cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Citroën Autochenille
Armáda
Pre armádu vzniklo v rokoch 1923 a 1928 niekoľko modelov s motormi z automobilov C4 a C6. Automobily boli typu P107, P17 a P19. Vznikla aj pancierovaná protitanková verzia s vežou s motorom z C6. Polo-pásové automobily sa stali základom pre výrobu neskoršieho amerického M3 Half-track, použitého v druhej svetovej vojne a nemeckých SdKFZ 251 HKl zvaného "Hakl". Tie ale boli vybavené kovovými pásmi.
Automobil B2 bol použitý v Saharskej výprave a vo výprave La Crosiére Noire. Automobily C4F P17 a C6F P19 boli použité v La Crosiére Jaune. A 3 kusy P15 pre admirála Byrda. Armádne modely boli M23 a M28.
Modely
Modely pre priemysel, poľnohospodárstvo a armádne využitie Špeciálne automobily, malosériová výroba neboli určené na predaj Automobily výhradne pre armádu
David Mathieson Walker
David Mathieson Walker (* 20. máj 1944, Columbus, Georgia, USA – † 23. apríl 2001, Houston, Texas) bol americký astronaut.
Mladosť a výcvik
Po základnej a strednej škole (Eustis High School) absolvoval roku 1966 námornú akadémii (US Naval Academy) a slúžil ako námorný pilot. Do tímu kozmonautov NASA bol roku 1978 vybraný ako astronaut – pilot. V roku 1991 ukončil na základni Edwards Air Force Base pilotnú školu (Air Force Aerospace Research Pilot School). Medzi kozmickými letmi pôsobil ako testovací pilot.
Lety do vesmíru
Po piatich rokoch absolvoval misiu STS-30 na palube raketoplánu Atlantis. Jeho posádka bola v zložení veliteľ David Walker, ďalej Ronald Grabe, Mark Lee, Norman Thagard a Mary Cleaveová. Hlavnou úlohou (splnenou) bolo vyslať sondu Magellan, určenú na rádiolokačné mapovanie povrchu Venuše. V tomto prípade odštartoval raketoplán z Floridy a po štvordennom lete pristál v Kalifornii na základni Edwards.
Tretí svoj let - STS-53 bol deviatou a poslednou expedíciou vyhradenou pre ministerstvo obrany USA. Aj tentokrát raketoplánu štartujúcemu z Floridy velil. Funkciu druhého pilota zastával Robert Cabana, leteli aj traja letoví špecialisti - Guion Bluford, James Voss a Michael Clifford. Počas letu vypustili tajnú družicu DoD-1 a zvyšok misie bol venovaný rôznym experimentom na palube. Pristáli bez problémov na základni Edwards.
Po štvrtýkrát a naposledy letel vo svojich 51 rokoch v raketopláne Endeavour s misiou STS-69. Bol jej veliteľom, v tom čase už ako námorný kapitán a spolu s ním leteli pilot Kenneth Cockrell, veliteľ užitočného nákladu James Voss a letoví špecialisti James Newman a Michael Gernhardt. Na palube so sebou viezli dve vedecké družice, WSF a Spartan, ktoré na orbite vypustili a po splnení úloh o pár dní neskôr opäť uložili v nákladovom priestore. Po 10-dennom lete pristáli na dráhu 33 letiska SLF v Kennedyho vesmírnom stredisku na myse Canaveral.
Po letoch
Po svojom poslednom lete z NASA odišiel do spoločnosti NDC Voice Corp. Zomrel v Houstone na rakovinu vo veku 56 rokov šesť rokov po návrate z kozmu, kde strávil celkom 30 dní.
Korytnačka
Korytnačka môže byť:
Korytnačky je starší názov pre korytnačkotvaré
Courcelles-en-Barrois
Courcelles-en-Barrois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sociológia výchovy
Sociológia výchovy sociologická disciplína, ktorá skúma spoločenskú podmienenosť edukácie, napríklad:
Jeffrey Sachs
Jeffrey Sachs (* 5. november 1954, Detroit, Michigan, USA) je americký ekonóm. Vyštudoval na Harvarde odbor ekonómia, kde vo svojich 29 rokoch získal ako najmladší titul profesora.
Od roku 2002 vedie Earth Institute pri Columbia University in the City of New York a pôsobí ako poradca OSN v otázkach Rozvojových cieľov.
Je autorom mnohých významných diel, kde riešil otázky týkajúce sa najmä hospodárskeho rastu, udržateľnosti životného prostredia, oddlženia rozvojových krajín, redukcie chudoby a globalizácie. Je autorom mnohých článkov a kníh. K jeho najslávnejším knihám patria tituly The End of Poverty: Economic Possibilities for Our Time a Common Wealth: Economics for a Crowded Planet. Oba tituly sa objavujú na liste bestsellerov denníka The New York Times.
Správnosť usudzovania
Správnosť usudzovania je súlad usudzovania s istými, najčastejšie logickými, normami alebo zásadami. V prípade, keď ide o zhodu s logickými zákonmi, hovoríme o logickej správnosti usudzovania. Dá sa predstaviť situácia, že usudzujeme logicky správne, čiže v súlade s logickými princípmi, no nie v súlade s morálnymi princípmi: v tomto prípade nášmu usudzovaniu chýba morálna správnosť.
Andreas Brehme
Andreas Brehme (* 9. november 1960, Hamburg) je nemecký futbalový tréner a bývalý obranca. Je známy pre jeho víťazný gól vo finále Majstrovstiev sveta 1990 proti Argentíne z pokutového kopu.
Náučný slovník
Náučný slovník alebo encyklopedický slovník môže byť:
Encyklopedický slovník môže byť aj:
Saint-Martin-Don
Saint-Martin-Don je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 245 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kozlov (okres Jihlava)
Kozlov je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 443 obyvateľov, z toho 234 mužov a 209 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,0 roka, ženy 43,1 roka).
Hockey Club Lugano
HC Lugano je švajčiarsky hokejový klub, účastník najvyššej švajčiarskej súťaže v ľadovom hokeji, sídliaci v meste Lugano.
Ženy
Ženský tím HC Lugano je viacnásobným majstrom Švajčiarska a účastníkom Európskeho pohára majstrov. Prvý titul získal v roku 2006.
Horst Skoff
Horst Skoff (* 22. august 1968, Klagenfurt, Rakúsko – † 7. jún 2008, Hamburg, Nemecko) bol rakúsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje.
Salles-Arbuissonnas-en-Beaujolais
Salles-Arbuissonnas-en-Beaujolais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arcibiskup
thumb|Erb arcibiskupa s páliom
"Heroes" (album)
„Heroes“ (úvodzovky sú súčasťou názvu) je album Davida Bowieho, vydaný v roku 1977. Album je druhým dielom „berlínskej trilógie“ (ostatné dva diely sú Low a Lodger) a v mnohom je podobný svojmu predchodcovi. I keď zvuk „Heroes“ je robustnejší a drsnejší.
Arcibiskup
Arcibiskup (z gréckeho αρχι – prvý + biskup) je titul pre biskupa so zvláštnym postavením.
"Heroes" (album)
Prívlastok „berlínský“ je práve pre tento album najpríznačnejší, keďže bol celý nahratý aj zmixovaný v Berlíne v štúdiách Hansa By The Wall. Nálada albumu zachytáva ducha doby Studenej vojny predstavovanej rozdeleným mestom.
Arcibiskup
V (západnej) rímskokatolíckej cirkvi je od 6. storočia po Kr. každý metropolita, biskup hlavného sídla cirkevnej provincie skladajúcej sa z viacerých diecéz, arcibiskupom. Nie je však každý arcibiskup metropolitom, pretože pápež môže titul arcibiskup udeliť aj biskupom, ktorí po vymenovaní nezasadnú na čelo niektorej arcidiecézy (tzv. titulárny arcibiskup). Najčastejšie sa buď udelí „ad personam“ (z prestížnych dôvodov) alebo ako titul „emeritný arcibiskup“, ktorý sa spravidla udeľuje arcibiskupom na dôchodku. Emeritným arcibiskupom sa stáva automaticky každý arcibiskup po zložení úradu, keď dosiahne 75. rok života a keď jeho demisiu pápež príjme. V rímskokatolíckej cirkvi existujú tisícky arcibiskupov (z toho asi 2000 titulárnych). Arcidiecéza môže mať metropolitu, ale nemusí.
"Heroes" (album)
Titulná skladba je považovaná za jednu z Bowieho najlepších a najznámejších skladieb vôbec. Ide o klasický príbeh dvoch milencov, ktorí sa stretávajú večer čo večer pri Berlínskom múre. Po rokoch Bowie priznal, že milenci, ktorí videl sa stretávať boli Tony Visconti a Antonia Maass. Samotný album je tiež na vrchole Bowieho diskogragie a kritici oceňujú najmä prácu gitaristu Roberta Frippa, ktorý všetky svoje party nahral za jeden deň.
Arcibiskup
V protestantských cirkvách anglosaských krajín a v Švédsku, Fínsku a Estónsku arcibiskup spravidla označuje len „vedúceho biskupa“. V anglikánskej cirkvi existujú dvaja arcibiskupi v Anglicku (Canterbury, York) a dvaja v Írsku (Armagh, Dublin) a majú podobné právomoci ako v rímskokatolíckej cirkvi.
Kallavesi
150px|náhľad|vpravo|Loď Koski na Kallavesi. 150px|náhľad|vpravo|Tvar jazera Kallavesi. Kallavesi je jazero vo východnej časti Fínska v kraji Pohjois-Savo pri meste Kuopio. Spolu s jazerami Suvasvesi, Juurusvesi, Muuruvesi, Melavesi a Riistavesi zaberá rozlohou až. Jazerný systém sa nazýva Iso-Kalla. Samotné jazero Kallavesi je dlhé a  široké, s priemernou hĺbkou 5, maximálne. Priemerná hladina sa nachádza v nadmorskej výške. Pri jazere sa nachádzajú mestá Kuopio a Vehmersalmi.
Arcibiskup
Vo východnej pravoslávnej a východnej katolíckej cirkvi sú arcibiskupi spravidla len titulárni, nemajú sufragánov, ale majú svoju vlastnú eparchiu. Metropolita a arcibiskup sú spravidla rozdielne osoby.
"Heroes" (album)
Bowie si opäť uctil svoju hlavnú inšpiráciu tohto obdobia, a to nemeckú skupinu Kraftwerk. Inštrumentálnu skladbu „V-2 Schneider“ nazval podľa zakladajúceho člena skupiny Floriana Schneidera.
Arcibiskup
Dejiny
V 4. storočí patril tento titul len alexandrijskému biskupovi, v 5. storočí rímskym, antiochijským, jeruzalemským a cézarejským (Kapadócia) biskupom, od chalcedónskeho koncilu (štvrtý všeobecný) z roku 451 rímskym, antiochijským, jeruzalemským a carihradským biskupom. Súčasne sa rímski pápeži a patriarchovia nazývali „archiepiscopi universales“. Od 6. storočia je arcibiskupom (prinajmenšom) každý metropolita.
"Heroes" (album)
Bowie po vydaní albumu Low neurobil takmer nič pre jeho propagáciu, u "Heroes" bola situácia úplne opačná. Bowie opäť poskytoval rozhovory, prezentoval skladby z albumu v televízii a nakoniec sa v roku 1978 vydal na svetové turné, z ktorého vzišiel živý album Stage. Album zaznamenal komerčný úspech, dosiahol tretie miesto v britskom albumovom rebríčku.
Arcibiskup
Arcibiskup v rímskokatolíckej cirkvi
V rímskokatolíckej cirkvi je úrad arcibiskupa spojený s biskupskou stolicou, ktorú musí určiť alebo schváliť rímsky pápež. Arcibiskup je rovnocenný v posvätnej liturgii s biskupom, ale hodnostne má prednosť a má väčšiu mieru prestíže. Preto, ak už bola osoba vymenovaná za arcibiskupa predtým vysvätená za biskupa, netreba vykonať žiadnu biskupskú vysviacku. Ak je vyvolená osoba len kňaz, tak naopak, treba vykonať biskupskú vysviacku, ktorou sa nadobúda plnosť kňazstva. Cirkevná provincia, na čele ktorej je arcibiskup metropolita má na základe samého práva právnu subjektivitu. Niektoré diecézy sú arcidiecézami kvôli svojej histórii alebo veľkosti a nie kvôli ich právnej subjektivite. Arcibiskupi týchto diecéz síce majú obradné a liturgické privilégiá arcibiskupa, ale sú len diecéznymi biskupmi, zväčša sufragánmi niektorého metropolitu. Väčšina týchto diecéz sa nachádza v Európe; napríklad Arcidiecéza Štrasburg, ktorá nepatrí do žiadnej inej cirkevnej provincie. Alebo Arcidiecéza Avignon, ktorej arcibiskup je sufragánom arcibiskupovi z Marseille.
"Heroes" (album)
Zoznam skladieb
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb.
Arcibiskup
Práva a povinnosti
K jeho vlastnej arcidiecéze patrí zväčša ešte niekoľko ďalších, sufragánnych diecéz, dohromady tvoria cirkevnú provinciu.
"Heroes" (album)
Reedície
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol dve ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Arcibiskup
Práva a povinnosti
V sufragánnych diecézach arcibiskupovi prislúcha dozerať, aby sa viera a cirkevná disciplína presne zachovávala a o prípadných zneužitiach upovedomovať pápeža. Ďalej môže vykonať kánonickú vizitáciu z dôvodu, ktorý predtým Apoštolská stolica schválila. Môže určiť diecézneho administrátora podľa normy, ktorá mu prislúcha podľa Kódexu kánonického práva (CIC). V sufragánnych diecézach arcibiskupovi neprislúcha nijaká riadiaca moc. Môže však vo všetkých kostoloch, a ak ide o katedrálny chrám, po predbežnom upovedomení diecézneho biskupa, vykonávať posvätné funkcie ako biskup vo vlastnej diecéze. Arcibiskup je povinný do troch mesiacov od konsekrácie, alebo ak už bol konsekrovaný, od kánonického poverenia žiadať osobne alebo cez zástupcu Rímskeho veľkňaza pálium, označujúce moc, ktorou je metropolita v spoločenstve s rímskou cirkvou na základe práva vybavený vo vlastnej provincii. Pálium môže podľa normy liturgických zákonov používať v ktoromkoľvek kostole cirkevnej provincie, na čele ktorej stojí, nikdy však mimo nej, a to ani so súhlasom diecézneho biskupa. Ak je arcibiskup preložený do inej metropolitnej stolice, potrebuje nové pálium. Titul patriarchu a prímasa v latinskej cirkvi okrem čestného prvenstva neprináša so sebou nijakú riadiacu moc, ak o niektorom nie je zrejmé niečo iné z apoštolského privilégia alebo zo schváleného zvyku. Tituly patriarchu a prímasa však dostávajú väčšinou arcibiskupi s hodnosťou kardinála. Pri komunikovaní s arcibiskupom sa používajú rovnaké oslovenia a tituly, ktoré patria biskupovi. Bežne sa používajú oslovenia ako: Vaša Excelencia, Monsignore alebo otec arcibiskup.
Slovenskí arcibiskupi
Na Slovensku pôsobia nasledovní rímskokatolícki arcibiskupi:
Okrem už spomenutých pochádzajú zo Slovenska ešte ďalší arcibiskupi, najvýznamnejším z nich bol Jozef kardinál Tomko, ďalej emeritní arcibiskupi Ján Sokol, Róbert Bezák a Alojz Tkáč alebo zosnulí Ján Bukovský a Dominik Hrušovský.
Titulárni arcibiskupi
Arcibiskup nemusí byť len na čele arcidiecézy, môže titul dostať bez diecézy alebo môže dostať titulárnu diecézu. Titulárna diecéza je spravidla taká diecéza, ktorá zanikla a zachoval sa len jej titul. Titulárny arcibiskup má také isté privilégiá ako arcibiskup, ale nemá metropolitné ani diecézne právomoci. Titulárne diecézy dostávajú väčšinou arcibiskupi v diplomatických službách (napr. nuncius), alebo pomocní biskupi v diecézach.
Východné katolícke cirkvi
Vo východných katolíckych cirkvách sa pre arcibiskupa používajú odlišné oslovenia a to Jeho Vysokopreosvietenosť, alebo oslovenie vladyka ktoré sa používa aj pri biskupovi.
Na Slovensku pôsobia nasledovní gréckokatolícki arcibiskupi:
Starokatolícka cirkev
V starokatolíckych cirkvách je biskup tradične demokraticky volený synodou, najvyšším orgánom cirkvi, z radov duchovných. Podľa ekleziológie starokatolíckej cirkvi tak, ako nemôže existovať cirkev bez biskupa, nemôže ani biskup pôsobiť oddelene bez predsedania cirkvi. Predsedom Medzinárodnej starokatolíckej biskupskej konferencie Utrechtskej únie je arcibiskup utrechtský.
Na Slovensku je arcibiskupom Starokatolíckej cirkvi Vlastimil Šulgan.
Žen-cung
Žen-cung (* 30. máj 1010 – † 30. apríl 1063), vlastným menom Čao Čen bol štvrtý cisár čínskej dynastie Sung v rokoch 1022–1063. Bol synom a nástupcom cisára Čen-cunga.
Vláda
Za vlády Žen-cunga dosiahla dynastia Sung maxima moci a vplyvu, z ktorého potom už len klesala. Zahraničná politika cisára bola mierumilovná, počas dlhého obdobia bez vojen sila sungských armád poklesla. Tangutský štát Západná Sia toho využil k drobným útokom pozdĺž hraníc. Keď Žen-cung nastúpil, posilnil ozbrojené sily. Pokoj na hraniciach zaisťovalo pravidelné platenie tribútu ríši Liao, protivníkovi Tangutov. Cisár významne zvýšil dane, roľníci za jeho vlády žili v stave trvalej chudoby. To nakoniec vyvolalo vzbury a povstanie po celej krajine aj rozpory vo vnútri vlády.
Žen-cung zomrel roku 1063 bez dediča, pretože jeho synovia zomreli v detstve. Posmrtne obdržal chrámové meno Žen-cung, „Láskavý predok“. Na trón po ňom nastúpil synovec Jing-cung, ktorého adoptoval a roku 1062 menoval následníkom trónu.
Rodina
Hodnosti cisárovnej sa postupne dočkali dve manželky Čen-cunga, cisárovná Kuo (1012–1035) a cisárovná Cchao (1016–1079). Ďalšie dve manželky obdržali hodnosť cisárovnej posmrtne. Navyše mal cisár ešte dvanásť žien.
Čen-cungove manželky mu dali troch synov, žiadny neprežil tretí rok života, a trinásť dcér, deväť z nich zomrelo v detstve:
Eugen von Böhm-Bawerk
Eugen von Böhm-Bawerk (* 12. február 1851, Brno – † 27. august 1914, Viedeň) bol rakúsky ekonóm a politik konca 19. a začiatku 20. storočia.
Stal sa hlavným pokračovateľom Mengerom založenej rakúskej školy a obohatil ju hlavne o teóriu kapitálu a úroku. Pôsobil na Viedenskej univerzite. Bol rakúskym ministrom financií, a to hneď trikrát. Učil najväčšieho velikána rakúskej školy, Ludwiga von Misesa.
Böhm-Bawerkov profesijný život môžeme rozdeliť na tri etapy:
Hybná sila spoločenského vývoja
Hybná sila spoločenského vývoja je podstatná, nevyhnutná, dlhodobo pôsobiaca príčina, ktorá umožňuje fungovanie a vývoj spoločnosti.
Chiméra
Chiméra môže byť:
Chiméry alebo chimérovce môže byť slovenský názov taxonomickej jednotky Holocephali, t.j.:
Korintská vojna
Korintská vojna bola vojna v rokoch 395 pred Kr. až 371 pred Kr., v ktorej bojovali Argos, Atény, Téby a Korint proti Sparte.
Dôvodom bolo sklamanie Téb a Korintu, členov spartského spolku, z toho, že po skončení peloponézskej vojny neboli zohľadnené ich záujmy. K nim sa pridali Atény a Argos. Sparta bojovala aj s Perzskou ríšou o maloázijské grécke mestá, pretože Sparta neplnila zmluvu z roku 412/411 pred Kr, podľa ktorej ich mala postúpiť Perzii.
Vojna skončila námornou blokádou Atén zo strany Peržanov, ktorí sa vtedy už pridali na stranu Sparty. Podľa „kráľovského mieru“ z roku 387 pred Kr. sa v samotnom Grécku nič nezmenilo, ale Peržania získali nadvládu nad maloázijskými gréckymi mestami. Toto oslabenie Grécka pomohlo Macedónii ľahšie sa dostať k moci.
Ekrem Akurgal
Ekrem Akurgal (* 30. marec 1911, Haifa – † 1. november 2002, İzmir) bol turecký klasický archeológ.
Životopis
Od roku 1932 študoval na berlínskej univerzite, kde v roku 1940 u Gerharta Rodenwaldta promoval. Od roku 1941 pôsobil na ankarskej univerzite, v období 1949 až 1981 ako profesor klasickej archeológie. Je považovaný, spolu s Arifom Manselom, za zakladateľa archeológie v modernom Turecku. Bol čestným členom Nemeckého archeologického inštitútu a Académie des inscriptions et belles-lettres a mnohých ďalších vedeckých akadémií.
Prevádzal vykopávky v Phokäa (Foça), Pitane (Çandarlı), Erythrain a Smyrne.
Vidlica (vrch v Malej Fatre)
Vidlica je nevýrazný hôľnatý vrch v Lúčanskej Malej Fatre. Leží približne západne od Martina. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Nachádza sa v južnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územia mesta Martin a obce Kunerad. Vidlica tvorí južný pahorok mohutnej Veľkej lúky, v oblasti nazývanej Martinské hole. Približne 1 km severne na hrebeni teda susedí najvyšší vrch oblasti, juhozápadne pokračuje hrebeň k Veternému, južne ležia Humience a juhovýchodným smerom z vrcholu vybieha rázsocha Podkovy.
Opis
Vrch je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie od Veľkej lúky na severe juhozápadným smerom k Veternému. Vrcholová časť je výrazne plochá, bez lesného porastu, čo umožňuje kruhový výhľad. Nižšie časti sú porastené zmiešaným lesom, na svahoch sú husté porasty čučoriedky obyčajnej. Západné svahy odvodňujú prítoky Kuneradského potoka, východné svahy odvodňuje prítok Pivovarského potoka. Západné svahy klesajú do Svitačovej doliny, východné do doliny Príslopského potoka.
Výhľady
Vďaka nadmorskej výške je z odlesneného vrcholu ďaleký kruhový výhľad. Severný smer sčasti obmedzuje mohutný masív susednej Veľkej lúky, inak je pozorovateľná celá južná časť Lúčanskej a Krivánska Fatra, no tiež Žilinská a Turčianska kotlina. Pri vhodných podmienkach sú pozorovateľné okolité pohoria a nezriedka je možné vidieť časť Moravsko-sliezskych Beskýd a Bielych Karpát, Javorníky, Vtáčnik, Kremnické vrchy a Veľkú Fatru, časť Vysokých a Nízkych Tatier a Oravské Beskydy.
Ligue Magnus
Ligue Magnus je najvyššia hokejová súťaž vo Francúzsku. Vznikla v roku 1907. Víťaz obdrží trofej Magnus Cup. Najviac ju vyhral tím Chamonix Hockey Club, až 30 krát. Aktuálnym víťazom je klub Rouen Hockey Élite 76.
Courcelles-sur-Aire
Courcelles-sur-Aire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slovanský zjazd
Slovanský zjazd alebo Slovanský kongres môže byť:
Slawenkongress
Markova ulica
Dejiny
Vznikla v rokoch 1983 – 1984 pri výstavbe panelového sídliska v Petržalke. Do 1. apríla 1991 mala názov Ulica Evžena Friedu, bola nepresne pomenovaná podľa slovenského funkcionára KSČ, ktorý sa volal Evžen Fried (1909 – 1944) a bol popravený gestapom.
Saint-Martin-du-Mesnil-Oury
Saint-Martin-du-Mesnil-Oury je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 99 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lhotka (okres Jihlava)
Lhotka je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 92 obyvateľov, z toho 47 mužov a 45 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,1 roka (muži 44,6 roka, ženy 43,7 roka).
Silvio Accame
Silvio Accame (* 22. december 1910, Pietra Ligure – † 10. november 1997, Frascati) bol taliansky historik.
Životopis
Bol žiakom Gaetana De Sanctis a študoval na La Sapienze. V rokoch 1948 až 1968 vyučoval grécku históriu na neapolskej univerzite a v období 1968 až 1975 rímsku históriu v Ríme. Od 1983 do 1991 bol prezidentom Pontificia Accademia di archeologia.
Hájil historicko-filologickú metódu a zajímal sa o štúdium biblie.
Ludwig Lachmann
Ludwig Lachmann (* 1. február 1906, Berlín, Nemecko – † 17. december 1990, Johannesburg, Južná Afrika) bol nemecký ekonóm, člen a významný prispievateľ rakúskej školy.
Vzdelávanie a kariéra
Lachmann získal titul Ph.D. na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde bol zaregistrovaný ako postgraduálny študent v rokoch 1924 - 1933. O školu sa začal zaujímať počas letného pobytu v roku 1926 na univerzite v Zürichu. Z Nemecka sa presťahoval do Anglicka v roku 1933. Na Londýnskej škole ekonómie bol v tridsiatych rokoch ako študent a kolega Friedricha Hayeka, ktorý ďalej rozvinul jeho záujem o rakúsku školu. V roku 1948 sa presťahoval do Johannesburgu v Južnej Afrike. Bol prijatý ako profesor na Univerzite Witwatersrand, prežil tam zostávajúcu čast svojho života.
Musiq1
Musiq1 bola súkromná hudobná televízna stanica, vysielajúca od novembra 2008 pre územie Slovenska a od jesene 2009 i pre územie Česka.
Televízia musiq1 vysielala 24 h denne z priestorov produkčného domu Kuul Fabrik.
Vysielateľom a držiteľom licencie bola spoločnosť Telemone a predaj reklamného času musiq1 realizovala spoločnosť TELE S. Televízia organizovala akcie a koncerty a mediálne podporovala filmové premiéry, festivaly a eventy. Posledným projektom ktorý stanica podporila bol koncert kapely Limp Bizkit v júni 2015.
Spravodajstvo (žurnalistika)
Spravodajstvo je súhrn publicistických prejavov, ktoré širokej verejnosti vecne, stručne a presne približujú aktuálnu alebo neznámu udalosť. Spravodajstvo má spĺňať niekoľko atribútov. Najvýznamnejšie z nich sú aktuálnosť profesionálnosť a objektívnosť.
Musiq1
Vysielanie
Televízia musiq1 vysielala okrem hudobných klipov aj aktuálne denné spravodajstvo zo sveta hudby a šoubiznisu, no vyrába aj vlastné relácie a hudobné bloky.
Spravodajstvo (žurnalistika)
V spravodajstve vyjadruje novinár svoje stanovisko alebo postoj tým, že aktuálnu udalosť spracúva jednoducho, bez komentovania, stručne a vecne. Jeho úlohou je odpovedať na šesť základných otázok: Kto? Čo?, Kedy? , Kde? Ako?, Prečo?
Musiq1
Vysielanie
Signál musiq1 bol šírený prostredníctvom satelitu Thor 6 na frekvencii 11,919 GHz a cez káblových operátorov na Slovensku a v Česku (UPC, DIGI TV, Satro, Fiber.TV a i.).
Spravodajstvo (žurnalistika)
K základným spravodajským žánrom patrí správa, referát, interview a riport.
Uster
Uster je mesto, ktoré sa nachádza v severovýchodnom Švajčiarsku v kantóne Zürich. Je aj hlavným mestom okresu Uster. Uster je tretím najväčším mestom kantónu Zürich s vyše 32-tisíc obyvateľmi.
Význam mesta prudko stúpol po postavení železničnej siete S-Bahn Zürich.
Olomouc
Olomouc bol po Prahe a Vroclave v stredoveku tretím najväčším mestom krajín Koruny Českej a súťažil s Brnom o status centra Moravy. To sa však zmenilo potom čo mesto okupovala armáda Švédskeho impéria v rokoch 1642 až 1650. V polovici 18. storočia sa mesto premenilo na mocnú pevnosť a z Olomouca sa stalo významné obranné centrum so sídlom významnej vojenskej posádky. V nasledujúcich rokoch v meste vyrástlo množstvo kasární, cvičísk, skladov, ktoré armáda využívala aj po zrušení pevnosti v roku 1884, počas Prvej československej republiky (vtedy vzniklo významné letisko v mestskej časti Neředín) a aj po druhej svetovej vojne. Od začiatku okupácie Česko-Slovenska vojskami Varšavskej zmluvy bola v Olomouci veľmi početná okupačná posádka sovietskej armády. Do roku 2013 sídlilo v Olomouci Veliteľstvo spojených síl Armády Českej republiky, do tej doby bol Olomouc centrom obrany v štáte.
V meste sídli Vrchný súd v Olomouci spolu s vrchným štátnym zastupiteľstvom, významné právne inštitúcie.
Význam Olomouca ako centra vzdelanosti zvýrazňuje existencia Univerzity Palackého v Olomouci s ôsmimi fakultami, ktorá je najstaršou univerzitou na Morave a druhou najstaršou na území Česka. Ďalej v meste pôsobí Vedecká knižnica a Slovanské gymnázium, najstaršia nepretržite fungujúca stredná škola na Morave s vyučovacím jazykom českým.
Olomouc je dnes nielen sídlom olomouckého arcibiskupstva a metropolitu rímskokatolíckej Moravskej cirkevnej provincie, ale aj centrom Pravoslávnej cirkvi na Morave a olomouckej diecézy Cirkvi československej husitskej.
Pre svoju príjemnú atmosféru a historické pamiatky je Olomouc vyhľadávaným miestom konania festivalov a konferencií. Viac než 40-ročnú históriu má festival Academia film Olomouc a ľudia radi navštevujú aj festival Divadelná Flora. V meste sa každoročne koná aj medzinárodná výstava záhradníctva Flora Olomouc s každoročnou návštevnosťou okolo 80 000 návštevníkov. Obľúbený je tiež Jesenný festival duchovnej hudby, či Medzinárodný organový festival. Svojich fanúšikov si našli aj mladšie akcie, ako napríklad májový Beerfest, Majáles Univerzity Palackého i augustový Flamenco festival. náhľad|Západná časť historického jadra z vtáčej perspektívy Mesto je známe svojimi pamiatkami, niektoré z nich, napríklad 32,2 metrov vysoký Stĺp Najsvätejšej Trojice, sú zapísané do svetového dedičstva UNESCO. Historické jadro mesta je vyhlásené mestskou pamiatkovou rezerváciou, po pražskej druhou najvýznamnejšou v Česku.
Geografia
Olomouc sa rozkladá v Hornomoravskom úvale na rieke Morave, pri jej sútoku s riekou Bystřice zľava vo východnej časti mesta a s Mlynským potokom sprava v južnej časti mesta. Je obklopený úrodnou krajinou Hanej. Je to prvé zemské mesto na Morave. V meste, ktoré má rovinatý charakter a rozlohu žije 100 523 obyvateľov (2019). Stred mesta leží v nadmorskej výške a súradniciach 49°45´ severnej šírky a 17°15´ východnej dĺžky, jeho južná časť sa veľmi pozvoľne znižuje do nadmorskej výšky, naopak severovýchodná časť mesta stúpa až do výšky
Podnebie
Priemerný ročný úhrn zrážok na území Olomouca sa pohybuje v rozmedzí 600 – . Priemerné teploty v januári dosahujú hodnôt od −1 °C do −4 °C, no teplota občas spadne aj na −15 °C. V júli je priemerná teplota 19 °C, no výnimkou nie sú ani horúce letné dni, keď teplota dosiahne aj na hodnotu 35 °C.
Názov
Pôvod mena Olomouc je etymologicky sporný a obvykle sa slovo rozdeľuje na Olo-mouc. Prvá časť by mohla vychádzať z hypotetického praslovanského slova *ol, t. j. pivo, druhá časť -mouc má zjavne súvislosť so staročeským slovesom mútiť.
Názov mesta je prvýkrát doložený v Kosmovej kronike českej v roku 1055. Nárečový tvar s počiatočným h- (v latinskej forme Holomucensis) je prvýkrát doložený v roku 1208.
V spisovnom českom jazyku má Olomouc ženský rod (tá Olomouc), v slovenčine, v moravčine a v minulosti i v češtine to bol/je rod mužský. V hanáčtine sa mesto nazýva (ten) Olomóc alebo Holomóc.
Erb
náhľad|Znak Olomouca používaný medzi rokmi [[17581918]] Mesto používalo už od 13. storočia vo svojom znaku a na pečatiach moravské šachované orlice. Rozdielom bol len jej červený jazyk na rozdiel od moravskej, ktorá ho má zlatý. Po roku 1558 sa v rohoch začínajú objavovať majuskulné písmená SPQO, ktoré znamenajú „Senatus PopulusQue Olomucensis“ (Senát a ľud olomoucký). Má to byť odkaz na skratku Rímskej ríše SPQR. Tieto písmená sa v erbe používajú aj dnes.
V roku 1758 znak polepšila cisárovná Mária Terézia, ktorá na prsia orlice pridala babenberský štítok, ktorý bol na pamiatku neúspešného obliehania mesta Prusmi ovinutý zlatou reťazou a na ktorom bol uvedený nápis FMT. Táto skratka odkazuje na inicály cisárov Františka I. a Márie Terézie.
Po roku 1918 boli tieto iniciály odstránené a na žiadosť mesta došlo v roku 1934 k úplnému návratu k jednoduchej šachovanej orlici na modrom podklade. Roku 1993 sa do erbu vrátili písmená SPQO. Autorom poslednej úpravy erbu je olomoucký rodák, heraldik a veľký znalec tejto problematiky Jiří Louda.
Vlajka
Vlajku štatutárneho mesta Olomouca tvorí modrá vlajka s pomerom strán 2:3. Uprostred je umiestnená šachovaná orlica s červeným jazykom. V rohoch sú zlaté písmená SPQO.
Logo
náhľad|Logo Olomouca V roku 2008 dostalo mesto nové logo. Základným prvkom logotypu je motív šachovnice vychádzajúci z moravskej orlice, respektíve heraldického znaku mesta. Zoň čerpá aj červenobiela farebnosť. Autorom loga mesta je grafik Jan Kolář.
Členenie mesta
náhľad|Katastrálna mapa Olomouca náhľad|Komisie mestských častí Olomouca Olomouc sa delí na 26 častí (katastrálnych území), ktoré v podstate zodpovedajú pôvodným historickým obciam, ktoré sa rozkladali na dnešnom území mesta, aj keď sa hranice dnešných častí mesta trochu líšia od pôvodných hraníc. V minulosti boli mestskými časťami aj dnes už samostatné obce:
Od 23. januára 2007 je stanovených 27 komisií mestských častí. Komisie mestských častí nie sú komisiami správnych celkov v pravom slova zmysle, ale sú poradnými orgánmi rady mesta Olomouca. Ich pôsobnosť taktiež celkom nezodpovedá územiam mestských častí. Podrobnosti sú uvedené v štatúte štatutárneho mesta Olomouc.
Dejiny
náhľad|Olomouc v roku [[1593]] Významné historické udalosti Olomouca:
Počet obyvateľov
V roku 1900 tu žilo 21 933 obyvateľov, z toho asi 15 000 Nemcov a asi 6 000 Čechov a Moravanov. Roku 1910 počet obyvateľov mierne stúpol na 22 245 obyvateľov. Po vytvorení Veľkého Olomouca malo mesto k roku 1920 už 57 206 obyvateľov, z toho takmer 40 tisíc Čechov a Moravanov. Pri sčítaní ľudu v roku 1930 tu v 4 484 domoch napočítali 66 440 obyvateľov; 47 861 z nich sa hlásilo k československej národnosti a 15 017 k nemeckej. Žilo tu 47 771 rímskokatolíkov, 9 192 príslušníkov Československej cirkvi hustiskej, 2 603 evanjelikov a 2 198 židov.
Podľa posledného sčítania ľudu, domov a bytov v roku 2011 žilo v Olomouci 101 003 obyvateľov. Z toho 47 560 mužov a 53 443 žien. Najviac Olomoučanov sa hlásilo k českej národnosti, bolo ich 62 593. Druhá najpočetnejšia národnosť bola moravská, k nej sa hlásilo 9 788 obyvateľov mesta. V Olomouci v tom roku žilo aj 1 423 Slovákov a 22 902 ľudí svoju národnosť neuviedlo. Až 40 779 obyvateľov neuviedlo svoje náboženské presvedčenie, z tých, ktorí ho uviedli bolo najviac neveriacichaž 36 821 ľudí. Najpočetnejšou náboženskou skupinou ľudí boli rímski katolíci, tých bolo 11 295. 8 369 ľudí bolo veriacich, ktorí sa nehlásia k žiadnej cirkvi ani náboženskej spoločnosti. Ďalej žilo v Olomouci 700 príslušníkov Československej cirkvi hustiskej, 473 príslušníkov Českobratskej cirkvi evanjelickej, 247 pravoslávnych veriacich a 86 jehovistov. Veľkomestom sa Olomouc stal ku koncu roku 1978. Najväčšieho počtu obyvateľov mesto dosiahlo ku koncu roku 1990. Potom sa začal počet Olomoučanov znižovať. Pokles pod hranicou 100 000 bol Českým štatistickým úradom zistený prvýkrát v roku 2011. Roku 2016 sa však Olomouc prekonávajúc hranicu 100 tisíc obyvateľov vrátil späť medzi veľkomestá. Okrem toho ešte do mesta denne dochádza za prácou približne 30 000 ľudí.
Aglomerácia mesta Olomouca bola v roku 2015 vymedzená pomerne široko, okrem okolitých obcí a najbližších miest Prostějov, Přerov, Lipník nad Bečvou, Šternberk a Litovel (jadro polycentrickej aglomerácie s zhruba 360 tisíc obyvateľmi) aj vzdialenejšie mestá ako Hranice, Uničov či Mohelnice. Takto stanovenú aglomeráciu obýva zhruba 450 000 obyvateľov, čo číní 71% obyvateľov celého Olomouckého kraja.
K 1. januáru 2019 žilo v Olomouci 100 523 obyvateľov, z toho 52 891 žien a 47 632 mužov. Priemerný vek obyvateľstva bol 42,5 roka, u žien 44,2 a u mužov 40,7.
Štátna správa
Štatutárne mesto Olomouc je krajským mestom a zároveň obcou s rozšírenou pôsobnosťou a povereným obecným úradom. Okres Olomouc sa skladá z 95 obcí, Obvod s rozšírenou pôsobnosťou Olomouc z 45 obcí. Olomoucký kraj spravuje krajský úrad a jeho odbory (dopravy, zdravotníctva, školstva, sociálny, dotačný atď.), správu vlastného mesta má na starosti Magistrát štatutárneho mesta Olomouca.
Z celoštátnych inštitúcií je Olomouc oficiálnym sídlom Českej lekárskej komory alebo Českej agrárnej komory. Ďalej tu sídli napríklad územné odborné pracovisko Národného pamiatkového ústavu, pracovisko Ochrany prírody a krajiny ČR, Hasičský záchranný zbor Českej republiky Olomouckého kraja či Krajská hygienická stanica Olomouc.
Cirkev
náhľad|250x250bod|Horné námestie s radnicou a [[Stĺp Najsvätejšej Trojice (Olomouc)|stĺpom Najsvätejšej Trojice]]Mesto je významným cirkevným centrom čo potvrdzuje Arcibiskupstvo olomoucké, ktoré bolo povýšené v roku 1777 z pôvodného biskupstva založeného ešte v roku 1063. Po vzniku Česko-Slovenska bolo zriadené aj biskupstvo Cirkvi československej husitskej. Mesto je zároveň centrom Olomoucko-brnianskej pravoslávnej eparchie.
Armáda
Olomouc je tradičným vojenským centrom, v polovici 18. storočia sa mesto prebudovalo na mocnú pevnosť a z Olomouca sa stalo významné obranné centrum so sídlom významnej vojenskej posádky. V nasledujúcich rokoch v meste vyrástlo množstvo kasární, cvičísk, skladov, ktoré armáda využívala aj po zrušení olomouckej pevnosti v roku 1884, počas 1. Československej republiky (vtedy vzniklo významné letisko v mestskej časti Neředín) a aj po druhej svetovej vojne. Od začiatku okupácie Česko-Slovenska vojskami Varšavskej zmluvy bola v Olomouci veľmi početná okupačná posádka sovietskej armády. Do roku 2013 sídlilo v Olomouci Veliteľstvo spojených síl Armády Českej republiky, do tej doby bol Olomouc centrom obrany v štáte. Sídlilo tu aj veliteľstvo pozemného vojska.
Dnes je mesto sídlom Vojenskej polície Olomouc, jedného z dvoch územných veliteľstiev vojenskej polície v Česku, druhé je v Tábore. náhľad|[[Vrchný súd v Olomouci]]
Justícia
Z justičných inštitúcií je mesto sídlom významného Vrchného súdu v Olomouci spolu s Vrchným štátnym zastupiteľstvom v Olomouci. Tieto dve právne inštitúcie majú pôsobnosť prakticky na celom území Moravy a Sliezka. Sídli tu tiež Okresný súd v Olomouci spolu s príslušným štátnym zastupiteľstvom. Zaujímavosťou je, že aj napriek existencii Olomouckého kraja nie je v Olomouci samostatný krajský súd, pôsobí tu len pobočka Krajského súdu v Ostrave spolu s ostravským Krajským štátnym zastupiteľstvom.
Pri Okresnom súde stojí väzobná väznica.
Zdravotníctvo
náhľad|Zdravotnícka záhranná služba [[Olomoucký kraj|Olomouckého kraja]] V Olomouci bolo k roku 2002 spolu 1 084 lekárov, počet obyvateľov na jedného lekára tak činil 96 a počet lôžok na 1 000 obyvateľov bol 19. Pôsobia tu 3 nemocnice, 147 ordinácií praktického lekára a ďalších 197 odborných ordinácií a pracovísk, ďalej 21 lekární a 11 ostatných zdravotníckych zariadení.
Najvýznamnejšou inštitúciou je Fakultná nemocnica Olomouc, ktorá sídli na adrese: I. P. Pavlova 185/6, 779 00 Olomouc. Okrem nej v meste pôsobí i Vojenská nemocnica Olomouc sídliaca na adrese: Sušilovo náměstí 5, 779 00 Olomouc, teda v bývalom kláštore Hradisko.
Školstvo
náhľad|Informačné centrum [[Univerzita Palackého v Olomouci|Univerzity Palackého známe ako Zbrojnice; pôvodne tereziánská delostrelecká zbrojnica postavená pri modernizácii opevnenia po vojnách o rakouské dedičstvo na mieste bývalej Stavovskej akadémie]] náhľad|Internát [[Univerzita Palackého v Olomouci|Univerzity Palackého v miestnej časti Neředín, pred Nežnou revolúciou tam boli kasárne okupačných sovietskych vojsk]] náhľad|[[Slovanské gymnázium, najstaršia stredná škola na území Moravy s vyučovacím jazykom českým]] náhľad|Gymnázium Olomouc-Hejčín, najväčšie gymnázium v [[Česko|Česku]]
Architektúra
Historická časť mesta je chránená ako mestská pamiatková rezervácia, po pražskej druhá najvýznamnejšia v Česku. Medzi národné kultúrne pamiatky patrí Olomoucký hrad, kláštor Hradisko, kostol svätého Maurícia, stĺp Najsvätejšej Trojice a Mariánsky stĺp so súborom barokových fontán a vila Primavesi.
Cintoríny
V Olomouci sa dokopy nachádza 11 verejných pohrebísk: Neředín – ústredný cintorín, Nová Ulice, Nedvězí, Slavonín, Nové Sady, Holice, Hodolany, Chválkovice, Svatý Kopeček, Černovír a Chomoutov. Spravuje ich mestská príspevková organizácia Hřbitovy města Olomouce.
Pamiatkovo chránené je funkcionalistické krematórium na cintoríne v Neředníne.
Parky
Rozloha všetkých parkov je viac než. Dĺžka hlavných alejí je takmer.
Kultúra
náhľad|Moravské divadlo Olomouc, jeho budova bola otvorená roku [[1830]] náhľad|Interiér Moravského divadla náhľad|[[Vlastivedné múzeum v Olomouci, Kláštor Klarisiek]] náhľad|[[Pevnost poznání|Pevnosť poznania, interaktívne múzeum vedy, v roku 2018 sa tu konala Wikikonferencia]] náhľad|[[Vedecká knižnica v Olomouci bola založená roku 1566 a má právo povinného výtlačku na území celého Česka]] náhľad|Výstava pohľadníc v roku 2014 vo [[Vlastivedné múzeum v Olomouci|Vlastivednom múzeu]] náhľad|[[Flora Olomouc v roku 2014]]
Kultúrne akcie
náhľad|[[Academia Film Olomouc]] náhľad|Garden Food Festival 2015
Cena města Olomouce
náhľad|[[Olomoucká radnica dominuje centru mesta]] Zastupiteľstvo mesta na návrh rady mesta udeľuje Cenu města Olomouce – ocenenie významnej činnosti alebo diela so zreteľným časovým presahom, a to v niektorej z týchto oblastí:
Ďalej udeľuje Cenu za počin roku – ocenení významného konania, konkrétneho diela alebo mimoriadneho úspechu v príslušnom roku, a to v oblasti kultúry, športu, vedy a výskumu, hrdinského činu a iné.
Šport
náhľad|[[SK Sigma Olomouc v zápase proti FC Fastav Zlín 15. novembra 2018]]
Kluby
náhľad|[[Andrův stadion|Andrův Stadion bol otvorený v roku 1940]] náhľad|Hokejový štadión
Športové akcie
náhľad|[[Medzinárodné športové hry seniorov sa v roku 2018 konali v Olomouci]]
Týr
náhľad|Týr na [[islandskej kresbe z 18. storočia]] náhľad|Týr obetuje svoju ruku [[Fenrirovi (ilustrácia John Bauer, 1911)]] Týr je boh zo severskej mytológie. Je mu priraďovaný znak Tiwaz/Teiwaz ᛏ
Pôvodný Germánsky význam
Pôvodom je germánskym bohom vojny a najvyšším bohom nebies. Taktiež predstavoval právo a poriadok. Známe obdobie uctievania je od 500 pred Kr. do prijatia kresťanstva. Jeho synonymá sú Ti, Tir, Tiwaz, Tig, Tiu alebo Tiw (staroanglicky), Ziu alebo Ziw (staronemecky). Centrom kultu boli posvätné háje so svätyňami na rôznych miestach osídlených Germánmi. Umeleckými pamiatkami sú reliéfy v kameňoch a kovoch. Literárne pramene môžeme nájsť v Germánii (Tacitus), Mladšej Edde, runových nápisoch atď.
Zrejme najstarší a pôvodný germánsky boh. Jeho meno etymologicky súvisí s výrazom boh, dieus, iných indoeurópskych národov. Podobne je tomu aj u ostatných indoeurópskych nebeských božstiev (Zeus, Jupiter, Djaus Pitar, Sabazios, Dievs, Svarog, Teutates), základom ich mien je indoeurópske slovo vyjadrujúce nebo a často obsahujú aj variáciu prídomku pitar, vo význame otec. Odkazujú k pôvodnému indoeuropskému nebeskému božstvu Djausovi (Nebo). Pôvodne ho Germáni uctievali ako hlavné božstvo, postupne však jeho funkcie prevzal Odin, nakoniec ho severská mytológia začala uvádzať ako Odinovo syna. Na kopijách a mečoch germánskych bojovníkov sa niekedy zobrazovali runy, v tvare k nebesiam ukazujúcej šípky, ktorá ho symbolizovala. Pravdepodobne aby ich ochraňoval v boji.
Existuje aj celkom rozšírená hypotéza, že sa z neho neskôr oddelil a vznikol boh Thor a to nielen u Germánov, hypotéza vznikla na základe toho, že Thorovho etymologicky aj významovo overiteľné obdobie sa vyskytuje len u niektorých indoeurópskych národov (Taranos (keltsky), Perun (slovansky) a Perkunas (baltsky). V rímskom a gréckom náboženstve si naopak Thorove atribúty podržal Jupiter a Zeus (obdoby Tyra). Aj v gréčtine Diov prídomok hromovládny, etymologicky súvisí s pobaltským a slovanským pomenovaním pre Thora (Perkunas, Perun).
Týr v severskej mytológii
Týr je severský boh vojny, odvahy a nebojácnosti. Je Odinovym synom, pravdepodobne adoptívnym. Iba on sa nebál kŕmiť rastúceho vlka Fenrira a tak je nazývaný pestúnom vlka. Cez svoju česť a schopnosť priameho rokovania musí Týr krivo prisahať, keď dôjde na spútanie Fenrira. Za trest ho vlk pripraví o pravú ruku. S tým súvisí rituál vstupu do Týrovho posvätného hája, kedy si návštevníci nechávali zviazať ruky a nohy. Jemu zasväteným dňom je utorok. Týr predstavuje právo a poriadok a je rozhodne čestnejší a spravodlivejší sudca než nevyspytateľný Odin. Prísaha zložená v jeho chráme mala najvyššiu pečať neporušiteľnosti. Týrovou runou je Teiwaz (ᛏ), túto runu v tvare šípky (nazývanú tiež oštepová runa) si bojovníci ryli z oboch strán čepele na zbrane, alebo dokonca do mäsa na vnútornú stranu pravého predlaktia, aby im zabezpečila po smrti priamy vstup do Valhally. Týr je najstatočnejší z božskej rodiny Asov.
Votrelci (film)
Votrelci sú pokračovaním klasického filmu Votrelec. Tentoraz ide o sci-fi triler film režiséra Jamesa Camerona. Filmová sága pokračuje filmami Votrelec 3 (Alien 3, 1992) a Votrelec: Vzkriesenie (Alien: Resurrection, 1997).
Zápletka
Po desaťročiach sa Ellen Ripley vracia na planétu, kde sa po prvý raz stretla s votrelcom. Tentoraz ich sú tu desiatky a Ellen musí bojovať nielen o svoj život.
Dej
Ellen Ripley šťastne unikla mimozemskej oblude, votrelcovi, a vracia sa na Zem v záchrannom moduli z Nostroma v hyperspánku. Neriadený záchranný modul sa však odkloní od trasy a keď sa Ellen zobudí na základni nad Zemou, šokovane sa dozvedá, že modul bol zachytený až po 57 rokoch a jej dcéra medzitým vyrástla, zostarla a zomrela. Rozprávaniu o mimozemských vraždiacich parazitoch navyše nikto neverí. Zdesená astronautka sa dozvedá, že na planéte LV 426 (alebo Acheron) medzitým ľudia vybudovali kolóniu a pretvárajú ju na obývateľnú planétu. Ellen strašia ju nočné mory a kvôli „pochybným dôvodom“, pre ktoré zničila loď Nostromo aj s nákladom, príde o prácu.
Z mizérie ju vytrhne až návšteva Cartera Burkea, zástupcu spoločnosti Weyland Yutani, ktorá vlastnila Nostromo a prevádzkuje aj základňu na LV 426. Kolónia sa totiž náhle odmlčala a na planétu sa tak chystá vojenský výsadok, preveriť situáciu. Spoločnosť potichu berie do úvahy aj možnosť, že Ellenino rozprávanie je pravda a kolóniu napadli votrelci. Preto Weyland Yutani chce, aby Ripley išla s nimi ako poradkyňa pre votrelčie záležitosti. Ellen, i keď neochotne, súhlasí (ako „úplatok“ za misiu na LV 426 je jej ponúknutá rehabilitácia).
Na palube vojenskej lode zisťuje, že jej misia bude ťažká aj bez votrelcov. Vojaci absolútne netušia, s čím sa môžu stretnúť, vedie ich neskúsený poručík a Ellen sa nevie zbaviť podozrenia voči androidovi Bishopovi. Na LV 426 vysvitne, že Ellen mala po celý čas pravdu – základňa je vyľudnená a nesie známky boja. Jediný, kto prežil, je malé dievčatko s prezývkou Newt, ktoré okamžite priľnie k Ellen. Vojaci nachádzajú hniezdo votrelcov aj s liahňou, kde funkciu kukiel plnia kolonisti. Votrelci zaútočia a len vďaka duchaplnému zásahu Ellen sa zachráni trojica vojakov. Votrelci zničia aj výsadkový modul, takže skupinka sa ocitne uväznená na votrelcami opustenej základni, ktorá navyše hrozí veľmi skorým jadrovým výbuchom.
Sarcey (Rhône)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Votrelci (film)
Dej
Nepriateľa však majú aj medzi sebou. Napriek Elleniným podozreniam to však nie je android, ale Burke. Zástupca Spoločnosti, ktorá chce votrelca získať pre vojenský výskum, sa neštíti ani pokusu nainfikovať Ellen a Newt votrelcami. Príšery opäť zaútočia a ľudia utekajú k pristávajúcemu náhradnému modulu, ktorý riadi Bishop. Cestu však v poriadku prežije iba Ripley – Newt unesú votrelci a Hicks je ťažko zranený.
Sarcey (Rhône)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Votrelci (film)
Dej
Ellen sa vracia na kolabujúcu základňu, aby si Newt odniesla späť. Musí však čeliť kráľovnej votrelcov, ktorá kladie neslávne známe vajcia. Pokus o vyjednávanie nedopadne práve najlepšie, a tak Ellen a Newt unikajú z vybuchujúcej základne v poslednej chvíli – s kráľovnou v pätách. Na palube lode tak s ňou musí Ellen bojovať bez zbraní, len za pomoci nakladacieho robota. Opäť vyhráva – kráľovnú vyhodí z lode a spolu s Newt, Hicksom a Bishopom sa opäť vracia domov.
Scenár
Hoci prvotný Cameronov scenár sa líšil od konečného filmu, oproti nasledujúcim filmom ságy je takmer totožný. Cameron mal od začiatku produkcie všetko pevne v rukách. Oproti prvotnému scenáru z filmu napokon vypadlo, prípadne sa zmenilo niekoľko scén: Cameron si okrem kráľovnej – matky pôvodne vymyslel aj menšie kópie dospelých votrelcov, trúdov.
Kým prvý film je prirovnávaný ku gotickému hororu, druhý diel je akciou nabitý thriller. Namiesto jedného, takmer nezničiteľného votrelca, tu na ľudskú posádku číhajú desiatky potvor. Nie sú však nezraniteľné. Oheň a ťažké zbrane ich dokážu zabiť.
Obsadenie
Rokovania o účasti Sigourney Weaver vo filme boli komplikované, tak ako aj v ďalších pokračovaniach. Chvíľu to už vyzeralo, že druhý diel bude bez Ellen Ripley. Napokon sa však všetky zúčastnené strany dohodli. Problémy však nekončili. Sigourney Weaver nebola vôbec nadšená masívnym používaním zbraní.
Pre úlohu statočného Hicksa si režisér najprv vybral Jamesa Remara, no už po týždni nakrúcania sa hádky na pľaci vystupňovali natoľko, že Cameron jednoducho Remara vyrazil. Jeho úlohy sa zhostil Cameronom často obsadzovaný Michael Biehn.
Keďže sa nakrúcalo vo Veľkej Británii, bolo problematické obsadiť Newt. Šťastie sa na štáb usmialo v podobe Carrie Henn, šesťročnej Američanky žijúcej v Anglicku. Jej brata si zahral jej skutočný brat Christopher. Pre oboch to bola prvá a doteraz posledná filmová úloha.
Úlohu vojačky Vasquez, teda mexického pôvodu, prekvapivo získala Jenette Goldstein, bez jedinej hispánskej črty. Herečka navyše netušila, o čom je film, do ktorého sa hlási. Na casting prišla s imidžom írskej imigrantky.