cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lesné požiare „Čierneho štvrtku“
Ekológia
náhľad|Spálené základy [[Eucalyptus tenuiramis v suchom sklerofylovom lese]] Intenzívne lesné požiare nie sú v južnej Austrálii ničím výnimočným. Región je jedným z troch najnáchylnejších na požiare na svete. Za posledných dvesto rokov oblasť zažila a zdokumentovala najmenej dvadsaťpäť veľkých požiarov, počnúc Čiernym štvrtkom v roku 1851. Intenzita týchto požiarov je čiastočne spôsobená prírodnými palivami, ako sú sklerofilové lesy v regióne. Kým sa prispôsobujú suchu a predátorom, listy stromov sa menia na hlavné palivo pre požiare. Stávajú sa odolnými ako ochrana pred suchými podmienkami a na zvýšenie efektívnosti využitia živín. Vyvíjajú tiež tvrdé tŕne a chemikálie, aby sa chránili pred malými zvieratami. Pevný povrch listov im umožňuje vydržať dlhšie a hromadiť sa na lesnej pôde a chemikália ich robí horľavými. Množstvo horľavého paliva môže spôsobiť peklo s jedinou iskrou.
Napríklad Acacia oncinocarpa a Eucalyptus miniata a trvalky majú adaptačné mechanizmy, ktoré im umožňujú žiť v oblastiach Austrálie náchylných na požiare. Akácia (malý rozložitý ker) aj eukalyptus (nadrastový strom) sa dokážu regenerovať zo semien a vegetatívne regenerovať nové výhonky z púčikov, ktoré unikajú ohňu. Rozmnožovanie a pád semien nastáva počas ôsmich suchých mesiacov. Kvôli častým požiarom v tejto oblasti sa semená zvyčajne uvoľňujú na nedávno spálené semenné lôžko.
Trvalky prežijú oheň vyhýbaním sa. Tvoria podkrovie a rastú v obdobiach s nižšími teplotami a väčším množstvom zrážok. Tým, že v lete umierajú, vyhnú sa väčšine požiarov. Počas požiaru majú cibuľku alebo koreňovú hmotu, ktorá žije pod zemou, a horia len odumreté stonky a listy, takže rastlina prežije a nasledujúci rok začne znova rásť.
Saint-Nicolas-des-Motets
Saint-Nicolas-des-Motets je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Movses Chorenaci
Svätý Movses Chorenaci  (iné mená pozri nižšie; podľa tradície žil 5. storočí, * okolo 410, Chorénaokolo 490 / † 487 / niektoré výskumy ho datujú až do 8.9. storočia ) bol arménsky vedec a spisovateľ, najvýznamnejší raný arménsky historik, autor diela Dejiny Arménska.  V diele popísal dejiny arménskeho národa až do smrti Mesropa Maštoca. Býva označovaný za otca arménskej literatúry či za otca arménskej histórie alebo za arménskeho Herodota. Hoci nebol prvým arménskym historikom, ako prvý z nich vyvinul explicitnú historiografickú filozofiu. Arménska apoštolská cirkev ho uctieva ako svätého, jeho sviatok slávia spolu s ostatnými svätými prekladateľmi.
Mená
Niekedy býva nesprávne zamieňaný s iným arménskym historikom s menom Movses Daschuranci (aj Mojžiš Daschuranci  či Movses Kalankatuaci ) žijúcim približne v 9.10. storočí.
náhľad|Chorenaciho busta|vľavo
Autor
O Movsesovom živote sa veľa nevie. Narodil sa neznámo kedy v meste Chorén (alebo Choréna), ktoré nie je presne identifikované. Samotný Movses sa označoval za žiaka svätých Mesropa a Sahaka, a teda za žiaka Mesropovej školy. Mal sa podieľať na preklade Biblie do arménčiny. Na ich podnet mal odísť študovať do Alexandrie a Konštantínopola, mal navštíviť aj Rím, Jeruzalem a Sýriu. Po príchode do rodného Arménska sa mal venovať prekladaniu a písaniu diel. Viaceré anachronizmy, ako aj chvála rodu Bagratovcov a zatracovania Mamikonjanovcov viedli k tomu, že mnohí bádatelia Chorenaciho život datovali až o niekoľko storočí neskôr (nie skôr ako do 8. storočie). Tomu môže nasvedčovať i fakt, že prvé výslovné zmienky o jeho diele pochádzajú až z deviateho storočia (Tovma Arcruni).
Dielo
náhľad|Movses v[[Postbyzantské umenie#Iluminácie#Gruzínsko a Arménsko| arménskom iluminovanom rukopise zo 14. storočia]]
Práca sa skladá z troch častí. Prvou je prehistória Arménska, druhou dejiny od Alexandra po smrť Trdata a tretia časť sa zaoberá obdobím od smrti Trdata do smrti svätých Sahaka a Mesropa Maštoca (439). Dielo je pochvalou Arménska a rodu Bagratovcov. Venované bolo neznámej osobe menom Sahak Bagratovec. Autor údajne čerpal z bohatých ninivských archívoch. V skutočnosti však čerpá najmä z diel preložených do dávnej arménčiny. Medzi prameňmi sa nachádzali aj diela pohanských autorov. Medzi ne patrí Poéma o Alexandrovi Veľkom od Pseudo-Kallistena, Progymnasmata od Theóna, Scholia od Nonna, diela Jozefa Flavia či z Filónovho diela Kniha Chrie. Z kresťanských prameňov použil diela raných cirkevných historikov Eusebia, Sokrata Scholastika, kroniku sýrskeho historika Ióanna Malalu, dielo Gregora Naziánskeho. Významným zdrojom bola aj Biblia. Autor čerpal aj z ústnej tradície a ľudovej slovesnosti a arménskych prameňov (Koriun, Lazarus, Faustus, Agathangelos). Perzské pramene podľa vlastných slov v úvode diela nepoužíva, pretože za matku a živiteľku múdrosti považuje Grécko. Spoľahlivosť diela je stále pochybná, avšak i tak ide o cenný prameň raných arménskych dejín.
Dejiny Arménska autor spája s biblickými dejinami Izraela a so starovekými dejinami. Popisuje v nich okrem iného aj príbeh o legendárnom kráľovi Abgarovi, ktorému pripisuje arménsky pôvod. V druhej knihe sa venuje postaveniu Arménska ako medzníka medzi Rímskou ríšou a Partmi. Tretia kniha pojednáva o Arménsku medzi Byzanciou a Peržanmi. Končí sa lamentáciou nad koncom arsakovskej dynastie a zvýraznením úlohy dynastie Bagratovov pri konsolidácii národnej identity.
Corlier
Corlier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Fruktóza-1,6-bisfosfát
Fruktóza-1,6-bisfosfát (F1,6BP, FBP, F1,6P) je derivát fruktózy fosforylovaný na uhlíkových atómoch C1 a C6, takže patrí medzi fruktózafosfáty. Jej β- D -forma je bežná v bunkách. Po vstúpení glukózy do bunky sa väčšina glukózy premieňa na FBP.
Corlier
Polohopis
Corlier má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Fruktóza-1,6-bisfosfát
Syntéza
FBP je dôležitým medziproduktom glykolýzy, jednej z hlavných metabolických dráh, a vzniká fosforyláciou fruktóza-6-fosfátu pôsobením fosfofruktokinázy. Táto reakcia je na rozdiel od väčšiny ostatných reakcií glykolýzy ireverzibilná, takže prebieha prakticky len jedným smerom, dokonca je regulácia glykolýzy riadená hlavne reakciou fosfofruktokinázy.
Fosfofruktokináza je alostericky aktivovaná pomocou fruktóza-2,6-bisfosfátom, AMP a ADP a alostericky inhibovaná pomocou ATP, citrátu  a fosfoenolpyruvátu.  V prípade aktivátorov je však lepšie hovoriť o "deinhibítoroch pôsobenia ATP", pretože tieto látky obracajú pôsobenie koncentrácie ATP.  Alosterická regulácia fosfofruktokinázy a reakcie, ktorú katalyzuje, je nutná hlavne v svaloch, kde je často zdrojom energie glukóza-6-fosfát získaná z glykogenolýzy, pretože tam nie je možné regulovať rozklad glukózy pomocou regulácie hexokinázy.
Corlier
Obyvateľstvo
Corlier má 121 obyvateľov (2009).
Fruktóza-1,6-bisfosfát
Rozklad
FBP sa potom štiepi na dve zlúčeniny pôsobením aldolázy: glyceraldehyd-3-fosfát (G3P alebo GAP) a dihydroxyacetónfosfát (DHAP).  Toto štiepenie je takisto dôvod, prečo musí počas glykolýzy byť glukóza premenená na fruktózu: glukóza nemá vhodne umiestnenú karbonylovú skupinu, takže jej štiepenie by viedlo k dvom uhlíkatým zlúčeninám s rôznymi dĺžkami uhlíkovej kostry. FBP je alosterický aktivátor pyruvátkinázy.
Corlier
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Fruktóza-1,6-bisfosfát
Izoméria
FBP má len jeden izomér, ktorý je biologicky aktívny, a to β- D -formu. Existuje však mnoho ďalších izomérov, podobne ako u fruktózy.
Chelácia železa
Bolo ukázané, že FBP je schopná viazať a izolovať ióny Fe2+, teda železo v rozpustnej podobe, ktoré sa môžu oxidovať na nerozpustné Fe3+, ktoré môžu tvoriť reaktívne formy kyslíka prostredníctvom Fentonovej reakcie. Schopnosť FBP viazať Fe2+ umožňuje predísť týmto presunom elektronov a teda pôsobiť ako antioxidant. Niektoré neurodegeneratívne poruchy, napríklad Alzheimerova a Parkinsonova choroba, súvisia s vysokým obsahom kovov a železa, i keď nie je jasné, či u týchto porúch hrá Fentonova reakcia významnú úlohu alebo či môže FBP zastaviť degeneráciu.
Mucha domáca
Mucha domáca (Musca domestica) je dvojkrídlový hmyz z čeľade muchovité (Muscidae).
Predpokladá sa, že sa vyvinula v ére kenozoikum, pravdepodobne na Strednom východe, a rozšírila sa po celom svete ako ľudský komenzal. Ide o najbežnejšie druhy muchy, vyskytujúcich sa v ľudských obydliach. Dospelé jedince sú sivé až čierne, majú štyri tmavé pozdĺžne čiary na hrudníku, mierne chlpaté telá a jeden pár membránových krídel. Majú červené oči, ktoré majú väčšie samice ďalej od seba.
Samica sa zvyčajne pári iba raz a spermie si uchováva na neskoršie použitie. Kladie znášku približne 100 vajíčok na rozkladajúce sa organické látky, ako je potravinový odpad, mŕtvoly alebo fekálie. Vajíčka sa čoskoro vyliahnu do beznohých bielych lariev. Po 2 až 5 dňoch vývoja sa premenia na červeno-hnedé kukly, približne 8 mm dlhé. Dospelé mušky normálne žijú 2 až 4 týždne, ale môžu prezimovať. Dospelé muchy sa živia rôznymi kvapalnými alebo polokvapalnými látkami, ako aj tuhými materiálmi, ktoré boli zmäkčené ich slinami. Na svojom tele a vo svojich výkaloch môžu prenášať patogény, kontaminovať potraviny a prispievať k prenosu chorôb prenášaných potravinami. Vo väčších počtoch môžu byť fyzicky nepríjemné. Z týchto dôvodov sú považované za škodcov.
V laboratóriách sa používajú pri výskume starnutia a určenia pohlavia.
Anglické národné futbalové mužstvo do 21 rokov
Anglické národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Saint-Ouen-les-Vignes
Saint-Ouen-les-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Nicolas-de-Bourgueil
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anglické národné futbalové mužstvo do 21 rokov
Anglicko do 21 rokov nemá trvalý domov. Hrajú na štadiónoch po celom Anglicku v snahe povzbudiť mladších fanúšikov vo všetkých oblastiach krajiny, aby navštevovali zápasy. Z dôvodu menšieho dopytu v porovnaní so seniorským národným tímom je možné využiť menšie ihriská. Rekordná návštevnosť zápasu Anglicka U21 bola stanovená 24. marca 2007, keď Anglicko U21 hralo s Talianskom U21 pred publikom takmer 60 000 na novom štadióne Wembley, čo je tiež svetový rekord v návštevnosti zápasu U21.
O'G3NE
O'G3NE je holandská dievčenská skupina. Skupina je zložená zo sestier Lisy, Amy a Shelley Volových.
V roku 2007 reprezentovali Holandsko na Junior Eurovision Song Contest 2007. V roku 2014 vyhrali holandskú súťaž The Voice of Holland. Bolo to prvé trio, ktoré vyhralo The Voice.
Život a kariéra
Lisa sa narodila 26. júna 1994, Amy a Shelley 18. októbra 1995. Narodili sa v Dordrechte, ale vyrastali vo Fijnaarte. V roku 2007 vyhrali národnú súťaž a reprezentovali Holandsko na Junior Eurovision Song Contest 2007 s pesničkou „Adem in, adem uit“, kde sa umiestnili na 11. mieste zo 17 miest. Nasledovný rok vydali prvý album s názvom 300% a v roku 2011 druhý album s názvom Sweet 16. 30. septembra 2016 vydali tretí album s názvom We Got This, ktorý sa dostal na prvé miesto holandského rebríčka albumov.
29. októbra 2016 bolo oznámené, že budú reprezentovať Holandsko na Eurovision Song Contest 2017 v Kyjeve.
Tafsír
Tafír môže byť:
Mark Fisher
Mark Fisher (* 11. júl 1968† 13. január 2017 ), známy tiež pod blogovou prezývkou K-punk, bol britský spisovateľ, kritik, teoretik kultúry, filozof a učiteľ na katedre vizuálnej kultúry Goldsmith University v Londýne. Blogovanie pod prezývkou K-punk okolo roku 2000 mu prinieslo uznanie, rovnako ako jeho práce o radikálnej politike, hudbe a populárnej kultúre.
Vydal niekoľko kníh, medzi inými nečakaný hit Kapitalistický realizmus: Neexistuje alternatíva? (2009) a prispieval do publikácií ako The Wire, Fact, New Statesman a Sight & Sound. Bol spoluzakladateľom vydavateľstva Zero Books a neskôr Repeater Books.
Životopis
Po desiatich rokoch pôsobenia na strednej škole (further education college) ako učiteľ filozofie v roku 2003 založil svoj blog o kultúrnej teórii. K-punk podľa kultúrneho kritika Simona Reynoldsa predstavoval centrum „súhvezdia blogov“ na ktorých sa diskutovala populárna kultúra, politika, film a kritická teória na úrovni hodnej akademických diskurzov. Fisher využíval svoj blog ako „plátno“ na ktorom vyjadroval myšlienky hodné akademického zamyslenia bez formálnych zábran a očakávaní, ktoré so sebou akademické prostredie prináša.
Neskôr bol externým prednášajúcim na Goldshmith College, zákazkový editor v Zero books, editor v  Interference: A Journal of Audio Culture and Edinburgh University Press's Speculative Realism series a zástupca editora v The Wire. V roku 2009 editoval zbierku kritických esejí o Michaelovi Jacksonovi. Taktiež vydal svoju prvú a najpopulárnejšiu knihu Kapitalistický realizmus: Neexistuje alternatíva? Toto dielo predstavuje analýzu ideologického dopadu neoliberalizmu na súčasnú kultúru. Jeho kontroverzná esej Exiting the Vampire Castle ho radí medzi prvých kritikov tvz. call-out culture. Fisherov argument spočíva v tom, že call-out culture vytvorila priestor v ktorom sú strach a vina všadeprítomnými a solidarita stáva nemožnou. Takáto atmosféra redukuje politické problémy na problémy morálnej stránky jednotlivcov namiesto ich riešenia kolektívnym konaním. V roku 2014 publikoval dielo Duchovia môjho života: State o depresií, hauntológií a stratených budúcnostiach (Ghosts of My Life: Writings on Depression, Hauntology and Lost Futures) predstavujúce zbierku esejí o podobných problémoch premýšľaných cez prizmu hudby, filmu a hauntológie.
Zomrel 13. januára 2017 ako štyridsaťosem-ročný, krátko pred vydaním jeho knihy The Weird and The Eerie. Jeho manželka potvrdila, že si vzal život.
Atestačný odbor (lekár)
Zoznam lekárskych atestačných odborov :
BREN Tower
BREN Tower (doslova Veža BREN, skratka pre Bare Reactor Experiment, Nevada) je oceľový stožiar v Nevada Test Site v Nevade. Jeho výška je 465 metrov, čím je vyšší než Empire State Building (443,2 m). Je najvyššou stavbou určenou pre vedecký výskum a najvyššou stavbou Nevady. Bol postavený v roku 1962.
Kvalifikácia NORCECA vo volejbale žien na LOH 2012
Kvalifikácia NORCECA vo volejbale žien na LOH 2012 bola severo- a stredoamerická kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, ktorú organizuje Volejbalová konfederácia Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku (NORCECA). Konala sa v Tijuane, v Mexiku od 29. apríla5. mája 2012, za účasti 8 tímov. Len víťaz sa mohol kvalifikovať na záverečný olympijský turnaj. Stala sa ním Dominikánska republika, ktorá vo finále porazila najväčšieho favorita na víťazstvo a postup, tím Kuby.
Účastníci
1 Umiestnenie v rebríčku FIVB k 4.1.2012
Cormaranche-en-Bugey
Cormaranche-en-Bugey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Cormaranche-en-Bugey má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Cormaranche-en-Bugey má 855 obyvateľov (2009).
Martin Longa
Martin Longa (* 16. október 1882, Kežmarok† 23. december 1959) bol československý politik a mezivojnový člen Národného zhromaždenia pre Autonomistický blok.
Životopis
Povolaním bol roľníkom. Podľa údajov z roku 1935 žil v Kežmarku.
V parlamentných voľbách v roku 1935 získal mandát v Národnom zhromaždení za Autonomistický blok, ktorý iniciovala Hlinkova slovenská ľudová strana. Poslanecké kreslo si oficiálne udržal až do zrušenia parlamentu v roku 1939.
Za tzv. slovenského štátu bol vládny komisár v Kežmarku. Jeho súčasníci zmieňovali, že pomáhal niektorým miestnym židovským rodinám. 14. novembra 1939, vydal povolenie pre Lazara Gerhardta z Tarnova, aby sa mohol prisťahovať za chorou matkou do Kežmarku. V roku 1941 pomohol zadlženému Hermanovi Bergmanovi tým, že si u neho mesto objednalo zákazky. Denník Karpathen-Post, jeho činy kritizoval v roku 1941, a verejne ho označoval ako priateľa Židov. Longa neskôr odvolali z funkcie. V apríli 1944 bol ešte vymenovaný za zástupcu mešťanostu Kežmarku.
Cormoranche-sur-Saône
Cormoranche-sur-Saône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Cormoranche-sur-Saône má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Cormoranche-sur-Saône má 1051 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Saint-Paterne-Racan
Saint-Paterne-Racan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mihráb
náhľad|Mihráb v komplexe [[Skalný dóm|Skalného Dómu na Chrámovej hore, Staré mesto, Jeruzalem.]]
Mihráb je oblúkovitá nika v stĺpovej sieni mešity, ktorá je obrátená v smere modlitby kibla k Mekke. Slúži ako modlitebný výklenok pre veriaceho a je pripomienkou prítomnosti proroka Mohameda. Zvyčajne sa nachádza oproti hlavnému vchodu. Mihráb sa líši veľkosťou a je najvýraznejšou ozdobou mešity. Zvyčajne je bohato zdobený ale nemusí to byť podmienkou. Vo väčších mešitách je viac mihrábov a majú najčastejšie polkruhový, polygonálny alebo obdĺžnikový tvar. Sú zdobené mozaikami a mramorovými intarziami a veršami z Koránu. Orientácia je myslená že veriaci sa modlia ku Kábe. Napravo od mihrábu sa nachádza minbar, ktorý slúži počas piatkovej modlitby. Táto forma vznikla počas vlády arabského kalifa Al-Valíd I. z rodu Umajjovcov, počas ktorého boli postavené slávne mešity v Medine, Jeruzaleme a Damasku. Štruktúra bola prispôsobená spoločným modlitebným výklenkom pre oratóriá koptských kresťanských mníchov. Mihráb sa nachádza v tvare výklenku aj na modlitebných koberčekoch. Pred pokľaknutím veriaci položí koberec tak, aby smeroval k Mekke. Jediná mešita, ktorá nemá mihráb, je Veľká mešita v Mekke, kde sa moslimovia modlí ku Kábe umiestnenej v jej strede.
Etymológia
Slovo mihráb sa objavuje v 7.storočí v Koráne a v rôznych skorých umajjovských textoch. Slovo pravdepodobne pochádza zo semitského slova ḥrb čo znamená bojovať, viesť vojnu, útočiť alebo vykonať určitý rituál v chráme. Ďalšia etymológia mihrábu pochádza zo staro arabského alebo zo sabejského slova mḥrb čo znamená časť chrámu alebo výklenok na modlitbu.
Opis
vľavo|náhľad|Mihráb z mešity Masdžid an-Nabawi, Medina, [[Saudská Arábia]] Podľa stredovekých historikov sa prvý výklenok alebo mihráb objavil v rokoch 707709, po rekonštrukcii Umajjovskej mešity v Medine umajjovským kalifom Al-Valídom I. Niektorí vedci tvrdia, že mihráb sa mohol používať už dávnom pred vznikom islamu na rôzne náboženské účely. Toto miesto bolo určené pre ľudí s vysokým sociálnym postavením v spoločnosti. Arabský polostrov bol vždy miestom náboženského a kultúrneho miešania. Pravdepodobne sa mohol vyvinúť z rímskych ník, židovských výklenkov alebo ranokresťanskej apsidy.
Rakovina kože
Rakovina kože je zhubné nádorové ochorenie kože. Vzniká z abnormálnych buniek, ktoré majú schopnosť šíriť sa do okolia a ostatných častí tela. Existujú tri hlavné typy rakoviny kože: bazocelulárny karcinóm (BCC, bazalióm), skvamocelulárny karcinóm (SCC) a melanóm. Prvé dva spolu s ostatnými, menej častými typmi rakoviny kože, sú známe aj ako non-melanómová rakovina kože (NMSC).
Rakovina kože je najčastejšou formou rakoviny – tvorí až 40 % zo všetkých prípadov rakovinových ochorení. Najčastejším typom je nonmelanómová rakovina kože, hlavne bazocelulárny karcinóm (až 80 % prípadov rakoviny kože). Výskyt všetkých troch typov sa zvyšuje hlavne v posledných 20 – 40 rokoch. Najčastejšie je postihnutá kaukazská rasa.
Príčiny vzniku
Viac ako 90 % prípadov rakoviny kože je spôsobených expozíciou ultrafialovému žiareniu. Táto expozícia zvyšuje riziko všetkých troch typov rakoviny kože. Zdrojom ultrafialového žiarenia je hlavne Slnko, ale aj stále viac populárne solária. WHO najnovšie zaraďuje používateľov solárií do skupiny ľudí s najvyšším rizikom vzniku rakoviny kože. Pre vznik melanómov a bazocelulárnych karcinómov je obzvlášť škodlivá expozícia v detskom veku. Pri vzniku skvamocelulárneho karcinómu je riziková celková expozícia žiareniu, bez ohľadu na to, kedy sa vyskytla.
Ostatné rizikové faktory sú: U ľudí so svetlejšou pokožkou a u ľudí s poruchou imunity je všeobecne vyššie riziko vzniku rakoviny kože.
Klasifikácia
Existujú tri hlavné typy rakoviny kože: bazocelulárny karcinóm (BCC, bazalióm), skvamocelulárny karcinóm (SCC) a melanóm. Bazocelulárny karcinóm je charakteristický pomalým rastom a lokálnym poškodením tkaniva, ale pravdepodobnosť šírenia do vzdialených oblastí, prípadne riziko úmrtia sú nízke. Najčastejšie sa vyskytuje vo veku nad 40 rokov, ale týka sa aj mladších vekových kategórií.
U skvamocelulárneho karcinómu je všeobecne vyššia pravdepodobnosť šírenia, hlavne pri léziách nachádzajúcich sa v oblasti pier a ucha.
Melanómy sú najagresívnejšie, ale najmenej sa vyskytujúce typy rakoviny kože. Malígny melanóm tvorí približne 4% všetkých kožných nádorov, ale je zodpovedný až za 73% úmrtí v dôsledku rakoviny kože. Je charakterizovaný zmenami veľkosti, tvaru a farby znamienka, niekedy býva prítomné svrbenie a krvácanie. U mužov belochov sa najčastejšie vyskytuje na trupe, u žien na predkolení alebo chrbte. Melanóm môže postihovať nielen kožu, ale aj sliznice, alebo oko.
Diagnostika nádorov kože sa vykonáva pomocou biopsie.
Prejavy
Existuje množstvo rôznych prejavov rakoviny kože. Zahŕňajú hlavne miestne zmeny kože – nehojace sa lézie, vredovatenie, zmena sfarbenia, zmeny už na existujúcich znamienkach.
Bazocelulárny karcinóm (bazalióm)
Najčastejšie sa objavuje ako nebolestivý lesklý uzlík na koži, ktorá je exponovaná slnečnému žiareniu, typicky na tvári, krku a ramenách, niekedy s viditeľnými malými cievkami (teleangiektázie), na povrchu sa často tvorí vred.
Skvamocelulárny karcinóm
Najčastejšie sa prejavuje ako tvrdý uzlík so šupinatým povrchom, ale môže sa vytvoriť aj povrchový vred. Ak sa nelieči proces progreduje a nádorova masa sa zväčšuje.
Melanóm
Prevažná časť melanómov sa prejavuje ako pigmentovaná farebne variabilná lézia. Môže vzniknúť už z preexistujúceho materského znamienka. Najčastejším varovným znakom melanómu je novo vzniknutá a meniaca sa pigmentová škvrna. Môžu sa objaviť príznaky ako krvácanie, svrbenie, vred alebo bolesť v mieste pigmentovej škvrny. Pre varovné znaky, ktoré signalizujú malígne zvrhnutie sa v anglosaskej literatúre často používa mnemotechnická pomôcka ABCDE.
Samostatné postavenie má amelanotický karcinóm, ktorý nevykazuje vyššie spomenuté znaky. Pre agresívny priebeh a neskorú diagnostiku sa považuje za melanóm s najhoršou prognózou.
Prevencia
Znižovanie expozície ultrafialovému žiareniu a používanie ochrany proti slnečnému žiareniu (opaľovacie krémy, spreje s vhodným ochranným faktorom proti UV žiareniu) sa javia ako efektívne metódy znižovania výskytu melanómu a skvamocelulárneho karcinómu. Zatiaľ nie je úplne jasné, či ochrana proti slnečnému žiareniu má vplyv na výskyt bazocelulárneho karcinómu. Ďalšie odporúčania sú: nosenie ochranného odevu a pokrývok hlavy, používanie slnečných okuliarov, vyhýbanie sa slnečnému žiareniu v čase od 11 do 15 hodiny hlavne počas letných mesiacov, nenavštevovať soláriá.
Liečba
Liečba závisí od typu rakoviny, lokalizácie a veku pacienta.
Nonmelanómová rakovina je zvyčajne liečiteľná. Liečba spočíva hlavne v chirurgickom odstránení nádoru, menej často zahŕňa rádioterapiu a lokálnu aplikáciu liečiv. Základnou metódou liečby lokalizovaného malígneho melanómu je chirurgické odstránenie s dostatočne širokým lemom zdravej kože, podľa rizika. Adjuvantná liečba v podobe chemoterapie, rádioterapie, biologickej terapie nemá vplyv na prežitie pacienta a je stále predmetom výskumu. Jednou z nádejí je vysokodávková terapia interferónom alfa, ktorá štatisticky znižuje výskyt relapsov. U ľudí v pokročilom štádiu ochorenia s šírením do iných častí tela má nepopierateľný význam paliatívna terapia, ktorá zvyšuje kvalitu života.
Jana (rieka)
Jana je rieka v Jakutsku na severovýchode Ruska.
Vzniká sútokom riek Sartang a Dulgalach, ktoré odvodňujú Verchojanský chrbát a ústi do Severného ľadového oceánu. Má dĺžku 872 km (so Sartangom až 1492 km) a snehovo–dažďový režim, ktorý spôsobuje maximálne prietoky od mája do augusta. Priemerných 1000 m³/s môže narásť až na 13 000 m³/s vody počas trvalejších dažďov.
Cormoz
Cormoz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Cormoz má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Cormoz má 586 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Li Kchaj-lin
Li Kchaj-lin (, ; * 15. júl 1992 ) je taiwanská džudistka, strieborná medailistka na Letných paralympijských hrách 2012 v Londýne.
Športová činnosť
Na Letných paralympijských hrách 2012 v Londýne získala striebornú medailu v kategórii pod 48 kilogramov. Vtedy 20-ročná Li získala prvú medajlu pre Taiwan na týchto paralympijských hrách.
Zúčastnila sa tiež Letných paralympijských hrách 2016 v Riu a Letných paralympijských hrách 2020 v Tokiu kde v oboch prípadoch prehrala v súťaži o bronz.
Lake Clifton
Lake Clifton je malé mestečko nachádzajúce sa na východnej strane rovnomenného jazera v Západnej Austrálii v regióne Peel hneď vedľa Old Coast Road, medzi Mandurah a Bunbury na severnom konci národného parku Yalgorup. Pri sčítaní ľudu v roku 2021 malo Lake Clifton 759 obyvateľov.
História
Lake Clifton je pomenované po Marshallovi Wallerovi Cliftonovi, ktorý prišiel do Západnej Austrálie ako hlavný komisár Západoaustrálskej pozemkovej spoločnosti, usadil sa v Australind a neskôr bol členom Legislatívnej rady.
Výskumníci Dr. Alexander Collie a poručík William Preston RN prvýkrát narazili na to, čo sú teraz jazerá Clifton a Preston, keď skúmali pobrežie medzi Mandurah a Bunbury v roku 1829. Po zavedení trestancov do kolónie Swan River v 50. rokoch 19. storočia bola „Old Coast Road“ južne od Mandurah prebudovaná. Prvým európskym osadníkom oblasti bol John Fouracre, ktorý si v tejto oblasti postavil dom v roku 1852 a v roku 1854 založil prícestný hostinec a prestupnú stanicu na Wellington Location 205.
Mesto Lake Clifton bolo vyvinuté v roku 1920 ako výsledok snahy WA Portland Cement Co. ťažiť tam ložisko vápna. Bola vybudovaná železnica do Waroony a miestne združenie Progress sa snažilo o vyhlásenie mestskej lokality pre zamestnancov spoločnosti. Mesto bolo pôvodne nazvané ako Leschenault v roku 1921, ale toto meno bolo považované za príliš mätúce, pretože meno je spojené s Bunbury. Potom bolo premenované na Garbanup, ale železničné oddelenie sa sťažovalo, pretože to bolo príliš podobné Dardanupu, takže sa v roku 1923 opäť zmenilo na Lake Clifton. Na krátku dobu to bolo rušné podnikové mesto, ale baňa bola koncom roku 1923 zatvorená a železnica bola odstránená a prevezená do Lake Grace na použitie na železnici do Newdegate.
Súčasnosť
náhľad|Vyhliadkový chodník národného parku Yalgorup Lake Clifton ponúka základné ubytovanie a nákupy a spoločenskú sálu s množstvom aktivít. Na Old Coast Road sa nachádza niekoľko motorestov pre okoloidúce kamióny a motoristov, zatiaľ čo v Tuart Grove vyrástli vidiecke obytné domy.
Národný park Yalgorup bol založený v 70. rokoch 20. storočia na ochranu pobrežných jazier, močiarov a tuartských lesov v tejto oblasti. Táto oblasť je tiež ústredným prvkom migrácie vodného vtáctva. Na okraji Lake Clifton možno vidieť skale podobné štruktúry nazývané trombolity (podobné stromatolity), ktoré vytvorili drobné mikroorganizmy, o ktorých sa predpokladá, že pripomínajú najskoršie formy života na Zemi. Vedci predpokladajú, že ich prítomnosť tu môže byť spôsobená prívalmi sladkej podzemnej vody s vysokým obsahom uhličitanu vápenatého. Bol vybudovaný pozorovací chodník, ktorý návštevníkom umožňuje prezrieť si tieto krehké stavby. V roku 2011 začali francúzski umelci akciu „Art Orienté objet“ s cieľom zaradiť Lake Clifton do zoznamu svetového dedičstva. náhľad|Trombolity v Lake Clifton, Národný park Yalgorup
Doprava
Hlavná cestná trasa prechádza cez oblasť Old Coast Road (Highway 1, Mandurah to Bunbury). Zastavujú tu aj autobusy Perth-Bunbury, ktoré prevádzkuje spoločnosť Transwa pod správou verejnej dopravy. Je to tiež konečná stanica Forrest Highway.
Saint-Patrice
Saint-Patrice je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Univerzita Meijo
Univerzita Meijo (🇯🇵) je súkromná univerzita v Japonsku. Hlavný kampus sa nachádza v mestskej časti Tempaku-ku v Nagoji v prefektúre Aiči a ďalšie dva kampusy sa nachádzajú takisto v Nagoji. Univerzita má celkom desať fakúlt.
V roku 2021 mala dvoch pracovníkov, ktorý sú nositeľmi Nobelovej ceny. Celkovo na univerzite pôsobili štyria nositelia Nobelovej ceny (dvaja za chémiu a dvaja za fyziku).
História
Názov Meijó pochádza zo skráteneho názvu Nagojského hradu (名古屋城) v kandži.
Predchodca tejto školy bol založený Juičim Tanakou v máji 1926, univerzitou sa stala v roku 1949. Univerzita Meijo je najväčšou univerzitou v japonskej metropolitnej oblasti Čúkjó.
Všeobecné informácie
Univerzita Meijo má celkom 10 fakúlt z rôznych odborov, vrátane prírodných vied a technológií, práva, ekonómie, poľnohospodárstva, farmácie a spoločenských vied. Päť z týchto fakúlt sa nachádza v hlavnom kampuse, zvyšných päť sa potom nachádza v ostatných dvoch kampusoch. Celkovo má 25 ústavov. Univerzita má takmer 15 000 študentov (údaj z roku 2022), z čoho viac ako tretina študuje na Fakulte prírodných vied a technológií.
Onkologický ústav sv. Alžbety
'''Onkologický ústav sv. Alžbety''' je neštátne zdravotnícke zariadenie. Venuje sa realizácii klinických skúšaní nových liečiv u onkologicky chorých pacientov, s cieľom overiť bezpečnosť a účinnosť novej liečby. Zúčastňuje sa biomedicínskych výskumov, slúžiacich na získavanie a overovanie nových medicínskych poznatkov, participuje na grantových projektoch Agentúry Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu SR pre štrukturálne fondy EÚ. Venuje sa aj riešeniu grantových projektov Agentúry pre podporu výskumu a vývoja, ako aj inovatívnej liečbe kmeňovými bunkami.
Vznikol 1. októbra 1994 so sídlom v Bratislave na Heydukovej ulici.
Corveissiat
Corveissiat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Corveissiat má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Corveissiat má 582 obyvateľov (2009).
Železničná stanica Humenné
Železničná stanica Humenné je železničná stanica v Humennom. Leží na tratiach 193 Prešov – Humenné, 191 Michaľany – Łupków a 196 Humenné – Stakčín. Stanica nie je elektrifikovaná. Leží v nadmorskej výške.
Corveissiat
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Železničná stanica Humenné
Doprava
V stanici sa nachádza 7 dopravných, 6 manipulačných a 5 ostatných koľají. V stanici je k dispozícii osobná pokladňa ZSSK s predajom vnútroštátnych aj medzinárodných cestovných lístkov v systéme KVC a WiFi zadarmo. Na stanici sa nachádza výkonné pracovisko sekcie riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Košice Železníc Slovenskej republiky.
Dejiny
Súčasná budova bola postavená v roku 1947. V rokoch 2000 až 2002 prešla rekonštrukciou kedy "Obnovili strechu, prevádzkové priestory železníc, výpravnú halu, čakáreň, hygienické zariadenia pre cestujúcich a reštauračnú časť." V novembri 2015 bola plánovaná elektrifikácia úseku Bánovce nad Ondavou - Humenné. . V máji 2023 bola podpísaná zmluva so spoločnosťou Eltra, s. r. o., na zhotovenie elektrifikácie. Termín dokončenia je na jeseň 2025, maximálne do konca roka 2025 (810 dní od odovzdania prvého staveniska). Financovať sa bude z Plánu obnovy.
Cytostatikum
Cytostatikum je liek, ktorý má za zastaviť rast alebo ničiť nádorové zmenené tkanivo v organizme, podobne ako antibiotikum ničí baktérie a antimykotikum ničí pliesne. Baktérie sa zásadne odlišujú od buniek tela po všetkých stránkach, takže antibiotiká môžu poškodiť baktérie, bez toho aby poškodzovali ľudské bunky. Preto majú antibiotiká minimálne nežiaduce účinky na človeka. Cytostatiká na rozdiel od antibiotík sú zameraná na ničenie nádorových buniek. Tie sa len málo odlišujú od zdravých buniek, a preto je liečebný účinok cytostatík neoddeliteľný od nežiaducich účinkov na zdravé bunky v tele.
Courmangoux
Courmangoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Courmangoux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Courmangoux má 495 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Národný onkologický ústav
Vznik ústavu podmienila vedecká a osvetová činnosť v oblasti onkológie. Samostatná inštitúcia vznikla 1. januára 1966 pod názvom Onkologický ústav pre Slovensko, ktorý sa neskôr pozmenil na Ústav klinickej onkológie v Bratislave. 30. mája 1990 sa jeho názov zmenil do súčasnej podoby.
Štátna cesta 68 (Poľsko)
Štátna cesta 68 je štátna cesta v južnom Poľsku, ktorá vedie z dediny Wólka Dobryńska cez Kukuryki na štátnu hranicu s Bieloruskom. Odtiaľ na ňu nadväzuje bieloruská Štátna cesta M1.
Ústav experimentálnej onkológie Slovenskej akadémie vied
Ústav experimentálnej onkológie Slovenskej akadémie vied je pracovisko Slovenskej akadémie vied.
Ústav spolupracuje s významnými svetovými pracoviskami, keďže sústreďuje výskum vo vednom odbore onkológia. Ide o multidisciplinárny výskum, kde sa uplatňujú vedľa lekárov molekulárni biológovia, chemici, genetici a iní vedeckí pracovníci. Blízkosť ústavu k Národnému onkologickému ústavu a dobrá spolupráca s týmto ústavom, ako aj s Onkologickým ústavom sv. Alžbety v Bratislave je predpokladom aplikácie výsledkov výskumu v praxi.
Ján Volko-Starohorský
Ján Volko-Starohorský môže byť:
Saint-Pierre-des-Corps
Saint-Pierre-des-Corps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Susacov syndróm
Susacov syndróm (retinocochleocerebrálna vaskulopatia) je veľmi zriedkavá forma mikroangiopatie charakterizovaná encefalopatiou, oklúziami vetiev sietnicovej tepny a stratou sluchu. Príčina tohto autoimunitného ochorenia nie je presne určená, ale predpokladá sa, že protilátky sú produkované proti endotelovým bunkám v malých tepnách, čo vedie k poškodeniu a symptómom ochorenia. Postihuje častejšie ženy medzi 20. - 40. rokom života. Najčastejším následkom syndrómu je určitý stupeň straty sluchu a zraku, zriedkavo sú zasiahnuté aj kognitívne vlastnosti. Syndróm podľa najnovších poznatkov (2022) neohrozuje pacientov na živote.
Pomenovanie
Susacov syndróm je pomenovaný po Dr. Johnovi Susacovi (* 1940 – † 2012) z mesta Winter Haven na Floride, ktorý ho prvýkrát opísal v roku 1979 na prípadovej štúdii 26- a 40-ročnej žene. V roku 1994 už opísal spolu 16 prípadov, ktorých spoločným menovateľom bol určitý stupeň straty sluchu. William F. Hoyt bol prvý, kto nazval tento jav ako "Susacov syndróm" a neskôr Robert Daroff požiadal Dr. Susaca, aby napísal úvod do publikácie Neurológia o poruche a aby v názve použil pomenovanie Susacov syndróm.
Klinické prejavy a výskyt v populácii
Susacov syndróm je veľmi zriedkavé ochorenie s neznámou príčinou a mnohí ľudia, ktorí ho zažívajú, nevykazujú všetky vymenované príznaky. Mnohí pacienti pociťujú neutíchajúce a intenzívne bolesti hlavy a migrény, ktoré môžu vyústiť do záchvatov úzkosti. Niekedy sa môžu objaviť zmeny nálad alebo dočasná dezorientácia. Až 90% pacientov má určitú formu straty sluchu, ktorá je často asymetrická. Strata sluchu prichádza zvyčajne náhle, málokedy je postupná. V najhorších prípadoch dochádza k jednostrannej, prípadne obojstrannej hluchote. Prítomné môže byť aj zhoršené videnie. V niektorých prípadoch môžu byť subjekty zmätené, prípadne môžu mať ovplyvnené rečové schopnosti.
Syndróm zvyčajne postihuje častejšie ženy ako mužov (až zhruba v 80% prípadov ), pričom majú najčastejšie 20 - 40 rokov. Zaznamenané prípady sú však vo veku 9 až 72 rokov, pediatrické prípady sú však zriedkavé.
Prevalencia choroby je v súčasnosti (2023) neznáma, syndróm je však pravdepodobne v populácii poddiagnostikovaný. V súčasnosti (2023) je zaznamenaných približne 500 prípadov na svete. Zriedkavo boli robené odhady incidencie, pričom sa pohybovali medzi 0,024 až 1,2 pacienta na 100 000 obyvateľov.
Pôvod a priebeh syndrómu
V správe z marca 1979 v Neurológii o poruche autori Susac, Hardman a Selhorst uviedli dvoch pacientov s triádou encefalopatie, straty sluchu a mikroangiopatie sietnice. Prvý pacient podstúpil biopsiu mozgu, ktorá odhalila sklerózu média a adventíciu malých pialových a kortikálnych ciev, čo naznačovalo vyliečený zápal ciev (angiitis). Obaja pacienti podstúpili fluoresceínovú sietnicovú angiografiu, ktorá preukázala multifokálne oklúzie sietnicovej artérie bez dôkazu embolickej choroby.
Hoci presná patogenéza tejto poruchy nie je známa, nálezy z lekárskych odberov sietnice a mozgu naznačujú vaskulopatiu malých ciev, ktorá vedie k arteriolárnej oklúzii a mikroinfarktu mozgového, sietnicového a kochleárneho tkaniva. Poruchy myelinizácie nie sú typickým znakom Susacovho syndrómu. Svalové odbery od takýchto pacientov sú zvyčajne v norme, ale niektorí pacienti vykazovali nešpecifické príznaky zápalu, ako je hustý hyalínový materiál obklopujúci endomyziálne kapiláry. To naznačuje možnú systémovú zložku tohto ochorenia, napriek prevahe znakov centrálneho nervového systému. Najnovší názor je, že protilátka namierená proti endotelovým bunkám je patogénnym mechanizmom tohto ochorenia, ktorý spôsobuje mikroskopické mŕtvice v mozgu, sietnici a vnútornom uchu.
Diagnostika
Diagnostika vychádza z problémov so sluchom, zrakom a encefalopatiou. Táto trojica symptómov však nemusí byť prítomná naraz pre diagnostikovanie syndrómu, niektoré prejavy (najčastejšie poškodenie sietnice) sa môžu rozviť neskôr. Z tohto dôvodu sa odporúča opakovanie vyšetrení v snahe vyvrátiť iné možné ochorenia.
Najnovšie výskumy (2022) potvrdzujú, že strata sluchu u pacientov začína zvyčajne nízkymi až strednými frekvenciami, čo sa najčastejšie zisťuje audiogramom. V mnohých prípadoch je strata sluchu nesymetrická. Často sú prítomné bolesti hlavy spolu s hučaním v ušiach a mnohokrát môžu vyústiť do určitého stupňa paranoje.
Rádiografický vzhľad ochorenia
Hlavné diagnostikovanie tohto syndrómu prebieha pomocou rádiografického vyšetrenia mozgu pacienta, pretože neurologické prejavy patria medzi najrozšírenejšie. U všetkých pacientov sú prítomné viacložiskové supratentoriálne lézie. Väčšina z nich je malá (3 až 7 mm), aj keď niektoré môžu byť väčšie ako 7 mm, pričom sa väčšina z nich nachádza v svorovom telese (corpus callosum) v mozgu. Zobrazenie magnetickou rezonanciou preukázalo ich vyrazený vzhľad. Hoci najčastejšie sú prítomné v bielej hmote, mnohí pacienti môžu mať lézie aj v štruktúrach hlbokej sivej hmoty, ako aj zlepšenie leptomeningea. Skleróza multiplex (SM) a akútna diseminovaná encefalomyelitída (ADEM) môžu napodobňovať zmeny MRI pozorované u pacientov so Susacovým syndrómom. Kalózne lézie pri Susacovom syndróme sú však centrálne umiestnené. Na porovnanie, pacienti s SM a ADEM majú typicky lézie zahŕňajúce spodný povrch svorového telesa. Postihnutie hlbokej šedej hmoty sa bežne vyskytuje pri ADEM, ale je veľmi zriedkavé pri SM. Leptomeningeálne postihnutie nie je typické ani pre SM, ani pre ADEM. To znamená, že ak sa v mozgu pacienta s SM nájde 10 lézií, nejaká lézia sa môže nachádzať aj v corpus callosum. Ak pacient so Susacovým syndrómom má 10 lézií, viac ako polovica bude vo svorovom telese.
Pri tomto ochorení je problematické to, že kvôli strate zraku a prítomnosti mozgových lézií sa podobá na roztrúsenú sklerózu. Ak sa nevenuje veľká pozornosť vyšetreniu pacientovej sietnice a mozgovým léziam, ktoré sú pre tento syndróm charakteristické, prejavy choroby môžu byť zamenené za sklerózu multiplex namiesto Susacovho syndrómu. (To môže byť príčinou nízkej prevalencie ochorenia.) Existuje tiež patologická podobnosť medzi endoteliopatiou pri Susacovom syndróme a endoteliopatiou pozorovanou pri juvenilnej dermatomyozitíde.
Prognóza a liečba
Ochorenie sa obvykle samolimituje počas 2 až 4 rokov, po niekoľkých rokoch však boli spozorované relapsy. Syndróm nie je v súčasnosti (2023) vyliečiteľný, absentujú aj kontrolované randomizované štúdie. Súčasná medikamentózna liečba ho však dokáže ovplyvniť, nie je však štandardizovaná a stále prevažne empirická.
Dôležitá je včasná a agresívna liečba, aby sa zabránilo nezvratnému neurologickému poškodeniu, strate sluchu alebo zraku. Používané lieky najčastejšie zahŕňajú silné dávky imunosupresív a kortikosteroidov,  ako je prednizón, alebo intravenózne imunoglobulíny. Ďalšie lieky, ktoré sa používajú, sú mykofenolát mofetil, azatioprín, cyklofosfamid, rituximab a anti-TNF terapie. Eventuálne môžu byť použité aj monoklonálne protilátky. Je tiež potrebné pravidelne opakovať vyšetrenia zraku, sluchu a lézií v mozgu.
Najčastejším dôsledkom syndrómu (zhruba 50% pacientov ) je určitý stupeň straty sluchu, menej často syndróm zasahuje aj kognitívne schopnosti. V prípade straty sluchu môžu byť potrebné načúvacie prístroje alebo kochleárne implantáty. Susacov syndróm neohrozuje život pacienta. Podľa štúdie z 2022 boli len zriedkavo zaznamenané úmrtia, pričom v týchto prípadoch bol Susacov syndróm pravdepodobne chybne diagnostikovaný.
Hormonálna liečba (onkológia)
Hormonálna liečba v onkológii je druh liečby rakoviny.
Nádory, ktoré vychádzajú z orgánov závislých od hormonálnych podnetov (mliečna žľaza, prostata, sliznica maternice) si túto závislosť môžu zachovať, potom je pri nich možná hormonálna liečba. Závislosť na hormónoch je daná prítomnosťou hormonálnych receptorov vnútri nádorovej bunky. Ak hormón prenikne do bunky, spojí sa s receptorom a tento komplex potom môže naštartovať zmeny vedúce k rastu a deleniu nádorových buniek. Hormonálnu liečbu by bolo možné v princípe označiť aj za biologickú cielenú liečbu. Hormonálna liečba má menej nežiaducich účinkov než chemoterapia a je preto lepšie znášaná. Hormonálna liečba sa podáva dlhodobo, v adjuvantnej liečbe niekoľko rokov, pri liečbe pokročilého/ metastatického ochorenia počas celej doby účinnosti. Užíva sa spravidla samostatne alebo v sekvencii po chemoterapii. Pri hormonálnej liečbe bránime tvorbe hormónov, ktoré podporujú rast nádoru alebo bránime účinkom existujúcich hormónov na nádorovú bunku. Používajú sa takisto lieky s iným, spravidla neznámym mechanizmom účinku.
Courtes
Courtes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Courtes má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Courtes má 259 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Crans
Crans môže byť:
Saint-Quentin-sur-Indrois
Saint-Quentin-sur-Indrois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Previsnutá a ustupujúca konštrukcia
Previsnuté a ustupujúce konštrukcie sú konštrukcie, ktorých funkcia spočíva v dotváraní estetického a architektonického vzhľadu objektu. Umožňujú variabilitu objektu a zlepšujú životné prostredie. Patria sem balkóny, lodžie, rímsy, atiky, ustupujúce podlažia, markízy a arkiere.
Medzinárodné letisko Miami
Miami International Airport (IATA: MIA, ICAO: KMIA) je medzinárodné letisko v americkom meste Miami na Floride. Okrem skutočnosti, že slúži ako hlavné letisko pre oblasť južnej Floridy, predstavuje hlavné letisko pre spojenie s krajinami Latinskej Ameriky. Letisko je uzlom spoločností American Airlines a Executive Airlines, v nákladnej leteckej doprave pre firmy UPS Airlines a FedEx Express; a v charterovej preprave pre Miami Air. V roku 2010 prepravilo takmer 36 miliónov pasažierov.
História
Letisko bolo otvorené v roku 1928 pod názvom Pan American Field a súčasne slúžilo ako základňa pre Pan American Airways Corporation. V roku 1934 začala z letiska prevádzkovať lety spoločnosť Eastern Arilines a v roku 1937 National Airlines. PanAm a Eastern boli hlavnými spoločnosťami letiska až do roku 1991, kedy obe vyhlásili konkurz. Ich destinácie prevzali prevažne American Airlines a United Airlines.
Terminály
Letisko má tri terminály, North, Central a South a šesť odletových hál. Všetky terminály odbavujú národné aj medzinárodné lety. Terminál North je určený takmer výlučne pre pasažierov spoločností American Airlines a American Eagle. Najnovšou odletovou halou je Concourse J, ktorá bola dokončená v roku 2007.
Galéria
thumb|700px|center
Atika (na rímse)
thumb|250px|bohato zdobená atika Atika je horizontálna previsnutá nosná konštrukcia, ktorá vystupuje nad plochú strechu, dotvára architektonický a estetický vzhľad objektu a môže byť murovaná alebo železobetónová. Horná hrana je vyspádovaná smerom do objektu a oplechovaná klampiarskou konštrukciou. Vnútorná strana atiky je olemovaná klampiarskou konštrukciou. Atika vystupuje nad plochú strechu najmenej 150 mm nad úrovňou strechy.
Amati
Amati (dnes AMATI – Denak, v minulosti AMATI – Kraslice) je česká spoločnosť, ktorá sa zaoberá výrobou dychových hudobných nástrojov. Historický začiatok výroby spadá do obdobia 18. storočia. V roku 1945 bolo v Krasliciach vytvorené družstvo výrobcov hudobných nástrojov, ktoré sa pomenovali Amati. V roku 1948 bola výroba zoštátnená a Kraslice sa postupne stali strediskom výroby dychových a bicích nástrojov v rámci celého RVHP. Populárne bicie nástroje sa prestali vyrábať po privatizácii v roku 1990.
História bicích sád
Bicie nástroje Amati prešli vývojom ako každé iné značky.