cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Železničná stanica Žilina
Umelecké diela
Stanica je bohatá na umelecké diela. Najviditeľnejším prvkom stanice je pätica farebných vitráží, ktoré tvoria okná stanice smerom do Hviezdoslavovej ulice. Znázorňujú erb mesta a krojové motívy z rázovitých oblastí Žilinského kraja - z Liptova a Oravy (akad. maliar Róbert Dúbravec, 1955) a z Čičmian a Kysúc (akad. maliar Fero Kráľ). Poslednú vitráž s názvom Kraj Žilina vytvorili obaja umelci spoločne v roku 1956. Na stenách vestibulu sa nachádzajú štyri kovové reliéfy od autorov Vladimíra Kompánka, Andreja Rudavského a Rudolfa Uhera, ktoré boli inštalované v šesťdesiatych rokoch 20. storočia.
Služby
V staničnej hale je zabezpečovaný predaj cestovných lístkov na domácu aj medzinárodnú vlakovú dopravu. Svoje zákaznícke centrum tu má aj súkromný dopravca RegioJet. Nachádza sa tu aj reštaurácia, viacero predajných stánkov, úschovňa batožín a čakáreň.
Vnútroštátna doprava
Na žilinskej stanici zastavujú vlaky všetkých vnútroštátnych kategórií (Os, RR, REX, R, Ex, IC), ktoré spájajú mesto s väčšinou ostatných veľkých miest na Slovensku. Priame spojenia existujú do Bratislavy, Košíc, Prešova, Banskej Bystrice, Trenčína, Trnavy či Martina. Stanicu na vnútroštátnu dopravu používa výlučne ZSSK, okrem spojenia do Prešova, ktoré je súčasťou linky Praha - Žilina - Prešov - Košice súkromného dopravcu LeoExpress.
Prímestská doprava
Žilina je koncovou aj východzou stanicou pre motorové vlaky (ľudovo nazývané Rajecká Anča) jazdiace na trati Žilina – Rajec. Táto trasa je od roku 2003 tarifne pridružená k systému MHD v Žiline v rámci tzv. Žilinského regionálneho integrovaného dopravného systému, čiže sa na tejto trati dá cestovať s lístkami na MHD.
Medzinárodná doprava
Na stanici zastavuje niekoľko medzinárodných liniek do Česka (17-krát denne cez pracovné dni), Poľska (5-krát denne) a Rakúska (raz denne). Zabezpečujú ich okrem štátneho dopravcu ZSSK (nočná linka Humenné - Košice - Žilina - Praha, denné linky Žilina - Praha, osobné vlaky do Zwardońa, TLK do Gdyni a IC vlaky do Viedne) aj súkromní dopravcovia LeoExpress (linka Košice - Prešov - Žilina - Praha) a RegioJet (linka Košice - Žilina - Praha). Toto je aktuálny stav v roku 2019:
MHD
Priamo pred stanicou sa nachádza autobusová a trolejbusová zastávka.
Pesticíd
Pesticídy sú chemické látky, ktoré sa v poľnohospodárstve a v lesníctve používajú proti chorobám, škodcom a burine. Boli vytvorené, aby usmrcovali alebo iným spôsobom poškodzovali živé organizmy a sú - ako napísala americká Národná výskumná rada (U.S. National Research Council) - „možno jediným druhom toxických chemikálií, ktorý je zámerne aplikovaný v životnom prostredí" (National Research Council, 1993). Množstvo problémov spôsobených polstoročným intenzívnym používaním syntetických pesticídov je šokujúce.
Rozdeľujú sa podľa cieľového organizmu, na ktoré pôsobí:
Podľa chemickej povahy sa rozdeľujú napr. na:
1664 Felix
1664 Felix je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil E. Delporte 4. februára 1929.
Liesville-sur-Douve
Liesville-sur-Douve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Boman
Životopis
Kamenársky majster doložený (1666) pri ohodnocovaní kamenárskych opráv na hrade Likava a v kaštieli sv. Žofie v Ružomberku. Kamenár v Banskej Bystrici (Steinmetzmeister von Noysoll).
Jozef Bojsa
Jozef Bojsa (* 17. marec 1892, Banská Bystrica-Radvaň – † 21. máj 1941, Bratislava) bol slovenský pedagóg.
Jeho otec bol Michal Bojsa, jeho matka Antónia rod. Žabková.
Životopis
Vychodil ľudovú školu v Banskej Bystrici-Radvani, gymnázium v Salzburgu. Po 1919 študoval na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Stredoškolský profesor na rozličných miestach Slovenska, po 1930 školský inšpektor v Bratislave, od 1939 knihovník Univerzitnej knižnice. Spoluautor učebnice zemepisu a štúdie zo surdopedagogiky, autor rukopisnej monografie Horné Ponitrie, prekladateľ a upravovateľ učebníc, ako aj zbierky úloh z matematiky.
Sounds of the Universe
Sounds of the Universe je dvanásty štúdiový album Depeche Mode. Bol vydaný Mute Records 20. apríla 2009. Producentom bol ako v prípade albumu Playing the Angel Ben Hillier.
Pri nahrávaní bol, rovnako ako v prípade predchádzajúceho albumu, kladený dôraz na analógové syntetizátory, čo Dave Gahan komentoval: „Toto je nový Martinov fetiš, pretože všetky tieto vecičky nakúpil na eBay. Už určite kúpil dobrú polovicu všetkých dostupných analógových prístrojov.“
Zoznam skladieb
"Interlude #5" – 0:37 (bonusova skladba začínajúca 8:17)
Deluxe box set edition
"Interlude #5" – 0:37 (bonusova skladba začínajúca 8:17)
Audio: Sounds of the Universe plus bonusové skladby v 5.1 surround sound
NGC 4086
NGC 4086 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 2. mája 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
Chéraute
Chéraute je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eurykles zo Sparty
Eurykla zo Sparty na 47. olympijských hrách v roku 592 pred Kr. korunovali za víťazstvo v behu na jedno stadion olivovým vencom, upleteného z vetvičky posvätnej olivy pri Diovom chráme. Podľa legendy túto olivu zasadil Herakles, ktorý jej semeno priniesol z krajiny Hyperborejcov, obývajúcich zem vzdialenejšiu ako boh vetrov Boreas.
Beh na jedno stadion (192,27 metra) bol na hrách v Olympii najstaršou súťažnou disciplínou, ktorý sa aj po zavedení ďalších súťažných disciplín vždy považoval za hlavné preteky. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.
Liberty Island
right|thumb|Liberty Island
Liberty Island (doslova Ostrov slobody), kedysi nazývaný Bedloe's Island, je malý neobývaný ostrov v Upper New York Bay v Spojených štátoch, ktorý je známy hlavne ako miesto, kde sa nachádza Socha Slobody. Jeho súčasný názov sa používa od začiatku 20. storočia, hoci jeho názov sa oficiálne nezmenil až do roku 1956. Predtým, ako sem bola postavená Socha Slobody, nachádzala sa tu pevnosť Fort Wood v tvare jedenásťcípej hviezdy, vojenská žulová batéria. Preto sa nazýval Star Fort.
Ostrov je prístupný len trajektom, buď z Battery Parku na Manhattane alebo z parku Liberty State Park v Jersey City v New Jersey. Od susedného ostrova Ellis Island ho delí asi.
Nachádza sa asi 600 metrov od Liberty State Parku v Jersey City. Na porovnanie, od Battery Parku na Manhattane sa nachádza, čím je o mnoho bližšie k Jersey City ako k New Yorku. Má rozlohu alebo 14,717 akrov.
Od 11. septembra 2001 je strážený pobrežnou strážou.
Chris Froome
Christopher Froome známy aj pod menom Chris Froome (* 20. máj 1985, Nairobi, Keňa) je britský profesionálny cestný cyklista. V súčasnosti preteká za tím Sky ProCycling. V roku 2012 na Tour de France jazdil ako domestik pre Bradleyho Wigginsa. Froome vyhral siedmu etapu, ktorá vrcholila na strmom kopci a skončil celkovo druhý za Wigginsom. Získal bronzovú medailu na olympijských hrách v Londýne v individuálnej časovke. Prvé etapové preteky, ktoré vyhral, boli Tour of Omán, následne vyhral Criterium International, Tour de Romandie a Critérium du Dauphiné. V rokoch 2013, 2015, 2016 a 2017 sa stal celkovým víťazom cyklistických pretekov Tour de France.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour
DSQ = Diskvalifikácia
DNF = Nedokončil
Simargl
Simarg alebo Semargl je boh nejasného významu v slovanskej mytológii. Patril k idolom, ktoré vztýčil knieža Vladimír v roku 980 v Kyjeve. Slovo nekojego christoljuba ho však uvádza ako dvoch bohov, Sima a Rgla. Existujú dva výklady jeho funkcie. Prvé jeho meno odvodzuje od iránskeho senmurv-símurg, čo znamená okrídlený pes ochraňujúci rastliny. Problém je v tom, že Símurg nie je božstvo ale iba démon. Druhý výklad meno odvodzuje zo slovanských slov sema (rodina) a rž (žito), čo by znamenalo Sima a Rgla, ochrancov dobytka a obilia (žita).
Campagne-sur-Arize
Campagne-sur-Arize je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 264 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Congonhas
thumb|Congonhas Congonhas je brazílske mesto v spolkovom štáte Minas Gerais. Nachádza sa 90 km južne od mesta Belo Horizonte. V roku 2015 tu žilo 52 827 obyvateľov
Najvýznamnejšie a najznámejšie budovou v meste je tunajší rokokový kostol Bom Jesus, ktorý je od roku 1985 zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Heart of Glass
Heart of Glass je skladba americkej new wave skupiny Blondie, ktorú napísala speváčka Debbie Harry s gitaristom Chrisom Steinom. Skladba sa nachádza na ich treťom štúdiovom albume Parallel Lines z roku 1978. Vydaná bola ako tretí singel v januári 1979 a v mnohých krajinách dosiahol 1. miesto v hudobných rebríčkoch, vrátane USA a Spojeného kráľovstva.
V decembri 2004 ju časopis Rolling Stone zaradil na 255. miesto vo svojom zozname Rolling Stone’s 500 Greatest Songs of All Time. Neskôr po upravení zoznamu v apríli 2010 sa umiestnila na 259. mieste. Časopis Slant Magazine ju umiestnil na 42. miesto vo svojom zozname najväčších tanečných skladieb všetkých čias. Server Pitchfork Media ju zaradil na 18. miesto vo svojom zozname najlepších skladieb 70. rokov.
V roku 2015 bola skladba „Heart of Glass“ zaradená na 56. miesto v oficiálnom zozname najpredávanejších singlov všetkých čias s predajom viac ako 1,3 milióna kópií.
Feres (syn Iasóna)
Keď sa Iasón s Médeou, s ktorou uzavrel manželstvo, vrátil po dlhej a strastiplnej cesty z Kolchidy so zlatým rúnom do rodného Iólku, kráľ Pelias mu ani napriek danému sľubu nechcel vydať vládu. Iasón sa preto za pomoci Médeie rozhodol Peliovi pomstiť. Médeia najprv omladila Iasónovho otca Aisóna tak, že mu vypustila z tela krv a nahradila ju kúzelnou tekutinou. Keď potom požiadali dcéry Pelia, aby rovnakým spôsobom vrátila mladosť aj ich otcovi, Médeia súhlasila a nariadila im aby mu v spánku prerezali hrdlo, ale vytečenú krv mu už Médeia nenahradila a Pelias umrel. Pretože pomsta vedie len k novej pomste, Peliov syn Akastos následne Iásona s Médeiou z Iólku vyhnal.
Útočisko nakoniec našli u korintského kráľa Kreonta. Po niekoľko rokov potom žili šťastne a Médeia porodila dvoch synov Fereta a Mermera. Iasón však znova zatúžil po moci a preto obrátil svoju pozornosť ku Kreontovej dcére Glauke, ktorej sa tiež páčil a Kreón bol následne ochotný ho prijať za svojho zaťa a odovzdať mu vládu. Iasón povedal Médeii, že ju stále ľúbi a svoj úmysel odôvodnil tak, že myslí na zabezpečenie svojich synov. Ale Médeia to nebola ochotná strpieť a jej veľká láska k nemu sa zmenila na veľkú nenávisť. Jej následná pomsta bola strašná, najprv otrávila Glauku, potom aj Kreonta a manžela Iasóna potrestala vraždou ich vlastných detí Mermera a Feréta. Médeia sa potom uchýlila pod ochranu aténskeho kráľa Aigea, ten ju však za ďalší pokus zabiť jeho syna Thésea tiež vyhnal. Médeia následne zmizla podľa niektorých mýtov na východe, údajne v zemi za riekou Tigris, v zemi ktorá v dostala po nej meno Média.
5 Astraea
5 Astraea je veľká planétka v hlavnom pásme asteroidov. Bola to celkove piata objavená planétka a vtedy ešte dvanásta planéta. Objavil ju astronóm-amatér Karl Ludwig Hencke v roku 1845, 38 rokov po objave predchádzajúcej planétky 4 Vesta.
História objavu
Deväť rokov po objavení predchádzajúcej planétky Vesty Wilhelm Matthias Olbers usúdil, že ďalšie planétky sa medzi Marsom a Jupiterom už nenachádzajú. Vychádzal z toho, že ďalšie hľadania planétok boli zatiaľ neúspešné. Viacerí astronómovia preto prestali po planétkach pátrať. Až v roku 1830 začal Karl Ludwig Henke opäť vizuálne hľadať ďalšie planétky. Trvalo mu 15 rokov, kým zaznamenal novú planétku 5 Astraea. Jeho objav začal druhú fázu objavovania a výskumu planétok.
Vlajka Svätého Krištofa a Nevisu
right|thumb|250px|Vlajka Svätého Krištofa a Nevis
Vlajka Svätého Krištofa a Nevisu – list vlajky je rozdelený na dve časti šikmým čiernym pruhom, lemovaným dvomi úzkymi žltými prúžkami. V čiernom pruhu sú dve biele päťramenné hviezdy. Žrďová časť vlajky je zelená, vlajúca je červená. Zelená farba symbolizuje úrodnú zem, žltá slnko, ktoré na ňu celý rok svieti, čierna africký pôvod väčšiny obyvateľov, červená zápas, ktorý ostrovania viedli od čias otroctva cez éru kolonializmu až k získaniu nezávislosti, hviezdy nádej a slobodu.
Kostol Bom Jesus
Svätostánok Bom Jesus do Congonhas je rímskokatolícky pútnický chrám nachádzajúci sa v meste Congonhas v brazílskom štáte Minas Gerais. Bol postavený v druhej polovici 18. storočia v barokovom a rokokovým štýle. V tesnej blízkosti chrámu sa nachádza schodisko s 12 sochami prorokov a 6 kaplnkami, v ktorých sú polychrómované súsošie s pašijovými výjavmi.
Vlajka Svätého Krištofa a Nevisu
Vlajka bola zavedená roku 1983, kedy ostrovy získali nezávislosť. Pred tým sa tu od roku 1967 používala vlajka federácie Saint Kitts-Nevis-Anguilla.
Kostol Bom Jesus
Dvanásť sôch prorokov
thumbnail|left|Priečelie chrámu a 12 sôch prorokov Centrálne schodisko pred svätostánkom je dekorované jedinečným súborom 12 sôch starozákonných prorokov. Sochy zo mastenca vytvoril medzi rokmi 1794 a 1804 brazílsky umelec Aleijadinho (Antônio Francisco Lisboa).
Hilary Kahnová
Hilary Kahnová (* 11. júl 1943, Kapské Mesto, Južná Afrika – † 4. november 2007, Manchester, Spojené kráľovstvo) bola britská informatička, ktorá pôsobila väčšinu svojej kariéry ako profesorka na University of Manchester kde pracovala na computer-aided design a informačnom modelingu. Spolupracovala na vývoji počítača Manchester MU5. Neskôr sa zapojila do vývoja štandardov, predsedala Skupine technických expertov a bola členkou riadiaceho výboru pre vývoj štandardu EDIF (Electronic Design Interchange Format).
Detstvo a vzdelanie
Narodila sa v v Kapskom Meste a v roku 1960 sa presťahovala do Anglicka; ako neskôr poznamenala, urobila tak kvôli svojmu vzdelaniu a aby unikla od politiky svojej rodnej krajiny. Navštevovala University of London kde študovala klasické jazyky latinčinu a gréčtinu, potom navštevovala postgraduálny kurz v obore informatika na Newcastle University kde sa prvýkrát zoznámila s prácou na počítači English Electric KDF9 a s programovaním v ALGOLe. Potom pracovala ako programátorka v English Electric.
Prímas (arcibiskup)
Prímas je čestný titul historického charakteru patriaci niektorým arcibiskupom (v Česku napr. pražským, v Poľsku gnieznianskym a v Uhorsku/Maďarsku ostrihomským; na Slovensku nie je prímas menovaný) a s ním spojené čestné a prednostné postavenie medzi arcibiskupmi a biskupmi určitej krajiny (napr. pri liturgickom sprievode), z ktorého však nevyplýva žiadna jurisdikcia.
Hilary Kahnová
Osobný život
Jej manžel Brian Napper bol tiež pedagógom na University of Manchester. Spolu mali jedno dieťa, dcéru narodenú v roku 1977.
Kultúrna pamiatka (Česko)
thumb|Označenie nehnuteľných kultúrnych pamiatok v [[Česko|Česku. Tu na kostole v Licibořice]]
Za kultúrnu pamiatku vyhlasuje Ministerstvo kultúry Českej republiky podľa zákona Českej národnej rady o pamiatkovej starostlivosti č. 20/1987 Zb., Nehnuteľnú alebo hnuteľnú vec, prípadne ich súbor, ktorý Za kultúrne pamiatky sa považujú aj tie, ktoré boli zapísané do zoznamov podľa skorších zákonov. Kultúrne pamiatky, ktoré tvoria najvýznamnejšiu súčasť kultúrneho bohatstva národa, vyhlasuje vláda Českej republiky nariadením za národné kultúrne pamiatky a stanovuje podmienky ich ochrany. Kultúrne pamiatky sa zapisujú do Ústredného zoznamu kultúrnych pamiatok Českej republiky, ktorý vedie Národný pamiatkový ústav. K plošnej ochrane kultúrneho dedičstva slúži mestská pamiatková zóna, mestská pamiatková rezervácia, dedinská pamiatková zóna, dedinská pamiatková rezervácia, prípadne nadnárodná forma ochrany zo strany UNESCO.
História ochrany
V roku 1850 bola v Rakúsku-Uhorsku založená Centrálna komisia pre súpis stavebných pamiatok. Od roku 1872 sa zapisovali aj hnuteľné pamiatky. V rokoch 1907 – 1937 boli pod vedením konzervátorov Štátneho pamiatkového ústavu spísané pamiatky z 52 okresov.
Zákon č. 22/1958 Zb., O kultúrnych pamiatkach, v § 7 stanovil, že pamiatky sa z evidenčných dôvodov zapisujú do štátnych zoznamov pamiatok, ale že chránené sú aj pamiatky do zoznamov nezapísané. Pamiatky zákon v § 2 všeobecne definoval, pričom ods. 3 stanovil, že v pochybnostiach sa považuje vec za pamiatku až do rozhodnutia výkonného orgánu krajského národného výboru, ktorý si pred rozhodnutím vyžiada posudok ústavu pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody.
V rokoch 1984 – 1987 v rámci generálnej aktualizácie nehnuteľných kultúrnych pamiatok boli zoznamy aktualizované a spresnené, zmenené na záväzné a premietnuté do katastra nehnuteľností, zároveň bol počet pamiatok znížený. Zákon č. 20/1987 Zb. O štátnej pamiatkovej starostlivosti, stanovil, že považuje za kultúrne pamiatky veci vyhlásené za ne Ministerstvom kultúry ČR a tiež pamiatky zapísané do štátnych zoznamov podľa skorších právnych predpisov. S účinnosťou zákona č. 20/1987 Zb. O štátnej pamiatkovej starostlivosti, boli doterajšie krajské zoznamy pamiatok zlúčené do jedného ústredného zoznamu; skôr zapísané pamiatky dostali k doterajšiemu zloženému krajskému registračnému číslu navyše päťciferné číslo v ústrednom zozname, novo vyhlásené pamiatky dostávajú šesťciferné registračné čísla.
V rokoch 2000 – 2007 prebehla obnova identifikácie kultúrnych pamiatok. V rokoch 2005 – 2011 prebehla obnova identifikácie hnuteľných kultúrnych pamiatok. Tiež prebehla revízia pamiatkovo chránených území. Obnova identifikácie sa označovala skratkou REI.
Nehnuteľné kultúrne pamiatky
Podľa databázy MonumNet bolo k 2. septembru 2013 v Česku evidovaných 40 328 nehnuteľných kultúrnych pamiatok. Pamiatkovo chránené sú aj hociktoré objekty, ktoré už fakticky zanikli alebo stratili hodnotu, ale ochrana z nich ešte nebola sňatá. Databáza MonumNet eviduje (k 2. septembru 2013) tiež 3111 bývalých pamiatok, ktoré už nie sú chránené, pretože zanikli alebo im bola z iného dôvodu (napríklad kvôli strate pamiatkovej hodnoty alebo zmene hodnotiacich kritérií) odňatá ochrana. Niektoré pamiatky sú jednotlivými budovami alebo plastikami, inokedy je ako jedna pamiatka vedený trebárs aj rozsiahly komplex (Pražský hrad, Vyšehrad) alebo súbor súvisiacich objektov, niekedy zasahujúce do viacerých katastrálnych území, obcí či okresov.
Hnuteľné kultúrne pamiatky
Hnuteľné kultúrne pamiatky, hoci ich zoznam nie je verejne prístupný, tvoria najpočetnejšiu časť pamiatkového fondu Českej republiky. Patrí k nim maliarske a sochárske diela, diela umeleckého remesla, liturgické predmety, hudobné pamiatky, technické diela ako napríklad vozidlá, lietadlá či lode, architektonické články zo zaniknutých stavieb, archeologické nálezy a podobne. Aktuálny počet hnuteľných kultúrnych pamiatok nie je známy ani Národnému pamiatkovému ústavu, pretože priebežne je evidencia transformovaná a napríklad súbory nesúrodých vecí sú evidenčne rozdeľované na viac súborov či samostatné veci. Evidenčný počet hnuteľných pamiatok sa podľa NPU blíži 100 tisícom s tým, že každý mobiliárny fond alebo historický knižničný fond je evidovaný pod jedným registračným číslom, hoci obsahuje zvyčajne tisíce položiek, ktoré sú každá hnuteľnou kultúrnou pamiatkou.
V Ústrednom zozname kultúrnych pamiatok môžu do údajov o hnuteľných pamiatkach nahliadať vlastník, osoby pri výkone štátnej správy, ak tieto údaje potrebujú na plnenie svojich úloh, osoby pre študijné účely na základe písomného potvrdenia príslušného školského zariadenia alebo príslušné kultúrne inštitúcie a osoby pre vedeckovýskumné účely na základe písomného potvrdenia obstarávateľa výskumného problému; ostatné osoby tak môžu urobiť len s písomným súhlasom vlastníka.
Zverejnenie informácií o hnuteľných kultúrnych pamiatkach zvyčajne závisí od vôle vlastníka, niekedy sú tiež zverejnené jednotlivé informácie o správnych konaniach alebo dotáciách súvisiacich s jednotlivými pamiatkami. Ministerstvo kultúry napríklad každoročne zverejňuje program reštaurovania nehnuteľných kultúrnych pamiatok vrátane špecifikácie jednotlivých pamiatok, ich lokalizácie, vlastníka a výšku schválenej dotácie (ale bez registračného čísla pamiatky). Napríklad v roku 2013 bolo na dotáciách na obnovu 185 nehnuteľných pamiatok rozdelených 10 miliónov Kč, z toho najväčšia dotácia (po štvrť milióna Kč) bola schválená pre rekonštrukciu organu v kostole svätej Ludmily v Prahe a organu v kostole Panny Márie v Střílkach. Príjemcom úplnej väčšiny dotácií boli cirkevné právnické osoby rímskokatolíckej cirkvi a išlo o inventár kostolov a kláštorov, v mnohých prípadoch obce (tiež ide väčšinou o inventár kostolov a kláštorov), len v ojedinelých prípadoch bola príjemcom krajská príspevková organizácia alebo súkromné osoby (vo väčšine prípadov potomkovia slávnych šľachtických rodov, v roku 2013 Schwarzenbergovcov, Kolowratovcov a Sternbergovcov, a ide o vybavenie zámkov, napríklad rodové obrazy či koberce) alebo obchodná spoločnosť (v roku 2013 jediný prípad, kedy išlo o vybavenie zámockej kaplnky).
V roku 2010 bola kultúrnou pamiatkou vyhlásená Slovanská epopej. V septembri 2013 oznámila Pražská paroplavebná spoločnosť, že boli za kultúrne pamiatky vyhlásené jej parníky Vyšehrad a Vltava. Brněnská loď Dallas bola za kultúrnu pamiatku toho istého roku vyhlásená napriek protestom jej vlastníka, Dopravného podniku mesta Brna.
Vyhlasovanie a rušenie ochrany
Kultúrnu pamiatku môže ministerstvo kultúry vyhlásiť z vlastného podnetu alebo na návrh. Návrh na vyhlásenie pamätihodnosti môže podať akýkoľvek subjekt. Archeologický nález (§ 23) vyhlasuje ministerstvo kultúry za kultúrnu pamiatku na návrh Akadémie vied Českej republiky. Ministerstvo kultúry návrh na vyhlásenie veci za kultúrnu pamiatku musí prerokovať s krajským úradom a obecným úradom obce s rozšírenou pôsobnosťou, musí tiež o predmetnom podnete či návrhu informovať vlastníka veci a umožniť mu vyjadriť sa, a to aj v prípade, keď návrh zamietlo. Vec podlieha zákonnej ochrane pred zásahmi vlastníka pred samotným rozhodnutím už od okamihu, kedy je vlastník vyrozumený o začatom konaní. Vlastník je povinný na vyzvanie príslušným úradom alebo ním poverenej odbornej organizácii poskytnúť informácie o veci a umožniť jej prehliadku a dokumentáciu. Podrobnosti k vyhlasovaniu kultúrnych pamiatok ustanovuje podrobne vyhláška Ministerstva kultúry Českej socialistickej republiky č. 66/1988 Zb.
Zrušiť status kultúrnej pamiatky môže ministerstvo kultúry z mimoriadne závažných dôvodov na žiadosť jej vlastníka alebo organizácie, ktorá na zrušenie vyhlásenia veci za kultúrnu pamiatku (ďalej len "zrušenie vyhlásenia") preukáže právny záujem, alebo z vlastného podnetu.
Právne dôsledky ochrany
Krajský úrad môže, ak to vyžaduje dôležitý spoločenský záujem, uložiť vlastníkovi povinnosť určitým spôsobom s ňou nakladať, prípadne mu uložiť, aby ju bezplatne zveril na nevyhnutne dlhú dobu do úschovy odbornej organizácii, ktorú zároveň určí. Zanedbávaná kultúrna pamiatka môže byť v krajnom prípade štátom vyvlastnená. Ak je pamiatka bezprostredne ohrozená, vykoná obec potrebné opatrenia na jej ochranu. Obec alebo kraj môžu vlastníkovi pamiatky na jeho žiadosť poskytnúť príspevok na zachovanie a obnovu kultúrnej pamiatky, v prípade mimoriadneho spoločenského záujmu na zachovanie kultúrnej pamiatky môže na obnovu kultúrnej pamiatky poskytnúť zo štátneho rozpočtu príspevok ministerstvo kultúry buď priamo, alebo prostredníctvom krajského úradu, alebo prostredníctvom obecného úradu obce s rozšírenou pôsobnosťou.
Ak je hnuteľná kultúrna pamiatka umiestnená na verejnom mieste, potom jej trvalé premiestnenie z tohto miesta podlieha predchádzajúcemu súhlasu krajského úradu. Za porušenie tohto ustanovenia môžu byť právnická osoba alebo živnostník postihnutí pokutou až pol milióna Kč, nepodnikateľ fyzická osoba do 50 tisíc Kč.
Nový pamiatkový zákon
Prípravy nového pamiatkového zákona prebiehajú od roku 2008 a v roku 2014 finišujú; vecný zámer zákona schválila vláda svojím uznesením č. 156 zo 6. marca 2013 a uložila ministerstvu spracovať do 30. septembra 2013 návrh zákona.
Vecný zámer a návrhy zákona predpokladajú zachovanie existujúcich kategórií ochrany (kultúrne pamiatky, národné kultúrnee pamiatky, pamiatkové zóny, pamiatkové rezervácie), novo zavádza kategórie pamiatka miestneho významu a pamiatka s medzinárodným statusom.
Podľa návrhu zákona má byť kultúrnou pamiatkou hmotný výsledok ľudskej činnosti vzniknutý v dejinnom procese kultivácie sveta, ktorý je prameňom poznania, a je významný svojou umeleckou, architektonickou, umeleckoremeselnou, remeselnou, technickou, urbanistickou alebo krajinnou hodnotou alebo je významným pozostatkom ľudského osídlenia na českom území v minulosti alebo sa viaže k významným osobnostiam či udalostiam, vyhlásené podľa zákona. Za pamiatku by bolo možné vyhlásiť vec, súbor vecí, alebo aj stavbu, ktorá nie je samostatnou vecou v právnom zmysle, prípadne pozemok bez stavby alebo súbor pozemkov a tiež ľudské ostatky, ak majú historický a kultúrny význam pre stavbu, kde sa nachádzajú.
Kultúrne pamiatky, rovnako ako národné kultúrne pamiatky, pamiatky s medzinárodným štatútom, pamiatkové rezervácie a pamiatkové zóny, majú byť evidované v Zozname chráneného pamiatkového fondu, ktorý má byť informačným systémom verejnej správy, ktorého správcom by malo byť Ministerstvo kultúry a prevádzkovateľom odborná organizácia pamiatkovej starostlivosti. Systém má byť prepojený so základným registrom územnej identifikácie, adries a nehnuteľností (RÚIAN).
O vyhlásenie veci za kultúrnu pamiatku má rozhodovať ministerstvo kultúry v správnom konaní. Vo výroku rozhodnutia má byť identifikovaná vec nárokovaná za kultúrnu pamiatku a má byť uvedené, aké zákonom stanovené hodnoty kultúrnej pamiatky nárokované vec, súbor vecí, stavba alebo pozemok má. Potom, čo rozhodnutie nadobudne právoplatnosť, ho ministerstvo zašle odbornej organizácii pamiatkovej starostlivosti na zapísanie do zoznamu. Ministerstvo by bolo tiež oprávnené rozhodnúť o zrušení vyhlásenia, ale len v mimoriadne závažnom dôvodu, ako je napríklad strata hodnôt kultúrnej pamiatky alebo jej fyzický zánik.
Najmä pred rokom 1987 boli pamiatky zapisované bez akéhokoľvek správneho konania, ani vyhlasovanie podľa zákona z roku 1987 nebolo plnohodnotné. Ústavný súd vo svojom náleze publikovanom pod č. 240/2005 Zb. dospel k záveru, že po procesnej stránke trpelo konanie o vyhlásení veci ústavnom deficitom v podobe vylúčenia aplikácie správneho poriadku a absencia plnohodnotnej procesnej úpravy tohto konania priamo v zákone o štátnej pamiatkovej starostlivosti. Niektoré návrhy nového zákona počítali s radikálnou revíziou pamiatkového fondu, teda že by všetky doteraz zapísané pamiatky museli prejsť správnym konaním, inak by zanikla ich ochrana. Vecný zámer zákona schválený vládou v marci 2013 však predpokladá automatické prevzatie ako pamiatok vyhlásených podľa zákona č. 20/1987 Zb., Tak pamiatok zapísaných alebo vyhlásených podľa zákona č. 22/1958 Zb.
Pamiatky miestneho významu vo svojom územnom obvode by podľa konceptu zákona vyhlasovala obec v samostatnej pôsobnosti všeobecne záväznou vyhláškou; za pamiatku miestneho významu by však nebolo možné vyhlásiť kultúrnu pamiatku Českej republiky, vyhlásením veci za kultúrnu pamiatku ČR by obecná vyhláška stratila platnosť. Vyhlášku by obec mala povinnosť do 10 dní zaslať Národnému pamiatkovému ústavu na zápis do centrálneho zoznamu pamiatkového fondu. Niektoré z pripomienkujúcich subjektov nesúhlasili so zavedením tejto novej kategórie pamiatok do pamiatkového zákona a navrhovali riešiť túto problematiku v rámci stavebného zákona.
Ústav pamiatkovej starostlivosti Fakulty architektúry ČVUT vo svojich pripomienkach zo 16. júla 2014 zdôraznil najmä, že kultúrne pamiatky existujú objektívne a nevznikajú žiadnou administratívnou procedúrou a že súčasná pamiatková starostlivosť opúšťa princíp selektívnosti a obracia sa ku všetkým dochovaným kultúrnym hodnotám, ku kultúrnemu dedičstvu ako celku. Pamiatkový fond v tomto poňatí zahŕňa aj pamiatky neevidované a nevyhlásené. Ústav navrhuje podchytiť a dokumentovať pamiatkový fond ako celok, v informačnej sieti potom podchytiť všetky kultúrne pamiatky (kultúrne pamiatky evidované), ktorých podskupinou by potom boli kultúrne pamiatky chránené. Tým by bola odlíšená tzv. tvrdá ochrana od tzv. mäkkej ochrany. Ústav navrhol úplne zrušiť kategóriu národných kultúrnych pamiatok, pretože ich pôvodný tradičný národno-vlastenecký koncept považuje za anachronický a prekonaný a nárast počtu pamiatok v tejto kategórii za neprimeraný a nekonzistentný. Ministerstvo kultúry v reakcii na pripomienky zvolilo z dôvodu právnej istoty subjektov a kontinuity právneho poriadku a pre poskytnutie reálnej ochrany kultúrnych pamiatok zachovať v súlade s vecným zámerom schváleným vládou naďalej prehlasovací režim, nastolený v roku 1987, nie ochranu poskytnutú priamo zo zákona, ako tomu bolo v zákone č. 22/1958 Zb. Verzia návrhu zákona zo septembra 2014 rozširuje evidenciu pamiatkového fondu o tzv. Potenciál, teda ďalšie objekty architektonického a archeologického dedičstva, ktoré nepodliehajú špeciálnej ochrane podľa pamiatkového zákona.
Joachim Peiper
Joachim Peiper (* 30. január 1915, Berlín, Nemecké cisárstvo – † 14. júl 1976, Traves, Francúzsko) bol nemecký dôstojník Waffen SS, od novembra 1940 do augusta 1941 osobný pobočník Reichsführera-SS H. Himmlera. Účastník druhej svetovej vojny. Bojoval na východnom aj západnom fronte a Taliansku. Od roku 1945 v hodnosti SS-Standartenführer bol najmladším plukovníkom vo Waffen-SS. Peiper bol zodpovedný za Malmédsky masaker v decembri 1944, počas Ardenskej ofenzívy.
Život
Po stiahnutí jednotky z frontu na doplnenie a reorganizáciu v máji 1943 do Francúzska bol poverený vedením 3. práporu. 30. januára 1943 bol povýšený do hodnosti SS-Obersturmbannführer. Jednotka bola následne nasadené na likvidáciu sovietskeho prielomu pri Charkove, ktorý sa po bitke pri Stalingrade sovietom podarilo vytvoriť. Úspešne viedol protiútok svojho práporu, ktorým sa podarilo vyslobodiť obkľúčenú 320. pechotnú divíziu. Počas bojových operácií v Charkovskej oblasti jednotka pod jeho vedením vypálila niekoľko sovietskych obcí a vyvraždila ich obyvateľov. 9. marca 1943 bol vyznamenaný Rytierskym krížom. V máji 1943 bol za svoje úspechy vyznamenaný Nemeckým krížom v zlate. V týchto bojoch si vybudoval dobrú povesť ako vojak a dôstojník. Neskôr sa zúčastnil bojov v Kurskom oblúku. Po nemeckých neúspechoch bola divízia SS Leibstandarte Adolf Hitler stiahnutá na Sicíliu aby vzdorovala Spojeneckému vylodeniu. V tejto oblasti bol zodpovedný za vraždu asi 20 civilistov v talianskej dedine Boves.
Na jeseň bola jeho jednotka opäť presunutá na východný front, kde bojval v oblasti Žitomiru.
V lete 1944 bola divízia stiahnutá do Francúzska. Počas spojeneckého vylodenia sa však nervovo zrútil a bol hospitalizovaný, oficiálne v dôsledku žltačky. V čase Ardenskej ofenzívy mal hodnosť podplukovníka a bol poverený vedením hlavného útoku ofenzívy. Velil údernej jednotke, ktorá sa stala nechválne známa práve pod jeho menom - Kampfgruppe Peiper. Podarilo sa mu uskutočniť najrýchlejší postup zo všetkých zúčastnených jednotiek, keď za 72 hodín postúpil o 100 km. Napriek tomu sa nevyhol obkľúčeniu, pričom jeho jednotka prišla o všetku ťažkú výzbroj a stratila vyše tri štvrtiny mužov.
Po kapitulácii Nemecka bol zajatý a súdený v Dachau. Prijal plnú zodpovednosť za svoje činy, vrátane Malmédskeho masakru. Napriek tomu nebol odsúdený na smrť a z väzenia ho prepustili v roku 1956. Bol tiež obžalovaný z vojnových zločinov spáchaných v Taliansku.
Zahynul 13. júla 1976 pri požiari svojho domu vo Francúzsku. Išlo o podpaľačský útok zápalnými fľašami. K útoku sa nikto neprihlásil a ani oficiálne vyšetrovanie nezistilo, kto bol vinníkom. Predpokladá sa, že bol uskutočnený francúzskymi odbojármi z 2. svetovej vojny, ktorí sa nechceli zmieriť s jeho prepustením na slobodu.
Altdorf (Uri)
Altdorf je hlavné mesto kantónu Uri v strednom Švajčiarsku. K 31. decembru 2011 v meste žilo 8 903 obyvateľov.
V Altdorfe končí E41, vychádzajúca z Dortmundu a mestom prechádza ešte E35.
Geografia
Altdorf pozostáva z mesta v údolí rieky Reuss a osád roztrúsených na Eggbergu na plošine nad mestom. Hraničí s obcami Attinghausen a Seedorf na západe, Flüelen na severe, Bürglen na juhu a východe a napokon Schattdorf na juhu.
Rozloha obce je 10,23 km². Z tejto plochy je 46,5 % (4,76 km²) využívanej na poľnohospodárske účely, kým 39,3 % (3,95 km²) tvorí les. Zástavba zaberá 2 percentá (0,2 km²), dopravná infraštruktúra 4,3 % plochy (0,44 km²).
História
left|thumb|Pamätník [[Viliam Tell|Viliama Tella v Altdorfe, okolo roku 1900.]] Dokladom najskoršieho osídlenia oblasti Altdorfu sú bronzové sekerky z laténskeho obdobia a železné nástroje z 3. storočia pred Kr. Ľudia, ktorí sa usídľovali v tejto oblasti, sa usadili v lesoch a postupne sa posúvali k brehom rieky Reuss. Pre periodické záplavy na rieke sa museli obyvatelia nižšie položených sídlisk vrátiť do „starej dediny“, čo môže byť zdrojom názvu Altdorf.
Po zániku Rímskej ríše sa miestni Galo-Románi začali miešať s germánskymi Alamanmi (7. storočie). Najstarším dokladom prítomnosti Alamanov je hrob ozbrojeného jazdca datovaný na roky 670 – 680 nájdený v miestnom kostole. Prvá písomná zmienka o mieste s názvom Alttorf pochádza z roku 1223. V 16. až 19. storočí bolo mesto známe ako Uri.
Altdorf je známy ako miesto, kde podľa legendy, Viliam Tell zostrelil jablko z hlavy svojho syna. Táto udalosť sa podľa tradície udiala na trhovisku, kde bola v roku 1895 postavená socha Tella a jeho syna.
V roku 1906 bola otvorená električková trať medzi Altdorfom a Flüelenom, ktorá bola uzavretá v roku 1951.
1665 Gaby
1665 Gaby je planétka s priemerom 57 km, ktorú objavil K. Reinmuth 27. februára 1930.
Fyziatria, balneológia a liečebná rehabilitácia
Pododbory, ktoré pod tento odbor patria, sú:
Cieľom je maximálna možná obnova, zachovanie, resp. zlepšenie telesných, duševných, sociálnych funkcií, pracovných zručností a schopností zameraných na urýchlenie reintegrácie pacienta do domáceho prostredia a ak je možné do pracovného zaradenia. Fyzioterapia je jednou z oblastí rehabilitácie.
Zirnitra
Zirnitra alebo Zir je čierny Lužickosrbský drak patriaci do slovanskej mytológie a boh kúziel. Zirnitra doslova znamená splnomocnený kúzlami. Zirnitrine priezvisko je Rosvodiz.
Suchý vrch (vrch vo Veľkej Fatre)
Suchý vrch je vrch Veľkej Fatry. Leží v jej hlavnom hrebeni, medzi Ostredkom a Ploskou, približne juhovýchodne od Martina.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Ružomberok a Martin a zasahuje na katastrálne územia obcí Liptovské Revúce a Necpaly. Suchý vrch sa nachádza na Veľkofatranskej magistrále, ktorá traverzuje vrchol západným svahom. Najbližším sídlom sú východne ležiace Liptovské Revúce, vzdialené približne. Susednými vrchmi sú severne ležiace Koniarky, západne ležiaca Biela skala , juhozápadne ležiaci Ostredok a juhovýchodne ležiace Ostré brdo. Vrch je súčasťou národného parku a rovnomennej národnej prírodnej rezervácie.
Opis
Vrch je súčasťou rozsiahleho masívu v centrálnej časti Veľkej Fatry a leží v jej strednej časti. Suchý vrch má podobu nevýrazného skalného pahorku v severovýchodnej časti masívu Ostredka, najvyššieho veľkofatranského vrcholu. Výrazne skalnatý, výškovo však nevýrazný Suchý vrch, je v najvyššom stupni ochrany a aj turistická magistrála vrchol len traverzuje. Severne od vrcholu stojí salaš s prameňom pitnej vody. Západné svahy odvodňujú prítoky Necpalského potoka, východné svahy odvádzajú vodu riečkou Lopušná do Revúcej.
Výhľady
Hôľnatý vrchol bez vyššieho porastu a značná nadmorská výška umožňuje ďaleký rozhľad. Časť horizontu zatieňujú blízke hrebene, napriek tomu možno pozorovať mnohé vrchy Veľkej Fatry, no pri vhodných podmienkach tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier, Poľanu, Chočské vrchy, Oravské Beskydy, Malú Fatru či Moravsko-sliezske Beskydy.
Prístup
Vrchol je prístupný odbočením zo značenej trasy hrebeňovky, ktorá vedie západne od vrcholu.
NGC 4087
NGC 4087 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. februára 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Veľaty
Veľaty sú obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Polohopis
V juhozápadnej časti Východoslovenskej nížiny, na odlesnenej pahorkatine pod Zemplínskymi vrchmi, sa v nadmorskej výške 155 m nachádza obec Veľaty.
Dejiny
Viaceré pramene uvádzajú osídlenie tejto lokality už v mladšej dobe kamennej (neolite). Systematický archeologický výskum v katastrálnom území Veľaty však doposiaľ nebol uskutočnený.
Vo Varadínskom registri z roku 1220 možno nájsť prvú písomnú zmienku o obci Veľaty, ktorá sa tam uvádza pod názvom Villa Velchea. Pôvodný názov Velchea sa v priebehu historického vývoja menil na Velethe (1417), Welatin (1786), Veľaty a Velatin (1720). Súčasný názov obce sa používa nepretržite od roku 1927. Existuje báj, ktorá hovorí o vzniku názvu Veľaty. Raz prišiel na púti istý cudzinec a prosil obyvateľa tejto obce, aby u neho mohol prenocovať. Na konci pobytu mu za pohostinnosť poďakoval slovami: "Veľa ty pre mňa si urobil"
V druhej polovici 16. storočia (1558) sa uvádza ako majiteľ obce Michal Peréni, ale o desaťročie neskôr (1568) už Imrich Leökös. V sčítacom súpise z roku 1598 patrila rozhodujúca časť majetkov v obci Mikulášovi Bornemiszovi.
Tragické následky mal pre Veľaty vpád vojenského oddielu krymských Tatárov, ktorí v roku 1566 spustošili prevažnú časť obce. Obyvateľstvo utekalo pred Tatármi a mnohí sa už do spustošenej obce nevrátili.
Na Veľaty doľahli následky morovej epidémie roku 1663, ktorá vykynožila takmer celú obec. Tá sa z tejto tragédie len ťažko spamätávala. Na prelome 17. a 18. stor., v dôsledku morovej epidémie a protihabsburských povstaní, boli Veľaty celkom vyľudnené. Zostali neobývané pravdepodobne do roku 1712, keď začalo ich doosídľovanie. Bezprostredne po tom, keď roku 1714 obec dostal do zálohy Martin Kosovič mala päť obývaných a sedem opustených domácností.
Rozvoj obce v 18. storočia významne ovplyvnila slovenská a ruthénska kolonizácia, v dôsledku ktorej sa do opustených usadlostí stredného Zemplína sťahovalo obyvateľstvo severovýchodných častí Uhorska (Slovenska). Ruthénske obyvateľstvo bolo prevažne grécko-katolíckeho vierovyznania. Na rozvoj obce tomto čase poukazujú dostupné demografické údaje z roku 1787. Podľa nich tvorilo vtedajší Velatín už 54 domov a 418 obyvateľov.
V polovici 18. storočia (1748) zobral obec do zálohy Ján Okolicsányi a neskôr sa stala majetkom rodiny Almássyovcov, ktorá mala honosné sídlo v Hraňskom kaštieli. Od Almášiovcov kúpil majetky vo Veľatoch gróf Čáki, ktorý dal postaviť dnes už neexistujúci objekt kaštieľa.
Obec, ktorá sa nachádzala pri hlavnej cestnej komunikácii prechádzajúcej Zemplínskou župou, mala od roku 1794 dôležitú poštovú stanicu. Hlavným zamestnaním obyvateľstva boli poľnohospodárstvo a drevorubačstvo.
Ani Veľaty neobišla roku 1831 cholerová epidémia, ktorá dala podnet k revolte poddaných počas Východoslovenského roľníckeho povstania na žipovsko-trebišovskom smere.
Historické pramene uvádzajú, že majetky ktoré vo Veľatoch vlastnila rodina Čákiovcov prešli do držby rodiny Sapáriovcov a prostredníctvom Etely Sapáriovej na Andrášiovcov.
Na prelome 19. a 20 stor. mal najväčší majetkový podiel v obci gróf Alexander Andráši. Veľaty boli v tomto čase slovenskou obcou, v ktorej žilo v 120 domoch 788 obyvateľov, väčšinou grécko-katolíckeho vierovyznania. Spolu s veľkostatkom patril Andrássyovcom aj kaštieľ, ktorý dali architektonicky dotvoriť a zveľadiť. Kaštieľ však roku 1928 vyhorel a ďalej existoval iba v zrúcaninách. Rozsiahly park so starými a vzácnymi drevinami značne utrpel v priebehu druhej svetovej vojny a postupne schátral.
Koncom 19. stor. existovali pri prameni slanej zásaditej jódovej vody miestne kúpele na liečenie katarov horných dýchacích ciest a vnútorných, najmä zažívacích chorôb a štítnej žľazy. Vodný zdroj tvorila hlboká studňa v grófskom parku so slanou zásaditou jódovou vodou. Kúpele schátrali najmä po tom, keď gróf Alexander Andrássy obmedzil vstup občanov do parku. Park bol totiž jeho vlastníctvom a niektoré pramene uvádzajú, že dal prevažnú časť kúpeľov zbúrať. Zostávajúca časť bola zničená v druhej svetovej vojne. Ľudia si však napriek zákazu grófa odnášali vodu domov a užívali ju pri rôznych neduhoch ako diétnu minerálku.
Začiatkom 20. stor. bolo vo Veľatoch aj úverové družstvo. Zamestnanie obyvateľstva sa ani po vzniku ČSR nezmenilo. Veľaty zostali poľnohospodárskou obcou, časť obyvateľov nachádzala pracovné príležitosti na železnici.
Po Viedenskej arbitráži boli Veľaty až do 14. marca 1939 obsadené ako pohraničná obec horthyovským Maďarskom. Občania sa v tomto čase obracali s petíciami na úrady a žiadali návrat obce späť do vznikajúcej Slovenskej republiky.
Pri prechode frontu počas II. svetovej vojny mala obec značné materiálne škody, pretože sa nachádzala pri hlavnej cestnej komunikácii a na železničnej trati. Veľaty boli známe silnou občianskou i komunistickou zložkou antifašistického odboja, s ktorou spolupracovali aj niektorí príslušníci tamojšej finančnej stráže. Sedemdesiati občania aktívne bojovali v zahraničnej československej armáde, najmä v I. čs. armádnom zbore. Domov sa vrátili všetci, niektorí s trvalými následkami po zraneniach.
Sidorovo
Sidorovo je masív nachádzajúci sa vo Veľkej Fatre nad Ružomberkom. Je vytvorený vápencom a dolomitmi. Je najvyšším vrcholom hrebeňa Veľkej skaly, nachádzajúci sa na jej južnom konci. Charakteristickým znakom Sidorova sú viditeľné známky erózie v podobe mohutných skalných stien a odkryvov, ktoré najlepšie vidieť na južnej strane. Na východnej a západnej strane sa v početnej miere vyskytujú skalné ihly. Najznámejšou ihlou je Krkavá skala na východnej strane.
Flóra a fauna
Flóra Sidorova je typická pre mierne podnebie Karpát. Sidorovo je umelo zalesnené. Najväčšie zastúpenie majú ihličnaté dreviny (smreky, borovice), ale v hodnej miere sa vyskytujú aj listnaté dreviny (buk). Z nízkych drevín sa bohato vyskytujú šípky a trnky.
Zo živočíchov treba spomenúť výskyt medveďa hnedého, líšku obyčajnú a vzácne aj vlka. Z drobných cicavcov tu má zastúpenie veverica obyčajná, veverica karolínska, kuna obyčajná a plch hôrny. Vysoká poľovná zver je zastúpená v podobe jeleňa a srny. Z vtákov sa tu vyskytuje myšiak hôrny, jastrab obyčajný, pustovka obyčajná, sýkorka bielolíca, trasochvost biely, sojka škriekavá, či početné kŕdle krkavca alebo sovy.
História
História siaha do obdobia ľudu lužickej kultúry. Na vrchole Sidorova stálo výšinné halštatské hradisko. Usudzuje sa, že slúžilo pre obyvateľov osady v okolí Ludrovej ako posledné útočisko. Našli sa tu predhistorické črepy a žabice - skaly na hádzanie prakom. Spomínané exponáty sa našli začiatkom 30. rokov minulého storočia počas amatérskeho archeologické výskumy (Ing. Ivan Houdek v rokoch 1931-32).
2. svetová vojna
Počas turistického výstupu bola nájdená zarastená cesta na vrchol z východnej strany. Na vrchole Sidorova bola údajne umiestnená nemecká protiletecká batéria, kvôli ktorej bola vybudovaná spomínaná cesta na vrchol. Celý vrchol bol opevnený a vyriešené to bolo tak, aby nemecké jednotky mohli zásobovať svoju jednotku umiestnenú na vrchole. Mali tam protiletecké delo a inú ťažkú vojenskú techniku. Pod vrcholom je údajne aj studnička, ktorá im slúžila ako zdroj a zásobáreň vody. O tom svedčí aj celá séria zákopov nájdených okolo vrcholu. Vlkolínec a jeho ľudia boli však počas vojny evakuovaní do Liptovskej Lúžnej, možno aj preto si na spomínanú cestu nikto z nich nepamätá. Možno iba pár žijúcich ľudí, ktorí boli v SNP a bojovali proti spomínanej nemeckej jednotke.
Turistika
Z turistického hľadiska sú významné početné lesné chodníčky vedúce pozdĺž celého hrebeňa. V blízkosti Sidorova sa nachádza lyžiarske stredisko Malinô - Brdo a Vlkolínec, pamiatka UNESCO.
Star Alliance
thumb|Logo Star Alliance. Star Alliance je v súčasnosti (jún 2014) najväčšia aliancia leteckých spoločností. Založená bola v roku 1997 ako najstaršia aliancia na princípe spolupráce medzi leteckými spoločnosťami. Jej znak predstavuje prvých 5 leteckých spoločností, ktoré založili túto alianciu. Nimi boli: Air Canada, Lufthansa, Scandinavian Airlines System, Thajské Aerolínie a United Airlines.
Členovia aliancie
K 27. júnu 2014 má 27 členov (v zátvorke sú uvedené aj dcérske spoločnosti) :
Claracq
Claracq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Goiás (mesto)
Goiás je mesto v rovnomennom brazílskom spolkovom štáte Goiás. Rozkladá sa v hornatom teréne pohoria Serra Dourada. V roku 2015 tu žilo 24 439 obyvateľov
Historické centrum sa rozkladá na oboch brehoch rieky Vermelho (prítok Araguaia). Kým ľavý breh je zastavaný prevažne obytnými domami ľudového charakteru, na pravom brehu sa nachádza niekoľko kostolov, kasárne, hlavné námestie s trhom, guvernérsky palác a obytné domy reprezentačnejšie charakteru. Mestský urbanizmus a usporiadanie je príkladom prirodzeného organického rozvoja baníckeho mesta, ktorý sa prispôsoboval topologickým podmienkam lokality.
Mediamatika
Dôraz sa kladie najmä na: Mediamatika je študijný program, ktorý:
3 Juno
3 Juno je v poradí tretia objavená planétka a súčasne je svojimi rozmermi približne siedmym najväčším objektom obiehajúcim medzi dráhami Marsu a Jupitera, teda v oblasti hlavného pásma planétok. Tvorí asi 1,2 % hmotnosti všetkých planétok vo vnútornej časti slnečnej sústavy.
Pôvod mena
Planétka 3 Juno nesie meno rímskej bohyne Juno, najvyššej rímskej bohyne, ochrankyne žien a neskôr celého Ríma, manželky Jupitera.
Lieusaint (Manche)
Lieusaint je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
1666 van Gent
1666 van Gent je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil H. van Gent 22. júla 1930.
Lieusaint (Manche)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod