cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Masaker v Kľakovskej doline
Predohra
Štáby partizánskych jednotiek sa o plánovanom prepade obcí dozvedeli v sobotu večer 20. januára. Nevedeli však, že Edelweiss plánuje vyhladzovaciu operáciu a pre krátkosť času tak nedokázali urobiť všetky opatrenia, aby neohrozili obyvateľov. Ústupom do hôr sa rozhodli nepostaviť sa na odpor početnej a dobre vyzbrojenej presile a vyhnúť sa bojom priamo v dedinách mylne sa domnievajúc, že tým nevystavia obyvateľov obcí nebezpečenstvu.
Kreativita
Kreativita a spoločenský prospech
Vo väčšine literatúry sa uvádza, že kreativita musí okrem originálnosti splňovať podmienku spoločenského prospechu, to že je produkt užitočný, slúži rozumnému účelu, je akceptovateľný, prijateľný, hodnotný. Pri hodnotení produktu má podstatný význam časový činiteľ. Tento činiteľ zapríčiňuje, že spoločenské hodnotenie výtvoru podlieha zmenám, pričom neraz prechádza od začiatočného kladného prijatia cez rozličné fázy devalvácie alebo naopak. Morris I. Stein uvádza: tvorivosť je proces prinášajúci nový výtvor, ktorý v istom čase istá skupina hodnotí ako náležitý alebo neužitočný. Čiže to, či je produkt tvorivosti spoločensky hodnotný je relatívne. Bláznivé (ak ho definujeme ako vyhýbajúci sa spoločenskej norme, teda až patologický), deštruktívne nápady sú síce protispoločenské, ale rovnako kreatívne. Na podporu tejto myšlienky uvádzam, že Carl R. Rogers (1954) tiež uviedol, že existuje konštruktívna a zároveň aj deštruktívna tvorivosť.
Masaker v Kľakovskej doline
Predohra
náhľad|Pamätník venovaný 64 zavraždeným v Ostrom Grúni, postavený priamo na mieste tragédie
Priebeh
V nedeľu 21. januára 1945 skoro ráno sa nacisti na nákladných autách a obrnených transportéroch presunuli na zhromaždisko za dedinou Hrabičov, odkiaľ sa začali presúvať k susednému Ostrému Grúňu. Časť jednotky Edelweiss spolu s oddielmi Heimatschutz najprv od lesov obkľúčila dedinu, aby z nej nikto nemohol uniknúť, zvyšok jednotky následne postupoval priamo do nej. Nemci začali v Ostrom Grúni prepadávať jeden dom za druhým a vyháňať z nich civilné obyvateľstvo, ktoré začali zhromažďovať na dvore miestneho obyvateľa Izidora Debnára. Ten patril spolu so svojou rodinou k prvým obetiam masakry, ktorá nasledovala. U Debnára v dome, v izbe, v kuchyni a na dvore nacisti povraždili celkovo 64 civilistov, vrátane 26 žien a 12 detí, pričom najmladšia obeť mala iba 14 mesiacov. Masaker prežilo iba 9 obyvateľov obce, vrátane 13-ročného Debnárovho syna Františka, či 10-ročnej Anny Novákovej. Tí prežili len náhodou, tým že sa vyhli paľbe vrahov a smrteľným zraneniam pod telami ďalších obetí. Po vykonaní vrážd dom s obeťami páchatelia podpálili a presunuli sa k obci Kľak. náhľad|250px|left|Pamätník postavený na mieste vyvraždenia rodiny Kotrlovcov v Novom Kľaku Najprv vstúpili do dolnej časti dediny, nazývanej Nový Kľak. Tu už nezačali obyvateľov zhromažďovať na jednom mieste, ale strieľali ich na mieste, kde ich zastihli – na uliciach, dvoroch, či priamo v domovoch. V Novom Kľaku tak boli vyvraždení s výnimkou jediného človeka, ktorý so zraneniami prežil, všetci obyvatelia, celkovo 84 ľudí, vrátane 16 žien a 36 detí. Najmladšími obeťami boli dve troj a päť mesačné nemluvňatá. Medzi prvé obete masakru v Novom Kľaku patrila rodina Kotrlová. V ich dome, ktorý sa nachádzal na začiatku dediny, bola zavraždená Karolína Kotrlová, jej všetkých 6 detí a trojmesačná vnučka. V dome zavraždili aj manželku miestneho horára Helenu Rettingerovú, ktorá bola navyše v siedmom mesiaci tehotenstva.
Kreativita
Divergentné myslenie
Hlavná odlišnosť kreativity ako schopnosti spočíva v odlišnosti myslenia. To znamená, že jedinec rieši divergentné úlohy, ktoré nemajú jedinú správnu odpoveď na rozdiel od konvergentných úloh (napr. v matematike, fyzike), kde je možné uplatniť len jedno východisko, jeden výsledok, existuje jediná vhodná a správna odpoveď. Ako uvádza vo svojej publikácii Milan Nakonečný (1998) ide o rôzne schopnosti divergentného myslenia, o divergentné mentálne akty, konkrétne o divergentné vytváranie jednotiek, tried, relácií, systému, transformácií a implikácií vo sfére figurálnej, symbolickej, sémantickej a behaviorálnej. Funkciu divergentného myslenia a transformačných schopností vidí, v jednej zo svojich posledných prác, Joy Paul Guilford (1987) ako rozhodujúcich v štádiu generovania nápadov. Divergentné schopnosti v ňom poskytujú dostatok alternatívnych nápadov, transformácie sú základom flexibility pri reštrukturovaní informácií. Táto myšlienka je podrobne rozpracovaná v modeli tvorivého riešenia problémov Treffingera, Isaksena (1992). Znamená to prekonanie výlučnosti divergentného myslenia ako kognitívneho potenciálu tvorivosti a zdôraznenie nevyhnutnosti vzájomnej prepojenosti s konvergentným myslením v procese tvorivého riešenia problémov.
Masaker v Kľakovskej doline
Priebeh
Vo vyššie položenej časti obce, v Hornom Kľaku, sa nacisti rozhodli zhromaždiť zvyšných obyvateľov na voľné priestranstvo pred miestnou školou a kaplnkou a hromadne ich popraviť guľometmi. Ešte pred tým našli v jednom z domov mladého zraneného partizána, ktorého vyvliekli von a pred očami vydesených obyvateľov ho brutálne mučili a nakoniec zavraždili. Brutálne zavraždení boli aj dvaja ďalší partizáni (vrátane partizánskeho komisára Jána Jakaba), ktorí sa kvôli zraneniam utrpeným pri prestrelke z 18. januára nemohli stiahnuť do hôr a ostali sa ukrývať v dedine. Následne sa chystali postrieľať aj zvyšných obyvateľov Kľaku, keď prišla do obce motospojka, ktorá doručila veliteľom trestnej výpravy telegram. Po prevzatí a prečítaní telegramu nacisti upustili od ďalšieho vraždenia, obyvateľov rozohnali a Kľak následne vyrabovali a kompletne vypálili. Nie je presne známe, čo stálo v dotyčnom telegrame a prečo nacisti vraždenie ukončili, no predpokladá sa, že správy o brutálnych masakroch v Kľakovskej doline sa začali rýchlo šíriť medzi verejnosťou po celom Slovensku a nemecké velenie sa obávalo, že by sa celá vec mohla obrátiť proti nim.
Kreativita
Základné znaky tvorivej osobnosti (personálne aspekty)
Pre komplexnú povahu tvorivosti, ktorá presahuje oblasť kognitivity, bol vytvorený pojem tvorivá osobnosť, ktorý vyjadruje širšie osobnostné súvislosti tvorivosti.
Masaker v Kľakovskej doline
Priebeh
Nasledujúci deň po masakroch a vyhnaní preživších obyvateľov sa nacisti rozhodli celú Kľakovskú dolinu uzavrieť, pričom obyvateľom doliny v nižšie položených dedinách Hrabičov, Prochot a Župkov prikázali vysťahovať sa. 24. januára 1945 vtrhli už do vyľudnenej Kľakovskej doliny opäť a všetky spomínané dediny vypálili, pričom sa vrátili aj do Ostrého Grúňa, kde vypálili zvyšných 112 obytných domov, ako aj všetky samoty a senníky ostávajúce v doline. Až do oslobodenia mali všetci civilní obyvatelia do celého údolia zakázaný vstup.
Kreativita
Základné znaky tvorivej osobnosti (personálne aspekty)
Podľa Jurčovej problémom štúdia tvorivých osôb je určenie spoľahlivých kritérií na ich identifikáciu:
Najčastejšie uplatňovanými kritériami výberu vo výskume významných tvorcov (veľká tvorivosť) boli všeobecné spoločenské uznanie, resp. úsudok expertov na základe reálnych tvorivých produktov. Výber sa opieral o rating alebo nomináciu podľa zvolených kritérií (napr. stupeň, do akého otvára jeho práca nové cesty vo výskume). Mnohé charakteristiky tvorivých ľudí boli odvodené pôvodne z biografických a autobiografických údajov géniov. Dodnes je široko uznávaný ako empiricky validný výskum architektov, ktorý uskutočnil Donald W. MacKinnon (1970).
Viktor Borisovič Sočava
Viktor Borisovič Sočava (* 20. jún 1905, Petrohrad, Rusko - † 29. december 1978, Komarovo) bol ruský geobotanik a geograf, ktorý sa zaoberal klasifikáciou oblastí a krajín, založil modernú náuku o krajine.
Masaker v Kľakovskej doline
Priebeh
náhľad|Masový hrob v Novom Kľaku, v ktorom je pochovaná časť obetí masakru
Kreativita
Základné znaky tvorivej osobnosti (personálne aspekty)
pozri aj:MacKinnenov výskum architektov
Medzi najčastejšie používané kritéria výberu detí a mládeže (malá tvorivosť) patrili výkony v testoch tvorivosti. V extrémnych skupinách najoriginálnejších a najmenej originálnych sa porovnávali ich osobnostné koreláty. Nominácia alebo rating vo výskumoch najtvorivejších detí a mládeže sa opierali o úsudok učiteľov alebo rovesníkov. Zhodné výsledky empirických výskumov na veľmi početných a rôznorodých vzorkách viedli k vytváraniu názoru o platnosti všeobecných charakteristík tvorivých ľudí – generalizovanému obrazu tvorivej osobnosti. Odráža sa v profiloch tvorivých osôb a rovniciach tvorivej osobnosti (Cattell, Butcher, 1970), inventároch spoločných vlastností (Yarnell, 1971) bazálnych – „core“ charakteristikách (Barron, Harrington, 1981). Esenciálne (core) charakteristiky boli odvodené z desiatok rôznych osobnostných vlastností získaných v priebehu 15-ročného empirického výskumu ako najstabilnejšie koreláty tvorivých výkonov a aktivít v rôznych oblastiach tvorivosti. Patria sem:
Masaker v Kľakovskej doline
Následky
Celkovo si nacistický masaker z 21. januára 1945 vyžiadal v dedinách Ostrý Grúň a Kľak 148 civilných obetí, z toho 48 detí vo veku do 18 rokov. Pri akcii boli v Kľaku zavraždení aj spomínaní 3 partizáni. Celkovo bolo vypálených 132 obytných domov a hospodárskych stavísk v Kľaku, v Ostrom Grúni úplne zničili 112 a čiastočne 5 obytných domov, 78 hospodárskych stavísk vypálili úplne a 22 čiastočne. Hoci boli zničené dediny niekoľko mesiacov vyľudnené, po vojne začali byť obnovované a veľká časť preživších obyvateľov sa do nich vrátila.
Kreativita
Základné znaky tvorivej osobnosti (personálne aspekty)
Jurčová ďalej uvádza, že napriek závažným výhradám (či sú tieto vlastnosti v kauzálnom vzťahu k tvorivému výkonu, či sú nevyhnutnou komponentou tvorivosti, či sú premenlivé v závislosti od situácie či špecifičnosti úloh atď.) voči „core“ charakteristikám sa uvádzajú opätovne aj v neskorších štúdiách súbory personálnych charakteristík ako typických pre tvorivú osobnosť. Medzi bežne uvádzané charakteristiky tvorivých ľudí patria podľa sumarizujúceho prehľadu Twila Z. Tardif, Robert J. Sternberg (1989):
Harrison G. Gough (1964) uviedol prehľad rysov tvorivej osobnosti:
Miron Zelina (1994) vymedzuje tvorivú osobnosť týmito charakteristikami:
Masaker v Kľakovskej doline
Následky
Obyvateľstvo nemeckej národnosti obcí Píla a Veľké Pole, ktorého príslušníci napomáhali pri masakre v Kľakovskej doline, bolo v rámci Benešových dekrétov po vojne vysťahované do Nemecka. Do týchto obcí sa následne presídlila časť obyvateľov dedín z Kľakovskej doliny, ktorým boli zničené obydlia a majetok počas nacistických represálií.
Kreativita
Základné znaky tvorivej osobnosti (personálne aspekty)
Podstatným znakom tvorivej osobnosti je autonómia (J. P. Guilford) a snaha po seberealizácii (A. H. Maslow). Takýchto súhrnných znakov sa nachádza v odbornej literatúre veľké množstvo (Tuma, Zelina,...).
Jurčová uvádza, že problém nie je v tom, či zistené charakteristiky vystihujú tvorivú osobnosť alebo nie, ale aká je ich jedinečná konštelácia u jednotlivcov a ich prepojenie na situácie a reálne činnosti. MacKinnon (1978), Tardif, Sternberg (1989) a ďalší sa zhodujú v názore, že neexistuje žiadny jednoduchý vzorec zodpovedajúci každému, kto je tvorivý, ide o konšteláciu mnohých charakteristík, ktoré sa môžu vyskytovať u jedného, ale nemusia sa vyskytovať u iného tvorivého človeka. Zdôraznili tak jedinečnosť tvorivej osobnosti. Zo slovenských autorov jedinečnosť tvorivej osobnosti potvrdil M. Zelina (1995).
Tvorivá osobnosť a dynamické hľadisko
Dynamická stránka tvorivej osobnosti je vyjadrená v téze o premenlivosti tvorivej osobnosti v čase. K objasneniu vnútornej dynamiky, a zároveň jedinečnosti, tvorivej osobnosti významne prispel McMullan (1976) koncepciou paradoxných vlastností tvorivých ľudí a ich špecifickom spôsobe oscilácie medzi polárnymi vlastnosťami. Premenlivosť, extremitu, rozpornosť a multidimenzionalitu tvorivej osobnosti vyzdvihol tiež Hlavsa (1985) vo svojej kreativizačnej hypotéze. Významným dynamickým prvkom je v jeho koncepcii tvorivý vzťah k situáciám, na ktoré tvorivý človek nielen reaguje, ale ich aj mení, resp. tvorí nové situácie.
Novšie trendy vo výskume tvorivej osobnosti zdôrazňujú interakčné a dynamické hľadiská pri skúmaní tvorivej osobnosti. Jedna z hlavných reprezentantiek interakcionistických koncepcií, Amabile (1983), uvádza, že tvorivosť je najlepšie konceptualizovaná nie ako črta alebo všeobecná schopnosť, ale správanie rezultujúce z osobitnej konštelácie osobnostných charakteristík, kognitívnych schopností a sociálneho prostredia.
Faktory tvorivosti (kognitívne aspekty)
J. P. Guilford (1967) stanovil psychometricky definované faktory tvorivosti. Špecifické schopnosti, ktoré patria do tejto kategórie sú odvodené z analýz významných tvorivých osobností. Napriek kritike (Brown 1989) nebol Guilfordov psychometrický prístup doteraz ničím prekonaný. Ide o tieto faktory:
80px|right
Kognitívny štýl
Kognitívny štýl predstavuje typický koncept a prístup zjednocujúci kognitivistické a personalistické náhľady na tvorivosť, chápe ako charakteristika osobnosti, ktorá sa prejavuje pri riešení problémov, vypovedá o spôsobe, akým je človek tvorivý, zdôrazňuje modalitu, preferencie, spôsoby, formy. Kognitívny štýl zodpovedá tomu, akým spôsobom ľudia preferujú využiť svoju tvorivú kapacitu, potenciál, kompetencie (Isaksen, Dorval, 1993). Predznamenali ho koncepcie, ktoré vznikli už v šesťdesiatych rokoch: konvergerov a divergerov ako reprezentantov odlišných kognitívnych štýlov rozlíšila Hudson (1970), ktorá tvrdila, že rozdiely medzi umelecky a matematicky nadanými sú v štýle a nie úrovni schopností. V umeleckej oblasti prevažovali divergeri, kým pre vedecky orientovaných (matematika, fyzika, chémia) bol príznačný konvergentný štýl. Kirton (1980) uviedol koncepciu adaptorov a inovátorov, ktorí dochádzajú k tvorivému výkonu výrazne odlišnými spôsobmi. Z hľadiska preferencie spôsobov riešenia problémov je typické pre inovátorov robiť veci odlišne, radikálne, inovatívne, prekračovať vybudované štruktúry, kým pre adaptorov je typická preferencia riešenia problémov v rámci danej štruktúry.
Predbežne je však málo poznatkov, ktoré by pomohli lepšie porozumieť vzťahu kognitívneho štýlu a úrovne tvorivosti. Viacerí autori upozorňujú tiež na skutočnosť, že predbežne je veľká priepasť medzi konceptuálnou rovinou kognitívnych štýlov a empirickou úrovňou a na zlyhávanie operacionalizovaných mier v procese ich validizácie. Osobitý význam výskumu kognitívnych štýlov vidí Jurčová v oblasti rozvíjania tvorivosti. Tu sa ukazuje ako dôležité nielen poznať a zohľadňovať „silné stránky“ učiacich sa, ale aj kompatibilitu kognitívnych štýlov učiteľa a žiaka. Vnucovanie jedného štýlu myslenia, napr. konvergentného, môže byť u jednotlivcov preferujúcich divergentný štýl a naopak, zdrojom trvalého stresu a neúspešnosti. (Jurčová)
Originálna fantázia
A. Strzalecki uvádza, že Guilfordom identifikoval len niektoré z viacej faktorov tvorivosti. Jedným zo spoločných prvkov tohto komplexu tvorivého myslenia je nepochybne originálna fantázia, t. j. divergentné vizuálne a pojmové myslenie (M. Nakonečný, 1998) Podľa S. Arietiho (1976) nemôže byť originálne myslenie jednoducho identifikované s divergentným myslením ako ho popísal Guilford, originálne myslenie je podľa Arietiho širšia kategória.
Neintelektové faktory tvorivosti
Súčasťou tvorivého myslenia sú aj neintelektové faktory. Podľa výskumu subjektívneho hodnotenia rozdielne kreatívnych architektov Donald W. MacKinnon (1963) uvádza vo výsledkoch ako najčastejšie uvádzané faktory: fantázia (kladná hodnota), aktivita (kladná hodnota), citlivosť (kladná hodnota), idealistické založenie (kladná hodnota), nonkonformita (kladná hodnota), horšia adaptácia (kladná hodnota), väčšia emočná labilita (kladná hodnota), zodpovednosť (negatívna hodnota), sebavedomosť (kladná hodnota), vyhovujúca samostatná práca (kladná hodnota), kriticky založený (kladná hodnota), rozdiel medzi reálnym a ideálnym egom (kladná hodnota), t.z. že tvoriví architekti si boli vedomí profilu ideálneho architekta, tz. že vlastnosti, ktoré si architekti priali mať neboli v rozpore s tými, ktoré mali, ale priali si ich mať vo väčšej miere. Ako kladnú hodnotu ju uvádzam preto, lebo väčšina skúmaných architektov sa ohodnotilo ako nositeľ tejto vlastnosti.
Motivácia ako neintelektový faktor tvorivosti
Vnútorná motivácia vyplýva z vlastnej potreby vykonávať určitú činnosť. Pri jej vykonávaní sa potreba uspokojuje.
Vonkajšia motivácia je navodená druhou osobou (pedagóg, rodičia), formou pochvaly alebo odmeny za uskutočnený výkon, vhodné správanie a pod. Vnútorná motivácia sa považuje za vyšší, kvalitnejší druh motivácie.
Vzťah všeobecnej inteligencie a tvorivosti
Vzťah tvorivosti a všeobecnej inteligencie (IQ) vykazuje nízku pozitívnu koreláciu (vzájomný vzťah medzi premennými známkami alebo vlastnosťami 2 alebo viacerých javov, veličín; súvzťažnosť javov, veličín), čo Barron vysvetľuje spojením tvorivosti s radou iných neintelektových faktorov a zvlášť s motiváciou. Guilford vysvetľuje tým, že obvyklé testy inteligencie merajú iba konvergentné myslenie, a nie divergentné myslenie, ktoré je podstatou tvorivosti. Je známe, že vysoko inteligentné osoby sa nevyznačujú vždy tiež vysokou úrovňou tvorivosti, ale vysoko tvoriví jedinci bývajú tiež vysoko inteligentní. Vysoko inteligentní ľudia môžu byť vysoko tvoriví, ale i celkom konvenční. Ľudia s priemernou inteligenciou môžu byť vysoko tvoriví, priemerne tvoriví i nízko tvoriví.
Testy kreativity
Testy majú verbálnu aj grafickú formu a odpovede sa hodnotia podľa viacerých premenných: fluencie, flexibility a originality. Ďalej bývajú testované úlohy zamerané na sledovanie ďalších zložiek tvorivosti, akými sú redefinícia, senzitivita, elaborácia.
Keď hovoríme, že niečo je originálne, chceme tým povedať, že je neobyčajné, zriedkavé, svojské, nie je napodobením. Za originálne sa pokladá také správanie, ktoré sa prispôsobuje požiadavkám danej situácie, ale vyskytuje sa pomerne zriedkavo, je nevšedné, v opačnom prípade by originálnou bola napríklad bez výnimky každá odpoveď, ktorá nereaguje na danú otázku. ''Pozri aj: Originalita ako faktor tvorivosti 80px|right
Bariéry kreativity
Netreba zabúdať, že na kreativitu majú vplyv bariéry, ktoré môžu skresliť výsledky testov. James L. Adams vytvoril všeobecne uznávanú kategorizáciu bariér tvorivého myslenia, ktoré rozdelil do štyroch skupín:
Percepčné bariéry
Bariéry vnímania skutočne môžu brániť človeku, správne pochopiť informácie, ktoré potrebuje na riešenie problému, alebo naopak pochopiť aj sám problém. Podľa Adamsa poznáme tieto percepčné bariéry:
Bariéry kultúry a prostredia
Spoločenské prostredie a jeho kultúra môžu byť významným retardantom tvorivej práce.
Tvorivosť možno podporovať rôznym spôsobom, ale za najdôležitejšie pokladáme prejavy dôvery, vhodnú motiváciu, primerané ocenenie výsledkov a voľnosť v konaní podmienenú dobrým výsledkom v práci.
Emočné bariéry
Emočné bariéry často pôsobia ako brzda najmä ak tvorivý človek kriticky skúma svoje nápady.
Intelektové a výrazové bariéry
Intelektové bariéry vyplývajú z nedostatočných intelektuálnych predpokladov a chybnej mentálnej taktike. Výrazové bariéry sú prejavom nedostatku interpretovať myšlienku niekomu, ale často aj sebe samému.
Iracionále presvedčenia ako bariéra tvorivosti
Ako špecifický prípad bariér kreativizácie osobnosti či prostredia bola sledovalná miera iracionálnych presvedčení. Zvýšená miera iracionálnych presvedčení sa ukázala ako potenciálna bariéra tvorivosti. Súvisí negatívne s originalitou a fantazijnou zložkou myslenia. Rozlíšili sa dva typy tvorivého hypoteticko-interpretačného štýlu: 1. s uplatnením fantázie, 2. vedecký štýl. Kvalitatívna analýza potvrdila diferencované vzťahy medzi oboma štýlmi (typmi). Racionálnejšie osoby vykazujú vyššiu kvalitu tvorivej produkcie. Porovnanie dospelých a mládeže ukázalo rozdiely tak v celkovej miere iracionálnych presvedčení, ako aj vo faktoroch bezmocnosti, externálnej vulnerability a vo faktore perfekcionizmu. Faktor iracionálnej idealizácie sa ukázal ako brzdiaci kvantitu i kvalitu vedeckého typu hypoteticko-interpretačného myslenia (Kordačová, 1994a, b, c).
Konformita ako bariéra tvorivosti
Účinky konformity, ktorá sa považuje vo všeobecnosti za jednu z kľúčových bariér tvorivosti a jej protipólu – nezávislosti, sa sledovali pri rozhodovaní v pro a antisociálnych dilemách. Pri zisťovaní vzťahov tvorivosti a prosociálnych aspektov konformity sa ukázali pozitívne vzťahy tvorivých schopností k nekonformnému správaniu v kvantitatívnych i kvalitatívnych ukazovateľoch. Pri rozhodovaní sa v sociálnych dilemách v smere nezávislosti či konformity zohráva významnú úlohu flexibilita myslenia. Významné vzťahy vykazovala k nekonformnému správaniu u vysoko tvorivých a v ich chápaní sociálnych, resp. morálnych noriem. V kvalite argumentácie pri zdôvodňovaní prosociálneho i antisociálneho správania boli tieto významné rozdiely: u vysoko tvorivých prevažovalo zdôvodňovanie rolovým správaním, reciprocitou a ochotou riskovať, nízko tvoriví uvádzali ako najčastejší dôvod na prosociálne a antisociálne správanie konformitu so skupinou (Kusá, 1994a, b, c, 1995a, b, 1996a, b).
Hodnotenie kreativity ako bariéra tvorivosti
Na vyhodnotenie tvorivých produktov treba mať vedomosti a istú skúsenosť. Prirodzene, zle hodnotia tvorivosť tí učitelia, ktorí neumožňujú žiakom, aby boli na vyučovaní tvorivý. Práca žiakov je stereotypná a učitelia vyžadujú najmä reproduktívne, konvergentné odpovede. (A. T. Woolfolk, 1980) Táto neschopnosť pramení z hlboko zakorenených postojov a hodnôt. (Trefinger, Ripple a Dacey, 1968). Toto všetko sú takisto bariéry tvorivosti, s ktorými sa neustále potýkame. Dôkazom tohto stavu je E. P. Torrence (1975), ktorý uskutočnil 20 neúspešných štúdií, kde chcel skúmať metódy prostredníctvom ktorých by učiteľom pomohol rozvíjať kreativitu u študentov základných škôl. Sám považuje za príčinu nasledujúce skutočnosti:
Jacques Rupnik
Jacques Rupnik (* 21. november 1950, Praha) je v francúzsky politológ a historik, špecialista na strednú a východnú Európu. Je absolventom parížskeho Inštitútu politických vied (Institut d’Etudes Politiques de Paris) a Harvardovej univerzity. Pracoval v BBC, prednášal, bol poradcom prezidenta Václava Havla.
Edward Gleason Spaulding
Edward Gleason Spaulding (* 1873 – † 1940) bol americký filozof, profesor filozofie na Princetonskej univerzite, predstaviteľ neorealizmu.
Mlynské luhy
Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Belfort-Est
Belfort-Est je francúzsky kantón v obvode Belfort v departemente Territoire de Belfort v regióne Franche-Comté. Skladá sa z východnej časti mesta Belfort.
Fasáda
náhľad|Moderná sklená fasáda. (The [[Maintower, Frankfurt nad Mohanom)]] náhľad|Historická, stredoveká fasáda (Cuéllar, [[Španielsko)]] Fasáda (z francúzskeho face tvár, líc) je vonkajšia stena budovy. Je perforovaná okennými, dvernými, vetracími otvormi.
Ďalej môže byť členená horizontálne rímsami, vertikálne pilastrami, zapustenými stĺpmi alebo napríklad bosážou, lisénami, atikou, tympanónom a pod. Tieto prvky sa na fasáde objavujú zväčša v historických slohoch z antiky, baroka, rokoka. Hovoríme o historickej fasáde.
Riešenie fasády môže byť nielen pomocou vystupujúcej štruktúry ale aj pomocou kompozície z farieb. Z hľadiska orientácie rozoznávame priečelné fasády, nádvorné fasády, záhradné fasády. Od polovice 20. rokov 20. storočia sa začala zavádzať zavesená fasáda, ktorá je oddelená od nosných prvkov budovy. Tento typ sa rozvinul v dvojitú fasádu, v ktorej dobre prúdi vzduch. Týmto spôsob sa dajú dobre vetrať alebo ohrievať priestory. V high-tech veku je tendencia využívať fasády sekundárne – na výrobu elektriny: fotovoltaická fasáda, inteligentná fasáda.
Dvorce (okres Jihlava)
Dvorce je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 181 obyvateľov, z toho 85 mužov a 96 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,0 roka (muži 43,1 roka, ženy 44,8 roka).
Belrain
Belrain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Bobák
PhDr. Ján Bobák, CSc. (* 1950) je slovenský historik.
Absolvoval Filozofickú fakultu UPJŠ v Prešove, odbor nemčina-dejepis. V r. 1974-1975 študoval germanistiku na Humboldtovej univerzite vo východnom Berlíne. Venoval sa stredovekej nemeckej literatúre, z tejto oblasti napísal aj diplomovú prácu (Walther von der Vogelweide und seine politische Lyrik).
Ústav marxizmu-leninizmu ÚV KSS v Bratislave
Po obhajobe dizertačnej práce (Maďarská otázka v Česko-Slovensku v r. 1944-1948) nastúpil ako vedecký pracovník na Ústav marxizmu-leninizmu ÚV KSS v Bratislave, kde pôsobil v rokoch 1985-1988.
Matica slovenská
V r. 1988 nastúpil do Matice slovenskej v Bratislave. Zameral sa na výskum dejín Slovákov v zahraničí (Maďarsko, Ukrajina, Poľsko, Rumunsko, Juhoslávia). Z jeho iniciatívy bol v roku 1989 založený Miestny odbor MS v Bratislave
Nežná revolúcia, zmena svetonázoru
Po roku 1989 rozšíril svoj vedecký profil o výskum slovenskej emigrácie po roku 1945. Napísal predslov k memoárom Jozefa Joštiaka, v ktorom Bobák kladne hodnotí osobu ministerského predsedu slovenského štátu Vojtecha Tuku.
Od roku 1990 pôsobil ako vedúci Odboru pre zahraničných Slovákov Matice slovenskej a následne riaditeľ Ústavu pre zahraničných Slovákov Matice slovenskej.
Je autorom Šurianskeho memoranda z februára 1990, ktoré sa nieslo v znamení hesla za uzákonenie slovenčiny ako štátneho jazyka na Slovensku, v rámci širšej kampane Matice slovenskej za vyhlásenie samostanosti v tradíciách slovenskej štátnosti (za "obnovu štátnej samostatnosti Slovenskej republiky").
Bol členom občianskej iniciatívy 61 krokov k slovenskej identite ktorá 14. februára 1991 vydala memorandum Zvrchované Slovensko s programom vyhlásenia samostatnosti SR.
Od roku 1997 pôsobí ako riaditeľ Slovenského historického ústavu Matice slovenskej v Bratislave, hlavný redaktor a zostavovateľ Historického zborníka MS. Je vedeckým redaktorom Spisov Historického odboru MS. Vo svojej vedecko-výskumnej činnosti sa zameriava na slovenské dejiny v 20. storočí. Člen výboru Historického odboru MS a člen správnej rady Nadácie Matice slovenskej.
Stanovisko k zavedeniu novotvaru "starí Slováci" z januára 2008
Podpis Dr. Bobáka sa nachádza pod stanoviskom viac ako 30 slovenských historikov a archeológov, ktoré vydali na podporu premiéra Roberta Fica, ktorý bol za svoje výroky o starých Slovákoch ako obyvateľoch Veľkej Moravy (miesto "starých Slovanov") kritizovaný Dušanom Kováčom z HÚ SAV.
Protest proti pokusom SNS zrušiť Ústav pamäti národa z júna 2008
Dr. Bobák vydal v mene HÚ MS protest v súvislosti so snahou Slovenskej národnej strany na zlikvidovanie Ústavu pamäti národa v júni 2008. Tým sa zasadil za zachovanie tejto inštitúcie a udržanie jej poslania - dokumentácie zločinov totalitných režimov na Slovensku.
Dejiny mentálnej anorexie
Dejiny mentálnej anorexie popisujú prvé zmienky, postupné odhaľovanie príčin, prejavov i históriu liečby tejto choroby, vrátane osobností, ktoré sa na tom podieľali. História jej výskumu zároveň ukazuje postupný vývoj lekárskej vedy a umožňuje študovať jej rôzne aspekty: telesné aj duševné symptómy, kultúrne a etnické príčiny, závislosť od veku, vzťah verejnosti k postihnutým a podobne.
Belfort-Nord
Belfort-Nord je francúzsky kantón v obvode Belfort v departemente Territoire de Belfort v regióne Franche-Comté. Skladá sa zo severnej časti mesta Belfort.
Dejiny mentálnej anorexie
Množstvo významných osobností minulosti pravdepodobne touto duševnou poruchou trpelo, hoci ich doba ju ešte medicínsky nekategorizovala. Zdá sa, že prvé zmienky o jej symptómoch možno nájsť už v období helenizmu. Autorom pravdepodobne prvého medicínskeho popisu anorexie bol britský lekár Richard Morton v roku 1689. Avšak definitívne uznaná ako choroba bola až v 19. storočí, keď uverejnili svoje práce britský lekár Sir William Gull a francúzsky lekár Ernest-Charles Lasegue.
Do povedomia širokej verejnosti sa dostala vďaka práci nemecko-americkej psychologičky Hilde Bruchovej z roku 1978, nazvanej „The Golden Cage: the enigma of anorexia nervosa“, no najmä po smrti slávnej speváčky Karen Carpenter v roku 1983.
Etymológia
Termín anorexia nervosa použil osobný lekár kráľovnej Viktórie Sir William Gull. Predpona „an“ znamená v gréčtine zápor a slovo „orexis“ znamená „apetít“. Názov by sa teda dal voľne preložiť ako: „absencia apetítu nervového pôvodu“. Najskôr ju v roku 1868 nazval „Apepsia hysterica“, neskôr „Anorexia hysterica“ (podobne ako francúzsky lekár Ernest-Charles Lasègue) a nakoniec „Anorexia nervosa“, keďže vo viktoriánskej dobe sa slovo „hysterica“ používalo na označenie ženského správania.
1556: Mária I., kráľovná Škótska
História jej zdravotných problémov je známa vďaka správam rôznych veľvyslancov, ktoré posielali svojim panovníkom. Je známe, že ako 5-ročná prekonala osýpky, ako 7-ročná rubeolu, ako 14-ročná dyzentériu a maláriu, a ako 15-ročná kiahne. Počas puberty mal nepomenovanú chorobu, o ktorej sa všeobecne predpokladá, že to bola pravdepodobne mentálna anorexia. Je príznaky sú popisované ako strata váhy, nevyrovnaný apetít, zvracanie, hnačky, bledosť, mdloby a dýchacie ťažkosti. Napriek tomu bola počas choroby veľmi fyzicky aktívna: jazdila na koni a po večeroch tancovala.
1689: Richard Morton a jeho štúdie
Uvádza dva prípady, pri ktorých došlo k extrémnemu telesnému úpadku a strate apetítu bez prítomnosti nejakej známej choroby. Morton ich popisuje ako „nervový úpadok alebo zničenie“.
Prvý prípad sa týka dcéry pána Dukeho v Londýne. Píše o nej: „...v 18 roku jej veku v mesiaci júl upadla do totálneho tlaku z množstva starostí a problémov jej duše, ale bez akýchkoľvek symptómov bledničiek, ktoré by nasledovali potom... jej apetít zoslabol a jej zažívanie bolo zlé. Jej telo tiež začalo byť ochabnuté a strácalo sa, na výzor bola veľmi bledá a mala aj iné príznaky celkového úpadku telesného vzhľadu.“ Dievča konzultovalo svoj stav s doktorom Mortonom až po 2 rokoch príznakov a potom len preto, lebo zažívala záchvaty mdlôb. Morton ju popisuje ako: „kostra oblečená do kože“ a spomína, že je „stále ponorená do kníh“ napriek jej zdravotnému stavu, a že je nevšímavá voči chladu výnimočne studenej zimy. Odmietla akékoľvek liečenie. Zomrela o tri mesiace neskôr.
Ďalší pacient bol popísaný ako „syn reverenda Steele“. Začal sa postiť v 16-tich rokoch. Morton pripisuje jeho nedostatok apetítu tomu, že „študuje príliš tvrdo“ a a tiež „duševným trápeniam“. S týmto pacientom bol úspešnejší, keďže ten poslúchol jeho odporúčania, aby zanechal štúdiá a venoval sa jazdectvu a pitiu veľa mlieka, až sa mu vo veľkej miere zdravie navrátilo.
1770: Timothy Dwight
V životopise Noacha Webstera spomína inštruktor na Yale College takmer tragický prípad anorexie:
Dwight považoval zaneprázdnenosť za najlepší liek na melanchóliu a pýšil sa, že študuje 14 hodín denne a spí len 4 hodiny každú noc. O niekoľko rokov neskôr zrazu usúdil, že príliš veľa jedla otupuje jeho myseľ. Začal redukovať svoj príjem potravy na 12 súst pri každom jedle. Po 6 mesiacoch tohto experimentu úplne vylúčil mäso a jedol len zeleninu, najmä zemiaky. V lete 1774 vážil cca 43 kg a jeho otec ho odviedol domov do Northamptonu v Massachusetts, kde očakával, že zomrie. Avšak pod lekárskym príkazom, aby zanechal štúdiá a pil fľašu Madeiry každý deň, pomaly počas ďalších mesiacov znovu vyzdravel.
1790: Robert Willan popisuje prípad anorexie
Tento anglický lekár, známy ako zakladateľ dermatológie, popisuje v svojej štúdii „A Remarkable Case of Abstinence“ prípad mladého Angličana, ktorý zomrel v roku 1786 po hladovke trvajúcej 78 dní. Označuje to za najdlhšie trvajúcu hladovku v dejinách lekárstva a tento jeho záznam sa považuje za prvú zmienku o poruchách príjmu potravy mužov.
1859: Louis-Victor Marcé popisuje prípad anorexie
Tento francúzsky lekár publikoval množstvo štúdií popisujúcich psychiatrické problémy žien počas a po tehotenstve. Spomína aj prípad nesúci príznaky anorexie: „Odvážim sa povedať, že skorší lekári, ktorí liečili pacientov, neporozumeli skutočnému významu tohto neústupného odmietania jedla a hypochondrického delíria, takže potom nemohli úspešne zasiahnuť až dovtedy, kým pacienti zostávajú uprostred vlastnej rodiny a ich bludného kruhu zvykov....Preto je nevyhnutné zmeniť ich umiestnenie a vonkajšie podmienky a zveriť ich do starostlivosti cudzích osôb.“
1868: William Gull
Tento londýnsky lekár v tomto roku popísal pre British Medical Associaton v Oxforde svoje pozorovania extrémne vychudnutých žien. Pobadal, že príčiny tohto stavu boli neznáme, ale postihnutí boli „hlavne ženského pohlavia a prevažne vo veku medzi 16 až 23 rokov“, hoci pridáva, že občas to spozoroval aj u mužov v tomto veku.
1873: Štúdia „Anorexia Nervosa“, ktorú publikoval Sir William Gull
V tomto roku Sir William Gull, už ako osobný lekár kráľovnej Viktórie publikoval kľúčovú prácu „Anorexia Nervosa (Apepsia Hysterica, Anorexia Hysterica)“, v ktorej popísal tri prípady anorexie - Slečna A, slečna B a tretí bližšie neurčený prípad. V 1887 v svojej poslednej publikovanej lekárskej správe tiež zaznamenal prípad slečny K.
O slečne A píše, že v 17-tich rokoch, keď sa o nej dozvedel, bola extrémne vychudnutá a schudla cca 15 kg. Jej váha bola vtedy cca 41 kg a výška cca 165 cm. Gull poznamenáva, že väčšina jej telesných funkcií bola normálna, so zdravým dýchaním aj tepom srdca, žiadne zvracanie ani hnačka, čistý jazyk a normálny moč. Príčinou bolo jednoduché hladovanie s úplným odmietaním živočíšnej stravy a takmer úplným odmietaním všetkého iného. Gull predpísal rôzne lieky a rôzne diéty bez výrazného úspechu. Poznamenáva, že občas sa objavil nenásytný hlad, ale to bolo veľmi zriedkavé. Tiež zaznamenal, že bola často nepokojná a aktívna, a že to bolo „jasným vyjadrením jej psychickej nervozity“. Publikoval aj kresby vzhľadu slečny A pred a po liečení a popisuje jej vzhľad v 17-tich rokoch: „Je významné, že ako sa zotavovala, začínala vyzerať čoraz mladšie, tak ako by mala na svoj vek 21 rokov, kým obrazy urobené v jej 17-tich pôsobili, ako by mala blízko 30 rokov.“ Zostala pod jeho dohľadom cca 2 roky a za tento čas, zdá sa, sa plne zotavila a pribrala z 41 na 64 kg.
Slečna B sa k nemu dostala v tom istom roku ako slečna A. Vo svojich 18-tich rokoch ju označili ako prípad podozrenia na tuberkulózu. Poznamenáva však, že jej vychudnutosť bola výraznejšia než je pri tejto chorobe obvyklé. Jeho vyšetrenie hrudníka a brucha neobjavilo nič abnormálne, ale zaznamenal „podivný nepokoj“, ktorý bolo ťažké ovládať. Jej matka uviedla, že „ nebýva nikdy unavená“. Gull bol prekvapený podobnosťou s prípadom slečny A, dokonca ešte aj čo sa týka podobnosti s dýchaním a tepom. Slečna B u neho bola cca 4 roky, za ktoré sa úplne vyliečila. Gull pripúšťa, že medicínske liečenie, rovnako ako v predošlom prípade v podobe rôznych povzbudzovadiel a výživných diét, pravdepodobne až tak neprispelo k jej uzdraveniu.
1873: Ernest-Charles Lasègue
Tento francúzsky lekár publikoval štúdiu nazvanú „De l'Anorexie Histerique" v „Archives générales de Médecin“. Neskôr v tomto roku bola publikovaná aj v britskom „Medical Times“.
Svoj článok začína vyzdvihnutím dôležitosti rozpoznania hysterickej anorexie ako samostatnej diagnózy a popisuje jej priebeh. Predkladá hypotézu, že počiatok choroby - nedostatok apetítu začína ako túžba vyhnúť sa bolesti. Dáva do kontrastu správanie anorektikov so správaním ľudí uvrhnutých do hladu počas veľkého hladomoru v Paríži. Popisuje špirálu anorexie charakterizovanú ľahostajnosťou, nechuťou, odporom a prípadne hladovaním, následne poškodením zdravia a eventuálne až smrťou.
Jeho štúdia kontrastuje s Gullovou zameraním sa na psychologické symptómy a skúmaním vplyvu rodičov a rodinných vzťahov. Píše o určitej rodinnej dynamike vo vnútri anorektických rodín a poskytuje detailný popis prostredia, v ktorom sa blízki pokúšajú anorektika presvedčiť, aby jedol.
V prílohe k svojej štúdii „Anorexia Nervosa“, Sir William Gull komentuje Lasègueovu prácu:
„Je jasné, že Dr. Lasegue a ja hovoríme o tej istej chorobe, napriek rôznej forme popisu. Neodvoláva sa na moju prácu v Oxforde, a je pravdepodobné, že o nej ani nevedel. O to je cennejšia jeho štúdia, keďže naše pozorovania boli urobené nezávisle. Obaja sme si vybrali rovnaké výrazy na charakteristiku choroby. Ja som v Oxforde použil termín „Apepsia hysterica“, ale ešte pred videním jeho práce sa mi rovnako zdalo, že „anorexia“ bude korektnejšie.“
1837–1898: Cisárovná Alžbeta Bavorská (Sissi)
Je o nej známe, že celý svoj život sa až prehnane venovala svojmu vonkajšiemu vzhľadu. Pravdepodobne hneď po starostlivosti o vlasy to bola jej váha. Pri svojej výške 172 cm nemala nikdy viac ako 55 kg, zvyčajne 44-48 kg. Často držala drastické diéty - vtedy pila len šťavu zo surového mäsa a jedla ovocie. Nepoužívala stoličky a aj pri hostinách mala špeciálne kľakátka. Venovala sa vo veľkej miere športovaniu - plávaniu, náročným turistickým pochodom a najmä jazdectvu. Po prehnane utiahnutých korzetoch sa nakoniec už dávala každé ráno do šiat zašiť svojimi komornými. Takýto životný štýl (a psychické problémy kvôli medziľudským vzťahom) však viedol k jej rýchlemu zostarnutiu. Preto sa po 45. roku svojho veku už nikdy nenechala fotografovať ani maľovať, aby aspoň v pamäti zostala večne mladá a pekná.
Súčasnosť
Hoci lekárske fakty o anorexii boli známe už od 70-tich rokov 19. storočia, verejné povedomie bolo až do druhej polovice storočia dvadsiateho veľmi chabé. Koncept extrémneho starania sa o svoj telesný výzor ako motivácia pre extrémne hladovanie sa neobjavil pred 60timi rokmi a až po 1980 sa porušenie vnímania telesného vzhľadu formálne zaviedlo do „Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders“ publikovaného Americkou psychiatrickou asociáciou. Oveľa neskôr, až s postupom v neurovedách sa výskumníci začali pozerať na anorexiu ako biologicky podmienenú chorobu podobne ako schizofrénia.
Hilde Bruchová a jej štúdie
Hilde Bruchová bola americká psychoanalytička nemeckého pôvodu, pracujúca v Baylor College of Medicine, Houston v USA. Najprv sa zaoberala obezitou, ale postupne od 1960 sa začala orientovať na anorexiu. Jej práca „Eating Disorders: Obesity, Anorexia Nervosa, and the Person Within“ z roku 1973 je považovaná v tejto problematike za zásadnú. Jej najznámejšia práca „The Golden Cage: the Enigma of Anorexia Nervosa“ z roku 1978 založená na materiáli z predošlej publikácie sa široko rozšírila medzi laickú verejnosť. Predalo sa 15 000 výtlačkov a je považovaná za jeden z prvých textov, ktoré vytvorili širšie povedomie o anorexii mimo lekárske kruhy.
Pro-ana
Jedná sa o rôzne skupiny, ktoré o sebe tvrdia, že vytvárajú neodsudzujúce prostredie pre osoby s anorexiou (podobné skupiny zamerané na bulímiu sa nazývajú pro-mia). Ich proklamovaná činnosť sa pohybuje od ponúkania diskusie a pomoci na zmenu tým, čo chcú s anorexiou skončiť až po tvrdenia, že anorexia nie je psychická porucha, ale „životný štýl“, ktorý by mali lekári a rodiny rešpektovať. V súčasnosti sa tieto skupiny presunuli na internet a sociálne siete, kde vytvárajú rôzne fóra či blogy. Je tu možné nájsť rôzne motivačné výroky a blogy o "zdravom chudnutí", množstvo návodov, ako prekonať pocity hladu alebo skryť svoje správanie pred rodinou a ostatnými. Ich vplyv na osoby postihnuté alebo aj nepostihnuté poruchami príjmu potravy je veľmi vysoký. Lekárske organizácie ich označujú za jednoznačne škodlivé. Mnohé internetové firmy preto takéto stránky zo svojich diskových priestorov priebežne mažú, odvolávajúc sa na porušenie podmienok použitia ich služieb.
Šándorova ulica
Šándorova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa vo východnej časti miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa slovenského spisovateľa Ela Šándora (1896 – 1952).
Popis
Ulica je situovaná v smere západ-východ. Na západnom konci vyúsťuje do Chlumeckého ulice. Na východnom konci vyúsťuje do Čmelíkovej ulice. Križuje Ulicu Ivana Horvátha, ktorá ju rozdeľuje na dva úseky, ktoré nie sú súvisle prejazdné.
Úsek Chlumeckého ulica - ulica Ivana Horvátha
Na tomto úseku sa na oboch stranách ulice nachádzajú 7-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Tento úsek je prejazdný. Na jeho konci pred križovaním s Bachovou ulicou sú osadené stĺpiky na zabránenie vjazdu motorových vozidiel na túto ulicu.
Úsek ulica Ivana Horvátha - Čmelíkova ulica
Južne od ulice sa nachádza rozsiahly areál Gymnázia Ivana Horvátha.
Papyllon
Papyllon je štvorčlenná hudobná skupina z Prešova založená v roku 2010, kedy vyhrali súťaž mladých talentov prešovský Liverpool. V priebehu roka 2011 vydali svoje demo, ktoré pokrstili v prešovskom klube Pumpa. V roku 2012 vydali dva oficiálne single „Waves“ a „Smiles“. V roku 2015 vydali EP Sink or Swim, ku ktorého úvodnej skladbe „Harmful“ natočili videoklip. Popri tom veľa hrajú doma aj v zahraničí a majú za sebou vystúpenia na festivaloch ako napr. Rock for People alebo Grape.
EP Sink or Swim tvorí päť skladieb – „Harmful“, „Sink or Swim“, „Second Minute Second Second“, „Waves“, a „Marble“. EP sa nahrávalo v prešovskom štúdiu UMPAX pod producentskou taktovkou Martina Migaša. V roku 2017 kapela vydala svoj debutový album s rovnomenným názvom - Papyllon. Hudobne sa kapela posunula s tzv. britského indie rocku ku viac rôznorodejšiemu štýlu, ktorý v sebe mixuje prvky rocku, popu, elektorniky a jazzu. Kapela z tohto albumu vydala zatiaľ dva single "Seventeen, baby" a "Never felt so pure".
Species
Species alebo spécia (lat.) môže byť:
James Cameron
náhľad|200px|James Cameron v septembri 1986
James Francis Cameron (* 16. august 1954, Kapuskasing, Ontário, Kanada) je kanadský filmový režisér, producent, scenárista a podmorský výskumník. Jeho scenáre a réžie zahŕňajú filmy ako Terminátor (1984), Votrelci (1986), Terminátor 2: Deň zúčtovania (1991), Pravdivé lži (1994), Titanic (1997) a Avatar (2009). Do dnešného dňa mu jeho režijné snahy vyniesli 1,2 mld. $ v Severnej Amerike a takmer 3,7 mld. $ celosvetovo. Po niekoľkých hlavných filmoch sa Cameron zameral na dokumentárnu kinematografiu a spoluvyvýjanie digitálneho 3D Fusion Camera System. K hlavným filmom sa vrátil so snímkou Avatar, pri ktorej taktiež využil technológiu Fusion Camera System. 25. marca 2012 sa stal tretím človekom v histórii, ktorý dosiahol dno Mariánskej priekopy, pričom ako prvý tam zostúpil samostatne.
Filmografia
I umelecký režisér
II režisér druhej jednotky a produkčný dizajnér
III herec
IV dotazovaný
V účastník
VI strihač
VII umelec matnosti a režisér špeciálnych efektov
VIII dizajnový konzultant
IX postava, ktorú sám vytvoril
Karel Hála
Karel Hála (* 2. október 1933, Hradec Králové – † 6. júl 2008, Praha) bol český spevák. Na českej scéne popmusic pôsobil od 50. rokov 20. storočia až do svojej smrti, je považovaný za jedného z najlepších českých spevákov swingu druhej polovice 20. storočia.
Johannes Nollé
Johannes Nollé (* 22. október 1953, Aachen, Nemecko) je nemecký historik, epigrafik a numizmatik.
Životopis
V rokoch 1973 až 1978 študoval históriu, germanistiku, pedagogiku a politológiu na RWTH Aachen. V roku 1978 zložil štátnu skúšku pre učiteľstvo na stredných školách.
Karel Hála
Počas svojho života spieval s mnohými poprednými českými tanečnými orchestrami. Snáď najvýznamnejšia bola jeho spolupráca s Orchestrom Karla Vlacha a orchestrom Karla Krautgartnera.
Johannes Nollé
Životopis
V roku 1985 sa stal vedeckým referentom komisie pre históriu a epigrafiku Nemeckého archeologického inštitútu v Mníchove. V roku 1991 habilitoval a začal vyučovať na mníchovskej univerzite.
Antonio Veić
Antonio Veić (* 18. február 1988, Mali Lošinj, Juhoslávia, teraz Chorvátsko) je súčasný chorvátsky profesionálny tenista.
Ranville
Ranville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1668 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sféra
Sféra môže byť:
Kristinehamn
Kristinehamn je mesto v provincii Värmland na východe Švédska. V roku 2010 malo 17 839 obyvateľov.
Geografia
Kristinehamn sa nachádza na severných brehoch jazera Vänern. V meste sa nachádza riečny prístav, ako aj dobré železničné a cestné napojenie na zvyšok krajiny. Blízke mestá Karlstad a Karlskoga sú situované presne v strede trojuholníka miest Oslo, Štokholm and Goteborg s rovnakou vzdialenosťou 250 km do každého z nich.
Pamätihodnosti
V meste sa nachádza výstava diel Pabla Picassa a na brehoch jazera Vänern stojí 15 metrov vysoká socha tohto umelca. Bola postavená v roku 1965 a je najvyššou sochou Picassa na svete. Najstarší runový kameň v provincii Värmland, Järsberg, sa nachádza približne 1 km na sever od mesta.
Králik domáci
Králik domáci je domestikovaná forma európskeho králika divého (Oryctolagus cuniculus). Chová sa ako úžitkové zviera na mäso a kožušinu alebo ako domáci spoločník.
Králiky sa na rozdiel od zajacov rodia bez kožušiny a so zlepenými očkami. Zatiaľ čo malé zajace vychádzajú z brlohu už ako 2 až 3 dňové, králiky ostávajú až 2 týždne v nore.
Sfarbenie králika je veľmi rozmanité. Môžu byť biele, hnedé, čierne, sivé, ryšavé, pieskové alebo strakaté.
Niektoré plemená králikov, najmä tých výstavných, sú veľmi cenné. Čistokrvné plemená majú hodnotu až 300 eur. Známym druhom je veľký anglický strakáč. Na chrbte má charakteristickú čiernobielu kresbu a na ľavom líci má okrúhlu čiernu škvrnku.
Králiky sa podľa veľkosti rozdeľujú na minikráliky, malé plemená, stredné plemená a veľké alebo obrie plemená. Minikráliky sú vhodné aj na bytový chov, kde sú obľúbeným spoločníkom najmä u malých detí, zatiaľ čo obrie plemená sa chovajú výlučne pre mäso a kožušinu, možno ich pomerne ľahko chovať v domácich chovoch. Biele králičie mäso obsahuje v porovnaní s ostatnými domácimi zvieratami najmenej cholesterolu.
Králiky sa dožívajú 5 až 10 rokov. Ale mnohé zomierajú omnoho mladšie na mor – prenosnú infekčnú chorobu šíriacu sa povetrím, schopnú rýchlo usmrtiť veľké populácie králikov naraz. Proti moru sa dá očkovať, no očkovanie nie je veľmi spoľahlivé, lebo každý rok vznikajú nové typy morov, na ktoré už staré očkovacie protilátky nestačia.
Hygieia
Hygieia alebo Hygeia alebo zriedkavo Hygiea (lat. Hygia) môže byť:
Hygiea môže byť aj: