cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zrkadlový háj
Dejiny
V Zrkadlovom háji v širšom zmysle sa začala výstavba panelákov súčasnej Petržalky, pretože na dnešnej Romanovej ulici dali v auguste roku 1977 do užívania prvé paneláky novej Petržalky
Rozsah územia
a) Na oficiálnej mape mestskej časti Bratislava-Petržalka z roku 2019 je Draždiak názov oficiálnej miestnej časti ležiacej medzi Chorvátskym ramenom na západe a juhu, Kutlíkovou ulicou na severe a (nevrátane) Petržalkou-Východ 3 (Petržalka Východ 3 je vlastne rameno Dunaja plus priľahlá Prírodná rezervácia Starý háj) na východe. Do Draždiaka však z takto vymedzeného územia nepatrí severozápadný kút, teda zástavba na Tematínskej ulici a Starhraskej ulici (toto územie totiž patrí do Lúk 6) . Na súčasných mapách sa takto vymedzený Draždiak označuje aj ako Zrkadlový háj.
b) Na oficiálnej mape starej Petržalky cca. zo začiatku 70. rokov 20. stor. je ako "Draždák" označené (zhruba) rovnaké územie ako je dnešný oficiálny Draždiak (pozri vyššie), ale: Približne rovnaké vymedzenie zrejme používali oficiálne mapy z 80. a 90. rokov 20. storočia, pretože nápis Zrkadlový háj (ojedinele Draždiak ) umiestňovali väčšinou niekde do miest dnešnej Starhradskej ulice (ktorú teda zrejme považovali za približný stred Zrkadlového hája); takisto dom kultúry z tohto obdobia, nazvaný Dom kultúry Zrkadlový háj, sa nachádza na hranici územia vyššie označeného ako (1).
c) Na mapách do 60. rokov 20. storočia je však Draždiak (Draždák, Dražďák) či Spiegelhagen ("Zrkadlový háj") uvedený skôr v modernom užšom ponímaní, t.j. presnejšie: je uvádzaný rovnako ako na vyššie spomínanej starej mape zo začiatku 70. rokov 20. stor., no okrem územia vyššie označeného ako (1) (lebo toto územie je na týchto mapách uvádzané ako súčasť štvrte Starý háj (=Staré lúky)). Príslušnosť územia vyššie označeného ako (3) je zo starých máp nejasná.
d) V rozpore so všetkým, čo je uvedené vyššie, je na súčasnej mape spoločnosti Google nápis Draždiak uvedený veľkými písmenami niekde v miestach Šintavskej ulice (ktorá podľa vyššie uvedených zdrojov do Draždiaka/Zrkadlového hája vôbec nepatrí). Z mapy nie je jasné, aké majú byť hranice tohto Draždiaka; takisto nie je jasné, či ide o nepresnosť alebo úmysel.
AFI (hudobná skupina)
Začiatky
Skupinu na strednej škole založili spevák Davey Havok (vlastným menom Dave Merchand), gitarista Mark Stopholese a basgitarista Vic Chalker, ku ktorým sa pridal bubeník Adam Carson. Názov skupiny v tom období znamenal Asking for It a Anthems for Insubordinates. Chalker zakrátko odchádza a strieda ho Geoff Kresge. Prvé oficiálne nahrávky pochádzajú z jeho garáže pod názvom vydavateľstva Key Lime Pie. AFI sa na krátku dobu rozpadli, pretože jednotliví členovia išli na odlišné školy, ale po vystúpení v divadle Phoenix v roku 1993 sa rozhodli pokračovať v hudbe.
Prvé albumy
Debutový album Answer That and Stay Fashionable vyšiel vo vydavateľstve Wingnut Records, potom však skupina prešla pod Nitro Records, ktoré vlastnil Dexter Holland zo skupiny The Offspring. Prvým albumom, ktorý AFI pre Nitro Records nahrali bol Very Proud of Ya, z ktorého pochádza tiež prvý videoklip k piesni He Who Laughs Last. Po väčšej časti turné k tomuto albumu odchádza Kresge. Jeho miesto preberá Hunter Borgan, ktorý hrá na ďalšom albume Shut Your Mouth and Open Your Eyes. Po vydaní A Fire Inside EP odchádza aj Stopholese a do AFI prichádza Jade Puget, ktorý predtým spieval na albumoch skupiny sprievodné vokály.
Neskoršie obdobie s Nitro Records
S príchodom Pugeta sa začalo hudobné smerovanie skupiny pomaly meniť. Nový album Black Sails in the Sunset (1999) obsahoval temnejší zvuk, ako jeho predchodcovia. . Holland spieval na albume vokály v piesňach Clove Smoke Catharsis a The Prayer Position. V októbri toho istého roku vydáva skupina All Hallow's EP, ktoré je tematicky zamerané na Halloween. Z ďalšieho albumu The Art of Drowning pochádza singel The Days of the Phoenix. Na albume je tiež skladba The Despair Factor, podľa ktorej bol pomenovaý oficiálny fanklub skupiny, The Despair Faction. The Art of Drowning bol zaradený medzi desiatku najvplyvnejších albumov z roku 2000.
Mainstreamový úspech a súčasnosť
V roku 2002 prešli AFI k vydavateľstvu DreamWorks, kde vydali 336 EP. To bolo v roku 2003 nasledované albumom Sing the Sorrow. Táto nahrávka predstavovala prechod k novému štýlu, post-hardcoru. Pochádzajú z neho tri single, Girl's Not Grey, The Leaving Song Pt. II a Silver and Cold. K albumu vyšlo tiež DVD, z ktorého pochádza krátky film Clandestine. Nasledujúci album Decemberundergroud (vydaný v roku 2006 pod vydavateľstvom Interscope) sa stal prvým albumom skupiny, ktorý sa dostal na prvé priečky rebríčkov. Pochádzajú z neho úspešné single Miss Murder a Love Like Winter.
V roku 2008 plánovala skupina vydať EP, ktoré by obsahovalo nevydané piesne nahraté pre albumy Sing the Sorrow a Decemberunderground. Toto EP však nikdy nevyšlo, namiesto toho sa tieto skladby objavili ako bonusy na niektorých verziách ôsmeho albumu Crash Love. Tento album vyšiel v roku 2009. Zatiaľčo na predchádzajúcom albume AFI experimentovali s elektronickou hudbou (napr. v skladbách ako Love Like Winter alebo 37mm), tento album bol viac rockovo orientovaný, najmä preto, lebo Havok a Puget sa predtým venovali bočnému elektronickému projektu Blacq Audio.
V októbri 2013 vyšiel deviaty album Burials, ktorého vydaniu predchádzali dva single, I Hope You Suffer a 17 Crimes.
Sault-de-Navailles
Sault-de-Navailles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Julian Ursyn Niemcewicz
Julian Ursyn Niemcewicz (6. február 1758 - 21. máj 1841) bol poľský politik a spisovateľ.
Život
Pochádzal z vysoko postavenej rodiny, od mladosti veľa cestoval po celej Európe a veľmi rýchlo sa stal jedným z popredných poľských politikov. Od roku 1792 žil v cudzine, hlavne vo Francúzsku a v Taliansku. V exile sa zoznámil s Kosciuszkom, ktorý ho menoval svojim pobočníkom. Spolu s ním tiež padol do zajatia. Keď boli prepustení, nejaký čas žil v Amerike. Neskôr sa ale vrátil do Poľska, stal sa senátorom a štátnym tajomníkom. Zúčastnil sa aj povstania v roku 1831, po ktorom opäť emigroval, tentokrát do Francúzska, kde v roku 1841 zomrel. Niemcewicz sa venoval tiež básnickej, prozaickej a dramatickej činnosti. Vydal napr. zbierku poviedkovo ladených veršovaných Bájok, cyklus "historických spevov", ospevujúcich dôležité postavy poľských dejín, radu historických drám (napr. Prometeusz, Powrót posla) a historické romány.
Revúca (mesto)
Polohopis
Revúca sa rozprestiera v juhovýchodnej časti Slovenského rudohoria, na pomedzí Stolických vrchov a Revúckej vrchoviny, pod majestátnym Kohútom. Nachádza sa na sútoku vodných tokov Zdychava a Muráň. Mestom vedie cesta II/532, ako aj železničná trať Plešivec – Muráň. Revúca je vzdialená východne od Tisovca,  severozápadne od Jelšavy,  západne od Rožňavy a (cez Tisovec)  severne od Rimavskej Soboty.
Časti obce
Revúčka leží oddelene asi severne od mesta. V obci sa zlieva Slianový potok a riečka Zdychava.
Vodné toky
Zdychava, Muráň
Obyvateľstvo
Etnické a náboženské zloženie obyvateľstva (podľa údajov z roku 2011 )
a iní
Doprava
V rámci Slovenska možno tento región zaradiť medzi zaostalejšie aj preto, že mesto nie je vybavené dostatočnou dopravnou infraštruktúrou. Neprechádza ním totiž žiadna rýchlostná cesta. Iné mestá nachádzajúce sa v Revúckom okrese, Jelšava a hlavne Tornaľa, majú lepšie riešenú cestnú sieť ako samotné okresné mesto. Revúcej chýba lepšie cestné spojenie najmä so severom Slovenska. Prístupnosť do krajského mesta, ktorým je Banská Bystrica, je dnes tiež viac ako otázna. Komplikuje ju aj relatívne náročný terén, najmä Slovenské rudohorie. Mesto má síce vybudované aj železničné spojenie (trať č. 165), ale to je od roku 2011 pre osobnú dopravu zrušené a tak v Revúcej neexistuje vlaková doprava. Na jednej strane trať smeruje totiž len po neďaleký Muráň a na druhej strane len po Plešivec. Prípadný budúci rozvoj mesta teda bude pravdepodobne závislý od zlepšenia súčasnej dopravnej infraštruktúry.
2039 Payne-Gaposchkin
2039 Payne-Gaposchkin je planétka s priemerom 27 km, ktorú objavil Harvard Observatory 14. februára 1974.
Konštruktivistická logika
Konštruktivistická logika je smer v logike, ktorý pripúšťa existenciu objektov len vtedy, ak sa dajú (podľa určitých pravidiel) skonštruovať. Konštruktivistická logika neuznáva nepriamy dôkaz (zákon vylúčenia tretieho) v nekonečných množinách.
Juraj Kuric
Juraj Kuric (*13. apríl 1978) je slovenský hokejový útočník hrávajúci na pozícii centra. Je odchovancom klubu HK Spartak Dubnica nad Váhom.
Klubový hokej
S hokejom začal v Dubnici nad Váhom v klube HK Spartak Dubnica, rovnako ako jeho starší brat Andrej. Z juniorského mužstva HK Spartak Dubnica nad Váhom prešiel pred sezónou 1997/98 k mužom HK ŠKP Žilina, ktorí v tom čase hrávali 1. hokejovú ligu SR. V tomto klube absolvoval základnú vojenskú službu. Z klubu HK ŠKP Žilina prestúpil do klubu ŠHK Danubia 96 Bratislava, hrajúceho tiež rovnakú súťaž. Potom sa vrátil naspäť do klubu HK Spartak Dubnica nad Váhom, kde hrával nasledujúce 4 ročníky. V tom štvrtom, ktorým bola sezóna 2002/03 získal s klubom striebro.
Pred sezónou 2003/04 podpísal zmluvu s extraligovým klubom HK Nitra, no odohral ešte za Dubnicu nad Váhom v 1.hokejovej lige SR 5 zápasov. Sezónu 2004/05 odohral v extralige za HK Dubnica nad Váhom. HK Dubnica po tejto sezóne predala extraligovú licenciu klubu MHC Martin a mužov na dve sezóny zrušila. Hráči si tak museli hľadať nové kluby. Následné dve sezóny odohral Juraj Kuric práve za MHC Martin. Záver druhej sezóny už dohral v klube HK 32 Liptovský Mikuláš, s ktorým potom v extralige pokračoval ďalšie 3 sezóny.
Potom, čo klub HK 32 Liptovský Mikuláš zostúpil po sezóne 2009/10 z extraligy, hrával za tento klub v 1. hokejovej lige SR. Od sezóny 2012/13 bol v mužstve kapitánom. Kapitánom tam bol tri sezóny. Po sezóne 2015/16 odišiel naspäť do Dubnice nad Váhom. S klubom MHK Dubnica nad Váhom vyhral 2. hokejovú ligu SR. Klub zároveň postúpil do Budiš 1. hokejovej ligy SR.
Aubeterre
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boissy-le-Repos
Boissy-le-Repos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Šen-čou 6
Šen-čou 6 ( – Šen-čou liou chao; doslova: „Božská loď číslo šesť“) bol druhý čínsky pilotovaný kozmický let a zároveň druhý let do vesmíru s ľudskou posádkou v rámci programu Šen-čou. Išlo tiež o prvý čínsky viacdňový kozmický let s viacčlennou posádkou. Šen-čou 6 vyštartoval 12. októbra 2005 a vyniesol do vesmíru dvoch čínskych kozmonautov menom Fej Ťün-lung a Nie Chaj-šeng, ktorí na obežnej dráhe strávili takmer päť dní.
Boissy-le-Repos
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Šen-čou 6
Priebeh letu
Kozmická loď Šen-čou 6 bola vzhľadovo a rozmerovo rovnaká ako predchádzajúca Šen-čou 5 s tým, že vnútorné usporiadanie bolo optimalizované pre let viacerých osôb na viac dní (zmeny v klimatizačnom a hygienickom systéme). Došlo tiež k zníženiu hmotnosti konštrukcie, zvýšeniu spoľahlivosti a zabezpečeniu dostatočného príkonu energie a pridalo sa ďalšie užitočné zaťaženie pre experimenty na obežnej dráhe.
thumb|left|125px|Štart Šen-čou 6, 12. október 2005
Boissy-le-Repos
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šen-čou 6
Priebeh letu
Šen-čou 6 úspešne vyštartoval v stredu ráno 12. októbra 2005 o 09:00:03,583 miestneho času (01:00:03,583 svetového času) pomocou nosnej rakety Čchang-čeng CZ-2F z kozmodrómu Ťiou-čchüan v čínskej autonómnej oblasti Vnútorné Mongolsko. Vzlet rakety a navedenie lode na obežnú dráhu Zeme prebehli bez problémov. Približne 10 minút po štarte bola loď na počiatočnej dráhe vo výške 200 – 350 km a kozmonauti Fej Ťün-lung a Nie Chaj-šeng nadviazali spojenie so sledovacou loďou v Čínskom mori. Po vyše dvoch hodinách od štartu si dali prvé jedlo na palube. O 07:54:45 UTC vykonali korekciu obežnej dráhy pre navedenie na pracovnú dráhu. Potom sa uskutočnila kontrola tlaku v orbitálnom module a začali prípravy na otvorenie prielezu medzi návratovým a orbitálnym modulom, k čomu došlo o 09:29 UTC. Veliteľ Fej Ťün-lung vstúpil za asistencie operátora Nie Chaj-šenga do orbitálneho modulu, kde si veliteľ vyzliekol skafander a o 10:30 UTC si Nie Chaj-šeng v návratovom module tiež dal dole skafander. O 11:59 UTC sa Fej Ťün-lung vracia späť do návratového modulu a Nie Chaj-šeng prechádza do orbitálnej sekcie. O hodinu a pol neskôr boli obaja kozmonauti opäť v návratovom module a uskutočnili rozhovor so svojimi rodinami. Potom si Fej Ťün-lung šiel odpočinúť do orbitálneho modulu. O 20:16 UTC sa vrátil späť. Nie Chaj-šeng si krátko pred 22:00 UTC znova vyzliekol skafander a tiež si šiel odpočinúť do orbitálneho modulu.
Dňa 13. októbra o 05:05 UTC Nie Chaj-šeng ukončil svoj odpočinok a Fej Ťün-lung prišiel za ním do orbitálneho modulu. Následne kozmonauti zisťovali vplyv ich pohybov na stabilitu lode a úroveň mikrogravitácie v nej. Zistilo sa, že vplyv ich pohybov má na stabilitu lode len malý efekt. Okolo 11:00 UTC sa Fej Ťün-lung v orbitálnom module uložil na zhruba 7,5 hodinový odpočinok. O 21:56 UTC posádka vykonala korekciu dráhy. V priebehu 15. októbra posádka obstarávala digitálne snímky solárnych panelov kozmickej lode a odoslala ich na Zem. V ten deň s nimi hovoril aj čínsky prezident Chu Ťin-tchao. Detailnejší harmonogram letu a ani ďalšie experimenty uskutočnené na palube neboli zverejnené, a tak sa predpokladá, že časť misie súvisela s vojenským programom.
Dňa 16. októbra o 12:00 UTC kozmonauti pozdravili rôzne národnosti vo svojej vlasti a tiež obyvateľov Hongkongu, Macaa a Taiwanu. O necelé dve hodiny začali s prípravami na pristátie. Okolo 15:30 UTC bol hermeticky uzavretý prielez medzi orbitálnym a návratovým modulom. Zároveň vykonali kontrolu hermetickosti prielezu. O 19:42 UTC kozmonauti nadviazali spojenie so sledovacou loďou Jüan Wang 3, pričom kozmická loď Šen-čou vzápätí zaujala orientáciu pre oddelenie orbitálneho modulu. Po jeho oddelení (zostal na obežnej dráhe ešte niekoľko mesiacov) sa loď orientovala pre brzdiaci manéver, ktorý prebehol bez problémov. Potom sa už mohol oddeliť servisný modul a posádka nadviazala spojenie s pozemnou stanicou Kchaj-š’. O 20:13 UTC návratový modul s kozmonautmi vstúpil do horných vrstiev atmosféry a došlo k prerušeniu spojenia s kabínou vplyvom ionizácie vzduchu v rázovej vlne. O šesť minút neskôr sa najprv otvoril stabilizačný padák, potom bol odhodený už nepotrebný tepelný štít a napokon sa otvoril hlavný padák. Medzitým posádka jedného z vrtuľníkov vyhľadávacej služby nadviazala vizuálny kontakt s vracajúcou sa kabínou.
Návratový modul kozmickej lode Šen-čou 6 v poriadku pristál 16. októbra o 20:32:50 UTC (17. októbra o 04:32:50 miestneho času) v stepi Vnútorného Mongolska. Miesto pristátia sa nachádzalo približne 1 km od plánovaného bodu a 171 km severne od mesta Chöch chot. Zhruba pol hodinu po pristátí bol otvorený horný prielez návratového modulu a o ďalšiu pol hodinu z neho kozmonauti vystúpili.
Arkustangens
thumb|Grafy funkcií arkustangens a [[arkuskotangens]]
Arkustangens je jedna z cyklometrických funkcií, inverzná funkcia k funkcii tangens. Obvykle sa značí arctg x alebo arctan x, v anglickej literatúre sa taktiež používa ATAN x alebo tan-1 x. Jej hodnotou je uhol v oblúkovej miere z intervalu, prípadne v stupňovej miere z intervalu (-90 °;90 °), ktorého tangens je x. Je to jedna z najdôležitejších funkcií matematickej analýzy.
Definícia
Funkcia arctg x je inverzná funkcia k funkcii tg x, ktorej definičný obor bol obmedzený na interval. Vďaka tomuto obmedzeniu je predvolená funkcia prostá, takže požadovaná inverzná funkcia existuje.
Vlastnosti
Funkcia v oblúkovej miere je bijektívne zobrazenie medzi množinou reálnych čísel \mathbb{R} a intervalom, čo okrem iného dokazuje, že každý interval má rovnakú mohutnosť ako množina reálnych čísel.
Ďalej má táto funkcia nasledujúce vlastnosti:
Baroková literatúra
Baroková literatúra je literárne obdobie vymedzené približne rokmi 1600 – 1780, keď barok v literatúre postupne odznieva a prejavujú sa prvé romantické náznaky.
Charakteristika barokovej literatúry
náhľad|[[Jan Amos Komenský: Orbis pictus (z kapitoly o kvetoch)]] náhľad|Titulná strana Chacónskeho manuskriptu od [[Luis de Góngora y Argote|Luisa de Góngora]] Definovanie barokovej literatúry je veľmi komplikované, nakoľko po stránke štýlu aj svetonázoru sa takmer zhoduje s predošlými obdobiami stredovekej a renesančno-humanistickej literatúry. Literatúra (rovnako ako ostatné oblasti umenia) prebrala z baroka všetky jeho typické črty, znaky a názory, pričom si vytvárala svoju vlastnú identitu. Napriek tomu vyvinula len veľmi málo rozlišovacích prvkov, a to tak v poézii, ako i v teoretických prácach a dráme.
Z literárnych žánrov boli najpoužívanejšie klasická náboženská lyrika, no rozvíjali sa tiež nové formy žánrov v podobe biografií a autobiografií. V poézii prevažovali duchovná, príležitostná, mravoučná, žartovná, satirická, sociálna a ľúbostná lyrika vo forme sentencií, aforizmov, epigramov, sonetov, elégií, hymien a satír. Používala sa tiež veršovaná epika (eposy, bájky a poviedky). V próze boli obľúbené bájky, paródie, poviedky (rytierske, pastierske, antické, exotické, dobrodružné, strašidelné, zbojnícke), romány, biografie, autobiografie, encyklopédie, pamäti a ďalšie odborné žánre. V dráme to boli najmä tragédie a školské hry.
Baroková literatúra vytvorila dva odlišné literárne štýly:
Teória barokovej literatúry
Hlavnými teoretickými dielami barokovej literatúry boli diela poľského spisovateľa Miaceja Kazimierza Sarbiewskeho "De perfecta Poesi" (O perfektnej poézii) a „De arguto et acutu“ (O pointe a dôvtipe) z roku 1623; nemeckého spisovateľa Martina Opitza "Buch von der deutschen Poeterey" (Kniha o nemeckom básnictve) z roku 1624 a jeho krajana Georga Phillippa von Hardörfera "Poetischer Trichter" (Básnický lievik) z roku 1647; v Španielsku to bolo dielo Baltasara Graciána "Arte de igenio, tratado de la agudeza" (Umenie duchaplnosti, rozprava o ostrovtipe) z roku 1642.
Ignác Wittmann
Ignác Wittmann, tiež Ignatz Wittmann, (* 1867, Zemianska Ludrová† 1936, Zvolen) bol slovenský podnikateľ, zakladateľ a majiteľ bryndziarne vo Zvolene.
Životopis
Narodil sa v Zemianskej Ludrovej (dnes súčasť obce Ludrová). Absolvoval piaristické gymnázium v Ružomberku, na spoločnej fotografii žiakov je spolu s Vavrom Šrobárom, ktorý sa narodil v susednej obci Lisková. Jeho rodičia Bernhard Wittmann a Bety Schlesinger mali spolu 6 detí. Matka zomrela v roku 1877 vo veku 40 rokov.
Baroková literatúra
Baroková poézia
Bola charakteristická najmä zvláštnymi kombináciami už známych postupov, ale tiež používaním antitéz a hyperbol, prispôsobených barokovému chápaniu sveta. Jazyk sa považoval často za príliš nedokonalý na vyjadrenie všetkých pocitov a mystickosti. Básnici považovali svoje inšpirácie za prorocké, božské vnuknutia, až za božskú milosť. Bolo to predovšetkým však umenie kultivovaného jazyka a formy, využívajúce ozdobný rétorický jazyk, ktorý barok ešte vystupňoval.
Ignác Wittmann
Rodinný podnik
V roku 1891 založil bryndziareň vo Zvolene.náhľad|100px|Pamätná tabuľa venovaná Wittmannovcom na Nám. SNP 26 vo Zvolene Za manželku si vzal Júliu Kriser z Beluše v roku 1893. Cez 1. svetovú vojnu vytvoril I. Wittmann spolu s inými bryndziarmi (A. Vagač Detva, P. Molec, Zvolenská Slatina a G. Blüh, Zvolen) Hornouhorské spojené bryndziarne, ktoré sa po vojne zase rozdelili. Z Wittmannovej bryndziarne sa vtedy stala Továreň na bryndzu a syry "I. Wittmann a syn". Partnerom v podnikaní mu bol od roku 1920 syn Vojtech. Začiatkom tridsiatych rokov spolupracoval pri výrobe krabicových tavených syrov aj s nemeckým podnikateľom B. Zwickom pod názvom Wittmann a Zwick, s logom jastraba a názvom Jastrab/Jestřáb/Sperber. Továreň I. Wittmann a syn sa až do druhej svetovej vojny pravidelne umiestňovala na popredných miestach na výstavách syrov. Mala satelitné syrárne vo viacerých obciach na Slovensku a Podkarpatskej Rusi a sklady v centre Prahy, Brna, Moravskej Ostravy (dnes súčasť Ostravy) a Bratislavy. Využívala svoje vlastné laboratórium a zamestnávala aj niekoľko českých inžinierov. Šírkou sortimentu prevýšila všetky syrárne v ČSR. V medzivojnovom období sa o Wittmannovi hovorí napríklad v Reprezentačnom lexikone Slovenska a Podkarpadskej Rusi (Bratislava, 1934). O víťazstvách syrov firmy I. Wittmann a syn a o jej modernom spôsobe výroby sa píše v Mlékařskych listoch v roku 1931, 1934 a 1937. Za roky 1936 až 1939 bola firma I. Wittmann a syn na prvom mieste v predaji bryndze z celkového počtu 48 slovenských výrobcov bryndze.
Baroková literatúra
Baroková poézia
V európskych krajinách sa tieto vyumelkované štýly rôznili. V Španielsku to bol napr. góngorizmus, pomenovaný podľa Luisa de Góngoru (1561 – 1627) – komplikovaný, až ohromujúci metaforický, mytologický, učenecký a aristokratický štýl, a konceptizmus – ironický, intelektuálny a pojmový štýl, ktorého hlavným predstaviteľom bol Francisco de Quevedo (1580 – 1645). V Taliansku to bol taliansky manierizmus – ohromujúci, no hlavne elegantný a virtuózny štýl Giambattistu Marina (1569 – 1625). V Anglicku bol v tomto období obľúbený metafyzicizmus – mystický štýl, ktorého predstaviteľom bol napr. anglický básnik John Donne (1572 – 1631). Vo Francúzsku sa tvorila „préciosité“ – galantná, až prejemnelá a precízna poetická tvorba, ktorej hlavným predstaviteľom bol Vincent Voiture (1598 – 1648). V Nemecku sa v tomto období objavoval hravý a hyperbolicky ohromujúci štýl napr. Daniela Caspara von Lohenstein (zomrel 1638).
V poézii sa používali dva základné veršové systémy. V latinskej poézii to bola časomiera a sylabický veršový systém. V poézii písanej v národných jazykoch to bol spevný verš (piesňová lyrika) a prednesový verš (poézia prednášaná a čítaná).
Ignác Wittmann
Rodinný podnik
V júli 1941 továreň arizoval bol Teofil A. Babala, vtedy tajomník HSĽS s ústredňou v Bratislave. Zmenil logo a v jednej svojej žiadosti o preradenie vozidla píše ako dôvod, že ide o najväčší syrársky a mliekárenský podnik na Slovensku, zaradený ako dôležitý pre obranu štátu. Po roku 1948 Wittmanovci nútene emigrovali, a na meno Wittmann sa postupne zabudlo.
Baroková literatúra
Francúzska literatúra
Vo Francúzsku sa baroková literatúra rozvíjala najmä v 16. a v prvej polovici 17. storočia, kedy pomaly začína nastupovať obdobie klasicizmu, ktoré trvá až do 19. storočia. V období baroka vznikala príležitostná, politická a ľúbostná lyrika, v oblasti drámy to boli tak tragédie, ako aj komédie (Paul Scarron, Jean de Rotrou), no najviac sa rozvíjala literatúra v oblasti prózy, kde vznikali najmä pastorálne, satirické, ľúbostné a komické romány (Madeleine de Scudéry, Paul Scarron), ale i utopistické cestopisy (Cyrano de Bergerac).
Španielska literatúra
V Španielsku vládlo v literatúry obdobie baroka pomerne neskoro, až v 17. a v prvej polovici 18. storočia. Vďaka silnému vplyvu katolíckeho náboženstva vznikala najmä mystická náboženská poézia (Ján z Kríža) a náboženská a mystická próza (Ignác z Loyoly). Vznikol však tiež priestor pre aristokratická a učeneckú poéziu (Luis de Góngora y Argote), pikareskný román (Mateo Alemán) a rozvíjali sa i rôzne dramatické žánre (Pedro Calderón de la Barca).
Anglická literatúra
Rozvíjala sa najmä v druhej polovici 17. storočia až na začiatku 18. storočia. Typický je pre ňu vznik mystickej a metafyzickej, satirickej a tiež epickej poézie (John Donne), v dramatickej tvorbe to bol najmä vznik komédií (William Wycherley) a v prozaickej tvorbe vznik alegorických románov (John Bunyan).
Nemecká literatúra
V Nemecku sa začala rozvíjať baroková literatúra pomerne skoro, už na začiatku 17. storočia, a môžeme sa s ňou stretnúť ešte aj na začiatku nasledujúceho, 18. storočia. V tomto období vznikali v nemeckej literatúre hlavne mystická poézia (Paul Gerhardt), ale tiež vlastenecká, protivojnová, ľúbostná a satirická poézia (Martin Opitz), rovnako ako v próze to boli satirické, kritické, protivojnové romány (Christian Reuter) a v divadelnej oblasti najmä tragédie (Andreas Gryphius). Okrem beletrie a divadelných hier však nastalo priaznivé obdobie aj pre vznik odborných prozaických diel (Martin Opitz). Veľkej obľube sa však tešili tiež populárne ľudové knižky, v ktorých našli jednoduchí čitatelia hlavne zábavné poviedky.
Spektrofotometria
thumb|Spektrofotometer Spektrofotometria je analýza založená na meraní absorpcie žiarenia vlnovej dĺžky, ktorá sa pohybuje od 200 nm do 800 nm. Tiež je definovaná ako spektrálna analýza v oblasti elektrónových spektier, pretože pri absorpcii žiarenia skúmanou látkou sa elektróny v molekule prerozdeľujú (prechádzajú z jednej energetickej hladiny na druhú) čiže mení sa ich energia. Tieto elektrónové spektrá do určitej miery ovplyvňujú aj vibračné a rotačné zmeny molekúl.
Baroková literatúra
Maďarská literatúra
Maďarská baroková literatúra vznikla od začiatku 17. storočia až do druhej polovice 18. storočia. U spisovateľov a taktiež u ich čitateľov boli v obľube náboženské, didaktické, príležitostné a ľúbostné básne (Peter Benický), eposy (Miklós Zrínyi), z dramatických diel to boli hlavne školské hry, a v oblasti prózy anekdoty, poviedky, ale tiež memoáre a cestopisy (Márton Szepsi Csombor).
Spektrofotometria
Absorpciou žiarenia sa mení:
Baroková literatúra
Poľská literatúra
V poľskej literatúre sa môžeme stretnúť s barokovou tvorbou od začiatku 17. storočia až do polovice 18. storočia. I tu sa obľúbené žánre a literárne formy takmer neodlišujú od ostatných európskych literatúr – vznikajú hlavne náboženské, príležitostné, mravoučné, ľúbostné a žartovné básne (Václav Potocki, Jan Andrzej Morsztyn), veršované romány, veršované i prozaické drámy (Stanislav Konarski), memoáre a odborná próza (Maciej Kazimierz Sarbiewski).
Ignác Wittmann
Rodinný podnik
Po Nežnej revolúcii v roku 1989 Ignácova vnučka vysúdila po rokoch sporov budovy a pozemky, odkúpila zásoby a stroje a na niekoľko rokov obnovila značku pod jej priamym vedením. V súčasnosti nikto z rodiny Wittmannovcov nepodniká v oblasti výroby syrov a bryndze.
Spektrofotometria
Najväčšie zmeny prislúchajú energii elektrónov, menšie vibračnej a najmenšie rotačnej energii. Skúmaným roztokom je zvyčajne zriedený vodný roztok molekúl skúmanej látky. V rozsahu vlnovej dĺžky 400-800 nm, čo zodpovedá viditeľnému svetlu sa mení farba svetla od fialovej cez modrú, zelenú, žltú až na červenú. Látka sa javí ľudskému oku ako farebná, ak absorbuje svetlo s určitou vlnovou dĺžkou. Pozorovaná farba je farbou doplnkovou ku tej farbe ktorú látka absorbuje. Absorpciu žiarenia v oblasti viditeľného spektra vykazujú najmä komplexné ióny prechodových kovov.
Použitie
Pri meraní vo viditeľnej oblasti je potrebné, aby sledovaná látky bola buď farebná, prípadne aby dávala farebné reakcie, ktoré musia byť:
Pri samotnej farebnej reakcii musíme často ďalšie zložky buď separovať (extrahovať), alebo maskovať prímesi vhodnými skúmadlami.
Kvalitatívna analýza
Uplatní sa pri skúmaní štruktúry organických látok a ich identifikácii. S meraním absorpčných spektier skúmaných látok získame absorpčnú krivku. Pre určité zoskupenie atómov prvkov ktoré nazývame chromofor je charakteristická vlnová dĺžka λ pri ktorej je hodnota absorbancie maximálna. Poloha chromoforu na osi vlnových dĺžok λ je ovplyvňovaná aj inými chromoformi, preto priame stanovenie nemožno realizovať. Pracuje sa pomocou tzv. modelových zlúčenín.
Pri absorpcii viditeľného žiarenia dochádza k excitácii valenčných elektrónov (väzbových). Elektróny vytvárajúce σ (jednoduché) väzby potrebujú na excitáciu väčšiu energiu než elektróny podieľajúce sa na π väzbách. Uhľovodíky s jednoduchými väzbami nie sú farebné. Zlúčeniny s π väzbami (násobnými) a to hlavne v aromatickom a konjugovanom stave sú schopné excitácie väzbových elektrónov a javia sa ako farebné. Atómy N, O, S, halogénov ktoré obsahujú nespárené voľné elektrónové páry sú tiež schopné excitácie. Systém konjugovaných dvojitých väzieb a skupiny s voľným elektrónovým párom, sa označujú ako chromofóry – nosiče farebnosti, napríklad NH2, OH, Cl, NO2, SH.
So zvyšovaním počtu konjugovaných dvojitých väzieb a funkčných skupín s voľným elektrónovým párom sa posúva maximum absorpcie k väčším vlnovým dĺžkam, zlúčeniny absorbujú žiarenie vo viditeľnej oblasti a javia sa ako farebné.
Kvantitatívna analýza
thumb|Transmitancia Táto analýza je založená na Lambertovom- Beerovom zákone, podľa ktorého ak prechádza monochromatické žiarenie, ktorého žiarivý tok je Ф0, absorbujúcim prostredím hrúbky I zoslabí sa tento žiarivý tok na hodnotu Ф. Stanovovaná látka musí byť farebná alebo reakciou dáva farebný produkt. Reakcie ktoré dávajú farebný produkt môžu byť oxidačno-redukčné, komplexotvorné, diazotačné.
Ф= Ф0.T= Ф0. 10-a.1
Tento vzťah platí pre absorpčnú spektrofotometriu vo všetkých oblastiach elektromagnetického žiarenia. Koncentrácia látky vo vzorke sa zistí pomocou kalibračnej krivky vyjadrujúcej lineárnu závislosť medzi absorbanciou a koncentráciou látky v roztoku pri konštantnej hrúbke vrstvy a konštantnej vlnovej dĺžky λmax. Optimálnu vlnovú dĺžku možno určiť zo závislosti A= f(λ) ako maximum.
Pre každú známu hodnotu koncentrácie štandardného roztoku sa odmeria príslušná hodnota absorbancie a zostrojí sa kalibračná krivka. Táto závislosť je priamková pre určenú rozsah koncentrácie.
Pre stanovenie musí platiť:
Spektrometricky možno merať pH, určiť stechiometrické zloženie komplexov, sledovať procesov oxidačno-redukčnej reakcie.
Terešov
Terešov je obec v Česku v okrese Rokycany v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 152 obyvateľov, z toho 76 mužov a 76 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 40,7 roka, ženy 43,5 roka).
Baroková literatúra
Česká literatúra
Česká baroková literatúra sa rozvíjala od začiatku 17. storočia do konca 18. storočia, pričom najväčší rozkvet zaznamenala medzi 50. rokmi 17. storočia a 80. rokmi 18. storočia. Vznikala v období po bitke na Bielej hore v roku 1620, kedy bolo porazené protihabsburské povstanie v Čechách. Tak ako vo väčšine krajín, i tu sa Habsburgovci snažili o upevnenie svojej moci a posilnenie absolutistickej monarchie. Mnoho vyššie postavených nekatolíkov, rovnako ako aj príslušníkov inteligencie, ktorí sa zúčastnili povstania, muselo odísť do exilu. Niektorí zamierili do Nemecka, iní zas odišli na územie Slovenska alebo Poľska. Katolícka cirkev, a najmä jezuiti, tvrdo potláčali ostatné cirkvi a likvidovali tzv. "kacírsku" literatúru. Potláčalo sa tiež národné cítenie (ponemčovanie českej šľachty), nastali časy tvrdej cenzúry a v literatúre bola favorizovaná najmä náboženská literatúra, ktorá bola písaná v nemčine a latinčine. Česky písaná literatúra bola v hlbokej menšine a bola určená najmä najnižším vrstvám obyvateľstva. Vďaka odchodu českej inteligencie z krajiny a potláčaniu národného jazyka sa českej barokovej literatúre darilo oveľa lepšie v exilových krajinách.
2040 Chalonge
2040 Chalonge je planétka s priemerom 34 km, ktorú objavil Paul Wild 19. apríla 1974.
Baroková literatúra
Česká literatúra
Spočiatku bola literatúra tohto obdobia ešte silne ovplyvňovaná renesančnou tvorbou (napr. dielo Jana Amosa Komenského), no postupne nastupovali nové prvky a smery. V exilovej literatúre vznikali napr. obranné a polemické spisy (Samuel Marinius z Dražova) a pamäti (Jan Rosacius Hořovský). Nepochybne najvýznamnejšou osobnosťou českej barokovej exilovej literatúry však bol Jan Amos Komenský, ktorý po sebe zanechal mnoho náboženských a odborných diel, ktoré boli písané najprv v češtine a neskôr v latinčine.
Domáca literárna tvorba bola ovplyvňovaná jezuitmi, a aj vďaka tomu mala hlavne náboženský a protireformačný charakter, no taktiež sa pokúšala o zblíženie s obyčajnými ľuďmi. Objavili sa v nej vplyvy ľudovej slovesnosti a podporovalo sa tiež vlastenecké cítenie, ktoré sa priamo spájalo s katolicizmom. Vznikali tu najmä duchovné piesne, kázne, legendy a jezuiské školské hry, ale tiež príležitostná poézia a ľúbostná lyrika. Ako protiklad k tejto literatúre vznikala ústna ľudová a poloľudová slovesnosť, najmä v podobe frašiek. Vážnejšia a najmä náročnejšia literatúra nemala veľký úspech, pretože v spoločnosti bolo len málo ľudí, ktorí mali aspoň základné vzdelanie, a aj to viedlo k rozvoju ľudovej tvorby.
Biččú
thumb|Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Biččú Provincia Biččú  (🇯🇵) bola stará japonská provincia na západe ostrova Honšú, na ktorej území sa dnes rozkladá západná časť prefektúry Okajama. Provincia hraničila s provinciami Hóki, Mimasaka, Bizen a Bingo.
Baroková literatúra
Slovenská literatúra
V slovenskej literatúre môžeme hovoriť o období baroka približne v rokoch 1650 – 1780, podobne ako je to i u českej literatúry. Na jej vznik mala veľký vplyv protiľudová a protimeštianska politika Habsburgovcov, ich snaha o stabilizáciu moci a upevnenie feudalizmu v krajine. Krajinu trápil hospodársky i spoločenský úpadok, zapríčinený protitureckým odbojom, protihabsburskými povstaniami uhorskej šľachty (Rákociho povstanie) a násilnou rekatolizáciou. Obyvateľstvo na to reagovalo vzburami, útekom do hôr (Juraj Jánošík) alebo vstupom do vojska. Samozrejme, že literatúru ovplyvňovali i zahraničné vplyvy, ktoré však nepriniesli žiadne pozitívne zmeny.
Protihabsburské povstanie Františka Wesselényiho v roku 1670 prinieslo len zosilnenie protireformačného boja. Mnoho predstaviteľov protestantskej inteligencie bolo uväznených a v roku 1674 poslaných do Talianska na galeje (Tobiáš Masník). V tomto období odišlo – podobne ako v Čechách – mnoho protestantov do exilu (najmä do Nemecka), kde vznikla slovenská exilová literatúra. Protireformačné hnutie šírili najmä rôzne katolícke rehole, ako napr. jezuiti, piaristi, ale aj františkáni, pavlíni, kapucíni a podobne. Svoj cieľ dosahovali obradmi a propagáciou barokových estetických ideálov.
Centrom protireformačného hnutia sa stala univerzita v Trnave, ktorá poskytovala vzdelanie v oblasti teológie, filozofie, práva a medicíny, pričom väčšina profesorov a žiakov bola slovenského pôvodu. Protikladom k tejto ustanovizni bolo evanjelické lýceum v Bratislave a Prešove, odkiaľ mnoho študentov odchádzalo študovať ďalej do zahraničia (univerzity vo Wittenbergu, Zhorelci, Strassburgu, Jene, Halle alebo v Lipsku). Nižšie školstvo bolo riadené rovnako katolíckou, ako aj evanjelickou cirkvou, no evanjelické školy boli postupne zatvárané.
V tomto období fungovalo na Slovensku veľa tlačiarní, z ktorých väčšina patrila protestantským majiteľom. Tlačili sa hlavne náboženské diela, spisy slúžiace školám a vzdelancom, ale tiež odborné a popularizačné diela z rôznych odborov (politika, právo, história, medicína, no hlavne filozofia). Diela boli vydávané v slovenčine, nemčine, maďarčine a latinčine. Diela slovenských študentov a exilových protestantských učencov boli tlačené aj v zahraničí (Viedeň, Brno, Wittenberg, Zhorelec, Halle, Jena, Berlín, Rostock, Vratislav, Gdansk, Leszno).
Barokoví spisovatelia
náhľad|upright|Nemecký spisovateľ [[Martin Opitz]] náhľad|upright|Španielsky spisovateľ [[Pedro Calderón de la Barca]] náhľad|upright|Český spisovateľ [[Bohuslav Balbín]] náhľad|upright|Francúzsky spisovateľ [[Savinien Cyrano de Bergerac|Cyrano de Bergerac]] náhľad|upright|Španielsky filozof a spisovateľ [[Ignác z Loyoly]] náhľad|upright|Anglický básnik [[John Donne]] náhľad|upright|Český pedagóg a spisovateľ [[Jan Amos Komenský]]
Lužická kultúra
Lužická kultúra alebo presnejšie lužický kultúrny komplex alebo staršie kultúra lužických popolnicových polí bol kultúrny komplex strednej bronzovej doby až po laténsku dobu (1 300 pred Kr. – cca 400 pred Kr., na mnohých miestach až do 2. stor. pred Kr.) patriaci medzi kultúry popolnicových polí, ktorý sa vyskytoval v Poľsku, východnom Nemecku, severných Čechách a na severnom Slovensku (od stredného Považia hore).
Charakteristika
Kultúra vznikla z mohylových kultúr na území dnešnej južnej Lužice, južného Sliezska, Saska, Moravy a časti Slovenska (teda predlužickej kultúry, stredodunajskej mohylovej kultúry a karpatskej mohylovej kultúry). V čase najväčšieho rozmachu kultúra siahala od Sály k Bugu a severnej polovice Česka a Slovenska až k Baltu. Charakteristické pre ňu bolo najmä žiarové pochovávanie, budovanie hradísk ako centier remesla, obchodu a kultu a charakteristický prejav v materiálnej kultúre. Roľnícky ľud ktorý sa označuje ako ľud popolnicových polí alebo lužický ľud sa zaoberal poľnohospodárstvom, chovom dobytka a poznal zopár remesiel. Staval si veľké opevnenia (Ostrá skala a Tupá skala) a z toho je možné usudzovať, že sa lužické rody zliali vo väčšie celky – kmene a že pri stavbách mohutných opevnení využívali nútenú otrockú prácu (patriarchálne otroctvo). Náčelníci si ponechávali otrokov zajatcov, ktorých získavali vo vojnách. Lužickí roľníci obrábali pôdu spoločne v rámci rodovej občiny (pôda patrila celému rodu).
Etnicita
Nositeľmi kultúry boli zrejme Indoeurópania, podľa niektorých názorov Ilýri, Germáni, Slovania či iné konkrétne národy. Etnicita kultúry bola v minulosti predmetom hádok najmä medzi Nemcami a Slovanmi, dnes sa v literatúre – podobne ako v prípade mnohých iných kultúr – uprednostňuje tvrdenie, že etnicita kultúry je neznáma.
Bronzová doba
Lužická kultúra sa vyskytovala na severnom, strednom a západnom Slovensku zhruba od polovice strednej bronzovej doby. Na Slovensku hovoríme v bronzovej dobe o slovenskej vetve lužickej kultúry (slovenskej skupine lužického kultúrneho komplexu). Lužická kultúra je charakteristická okrem špecifického materiálneho prejavu budovaním hradísk, často zosilnených kamennými prvkami (Tupá Skala, Prašník, Vítkovce, Kostoľany pod Tribečom). Najstarším náleziskom lužickej kultúry je Martin (stredná bronzová doba). Počas stupňa Br D v mladej bronzovej dobe pozorujeme jednak expanzívny tlak velatickej a čakanskej kultúry na lužickú kultúru, a jednak mohylové pochovávanie najmä na strednom Považí (horizont Mikušovce) ako paralelu ku kniežacím mohylám na juhozápadnom Slovensku. Hoci mohyly (napr. na hornej Nitre) ojedinele badať až do konca bronzovej doby, po stupni Br D sa už pochovávalo na plochých urnových hroboch (Partizánske, Diviaky, Ilava, Trenčianske Teplice), ktoré sa neskôr zmenili na ploché jamkové. V mladej bronzovej dobe z početných bronzových výrobkov príslušníci tejto kultúry exportovali trojrebrové meče liptovského typu. So začiatkom neskorej bronzovej doby (1000 pred Kr.) na Slovensku hovoríme o sliezskej fáze/skupine lužického kultúrneho komplexu. Počas nej lužická kultúra preniká pozdĺž horských hrebeňov do priestoru podolskej kultúry.
Halštatská doba až stará laténska doba
V halštatskej a včasnej a starej laténskej dobe sa na Slovensku lužická kultúra vyskytovala v dvoch podobách:
Z časového hľadiska prevažoval platěnický stupeň v stupňoch Ha C – Ha D1 (teda asi 750 – 550 pred Kr.), oravská skupina prevažovala (lebo rozkvitala) od Ha D2 (teda asi 550 pred Kr. – 300 pred Kr.). Z obdobia pred 550 pred Kr. poznáme len málo pamiatok. Po roku 550 pred Kr. bolo husto osídlené územie oravskej skupiny, čo dokladá hustá sieť hradísk aj jednoduchých osád, ako aj pohrebiská s veľkým počtom hrobov. Na začiatku laténskej doby lužické tradície (predovšetkým oravská skupina lužickej kultúry) na Slovensku prežívali (napr. prívesky na spone z Blatnice, pôsobiace archaickým dojmom) bez výraznejšieho kontaktu na vývoj v južných oblastiach.
Stredná laténska doba
Okolo 300 pred Kr. zmiešaním (starých) prvkov lužickej kultúry a (nových) prvkov keltskej kultúry špecifická, tzv. púchovská kultúra (konkrétne predpúchovský stupeň).
Opatovice (okres Přerov)
Opatovice je obec ležiaca v okrese Přerov. Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Aulnay (Aube)
Aulnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vaľkovský potok
Vaľkovský potok je potok na rozhraní regiónov Novohrad a Gemer, vo východnej časti okresu Poltár. Je to ľavostranný prítok Suchej, meria 3 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, západne od kóty Ceriny (506,7 m n. m.), v lokalite Líščie diery v nadmorskej výške približne 480 m n. m.
Jakub Schikaneder
náhľad|Staropražské zákoutí, olej, plátno, 1907- 1909 Jakub Schikaneder (* 27. február 1855, Praha – † 15. november 1924, Praha) bol český maliar.
Vaľkovský potok
Opis toku
Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, následne pokračuje severojužným smerom a zľava priberá prítok z oblasti Zlatého hŕbku. Odtiaľ tečie juhozápadným smerom, sprava priberá krátky prítok, následne z tej istej strany prítok prameniaci východne od obce České Brezovo a znovu sa stáča severojužným smerom. Preteká osadou Vaľkovo, kde sa v nadmorskej výške cca 262 m n. m. vlieva do Suchej.
Jakub Schikaneder
Život
Pochádzal z rodiny colného úradníka, bol umelecky veľmi nadaný, rodinné zázemie, aj keď mierne biedne, mu však poskytlo možnosť štúdia. Toto pochopenie pre Jakubove umelecké zameranie vychádzalo z divadelnokultúrnej tradície rodiny, ktorej príslušníkom bol aj Emanuel Schikaneder (koniec 18. storočia), preslávený ako libretista Mozartovej Čarovnej flauty. Študoval v Prahe a Mníchove. Bol súčasťou tzv. "Generácie českého Národného divadla". Maľoval často melancholicky ladené obrazy so starenami. Jeho obľúbeným námetom bola jeseň; častými motívmi v pokročilej starobe boli pražské zákutia a nábrežia na Vltave. Jeho prvým známym obrazom boli Lollardé.
Blatina (prítok Rimavice)
Blatina je potok v Malohonte, v západnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to pravostranný prítok Rimavice, meria 3,6 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, na severovýchodnom svahu Žabice (615,5 m n. m.) v lokalite Brezina v nadmorskej výške cca 565 m n. m. Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, sprava priberá najprv prítok z juhovýchodného svahu Žabice, potom zo severného svahu Dubového (623,0 m n. m.) a ďalší zo severovýchodného svahu Dubového. Následne sa oblúkom stáča na severovýchod, preteká dolinou Blatina a opäť z pravej strany priberá zo severozápadného svahu Urlaka (543,4 m n. m.). Napokon sa stáča na východ, esovito sa ohýba a severozápadne od obce Lehota nad Rimavicou ústi v nadmorskej výške približne 277 m n. m. do Rimavice.
Mohylové kultúry (Európa)
Mohylové kultúry alebo nepresne mohylová kultúra je súhrnné označenie pre akékoľvek kultúry strednej bronzovej doby (strednej podľa stredoeurópskeho datovania), pre ktoré bolo typické pochovávanie pod mohylovým násypom (ktoré sa inak ako také používalo aj v iných kultúrach a aj v skorších obdobiach).
Patria sem:
Tieto kultúry (ad a) ) boli zavŕšením rozsiahlych zmien v hospodárskom a kultúrnom vývoji, sprevádzanom klimatickými zmenami (zhoršenie počasia) na území dovtedy jestvujúcich kultúr. Tieto kultúry zrejme vznikli v Nemecku pri Rýne a odtiaľ sa šírili najmä na juhovýchod.
Slovensko
Na Slovensku sa vyskytovala:
Príbuzné mohylovým kultúram boli aj pilinská kultúra, otomanská kultúra a severopanónska kultúra.
Sauvagnon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Gašperan
Životopis
V rokoch1966 – 1969 študoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Brezne, 1970 – 1975 na odbore pozemné stavby Stavebnej fak. SVŠT, 1973 – 1975 doplňujúce pedagogické štúdium na SVŠT v Bratislave, 1995 – 1996 manažment školstva a školy na   Ekonomickej fak. UMB v Banskej Bystrici, 1997 – 1998 odbor právo na Univerzite tretieho veku v Banskej Bystrici.
V rokoch 1969 – l970 pracoval ako technik v Mostárni Brezno, 1976 – 1990 pedagóg odborných predmetov na Strednej priemyselnej škole  stavebnej v Banskej Bystrici, 1990 – 1999 predseda rady základnej organizácii stred. školstva na strednom Slovensku, externe vyučoval na SPŠS v Banskej Bystrici, od 1999 Odborový zväz pracovníkov školstva a vedy na Slovensku. Pravidelne publikuje v odborných periodikách, člen konzult. kruhu časopisu "Škola, manažment, ekonomika, legislatíva", 1985 – 1990 odborný poradca pre školskú inšpekciu v oblasti odborných predmetov, lektor a poradca stredoškolskej odbornej činnosti, autor celoštátnych učebných pomôcok.
Zomrel 13. júla 2012 v Bratislave.
Arkuskotangens
thumb|Grafy funkcií [[arkustangens a arkuskotangens]]
Arkuskotangens je jedna z cyklometrických funkcií, inverzná funkcia k funkcii kotangens. Obvykle sa značí arccotg x, ale používajú sa aj značky arccot x a cot-1 x. Jej hodnotou je uhol v oblúkovej miere z intervalu (0;π), prípadne v stupňovej miere z intervalu (0 °;180 °), ktorého kotangens je x.
Na rozdiel od cyklometrických funkcií arcsin, arccos a arctg nebýva na kalkulačkách k dispozícii, ale s využitím funkcie arctg ju možno vypočítať podľa niektorého zo vzorcov.
Definícia
Funkcia arccotg x je inverzná funkcia k funkcii cotg x, ktorej definičný obor bol obmedzený na interval (0;π). Vďaka tomuto obmedzeniu je predvolená funkcia prostá, takže požadovaná inverzná funkcia existuje.
Vlastnosti
Funkcia v oblúkovej miere má nasledujúce vlastnosti:
Stojná
Stojná je potok na rozhraní regiónov Novohrad a Gemer, vo východnej časti okresu Poltár. Je to ľavostranný prítok Suchej, meria 2,2 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, západne od vrchu Čertovec (409,8 m n. m.) a juhovýchodne od osady Vaľkovo v nadmorskej výške cca 312 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie na krátkom úseku juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok z juhozápadného svahu Čertovca a ďalej už pokračuje severojužným smerom. Severozápadne od obce Hrnčiarska Ves sa v nadmorskej výške približne 241 m n. m. vlieva do Suchej.
2041 Lancelot
2041 Lancelot je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Bouchy-Saint-Genest
Bouchy-Saint-Genest je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Těškov
Těškov je obec v Česku v okrese Rokycany v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 309 obyvateľov, z toho 144 mužov a 165 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 42,5 roka, ženy 43,4 roka).
Svojkovice
Svojkovice môžu byť:
Železničná stanica Vrútky
Železničná stanica Vrútky je hlavná železničná stanica vo Vrútkach.