cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rys karakal
Žije v suchých krovinatých púštnych oblastiach. Srsť je hnedožltá až červenkastá. Niekedy sa vyskytnú aj čierne (melanické) jedince. Karakal je schopný vyskočiť až do výšky 3 metrov, pričom zráža lietajúce vtáky. Živí sa hlodavcami, damanmi, zajacmi, hydinou a inými domácimi zvieratami. Loví v noci. Korisť usmrcuje pri rýchlom prenasledovaní alebo skoku. Svoje teritóriá si vymedzuje.
Efektívny vyžarovaný výkon
Efektívny vyžarovaný výkon (-názov podľa STN; iné názvy: efektívny vyžiarený výkon, ekvivalentný vyžiarený výkon, účinný vyžarovaný/vyžiarený výkon; skratka ERP z ang. effective radiated power) je celkový výkon, ktorý by bolo potrebné vyžiariť porovnávacou dipólovou anténou, aby bola v danom smere dosiahnutá rovnaká intenzita žiarenia. ERP vyjadruje kombináciu výkonu vysielača a schopnosti smerovej antény tento výkon nasmerovať do požadovaného smeru. Je formálne rovný vstupnému výkonu do antény, vynásobenému ziskom antény. Pokiaľ nie je uvedené inak, ERP sa uvádza v smere najväčšieho zisku antény.
Efektívny vyžarovaný výkon sa udáva vo wattoch.
Existuje jednoznačný vzťah medzi efektívnym vyžarovaným výkonom a ekvivalentným izotropne vyžarovaným výkonom – sú to priamo úmerné veličiny.
Experimentálny rock
Experimentálny rock (z anglického Experimental rock) je hudobný smer, ktorý vychádza z klasického rock and rollu a „experimentuje“ so základnými prvkami, ktorými sa rocková hudba vyznačuje. Vznik experimentálneho rocku sa datuje do 80. rokov 20. storočia, ale jeho počiatky možno sledovať až do dôb vzniku samotného rock and rollu.
Prvky experimentálnej rocku možno sledovať už u Beatles, najmä na niektorých ich skladbách z neskoršieho obdobia. Jedným z novodobých „klasických“ predstaviteľov tohto smeru potom môže byť napríklad americká kapela Sonic Youth.K Slovenským kapelám tohto žánru patrí napríklad Zabudnuté Heslo.
Vassel
Vassel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dogma
Dogma (z lat. dogma < gr. dógma < gr. dokeúein, dokein = mieniť) je v širšom zmysle nespochybniteľný autoritatívny názor, výpoveď či zásada. V užšom zmysle (v cirkvách) je to záväzná, normatívna výpoveď v oblasti viery.
Etymológia
Slovo dogma pochádza z gréckeho „to dedogmenon“ - to, čo je pevne stanovené. Pôvodne znamená nielen nejakú domnienku, mienku, ale aj určité rozhodnutie, zásadu, autoritatívny príkaz, ustanovenie vo vede alebo v štátnom živote.
Vo Svätom písme sa v gréckom texte slovo dogma vyskytuje v tom istom význame. (Est 3,9; Dan 2,13; Lk 2,1; Sk 16,4; 17,7 atď.)
Cirkevní otcovia prvých storočí nazývali dogmami určité, pevné zásady viery a mravov. Svätý Ignác, mučeník, napomína kresťanov v Magnézii, aby sa utvrdili o dogmách Pána a apoštolov.
V 4. storočí sa rozumeli dogmami najmä pravdy viery.
V dnešnom rečovom používaní cirkvi a teológie (jednoznačne od 18. storočia) je dogma výrokom, ktorý je predmetom božskej a katolíckej viery, teda výrokom, ktorý cirkev výslovne prostredníctvom riadneho učiteľského úradu alebo pápežskou alebo koncilovou definíciou vyhlasuje za zjavený od Boha tak, že jeho popretie je herézou.
Teologická definícia
Dogma je „záväzná výpoveď učenia v ktorej je cirkevne stavoveným spôsobom rečou súčasne dejinne vyložená pravda Zjavenia, korá sa vzťahuje na kresťanskú prax a tým sa uchováva trvalo v jej obsahovom zmysle“.
1. vatikánsky koncil výslovne učí: Božskou a katolíckou vierou treba veriť všetko to, čo je obsiahnuté v Božom slove napísanom alebo ústne zachovanom a čo Rímsko-katolícka cirkev slávnostným vyhlásením alebo riadnym a všeobecným učiteľským úradom ako Bohom zjavené predkladá veriť.
K formálnemu pojmu dogmy, podľa Rímsko-katolíckej cirkvi, patria dva rozhodujúce momenty. Pravda musí byť:
Pravoslávie tvrdí, že dogma „označuje neodvratnú pravdu, ktorá je predkladaná k viere a je pre kresťanov všeobecne záväzná“.
Bohom zjavená pravda
Dogmatický výrok musí patriť k Božiemu, úradnému, kresťanskému zjaveniu (na rozdiel od súkromného zjavenia) a preto musí byť obsiahnutý v Božom slove (bezprostredné formálne zjavenie). Dotyčná zjavená pravda musí byť explicitne alebo implicitne Bohom zjavená a preto sa musí nachádzať v prameňoch zjavenia - v Písme alebo, podľa Rímsko-katolíckej cirkvi, v Tradícii.
Pravda môže byť zjavená explicitne, ale aj implicitne. Za zjavené treba považovať nielen tie pravdy a udalosti, u ktorých sa to stalo explicitne, napr.: A Slovo sa telom stalo (Jn 1,14), ale aj také, ktoré sú v Božom zjavení implicitne, ako časť v celku, takže ich možno jednoduchým výkladom zo Zjavenia vyvodiť. Tak v explicitne zjavenom ústrednom článku viery: Syn Boží sa stal človekom, je zahrnutá ďalšia zjavená pravda: Vtelený Syn Boží má ľudské telo a dušu.
Nezjavená pravda nemôže byť Rímsko-katolíckou cirkvou vyhlásená za dogmu, nemôže sa stať článkom viery. Božskou vierou treba prijímať a uznávať len to, čo Boh zjavil a preto len neomylná Božia autorita môže byť dôvodom pre božskú vieru.
Rímsko-katolíckou cirkvou vyhlásená pravda
Dogmatický výrok musí byť výslovne a definitívne predložený Rímsko-katolíckou cirkvou ako zjavená pravda. Tento moment je vonkajší, pretože vyhlásením učiteľského úradu sa nič podstatné k zjavenej pravde nepridáva, len sa podáva záruka, že tá alebo oná pravda je skutočne Bohom zjavená.
Dogma sa vo svojom absolútnom a zaväzujúcom nároku obracia na podstatu slobodného človeka. Je teda pravdou, ktorú možno správne počuť a pochopiť len v slobodnom rozhodnutí úkonu viery. Človek má však vždy dogmatickú existenciu, nakoľko ako duch nemôže bez sebazničenia poprieť určité pravdy (aj historického charakteru), i keď sú možno v ňom dané v predvedeckej alebo aj implicitnej podobe. Dejinné zjavenie a jeho prijatie nie je teda v rozpore s prirodzenosťou človeka, podstatu dogmy nemožno odvodzovať jedine z abstraktného pojmu možného oznámenia pravdy Bohom, ale z toho, čo Boh skrze Krista fakticky človeku povedal a o človeku ustanovil:
Stropkov
Stropkov je okresným mestom v Prešovskom kraji a nachádza sa v regióne Zemplína. V počte obyvateľov 10 669 je na 69. a rozlohou na 121. najväčším mestom. Mesto má 2 mestské časti: Bokšu a Sitník.
Polohopis
Mesto Stropkov sa nachádza v severnej časti východného Slovenska, v údolí rieky Ondavy, v tzv. Stropkovskej brázde. Je súčasťou Nízkych Beskýd - Ondavskej vrchoviny. Rozprestiera sa v Zemplínskej župe a tesne susedí so župou Šarišskou. Hranicou týchto žúp je rieka Chotčianka, ktorá preteká Stropkovom a vlieva sa do Ondavy. Leží 202 m. n. m. Nachádza sa v centrálnej časti Nízkych Beskýd, v údolí rieky Ondava. Mestom prechádza cesta I/15, ktorú v severnej časti križuje II/575. Svidník leží severozápadne, Bardejov  západne, Prešov  juhozápadne a Vranov nad Topľou  južne.
Stropkov leží na ľavom brehu rieky Ondava, do ktorej sa v severnej časti mesta vlieva Chotčianka, ktorá tvorí prirodzenú hranicu medzi Zemplínom na ľavom brehu a Šarišom na pravom brehu. Na severe mesta sa nachádza stropkovský rybník. V západnej časti mesta Bokši sa nachádzajú dva bokšanské rybníky. Vodná nádrž Domaša je od mesta vzdialená cca 17 km.
Význam Stropkova nachádzajúceho sa na frekventovanej krajinskej ceste v údolí hornej Ondavy, stúpol predovšetkým v 14. storočí, keď sa tu vyberalo kráľovské mýto. Na prelome 14. a 15. storočia sa pretvára v skutočné mesto (v roku 1404 sa spomína ako oppidum. Od roku 1408 je pod vplyvom bohatých šľachticov z Perina, ktorí sa za kráľa Žigmunda vyšvihli medzi popredných uhorských magnátov. Z nich Imrich z PERINA, tajný Kancelár kráľa Žigmunda, získal Stropkov a okolie za zásluhy v bitke pri Nikopole. V listine z 10. júla 1408 sa okrem mýta spomína aj castellum. Pravdepodobne sa vyvinul len z mýtnej budovy, ktoré začiatky siahajú do druhej polovice 13. storočia. Na základe existencie mýtnice zriadil KAROL Róbert tridsiatkovú (colnú) stanicu, o ktorej zákon z roku 1498 hovorí ako veľmi starom mieste. Stanica stala vedľa dnešného farského kostola, ktorý vznikol v roku 1675. Hrad v Stropkove dostáva novú podobu na začiatku 15. storočia, keď Imrich z Perina rekonštruuje pôvodnú stavbu na honosný opevnený kaštieľ.
Hradného kaštieľa sa v 15. storočí priamo dotýkajú skoro všetky  významnejšie udalosti (bratrícke hnutie, Jiskrovo pôsobenie, poľská okupácia) čo vyplývalo z postavenia a politického postoja vplyvných majiteľov z Perina. Mikuláš poskytol prístrešie poľským vojakom v Stropkove. Za tuto zločinnosť vyniesol v roku 1471 uhorský snem rozsudok, podľa ktorého mal byť "castellum Stropkov" zrovnaný so zemou. Našťastie kráľ svoj zámer nesplnil. V rukách bohatých magnátov z Perina zostal hradný kaštieľ viac ako 150 rokov. K jeho panstvu patrilo vyše 40 dedín. O hospodárení a povinnostiach poddaných jednotlivých obcí nás informujú dochované urbáre z druhej polovice 16. storočia.
Bokša
Prvá písomná zmienka o tejto obci pochádza z 30. augusta 1390. Listina pojednáva o spore medzi Cudarovcami a šľachticmi z Rozhanoviec  o susediace dediny. Palatín Štefan v nej nariadil Jágerskej kapitule, aby prešetrila sťažnosť Osvalda, syna Vavrinca Rozhana na Petra Cudara, ktorý okupoval jeho majetky. V tejto listine je Bokša zapísaná ako „Baxavagasa“ čo značí, že bola založená na nemeckom práve. V preklade by sme ju označili ako Bokšova Poruba, teda obec založil šoltýs Bokša. Osvald z Rozhanoviec sa nakoniec vzdal svojich práv okrem iného aj na Bokšu v roku 1394. Následne sa názov Bokše vyskytuje v ďalších listinách len v obmenách, ako Baxa, Baksa, Boxa. Na základe týchto skutočností vieme konštatovať, že obec vznikla v prvej polovici 14. storočia, prípadne v druhej polovici 13. storočia. Cez Bokšu prechádza aj hranica medzi šarišskou a zemplínskou župou. Bokša leží v prvej spomínanej.
Pod správu stropkovskej farnosti spadala Bokša v roku 1747. V roku 1787 bol v Bokši 1 farár. Z opisu farnosti z 1. septembra 1792 sa dozvedáme, že okrem Stropkova bolo v Bokši 21 rímskokatolíkov, 151 gréckokatolíkov a 17 židov. Bokša bola stále fíliou Stropkova. Už v 19. storočí existovala v Bokši gréckokatolícka fara, pod ktorú spadali aj stropkovskí gréckokatolíci a zachovalo sa nám pár záznamov. Kostol sv. Michala Archanjela bol postavený v roku 1774 a začal ju viesť Ignác Žarkovič. Je jednoloďový a má polkruhovú apsidu s konchou a masívnu vežu. V jeho blízkosti je aj starý cintorín.
Sitník
Ján Pete dal 17. augusta 1576 spísať testament, podľa ktorého si panstvo mali rozdeliť na základe dedičného práva synovia Štefan, Gašpar a František. Po smrti Jána Peteho si jeho synovia Štefan, Gašpar a František v roku 1592 rozdelili panstvo. V spoločnej držbe okrem iného zostal aj Starý majer (Podvorec – Sitník). Neskôr, začiatkom 18. storočia, Michal Pete pred bojom s Františkom II. Rákocim utiekol do Poľska a tak Rákoci jeho majetky skonfiškoval, medzi nimi aj Starý majer s príslušenstvom a daroval ich Ladislavovi Očkaiovi. Pri tejto príležitosti bol spísaný súpis Starého majera, a to 5. septembra 1708. Vtedy sa na Sitníkoch nachádzalo 49 ušľachtilých koní, 596 krížov rôzneho obilia, 27 kusov rozličného dobytka, 6 indických moriek, 12, husí, 28, kačiek, barany, kozy, 2 sudy tvarohu, 14 úľov a iné. Očkai si niektoré kusy nechal odviesť, preto je záznam neúplný. V priebehu roku 1862 darovala františkánskemu kláštoru a kostolu Anna Marušinská okrem iných aj polia a lúky na Sitníkoch.
Sitníky kolonizovali poľskí občania prevažne z okolia Nového Targu. Táto kolonizácia mohla prebiehať na základe pozvania kolonistov Máriou Teréziou z dôvodu, že v priebehu 18. storočia sa vyskytol v celej Európe mor, ktorý zasiahol aj Uhorsko. Vyľudnené časti sa museli zaľudniť. Ďalším dôvodom mohlo byť aj to, že títo kolonisti prišli za lepšími klimatickými podmienkami a nakupovali rozsiahle pozemky. Boli väčšinou katolíckeho vierovyznania. Okrem iného sem od druhej polovice 18. storočia prichádzali Židia z oblasti Haliče.
V prvej polovici 20. storočia sa na Sitníkoch nachádzala aj Tehelňa. V roku 1968 si obyvatelia Sitníka postavili kostol, ktorý zasvätili Panne Márii Vesmírnej. Cintorín sa tam nenachádza dodnes. Podvorec – Sitník sa vyvíjal osobitne, ale vždy ako súčasť Stropkova. Ležal pri diaľkovej ceste, obkolesený najlepšími pozemkami a Sitník sa ako 1 z 5 stropkovských majer sformoval do obytného celku. Východne nad Sitníkom sa našla keramika z doby bronzovej.
Architekt Marko Vateha sa domnieva, že názov tejto mestskej časti je odvodený od vysokej trávy čeľade šarina (v dialekte šitník), ktorá rastie pri močiaroch.
Politika
Súčasným primátorom mesta je JUDr. Ondrej Brendza (nezávislý). Mestské zastupiteľstvo má 18 členov, ktorí sa schádzajú pravidelne na zastupiteľstvách v reprezentačnej sále historického kaštieľa.
Richtári
náhľad|Zakladacia listina kláštora františkánov z [[25. augusta 1665]] 1. Jakub (1466)
2. Michal (1520)
3. Juraj Bandas (1541)
4. Andrej Nosnák (1548)
5. Pavol Mohnach (1554)
6. Jakub Černenský (1569)
7. Joannes Potras (1601)
8. Tomáš Bodnár (1604)
Martin Los
9. Fedor Lizaičik (1637)
10. Ján Pálio (1690)
11. Ján Kiseľ (1702)
12. Ondrej Turanský (1720)
13. Juraj Cyprián (1767)
14. Štefan Kiseľ (1767)
15. František Geci (1772)
16. Andrej Kasarda (1778)
17. František Geci (1779)
18. Michal Cichý (1781)
19. Andrej Kiseľ (1782)
20. Michal Čižmár (1784)
21. Anton Čobej (1785)
24. Jozef Staško (1816)
25. Michal Gombár (1828)
27. Štefan Melioris (1864)
28. Anton Križanovský (1879)
29. Jozef Žanony (1879 – 1911)
30. Anton Hefter (1911 – 1912)
31. Jozef Žanony ml. (1912 – 1916)
32. Michal Staško (1919 – 1919)
33. Juraj Sooš (1919 – 1923)
34. Daniel Hlavaj (1924 – 1928)
Správni a vládni komisári
35. Štefan Vankovič (1928 – 1928)
36. Samuel Amsel (1929 – 1938)
37. Ján Ciulis (1938 – 1939)
Predsedovia
40. Michal Vidiščák (I.1945 – II.1945)
41. Jozef Lehocký (1945 – 1950)
Dubinné
Dubinné je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci sa nachádza najstarší dub na Slovensku.
Polohopis
Obec Dubinné leží v Nízkych Beskydách medzi riekou Topľou a riečkou Cerninkou, ktorú však miestni obyvatelia nazývajú Rikou.
Ulice
Vzhľadom na malú veľkosť nemá obec ulice. Obec sa delí na „konce“. Vyšný a nižný. Vyšný – smerom od obce Poliakovce siaha po stred obce, ktorým je Dub stojaci na miernej vyvýšenine. Nižný, ktorý je väčší, v sebe zahŕňa jednu menšiu ulicu zvanú ulička.
Vodné toky
Rieka Topľa pôvodne tiekla iba niekoľko metrov za domami. V sedemdesiatych rokoch po regulácii sa tok odviedol ďalej od obce, čím sa získala orná pôda a zamedzilo sa záplavám. V katastrálnom území obce sa nachádzajú tri potoky, ktoré vtekajú do Tople. Prvý vyteká z vodnej nádrže, druhý ide stredom obce a posledný svojou veľkosťou pripomínajúci malú riečku má miestne pomenovanie „Rika“ Cerninka.
Vodné plochy
V blízkosti obce sa nachádza vodná nádrž určená na chov rýb. Nad samotným rybníkom sa nachádzajú dve menšie nádrže pôvodne určené tiež na chov rýb. V súčasnosti sa nepoužívajú. Rybník spravuje rybársky zväz Bardejov. Pre rybník sa používa miestne označenie „Gabčíkovo“.
Príroda a zaujímavosti
V strede obce sa nachádza pravdepodobne najstarší dub v strednej Európe. Výška stromu je 25 metrov, priemer koruny 20 metrov a obvod kmeňa pri zemi je 12,33 metrov, v prsnej výške 7,33 metra. Je najväčšou dominantou dediny. Od neho je odvodený aj názov obce Dubinné.
V čase 1. svetovej vojny slúžil dub ako orientačný bod pre rakúske delostrelectvo. Počas druhej svetovej vojny slúžil ako skrýša pre domáce zvieratá majiteľa susedného pozemku. Pre obec je tento dub symbolom, ktorý je s históriou obce nerozlučne spätý. Traduje sa, že sa na ňom zjavila Panna Mária. Občania na jej počesť postavili pri dube kaplnku, ktorá stojí dodnes. Dnes má tento strom štatút chráneného stromu. Svojou majestátnosťou, s akou sa vypína ponad okolité domy, priťahuje mnohých turistov, ktorí sa často zastavia a obdivujú vzácne dielo prírody.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci Dubinné je z roku 1327, keď kráľ Karol Róbert daroval Dubinné zemanom Blažejovi a Jánovi z Fony. Šľachtici z Fony vlastnili obec len v druhej štvrtine 14. storočia. Po smrti bezdetného Blažeja získal v roku 1352 Peter Cudar a stala sa majetkovou súčasťou panstva Makovica. Dubinné patrilo k veľkým dedinám (1427).
Koncom 15.storočia bola obec spustošená poľskými vojskami. V roku 1492 bolo obhospodarovaných 8 sedliackych usadlostí. V roku 1600 pozostávalo sídlisko z dvadsiatich obývaných poddanských domov. Koncom 16. storočia bolo stredne veľkou dedinou. V roku 1711 sa dedina vyľudnila v dôsledku ťažkých životných podmienok. Rok 1868 bol rokom moru a hladu. Najväčšia zaznamenaná povodeň je z roku 1892.
Začiatkom 20. storočia v roku 1913 obec postihol požiar, počas ktorého zhorela väčšina domov od duba nadol. Obec v rokoch vojny okrajovo zasiahol Východný front.
Po februári 1948 boli poštátnené malé živnosti a obchody. V čase vojny, až do roku 1953 bol zavedený lístkový systém na potraviny, obuv, odev a metrový textil. Systém bol zrušený zmenou meny k 31.5.1953.
Po vojne sa rozrástla bytová výstavba. V roku 1954 bolo v Dubinnom 67 domov, 8 drevených. Obec nemala žiadne spojenie s okresným sídlom Giraltovce, ani s mestom Bardejov, kde bola najbližšia železničná stanica, školy, jarmoky a trhy. V septembri 1948 bola zavedená štátna autobusová linka na trati Kučín-Bardejov. V roku 1955 Bardejov-Dubinné-Lipová. V roku 1955 je zapojený elektrický prúd.
Od 1. júla sa stala obec súčasťou okresu Bardejov. Bol namontovaný miestny rozhlas, pribudol nový autobusový spoj Bardejov-Kožany.
V roku 1967 začala výstavba kultúrneho domu v priestore oproti škole. V roku 1969 bolo zavedené verejné žiarivkové osvetlenie v obci. 1. decembra 1970 sa uskutočnilo sčítanie ľudu, domov a bytov. V roku 1971 bola daná do používania kultúrno-správna budova MNV a začal sa používať nový most cez Riku. V roku 1973 sa previedla oprava miestnej komunikácie „Ulička“.
V roku 1980 bola zriadená predajňa potravín „Jednota“, umiestnená na prízemí Kultúrneho domu, v priestoroch bývalej Materskej školy. V lete 1980 boli postavené dve autobusové zastávky. V roku 1986 bol odovzdaný do užívania obecný vodovod. V roku 1992 bola vybudovaná vodovodná a elektrická prípojka na cintorín. V roku 1987 sa začalo s výstavbou plynofikácie obce, dokončená v apríli roku 1988. Posledná vetva plynovodu pre rómskych spoluobčanov bola dokončená v roku 1999.
Staršie názvy: Kurima neskoršie Dubynna (1327), Korina et Dobina (1329), Dubenna (1352), Dubina (1773), Dubiné (1808), Dubinné (1927).
Obyvateľstvo
Obyvateľstvo obce je etnicky homogénne – slovenské. V obci bývajú aj tri rómske rodiny. Obec je katolícka.
Pamiatky
Najstaršou architektonickou pamiatkou v Dubinnom je katolícky kostol, postavený v roku 1863 v neoklasicistickom štýle. Obnovený bol v roku 1937. V roku 1968 sa maľoval vnútrajšok kostola, bol rozšírený a obnovený „choruš“. Od jari do septembra 1977 sa uskutočnila vonkajšia rekonštrukcia. Na celý priebeh dohliadal duchovný otec Jozef Pastir. Posviacka kostola sa konala 11.9.1977. Svoju prvú omšu v roku 1991 slúžil Ján Maňko.
V roku 1994 sa vynovoval vnútrajšok kostola, inovácia hlavného oltára s obetným stolom a dvoch vedľajších. 5. februára 1994 bol oltár posvätený Mons. Bernardom Boberom, pomocným biskupom košickej arcidiecézy. V roku 1997 boli napojené zvony na elektrické zvonenie. Posledná oprava kostola sa uskutočnila v roku 2001, kostol bol obnovovaný zvnútra, vykonali sa odvodňovacie práce. Po skončení rekonštrukcie interiéru kostola bol kostol Mena Panny Márie v Dubinnom slávnostne konsekrovaný košickým arcibiskupom metropolitom Mons. Alojzom Tkáčom.
Kostol je jednosoďový s oblým uzáverom a vežou, ktorá je vstavaná do štítového priečelia. Fasády sú lizénovými rámami. Nad hlavným portálom sa nachádza termálne okno. Podstrešná rímsa na veži má trojhranné frontónové výbežky. Veža je krytá ihlancom. V jeho inventári sa nachádzajú dva barokové plastiky anjelov z 2. polovice 18. storočia a neskorobarokvý obraz sv. Anny z konca 18. storočia.
Pomníky
V strede obce je umiestnená malá kaplnka s obrazom Panny Márie. V blízkosti ciest sa nachádzajú Božie muky – kríže. Prvý je blízkosti roľníceho družstva. Ďalší, ktorý je umiestnený na cintoríne, je darom rodákov z USA. Posledný je umiestnený smerom na Kurimu.
Päťuholník
Päťuholník alebo pentagón je jeden zo základných rovinných geometrických útvarov; mnohouholník s piatimi vrcholmi a stranami. Súčet jeho vnútorných uhlov je presne 540° (3π). Päťuholníky môžu byť pravidelné alebo všeobecné
Matematické vzťahy
Pre pravidelný päťuholník
Obsah inak
tiež
strana a tiež
Vlastnosti
right|thumb|Vnútorný päťuholník vymedzený uhlopriečkami
História
Pravidelný päťuholník vždy hral významnú úlohu v mystike a symbolike. Od pravidelného päťuholníka je tiež odvodený symbol pentagramu, využívaný v pythagorejské sekte ako poznávací znak. Jedným z dôvodov, prečo bol pravidelný päťuholník uctievaný, bolo zrejme to, že sa v ňom hneď na niekoľkých miestach ukazuje "najdokonalejší pomer" - zlatý rez.
Konštrukcia
Konštrukcia pravidelného päťuholníka bola známa už v starovekom Grécku.
Jedna z metód zostavenia pravidelného päťuholníka:
left|Konštrukcia pravidelného päťuholníka
IPhone 5
left|100px|Logo iPhone 5 iPhone 5 je 6. generácia populárneho mobilného telefónu iPhone. Je nástupcom iPhone 4S. Telefón bol predstavený 12. septembra 2012 a jeho predaj sa začal 21. septembra 2012. Je vybavený novým konektorom s názvom Lightning; staršie iPhony používajú 30-pinový Dock konektor. K dispozícii je redukcia Lightning to 30-pin Adapter. iPhone 5 je prvý iPhone s podporou LTE sietí a 4-palcovým LCD displejom s uhlopriečkou 16:9. K jeho výbave patria aj slúchadlá EarPods, ktoré sú dodávané aj k iPod Touch 5. generácie a iPod Nano 7. generácie.
Vlastnosti
Telefón v iPhone umožňuje konferenčné hovory, podržanie hovoru, spájanie viacerých hovorov, zobrazenie čísla volajúceho (CLIP) a integráciu s ďalšími vlastnosťami telefónnej siete s prístrojom, ako napr. automatické stíšenie a zastavenie prehrávania hudby pri prijatí hovoru. Po skončení hovoru hudba zase pokračuje.
iPhone v spolupráci s prevádzkovateľmi siete poskytuje aj funkciu tzv. vizuálnej odkazovej schránky (Visual voicemail), t. j. že odkazy sa užívateľovi zobrazia priamo na displeji telefónu a nemusí volať do svojej odkazovej schránky.
Je možné zakúpiť si hudbu prostredníctvom iTunes Store rovnako ako aj na OS X.
iPhone prehráva video, hudbu a obrázky, podobne ako iné iPody.
Zo zariadenia je možné pristupovať na internet prostredníctvom technológií GPRS/EDGE/3G/LTE (cez telekomunikačného operátora) alebo WiFi (cez prístupové body ako bežné počítače). Zariadenie má integrovaný prehliadač internetu Safari. Stránky je možné prehliadať v horizontálnom i vertikálnom móde, a umožňuje zobraziť len časť stránky (čo je výhodné vzhľadom k nižšiemu rozlíšeniu displeja oproti bežným počítačom). Safari pre iPhone nepodporuje technológiu spoločnosti Adobe Flash.
K Emailovým schránkam je možné pristupovať prostredníctvom zabudovaného klienta Mail s podporou štandardov POP3 a IMAP, vytvárať emaily vo formáte HTML a je možné tiež čítať dokumenty vo formátoch PDF alebo Microsoft Office (MS Word, MS Excel).
iPhone tiež disponuje technológiou Bluetooth 4.0, 8 Mpx fotoaparátom a nahrávaním videa vo Full HD (1080p) kvalite.
V iPhone sú zabudované 3 senzory. Prvý zisťuje, či je iPhone vo vodorovnej alebo zvislej polohe a podľa toho zobrazuje obraz na displeji, napríklad pri prehrávaní videa. Druhý registruje priloženie iPhone k uchu a automaticky vypína displej, aby šetril batériu a zamedzil ovládaniu uchom a tretí prispôsobuje jas obrazovky intenzite vonkajšieho osvetlenia (ak je táto funkcia zapnutá).
iPhone 5 sa dodáva s 16, 32 alebo 64 GB flash pamäťou.
Mikuláš Kováč
Mikuláš Kováč (* 18. máj 1934, Lekér, dnes Hronovce – † 26. máj 1992, Banská Bystrica) bol slovenský básnik. Pseudonym: Gustáv Kosor, Milan Markus, P.Repáč
Životopis
Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získaval v Leviciach, Banskej Bystrici(19481953), kde študoval na Vyššej priemyselnej škole strojníckej a v Bratislave, kde v rokoch 1954-55 študoval na Vysokej škole pedagogickej, no zo zdravotných dôvodov štúdium nedokončil. V roku 1953 pracoval ako konštruktér podniku Bučina vo Zvolene, od 1956 sa trvale usadil v Banskej Bystrici. V rokoch 1956-58 bol školským referentom, v rokoch 19581962 pracoval ako metodik v Dome osvety v Banskej Bystrici. V roku 1962 začal pracovať ako dramaturg banskobystrického bábkového divadla, 19611963 režisér štúdia Čs. rozhlasu, od roku 1967 bol redaktorom denníka Smer a od roku 1969 bol redaktorom Československého rozhlasu v Banskej Bystrici. V rokoch 19741980 pracoval v Osvetovom stredisku ako metodik, od roku 1980 bol na invalidnom dôchodku.
Je po ňom od roku 1999 pomenovaná Verejná knižnica Mikuláša Kováča v Banskej Bystrici.
Tvorba
Významný predstaviteľ súčasnej modernej slovenskej poézie tzv. strednej generácie. Jeho prvé diela vznikli na základe potreby vyjadriť svoje spomienky na detstvo, sociálne problémy, vojnové obrazy, spomienky na fašizmus, ale tematický okruh rozšíril aj o motívy rodného kraja, dediny a mesta Banská Bystrica, zároveň v jeho poézii predovšetkým dominoval súcit s malým obyčajným človekom, ktorý znáša ťarchy a údery histórie. Jeho básne boli tak silné, že už v roku 1960 debutoval zbierkou básní Zem pod nohami. Tematicky sa v nej vracal k 2. svetovej vojne, utrpeniu detí, ľudí v koncentračných táboroch a pod. Vo svojich ďalších dielach sa vracia k pôvodným témam, ale taktiež sa venuje i súčasnému životu.
Kaplnka svätého Jána Nepomuckého (Záhorská Bystrica)
Kaplnka svätého Jána Nepomuckého v Záhorskej Bystrici bola postavená roku 1896. Stojí na odbočke z cesty Pri Vápenickom Potoku na Donskú ulicu. K jej založeniu sa viaže pravdepodobne vymyslená legenda, podľa ktorej bol na mieste, kde teraz stojí táto kaplnka, nájdený poklad.
Železničná trať Bratislava – Štúrovo
Železničná trať Bratislava – Štúrovo (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 130) je elektrifikovaná dvojkoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Bratislavu a Štúrovo a pokračuje na Budapešť. Trať je súčasťou Paneurópskeho dopravného koridoru č. 4., spájajúceho Drážďany a Istanbul.
Zoznam fyzikálnych článkov/Ľ
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Chavoy
Chavoy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jednota
Jednota je spojenie v jeden celok, zjednotenosť, celistvosť. Vo filozofii sa často uvažuje o jednote sveta, ktorá napr. podľa materializmu spočíva v materiálnosti sveta.
Blue Mountains
Blue Mountains môžu byť:
Galaxia v Trojuholníku
Galaxia v Trojuholníku (iné názvy: Messier 33, M33, NGC 598, Veľká hmlovina v Trojuholníku, Veľká galaxia v Trojuholníku, galaxia Veterník) je špirálová galaxia typu Sc nachádzajúca sa v súhvezdí Trojuholník. Je to tretia najväčšia galaxia v Miestnej skupine galaxií a od našej Galaxie ju delí vzdialenosť približne 2,5 miliónov svetelných rokov.
Nachádza sa v západnej časti súhvezdia Trojuholník. Leží symetricky v predĺženej spojnici hviezdy Mirach a Veľkej hmloviny v Andromede. Je to tretia najväčšia galaxia v tejto skupine – hneď po Veľkej hmlovine v Androméde a našej Galaxii. Podľa všetkého začína M33 s Veľkou hmlovinou v Androméde gravitačne integrovať. Je dokonca možné, že M 33 je na dlhej, pomalej obežnej dráhe okolo M 31. Zároveň predstavuje najmenšiu galaxiu z trojice dominantných galaxií kopy. Má priemer 60 000 svetelných rokov a typ Sc.
Je od nás vzdialenejšia ako Veľká hmlovina v Androméde, jej vzdialenosť sa odhaduje na 2,3 až 3 milióny svetelných rokov. Nakoľko je ešte aj menšia ako M 31, javí sa nám na oblohe slabšia. Jej vizuálna jasnosť je 5,7 magnitúd. Za výnimočne dobrých podmienok ju možno vidieť aj voľným okom, inak iba za pomoci triédra alebo ďalekohľadu. Má veľmi malú plošnú jasnosť a uhlovú veľkosť o niečo väčšiu ako Mesiac v splne (73´ × 45´). Oproti M 31 však máme pri jej pozorovaní jednu výhodu – dívame sa na ňu takmer presne zhora („en face“). Vďaka tomu veľmi dobre vynikne jej špirálová štruktúra. Jej otvorené špirálové ramená sú výraznejšie ako u M31. Dostatočne dobre ju zobrazí až 37-centimetrový reflektor. left|thumb|220px|Hviezdotvorná oblasť [[NGC 604]]
V porovnaní s M 31 má M 33 menej jasné jadro, čo môže byť spôsobené neprítomnosťou čiernej diery v jeho strede. Zvláštnosťou Veľkej hmloviny v Trojuholníku je, že jej jadro je tvorené podobnými objektami ako jej špirálové ramená. Aj jej jadro obiehajú guľové hviezdokopy, najjasnejšia z nich (C39) má však jasnosť len 15,9 mag a neuvidíme ju menším ako 40-cm ďalekohľadom. Poloha hviezdokopy je rektascenzia = 1 h 34´ 50“, deklinácia = +30° 21´ 56“.
Predpokladá sa, že galaxia obsahuje objekty všetkých druhov: napríklad hviezdokopy, premenné hviezdy a hmloviny. V severovýchodnej časti M33 sa nachádza veľká oblasť rýchleho zrodu hviezd NGC 604. Je to najväčšia oblasť ionizovaného vodíka tejto galaxie, má priemer 1 500 ly a prevyšuje dokonca aj všetky hviezdotvorné oblasti v Galaxii. Plyn tejto emisnej hmloviny svieti preto, pretože je k tomu vybudený ultrafialovým žiarením z centrálnej hviezdokopy. Hviezdy tejto hviezdokopy sú natoľko hmotné a svietivé, že väčšinu svojho žiarenia už vyžarujú v ultrafialovej oblasti spektra a vo viditeľnom spektre sú menej výrazné.
Ako väčšina veľkých špirálových galaxií, aj M33 má svojho súputnika. Má jasnosť 15 magnitúd.
Mont-Saint-Remy
Mont-Saint-Remy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 55 obyvateľov (2009).
Zoznam vysielačov na Slovensku
náhľad|[[Vysielač Dubník (Slanské vrchy), najvyššia stavba na Slovensku]] náhľad|Vysielač na [[Vysielač Zobor|Zobore]] Zoznam vysielačov na Slovensku je zoznam televíznych a rozhlasových vysielačov, zabezpečujúcich terestriálne šírenie signálu televízie a rozhlasu. Vysielače vo vlastníctve spoločnosti Towercom plnia okrem šírenia signálu i úlohu retranslačných bodov a vytvárajú základ pre rádioreléové trasy.
Mont-Saint-Remy
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Zoznam vysielačov na Slovensku
Na konci februára 2017 bolo na Slovensku v prevádzke 407 analógových terestriálnych rozhlasových vysielačov, ktoré prevádzkovalo 33 spoločností.
Rozdelenie
Televízne veže, resp. vysielače na Slovensku rozdeľujeme do troch základných skupín:
DVB-T
Sieť základných vysielačov digitálnej televízie (DVB-T) sa mierne odlišuje, nakoľko niektoré tu uvedené vysielače základnej ani doplnkovej siete nešíria DVB-T signál. Towercom do tejto siete zaradil aj nové vysielače.
Základná sieť vysielačov
Túto sieť tvorí 7. vysokovýkonných vysielačov, zabezpečujúcich šírenie signálu verejnoprávnych i súkromných staníc. Nachádzajú sa vo vysielacích strediskách na miestach, vhodných pre efektívne pokrytie signálom, v značnej nadmorskej výške.
Konštrukčne ide o televízne veže a kotvené alebo nekotvené stožiare s výškou až do (Vysielač Dubník).
Sieť doplnkových vysielačov
Vysielaciu sieť dopĺňa sieť doplnkových, no nemenej dôležitých stredísk. Ich úlohou je pokryť signálom regióny a lokality mimo dosahu hlavných vysielačov. Ide takmer výlučne o nekotvené veže a stožiare v blízkosti osídlených oblastí, pod správou spoločnosti Towercom.
Súkromné vysielače
Súkromní vysielatelia televízie alebo rozhlasu vybudovali sieť vysielačov, nezávislú od hlavných (v minulosti štátnych) vysielačov. Prevádzku zariadení zabezpečujú vo vlastnej réžii, no existujú spoločnosti, vlastniace vysielacie zariadenia, ktoré následne prenajímajú vysielateľom.
Konštrukčne ide o nekotvené stožiare s výškou najčastejšie do, ktoré zdieľajú niekoľko antén, vrátane GSM. Vyžiarený výkon antén je často do 1 kW, no vysielače na Makovici a Veľkej lúke majú výkon až 20 kW.
Nachádzajú sa v blízkosti miest a aglomerácií, aby pokryli signálom čo najväčší počet domácností a firiem. Nezriedka sú stožiare umiestnené na obytných, administratívnych alebo hospodárskych budovách, silách či vodojemoch. náhľad|Vysielač na [[Vysielač Kráľova hoľa|Kráľovej holi]]
Vysielače digitálneho rozhlasu DAB
Od 15. decembra 2015 je šírený signál digitálneho rozhlasu z vysielača Kamzík. Towercom spustil skúšobnú prevádzku v štandarde T-DAB+, ktorý umožňuje lepšie využitie frekvenčného pásma. Na frekvencii 12C sa vertikálnou polarizáciou (kompresný formát HE-AAC) a s výkonom 3,6 kW vysielal signál rádií RTVS (Rádio Slovensko, Rádio Devín, Rádio_FM a Rádio Junior), ktoré boli neskôr doplnené o ďalšie stanice.
Vo februári 2016 vydal Regulačný úrad povolenia na vysielanie miestnych multiplexov v štandarde T-DAB súkromnej spoločnosti Avis na lokality Nitra (Zobor; 5 kW) a Levice (Nemocnica s poliklinikou; 2 kW - túto Avis neskôr vrátil). Úrad pre reguláciu elektronických komunikácií a poštových služieb vydal 1. júna 2016 povolenia na vysielače v Košiciach, Banskej Bystrici a Nitre. Lokalite Heringeš povolil na frekvencii 12B výkon 2 kW, bystrický Laskomer mohol vysielať rovnakým výkonom na frekvencii 12A a pre nitriansky vysielač Zobor bola určená frekvencia 10C a výkon až 20 kW.
Košický vysielač Heringeš začal šíriť signál 7. júla 2016, nitriansky, umiestnený na budove lanovky 15. júla. Od 1. februára 2017 vysiela DAB+ aj v Banskej Bystrici z vysielača Laskomer. Na kanáli 12A (223,936 MHz) sa vysielali programy Slovenského rozhlasu výkonom 2 kW, neskôr sa počet staníc rozšíril. V posledný májový deň 2017 začalo vysielanie digitálneho rozhlasu pre širšie okolie Žiliny z vysielača na Krížave, odkiaľ je šírených 11 programov, rovnakých pre všetky vysielače spoločnosti Towercom. Najnovším vysielačom digitálneho rozhlasu je od 28. marca 2018 prevádzkovaný vysielač v Dunajskej Strede. V septembri 2020 bola do multiplexu zaradená stanica RTVS Rádio Pyramída. Na vysielači Nitra-Zobor bolo 1. októbra 2020 obnovené vysielanie, no pôvodne šírený program nahradil multiplex spoločnosti Towercom.
V júli a auguste 2022 pribudli vysielače Trenčín – Nad oborou a Rimavská Sobota – Palaska, kde bol spustený rovnako multiplex Towercomu. Prevádzkové povolenie získali i vysielače Borský Mikuláš – Dubník a Košice – Dubník, ktoré boli spustené v roku 2023. Od 1. júla pribudlo pokrytie okolia mesta Prievidza, kde bol presunutý vysielač z Dunajskej Stredy.
Zoznam diaľníc a diaľničných okruhov v Belgicku
Belgické diaľnice sú približne z 95% Európske cesty. Napriek k existencií národného číslovania sú na belgických ukazovateľoch smeru na diaľniciach a okruhoch v podstate iba čísla európskych ciest. Iba okruhy v Bruseli a Antverpách a niekoľko ciest, ktoré nepatria do európskej siete sú označené tabuľami s národným značením.
SAP ERP
SAP ERP (skratka z SAP Enterprise Resource Planning; do decembra 2003 SAP R/3; 2004 – 2007 mySAP ERP) je hlavný produkt nemeckej softvérovej firmy SAP AG, ktorý predáva od roku 1993. Je koncipovaný ako celopodnikový informačný systém.
Je nový pojem, ktorý zastrešuje IPIS/IT.
ERP systémy umožňujú v rámci informačnej štruktúry podniku riadiť široký rozsah aktivít, sú nástrojom znižovania nákladov a zefektívňovania celého reprodukčného procesu, umožňujú manažérom príjmať kvalifikovanejšie rozhodnutia.
ERP systémy sú systémy na plánovanie podnikových zdrojov. Umožňujú riadiť široký rozsah aktivít, sú nástrojom na znižovanie nákladov podniku. Malé a stredné podniky majú pri zavádzaní IS určité špecifiká oproti veľkým podnikom. Chýba im organizačná zložka zabezpečujúca technické a programové vybavenie, dávajú prednosť jednorazovému nákupu pred strategickým plánovaním nákupu hardwéru a softwéru. Systémy musia v malých podnikoch pokryť tieto oblasti: účtovníctvo, pokladňu, fakturáciu, mzdy a personalistiku, evidenciu IM, bankové účty, knihu jázd, cestovné príkazy,...
Zabezpečujú tieto funkcie v malých a stredných podnikoch: marketing podniku, manažérsku nadstavbu (súhrnné informácie o stave podniku), správu databáz a riešenie špeciálnych požiadaviek konkrétneho podniku.
Nathaniel Symons
Nathaniel Symons bol anglický tesár, ktorý postavil jednomiestny ponorný čln bez pohonu a v roku 1729 ho v rieke River Dart predvádzal obecenstvu ako zábavnú atrakciu. Sám sa pred početným obecenstvom v člne ponoril na 45 minút pod hladinu. Jeho konštrukcia vychádzala z Bourneho konceptu: čln mal dve sekcie spojené harmonike podobnou kožou, ktorá umožňovala meniť jeho objem a tým i ponor. Symons plánoval svojimi vystúpeniami zarobiť na ďalší vývoj, no nemal veľký úspech.
Eliáš Augustíni
Eliáš Augustíni (* 17. storočie, Dubnica nad Váhom† 1702, Banská Štiavnica) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.
Jeho otec bol Ján Augustíni, jeho matka Magdaléna rod. Regisová.
Životopis
Študoval v Ilave, v Modre, v Brezne, v Žiline, filozofiu a teológiu 16631666 na univerzite vo Wittenbergu. V rokoch 16661667 rektor školy v Mošovciach, 16671669 v Ilave, 16691771 evanjelický farár v Slatine, 1671 v Hliníku nad Váhom, 1682 slov. obce v Banskej Štiavnici. Pri prenasledovaní evanjelikov po odhalení Vešeléniho sprisahania ho z hliníckej fary i z obce vyhnali, 10 rokov sa skrýval, najdlhšie vo Valaskej Belej. Autor barokových náboženských dišpút a príležitostných latinských veršov.
Nick O’Malley
Nick O'Malley (* 5. júl 1985, Sheffield, Anglicko) je bas-gitarista skupiny Arctic Monkeys. Do kapely prišiel potom, ako sa Andy Nicholson rozhodol nezúčastniť sa turné po Severnej Amerike. Ako priateľ skupiny a basista The dodgems bol navrhnutý ako dočasná náhrada. Potom, ako Andy definitívne odišiel, Arctic Monkeys oznámili, že s nimi odohrá všetky letné vystúpenia a v súčasnosti je oficiálne uznaný ako nový basgitarista kapely.
Stoner rock
Stoner rock alebo stoner metal je subžáner heavy metalu, ktorý kombinuje prvky psychedelického rocku, blues-rocku, klasického heavy metalu a doom metalu. Stoner rock má zvyčajne pomalé až stredné tempo s ťažkým basovým zvukom, melodickým spevom a 'retro' produkciou. Prvýkrát sa žáner objavil začiatkom 90. rokov a propagovali ho predovšetkým kalifornské skupiny Kyuss a Sleep.
VSŽ Košice v sezóne 1987/1988
VSŽ Košice v sezóne 1987/1988 hrali svoju 24. ligovú sezónu, ktorá bola celkovo 45. sezónou I. ligy.
TJ VSŽ Košice začali prípravu s novou dvojicou trénerov. Trénerske duo Ján Selvek a Július Kovács bolo nahradené novou dvojicou Ján Faith a Ján Šterbák. Obaja tréneri už v Košiciach pôsobili ako hráči. Obaja tu strávili veľkú časť svojej hráčskej kariéry. Z kádru ešte pred sezónou odišlo viacero hráčov. Jabcon spolu s Kapustom odišli do Prešova, Barochorský mal namierené do Zvolena, Valko smeroval do Trenčína a Hriňak odišiel do béčka Dukly Jihlava. Z povinnej vojenskej služby sa do späť vrátila trojica hráčov Sýkora, Veselovský a Talpaš. Z dorastu TJ VSŽ pribudli do Áčka bratia Peter a Pavol Zůbekovci a obranca Ján Varholík. Prípravu TJ VSŽ Košice spevnila účasť na turnaji v bývalom Sovieskom zväze a ešte v septembri, keď už začala liga, účasťou vo švajčiarskom meste Lugano na finále Pohára európskych majstrov 1986/1987. Košice tam ešte ako majster československa zo sezóny 1985/86 reprezentoval vlasť. Košice v konkurencii 4 najlepších európskych šampiónov skončili ako druhé najlepšie mužstvo v európe za legendárnym CSKA Moskva.
Ligová Sezóna bola opäť po 4 rokoch atypická, pretože všetko bolo prispôsobené príprave národného tímu na Zimné olympijske hry 1988 v kanadskom meste Calgary. Medzitým sa liga nehrala. Ligová prestávka trvala skoro 2 mesiace. Presnejšie od 12. januára 1988 do 4. marca 1988. Počas prestávky sa kvôli tomu aby tímy nevypadli z tempa hral turnaj o Pohár Československého olympijského výboru, kde hrali všetky ligové mužstvá rozdelené do 3 tabuliek po 4 tímy. Víťazi skupín sa mali stretnúť vo finálovej skupine no nestalo sa tak. Víťazmi svojich skupín sa stali tímy TJ Sparta ČKD Praha, ASD Dukla Jihlava a TJ VSŽ Košice. Po základnej časti sa VSŽ Košice v ligovej tabuľke umiestnili na 2. mieste o skóre za Motorom České Budějovice a spolu s ďalšími 6 tímami postúpili do play-off v ktorom sa hrali všetky série na 3 víťazné stretnutia. TJ VSŽ začali v play-off cestu za druhým titulom víťazstvom v semifinále proti slovenskému rivalovi Dukle Trenčín 3:1 na zápasy. V semifinále, kde sa stretli hutnícke giganty si Východoslovenský železiari počínali proti Poldi SONP Kladno úspešnejšie, keď zvítazili opäť 3:1 na zápasy. Vo veľkom finále VSŽ Košice narazili na súpera z hlavného mesta federácie TJ Spartu Praha. Po prvých dvoch zápsoch v Košiciach ktoré skončili 0:2 a 4:0 bolo skóre nerozhodné 1:1 a o všetkom sa rozhodlo v prahe. V treťom zápase v Prahe oceliari vyhrali 6:3 a Košice získali 2 mečbaly, góly Sparty strieľal len jej elitný útok Volek-Kastner-Doležal. V 4 zápase 27. apríla 1988 v Prahe Košice zvíťazili 6:5 až po dvojnásobnom predĺžení a pred 14 tisíc divákmi TJ VSŽ Košice vyhral druhýkrát a naposledy najvyššiu hokejovú súťaž. Praha titul neoslavovala už 34 rokov a ani po tejto sezóne sa to nezmenilo. Víťazný gól zápasu, finále a sezóny strelil Ján Vodila.
Chladič (elektronika)
right|thumb|[[Chladič procesora|Chladič na procesore]]
Chladič (v elektronike) je zariadenie, ktoré je určené na odvod prebytočného tepla vznikajúceho pri prevádzke elektronickej súčiastky alebo modulu tak, aby chladený objekt neprekročil maximálnu dovolenú prevádzkovú teplotu.
Princíp funkcie chladiča
Miera odvodu tepla (prostredníctvom chladiča) rastie s rastúcim odvodom teplôt medzi chladeným objektom a okolitým prostredím (ktoré má v predpokladanom ideálnom prípade konštantnú teplotu a nekonečnú tepelnú kapacitu). To znamená, že pri konštantnom zdroji tepla sa ustáli rovnováha medzi dodávaným a odoberaným teplom pri určitej teplote aktívneho prvku (zdroja tepla). Úlohou chladiča je dosiahnuť takú mieru odvodu tepla, aby bola táto teplota nižšia než je maximálna dovolená prevádzková teplota. Treba brať do úvahy aj závislosť životnosti a poruchovosti zariadenia od prevádzkovej teploty (pozri Arrheniovu rovnicu). Ekonomické podmienky pritom nútia prihliadať aj na pomer bežných prevádzkových a plánovaných medzných parametrov.
Kvantitatívny popis
Všetky fázy prenosu tepla od jeho zdroja do okolitého prostredia sú charakterizované tzv. tepelným odporom (príp. jeho prevrátenou hodnotu, tepelnou vodivosťou) jednotlivých nadväzujúcich chladiacich stupňov (t. j. tepelný odpor medzi), udávanou v K/W. Výsledný tepelný odpor celej sústavy je daný súčtom jednotlivých súčastí.
Teplota aktívneho prvku (zdroja tepla) je v rovnovážnom stave daná súčinom celkového tepelného odporu chladiacej sústavy a celkového dodávaného tepelného výkonu.
Prestup tepla zo zdroja tepla na povrch súčiastky
Teplo zo zdroja tepla (obvykle polovodičový integrovaný obvod) je odvádzané cez polovodičový substrát (podložku), na ktorom je obvod vytvorený, na vývody (piny) súčiastky a do plastového puzdra obvodu. Keďže najpoužívanejší polovodič – kremík – a aj bežné hmoty (plasty) používané na puzdrenie sú zlými tepelnými vodičmi, a prierez vývodov je relatívne malý (i keď sú z tepelne dobre vodivých materiálov (kovov)), je kapacita odvodu tepla takýmto spôsobom obmedzená na jednotky wattov.
Vo výkonových súčiastkach a iných súčiastkach s významnými výkonovými stratami (napr. CPU, FPGA a iné) je preto potrebné vytvoriť lepšie podmienky na prestup tepla medzi aktívnou vrstvou a povrchom súčiastky (ako aj umožniť malý prechodový tepelný odpor medzi povrchom súčiastky a samotným chladičom). Používalo a používa sa niekoľko postupov, často vo vzájomnej kombinácii:
Prenos tepla medzi povrchom súčiastky a chladičom
Prenos tepla medzi povrchom súčiastky a chladičom prebieha predovšetkým vedením tepla. Tento bod býva kľúčovým pre dobrý odvod tepla a aj malé technické chyby sa môžu prejaviť veľkými rozdielmi v celkovom tepelnom odpore.
Sociálno-politická a ideová jednota spoločnosti
Sociálno-politická a ideová jednota spoločnosti je podľa marxizmu jednota objektívneho postavenia, základných ekonomických a politických záujmov, ideových a morálnych princípov všetkých sociálnych skupín, vlastná socialistickej spoločnosti a predstavujúca jeden z jej podstatných znakov.
Jamie Cook
Jamie Cook (* 8. júl 1985, Sheffield, Anglicko) je gitarista britskej skupiny Arctic Monkeys. K Vianociam 2001 dostal svoju prvú gitaru. Nemá rád tlač a rozhovory. Býva v Sheffielde s rodičmi.
Vensat
Vensat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Izba
náhľad|Izba poľských [[Gorali (poľsko-slovenské pomedzie)|goralov pod Tatrami]]
Tracking and Data Relay Satellite
Tracking and Data Relay Satellite, skratka TDRS, je sústava geostacionárnych družíc. Plnia telekomunikačnú, sledovaciu a retranslačnú úlohu.
Celkový počet vyrobených družíc TDRS je 10, do vesmíru sa ich však dostalo len 9, pretože druhá družica v poradí (TDRS-B) zanikla pri explózii raketoplánu Challenger, ktorý ju mal vyniesť do vesmíru. Slúžia na spojenie s nízkoletiacimi družicami, napríklad s americkými raketoplánmi, a na interkontinentálnu komunikáciu. Prvá družica TDRS (označená TDRS-A) bola vypustená v roku 1983, posledná (TDRS-10) v roku 2002. Všetky štartovali z kozmodrómu Cape Canaveral, pričom niektoré vynášali nosné rakety Atlas a iné raketoplány. Družice vynesené raketoplánmi sa na finálnu geostacionárnu dráhu dostali pomocou urýchľovacieho stupňa. Predpokladaná aktívna životnosť družíc je 10-11 rokov. Hlavná pozemná stanica systému sa nachádza vo White Sands.