Veľkonočný_ostrov
Po príchode Európanov
náhľad|Mapa ostrova zostrojená Felipom Gonzalez Haedom z roku 1772 Pravdepodobne prvými Európanmi, ktorí uvideli Veľkonočný ostrov, boli španielsky moreplavec Alvaro de Mendaña (1567) a anglický bukanier Edward Davis (1687). Prvý oficiálne zaznamenaný európsky kontakt s ostrovom je z 5. apríla 1722 (Veľkonočná nedeľa), keď holandský moreplavec Jacob Roggeven v službách Východoindickej obchodnej spoločnosti (Trading West India Company) iba náhodne ostrov objavil a pomenoval ho Veľkonočným ostrovom. Zostal na ňom celý týždeň. Populáciu ostrova odhadol na 2000 až 3000 obyvateľov. Číslo môže byť vyššie, pretože niektorí z domorodcov mohli byť vydesení a schovaní v jaskyniach po nedorozumení a následných krádežiach na lodi, ktoré viedlo Roggevenových mužov k streľbe na domorodcov (zabili ich viac ako 12 a niekoľko ďalších zranili). Prvý domorodec, ktorý vystúpil na palubu, bol podľa opisu úplne biely. "Hlavu mu zdobila koruna z peria, ušnice mal prepichnuté a umelo predĺžené, takže mu viseli až po plecia. Podľa záznamov aj iní domorodci mali takto predĺžené ušnice a mnohí mali na celom tele tetovania vzorov vtákov a rozličných zvláštnych figúr." Ďalší zo zahraničných návštevníkov bol Felipe González Ahedo, španielsky moreplavec, ktorého tam vyslal guvernér Čile a vicekráľ Peru Manuel de Junyent (1704 – 1782), ktorý mal ambície posilniť vplyv Španielska v Južnej Amerike (proti Anglicku). K ostrovu 15. novembra 1770 priplávali dve španielske lode: San Lorenzo a Santa Rosalia. Španielsko Veľkonočný ostrov v mene kráľa Karola III. anektovalo pod názvom: Isla de San Carlos. Španieli ho ako prví zmapovali. Opísali ho ako veľmi nehostinný ostrov, ktorého pobrežie je lemované kamennými sochami. O štyri roky neskôr, v roku 1774, navštívil Veľkonočný ostrov britský moreplavec James Cook. Nemecký prírodovedec Reinhold Forster, ktorý sa na výprave zúčastnil, poznamenal, že niektoré sochy spadli. V roku 1825 tam priplávala britská loď HMS Blossom. Jej posádka zaznamenala, že nevideli žiadne stojace sochy. V roku 1786 na ostrove pristál francúzsky gróf Jean–François de La Pérouse, ktorý na príkaz Ľudovíta XVI. oboplával Južnú Ameriku. náhľad|Pohľad na pamiatky v Rapanui na Veľkonočnom ostrove, olejomaľba z roku 1775, autor: [[William Hodges (1744 – 1797)]] La Pérouse bol poverený vypracovať presné mapy a štúdie o národoch južných morí. Veľkonočný ostrov bol počas devätnásteho storočia navštívený niekoľkokrát, ale potom sa ostrovania stali k cudzincom otvorene nepriateľskí, aj k ich pokusom tam pristáť. Pred rokom 1860 bolo zaznamenaných len málo informácií. Posádky veľrybárskych lodí sa začali zastavovať pri ostrove, hľadali najmä čerstvú zeleninu a ženy. Zanechali na ostrove rôzne európske, aj pohlavné choroby. V roku 1808, po krvavej bitke, americká loď Nancy uniesla dvanásť mužov a desať žien s úmyslom dopraviť ich na Ostrovy Juana Fernandéza, aby tam pracovali ako otroci pri love tuleňov. Po trojdňovej plavbe od ostrova kapitán dovolil zajatcom, aby vyšli z podpalubia. Tí v vzápätí rýchlo vyskočili cez palubu a začali plávať preč. Okrem jedného, ktorému sa podarilo doplávať na Veľkonočný ostrov, sa všetci utopili. V 1862 prišli na ostrov peruánski otrokári a odviezli z ostrova okolo 1500 mužov a žien, čiže asi polovicu tamojšej populácie. Zajatý a odvlečený bol aj posledný ostrovný kráľ Murat s celou rodinou a všetci kňazi – šamani. Odvlečení zajatci v Peru pracovali v baniach na ťažbu guána. Deväťdesiat percent ich v zajatí do roka zomrelo. Tahitský biskup na tlak pobúrenej verejnosti intervenoval u peruánskej vlády, aby zajatcov vrátila naspäť. Tá mohla dopraviť naspäť len niekoľko desiatok ľudí, ale väčšina ich ešte počas prepravy zomrela na epidémiu. Na ostrov sa vrátilo iba 15 zajatcov ktorí prežili, navyše nakazených ovčími kiahňami. . Asi od roku 1900 došlo k šíreniu nákazy malomocenstva, pravdepodobne bola zavlečená z Tahiti, rozšírená na Veľkonočnom ostrove a ďalej až na Markézske ostrovy. . Dostatočne ďaleko od Hanga Roa bola z toho dôvodu postavená kolónia pre malomocných. náhľad|Fotografia Veľkonočného ostrova z roku 1880, dvaja Európania a socha V čase najväčšej epidémie na ostrove nestačili pochovávať mŕtvych. V roku 1866 sa Jean Dutroux Bornier, bývalý francúzsky dôstojník, po skončení krymskej vojny presťahoval na Tahiti. Skúpil na Veľkonočnom ostrove všetky pozemky. Spolu so spoločníkom Branderom, tahitským Britom, sa usadili na ostrove a začali podnikať. Keď na ostrov Bornier pozval prvého kresťanského misionára Eugène Eyrauda, ten spolu s novým náboženstvom priniesol aj tuberkulózu. Na túto chorobu v roku 1867 spolu s misionárom zomrela asi štvrtina populácie ostrova. V nasledujúcich rokoch chovatelia oviec a misionári začali skupovať dostupné pozemky po zosnulých a to viedlo k veľkým nezhodám medzi domorodcami a novými osadníkmi. Bornier sa vyhlásil za kráľa a čoskoro tam zaviedol hrôzovládu. Vyhnal ostrovanov zo svojich osád a vytýčil im iba malú oblasť na západnom pobreží (v oblasti dnešného mestečka Hanga Roa), zatiaľ čo zvyšok ostrova využíval ako pastviny pre ovce a dobytok. Vstup mimo určený priestor bol pod trestom smrti zakázaný. V roku 1871 katolícki misionári, ktorí na začiatku Dutrouxa Borniera na ostrov pozvali, pred ním spolu so 171 obyvateľmi Veľkonočného ostrova utiekli na Gambierove ostrovy. Na Veľkonočnom ostrove zostalo iba stodesať domorodcov. Boli to väčšinou len starší muži. O šesť rokov neskôr, v roku 1877 na Veľkonočnom ostrove žilo len 111 ľudí a iba 36 z nich malo potomkov. Bornier sa stal tak neznesiteľným, že bol nakoniec v roku 1876 zavraždený obyvateľmi ostrova. O rok neskôr Brander zomrel prirodzenou smrťou. Ostrov zostal po dlhšom spore u francúzskych súdov dedičstvom rodiny Branderovcov. Tí jeho pozemky predali 2. januára 1888 čilskej vláde. Dňa 25 septembra 1882 ostrov navštívil nemecký delový čln SMS Hyena. Poručíka Geiselera poverila pruská cisárska admiralita, aby získal vedecké štúdie pre etnologické oddelenie, kráľovského pruského Múzea v Berlíne. Najmä aby preskúmali jazyk a písmo Veľkonočného ostrova, taktiež aby získali presné výkresy rôznych kultových predmetov, sôch moai, a podrobné mapy miesta uctievania v osade Orongo. Prvé fotografie sôch moai získal lodný lekár, William Thomson v roku 1886, ktorý navštívil Veľkonočný ostrov na palube americkej lode Mohican.