práva. Vo voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2020 kandidovala za politické hnutie Progresívne Slovensko, bola gestorkou koalície PS/SPOLU pre spravodlivosť.
Život
Zuzana Števulová absolvovala v roku 2006 Právnickú fakultu Trnavskej univerzity v Trnave. Od roku 2005 pôsobila v Lige za ľudské práva, kde bola od roku 2009 riaditeľkou. Pod jej vedením získala Liga za ľudské práva cenu Veľvyslanectva Spojených štátov amerických Human Rights Defender of the Year (2013) a cenu Človeka v ohrození za obranu ľudských práv (2015). Angažovala sa v iniciatíve Chceme veriť, ktorá presadzovala zmeny v polícii, prokuratúre a v justícii počas protestov Za slušné Slovensko. Je členkou Výboru pre predchádzanie a elimináciu rasizmu, xenofóbie, antisemitizmu a ostatných foriem intolerancie a predsedníčkou Správnej rady Slovenského národného strediska pre ľudské práva. V minulosti pôsobila aj ako pedagogička na katedre medzinárodného a európskeho práva na Právnickej fakulte v Trnave, kde mala na starosti Kliniku azylového práva.
V roku 2015 upozornila na tvrdý zákrok policajtov v záchytnom tábore Medveďov. Vtedajší slovenský minister vnútra Róbert Kaliňák požiadal Úrad vysokého komisára OSN, aby svojho partnera Ligu za ľudské práva vymenil za inú organizáciu. V roku 2016 jej bolo ako prvej Slovenke udelené prestížne ocenenie International Women of Courage Award, ktoré získala za veľké osobné nasadenie pri obhajobe práv utečencov a migrantov.
Pri trati (Bratislava)
Pri trati je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa spolu s 5 ulicami: Parcelná, 8. mája, Sĺňavská, Janka Kráľa a Hviezdoslavova.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov a firmy.
V perine
V perine je český film, muzikálová komédia, z roku 2011 režiséra F. A. Brabca. Vo filme účinkujú Lucie Bílá, Karel Roden, Matěj Převrátil, Bolek Polívka, Amélie Pokorná, Eliška Balzerová, Dara Rolins a ďalší. Na hudbe sa podieľala skupina Kabát. Ide o prvý český celovečerný 3D film.
náhľad|Fotografia z natáčania filmu „V perině“ v [[Písek (mesto)|Písku]]
Soundtrack
Soundtrack k filmu s rovnomenným názvom vyšiel 30. mája 2011 prostredníctvom vydavateľstva Universal. Album obsahuje herecké spievané bonusy + DVD s videoklipmi a filmovými ukážkami. Soundtrack naspievali herci z filmu a takisto mnoho známych skupín a spevákov ako Lucie Bílá, skupina Kabát, Dara Rolins, Kryštof Michal a Helena Zeťová.
Turancar
Turancar je slovenská dopravná spoločnosť, ktorá sa zaoberá prepravou osôb aj nákladu. Okrem toho sa taktiež zaoberá predajom midibusov, ponúka servisné služby pre niektoré nákladné automobily a autobusy a organizuje rôzne zájazdy. Spoločnosť vznikla v Nitre roku 1992, kde ju založil Viliam Turan, ktorý je aj jej aktuálnym vlastníkom.
Autobusová doprava
Medzi najvyťaženejšie dopravné spoje patria vnútroštátne spoje medzi Banskou Bystricou, Nitrou a Bratislavou. Z medzinárodných je najfrekventovanejším spojom Banská Bystrica – Praha.
Spoločnosť Viliam Turan - Turancar v súčasnosti zamestnáva viac ako 200 zamestnancov a od roku 2004 je výhradným dovozcom autobusov ISUZU na Slovensko a do Česka.
Cestovná kancelária a zájazdy
Okrem pravidelnej autobusovej dopravy ponúka spoločnosť Turancar aj rôzne poznávacie zájazdy a rôzne dovolenky prostredníctvom cestovnej kancelárie CK Turancar, ktorá patrí pod spoločnosť Turancar.
Cestovná kancelária realizuje autobusové zájazdy do Bulharska, Grécka, Talianska, Chorvátska. V  jej ponuke však dominujú letecké zájazdy do krajín ako Turecko, Grécko, Albánsko, Bulharsko, Španielsko či Taliansko. Špecifickým produktom v ponuke CK Turancar sú poznávacie zájazdy (autobusom, letecky i kombinovane). Klienti majú na výber širokú škálu zájazdov po celej Európe i mimo nej. Vo svojom produkte má ročne takmer 200 hotelov a viac ako 70 poznávacích zájazdov.
Cestovná kancelária Turancar je od roku 1998 riadnym členom Slovenskej asociácie cestovných kancelárií a cestovných agentúr, pričom získala niekoľko ocenení za poskytovanie služieb a taktiež za prístup ku klientom a obchodným partnerom.
Nákladná doprava
Od roku 1996 začala spoločnosť Turancar ponúkať možnosti nákladnej prepravy pomocou kamiónov.
Predaj autobusov a ich servis
Spoločnosť Turancar sa taktiež od roku 2004 venuje aj dovozu, predaju a servisu tureckých midibusov Anadadolu Isuzu.
Okrem toho ponúka aj servis autobusov a nákladných vozidiel značky Mercedes-Benz a autobusov značky Setra.
Gabriel Csicsai
MVDr. Gabriel Csicsai, PhD. (* 21. december 1968, Dunajská Streda) je slovenský politik, bývalý štátny tajomník MPRVSR. Je členom strany MOST-HÍD. Vo voľbách do NR SR v marci 2012 kandidoval na kandidátke MOST-HÍD na 18. mieste.
Život
Gabriel Csicsai absolvoval v rokoch 1986 až 1991 Vysokú školu veterinársku v Košiciach. Doktorandské štúdium dokončil na tamojšej Katedre pôrodníctva, gynekológie a andrológie. Na univerzite zároveň do roku 1999 pôsobil aj ako odborný asistent. Počas štúdia absolvoval aj niekoľko zahraničných stáží, medzi inými v Budapešti a Ostende.
V roku 1999 sa zamestnal v súkromnom sektore, v Medmilk Trade a.s., Veľký Meder. V rokoch 1999 až 2006 bol tiež súdnym znalcom z oblasti poľnohospodárstva. V rokoch 2002 až 2010 pracoval v poľnohospodárskom družstve v Jurovej, najskôr ako riaditeľ živočíšnej výroby, od roku 2008 ako predseda družstva.
Politická činnosť
Strana MOST-HÍD sa v júli 2010 stala súčasťou vládnej koalície, Gabriel Csicsai bol vymenovaný do funkcie štátneho tajomníka na ministerstve pôdohospodárstva a rozvoja vidieka.
Carbon-Blanc
Carbon-Blanc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vinohradnícka ulica (Bratislava)
Vinohradnícka ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Ulicu tvorí po prvej strane (smerom von z Bratislavy) zástavba rodinných domov a cukráreň. Ulicu križuje železničné priecestie a následne vychádza Bratislavy. Nakoniec sa spojí s ulicou Košariská v Dunajskej Lužnej.
Železničná trať Rožňava – Dobšiná
Železničná trať Rožňava – Dobšiná (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 167) je jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Rožňavu s Dobšinou.
História
Pri budovaní železnice povodím Slanej v 2. polovici 19. storočia sa uvažovalo o trasovaní cez Rožňavu a Dobšinú k obci Mlynky, kde by sa napojila na Košicko-bohumínsku železnicu. Úsek Lenartovce - Rožňava bol sprevádzkovaný 1. júna 1874 a už 20. júla bol dokončený aj úsek do Dobšinej.
Tatra 400
Tatra 400 je typ česko-slovenského trolejbusu, ktorý bol vyrábaný na prelome 40. a 50. rokov 20. storočia.
Konštrukcia
Tatra 400 je mohutný trojnápravový trolejbus so zadnou hnacou nápravou. Pre vozidlo bol využitý podvozok tatrováckej koncepcie s centrálnou nosnou rúrou a s výkyvnými polonápravami, odpruženými poloeliptickými listovými pružinami, z nákladného automobilu Tatra 111, ktorý vyrábala Tatra Kopřivnice. U prototypu štvrtej série boli zadné listové pružiny zdvojené a doplnené teleskopickými tlmičmi. Nosnou súčasťou podvozku bol aj na centrálnej rúre prírubami uchytený trakčný motor, v prednej časti bolo na rúru namontované dynamo 24 V, ktoré zásobovalo pomocné zariadenia. Za poslednou nápravou bol umiestnený trojvalcový kompresor poháňaný samostatným elektromotorom. Na rám podvozku bola upevnená karoséria (výrobca Tatra Smíchov) s celokovovou kostrou. Vnútro vozidla bolo obložené drevovláknitými doskami, ktoré boli polepené tapetou. Sedačky pre cestujúcich boli umiestnené pozdĺžne. V pravej bočnici sa nachádzali troje skladacie dvere (predné dvojkrídlové, ostatné štvorkrídlové) ovládané elektropneumaticky.
Železničná trať Rožňava – Dobšiná
História
Osobná doprava na trati bola prerušená 2. februára 2003.
Tatra 400
Konštrukcia
Elektrická výzbroj (od spoločnosti ČKD Praha) s motormi bola uložená na podvozku (samozrejme okrem zberačov), čo zjednodušovalo údržbu. U vozidiel tretej série bol ako zdroj pohonu použitý nový sériovo zapojený dvojmotor ČKD sa vzájomným mechanickým prepojením.
Železničná trať Rožňava – Dobšiná
História
V lete 2021 na tejto trati jazdí každú sobotu a štátny sviatok jeden pár zrýchlených turistických vlakov ZSSK z/do Košíc.
Tatra 400
Konštrukcia
Vozidlá T 400 boli vyrábané v troch výrobných sériách (zo štvrtej vznikol iba prototyp), pričom tretia séria sa od prvých dvoch čiastočne technicky odlišuje.
Prevádzka
V rokoch 1948 až 1955 bolo vyrobených celkom 195 vozidiel.
Veľká cena Japonska 2022
Veľká cena Japonska 2022 (angl. Formula 1 Honda Japanese Grand Prix 2022) sa uskutočnila 9. októbra 2022 na pretekárskom okruhu Suzuka International Racing Course v japonskej Suzuke. Boli to osemnáste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1 a prvá Veľká cena Japonska od roku 2019, potom ako predchádzajúce dva ročníky boli zrušené kvôli pandémii koronavírusu. Max Verstappen si víťazstvom na tejto Veľkej cene predčasne zaistil svoj druhý titul Majstra Sveta Jazdcov.
Pred Veľkou cenou oznámil tím Alpine, že sa Pierre Gasly od sezóny 2023 stane členom francúzskeho tímu. Nahradí Fernanda Alonsa, ktorý tím opúšťa, a stane sa tímovým kolegom Estebana Ocona. Jeho nástupcom v AlphaTauri bude Nyck de Vries, ktorý tak absolvuje svoju premiéru ako stály jazdec; na Veľkej cene Talianska už zastúpil Alexandra Albona, ktorý zo zdravotných dôvodov nemohol preteky absolvovať. Daniel Ricciardo následne potvrdil, že v roku 2023 nebude pretekať vo Formule 1.
Verstappen viedol pred pretekmi v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom a Sergiom Pérezom.
Jeddah Tower
Jeddah Tower (skôr zvaný tiež ako Mile-High Tower, alebo Kingdom Tower) je názov mrakodrapu, ktorého stavba bola zahájená v saudskoarabskom meste Džidda na pobreží Červeného mora dňa 1. apríla 2013. Dokončenie stavby bolo odhadované na rok 2020. Po dokončení by malo ísť o najvyššiu stavbu sveta s minimálne 167 poschodiami a výškou asi 1 000 metrov. Budova bude súčasťou nového mestského komplexu Kingdom City.
História projektu
Prvé informácie o projekte boli zverejnené v roku 2008. Pôvodný návrh počítal s výškou jednej míle, viac než 1600 metrov. V roku 2010 bolo oznámené, že výška budovy bude najmenej 1 000 metrov. Dňa 2. augusta 2011 podpísala investičná firma Kingdom Holding Co. (KHC) dohodu s firmou Saudi Binladen Group o výstavbe budovy za 4,6 miliardy rialov (cca 1,1 miliardy eur). Hlavným architektom stavby je Adrian Smith, ktorý navrhol súčasný najvyšší mrakodrap sveta Burdž Chalífa a developerom dubajská spoločnosť Emaar Properties.
Veľká cena Japonska 2022
Priebeh kvalifikácie
Max Verstappen získal Pole Position. Charles Leclerc skončil druhý a Carlos Sainz tretí.
Vílanecké rašeliniště
Vílanecké rašeliniště je prírodná rezervácia ev. č. 713 neďaleko obce Vílanec v okrese Jihlava v nadmorskej výške 564 - 575 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR. V roku 2014 začala realizácia opatrení na podporu biodiverzity v prírodnej rezervácii, cieľom je odstránenie zalesnených plôch, obnova rašelinísk, podmáčaných lúk a ďalších pôvodných plôch a oprava Nového rybníka. Celkom budú vykonané práce v hodnote 2,7 milióna Kč.
Veľká cena Japonska 2022
Priebeh pretekov
Jazdec Red Bullu Verstappen vyhral preteky pred svojím tímovým kolegom Sergiom Pérezom a Charlesom Leclercom na Ferrari. Kvôli extrémne silnému dažďu sa Veľká cena konala približne len na polovičnú vzdialenosť obvyklej dĺžky pretekov. Keďže bol za to napriek tomu udelený plný počet bodov, si Max Verstappen predčasne zabezpečil svoj druhý titul majstra sveta; vďaka tomuto výsledku získal nedostihnuteľný náskok v poradí jazdcov.
Kvalifikácia
Poznámky:
Preteky
Poznámky:
The Three Musketeers
The Three Musketeers alebo Three Musketeers môže byť:
Vojenské cvičiště Bzenec
Vojenské cvičiště Bzenec je územie chránené ako prírodná pamiatka. Nachádza sa na Južnej Morave pri ceste medzi mestami Bzenec a Strážnice. Rozkladá sa na bývalom vojenskom cvičisku, ktorého zásluhou nebolo územie pamiatky v predchádzajúcej dobe zalesnené a zostali tu odkryté viate piesky s roztrúseným porastom borovice.
Ochrana
Cieľom ochrany je zachovanie komplexu pravidelne kosených vlhkých až mokrých lúk s mokraďovýmm biotopom a naň viazanou faunou a flórou. Lokalita je cenná najmä pre výskyt vzácnych a chránených druhov hmyzu a pavúkov. V rezervácii sú významné pieskomilné rastlinné spoločenstvá.
Fauna
Hmyz sa tu vyskytuje podobný ako na prírodnej pamiatke viate piesky. Je to napr. modlivka zelená (Mantis religiosa), pamodlivka dlhokrká (Mantispa styriaca), očkáň kostravový (Arethusana arethusa), očkáň medúnkový (Hipparchia fagi), očkáň ovsíkový (Minois dryas) a listnatka palinová (Narraga fasciolaria). Z pavúkov to je napr. teplomil piesočný (Titanoeca psammophila).
Z plazov napr. jašterica zelená (Lacerta viridis) a užovka obojková (Natrix natrix).
Carcans
Carcans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Staromlynská ulica (Bratislava)
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov a materská škola s vyučovacím jazykom maďarským, ktorá spadá pod základnú školu na Vetvárskej ulici 7.
Sergej Mironovič Kirov
Sergej Mironovič Kirov (, narodený ako Sergej Mironovič Kostrikov, * 27. marec 1886, Uržum, Ruská ríša – † 1. december 1934, Leningrad, Sovietsky zväz) bol ruský a sovietsky politik a boľševický revolucionár, významný vplyv získal v 20. a 30. rokoch 20. storočia. Bol blízkym spolupracovníkom Josifa Stalina, vedúcim strany v Leningrade a člen Politbyra.
Dňa 1. decembra 1934 bol Kirov zavraždený Leonidom Nikolajevom v jeho kancelárii Leningradského mestského sovietu v Smoľnom. Nikolajev a niekoľko podozrivých komplicov bolo odsúdených v rýchlom procese a v priebehu 30 dní popravených. Kirovova smrť bola neskôr použitá ako zámienka pre Stalinovo vystupňovanie politických represií v Sovietskom zväze, ktoré začali tzv. veľký teror. Kirovova vražda zostáva kontroverznou a nevyriešenou záležitosťou, pričom teórie o okolnostiach jeho smrti sa rôznia.
Mladosť
vľavo|náhľad|Kirov ako dieťa, [[1893]] Sergej Mironovič Kostrikov sa narodil 27. marca [15. marca podľa juliánskeho kalendára] 1886 v meste Uržum vo Viatskej gubernii (dnešná Kirovská oblasť) v Ruskej ríši ako jedno zo siedmich detí narodených Mironovi Ivanovičovi Kostrikovovi a Jekaterine Kuzminičnej Kostrikovej (rodenej Kazancevovej). Ich prvé štyri deti zomreli malé, kým Anna (narodená v roku 1883), Sergej (1886) a Jelizaveta (1889) prežili.
Jeho otec Miron, alkoholik, opustil rodinu okolo roku 1890 a Jekaterina zomrela na tuberkulózu v roku 1893. Sergeja a jeho sestry krátky čas vychovávala ich stará mama z otcovej strany Melánia Avdejevna Kostriková, ktorá si však nemohla dovoliť postarať sa o nich všetkých zo svojho malého dôchodku 3 ruble mesačne. Vďaka svojim známostiam sa Melánii podarilo dosiahnuť, že Sergej bol vo veku siedmich rokov umiestnený do sirotinca, ale pravidelne sa stretával so svojimi sestrami a babičkou.
V roku 1901 vďaka pomoci zemstva a poručníckeho fondu mestskej školy poskytli Kirovovi štipendium na štúdium na technickej priemyslovke v Kazani. V roku 1904 ukončil s vyznamenaním stredoškolské štúdium a odišiel do Tomska na Sibíri. Pracoval v mestskej samospráve Tomsku a študoval v prípravných kurzoch Tomského vysokej školy technickej. V tomto období sa stal marxistom a v roku 1904 vstúpil do Ruskej sociálnodemokratickej robotníckej strany (RSDĽP).
Politická kariéra
náhľad|Kirov na [[Sovietsky zväz|sovietskej známke z roku 1956]] Kirov sa zúčastnil na revolúcii v roku 1905, bol uväznený a po roku prepustený. Krátko po prepustení sa pridal k boľševikom. V roku 1906 bol opäť zatknutý, ale tentoraz ho odsúdili na tri roky za šírenie ilegálnej literatúry. Aj neskôr bol niekoľkokrát zadržaný. Nakoniec sa presťahoval na Kaukaz, kde zostal až do abdikácie Mikuláša II. a konca cárskeho režimu.
Po revolúcii v roku 1917 bojoval v občianskej vojne až do roku 1920. V tom čase si Sergej Kostrikov zmenil meno na Kirov, ktoré si zvolil ako pseudonym, podobne ako iní revoluční vodcovia. Pomenovaný možno podľa starovekého perzského vodcu Kýra Veľkého. Po vypuknutí občianskej vojny sa stal boľševickým veliteľom v strategicky dôležitom Astracháni. Tu dal povraždiť približne 4 000 ľudí, prevažne štrajkujúcich robotníkov a rebelujúcich vojakov, ale aj arcibiskupa a mnohých duchovných. Stovky až tisíce ľudí z preplneného väzenia tu boľševici zavraždili tak, že ich zviazali, zaťažili kameňmi a hodili z lodí do rieky Volga, kde sa utopili. Organizoval obsadenie Azerbajdžanu Červenou armádou a zjednotenie Arménska, Gruzínska a Azerbajdžanu do jednej sovietskej republiky.
V roku 1921 sa stal generálnym tajomníkom azerbajdžanskej straníckej organizácie. Lojálne podporoval Stalina a v roku 1926 bol odmenený funkciou vedúceho oddelenia strany v Petrohrade (čo bola údajne druhá najvyššia funkcia v strane po Stalinovi). Z tohto postu okrem iného organizoval otrockú prácu väzňov pri výstavbe kanála z Baltického mora k Bielemu moru, ale v rokoch 1932 a 1933 sa zaslúžil o všeobecné uvoľnenie režimu. Vystupoval proti represiám voči opozícii, zasadzoval sa za zlepšenie vzťahu vedenia strany k tvorivej inteligencii a varoval pred stratou kontaktu s reálnym životom pracujúceho človeka. Svoj prejav na straníckom zjazde v roku 1934 koncipoval ako chválospev na Stalina a ironizoval zosadených Zinovieva, Kameneva a ich stúpencov. Neskôr v roku 1934 Stalin pozval Kirova, aby ho prišiel navštíviť do Moskvy.
Vyšetrovanie
Vyšetrovatelia NKVD neskôr tvrdili, že Nikolajev bol súčasťou širšieho sprisahania vedeného Levom Trockým proti sovietskej vláde. Výsledkom bolo zatknutie a poprava Kameneva, Zinovieva a štrnástich ďalších osôb v roku 1936. Kirovova smrť spustila veľký teror stalinského režimu, v rámci ktorého boli zatknutí a odsúdení stúpenci Trockého a ďalší domnelí nepriatelia štátu.
O tejto vražde sa dodnes vedú mnohé spory. Existujú špekulácie, že ju mohol nariadiť Stalin a že zastrelenie sa uskutočnilo s pomocou NKVD, čo sa však nikdy nepodarilo úplne dokázať. Iní tvrdia, že Kirov mal pomer s Nikolajevovou manželkou, a hoci to nemusel byť jediný dôvod, NKVD to mohla využiť na vyprovokovanie Nikolajeva k vražde. Ani to sa však nedokázalo bez akýchkoľvek pochybností. Hovorí sa tiež, že Nikolajev trpel duševnou chorobou a že mohlo ísť o náhodný útok.
Amy Knight uvádza významné okolnosti, ktoré by naznačovali účasť NKVD. Kladie si otázku, ako sa mohol samotný Nikolajev dostať do pomerne prísne strážených priestorov straníckych funkcionárov. Údajne bol krátko pred akciou NKVD zatknutý a opäť prepustený a mal k dispozícii podrobné plány budovy. Skutočnosť, že Stalin osobne riadil vyšetrovanie, obklopil sa svojimi najbližšími spolupracovníkmi a naopak zabránil účasti ďalších osôb, ako napríklad Ordžonikidzeho, ktorý bol Kirovovým osobným priateľom a ktorý mohol mať záujem na objektívnom objasnení udalosti, sa tiež javí ako veľmi nezvyčajná.
Kult osobnosti
Sám Stalin potom spustil niečo, čo by sa dalo nazvať kultom Kirovovej osobnosti. Kirov mal pohreb pri kremeľskom múre na najvyššej štátnej úrovni a jeho rakvu niesol aj sám Stalin. Po Kirovovi boli následne pomenované mnohé mestá, ulice a továrne (viaceré mestá v Rusku (napr. Kirov) a Azerbajdžane a na Ukrajine, ako aj veľká továreň v Leningrade). Obrovská Kirovova socha dlho dominovala panoráme Baku. Socha bola postavená v roku 1939 a odstránená v roku 1992 po získaní nezávislosti Azerbajdžanu. Po Kirovovi boli pomenované aj sovietske vojnové krížniky.
Rewind, Replay, Rebound World Tour
Rewind, Replay, Rebound World Tour je koncertné turné dánskej hudobnej skupiny Volbeat spolu s predkapelami Baroness a Danko Jones, ktoré začalo 23. septembra 2019 v O2 Academy v Newcastli, prvá časť turné skončila 1. decembra 2019 koncertom v Royal Arene v Kodani a predbežný koniec druhej časti bol pôvodne naplánovaný na 22. júla 2020 v Berghaus Festning-Koengen v Bergene. Kvôli zrušeným koncertom v Bristole, Belfaste a Helsinkách boli na rok 2020 ohlásené v týchto mestách 3 náhradné termíny koncertov, ohlásené vystúpenia na európskych a troch amerických festivaloch popri turné a pridané 2 nové koncerty v rámci turné v Berlíne a Hannoveri. V januári 2020 bolo oficiálne potvrdených aj 15 jarných dátumov v USA so skupinami Clutch, The Picturebooks a ďalšími. Na konci januára 2020 stihli ešte ohlásiť svoj zatiaľ posledný koncert turné v meste Bergen, 5 koncertov vo Francúzsku a vo februári aj 3 ďalšie koncerty v Európe. Severoamerická časť turné bola však kvôli šíriacemu sa novému koronavírusu presunutá na mesiace september a október 2020 a európske koncerty boli postupne zrušené. Nakoniec boli zrušené aj severoamerické koncerty. V roku 2021 bolo ohlásených šesť koncertov ako náhrada za zrušenú druhú časť. Náhradný koncert v Bergene má skupina Volbeat odohrať so špeciálnym hosťom Dropkick Murphys a predkapelou Audrey Horne.
Cardan (Gironde)
Cardan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rewind, Replay, Rebound World Tour
Baroness
Zoznam skladieb skupiny Baroness sa líšil miestom konania koncertu. Priemerný zoznam skladieb všetkých koncertov: Prídavok:
Volbeat
Zoznam skladieb skupiny Volbeat sa líšil miestom konania koncertu. Priemerný zoznam skladieb všetkých koncertov:
Cardan (Gironde)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rewind, Replay, Rebound World Tour
Volbeat
Introdukcia: „Born to Raise Hell“ (Motörhead) a „Red Right Hand“ (Nick Cave and the Bad Seeds)
Prídavok:
Železničná trať Moldava nad Bodvou – Medzev
Železničná trať Moldava nad Bodvou – Medzev (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 168) je jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Moldavu nad Bodvou a Medzev.
História
Napojeniu Medzeva na sieť železníc napomohlo vybudovanie trate z Barce do Turne nad Bodvou. Z Moldavy nad Bodvou bola následne vybudovaná železnica do baníckeho Medzeva, na ktorej sa prevádzka začala 1. augusta 1894. Súčasťou trate bola aj odbočka do Bane Lucia, zrušená v 90. rokoch. Trať vedie rovinatým terénom v údolí Bodvy.
Počas redukovania osobnej dopravy na lokálnych tratiach 2. februára 2003 sa nízka vyťaženosť spojov na tejto trati premietla do jej prerušenia.
V novembri 2015 bola plánovaná elektrifikácia trasy Haniska - Veľká Ida - Moldava nad Bodvou mesto. Elektrifikácia prebehne na trati Zvolen – Košice a v menšej časti na trati Moldava nad Bodvou - Medzev.
V zastávke Moldava nad Bodvou mesto je vybudovaný prestupný terminál umožňujúci prestup medzi prímestskými autobusmi a vlakmi z Košíc. Tieto sem boli predĺžené zo svojej pôvodnej konečnej stanice Moldava nad Bodvou.
Grasse
Grasse je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Je považované za hlavné mesto svetového parfumérstva. Grasse dosiahlo ocenenia v súťažiach o kvetinovú výzdobu, o mesto umenia a histórie. Má aj titul mesto Internetu. Pôvod názvu nie je formálne určený, no je pravdepodobne odvodený od „Podium grassum“, čo značí v preklade z latinčiny do francúzštiny „Grand Puy“ (Veľký vrch). Je to zároveň aj názov kopca, na ktorom je situované pôvodné centrum mesta. Aktuálny názov mesta teda pochádza z latinského pomenovania z 9. storočia, kedy bolo prvýkrát písomne doložené.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kožiarstvo
Tradícia spracovania koží vznikla v obci Grasse v stredoveku. Spracované kože boli exportované do Janova, alebo Pisy, s ktorými malo Grasse dobré obchodné kontakty. Viacero storočí potom bola intenzívna činnosť v činení koží, čo spôsobilo ďalší technologický pokrok v tomto priemysle. Kvalitné kože z Grasse dosiahli výbornú reputáciu. Kožiar Galimard vymyslel neskôr parfumované kožené rukavice. Jeden pár daroval Kataríne Medicejskej. Odvtedy začal kráľovský dvor a vyššia spoločnosť odoberať od neho rukavičky, čím získal výrobca Galimard svetové renomé. 17. storočie bolo významnou epochou pre rukavičkársky a kožiarsky priemysel v Grasse, ale vysoké dane a konkurencia mesta Nice znížili príjmy a výrobu. Kožené výrobky však nasledovali parfumy.
Parfumérstvo
V okolí Grasse sa tradične pestovali aromatické byliny ako levanduľa, myrta, jazmín, ruža, pomarančovníkový kvet, mimóza. Tým sa stalo Grasse svetovým hlavným mestom parfumov. Niekoľko desaťročí bol jazmín hlavnou a dôležitou komoditou. Táto vôňa sa pridávala do parfumovanej vody na mytie rúk. Aktuálne je parfumérsky priemysel hlavnou ekonomickou činnosťou v Grasse. Asi 60 podnikov zamestnáva 3500 osôb z mesta a okolia. celkovo asi 10 tisíc občanov Grasse sú ekonomicky spojení s parfumérskym priemyslom. Polovica daňových príjmov mesta pochádza z parfumérstva.
Priemysel produkuje prírodné suroviny (esenciálne oleje, koncentrované oleje a 100% oleje, živice a destiláty). Tieto sa používajú na výrobu parfumov zmiešané s asi 80% alkoholu. Potravinárske arómy, ktoré sa začali vyrábať okolo 1970, tvoria polovicu produkcie parfumérstva. Miestny región Grasse má aktuálne jedno z prvých miest na svete v tejto produkcii. Predstavuje viac ako polovicu francúzskej produkcie v parfumérstve a arómach a 7 – 8 % celosvetovej produkcie.
Počas rokov 1960 – 1970 tu investovali veľké obchodné skupiny zo zahraničia do miestnych rodinných podnikov a ich tovární (Chiris, Givaudan-Poure a Lautier napríklad). Súčasný parfum obsahuje väčšinu syntetických aróm. Kvôli svetovej konkurencii týchto umelých chemických aróm miestny priemysel v Grasse nemohol konkurovať cenovo. Profituje na výrobe základných esenciálnych olejov a na úrovni subdodávateľov. Veľké značky, napr. Chanel, vlastnia svoje plantáže ruží a jasmínu priamo v Grasse.
Turizmus
Tento sektor je druhým najvýkonnejším v obecnej ekonomike. Obsluhuje viac ako 2 milióny návštevníkov ročne, mesto profituje z blízkosti pláží Côte d'Azur, stredomorskej klímy, historického dedičstva a svojich kultúrnych tradícií. Kapacita ubytovania nie je dostatočná. Disponuje 600 tisíc lôžkami. S turizmom je úzko prepojený sektor obchodu a remesiel.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Trojičné námestie (Bratislava)
Trojičné námestie je námestie v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa len s Vetvárskou ulicou.
Na jednej strane námestia sa nachádza pošta, lekáreň, kvetinárstvo, trafika, zelovoc, potraviny KRAJ, hlavný vchod základnej školy s vyučovacím jazykom maďarským a fara Kostola svätého Mikuláša. Na druhej strane sa nachádza miestny úrad, pohrebná služba, detské ihrisko a materská škola s jaslami.
Tmólos
Tmólos (lat. Tmolus) môže byť:
Kopulačná reakcia
Kopulačná reakcia, alebo (azo)kopulácia je reakcia diazóniovej soli a elektrónovo bohatého nukleofilu, pri ktorej sa zachováva azoskupina. Ako nukleofil v tejto reakcii často vystupujú aromatické látky nesúce substituent s elektrón donorným efektom, najmä fenoly a anilíny. Táto reakcia bola veľmi významná v 19. storočí, keďže bola využívaná pri syntéze prakticky všetkých vtedy známych syntetických farbív. Dnes je okrem toho kopulácia využívaná pri syntéze niektorých liečiv.
Kopulácia s alifatickými zlúčeninami
Diazóniové soli sú schopné reagovať s enolátmi odvodenými od niektorých alifatických zlúčenín, ktoré majú kyslé C-H protóny. Ako zdroj enolátov slúžia hlavne 1,3- oxoestery, 1,3- oxonitrily, deriváty kyseliny malónovej a alifatické nitrozlúčeniny. Reakcie sa obvykle robia vo vodných, alebo vodno-alkoholických roztokoch za prítomnosti slabej bázy, ktorá spôsobuje len rovnovážne generovanie príslušného enolátu. Ten je vychytávaný reakciou s diazóniovou soľou. Ak je to možné, takéto produkty ľahko podliehajú dekarboxylácii, alebo odštiepeniu acylu za vzniku fenylhydrazónov, táto reakcia sa volá Jappova-Klingemannova reakcia.
center|400px|Reakcia benzéndiazónia s dinitrilom je katalyzovaná slabou bázou – octanom sodným
Kopulácia s aromatickými zlúčeninami
Kopulácia diazóniových zlúčenín s aromatickými nukleofilmi je omnoho dôležitejšia než s alifatickými. Azozlúčeniny, ktoré takto vznikajú sú často vďaka rozsiahlej konjugácii farebné a slúžia ako syntetické farbivá. Keďže diazóniová skupina je pomerne slabý elektrofil, reakcii s ňou budú podliehať len systémy veľmi bohaté na elektróny. Elektrón donorné substituenty sú o- a p- orientujúce, ale pretože všetky diazóniové soli sú veľmi objemné, budú primárne atakovať stéricky nebránenú polohu p- a a len keď je táto poloha obsadená, dôjde k substitúcii v polohe o-. Pre zdarný priebeh kopulácie je nutné, aby celá reakcia prebiehala pri teplote menej než 5 °C, inak dochádza k rozkladu diazóniovej soli a vzniku nežiaducich produktov. Táto reakcia je silne závislá na pH. Ak je pH príliš vysoké (>14), dochádza k vzniku diazohydroxidu, ktorý je pri kopulácii nereaktívny. Navyše pH môže ovplyvňovať aj reaktivitu druhej komponenty – aromatického nukleofilu. Optimálne pH pre reakciu je závislé práve na jeho povahe – ak obsahuje kyslé vodíky (napríklad fenol), tak zvýšenie pH spôsobí jeho deprotonáciu a zvýšenie nukleofilicity a teda aj reaktivity. Naopak, ak je v molekule protonovateľná skupina (napríklad dimetylanilín), tak vyššie pH spôsobuje jej protonáciu a teda aj deaktiváciu. V praxi sa kopulácia robí pri pH 4 – 13.
650px|Reakciou benzéndiazónia s elektrónovo bohatým aromátom vzniká azozlúčenina
Produktom kopulácie aromatických látok sú napríklad významné acidobázické indikátory metyloranž a metylčerveň. Kopulácie je niekedy využívaná aj na zavedenie amino skupiny. Ak totiž vzniknuté azozlúčeniny podrobíme hydrogenolýze, získame amíny.
Penelope
Penelope môže byť:
Anton Mihálik
Anton Mihálik (* 13. august 1907, Dolné Dubové† 19. marec 1982, Šaštín-Stráže) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, trpiteľ za vieru – disident.
Životopis
Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium navštevoval na súkromnom Slovenskom gymnáziu v Taliansku v obci Perosa Argentina a v Šaštíne. Saleziánsky noviciát si vykonal v Radne v Slovinsku (19261927). Teológiu študoval v Ľubľane v Slovinsku (19311936),  kde bol 5. júla 1936 vysvätený aj za kňaza. Pôsobil v Šaštíne (19361950).
Po násilnom zrušení Saleziánskej spoločnosti z noci z 13. na 14. apríla 1950 bol internovaný do kláštora v Podolínci (krycia operácia pre násilnú likvidáciu mužských rehoľných rádov komunistickým režimom niesla názov Akcia K). Pre svoj aktívny náboženský postoj ho ŠtB zariadila do zoznamu „reakčných a neprevychovateľných“ rehoľníkov a v marci 1952 ho zatkla. Vo vykonštruovanom procese bol obvinený z toho, že ilegálne ukrýval ﬁnančné prostriedky pred zoštátnením a tie následne použil na nepriateľskú činnosť a na organizovanie ilegálnych útekov saleziánskych klerikov do zahraničia. Odsúdený bol na 6. rokov väzenia. Väznený bol vo Valdiciach, Jičíne, Leopoldove a v Ilave. V roku 1956 bol amnestovaný. Po prepustení z väzenia žil vo svojom rodisku. V roku 1975 dostal štátny súhlas na kňazskú službu. Ako duchovný vypomáhal v Šaštíne, kde aj zomrel.
Drive (singel)
„Drive“ je skladba americkej skupiny The Cars, ktorá bola vydaná ako tretí singel z albumu Heartbeat City. Skladba sa stala najväším hitom skupiny a tiež medzinárodným hitom. Skladbu napísal Ric Ocasek a naspieval ju basgitarista Benjamin Orr. Producentom bol Robert John "Mutt" Lange spoločne so skupinou. Od vydania, sa skladba „Drive“ stala najúspešnejším singlom v USA, kde dosiahla 3. miesto v rebríčku Billboard Hot 100. V rebríčku Adult Contemporary dosiahla dokonca 1. miesto.
Skladba je spojená s podujatím Live Aid, kde v júli 1985 bola zahraná Benjaminom Orrom počas koncertu v Philadelphii. Skladba bola však predtým použitá ako hudobné pozadie videoklipu o hladomore v Etiópii počas koncertu v Londýne, ktorý uvádzal David Bowie.
V retrospektívnej recenzii singlu, hudobný žurnalista Donald A. Guarisco z AllMusic pochválil skladbu preto, že "je úžasnou baladou, ktorá spája srdečne písaný text s vábivými elektronickými zvukovými paletami. Hudba odráža lyrický tón a krásnu melódiu, ktorá rastie a padá na ukľudnujúcom, ale zároveň skľučujúcom štýle."
Carignan-de-Bordeaux
Carignan-de-Bordeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Narkissos
Narkissos môže byť:
Suchoj Su-33
Suchoj Su-33 (v kóde NATO: „Flanker-D“) je palubné dvojmotorové viacúčelové stíhacie lietadlo 4. generácie vyvinuté v Sovietskom zväze v 70. a 80. rokoch 20. storočia. Ide o ďalší vývojový variant typu Su-27 s cieľom umožniť operovanie z paluby lietadlovej lode.
V súčasnosti pôsobia v zmiešanej letke s MiG-29K na palube ruskej lietadlovej lode Admirál Kuznecov. Pôvodne sa predpokladalo, že budú úplne nahradené modernými palubnými stíhačkami MiG-29K. Z posledných správ sa však dá usudzovať, že zostanú naďalej v službe, keďže sa znovuobnovila výroba motorov AL-31F, určených práve pre tieto stroje. MiG-29K je na rozdiel od Su-33 viacúčelové stíhacie lietadlo, schopné nielen zabezpečiť pre námorné sily vzdušný priestor, ale aj ničiť námorné a pozemné ciele presne navádzanou muníciou. Su-33 má však v porovnaní s MiGom o 50% väčší dolet a unesie o 2 tony viac výzbroje.
Vývoj
V roku 1972 boli v Sovietskom zväze vypracované takticko-technické požiadavky na lietadlovú loď s katapultovacím zariadením (Projekt 1160). Palubnými lietadlami mali byť stíhačky MiG-23A (navrhnuté na základe MiG-23 ML), viacúčelové lietadlá Su-24K (na základe Suchoj Su-24) a podzvukové protiponorkové lietadlá P-42. V konštrukčnej kancelárii Suchoj však panovali opodstatnené obavy, že Su-24, ktorý má maximálnu vzletovú hmotnosť takmer 40 ton, je príliš ťažký pre pôsobenie na lietadlových lodiach. Z toho dôvodu prišli s návrhom viacúčelovej palubnej stíhačky, ktorá dostala označenie T-12. Tá mala vzniknúť na báze projektu lietadla T-10, neskôr známeho ako Su-27, ktoré bolo práve vo vývoji. Predstaviteľom OKB Suchoj sa nakoniec podarilo presvedčiť zástupcov námorníctva, aby bol Su-24K nahradený perspektívnejším Su-27K. V roku 1973 boli však všetky práce na projekte 1160 pozastavené a sovietske námorníctvo uprednostnilo výstavbu lietadlového krížnika „Kijev“ triedy Krečet.
V polovici 70. rokov vznikol na základe projektu 1160 návrh novej lietadlovej lode s výtlakom asi 70.000 ton a jadrovým pohonom (Projekt 1153). Pri tejto novej lodi sa opäť počítalo s lietadlami Su-27K a MiG-23K. Do roku 1985 malo námorníctvo dostať dve lietadlové lode tejto triedy. Ale vývoj zahraničnej politiky a smrť vplyvných priaznivcov projektu (minister obrany Grečko a minister lodiarskeho priemyslu Butomy) výstavbu týchto lodí v roku 1976 ukončili. Namiesto toho bolo v roku 1977 prijaté rozhodnutie, pokračovať vo výstavbe ďalších ťažkých lietadlových krížnikov triedy Krečet (Projekt 1143). Z paluby týchto lodí operovali lietadlá s kolmým vzletom Jak-38, ktoré nedisponovali uspokojivými letovými vlastnosťami, ani dostačujúcou výzbrojou a avionikou. To viedlo koncom 70. rokov 20. storočia k rozhodnutiu, postaviť lietadlové lode, ktoré by boli schopné niesť moderné nadzvukové stíhacie lietadlá. Z tohto projektu, označeného číslom 11435, vzišla nakoniec lietadlová loď Admirál Kuznecov. Do súťaže o novú palubnú stíhačku sa zapojil Suchoj s lietadlom Su-27K a MiG s ľahším a menším stíhacím lietadlom MiG-29KVP. V prípade Admirála Kuznecova sa v roku 1982 upustilo od konceptu lietadlovej lode s katapultom a bol prijatý návrh, že stíhačky budú vzlietať z paluby prostredníctvom odrazového mostíka. Preto bol vybudovaný pozemný komplex „Nitka“, ktorý bol napodobeninou tohto palubného odrazového mostíka, a na ktorom sa testovala schopnosť lietadla vzlietnuť z lietadlovej lode. Dňa 21. augusta absolvoval prvý vzlet z odrazového mostíka v Nitke pilot MiGu-29KVP a o týždeň neskôr ho nasledoval aj prototyp Su-27K. Do 17. septembra 1982 absolvoval Su-27K z mostíka v Nitke celkovo 27 vzletov. Na základe výsledkov testovania sa zistilo, že Su-27K potrebuje pri vzletovej hmotnosti vzletovú dráhu dlhú  a vzletová rýchlosť lietadla je minimálne /h. O rok neskôr už boli Su-27K a MiG-29KVP vybavené záchytným hákom a začalo sa testovanie pristávania, zatiaľ ešte stále len na pozemnom testovacom stredisku. Schopnosť stíhačiek brzdiť bola testovaná pri pristávacej rýchlosti /h a hmotnosti lietadiel od 11 do 26 ton. Dňa 18. apríla 1984 vydalo ÚV KSSZ a Rada ministrov ZSSR dekrét, na základe ktorého mal Suchoj pokračovať vo vývoji Su-27K, určeného na vybojovanie vzdušnej prevahy. Ten istý dokument zaväzoval konštrukčnú kanceláriu MiG vyvinúť na báze MiG-29KVP viacúčelové palubné stíhacie lietadlo. Z toho neskôr vznikol MiG-29K, ktorý prvýkrát vzlietol vzlietol 23. júna 1988. Sovietsky zväz tak plánoval, nehľadiac na rozdielnosť konštrukcií, postaviť lietadlovú loď na princípe lodí amerického námorníctva, kde hlavnými typmi palubných lietadiel v 80. rokoch boli ťažké stíhačky F-14 na zabezpečenie vzdušného priestoru a ľahšie útočné F/A-18.
V roku 1984 začala ďalšia fáza letových skúšok s prototypom od Suchoja T-1025, ktorý mal v porovnaní s Su-27 zosilnený podvozok, väčšie flaperóny, pridaný záchytný hák a nadstavec na tankovanie za letu.
Dňa 1. novembra 1989 sa pristúpilo k „ostrému“ testovaniu na palube lietadlovej lode Tbilisi, neskôr premenovanej na Admirál Kuznecov. Prvé pristátie uskutočnil V.G. Pugačev s lietadlom Su-27K a hneď po ňom úspešne pristál i T.O. Aubakirov na MiG-29K. Po tomto historickom pristátí na palube lietadlovej lode boli stíhačky Su-27K oficiálne premenované na Su-33. Letové skúšky trvali do 21. novembra 1989, pričom sa počas nich uskutočnilo celkovo 227 letov a 35 pristátí na palube lietadlovej lode. Väčšina z týchto pristátí, celkovo 20, bolo zrealizovaných na lietadle Su-33.
Trieda Hradca Králové
Trieda Hradca Králové je ulica v Banskej Bystrici.
Suchoj Su-33
Vývoj
Sériová produkcia Su-33 začala v roku 1989 a 17. februára 1990 absolvovala „tridsaťtrojka“ z tejto výrobnej várky svoj prvý let. V priebehu roka 1990 bolo vyrobených ešte ďalších šesť strojov. Rozpad ZSSR a schodok armádneho rozpočtu však spôsobili nielen zmrazenie programu výstavby nových lietadlových lodí, ale aj pozastavenie financovania lietadiel MiG-29K. Všetky finančné prostriedky boli presunuté na výrobu Su-33 a pri MiGu-29K sa nepodarilo ukončiť ani fázu testovania. Nedostatok financií spôsobil, že štátne skúšky Su-33 trvali dlhšie, ako sa očakávalo. Dokončené boli až v decembri 1994 s odporúčaním prijať lietadlo do služby v Ruskom námornom letectve. V tej dobe už bolo vyrobených všetkých 24 lietadiel Su-33 a stroje boli prevedené do palubného stíhacieho leteckého pluku Severnej flotily, ale k oficiálnemu zavedeniu do služby došlo až 31. augusta 1998.
Trieda Hradca Králové
Nachádza sa na severe mestskej časti Fončorda Je súčasťou sídliska Fončorda. Hradec Králové je partnerským mestom Banskej Bystrice.
Suchoj Su-33
Konštrukcia
Suchoj Su-33 má veľmi podobné parametre a letové charakteristiky ako Su-27. Od tohto stroja sa odlišuje predovšetkým kačacími krídlami pre zvýšenie vztlaku pred ťažiskom stroja, čo umožňuje vyšší uhol nábehu pri pristávaní a použitím väčších kompletne prepracovaných krídel s príslušnou mechanizáciou, ktorá umožňuje ich sklápanie (čím sa šetrí miesto na palube lietadlovej lode). Tieto úpravy prispeli k viditeľnému zníženiu pádovej rýchlosti, čo je pri štarte z paluby lietadlovej lode viac než potrebné. Ďalšie úpravy zasiahli podvozok. Podvozkové nohy boli zosilnené a vpredu je na rozdiel od štandardného Su-27 použitý dvojkolesový podvozok. Samozrejmosťou je inštalácia záchytného háku a ďalšieho vybavenia, ktoré je nevyhnutné pre palubné lietadlo. Pridaný bol tiež nadstavec umožňujúci tankovanie paliva za letu. Prototyp lietadla, pilotovaný Viktorom Pugačevom letel prvýkrát 17. augusta 1987. V porovnaní s americkým F-14 Tomcat má Su-33 väčší ťah pri štarte, väčší pomer ťahu k hmotnosti a väčší generovaný vztlak, čo v roku roku 1996 ocenili aj americkí piloti na návšteve lode Admirál Kuznecov a vyzdvihli schopnosť Su-33 stúpať hneď po štarte, na rozdiel od amerických strojov, ktoré musia byť z paluby lietadlovej lodi katapultované.
Trieda Hradca Králové
Na ulici sa nachádzajú dve zastávky banskobystrickej MHD: THK - otočka a THK - rázcestie. Obsluhuje ich linka 33 Senica-THK.
Suchoj Su-33
Avionika
Su-33 je vybavený rádiolokačným zameriavacím systémom RLPK-27 na báze radaru N001 Mječ. N001 je pulzný dopplerovský rádiolokátor, ktorý dokáže zachytiť stíhačku s rádiolokačnou odrazovou plochou z prednej polosféry na vzdialenosť, zo zadnej polosféry na vzdialenosť. Radar dokáže súčasne sledovať až 10 vzdušných cieľov. RLPK-27 je na dnešnú dobu už pomerne zastaraný systém, ktorý sa nevyznačuje príliš vysokou odolnosťou voči rušeniu. Ale jeho hlavnou nevýhodou je, že neumožňuje integráciu moderných rakiet stredného doletu R-77, ktorými môžu byť vybavené iné ruské stíhačky, ako napríklad Su-27SM/SM3, Su-30M2/SM alebo Su-35.
Elektro-optický senzor OLS-27K pracuje v infračervenom spektre a umožňuje vyhľadávať lietadlá na základe ich tepelnej stopy. Poskytuje horizontálne pokrytie +/− 60 a vertikálne pokrytie + 60 / −15. Cieľ, zameraný z prednej hemisféry, deteguje na vzdialenosť a zo zadnej hemisféry maximálne na vzdialenosť. Súčasťou zameriavacieho systému je aj prilba pilota Šeľ-3UM s integrovaným displejom.
V roku 2016 začala na leteckej základni Žukovskij modernizácia 10 – 12 lietadiel Su-33. Hlavným cieľom modernizácie je vybaviť stroje palubným zameriavacím systémom SVP-24 (Gefest). Ide o špecializovaný výpočtový podsystém, ktorý umožňuje presné navedenie "hlúpej" munície na cieľ. Základná myšlienka je podobná ako pri amerických bombách JDAM, ktoré sú vybavené družicovým systémom a z neriadených bômb sa tak stáva riadená munícia. Ale prístup je úplne odlišný, keďže zariadenie nie je montované na každú bombu zvlásť, ale nachádza sa na palube lietadla. SVP-24 prepočítava polohu lietadla a cieľa na základe systému GLONASS, rýchlosť a smer letu lietadla, trajektóriu letu bomby a hydrometeorologické podmienky. Súradnice môžu byť trochu skreslené pri ostrých manévroch lietadla v cieľovej oblasti alebo pri nedostatku informácií o hydrometeorologických podmienkach a stave ovzdušia. Pravdepodobnosť zničenia malých dobre chránených podzemných zariadení je 30 až 40%. Účinnosť pri ničení zle chránených nadzemných cieľov môže dosiahnuť až 60%.
Motory
O pohon lietadla sa starajú dva motory Saturn-Ljulka AL-31F (Izdelije 99), aké poháňajú aj Su-27. AL-31F je dvojprúdový, dvojhriadeľový motor s modulárnou konštrukciou a so spoločnou komorou prídavného spaľovania pre oba prúdy. Každý motor dokáže vyvinúť maximálny ťah 75,22 kN a pri plnej forsáži až 122,6 kN. Hmotnosť motora je. AL-31F je spoľahlivý v širokom rozsahu rýchlostí a výšok letu.
Výzbroj
Niektoré zdroje uvádzajú, že súčasťou výzbroje Su-33 sú aj protilodné strely P-270 Moskit. Ale strely boli zavesené len na prototypoch T-10K-5 a Т-10K-9 počas letových skúšok a do Su-33 neboli plne integrované.
Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Baššára al-Asada
Dňa 15. novembra 2016 došlo k prvému bojovému nasadeniu lietadiel Su-33. Stíhačky vzlietli z paluby lietadlového krížnika Admirál Kuznecov a uskutočnili nálety proti teroristickým organizáciám Islamský štát a Front za dobytie Sýrie (predtým známy ako Front An-Nusra). Údery boli namierené proti skladom munície, továrňam na výrobu zbraní, veliteľským stanovištiam a výcvikovým centrám teroristov v provinciách Idlib a Homs. Podľa zverejnených správ boli všetky lietadlá Su-33 plne vyzbrojené, pričom okrem protilietadlovej výzbroje niesli aj bomby. Konkrétne išlo o typ FAB-500-M54, zavesený na podtrupových závesníkoch v množstve jeden až dva kusy. Je pravdepodobné, že boli použité aj iné typy tejto hmotnosti, keďže na sa palube Admirála Kuznecova počas bojovej prípravy nachádzali aj bomby FAB-500-M62 a FAB-500. Protilietadlovú výzbroj stíhačiek tvorila dvojica riadených striel krátkeho dosahu s infračerveným navádzaním R-73 a dve rakety stredného dosahu s poloaktívnym rádiolokačným navádzaním R-27ER.