cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plynová turbína
thumb|Rez turbodúchadlom. Červeno označená časť vľavo je radiálna plynová turbína Plynová turbína je tepelný stroj, ktorý premieňa tepelnú energiu plynov na mechanickú prácu. Pracovnou látkou sú ohriate plyny alebo spaliny vznikajúce v iných strojoch, privedené do plynovej turbíny. Plyny pri prechode turbínou odovzdávajú jej lopatkám svoju kinetickú energiu.
Herakles (mytológia)
Prvá úloha: nemejský lev
Keď Herakles prišiel do Nemeie, nenašiel nikoho, kto by mu k nemu ukázal cestu alebo jeho stopy, lev už vyhubil alebo zahnal všetkých ľudí z blízkeho okolia. Dlho pátral v lesoch i vrchoch, až narazil na jeho stopu. Keď ho uvidel, vystrelil na neho šípy, ale tie sa len od jeho kože odrazili a vôbec mu neublížili. Vzal teda do ruky meč, ale ten sa ohol. Potom sa rozohnal svojim kyjakom, trafil leva do hlavy a ten zaliezol do svojej jaskyne, ktorá mala dva vchody. Herakles uzavrel jeden vchod, druhým vstúpil do jaskyne, chytil leva oboma rukami zo zadu za hlavu a zvieral ho tak dlho, až leva zahrdúsil. Jeho kožu potom priniesol do Mykén. Úloha mu zabrala tridsať dní a prišiel vraj pri nej o jeden prst. Eurystheus udivený a vydesený mu zakázal vstup do mesta a nové úlohy dostával pred bránami mesta. náhľad|Herakles zabíja lernskú Hydru
Plynová turbína
Rozdelenie plynových turbín
Podľa spôsobu prívodu pracovných plynov sa turbíny rozdeľujú na:
Herakles (mytológia)
Druhá úloha: lernská Hydra
Hydra bol obludný vodný had, ktorý žil v močiari napájanom z mnohých prameňov južne od mesta Argos neďaleko Mykén a Tiryntu. O Hydre sa povrávalo, že stráži bránu do podsvetia, ktorá bola pod jazerom. Hydra odtiaľ vychádzala a ničila stáda dobytka a okolitú krajinu. Hydra bola dcérou stohlavého obra Tyfóna a Echidny, ktorá bola spolovice ženou a spolovice hadom. Vychovala ju samotná Héra, aby sa pomstila Heraklovi. Antickí autori ju opisujú ako obrovskú obludu s neforemným telom a viacerými hlavami, ktorých počet sa pohyboval medzi piatimi a dvanástimi. Niekedy uvádzajú päťdesiat alebo až sto hláv. Herakles, ktorý už o oblude počul, požiadal o pomoc Iolaa, syna svojho nevlastného brata Ifikla a obaja sa vybrali na bojovom voze do Lerny. Keď prišli k jazeru pohľadali prameň Amymoné, o ktorom sa dozvedeli, že sa pri ňom Hydra ukrýva v jaskyni. Herakles následne vystrelil do jaskyne ohnivé šípy, aby prinútil Hydru vyjsť. Keď sa vynorila, začal jej mečom stínať hlavy, ale Hydre po každej zoťatej hlavy okamžite vyrástli dve, takže Herakles nevedel ako ju zabiť. Héra navyše poslala na pomoc obrovského kraba Karkina, ktorý Herakla uhryzol do nohy. Herakles preto musel vymyslieť iný spôsob boja. Poslal Iolaa, aby priniesol horiace drevo, ktorým pálil odseknuté kýpte a tak zabránil hlavám, aby opäť narástli. Keďže dreva potrebovali veľa, Iolaos spálil celý okolitý les. Hydre nakoniec ostala už len posledná nesmrteľná hlava, ktorú Herakles zakopal hlboko do zeme a privalil na ňu obrovský balvan. Herakles si následne ponoril šípy do Hydrinej jedovatej krvi a vrátil sa s Iolaom do Mykén. Eurastheus mu však odmietol tento boj zaradiť medzi splnené úlohy, lebo mu pomáhal Iolaos.
Tretia úloha: keryneiská laň
Ďalšou úlohou Herakla bolo chytiť laň so zlatým parožím, ktorá žila Keryneii na hraniciach Arkádie a Acháje. Laň patrila bohyni Artemis a Eurystheus sa domnieval, že bohyňa skrotí Heraklovo sebavedomie. Herakles sa snažil laň chytiť, bez toho, aby použil násilie alebo ju poranil. Naháňal ju neúnavne po celý rok, kým ju dostihol celú vyčerpanú, vystrelil na ňu šíp, ktorým jej prebodol čisto obe predné nohy. Až potom ju chytil a odniesol ju na ramenách do Mykén. Bohyni Artemis sa ospravedlnil a vinu za lov lane zhodil na Eurysthea, ktorého úmyslom bolo poštvať bohyňu proti Herkulovi. Bohyňa mu potom odpustila. náhľad|Herakles zápasí s erymanthským diviakom
Plynová turbína
Konštrukčné riešenia
Podľa smeru prúdenia plynov v turbíne sa turbíny rozlišujú na:
Pri spojení viacerých turbín za sebou hovoríme o viacstupňových turbínach, pričom jedno obežné koleso tvorí jeden stupeň. Každý stupeň má v tomto prípade odlišné charakteristiky lopatiek, pretože do nich vstupujú plyny s inými parametrami. Smerom k vyšším stupňom klesá tlak aj teplota plynov úmerne už odovzdanej mechanickej práci v predošlých stupňoch.
Herakles (mytológia)
Štvrtá úloha: erymanthský diviak
Herakles musel tohto diviaka s obrovskými tesákmi, ktorý pustošil okolie mesta Psófidy v severnej Arkádii, chytiť živého. Toto mohutné zviera žilo na vysokom vrchu Erymanthos. Herakles ho chytil tak, že ho zahnal do snehu, kde uviazol a potom mu zviazal nohy.
Keď Herakles hľadal diviaka stretol Kentaura Fola, ktorý mu ponúkol vo svojej jaskyni víno. Vôňa vína však prilákala ostatných Kentaurov a tí keď sa opili, napadli Herakla. Herakles ich následne zabíjal svojimi otrávenými šípmi a preľaknutí Kentauri sa dali na útek a skryli na pobreží do jaskyne múdreho Cheiróna, ktorý bol dávnym učiteľom a priateľom Herakla. Keď ich Herakles našiel a strieľal do nich šípmi a jeden so šípov nešťastnou náhodou zasiahol Cheiróna. Nešťastný Herakles už nemohol pomôcť svojmu priateľovi, lebo šíp bolo namočený do žlče Hydry. Cheirón nemohol bolesť vydržať, zriekol sa teda nesmrteľnosti danej bohmi a rozhodol sa zomrieť. V podsvetí požiadal boha Háda, aby jeho život vymenil za Prometeov, ktorý pre ľudstvo toho urobil veľa.
Keď Heraklles priniesol diviaka do Mykén, kráľ Eurystheus zo strachu pred obrovským zvieraťom vliezol do suda a odtiaľ ho prosil, aby s ním čo najskôr zmizol.
Plynová turbína
Vlastnosti plynových turbín
Vlastosti sú podobné vlastnostiam spaľovacích turbín. Majú nasledovné výhody:
ale aj nevýhody:
Herakles (mytológia)
Piata úloha: Augiášov chliev
Élidský Kráľ Augeias vlastnil veľké stáda dobytka, ktoré z neho urobili bohatého človeka. Jeho chliev však nikdy nikto nečistil, takže bol zanesený obrovským množstvom hnoja. Vyčistiť ho bolo nad ľudské sily a preto túto úlohu dostal Herakles. Keď mu Eurystheus túto úlohu zadal, predstavoval si Herakla, ako roky ručne čistí chliev. Keďže si chcel Herakles aj niečo zarobiť, vyžiadal si od Augeia desať percent z ustajneného dobytka. Augeias súhlasil a tak sa dal Herakles do práce. Stádo vyhnal na lúku a výkopom zmenil tok dvoch blízkych riek Alfeia a  Péneia a vodu vpustil do chlieva, ktorá potom špinu odplavila. Večer zahnal stádo naspäť. Od Augeia sa však odmeny nedočkal, lebo ten keď sa dozvedel, že vyčistiť chliev bolo jeho povinnosťou, s urážkami ho vyhnal. Eurystheus mu prácu neuznal, pretože si Herakles chcel dať za prácu zaplatiť.
Champs (Aisne)
Champs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Herakles (mytológia)
Piata úloha: Augiášov chliev
náhľad|Herakles zostreľuje stymfalské vtáky
Plynová turbína
Parná turbína
Parná turbína je typickým príkladom plynovej turbíny pre veľké výkony. Používa sa ako pohon generátorov v tepelných a jadrových elektrárňach. Pracovným plynom je prehriata vodná para, ktorej ohrev zabezpečuje spaľovanie palív, alebo priebeh jadrovej reakcie. Turbína pracuje pri svojich optimálnych podmienkach ako rovnotlaková.
Champs (Aisne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Herakles (mytológia)
Šiesta úloha: stymfalské vtáky
Tieto vtáky zasvätené bohovi vojny Areovi zamorili lesy okolo Stymfalskeho jazera v Arkádii a zjedli všetko ovocie a úrodu. Podľa niektorých antických autorov dokonca požierali ľudí a zvieratá a používali pritom svoje perá s bronzovými hrotmi ako šípy. Obrana proti nim bola takmer nemožná, lebo keď niekto zo zeme na nich strieľal, zasypali ho obrovským množstvom medených striel. Herakles preto vyliezol na vysoký strom, vyplašil ich bubnom a keď začali okolo neho krúžiť, presne mierenými šípmi ich strieľal jedného po druhom a zahnal ich do nenávratna. náhľad|Herakles krotí divokého krétskeho býka
Miko Hladký
Miloš „Miko“ Hladký  (* 21. október 1972, Nitra ) je slovenský spevák, spoluzakladateľ a líder rockovej skupiny Gladiator.
Herakles (mytológia)
Siedma úloha: krétsky býk
Za ďalšou úlohou sa Herakles musel vybrať na Krétu, lebo mu Eurystheus prikázal, aby odtiaľ priviedol divého býka, ktorý ušiel kráľovi Minóovi. Bol to najsilnejší býk z celého Minóovho stáda, ktorý mal byť obetovaný, ale keďže sa Mynóovi páčil, obetoval namiesto neho iného. Lenže boh Poseidón sa nedal oklamať a zoslal na býka takú zúrivosť, že potom ničil a kynožil všetko čo mu prišlo do cesty. Herakles ho aj napriek tomu chytil a dokonca ho skrotil tak, že ho býk poslušne preniesol na chrbte cez more do Argolidy a odtiaľ po pevnine do Mykén. Potom ho pustili a býk putoval po Grécku, až sa usadil pri Marothóne. Keď býk neskôr pustošil krajinu v okolí Atén, zabil ho hrdina Théseus.
Miko Hladký
Sólové albumy
Štúdiové:
Herakles (mytológia)
Ôsma úloha: Diomédove kone
Ôsmou úlohou Herakla bolo doviesť štyri nesmierne veľké a divé kone od tráckeho kráľa Dioméda, ktorý vládol bojovným Bistonom. Jeho kone boli postrachom celej krajiny. Boli prikované železnými reťazami k bronzovým žľabom a kráľ ich kŕmil ľudským mäsom. Potom ako ich Herakles so svojimi druhmi našiel, roztrhol reťaze, ktorými boli kone pripútané a doviedol ich k svojej lodi. Keď ich však chceli naložiť objavil sa Diomédes so svojimi mužmi a pustili sa s Heraklom do bitky. Herakles rýchlo zveril kone svojmu priateľovi Abdérovi a vyrazil proti Diomédovým mužom. Aj keď boli v početnej prevahe premohol ich (vraj tak, že vykopal kanál a zaplavil planinu, takže sa otočili na útek). Dioméda nakoniec zabil, ale keď sa vrátil na loď, zistil, že Abdéra kone zahubili. Hlboko zarmútený ich potom priviedol do Mykén, kde ich Eurystheus pustil.
náhľad|Herakles bojuje proti Amazonkám, cca 530-520 pred Kr.
Miko Hladký
So skupinou Gladiator
Štúdiové:
Herakles (mytológia)
Deviata úloha: pás kráľovnej Hippolity
Kráľovná Amazoniek Hippolité dostala od svojho otca boha Area pás, po ktorom zatúžila dcéra kráľa Eurysthea a presvedčila ho, aby úlohou získať ho poveril Herakla. Vzal so sebou teda oddiel verných priateľov a cestou sa zastavil v Mýsii krajine kráľa Lyka, ktorý im pripravil veľkolepú hostinu. Zatiaľ čo hodovali zaútočili na nich divokí Bebrykovovia, ktorých Herakles so svojimi druhmi porazil. Kráľ Lykos bol veľmi vďačný a Herakles si získal takú slávu, že keď Herakles prichádzal k Amazonkám, kráľovná Hypolita mu išla v ústrety, aby mu sama ponúkla svoj pás na znak svojej úcty. Do toho však znova zasiahla Héra, ktorá proti Heraklovi neustále intrigovala. Rozšírila zvesti, že Herakles prišiel Hippolytu zajať a odviesť ju do otroctva. Amazonky preto na Herakla zaútočili a po statočnom boji podľahli sile Heraklových ozbrojencov. Mnohé z nich potom Herakles zajal, medzi nimi dve veliteľky, Melanippu a Antiopu.
Miko Hladký
So skupinou Gladiator
Koncertné:
Herakles (mytológia)
Deviata úloha: pás kráľovnej Hippolity
Hypolité následne za svoj pás vykúpila slobodu zajatej bojovníčky Melanippy. Antiopu však Herakles dal priateľovi Théseovi, ktorý si ju odviedol do Atén, kde sa s ňou neskôr oženil.
Keď potom Amazonky pritiahli k Aténam, aby Antiopu oslobodili, ona bojovala po boku Thésea, do ktorého sa zamilovala a v boji padla. Kráľovná Hippolyté sa po neúspešnej výprave vzdala svojej moci, utiekla do Megary a utrápila sa k smrti.
Miko Hladký
So skupinou Gladiator
Výberové:
Herakles (mytológia)
Desiata úloha: Geryónove stáda
Tieto stáda dobytka žili ďaleko na západe, za zemou ktorá sa končila úzkou šijou na mýtickom ostrove Eritheia a patrili trojhlavému obrovi Géryónovi. Herakles ich mal odtiaľ prihnať na príkaz Eurysthea do Mykén. Keď sa Herakles dostal k úzkej zemskej šiji, prerazil ju svojim kyjakom a do takto vzniknutej úžiny postavil dva stĺpy. (v staroveku dnešný Gibraltár nazývali Héraklove stĺpy) Na západný okraj zeme prišiel práve vo chvíli, keď boh Hélios zostupoval na svojom zlatom voze do Ókeana. Herakla žiara boha oslepovala a spaľovala a preto zo strachu vystrelil na neho šíp. Keďže Héliovi sa jeho odvaha zapáčila, požičal mu zlatý čln. Ten mu umožnil dostať sa cez more na ostrov Eritheia. Na ostrove sa na neho vrhol Géryonov dvojhlavý pes Orthos a obor Eurytión, ktorý s ním strážil stádo. Herakles ich jediným údermi svojho kyja zabil a neskôr svojimi šípmi usmrtil aj obra Geryóna a po mnohých útrapách prihnal stádo až na Peloponéz. Cestou premohol siláka Eryka, pretože mu ukradol kravu, potom obra Kaka, ktorý mu ukradol osem kráv a napokon aj morskú obludu Skyllu. Keď si myslel, že už má všetky útapy za sebou, zoslal bohyňa Héra na jeho dobytok zúrivosť, takže sa mu rozutekal po okolí. Herakles ale aj napriek tomu dobytok vynaložením všetkých svojich síl zohnal do hromady a doviedol Eurysthenovi, ktorý ho následne obetoval jeho nepriateľke Hére. náhľad|Herakles preberá nebeskú klenbu od Atlanta
Miko Hladký
So skupinou Gladiator
Neoficiálne:
Herakles (mytológia)
Jedenásta úloha: zlaté jablká Hesperidiek
Splnenie predošlých úloh trvalo Heraklovi osem rokov a jeden mesiac a ďalšou jeho úlohou bolo priniesť tri zlaté jablká zo záhrad Hesperidiek, ktoré opatrovali bohyni Hére. Boli to dcéry Titana Atlanta. Jablká sa nachádzali v záhrade ďaleko na západe, kde ich na strážil obludný drak Ladón, obtočený okolo stromu. Herakles musel najprv zistiť, kde sa jablká nachádzajú. Najády mu prezradili, že to vie len morský boh Néreus. Herakles preto Nérea vyhľadal, ale keďže mu nebol ochotný pomôcť, musel s ním zápasiť. Néreus bojoval tvrdo a neustále menil tvar, ale Herakles ho napokon premohol, zviazal a donútil ho prezradiť cestu k Hesperidkám. Herakles sa vybral opísanou cestou a prišiel do Líbye, kde bol pánom obor Antaios, syn bohyne zeme Gaie, ktorý ho podľa svojho zvyku vyzval na súboj. Po dlhom vyčerpávajúcom boji Herakles zistil, že Antaios čerpá svoju silu zo zeme. Herakles ho preto zdvihol nad hlavu a podržal ho tak dlho, kým neoslabol a nepodľahol Heraklovmu železnému objatiu. Cestou ho potom čakali ďalšie nástrahy, medziiným unikol egyptskému kráľovi Bousiridovi, ktorý ho chcel, ako pred ním mnoho iných cudzincov, obetovať. Napokon sa stretol s Titanom Atlantom, ktorý po vzbure proti olympským bohom, musel za trest držať nebeskú klenbu. Keď mu Herakles povedal čo je cieľom jeho cesty, Atlas sa sám ponúkol, že mu jablká prinesie, ak mu zatiaľ podrží nebeskú klenbu. Herakles súhlasil, ale keď sa Atlas aj s jablkami vrátil, navrhol Heraklovi, že jablká odnesie Eurystheovi sám. Herakles naoko súhlasil a požiadal ho, nech na chvíľku bremeno podrží, kým si upraví podložku, aby ho tak netlačilo. Len čo však Atlas zaujal svoje staré miesto, Herakles vzal jablká, zdvorilo sa mu poďakoval a zastavil sa až v Mykénach. V inom mýte Herakles získal jablká sám, bez pomoci Titana Atlanta. náhľad|Herakles sa zmocnil psa Kerbera
Dvanásta úloha: pes Kerberos
Poslednou úlohou Herakla bolo priviesť strašného psa Kerbera z podsvetia. Bol to naozaj ohavný pes, mal tri hlavy, okolo šije hady a na konci chvosta dračiu hlavu s ohavnou papuľou. Aj keď sa ešte do tých čias z podsvetia nevrátil nik živý, Herakles nezaváhal. Keďže jeho odvaha bohom zaimponovala, rozhodli sa, že mu pomôžu. Boh Hermes ho priviedol k priepasti Tainaru a tam sa ho ujala Aténa a sprevádzala ho krajinou tieňov. V podsvetí sa potom Herakles stretol s Théseom a Peirithoom, ktorí stále žili a boli pripútaní reťazami. Oslobodil Thésea, ale Peiritoa oslobodiť nemohol, lebo mu to najvyšší boh Zeus prísne zakázal. Po ďalších stretnutiach nakoniec prišiel k bohovi Hádovi, ktorý mu dovolil odviesť psa Kerbera, pokiaľ ho premôže bez zbraní. Keď sa to Heraklovi podarilo a vrátil sa do Mykén, Eurystheus pri pohľade na strážcu podsvetia padol na kolená a prosil Herakla, aby pekelnú príšeru odviedol naspäť.
Miko Hladký
So skupinou Gladiator
DVD:
Herakles (mytológia)
Hľadanie novej manželky
Keď Heraklovi splnením dvanástej úlohy skončila služba u Eurysthea, bol slobodný, pretože svoju manželku Megaru prenechal svojmu synovcovi a priateľovi Iolaovi, ktorý ju počas jeho neprítomnosti utešoval. Herakles ich láske nebránil, opustil Théby a vrátil sa do Tirynthu.
náhľad|Herakles usmrcujúce [[Kentaur (mytológia)|Kentaura Nessa]]
Iola a smrť Ifita
Oichalský kráľ Eurytos učil mladého Herakla lukostreľbu. Sám sa pokladal za najlepšieho lukostrelca na svete, rád súťažil a tak i svoju ryšavú dcéru Iolu chcel vydať len za toho, kto nad ním zvíťazí v streľbe z luku. Dlho sa zdalo, že sa to nikomu nepodarí, ale potom sa o Iolu uchádzal sám Herakles, keď dokončil svoje úlohy prikázané kráľom Eurystheom.
Herakles zvíťazil hneď na prvýkrát, ale kráľ Eurytos považoval za urážku, že bol porazený svojim vlastným žiakom a Herakla vyhnal. Herakles odišiel na Tiryns, kam za ním onedlho prišiel Eurytov syn Ifitos, pretože sa medzitým jeho otcovi stratilo stádo a podozrenie padlo na Herakla. Heraklov priateľ Ifitos neveril, že to urobil a prišiel s dobrým úmyslom, ale Herakla to podozrenie veľmi urazilo, začal zúriť a v šialenom hneve nevediac čo robí, Ifita zhodil z hradieb. Ako hovoria mýty, toto šialenstvo na neho zoslala jeho odveká nepriateľka bohyňa Héra. Aby odčinil túto vraždu, musel potom odísť na tri roky do otroctva ku kráľovnej Omfalé. náhľad|Omfalé s Heraklom, autor:[[François Boucher (1703–1770]]
V službách Omfaly
U Omfaly, ktorá si vyslúžila povesť ukrutnej a namyslenej ženy strávil Herakles tri roky. Omfalé ho neustále ponižovala tým, že ho nútila nosiť ženské šaty a ona sa pred ním obliekala do jeho levskej kože, musel tkať so slúžkami a dostával dovolenku, aby po návrate čo najviac pocítil ťarchu otroctva. Herakles toto ponižovanie dokázal vydržať a Omfalé sa dokonca do neho zamilovala. Jej posledným želaním bolo, aby jej zanechal syna. Tento syn sa volal Atys a podľa jednej z verzií sa stal zakladateľom novej dynastie lýdskych kráľov. U niektorých neskorších autorov mala vraj už pred Atyom syna s najvyšším bohom Diom známeho Tantala.
Iné Heraklove hrdinské a významné činy
náhľad|Herakles oslobodzuje Prométhea
Oslobodenie Titana Prométhea
Keď sa Zeus rozhodol vyhubiť ľudí, lebo mu pripadali bezmocní a nerozumní, Titan Prométheus, ktorý mal ľudí rád sa odhodlal, že ich zachráni. Prométheus luďom prinesol oheň, aby tento živel prebudil v nich poznanie k uvedomelému životu. Spoznali, že oheň nie je len hrozbou, ale užitočným pomocníkom. Navyše ich naučil písať, čítať, počítať a mnohým užitočným remeslám. Zeus ho preto dal prikovať ku skale na vrchole Kaukazu, kde trpel dlhé roky. V lete mu slnko spaľovalo údy, v zime mu údy tuhli mrazom a každé ráno mu na Diov rozkaz obrovský orol zobákom vyžral kus pečene. Medzitým sa na svete mnohé zmenilo. Zeus si získal také postavenie, že sa už necítil ohrozený a jedného dňa prišiel pod jeho skalu Herakles, ktorý orla zastrelil šípom a zo skaly vytiahol klinec, ktorým bol Prométheus prikovaný.
Boj proti Gigantom
Keď proti olymským bohom povstali Giganti, synovia zvrhnutého boha Urána a bohyne Gaie, víťazstvo mali takmer isté, lebo dostali od matky čarovnú bylinu, ktorá ich chránila proti zbraniam bohov. Keď sa potom bohovia dostali do úzkych spomenuli si na úbohých pozemšťanov, na ktorých čarovná bylina neúčinkovala. Zeus teda poslal Aténu po Herakla, ktorý ochotne poslúchol výzvu svojho otca. Keď prišiel na bojisko najprv zabil najsilnejšieho Giganta Alkyonea a následne po vzornej spolupráci bohov ich všetkých pozabíjal.
Augeias
Prvý za svoju zradu zaplatil kráľ Augeias, ktorý ho za vyčistenie chlievov namiesto odmeny vyhnal. To sa mu však neskôr stalo osudným. Keď Hérakles splnil všetky úlohy a dosiahol slobodu, prišiel do Élidy s veľkým vojskom a Augeia zabil.
Laomedón
V tej dobe prišiel do mesta hrdina Herakles, ktorý bol ochotný Hésionu zachrániť, od jej otca však za to žiadal, aby mu dal vzácne kone, ktoré dostal jeho starý otec od samotného Dia. Laomedón to bez meškania sľúbil, keď však obludu Herakles zabil a dcéru mu vyslobodil, svoj sľub opäť nedodržal.
Herakles prisahal pomstu. Keď po nejakej dobe skončila jeho služba u mykénskeho kráľa Eurysthea, vrátil sa k Tróji so šiestimi loďami, mesto dobyl a Laomedonta a všetkých jeho synov zabil. Pred smrťou sa zachránili len Tithón a Podarkes, ktorí už predtým padli do zajatia.
Podarkes bol neskôr Hésionou vykúpený a nazvaný Priamos, čo znamená "vykúpený", a stal sa Laomedontovým následníkom na trójskom tróne. Vládol až do dňa, kým slávnu Tróju nezničili achájske vojská.
Eurytos
Herakles nezabudol aj na potupu od Euryta a po rokoch sa vypravil so svojimi druhmi do Oichalie, zrovnal ju so zemou, Euryta a jeho synov Toxea, Moliona a Klytia zabil a jeho dcéru Iolu si odviedol.
náhľad|Hérakles, Déianeira a Kentaur Nessos, autor: [[Hans Rottenhammer (1564 – 1625)]]
Déianeira a Heraklova smrť
Déianeira sa stala druhou manželkou Hérakla. Pôvodne bola zadaná riečnemu bohu Achelóovi, ktorý vedel meniť svoju podobu, ale Hérakles ho v ťažkom súboji premohol a právom víťaza si Déianeiru odviedol do Tirynthu. Cestou sa však odohrala udalosť, ktorá mala ďalekosiahle dôsledky. Keď prechádzali cez rieku, kde nebol most, Hérakles ju preplával a Déianeiru zveril Kentaurovi Nessovi, ktorý sa ponúkol, že ju prenesie cez rieku na chrbte. Nessos sa ju ale pokúsil uniesť, tak ho Hérakles zasiahol jedným zo svojich otrávených šípov. Umierajúci Nessos ešte stihol povedať Déianeire, aby si odložila z jeho čarovnej krvi, ktorá privoláva lásku. Ak jej vraj bude Hérakles niekedy neverný, nech ňou natrie jeho košeľu a on ju bude opäť milovať. Bola to Nessova pomsta, lebo dobre vedel, že jeho otrávená krv spôsobí Héraklovi neodvratnú smrť.
Po rokoch šťastného, hoci neľahkého života s ním, keď mu porodila synov Hylla, Glénea a Hodita, rozhodol sa Hérakles vyrovnať si nevyrovnaný účet s kráľom Eurytom a za dávnu urážku ho zabil. Medzi zajatými bola aj ryšavovlasá Iola, ktorú keď Hérakles uvidel, opäť k nej splanul starou láskou. thumb|Herakles vystupuje na Olymp
Keď sa o tom dozvedela Déianeira, spomenula si na Nessovu radu a potrela Héraklov plášť odloženou krvou a poslala mu ho. Jed z otrávenej krvi vnikol potom Héraklovi do tela a po hrozných bolestiach umrel. Nešťastná Déianeira nato spáchala samovraždu. Podľa jednej verzie sa obesila, podľa druhej sa preklala mečom.
Prijatie na Olymp
Heraklovi potom postavili pohrebnú hranicu, ktorú urobili podľa jeho želania. Keď po príslušných obradoch oheň z Filoktétovej fakle zapálil hranicu, zablyskli blesky hromovládneho Dia a z Olympu zletela Aténa s poslom bohov Hermom a odviezla Herakla na zlatom voze na nebo. Najväčšieho gréckeho hrdinu tam privítali všetci olympskí bohovia a dokonca aj Héra premohla svoju starú nenávisť a dala mu za manželku svoju dcéru Hébu, bohyňu večnej mladosti. Zeus ho posadil za stôl bohov, pohostil ho ambróziou a nektárom a ako odmenu za jeho hrdinské činy a jeho prežité útrapy mu daroval nesmrteľnosť.
Daniel Rapant
Prof. PhDr. Daniel Rapant, DrSc. (* 17. apríl 1897, Holíč, Rakúsko-Uhorsko, dnes Slovensko – † 17. apríl 1988, Bratislava, ČSSR, dnes Slovensko) bol slovenský historik, archivár a univerzitný pedagóg. Bol manželom herečky Hany Meličkovej. Jeho významný prínos spočíva v uvedení pozitivistickej metodológie do skúmania slovenských dejín – a teda etablovaní histórie na Slovensku ako vedy (na rozdiel od vlastivedného prístupu predchádzajúcich generácií slovenskej inteligencie).
Život
Maturoval v Skalici v roku 1917. V rokoch 1918 – 1922 študoval históriu a slavistiku na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Popritom v rokoch 1919 – 1921 absolvoval Štátnu archívnu školu v Prahe. V rokoch 1922 – 1923 absolvoval študijný pobyt na Sorbonne v Paríži.
Roku 1924 nastúpil do funkcie hlavného župného archivára v Bratislave. 1. júla 1928 sa stal prednostom Krajinského archívu, kde pôsobil až do roku 1933.
V rokoch 1945 – 1948 bol predseda Historického odboru Matice slovenskej.
V roku 1950 dostal od predstaviteľov vtedajšieho režimu zákaz prednášať. Krátky čas pracoval v Univerzitnej knižnici v Bratislave (1956 – 1958), potom odišiel do dôchodku. V roku 1968 sa stal akademikom SAV. Slovenskú historiografiu pozdvihol z vlastivednej polohy na vedeckú úroveň. Jeho dielo predstavuje 25 knižných a pramenných publikácií, veľké množstvo štúdií a článkov. Viedol polemiku s Václavom Chaloupeckým o samostatnosti slovenských dejín do roku 1918, keď za spoločné česko-slovenské dejiny považoval len dejiny Čechov a Slovákov po roku 1918. Venoval sa najmä problematike národného obrodenia. Jeho hlavným dielom v tejto oblasti bol 12-zväzkový dokument, v ktorom sú chronologicky usporiadané všetky udalosti na Slovensku, súvisiace s revolučnými rokmi Slovenské povstanie roku 1848-1849. V III. dieli, pozostávajúcom z troch zväzkov sú uvedené citácie z Hurbanových Rozpomienok, veľmi hodnotná 16 stranová správa kpt. Bórika, ďalej po nemecky písané vojenské hlásenia kpt. Bloudka, novinové články Bloudkovho sekretára, inak moravského novinára Matěja Mikšíčka, výňatky zo životopisu Jonáša Záborského, ďalšie správy, hlásenia, verejné oznamy a podobne. Písal však aj práce týkajúce sa iných historických období, najmä veľkomoravského a stredovekého. Ako prvý vedecky vyvrátil názor o neosídlení prevažnej časti územia Slovenska pred 13. storočím (O Starý Liptov).
NHL 2014/2015
Sezóna NHL 2014/2015 bola 97. sezóna severoamerickej Národnej hokejovej ligy. Základná časť začala 8. októbra 2014 a trvala do 11. apríla 2015.
Hlavnú trofej Stanley Cup za víťazstvo v play-off mal obhajovať Los Angeles Kings, ale v základnej časti nezískal umiestenie zabezpečujúce postup do play-off.
Prezidentský pohár za najvyšší počet bodov v základnej časti získal finalista Stanley Cupu v predošlej sezóne New York Rangers.
Stanley Cup získali hráči Chicaga, ktorý vo finále porazili Tampu Bay 4 : 2 na zápasy a získali tak tretí pohár za posledných šesť sezón.
Konečné tabuľky
Na tzv. divokú kartu z každej konferencie postúpia dva najlepšie tímy zo štyroch umiestených na 4. a 5. mieste.
V priebehu súťaže v prípade rovnosti bodov vyššie umiestenie patrí tímu s nižším počtom zápasov. V konečných tabuľkách bude rozhodujúci vyšší počet víťazstiev v riadnej hracej dobe alebo po predĺžení (nie po samostatných nájazdoch), uvedený v poslednom stĺpci tabuliek pod skratkou VZP. Ďalším kritériom sú body zo vzájomných zápasov a v prípade, že ani tie nerozhodnú, nasleduje rozdiel skóre zo všetkých zápasov.
Play-off
Všetky série play-off sa hrajú na štyri víťazné zápasy.
Legenda:
Východná konferencia
Vyššie nasadený tím hrá doma 1., 2. a prípadne 5. a 7. zápas.
Západná konferencia
Vyššie nasadený tím hrá doma 1., 2 a prípadne 5. a 7. zápas.
Mary Blair
Mary Blair, rodená Mary Robinsonová, (* 21. október 1911, McAlester, Oklahoma, USA – † 26. júl 1978, Soquel, Kalifornia) bola americká výtvarníčka, grafička a ilustrátorka, ktorá sa významným spôsobom podieľala na výrobe animácií pre spoločnosť Walta Disneyho, vytvorila koncept pre filmy ako Alenka v ríši divov, Peter Pan, Pieseň juhu a Popoluška. Ilustrovala tiež knihy pre deti. Získala ocenenie ako Disneyho legenda v roku 1991.
Kariéra
Po práci v v rôznych animačných spoločnostiach začali s manželom v roku 1940 pracovať pre Walta Disneyho. Po tom, čo opustila na krátku dobu štúdiá v roku 1941 cestovala po juhoamerických krajinách s Waltom a Lilian Disneyovými a ďalšími umelcami kvôli prieskumu trhu v rámci programu amerického prezidenta Franklina D. Roosevelta – Dobrá susedská politika.
Začiatok päťdesiatych rokov bol pre štúdiá Walta Disneyho veľmi rušný, takmer každoročne vyprodukovali nový film. V tomto období to boli najznámejšie filmy, ktoré su prisudzované Mary Blairovej – Popoluška (1950), Alenka v ríši divov (1951), Peter Pan (1953). Po dokončení Petra Pana sa stala nezávislou grafičkou a ilustrátorkou, vytvárala reklamnú kampaň pre spoločnosti Nabisco, Pepsodent, Maxwell House a ďalšie. Ilustrovala tiež viaceré knihy, z ktorých niektoré sú v tlači dodnes. Navrhovala tiež vianočné a veľkonočnú výzdobu pre Radio City Music Hall.
Na žiadosť Walta Disneyho začala pracovať na atrakcii nazvanej Malý svet (It's a Small World). Atrakcia bola s prispením Pepsi-Coly umiestnená v pavilóne na podporu UNICEF počas svetovej výstavy v New York v roku (1964). Atrakcia sa neskôr presťahovala do Disneylandu a bola viackrát zreplikovaná, napr. v tokijskom, alebo parížskom Disneylande.
Zomrela v roku 1978 na krvácanie do mozgu.
Mary Blairová inšpirovala mnoho súčasných grafikov a ilustrátorov, posmrtne získala viaceré ocenenie. Najznámejšími sú okrem Legendy Walta Disneyho aj Winsor McCay v roku 1996.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jablonica
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jablonica v okrese Senica.
Kemenesmagasi
Kemenesmagasi je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 3319 ha a žije tu 893 obyvateľov (2007).
Kemenesmihályfa
Kemenesmihályfa je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 1781 ha a žije tu 563 obyvateľov (2007).
László Passuth
László Passuth (* 15. júl 1900, Budapešť, Maďarsko – † 19. jún 1979, Balatonfüred) bol maďarský spisovateľ a prekladateľ.
Lussant
Lussant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
László Passuth
Absolvoval právnickú fakultu v Kluži, pred druhou svetovou vojnou žil dlhši čas v Taliansku. Prvé európske uznanie dosiahol roku 1936, keď jeho román Eurázia získal cenu v medzinárodnej súťaži.
Lussant
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charles Eldon Brady
Charles Eldon Brady Jr. (* 12. august 1951, Pinehurst, Severná Karolína, USA - † 23. júl 2006, Orcas Island, Washington) bol americký astronaut, ktorý sa dostal do vesmíru na palube raketoplánu Columbia.
Životopis
Vyštudoval North Moore High School, Robbins, Severná Karolína a v tom istom roku 1969 nastúpil na univerzitu v Severnej Karolíne ( University of North Carolina at Chapel Hill) na štúdium medicíny. V rokoch 1971-1975 pokračoval v štúdiách na Duke University, Durham, Severná Karolína. V rokoch 1999-2000 absolvoval ročné štúdium biológie na University of Tennessee. Medzitým vystriedal celý rad zamestnávateľov, absolvoval letecký výcvik a v roku 1992 sa zapojil v NASA do výcvikového strediska astronautov. Štyri roky potom absolvoval let do vesmíru, v roku 2002 z NASA odišiel. Bol ženatý s Cathy Ann, rodenou Schererovou, neskôr sa s ňou rozviedol. Našiel si družku Susan Osenovou a mali spolu v roku 2002 syna Charlesa. Používal prezývku Chuck. V roku 2006 vo svojich 54 rokoch zomrel zrejme vlastnou rukou z nejasných príčin.
Let do vesmíru
V júni 1996 bol na palube raketoplánu Columbia pri misii STS-78. Pre Columbiu to bol 20. let, pre neho prvý (a posledný). Stal sa tak 348. človekom vo vesmíre a strávil tam 16 dní. rampy 39 na Vesmírnom stredisku Johna F. Kennedyho. Veliteľom lode bol Terence T. Henricks, v sedemčlennej posádke boli ďalej Kewin R. Kregel, Richard M. Linnehan, Susan J. Helmsová, všetci z USA, ďalej Jean-Jacques Favière z Francúzska a Robert B. Thirsk z Kanady. Na palube mali laboratórium Spacelab a vykonávali experimenty rôzneho zamerania.
Rory Fitzpatrick
Rory Fitzpatrick (* 11. január 1975, Rochester, New York, USA) je americký hokejový obranca.
Klubový hokej
Svoju juniorskú kariéru strávil v súťaži OHL v tíme Sandbury Wolves. Fitzpatrick bol draftovaný v úvodnom drafte NHL roku 1993, v druhom kole ako 47. v celkovom poradí tímom Montreal Canadiens. V sezóne 1998/99 nastúpil na ľad už v drese St. Louis Blues po vymenení za Pierrea Turgeona. Fitzpatrick bol znovu vymenený v sezóne 2000/2001 do tímu Nashville Predators, odkiaľ sa po dvoch hrách dostal do tímu Edmonton Oilers, kde však neodohral ani jeden zápas. Po sezóne 2000/2001 sa stal hráčom na voľnej nohe a 14. augusta 2001 podpísal zmluvu s tímom Buffalo Sabres. Pred ročníkom 2006/2007 prestúpil do klubu Vancouver Canucks a na ročník 2007/2008 podpísal jednoročnú zmluvu s klubom Philadelphia Flyers.V lete 2008 podpísal kontrakt s Florida Panthers.
Černá Lada
Černá Lada je zaniknuté sídlo, časť obce Borová Lada v okrese Prachatice. Nachádza sa asi 1,5 km východne od Borovej Lady, v nadmorskej výške 960 m. Černá Lada je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe 18,21 km2.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o osade pochádza z roku 1759. V roku 1910 tu v 11 domoch žilo 99 obyvateľov a v roku 1929 v 11 domoch 94 obyvateľov.
Súčasnosť
Je tu evidovaných 5 adries. Trvalo tu nežije žiadny obyvateľ.
Symbolická antropológia
Symbolická antropológia je smer kultúrnej antropológie a odbor novej etnografie, ktorý sa šíri v USA od začiatku 60. rokov 20. storočia a ktorého charakteristickou črtou je výskum kultúry ako systému zdieľaných symbolov a významov. Najvýznamnejším predstaviteľom symbolickej antropológie a jedným z jej zakladateľov je Clifford Geertz.
Saint-Maurice-de-Satonnay
Saint-Maurice-de-Satonnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Smektit
Smektitová skupina je skupina fylosilikátov z radu ílových minerálov. Vytvárajú ílovitú horninu bentonit.
Vlastnosti
náhľad|vpravo|Smektitové minerály v elektrónovom mikroskope. Štruktúra jednej vrstvy sa skladá z troch sietí - dvoch tetraedrických tvorených z SiO4, ktoré uzatvárajú jednu dioktaedrickú alebo trioktaedrickú sieť v ktorej sa nachádza väčšinou hliník resp. horčík. Medzi ich najtypickejšie vlastnosti patrí schopnosť napučiavať pri styku s vodou, ktorá môže byť prijímaná do ich štruktúry. Vymeniteľné katióny v ich štruktúre majú schopnosť substituovať - vymieňať sa za iné. Katióny alebo iné polárne látky sa naväzujú do medzivrstevných priestorov, ktoré tým môžu meniť svoju veľkosť. Smektity sú preto silne expandabilné.
Medzi smektity patria: montmorillonit (bohatý na Al), nontronit (bohatý na Fe), saponit (bohatý na Mg), beidellit a hektorit. Na spoľahlivé určenie smektitových minerálov sa využíva RTG difrakcia v kombinácii s testom nasýtenia etylénglykolom a infračervená spektroskopia.
Výskyt
V prírode sú pomerne bežné, vznikajú alteráciou bázických silikátov v alkalických podmienkach, alebo kryštalizáciou v pórových fluidách pri raných štádiách diagenézy.
Kemenespálfa
Kemenespálfa je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 1372 ha a žije tu 448 obyvateľov (2007).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kuklov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kuklov v okrese Senica.
Photograph
Photograph môže byť:
Napuka
Napuka je malý koralový atol v severovýchodnej časti oblasti Tuamotu, označovanej aj ako oblasť "Ostrovy sklamania". Je iba juhovýchodne od severného Tepoto Nord. Tento pár atolov je od ďalšej najbližšej pevniny (atol Fangatau) vzdialený smerom na juh.
Nízky atol je trvale osídlený a s krátkou pristávacou dráhou pre lietadlá, nemá však žiaden chránený prístav. Pri sčítaní v roku 2012 bola celková populácia 299 osôb. Hlavnou osadou, ktorá je zároveň administratívnym centrom obce Napuka (zahŕňa aj severný Tepoto), je Tepukamaruia  (Te Puka Maru Ia).
Geografia
Atol má rozmery 10,5 x a do plytkej lagúny nevedie žiaden splavný prieplav. Voda sa do lagúny a z nej dostáva len počas vrcholiaceho prílivu ponad niektoré nižšie položené úseky pomerne širokej koralovej útesovej bariéry. Severozápadná zaplavovaná bariéra je prehradená 650 metrov dlhým mólom, ktoré spája západný husto obývaný ostrovček so severným, ktorý slúži primárne ako kokosová plantáž a na pestovanie ďalších plodín.
Atol je domovským hniezdiskom endemickej populácie vzácneho druhu spevavého vtáka trsteniarika dýkozobého z čeľade trsteniarikovitých (, 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿). Taktiež je dôležitým hniezdiskom pre morské korytnačky.
História
Prvým zaznamenaným moreplavcom z Európy, ktorý atol navštívil, bol 7. júna 1765 anglický bádateľ John Byron. Atoly Napuka a Tepoto pomenoval Beznádejné ostrovy, pretože domorodci sa k nemu nesprávali veľmi priateľsky.
Napuku navštívila v rokoch 1838 – 1842 aj historická expedícia United States Exploring Expedition. Bol to pravdepodobne tento atol, ktorý na svojich mapách pomenoval 23. augusta 1839 Charles Wilkes ako "Wytoohee" alebo "Wutoohee".
V polovici 19. storočia sa kvôli bojom medzi kmeňmi Anainoapa d'Hanavave a Tiu d'Omoana na atol prisťahovalo množstvo utečencov z markézskych Fatu Iva.
Vďaka svojej izolácii (spolu s atolom Tepuka) si obyvatelia tejto oblasti ako jedny z posledných zachovávali tradičné polynézske zvyky a jazykové zvláštnosti. Paumotu je jedným zo siedmich variantov polynézskeho jazyka. Z tohto dôvodu boli cieľom záujmu etnografických a archeologických štúdií v prvej polovici dvadsiateho storočia počas dvoch misií, uskutočnených v roku 1929 (Napuka) a 1934 (Tepoto).
Letisko s dráhou na atole slúži od roku 1977.
Antropologizmus
Antropologizmus je tendencia alebo smer súčasnej filozofie, ktorého  predstavitelia  vidia v pojme človeka kategóriu, ktorá má rozhodujúcu úlohu medzi významovými útvarmi intervenujúcimi vo filozofickej reflexii.
Chaourse
Chaourse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stolica arcibiskupských predialistov vo Vrábľoch
náhľad|Stoličný dom vo Vrábľoch dnes
Stolica arcibiskupských predialistov vo Vrábľoch bola jednou „vojenskou“ stolicou Ostrihomského arcibiskupstva, ktorá existovala do roku 1855 mimo župného rozdelenia. V týchto stoliciach žili cirkevní šľachtici tzv. predialisti. Ich obce a majetky ležali hlavne na území Nitrianskej a Tekovskej župy. Na čele stál palatín, ktorý bol aj kráľovský šľachtic, väčšinou aristokratického pôvodu.
Zoznam palatínov stolice predialistov vo Vrábľoch
Na čele predialistov stál ostrihomský arcibiskup, na majetkoch ktorého žili a pôsobili predialisti. Pod arcibiskupom bol palatín, toho si menoval sám arcibiskup. Palatín niekedy zastával aj funkciu hlavného župana, inokedy bola táto funkcia samostatná a obsadzovali ju voľbou. Prvým výkonným úradníkom stolice bol podžupan. Kongregáciám predsedal arcibiskupský palatín. Zaujímavosťou je, že palatínom stolice predialistov nikdy nebol zeman – predialista, ale bol to človek, ktorý pochádzal z vysokej šľachty, samozrejme vždy bol verný arcibiskupovi.
Teoretická antropológia
Teoretická antropológia je základ jednotlivých antropologických disciplín a smerov. Vymedzuje vzťah medzi základnými antropologickými pojmami a kategóriami, študuje teórie a hypotézy a uskutočňuje všeobecnú analýzu metód a techník výskumu. Usiluje sa o integráciu súčasného antropologického poznania a o vytvorenie jednotnej teoretickej sústavy pre štúdium človeka a kultúry.
Osobitnú pozornosť venuje vymedzeniu vzťahov medzi jednotlivými úrovňami antropologických  výskumov. O jej poznatky sa preto opierajú všetky antropologické výskumy, ktoré ju svojím vlastným vývojom spätne obplyvňujú a rozširujú.
Teoretická antropológia sa pestuje najmä ako akademická disciplína, opiera sa o vedecký výskum, akademickú výučbu a produkciu antropologických publikácií a filmov.
Pamäťový jav
Pamäťový jav je čiastočné zníženie kapacity NiCd akumulátorov po mnohonásobne opakovaných presne regulovaných nabíjaco-vybíjacích cykloch.
Aby sa dosiahol pamäťový efekt, tieto cykly musia zabezpečiť nabitie aj vybitie na rovnakú úroveň približne konštantným, nie príliš veľkým, prúdom, pričom nesmie nastať úplné nabitie ani hlboké vybitie článku.
Princíp
Pamäťový jav bol pozorovaný na akumulátoroch použitých v kozmických družiciach, kde nabitie aj vybitie je periodicky opakovaný (v rytme obehu družice okolo Zeme) a elektronikou družice presne regulovaný dej, pričom družica má takmer konštantný odber prúdu. Fyzikálnou podstatou pamäťového javu je rast veľkých kryštálov na elektródach, čo zmenšuje plochu elektród. Ide o reverzibilný dej, po niekoľkých cykloch hlbokého vybitia a úplného nabitia (až mierneho prebitia) sa obnoví pôvodná štruktúra elektród a tým aj pôvodná kapacita článku.
Satra
Satra II
Satra II je modernizovaná električka K2. Vychádza z brnianskych rekonštruovaných vozidiel typu Tatra K2R. Čelá boli vymenené za nové podľa návrhu návrhu Ing. arch. Patrika Kotasa, v interiéri boli použité nové materiály a namiesto štvorkrídlových skladacích dverí boli použité nové dvojkrídlové výklopné. Premenou prešla aj kabína, pridaná bola klimatizácia. Novú elektrickú výbavu dodala firma Siemens AG. Prvé vozidlo tohto typu sa verejnosti predstavilo v roku 1998 a od tej doby ich dopravný podnik JKP GRAS nasadzuje do bežnej prevádzky. Celkom bolo modernizovaných 25 vozidiel K2.
Satra III
Oproti predchádzajúcemu typu bol do tohto variantu vložený stredný nízkopodlažný článok, prakticky predchodca električiek Tatra K3R-N, Tatra K3R-NT a Tatra KT3UA vrátane nájazdovej plošiny pre invalidov. Inak je vozidlo modernizované podobným spôsobom ako Satra II. Na tento typ bolo rekonštruovaných 12 vozidiel K2.
Miloš Štědroň
Prof. PhDr. et MgA. Miloš Štědroň, CSc. (* 9. február 1942, Brno), je český muzikológ, hudobný skladateľ a univerzitný profesor.
Život a dielo
Vyštudoval muzikológiu a bohemistiku na filozofickej fakulte Univerzity J. E. Purkyně v Brne (terajšia Masarykova univerzita), kde absolvoval v roku 1964. V rokoch 1965-1971 študoval skladbu na Janáčkovej akadémii múzických umění u Aloisa Piňosa, Miloslava Ištvana, Ctirada Kohoutka a Jana Kapra, pokračoval postgraduálnym štúdiom experimentálnej a elektroakustickej hudby a viacerými študijnými pobytmi (Nemecko, USA, Belgicko, Holandsko, Rakúsko). V súčasnosti prednáša na Ústave hudební vědy Masarykovej univerzity a hudobnej fakulte JAMU.
Ja autorom filmovej a scénickej hudby, za svoju prácu dostal viacero ocenení, napr. v Súťaži mladých skladateľov ČSSR za skladby Mistr Machaut v Čechách a Terra; 1. cenu v Prix musical de Radio Brno a 1. cenu v Prix musique folklorique de Radio Bratislava v roku 1975 za skladbu Pláč Růženy Danielové z Hrubé Vrbky nad manželem v Osvětimi (spolu s A. Parschom); cenu medzinárodného festivalu v Santanderi v roku 1980 za hudbu k filmu Balada pro banditu; hlavnú cenu PRIX BOHEMIA 1981 za scénickú hudbu a 2 ceny ministra kultúry ČR.
Jarok (prítok Rosinky)
náhľad|Potok pred ústím do Rosinky Jarok alebo Višňové je malý potok na Hornom Považí, v okrese Žilina v obci Višňové. Je to pravostranný prítok riečky Rosinka.
Pramení v močaristej kotlinke lúky pri areáli Poľnohospodárskeho družstva Višňové v nadmorskej výške Prietokom malý potok bol v minulosti často zneužívaný ako stoka biologických odpadov živočíšnej výroby družstva, čím sa z neho takmer vytratil život. Od prameňa pokojne tečie SZ smerom neďaleko obce, do ktorej vstupuje až tesne pred vtokom do riečky Rosinka. Potok lokálneho významu sa po 2 km toku vlieva do väčšej sestry takmer na hranici obcí Višňové a Rosina vo výške
Antropomastika
Antropomastika je náuka o rodových menách a osobných menách, súčasť onomastiky.
Multiplex 4 (Česko)
Multiplex 4 bol jedným z definitívnych multiplexov DVB-T v Česku. Do 31. októbra 2008 vysielal ako prechodný multiplex C. Bol prevádzkovaný spoločnosťou Telefónica O2. Od 27.1.2012 boli práva na frekvencie a obsahu siete prevedené na spoločnosť Digital Broadcasting a táto sieť vysielala vo formáte MPEG-4. Po prechode na DVB-T2 ho od 30. septembra 2020 nahradil Multiplex 24.
Pokrytie signálom
Multiplex 4 pokrýval svojím signálom najmä veľké mestá Prahu, Brno, Ostravu, České Budějovice a postupne sa dokrývali ďalšie mestá.
Saint-Maurice-des-Champs
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Photographs
Photographs môže byť:
Zoznam planétok 123001 – 123250
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Western & Southern Financial Group Women’s Open 2007
Western & Southern Financial Group Women’s Open 2007 bol tenisový turnaj okruhu WTA, ktorý sa konal v americkom Cincinnati od 16. júla do 22. júla 2007. Vyhrala ho turnajová jednotka Anna Čakvetadzeová, ktorá vo finále porazila siedmu nasadenú Akiko Morigamiovú 6:1, 6:3. Bol to jej 5 titul na okruhu WTA. Štvorhru vyhral prvý nasadený pár Matteková a Mirzová.
Nasadenie
V zozname sú nasadené hráčky. V zátvorkách je kolo, ktorom vypadli.
V zozname sú nasadené páry. V zátvorkách je kolo, ktorom vypadli.
Kvalifikácia dvojhry
Štyri hráčky, ktoré sa kvalifikovali:
Írsky republikanizmus
Írsky republikanizmus je ideológia založená na viere, že celý Írsky ostrov by mala byť samostatná republika. Vývoj nacionalizmu a demokratického cítenia v Európe v osemnástom a devätnástom storočí sa odrazilo v Írsku vo vzniku republikanizmu ako opozícia voči britskej nadvláde. Stalo sa tak po stovkách rokov britského dobývania a írskeho odporu skrze povstania. Diskriminácia katolíkov, pokusy britskej správy potlačiť írsku kultúru a viera, že Írsko bolo ekonomicky znevýhodnené v dôsledku Dohody o únií z roku 1800 boli hlavné faktory, vedúce k takejto opozícií.
Kemenessömjén
Kemenessömjén je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 1605 ha a žije tu 614 obyvateľov (2007).
Kognitívna antropológia
Kognitívna antropológia je vedecký odbor v rámci kultúrnej antropológie, v ktorom sa vedci snažia vysvetliť vzorce zdieľania vedomostí, kultúrnych inovácií a ich prenosu v čase a priestore s využitím metód a teórií kognitívnych vied (najmä experimentálnej psychológie a evolučnej biológie), často v úzkej spolupráci s historikmi, etnografmi, archeológmi, jazykovedcami, muzikológmi a ďalšími odborníkmi zaoberajúcimi sa popisom a interpretáciou kultúrnych foriem.
Kognitívne antropológia skúma spôsoby, ktorými ľudia chápu a myslia na udalosti a objekty vo svete. Poskytuje spojenie medzi ľudskými myšlienkovými procesmi a fyzickými a ideovými aspektmi kultúry.
História
Nový odbor bol alternatívne nazývaný aj ako Etnoveda, Etnosémantika, Etnolingvistika a Nová etnografia. Všetky tieto výrazy sa vzťahujú na nové smery, ktoré interpretovali nové etnografické znalosti po roku 1950. Tento prístup pod pojmom kultúra rozumie znalosti, na rozdiel od materialistických predstáv, ktoré dovtedy ovládali tento odbor.
V prvých desaťročiach praxe sa kognitívna antropológia zameriavala na ľudové taxonómie, zahrňujúce koncepty farieb, rastlín a chorôb. Počas rokov 1960 až 1970 došlo ku teoretickému a metodickému posunu v rámci odboru. Lingvistické analýzy aj naďalej poskytovali metódy pre porozumenie a prístup ku kognitívnym kategóriám domorodých ľudí. Avšak dôraz sa už nekladie na veci a ich vzťahy k pôvodným kategóriám, ale na analýzu kategórií z hľadiska mentálnych procesov. Vedci tejto generácie predpokladali, že existujú duševné procesy založené na štruktúre mysli, a teda sú spoločné pre všetkých ľudí. Tento prístup rozšíril pôsobnosť odboru na štúdium nielen komponentov abstraktných systémov myslenia, ale tiež skúmanie mentálnych procesov vzťahujúcich sa k symbolom a myšlienkam.