cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jordan Peterson
Životopis
Jeho prvá kniha Maps of Meaning: The Architecture of Belief, publikovaná v 1999, preskúmala niekoľko akademických odborov s cieľom opísať štruktúru systémov pre vieru a mýty, ich úlohu v regulácii emócií, vytváranie zmyslu a niekoľko ďalších tém ako motivácia pre genocídu. Jeho druhá kniha, 12 Rules for Life: An Antidote to Chaos, bola vydaná v januári 2018,  v októbri 2018 vyšla kniha aj v slovenskom jazyku pod názvom 12 pravidiel pre život: Liek na chaos.
V roku 2016 publikoval sériu videí na YouTube, ktoré kritizovali politickú korektnosť a kanadský zákon C-16. Zákon zakázal diskrimináciu na základe genderovej identity, čo Peterson charakterizoval ako úvod pre vynútený prejav v práve. To mu prinieslo mediálnu pozornosť a s tým aj podporu a kritiku.
Jahňada
náhľad|Jahňada [[Lieska najväčšia|liesky najväčšej (Corylus maxima)]] Jahňada (amentum) je strapcovité súkvetie. Vreteno súkvetia býva často chabé a previsnuté. Kvety bývajú jednopohlavné a prisadnuté. Po odkvitnutí opadáva ako celok. Na opeľovanie vetrom sa prispôsobuje jednoduchým kvetným obalom.
Delenie:
Rock a Doodle alebo kohút Kikirík
Rock a Doodle alebo kohút Kikirík alebo Rock a kohút (orig. Rock-a-Doodle) je hraný/animovaný/hudobný/komédialny/dobrodružný film z roku 1991, ktorý bol produkovaný spoločnosťami Sullivan Bluth Studios a Goldcrest Films. Je voľne založený na komédii Edmonda Rostanda s názvom Chantecler. Rock a Doodle alebo kohút Kikirík bol režírovaný Donom Bluthom a napísaný Davidom N. Weissom. Originálne hlasové obsadenie filmu obsahuje Glena Campbella, Christophera Plummera, Phila Harrisa (vo filmovej roli pred dôchodkom a smrťou), Charlesa Nelsona Reillyho, Sorrella Bookea, Sandy Duncanovú, Eddieho Deezena, Ellena Greenea a Tobyho Scotta Gangera v jeho filmovom debute. Film vyšiel 2. augusta 1991 v Spojenom kráľovstve a 3. apríla 1992 v USA a Kanade.
Dej
Film rozpráva príbeh antropomorfného kohúta Kikiríka, ktorý žije na farme a kikiríka každý deň, aby vyšlo slnko. Avšak, keď opustí farmu aby sa stal rockovou hviezdou v meste, potom, ako ho podviedol Soví kráľ, ktorý nenávidí slnečné žiarenie, aby si myslel, že jeho kikiríkanie neprivoláva slnko. Bez Kikiríka stále prší a to spôsobuje masívne povodne v celej krajine. Soví kráľ a jeho stúpenci prevziali počas temnoty kontrolu a plánujú zjesť všetky zvieratá na dvore. Kikiríkovi kamaráti z farmy, spolu s Edmondom, mladým chlapcom, ktorý bol premenený Sovím kráľom na mačiatko, sa vydajú na misiu zachrániť Kikiríka, aby vyšlo slnko a zachránili krajinu, kým nebude neskoro.
Saint-Germain-lès-Corbeil (obec)
Saint-Germain-lès-Corbeil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Essonne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenský pohár vo volejbale mužov
Slovenský pohár vo volejbale mužov je volejbalová pohárová súťaž mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská volejbalová federácia (SVF). Vznikla v roku 1993 a zúčastňujú sa jej kluby najvyššej slovenskej ligovej súťaže. Najúspešnejším klubom súťaže je VKP Bratislava, ktorý v nej zvíťazil 8-krát.
Štruktúra súťaže
Súťaž sa hrá vyraďovacím systémom doma-vonku (na odvetu). Samotný finálový zápas sa hrá ako jedno stretnutie.
FIA World Endurance Championship
FIA World Endurance Championship alebo skrátene WEC je svetový šampionát automobilových vytrvalostných pretekov. Organizuje ho Automobile Club de l'Ouest (ACO) a spadá pod Medzinárodnú automobilovú federáciu (FIA)
V šampionáte preteká niekoľko tried automobilov, ktoré súťažia vo vytrvalostných pretekoch, pričom prototypy pretekajú v kategóriach Prototypov Le Mans a grand tourery, založené na cestných vozidlách, pretekajú v kategóriach LM GTE.
World Endurance Drivers' Championship
Od sezóny 2013 môžu v tomto šampionáte súťažiť iba pretekári kategórií LMP1 a LMP2.
World Endurance GT Drivers' Championship
Od sezóny 2013 bol vytvorený tento šampionát pre jazdcov v kategóriach LMGTE Pro a LMGTE Am.
World Manufacturers' Championship
V tomto šampionáte súťažia iba tímy pretekajúce v kategórii LMP1.
World GT Manufacturers' Championship
V tomto šampionáte súťažia iba výrobcovia v kategóriach LMGTE.
OpenGL ES
OpenGL ES (z anglického OpenGL for Embedded Systems) je časť OpenGL rozhrania (API) pre počítačové vykresľovanie 2D a 3D grafiky pre použitie vo video hrách, typicky akcelerovaných za pomoci GPU. Je určený pre malé, vstavané systémy, ako smartfóny, tablety, herné konzoly a osobné plánovače.
Toto API je použiteľné v mnohých počítačových jazykoch a na viacerých platformách. Nepredstavuje ekvivalent k OpenGL API ako GLUT alebo GLU pre OpenGL ES. OpenGL ES je spravované neziskovým technologickým konzorciom Khronos Group.
Verzie
Existuje niekoľko verzií špecifikácií OpenGL ES. OpenGL ES 1.0 je postavené na roveň špecifikácie OpenGL 1.3, OpenGL ES 1.1 je definované vzťahom ku špecifikácii OpenGL 1.5 a OpenGL ES 2.0 je definované relatívne ku špecifikácii OpenGL 2.0. Tým je myslené, že napríklad nejaká aplikácia napísaná pre Open GL ES 1.0 môže byť ľahko prenesená na desktopovú OpenGL 1.3. OpenGL ES je zjednodušená verzia tohto API, a obrátený postup môže a nemusí byť úspešný, v závislosti od použitých rysoch API.
Rozdiely vo verziách OpenGL a OpenGL ES sú potom napríklad v podpore pohyblivej rádovej čiarky, kedy OpenGL ES podporuje len pevnú rádovou čiarku (celé čísla).
EuroSkills
EuroSkills je prestížna európska súťaž zameraná na predstavenie najlepších zručností a odborného vzdelávania v oblasti remesiel a odborných profesií. Cieľom súťaže je propagovať zručnosti a odborné vzdelávanie medzi mladými ľuďmi a podporiť kvalitu výučby zručností v celej Európe.
Súťaž bola prvýkrát usporiadaná v roku 2008 v holandskom Rotterdame, kde sa zišlo viac ako 300 súťažiacich z 23 krajín. Odvtedy sa súťaž koná každé dva roky a každý ročník sa koná v inej európskej krajine.
V rámci súťaže sa mladí ľudia zúčastňujú rôznych disciplín a musia vykonať určité úlohy v určenom časovom limite. Súťažiaci predvádzajú svoje zručnosti v praktických úlohách, ktoré sú náročné a zložité. Medzi disciplíny, v ktorých sa súťaží, patria napríklad strojárska výroba, elektrotechnika, stavebníctvo, kuchárstvo, poľnohospodárstvo, móda, programovanie, grafický dizajn a mnohé ďalšie oblasti.
Súťažiaci sa kvalifikujú na základe náročných národných súťaží v svojich krajinách. Víťazi získajú nielen ocenenie a prestíž, ale aj cenné skúsenosti a kontakty, ktoré im pomôžu v ich kariére a budúcom odbornom živote.
EuroSkills je jedinečnou príležitosťou pre mladých ľudí prezentovať svoje zručnosti a ukázať, čo dokážu. Súťaž je dôležitá aj z hľadiska posilňovania spolupráce medzi európskymi krajinami a podporovania odborného vzdelávania v celej Európe.
EuroSkills sa koná každé dva roky a od svojho prvého ročníka v roku 2008 sa uskutočnilo už niekoľko úspešných súťaží. Medzi konanými ročníkmi patria:
TV Paprika
Cieľovú skupinu tvoria diváci žijúci v mestách vo veku medzi 18 až 49 rokmi, ktorí sú vnímaví a dokážu oceniť tradície.
20042005
TV Paprika sa na obrazovkách prvýkrát predstavila maďarským divákom v dvoch jednohodinových blokoch denne na filmovej stanici Filmmúzeum už v septembri 2004. Tie boli vysielané o 20:00 a 23:00.
Pravidelné vysielanie na samostatnej frekvencii, v rozsahu 14 hodín denne, bolo zahájené 2. novembra 2004. Vysielanie v češtine bolo spustené 17. januára 2005 a už od svojho začiatku bola stanica dostupná v káblovej sieti UPC v Česku a na Slovensku a v satelitnej platforme UPC Direct (Freesat). Vysielací čas v roku 2005 bol od 8 do 22 hodín. Cieľom prevádzkovateľa bolo dosiahnutie 1 % sledovanosti.
Expanziou TV Papriky do Česka a Slovenska vzrástol počet domácností, ktoré mohli sledovať tento kanál, na 800 000 v Maďarsku a 400 000 v Česku a na Slovensku.
V utorok 15. marca 2005 bola stanica pridaná tiež do balíku KOMPLET káblového operátora Karneval Media, kde po 23 hodine zdieľal frekvenciu s erotickou televíznou stanicou Private Blue.
Dňa 5. decembra 2005 TV Paprika rozšírila vysielací čas, kedy vysielala od 8 do 24 hodín. Zostávajúci čas bol vyplnený uputávkami a reklamami.
20062010
Prevádzkovateľ stanice Filmmúzeum plánoval pre rok 2006 spustenie rumunskej a rakúskej verzie stanice a v roku 2007 mal kanál vstúpiť aj na poľský trh.
TV Paprika sa zúčastnila Medzinárodného festivalu televízneho a rozhlasového vysielania s gastro tematikou konaným od 3. do 8. septembra 2006 v Znojme, kde získala čestné uznanie za program vlastnej tvorby Chuti monarchie. Porotcovia vyberali z celkom 152 televíznych programov zo 14 krajín. Vedľa oceneného programu Chuti monarchie TV Paprika súťažila tiež so seriálom Rybárska latinka.
V roku 2007 spoločnosť Chellomedia prostredníctvom spoločnosti Minimax Media (od roku 2008 Chello Central Europe) odkúpila od prevádzkovateľa Filmmúzeum televízne stanice TV Paprika, TV Deko a Filmmúzeum a stáva sa ich novým prevádzkovateľom.
Dňa 1. februára 2008 bola stanica dostupná aj u IPTV operátora O2 TV v balíčku O2 TV Styl Plus a v balíčkoch satelitného operátora Digi TV, čím vzrástol počet domácností odoberajúcich maďarsko-českú verziu stanice TV Paprika na 2,9 miliónov (z toho 1,7 miliónov pripadalo na Maďarsko).
Od 1. decembra 2009 predĺžila TV Paprika vysielanie o 2 hodiny. Vysielanie zahajovala už o 7:00, kedy bol vysielaný dvojhodinový blok teleshoppingu, a končila o 2:00.
20112023
V pondelok 21. februára 2011 TV Paprika odvysielala premiéru vlastného pätnásťdielného detského kulinárskeho programu Minichef, v ktorom vystupovala dvojica malých kuchárov. Cieľom bolo naučiť deti variť jednoduché pokrmy z miestnych surovín, ako vanilkové šodó, jahodová zmrzlina, avokádová korytnačka, sladký kuškus, sendvič s mozzarelou a rukolou a ďalšie, bez pomocí dospelých. O týždeň neskôr bola odvysielaná premiéra tiež na sesterskej detskej stanici Minimax.
V apríli 2011 bola stanica zaradená do balíčku TV Standard operátora T-Mobile CZ. Od 1. mája 2011 sa stanica objavila v balíčkoch Multi HD, Kombi a Komplet satelitného operátora Skylink. Behom roku začal rumunský satelitný operátor Dolce šíriť rumunskú verziu TV Paprika.
V Rumunsku 5. júla 2011 bolo v spolupráci s Corporate Media Publishing vydané prvé číslo rovnomenného časopisu.
Dňa 3. októbra 2011 o 11:00 a 13:55 hodín bola prvýkrát odvysielaná premiéra českej verzie osemdesiatdielneho programu Mlynček na recepty s českými a slovenskými celebritami. Programom prevádzal Laci Hornáček, expertkou na dezerty bola cukrárka Iveta Fabešová. Vystúpili tu spevák Martin Chodúr a herečky Petra Hřebčíková a Viktória Ráková, tanečník Denny Ratajský, umelec Thomas Puskailer a ďalší. Program sa venoval jednému tradičnému receptu na predkrm, polievku, šalát, hlavný chod a dezert.
Maďarská satelitná platforma Hello HD pridala 1. apríla 2012 do svojej ponuky stanicu TV Paprika. Počas roku sa rumunská verzia stanice objavila tiež v satelitných platformách Focus Sat a Digi TV Romania. TV Paprika je tak k dispozícii už v 5,8 miliónoch domácností v Európe.
Dňa 2. októbra 2012 odvysielala TV Paprika premiéru druhej série česko-slovenskej verzie programu Mlynček na recepty s hosťami Vicou Kerekes, Petrou Hřebčíkovou, moderátorkou Adrianou Polákovou, hercami Mariánom Labudom ml. a Marekom Majeským, tanečníkom Dennym Ratajským. Program ponúkol recepty napríklad na jahňacie kolienko s hríbikovými zemiakmi, orechovú buchtu s drobienkou atď.
České a slovenské osobnosti sa znovu predstavili na TV Paprike v premiére programu Slávni v kaši, odvysielaného 21. januára 2013, kde súťažili za dohľadu odbornej poroty o majstrovský titul. Programom prevádzal Laco Hornáček. Úlohou bolo pripraviť zadaný pokrm lepšie, než protivník.
Holandská spoločnosť Liberty Global vo februári 2014 dokončila predaj aktív spoločnosti Chellomedia, ktorú za 750 miliónov euro odkúpila americká spoločnosť AMC Networks. Spoločnosť Liberty Global si ponechala iba holandské verzie staníc Sport 1 a Film+. K premenovaniu spoločnosti Chellomedia na AMC Networks International došlo 8. júla 2014. Novým prevádzkovateľom stanice TV Paprika sa stala spoločnosť AMC Networks International – Central Europe.
Dňa 3. marca 2014 prešla TV Paprika na vysielanie v širokouhlom formáte 16:9. Prevádzkovateľ mal zároveň v pláne spustenie verzie vo vysokom rozlíšení (HD), konkrétny termín však neuviedol.
V roku 2014 bola TV Paprika zaradená do balíku Štandard satelitného operátora Nová Digi TV Slovakia.
Prevádzkovateľ stanice spustil aplikáciu IPhone s názvom TV Paprika obsahujúcu overené recepty šéfkuchárov. Aplikácia bola dostupná v češtine, maďarčine a rumunčine. Užívatelia tejto aplikácie majú možnosť hodnotenia týchto receptov.
Televízna stanica TV Paprika je od roku 2015 dostupná tiež v balíku Magio GO Premium slovenskej IPTV služby Magio GO.
V roku 2015 bol vyhlásený kasting na desaťdielny program Recepty pre radosť od našich babičiek. Natáčanie prebiehalo v Česku a na Slovensku.
Dňa 11. novembra 2015 zahájila rumunská verzia stanice TV Paprika nepretržité vysielanie. Stredoeurópska verzia stanice začala vysielať nepretržito už skôr.
Dňa 12. novembra 2022 vyradili satelitní operátori Telekom a Digi Slovakia stanicu TV Paprika z ponuky.
Tavel (Gard)
Tavel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gard, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Legion
Legion je americký televízny seriál, ktorý sa vysielal od 8. februára 2017 do 12. augusta 2019 na stanici FX. Je založený na postave Davida Hallera / Legion z komiksov Marvel. Tvorcom seriálu a showrunnerom je Noah Hawley. Nakrúcanie seriálu bolo oznámené v októbri 2015 ako spolupráca FX a Marvel Television. Prvá séria má osem častí a vysielala sa od februára do marca 2017. Druhá séria má jedenásť častí a vysielala sa od apríla do júna 2018. Tretia a zároveň zároveň posledná séria sa vysielala od júna do augusta 2019.
Dej
Davidovi Hallerovi v mladom veku diagnostikovali schizofréniu a odvtedy bol pacientom v rôznych psychiatrických liečebniach. Potom, čo David narazí, na spolupacientku v liečebni, je konfrontovaný možnosťou, že za jeho stavom toho stojí viac, než psychická porucha. Davida sa snaží uloviť vládna agentúra Division 3, no z liečebne ho vyslobodí skupina mutantov a odvedú ho do Summerlandu, kde mu vysvetlia, že je tiež mutant. Časom zistí, že jeho myseľ je infikovaná parazitickým mutantom Amahlom Faroukom, tzv. Shadow King, a nakoniec sa mu podarí ho dostať z jeho mysle von. V druhej sérii sa David vráti potom, čo rok strávil v záhadnej guli, ktorá ho uniesla. Počas jeho absencie Summerland spojil sily s Division 3, aby zastavili Farouka, ktorý hľadá svoje fyzické telo a zabránili koncu sveta.
Zuzana Uličianska
Ing. Zuzana Uličianska (* 2. október 1962, Košice) je slovenská publicistka, autorka rozhlasových hier, kultúrna manažérka a divadelná kritička.
Životopis
Absolvovala Stavebnú fakultu Technickej univerzity v Košiciach. V rokoch 19921994 absolvovala postgraduálne štúdium verejnej správy na vtedajšej Academii Istropolitana v Bratislave (v rokoch 19901996 štátna akademická inštitúcia, neskôr mimovládna organizácia Academia Istropolitana Nova), následne získala polročné Masarykovo štipendium a navštevovala kurzy politológie a kulturológie na Birbeck College v Londýne.
Pracovala ako vedúca odboru kultúry magistrátu mesta Košice, následne niekoľko rokov na Ministerstvo kultúry SR. Prednášala divadelný manažment a kultúrnu politiku na Vysokej škole múzických umení v Bratislave (VŠMU), kde pôsobila aj ako prodekanka pre medzinárodné vzťahy.
V rokoch 20042016 pracovala ako redaktorka denníka SME, so zameraním prevažne na kultúrnu rubriku.
Je autorkou rozhlasových hier s tematikou sveta žien a mužov (Dvadsaťpäť divadelných cvičení, 1994). Viacero z jej hier bolo naštudovaných v zahraničných rozhlasových štúdiách (Ak bude pekne, pôjdeme von, 1991; Rádio Labyrint, 1992; Myš, 1997; Citová zmes, 1999; Para, 2004; Za vodou, 2006 a ďalšie).
V rokoch 20022012 bola a neskôr znova od roku 2015 je predsedníčkou Slovenského centra AICT, slovenskej sekcie Medzinárodnej asociácie divadelných kritikov AICT/IATC. Od roku 2018 je zároveň členkou výkonného výboru AICT/IATC.
Počas pandémie COVID-19 bola iniciátorkou vzdelávacieho projektu SMARTheatre Slovenského centra AICT, v rámci ktorého mohli mladí ľudia sledovať inscenácie, absolvovať diskusie s hosťami a lektormi a nakoniec pretaviť svoje pocity do zvoleného kreatívneho výstupu v rámci činohernej, bábkovej, opernej, muzikálovej dielne alebo dielne alternatívneho divadla.
V súčasnosti (2022) vedie Kreatívne centrum Fakulty architektúry a dizajnu Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.
Saint-Hilaire (Essonne)
Saint-Hilaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Essonne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sagatka
Sagatka je vrch v severovýchodnej časti Turzovskej vrchoviny a najvyšší vrch podcelku Predné vrchy.
Polohopis
Masív Sagatky tvorí výbežok v najsevernejšej časti Predných vrchov, ktorý priamo susedí na severe a východe s Kornickou brázdou a na západe so Zadnými vrchmi. Vrchol leží v katastrálnom území obce Raková asi severne od centra obce, nad miestnou časťou Korcháň.
Západné svahy odvodňujú prítoky potoka Trstená, východné svahy prítoky Milošovského potoka.
Turistika
Vrcholom Sagatky nevedie značkovaný chodník. Červene značená trasa z Makova vedie cez osadu Korcháňovci, obchádza vrchol severovýchodne a pokračuje južným smerom po hrebeni Predných vrchov do centra Rakovej. Prístup na vrchol je buď z tejto značenej trasy z osady Bzdivonka alebo odbočením z hlavnej cesty v osade Mičkové po neznačenej lesnej ceste.
Branislav Lichardus
Prof. MUDr. Branislav Lichardus, DrSc., Dr. h. c.  (* 1. december 1930, Palúdzka – † 8. február 2019) bol slovenský vedec a diplomat, predseda Slovenskej akadémie vied. Bol prvým slovenským veľvyslancom v USA a prvým rektorom Vysokej školy manažmentu v Trenčíne od jej vzniku.
Bol zakladajúcim členom a prvým predsedom Učenej spoločnosti Slovenska. Vedecky pôsobil v oblasti endokrinológie a nefrológie.
Amid lítny
Amid lítny alebo azanid lítny (systematický názov) je anorganická zlúčenina, ktorej vzorec je LiNH2. Je to biela pevná látka s tetragonálnou kryštálovou štruktúrou. Amid lítny vzniká pôsobením kvapalného amoniaku na kovové lítium:
Systém kontroly zjazdu z kopca
Prehľad
Vozidlo môže vykonávať kontrolované klesanie pomocou protiblokovacieho brzdového systému (ABS) a v niektorých prípadoch s pomocou brzdenia motorom. Ak vozidlo zrýchli pod vplyvom gravitácie, systém automaticky pribrzdí, aby spomalil na požadovanú rýchlosť vozidla. Tlačidlá tempomatu môžu pri niektorých vozidlách upravovať rýchlosť. Vyvinutie tlaku na pedál plynu alebo brzdy prepíše systém HDC. Land Rover pôvodne vyvinul HDC na použitie vo svojom modeli Freelander, ktorému chýbajú prevody s nízkym rozsahom, ktoré sa zvyčajne vyskytujú v systéme 4x4 (pohon všetkých 4 kolies). Neskoršie implementácie kombinujú HDC s kontrolou trakcie a nízkorozsahovými prevodmi a znížili nastavenú rýchlosť na pomalšiu, než je rýchlosť chôdze, aby sa zvýšila kontrola.
Amid lítny
Ďalšie lítne amidy
Konjugované zásady amínov sú známe ako amidy (systematicky azanidy). Amid lítny je teda jednou zo zlúčenín lítia s amínmi. Tieto látky majú všeobecne tvar Li<NR2 a samotný amid lítny LiNH2 je ich materskou štruktúrou. Bežné lítne amidy zahŕňajú lítium-diizopropylamid (LDA), lítium-tetrametylpiperidín (LiTMP) a lítium-hexametyldisilazid (LiHMDS). Vznikajú reakciou kovového lítia s vhodným amínom:
Lítne amidy sú veľmi reaktívne zlúčeniny a sú to veľmi silné zásady.
Príklady
LiTMP sa podarilo vykryštalizovať v podobe tetraméru. Lítny derivát bis(1-fenyletyl)amínu kryštalizuje ako trimér.
Okrem toho sa ďalšie organolítne zlúčeniny (napríklad BuLi) vyskytujú v podobe agregovaných zlúčenín.
Nový album
Nový album je názov siedmeho štúdiového albumu slovenskej skupiny No Name. Tento album v roku 2011 (tri roky po predošlom) vydalo hudobné vydavateľstvo Sony Music.
Kaplnka svätej Anny (Bezděkov)
náhľad|Kaplnka v Bezděkove Kaplnka svätej Anny v Bezděkove je sakrálna stavba. Správou patrí do rímskokatolíckej farnosti dekanstva Žatec. Od roku 1964 je kaplnka chránená ako kultúrna pamiatka.
Kaplnka bola postavená v roku 1823. V roku 1948 bola zrenovovaná.
Ide o obdĺžnikovú stavbu s konkávne vyhĺbenými východnými nárožiami. Vnútri má kaplnka strop. Kruchta je drevená. V interiéri je ranne barokový oltár zo 3. štvrtiny 17. storočia. Oltár má boltcovú ornamentiku. Maľované okná pochádzajú z roku 1905. Obraz sv. Norberta, ktorý sa nachádza v kaplnke, pochádza z 1. polovice 19. storočia.
Pred kaplnkou je železný kríž z roku 1844.
Balašovci
Dejiny rodu
Najstarším predkom je zvolenský župan Detrich, syn Synka (dol. 1222 – 1236). Detrich mal synov Mika, Mikuláša (manž. dcéra Lamberta) a Detricha. Miko bol šarišským a zvolenským županom (dol. 1239 – 1254) a z jeho potomstva vznikol rod Balassa. Kráľ Ondrej II. Mikovi udelil majetkyTepličku nad Váhom, Varín a Žilinu, ktorá potom pripadla Matúšovi Čákovi Trenčianskemu. Do vlastníctva získali opevnené hrady, ktoré mali na území Slovenska strategicky význam: Považskú Bystricu, Hričov, Starý hrad, Skalbiňu, Topoľčany a Plavecký hrad. Mikuláš (dol. 1233 – 1246) bol dedom magistra Donča († 1345). Mikov syn magister Mikuláš mal syna Blažeja (dol. 1364 – 1388, manž. Katarína Visont). Syn magister Mikuláš Balassi († 1436) bol hontianskym županom. V tomto období rod vlastnil rozsiahle majetky v Zvolenskej, Liptovskej a Oravskej stolici. Z jeho detí vynikli krupinský kapitán Ladislav († 1476) a novohradský župan Žigmund (1470 – 77). Ladislavov syn František bol chorvátsko – slavónskym bánom. V 16. storočí príslušníci rodu získali množstvo funkcií a obrovský vplyv na dianie v Uhorsku. Ferdinand I. menoval 24.4.1533 Melchiora za hontianskeho a Žigmunda (manž. Barbora Fanchy) za boršodského župana. Bratom Žigmundovi, Melchiorovi a Baltazárovi v roku 1540 daroval boršodský Diósgyőr (Diosgewr), sabolčské  a tolnianske majetky. Pred rokom 1550 zrejme Ján získal baronát, nakoľko sa v listinách uvádza ako „magnificus“. Ján v roku 1550 rozhojnil majetky o ďalších desať novohradských, dve hontianske a päť solnockých obcí. Melchior v roku 1551 zložil prísahu panovníkovi a ten ho menoval za skutočného radcu. V roku 1562 získal Melchior hradné panstvá Plaveč, Mukačevo a Tasnad s množstvom satmárskych obcí. V roku 1556 získal Ján päť gemerských obcí. Štefan získal po manželke Elene Zríny ohromné majetky v Nitrianskej stolici. V roku 1570 mu Maximilián II. donáciou udelil 27 nitrianskych obcí, čím sa rod stal jedným z najmajetnejších. Mnohí členovia rodu bojovali proti Turkom. V boji padol vojak a básnik Valentín (✳ 1554 Zvolen, † 1594). Ján bol kráľovským dvoranom a skutočným radcom (1575). Peter (manž. Magdaléna Pálffy) bol rytierom Zlatej ostrohy a hlavným komorníkom (1619). V roku 1620 získal panstvo Malacky. Františka menoval Ferdinand II. za hontianskeho župana (1635), neskôr aj za skutočného radcu (1647). Imrich bol pešť–piliš–šoltským županom (od 1655). Grófsky titul udelil Leopold I. 19.12.1664 rytierovi Zlatej ostrohy, hontianskemu županovi a kráľovskému radcovi Valentínovi (manž. Katarína Szunyogh de Budetin) za zásluhy v boji proti Turkom. Adam bol kapitánom hradu Modrý Kameň (1672). Pavol bol aradským prepoštom, šaštínskym archidiakonom, ostrihomským kanonikom, od 30.6.1690 titulárnym biskupom a skutočným kráľovským radcom (od 11.1690). Ďalšiu grófsku listinu bez miniatúry vydal Karol VI. 15.4.1721 vo Viedni Pavlovi s manželkou Katarínou Zichy a synom Adamom. Mária Terézia udelila 16.10.1772 vo Viedni grófsky titul Františkovi.
Neil Armstrong Operations and Checkout Building
thumb|Letecký pohľad na Neil Armstrong Operations and Checkout Building, 19. január 2017
Balašovci
Erb rodu
V červenom štíte je čierna zubria hlava so zlatou zbrojou, pri nozdrách sú zlatá hviezda a strieborný polmesiac. Zelený korunovaný drak okolo štítu poukazuje na Žigmundov Dračí rád, neskôr ho kládli do štítu. Klenotom je čierna orlica s mečom v pravom pazúre a strieborným šípom v ľavom. Prikrývadlá sú zlato-čierne po oboch stranách. Grófsky erb z roku 1664 je červený s hlavou zubra obtočenou drakom. V klenote čierna korunovaná orlica s mečom v pravom pazúre a šípom v ľavom. Prikrývadlá sú čierno-zlaté po oboch stranách. Grófsky erb z roku 1721 je obohatený o zlatú hviezdu medzi rohmi a polmesiac pod ňou. Grófsky erb z roku 1772 sa líši iniciálami MT v hviezde a šíp má červené letky. Na štíte je perlová (počet 9) korunka. Pečate sa často líšia poradím nebeských znamení. Na pečati generálneho vikára Ostrihomskej kapituly Pavla z roku 1688 je namiesto klenotu biskupská mitra a berla. V roku 1681 gemerský archidiakon Pavol použil pečať s oválnym štítom. Pod býčou hlavou je zprava hviezda a zľava privrátený polmesiac. Okolo hlavy sú litery B(aro) L(iber) a medzi rohmi P(aulus) B(allassa). Štít je obtočený korunovaným drakom.
Neil Armstrong Operations and Checkout Building
Neil Armstrong Operations and Checkout Building (v preklade: Budova operácií a testov Neila Armstronga; pôvodne známa ako Manned Spacecraft Operations Building; v preklade: Budova pilotovaných letov) je historická budova na ostrove Merritt na Floride v Spojených štátoch. Päťposchodová štruktúra sa nachádza v priemyselnej oblasti Kennedyho vesmírneho strediska NASA. K vybaveniu budovy patria tiež ubytovne pre astronautov a miestnosti, kde si pred letom obliekajú a kontrolujú skafandre. V budove trávia posledné dni a hodiny pred letom (a taktiež krátko po lete) hlavné a záložné posádky misií od čias programu Gemini v polovici 60. rokov 20. storočia. Ďalšou významnou súčasťou budovy je rozľahlá dielňa, kde sa vykonáva finálna montáž a rôzne kontroly kozmických lodí s ľudskou posádkou. Dňa 21. januára 2000 bola budova zaradená do Národného registra historických miest USA (U.S. National Register of Historic Places).
Využitie v programe Apollo
thumb|Posádka [[Apollo 10|Apolla 10, John Young, Thomas Stafford a Eugene Cernan, začína svoju cestu z Manned Spacecraft Operations Building k štartovaciemu komplexu 39B, 18. máj 1969]]
Objekt bol postavený v rokoch 1963 až 1964 pod názvom Manned Spacecraft Operations Building pre potreby programu Gemini a následne Apollo. V období programu Space Shuttle bol premenovaný na Operations and Checkout Building (v preklade: Budova operácií a testov), neformálne známy ako O&C.
Výškové skúšobné komory
V roku 1965 bola v časti High Bay nainštalovaná dvojica výškových (hypobarických) komôr na testovanie environmentálneho systému a systému podpory života veliteľského, servisného a lunárneho modulu kozmickej lode Apollo v simulovaných nadmorských výškach až 76 km. Každá komora je vysoká 18 m (s čistou pracovnou výškou 8,5 m) a vnútorným priemerom 10 m. Maximálnu simulovanú výšku (minimálny tlak) bola schopná dosiahnuť za hodinu. Používali ich hlavné a záložné posádky všetkých pilotovaných misií od tragického Apolla 1 v októbri 1966 až po skúšobný program Apollo-Sojuz v júli 1975.
Využitie po skončení programu Apollo a v súčasnosti
Počas 80. a 90. rokov 20. storočia sa budova O&C používala na umiestnenie a testovanie vedeckých modulov Spacelab pred ich letmi v nákladovom priestore raketoplánu. Na konci 90. rokov a začiatkom 21. storočia sa tu kontrolovali niektoré moduly a nosníky pre Medzinárodnú vesmírnu stanicu.
V období od júna 2007 do januára 2009 budova prešla rekonštrukciou v hodnote 55 miliónov amerických dolárov. V roku 2014 bola pomenovaná po Neilovi Armstrongovi, prvom človeku, ktorý vstúpil na povrch Mesiaca, pri príležitosti 45. výročia misie Apollo 11. V súčasnosti objekt slúži na finálnu montáž a predletové kontroly kozmických lodí Orion.
Kaplnka svätej Anny (Mšeno nad Nisou)
náhľad|Kaplnka svätej Anny Kaplnka svätej Anny je rímskokatolícka baroková kaplnka vo Mšene nad Nisou. Patrí do dekanstva Jablonec nad Nisou. Je od 3. mája 1958 chránená ako kultúrna pamiatka Českej republiky. Je hodnotnou ukážkou drobnej vidieckej sakrálnej pamiatky, ktorá je zároveň dokladom ľudovej zbožnosti v barokovom období.
Bola postavená pravdepodobne medzi rokmi 17801782, nad vchodom je uvedený letopočet 1782.
Amid draselný
Výroba
Amid draselný vzniká reakciou amoniaku s draslíkom. Táto reakcia zvyčajne vyžaduje prítomnosť katalyzátoru.
Štruktúra
Amid draselný bol charakterizovaný röntgenovou kryštalografiou v podobe bez rozpúšťadla i s jedným či dvoma molekulami amoniaku ako rozpúšťadla. V KNH2(NH3)2 je každý atóm draslíka viazaná na dva amido ligandy a štyri amino ligandy. Všetkých šesť ligandov tvorí mostík medzi dvoma susednými atómami draslíka. Výsledkom je reťazec hexakoordinovaných draselných iónov. Vzdialenosť K-NH2 je 2,7652(11) Å, zatiaľ čo vzdialenosti K-NH3 sú 2,9234(11) Å a 3,0698(11) Å.
Kobylí vrch (vrch v Belianskych Tatrách)
Kobylí vrch je vrch Belianskych Tatier. Leží nad osadou Tatranská Kotlina, približne severozápadne od Kežmarku.
Poloha
Nachádza sa na východnom okraji Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Belianske Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí situovaná Tatranská Kotlina a rovnakým smerom ležiaci Lendak, severozápadne sa nachádza Ždiar. Masív sa nachádza v Tatranskom národnom parku a v národnej prírodnej rezervácii Belianske Tatry.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných častí možno pozorovať okolité vrchy Belianskych Tatier, Spišskú Maguru, Levočské a Volovské vrchy a východnú časť Nízkych Tatier.
Prístup
Kobylí vrch sa nachádza v národnej prírodnej rezervácii Belianske Tatry, aj v Tatranskom národnom parku, preto vrchol je neprístupný. Žlto značený turistický chodník vedie z Tatranskej Kotliny k Belianskej jaskyni a južným úpätím aj modro značená spojnica Tatranskej Kotliny s Kežmarskými Žľabmi.
Osamelý rodič
Osamelý rodič (nezisková organizácia Jeden rodič propaguje aj novotvar „jednorodič“) je dospelá osoba, ktorá žije s nezaopatreným dieťaťom alebo deťmi v spoločnej domácnosti a v tejto domácnosti nežije s manželkou, manželom, partnerom alebo partnerkou, s ktorým by spoločne vychovávali deti.
Rodina tvorená osamelým rodičom a jeho dieťaťom alebo viacerými deťmi sa označuje ako neúplná rodina. Vo vysokej miere sú osamelými rodičmi matky, v nepatrnej miere ide aj o otcov. Neúplná rodina vzniká rozvodom, rozchodom, ovdovením alebo pôrodom dieťaťa mimo manželstva. Buď teda úplná rodina vôbec nevznikla, alebo prestala plniť svoju funkciu – v tomto prípade zanikne prirodzenou cestou alebo rozhodnutím príslušného orgánu.
Ak nie je žena za otca svojho dieťaťa vydatá, má právo od neho žiadať, aby jej najdlhšie po dobu dvoch rokov, najneskôr odo dňa pôrodu prispieval primerane na úhradu výživy (t. j. nielen na výživné pre dieťa) a aby jej zaplatil príspevok na úhradu nákladov spojených s tehotenstvom a pôrodom (určený napr. na tehotenské oblečenie, doplnky výživy, platby spojené s hospitalizáciou pri pôrode apod.).
Štatistiky o osamelých rodičoch
Podľa štatistík až v 150 tisíc slovenských domácnostiach vychováva dieťa alebo deti len jeden rodič. Takto žije na Slovensku až 200 tisíc detí. Podiel jednorodičovských rodín na Slovensku sa za posledných 40 rokov zdvojnásobil. Celosvetovo vychováva deti jeden rodič v každej štvrtej domácnosti.
Podľa aktuálnych údajov Európskeho štatistického úradu Eurostat bolo v roku 2020 v 27 krajinách Európskej únie 195,4 milióna domácností. Takmer tretina z týchto domácností (29 %) má deti. Približne 14 % domácností s deťmi (7,8 milióna domácností) tvoria osamelí rodičia, čo predstavuje 4 % celkového počtu domácností. Na Slovensku tvoria osamelí rodičia s dieťaťom alebo deťmi približne 9 % domácností.
Podiel osamelých rodičov sa v jednotlivých krajinách značne líši. Pokiaľ ide o podiel domácností s jedným rodičom na všetky domácnosti s deťmi, šesť európskych krajín zaznamenalo podiel viac ako 20 %. Najviac Švédsko (34 %), Dánsko (29 %), Estónsko (28 %), Lotyšsko a Litva (obe 25 %), a Francúzsko (21 %). Naopak, najnižšie podiely zaznamenali Chorvátsko (5 %), Rumunsko (7 %) a Fínsko (8 %), zatiaľ čo Grécko, Slovensko, Malta, Poľsko, Španielsko a Slovinsko dosiahli úroveň 9 %. Na Slovensku ide približne o 58-tisíc rodín.
Osamelých otcov s dieťaťom z celkového počtu rodín s osamelým rodičom je okolo desiatich percent.
Famke Janssenová
Famke Janssenová (* 5. november 1964, Amstelveen, Holandsko) je holandská herečka, režisérka, scenáristka a bývalá módna modelka. Je známa aj vďaka svojej úlohe Jean Grey/Dark Phoenix vo sérií filmov X-Men.
Životopis
Okrem rodnej holandčiny hovorí Janssenová anglicky a francúzsky. Po maturite študovala na univerzite v Amsterdame rok ekonómiu a na začiatku 90. rokov sa študovala na Columbia University.
Kariéra
V roku 1995 sa Janssenová objavila v prvom filme o Jamesovi Bondovi, kde hrala po boku Pierceho Brosnana, GoldenEye. Janssenová sa predstavila ako zvodná femme fatale, Xenia Onatopp. Koncom 90. rokov hrala vo filmoch ako Faculty, Deep Rising a House na Haunted Hill.
Tiež sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu Nip / Tuck ako Ava Moore.
V roku 2011 natočila Janssen drámu Bringing Up Bobby. Napísala aj scenár k filmu, v ktorom hrali Milla Jovovič, Bill Pullman a Marcia Cross. V roku 2013 hrala zápornú postavu Muriel v dobrodružnom filme Hansel & Gretel: Witch Hunters.
Osobný život
Janssenová bola vydatá v rokoch 1995 až 2000 za spisovateľa a režiséra Kipa Williamsona. 28. januára 2008 bola na protikorupčnej konferencii OSN v Nusa Dua na Bali vymenovaná za veľvyslankyňu pre integritu Úradu OSN pre drogy a kriminalitu.
Canadian Opera Company
Canadian Opera Company (skratka COC) je operný súbor sídliaci v kanadskom Toronte.
Súbor je hlavným producentom opery v Kanade a jedným z najväčších v Severnej Amerike.
Dejiny
V roku 1946 bola založená Royal Conservatory Opera School. Z nej sa vyvinul súbor Opera Festival Company, ktorý fungoval pod Opera Festival Association. Názov Canadian Opera Company sa začal používať v roku 1958. Zo začiatku spolupracovala s Toronto Symphony.
Od roku 1960 sa spoločnosť volala Canandian Opera Association. Od roku 1977 sa súbor oficiálne volá Candian Opera Company. V júni 2006 spoločnosť otvorila novú divadelnú budovu Four Seasons Centre. V roku 2020 musel súbor zrušiť časť svojej sezóny kvôli COVID-19.
Vedenie
Generálny riaditeľ je Alexander Neef, ktorý by mal odísť do parížskej opery. Alexander Neef strávil v COC 13 sezón ako generálny riaditeľ, jeho predchodcom bol Richard Bradshaw. Bradshaw bol generálnym riaditeľom od roku 1998.
Ježatec laločnatý
Ježatec (lat. Echinocystis) je rod čeľade tekvicovité (Cucurbitaceae). Jeho jediným druhom je ježatec laločnatý.
Ježatec je jednoročná bylinná popínavá rastlina s pichľavými plodmi, pôvodom z východu Severnej Ameriky, vyskytujúca sa vo veľkej miere najmä v oblasti Veľkých jazier. Vo svojom pôvodnom areáli zaberá vlhké až mokré biotopy, brehy riek a jazier, húštiny a okraje ciest.
Opis
Ježatec laločnatý je jednoročná, jednodomá, bylinná úponková liana. Byľ má bohato rozkonárenú, popínavú, s dĺžkou 2 až 7 metrov (zriedkavo až do 12 m), s holými úponkami.
Listy má stopkaté, stopky dlhé 3 až 8 cm (ojedinele až 13 cm dlhé), na báze s 2 až 3 ramennými úponkami. Čepele listov má široko vajcovité, dlaňovito laločnaté až dlaňovito dielne, na báze sú srdcovité, celistvookrajové, na vrchole končisté, na líci na žilách sú riedko a krátko chlpaté.
Kvety sú jednotlivé alebo v mnohokvetých strapcovitých súkvetiach a sú 6-početné. Tyčinkové kvety sú početné, v nápadných, vzpriamených, 25 až 35 cm dlhých, úzkych „klasovitých“ metlinách. Koruna je tanierovitá, žltkasto biela, s priemerom 10 až 24 mm, korunné cípy sú úzko trojuholníkovité až čiarkovité, na vrchole končisté, 6 až 12 mm dlhé, na oboch stranách žliazkaté. Piestikové kvety sú nenápadné, ovisajúce, zväčša jednotlivé (zriedkavejšie po 2 až 3, len výnimočne viac) v pazuchách listov. Koruna je zvončekovitá, s priemerom 5 až 17 mm, žltkasto biela. Opeľované sú hmyzom.
Úponky, ktoré slúžia na ukotvenie a uľahčujú šplhanie po oporách (väčšinou iných rastlín), sú modifikované bočné výhonky, dlhé do 15 cm. Úponky reagujú na dotyk. Keď sa úponka dotkne objektu, bunky dotýkajúce sa objektu sa skracujú, zatiaľ čo bunky na opačnej strane sa predlžujú. Čistým efektom je zvinutie úponky okolo potenciálnej podpory. Niektoré úponky môžu reagovať na kontakt pomerne rýchlo, len za niekoľko minút. Akonáhle je koniec úponky ukotvený ovinutím okolo podpery, zvyšok sa zvinie, ako pružina, čím sa stonka pritiahne bližšie k podpere.
Plodmi sú pichľavo štetinaté vysychavé bobule so štyrmi semenami. Bobule sú guľovito vajcovité až široko elipsoidné, dlhé 35 až 60 mm a široké 25 až 40 mm. Sú ovisajúce, 2-puzdrové, zelené, na povrchu pichľavo štetinaté (štetiny do 8 mm dlhé). Oplodie so sieťkovanou štruktúrou je v nezrelom stave vyplnené pletivom želatínovej konzistencie. Dozrievaním želatínová výplň vysychá, schránka bobule (žilnatina a oplodie) zhnedne a stvrdne. Po dozretí a vypadaní semien ovísajú sucho blanité hnedé prázdne schránky bobúľ počas celej zimy.
Semená sú sploštené, v obryse vajcovité, dlhé 13 až 20 mm a široké 5 až 10 mm. Sú sivé až sivohnedé, s tmavšími škvrnami („mramorované“). Ježatec sa rozmnožuje iba semenami, pričom nové rastliny sa objavujú na jar, zvyčajne v blízkosti minuloročnej materskej rastliny. Rastie rýchlo a prináša množstvo plodov. Pri rozširovaní semien a plodov obsahujúcich semená hrá významnú úlohu voda, pretože druh sa najčastejšie vyskytuje pozdĺž vodných tokov.
Podľa výskumov vykonaných v roku 2018 (september - október) v strednej a východnej Európe (Lotyšsko, Litva, Poľsko, Slovensko), priemerná dĺžka a šírka plodov dosahovala 47 mm x 34,3 mm, priemerná hmotnosť čerstvých semien bola 15,92 g a ich priemerný počet v jednotlivých plodoch tesne prekračoval počet 4. Uvedené hodnoty pochádzajú z plodov odobratých na prirodzených stanovištiach. Hodnoty zistené na antropogénnych biotopoch boli nižšie. Veľkosť plodov a počet semien sú ovplyvnené dostupnosťou vody v biotope. Ježatec má plytké korene (4–15 cm dlhé a asi 1 mm široké).
Rozšírenie
Pôvodný areál výskytu ježatca laločnatého zahŕňa Kanadu a Spojené štáty, siahajúci na severovýchode po Nové Škótsko a New Brunswick (na pobreží Atlantického oceánu), na juhu po rieku Ohio a na západe zasahuje do Skalnatých vrchov.
Celkový sekundárny areál jeho výskytu nie je dostatočne zmapovaný, zahŕňa však väčšiu časť strednej a východnej Európy, vzácnejší je v jej severných častiach. Počas jedného storočia sa stal naturalizovaným a inváznym, najmä v Rakúsku, Bulharsku, Chorvátsku, Česku, Francúzsku, Nemecku, Maďarsku, Lotyšsku, Poľsku, Rumunsku, Slovensku, Slovinsku, Švajčiarsku, Ukrajine a v európskej časti Ruska. Je bežný vo všetkých regiónoch severozápadného a stredného Ruska a je uvedený medzi druhmi, ktoré sa rozšírili alebo preukázali tendenciu expandovať v regiónoch južného Uralu. Podľa hodnotenia rizika šírenia v dôsledku globálneho otepľovania, má tento druh potenciál rozšíriť sa do najjužnejších častí Nórska.
Ekológia
Vo svojom pôvodnom areáli ježatec laločnatý kvitne od júna do októbra. Na introdukovaných stanovištiach klíči v máji, kvitne od júla do septembra a odumiera v októbri až novembri. Na jarné klíčenie semien sú potrebné relatívne vysoké teploty pôdy. Po vypadnutí sú semena nečinné. Dormancia je spôsobená podmienkami v embryu, ktoré bránia klíčeniu a vyžadujú dodatočné dozrievanie. Dozretie sa vyskytuje v prírode v pôde. Pri pokusoch sa zistilo, že intaktné semená ježatca nedokázali vyklíčiť a vyžadovali stratifikáciu pri teplote 5-10 °C počas najmenej dvoch týždňov. Semená v pôde môžu zostať životaschopné aj dlhšie ako jeden rok.
V Severnej Amerike je výskyt ježatca spájaný s boreálnymi lesmi, útesmi, severnými nížinnými lesmi, piesočnými dunami, ostricovými lúkami, krovinami a južnými nížinnými lesmi. Biotopmi pre tento druh sú hlavne brehy potokov a okraje lesov, a to až do nadmorskej výšky 2000 m. V introdukovanom areáli ježatec kolonizuje najmä brehové biotopy, mokrade a okraje lesov, nivy, rašeliniská a močiare lužných lesoch a v aluviálnych rovinách. Ide o veľmi agresívneho člena brehovej vegetácie. V porastoch viacerých spoločenstiev má potenciál rýchlo rásť a súťažiť o svetlo a pokryť pôvodnú bylinnú aj krovinatú vegetáciu a vytvára nad nimi samostatnú vrstvu.
Na Slovensku sa druh vyskytuje od nížinného až po podhorský stupeň, s najvyšším výskytom do výšky 1 170 metrov nad morom. Obsadzuje brehy vodných tokov na stanovištiach, ktoré sú periodicky krátkodobo zaplavované a zásobované živinami z nánosov záplav.
Ježatec laločnatý vykazuje široké spektrum adaptačných reakcií, vysokú ekologickú plasticitu, vysokú produktivitu semien a stabilitu voči nepriaznivým environmentálnym faktorom. Je tolerantný na neutrálne až kyslé pôdy, so strednou až ťažkou štruktúrou.
Invazivita
Ježatec laločnatý bol zaradený medzi 100 najnebezpečnejších inváznych druhov rastlín v Európe. V introdukovanom areáli tento druh napáda údolia riek, brehy jazier a mokradí, vytvára spletité koberce a husté rohože likviduje tak ostatné bylinné rastliny, dokonca je schopný rozkladať a likvidovať aj kroviny. Pod poprepletanými vrstvami jeho výhonkov sa drasticky znižuje množstvo svetla, čo môže potlačiť vývoj iných rastlín.
Ako jednoročný rastlinný druh sa ježatec môže šíriť v rôznej miere v rôznych vegetačných obdobiach. Po masívnej invázii v jednom roku nedosahuje vždy takú frekvenciu v nasledujúcom vegetačnom období. Spravidla však po kolonizácii môže pretrvávať na stanovišti mnoho rokov.
V Poľsku bol výskyt ježatca laločnatého zaznamenaný v 9 národných parkoch a na niektorých chránených územiach.
Monitoring výskytu ježatca na Slovensku, ktorý sa vykonal v rokoch 2003 až 2008 v lokalite chráneného areálu Plavečské štrkoviská na rieke Poprad, zaznamenal  od jeho prvého objavenia v roku 2003 jeho  neustálu expanziu do  celého areálu. Výskyt v tejto lokalite posunul jeho severnú hranicu výskytu na Slovensku.
Infekčnosť
Ježatec bol zaradený aj medzi hostiteľov patogénnej plesne Pseudoperonospora cubensis, ktorá sa v prírode vyskytuje len na rastlinách z čeľade tekvicovité (Cucurbitaceae).
Význam a využitie
Ježatec laločnatý bol introdukovaný do Európy ako okrasná rastlina, pretože tvorí množstvo efektných nápadných súkvetí a dekoratívne plody má pretrvávajúce do neskorej jesene a zimy. Vo svojom prirodzenom areáli má však iba malú záhradnícku hodnotu. V Severnej Amerike sa tento druh používal aj ako liečivá rastlina (všeliek). Domorodé národy používali čaj vyrobený z jeho koreňov pri žalúdočných alebo obličkových chorobách a ako obklady pri bolestiach hlavy.
Hustá rastová forma ježatca poskytuje útočisko rôznym druhom voľne žijúcich živočíchov a jeho veľké semená slúžia ako zdroj potravy pre vtáky a malé cicavce. Veľké semená sú často zaujímavo vzorované a dajú sa použiť na umelecké diela alebo ako dekorácie.
Kaplnka svätej Anny
Kaplnka svätej Anny môže byť:
Saint-Jean-de-Beauregard
Saint-Jean-de-Beauregard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Essonne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Taktovač
Taktovač môže byť:
Hodinový pohon
náhľad|Hodinový pohon na teleskope
Hodinový pohon v astronómii je motorom riadený mechanizmus, ktorý sa používa na posúvanie teleskopu namontovaného na ekvatoriálnej montáži pozdĺž jednej osi, aby udržal cieľ v presnej synchronizácii so zdanlivým pohybom stálych hviezd na nebeskej sfére.
Prehľad
Hodinový pohon pracuje tak, že otáča polárnu os montáže teleskopu, os rovnobežnú s polárnou osou Zeme (tiež nazývanou os rektascenzie) v opačnom smere, ako je rotácia Zeme, jednu otáčku každých 23 hodín a 56 minút (hviezdny deň), čím sa tieto pohyby vyrušia. Toto umožňuje ďalekohľadu zostať zamierený na určitý bod na oblohe bez toho, aby muselo byť ručne neustále posúvané jeho namierenie kvôli rotácii Zeme. Samotný mechanizmus bol hodinovým strojom, ale dnes je obvykle poháňaný elektricky. Hodinový pohon môže byť ľahký a prenosný pre menšie ďalekohľady, alebo môže byť mimoriadne ťažký a zložitý pre väčšie, ako je napríklad 60-palcový ďalekohľad v observatóriu Mount Wilson. náhľad|Teleskop Thomas Cooke je 9,75 palcový Cookeho refraktor, vyrobený v roku 1867 v Yorku v Anglicku. Dole na pilieri je vidieť hodinový pohon Grubb & Parsons, ktorý bol pridaný k ďalekohľadu v roku 1879.
História
Pôvodný vynálezca hodinového pohonu nie je známy, ide o nápad, ktorý sa v histórii vyskúšal niekoľkými spôsobmi. V Číne v roku 1094 postavil Su Song počas dynastie Song vodnú vežu s hodinami, ktorá mala mnoho funkcií, vrátane 20 tonovej bronzovej armilárnej gule, ktorá zostala v súlade s nebesami.
V 17. a 18. storočí boli postavené alebo navrhnuté rôzne typy teleskopov s rovníkovými hodinami vrátane návrhu anglického astronóma Roberta Hookeho z roku 1674, hodinová šošovka objektívu beztubusového ďalekohľadu vyrobená v roku 1685 taliansko-francúzskym astronómom Giovannim Domenicom Cassinim a jeden údajne postavený anglickým hodinárom a vynálezcom Georgom Grahamom na začiatku 18. storočia.
Železničná stanica Senica
Železničná stanica Senica je železničná stanica v meste Senica. Nachádza sa medzi obcami Šajdíkove Humence a obcou Jablonica. V minulosti ju obsluhoval vlak s úsekom Kúty - Jablonica, dnes už trať Kúty - Trnava. Stanica sa nachádza v nadmorskej výške a v minulosti niesla názov Senica nad Myjavou. Využívajú sa hlavne prvé tri nástupištia a tiež je v železničnej stanici možná kúpa vnútroštátnych aj medzištátnych vlakov.