cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anglické kráľovstvo
Henrich VIII.
náhľad|vpravo|Henrich VIII. ([[1537)]] Na trón zasadol ako druhý panovník z rodu Tudorovcov v roku 1509, keď mal 18 rokov. Pôvodne mal na trón zasadnúť jeho starší brat Artur, ale ten roku 1502 zomrel. Henrichova politika bola pevná, sám ju riadil a ministri a hodnostári mohli konať svojvoľne iba obmedzene a aj to len vtedy, keď bol kráľ zaneprázdnený. Jeho prvým ministrom sa stal kardinál Wolsey, ktorý bol roku 1515 menovaný za lorda kancelára a predsedu kráľovskej rady, čím dochádza k situácii, že kráľovskú politiku Anglicka vedie kardinál. Neskôr Henrich VIII. s kardinálom dotlačili pápeža k tomu, aby mu udelil doživotnú hodnosť legáta, čiže sa stal najvyššou cirkevnou autoritou Anglicka. Ďalším významným ministrom kráľa sa stal po roku 1534 schopný Thomas Cromwell. Reformoval finančné inštitúcie a kráľovskú radu. Tá sa stala výkonnejšou a dostala pomenovanie „Tajná rada“. Vytvárala a aplikovala politiku, ovplyvňovala súdy, finančné záležitosti a správu oblastí. Neskôr došlo medzi Cromwellom a Henrichom VIII. k nedorozumeniu a kráľ ho podozrieval, že ochraňuje protestantov a tak bol Cromwell v júni roku 1540 popravený. Henrich vládol takým spôsobom, že sa, okrem iného, snažil rozbiť zahraničnú politiku v akejsi rovnováhe medzi dvoma mocnosťami: Francúzskom a Španielskom. Prvú vojnu viedol proti Francúzsku a zvíťazil v bitke pri Guinegate, hovorí sa jej aj „Deň ostrôh“ (16. augusta 1513), keď francúzski jazdci súrili kone a uvoľnili pole prakticky bez boja. Neskôr sa kráľ uzmieril s Francúzskom a Ľudovít XII. mu dal za ženu svoju sestru. Jeho prvou ženou bola Katarína Aragónska, dcéra katolíckych kráľov Ferdinanda Aragónskeho a Izabely Kastílskej. Od roku 1501 bola jeho švagrinou, pretože sa vydala za jeho brata Artura. Ale Henrich požiadal, aby bol ich zväzok vyhlásený za neplatný, lebo z piatich detí, ktoré mu Katarína porodila žilo iba jedno, Mária. Preto sa Henrich podujal o zabezpečenie následníctva. Katarína bola nakoniec v roku 1531 vypovedaná od dvora. Po Kataríne sa stala jeho ženou Anna Boleynová, ktorá bývala dvornou dámou Kataríny Aragónskej dala kráľovi tiež iba dcéru, budúcu Alžbetu I. V kráľovstve však nebola obľúbená, odsúdili ju za cudzoložstvo a sťali tri roky po korunovácii. V poradí treťou ženou Henricha VIII. sa stala Jana Seymourová. Henrich sa s ňou oženil na druhý deň po poprave Anny Boleynovej. Porodila kráľovi syna, budúceho Eduarda VI. Onedlho na to zomrela. Po nej sa stala kráľovou ženou Anna Klévska. Sobáš s Annou Klévskou bol vyslovene politickou záležitosťou, aby sa kráľovstvo priblížilo k protestantizmu. Novomanželku vyhlásil za takú škaredú, že manželstvo zrušil ešte v tom istom roku. Piatou ženou sa stala Katarína Howardová. Manželstvo však spriahli protivníci sobáša s Annou Klévskou. Novú kráľovnú čoskoro za neprimerané správanie sťali. Henrichovou poslednou ženou bola Katarína Parrová. Ako jediná z Henrichových žien ho prežila. Bol jej tretím mužom a po jeho smrti sa znovu vydala.
Kráľovná Alžbeta I.
náhľad|vpravo|Kráľovná Alžbeta I. Anglická kráľovná Alžbeta I. sa narodila 7. septembra 1533 ako dcéra Anny Boleynovej a neskoršie ako nevlastná dcéra Henricha VIII. Keď dal Henrich Annu v roku 1536 popraviť, bola Alžbeta neskôr ako nelegitímny potomok vylúčená z následníckeho trónu. V roku 1544 parlament Alžbete následnícke právo vrátil, ale toto rozhodnutie viedlo k jej osobnej traume a k politickým zmätkom. Proti Alžbete stále bojovala jej nevlastná sestra Mária. Tá však nemohla zabrániť tomu, aby po jej smrti zasadla 17. novembra 1558 na trón Alžbeta. Nová kráľovná usilovala o mier, blahobyt a toleranciu. Starala sa o stabilitu krajiny a usporiadané financie. Prekvital obchod a námorná plavba, objavovali sa začiatky sociálneho zákonodarstva a bol zavedený reformovaný katechizmus. Alžbeta bola stále nútená k sobášu. Uchádzal sa o ňu napr. Filip II. Alžbeta však prehlásila, že chce zomrieť ako „Virgin Queen“ (panenská kráľovná). Mala pravdaže početné milostné pomery. Jeden z jej milencov, sir Walter Raleigh, po nej nazval novozískanú americkú provinciu Virgínia. Alžbetine rozpory so škótskou kráľovnou Máriou Stuartovou boli povestné. Mala ako súkromné, tak náboženské problémy. Mária však bola uväznená za prípravu vraždy Alžbety. Tá dosť dlho váhala, kým dala zvolenie k trestu smrti. Londýn síce popravu Márie oslávil, ale pápež vyslal na Anglicko kliatbu a španielsky kráľ Filip II. svoje vojnové loďstvo, to však podľahlo anglickému vojsku. Alžbeta mohla konečne v pokoji vládnuť. Za svojho nástupcu musela uznať syna Márie Stuartovej Jakuba. Kráľovná Alžbeta bola múdra a vzdelaná žena, ale takisto márnomyseľná a náladová, cieľavedomá a egoistická. V sporoch a konfliktoch zachovávala ľudskosť. Výborne sa vyznala v diplomatických jednaniach v niekoľkých jazykoch. Alžbeta patrila tiež k ženám, ktoré chceli rozhodovať samé. Doba jej vlády dostala pomenovanie „Alžbetínska doba“. Vďaka Williamovi Shakespearovi sa táto doba stala zlatým vekom anglickej literatúry. Anglická kráľovná Alžbeta I. zomrela 24. marca 1603.
Anglická občianska vojna
náhľad|vpravo|Oliver Cromwell Konflikt, v ktorom vojsko parlamentu či tzv. „roundheads“ (okrúhle hlavy) pod vedením Olivera Cromwella, porazili gavalierov kráľa Karola I. Vojna vzišla z ústavných, náboženských a ekonomických sporov medzi panovníkom a parlamentom. Náboženstvo sa stalo rozhodujúcim faktorom, keď sa canterburský arcibiskup William Laud pokúsil zaviesť jednotný spôsob bohoslužieb pre katolíkov a puritánov, čím stratili sympatie veľkého množstva kňazov, vidieckej šľachty a remeselníkov. V prvej občianskej vojne (1642 – 1646) bolo hlavným cieľom kráľa dobytie Londýna, ktorý ovládalo vojsko parlamentu. Po víťazstve v bitke pri Edgehill zradil kráľ svoj hlavný stan v Oxforde. Roku 1643 sa gavalierske armády z Oxfordu, Newcastlu a juhozápadu chystali vyraziť na hlavné mesto, plán sa však nevydaril. Okrúhlohlavci získali na základe slávneho spolku a dohody pomoc od Škótov a roku 1644 zvíťazili v bitke pri Marston Moore. Karolov pokus zaútočiť na Londýn znemožnila v tom istom roku bitka pri Newbury. Medzitým Cromwell vytvoril tzv. Armádu nového typu a roku 1645 uštedril kráľovským silám ťažkú porážku pri Naseby. Roku 1646 padol Oxford a Karol, ktorý predtým odmietol podmienky prímeria, sa blízko Newarku vzdal. Roku 1647 zabránili kráľove pokusy využiť spory medzi parlamentnými frakciami a dosiahnuť mier. Roku 1648 ušiel Karol z ostrova Wight a začala sa druhá občianska vojna. Tá pozostávala z neúspešných gavalierskych povstaní vo Walese, Essexe a Kente a z invázie škótskej armády, ktorá teraz bojovala na strane rojalistov a bola porazená v bitke pri Prestone. Pridova čistka, v dôsledku ktorej boli z parlamentu vyhnaní stúpenci rokovania s kráľom, uvoľnila roku 1649 cestu procesu s panovníkom, jeho poprave a vytvoreniu anglického Commonwealthu. V rokoch 1650 až 1651 Cromwell znovu dobyl väčšinu Írska a porazil Karola II., ktorý sa spojil so Škótmi. Podľa približných odhadov zomrelo v Anglicku počas občianskej vojny niekoľko desiatok tisíc ľudí.
Konštitučná monarchia
Karol II. vládol do roku 1685. Po ňom nastupuje Jakub II., ktorý sa snažil vládnuť absolutisticky. Jakub bol katolíkom, takže mal plno protestantských odporcov. Opozícia ho chcela zosadiť a dosadiť na trón jeho švagra Viliama III. Oranžského, ktorý bol miestodržiteľ v Holandsku. Viliam III. sa v roku 1688 vylodil v Anglicku, Jakub II. ušiel do Francúzska a stal sa tak anglickým kráľom. Zaviedol tolerančný patent. V roku 1688 sa stalo Anglicko konštitučnou monarchiou. Parlamentný štát na čele s kráľom, čo znamená, že panovník má neobmedzenú moc parlamentom. Parlament pozostával z hornej a dolnej snemovne. Dolnú tvorili poslanci, ktorí boli zvolení ľudom. Hornú snemovňu predstavovali lordi, ktorí svoj post zdedili alebo ich dosadil kráľ. Dolná snemovňa mala väčšiu moc ako horná, lebo rozhodovala o zložení vlády. Boli dve politické strany, Toryovci, z ktorej od 19. storočia bola konzervatívna strana a strana Whigovci, z ktorej vznikla liberálna strana.
Karnak
thumb|Karnak Karnak je chrámový komplex, hlavné kultovné stredisko boha Amona, v oblasti starovekého Vesetu pomenovaný podľa súčasnej dediny. Je najväčším chrámovým komplexom v Egypte, bol postupne stavaný a rozširovaný po dobu asi 1500 rokov. Na jeho výstavbe sa zúčastnila väčšina významných faraónov.
Čelechovice (okres Přerov)
Čelechovice sú obec v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Umelecká kritika
Umelecká kritika je odvetvie umenovedy zamerané na výklad a hodnotenie súčasného umenia, ktoré rozoberá, vykladá, hodnotí a usmerňuje. Spätne sa obracia k umelcom a zároveň je medzičlánkom medzi umením a spoločnosťou. Popularizuje a presadzuje hodnoty a tendencie, prehlbuje pôsobenie umenia v spoločnosti, spolupôsobí na vývoj umenia. Preto formuluje umelecké a ideové požiadavky i meradlá a stupnice hodnôt. Nezaobíde sa bez znalectva a vyžaduje osobný postoj a cit pre umeleckú kultúru. Umelecká kritika úzko súvisí s koncertami, výstavami, sútažami a s umeleckým trhom.
Labastide-Cézéracq
Labastide-Cézéracq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Klimaktérium
Klimaktérium (prechod) je prechodné obdobie medzi plodným vekom ženy a obdobím skončenia sa cyklickej hormonálnej funkcie vaječníkov. Žena postupne stráca schopnosť otehotnieť, menštruácia je nepravidelná alebo úplne mizne a objavujú sa príznaky zrýchleného starnutia.
Podľa niektorých názorov, podobný proces prebieha aj pri mužoch, ale má oveľa miernejší priebeh.
Začiatok prechodu je individuálny a závisí od podmienok dedičných, rasových a niekedy aj zemepisných. Prechod prebieha väčšinou medzi 42. a 55. rokom veku ženy. Vo všeobecnosti sa dá povedať, že žena, ktorá začne menštruovať neskôr, prichádza do týchto ''kritických rokov naopak skôr.
Sú ženy, ktoré cez toto obdobie prejdú bez zjavných ťažkostí. No väčšina žien pociťuje najrôznejšie telesné a duševné ťažkosti, ktoré ich môžu značne obťažovať a často u nich navodzujú pocit choroby. Najčastejšie prejavy sú návaly tepla, nadmerné potenie sa (hlavne v noci), bolesti hlavy a kĺbov, podráždenosť, nesústredenosť, depresie, nespavosť, závraty a búšenie srdca. Pri každej žene je súbor nepríjemných príznakov iný a vyjadruje sa rozlične. Toto všetko súvisí s individuálnym kolísaním hormónov v tomto období.
U ženy po gynekologickej operácii maternice a vaječníkov sa opísané príznaky môžu objaviť zrazu, až dramaticky, lebo hladina hormónov v tomto prípade neklesá postupne, ale rýchlo. Čím mladšej žene musela byť táto operácia vykonaná, tým výraznejšie môžu byť ťažkosti.
Jednoduché vysvetlenie, že ide ťažkosti bežné a treba sa s nimi zmieriť, ženu určite neuspokojí. Neobstojí ani skôr používaný argument, že podobne sa cítili milióny žien. Slová o tom, že hormonálna liečba v tomto veku by mohla žene skôr ublížiť, sú už vyvrátené.
Väčšinu spomínaných ťažkostí spôsobuje postupný nedostatok hormónu estrogénu. Jeho výrazne znížená hladina znamená pre ženu v tomto veku tiež hrozbu ochorenie kardiovaskulárneho systému, ako aj rýchlejšieho rednutia kostí a teda aj väčšej možnosti vzniku zlomenín, bolestí chrbtice a kĺbov.
V dôsledku nedostatku estrogénu dochádza k úbytku vody z pokožky, čo sa navonok prejavuje ako tvorba vrások a zrýchlené starnutie kože.
Žiadna žena by sa so svojimi ťažkosťami nemala vopred zmierovať ani by sa ich nemala obávať. Ťažkosti totiž vôbec nemusia vzniknúť. Gynekológ úplne individuálne posúdi vhodnosť liečby vzniknutých ťažkostí, prípadne už preventívnej liečby. Hormonálna liečba zaistí žene pokoj do ďalších rokov i pocit osobnej, rodinnej i profesnej úspešnosti. Samozrejme, že vždy bude existovať určitá skupina žien, pre ktorú z najrôznejších zdravotných príčin nebude liečba použiteľná.
Jedným zo spôsobov, akým možno nahradiť nedostatok ženského hormónu (prípadne kombinácie hormónov), je aplikácia formou kožnej náplasti, ktorej neprekáža žiadna bežná denná hygiena. Náplasť sa vymieňa 2-krát za týždeň. Ženský hormón (prípadne kombinácia hormónov) sa z náplasti vstrebáva kožou a dávka je prispôsobená nárokom organizmu. Náplasti s rôznou koncentráciou hormónu dávajú lekárovi šancu vybrať správnu dávku lieku. Hormón aplikovaný týmto spôsobom nezaťažuje bunky pečene a nenúti denne si spomenúť na užívanie tabletky. Najmodernejšie trendy v medicíne uprednostňujú nielen zdravie pacientky, ale i jej pohodlie. Liečba týmito náplasťami pomôže odstrániť ťažkosti ženy, ochrániť jej zdravie do budúcich rokov a obávaná jeseň života môže byť pre ženu príjemne stráveným letom.
Česká cirkevná provincia
Česká cirkevná provincia je označenie cirkevnej provincie rímskokatolíckej cirkvi v Čechách v Česku, ktorej metropolitnou arcidiecézou je Arcibiskupstvo pražské.
Ako sufragánne diecézy sú do nej začlenené českobudějovická diecéza, litoměřická diecéza, plzenská diecéza a královohradecká diecéza. Na čele stojí prímas český, ktorým je arcibiskup pražský - od roku 2022 je to Jan Graubner, pred ním to bol emeritný pražský arcibiskup Dominik Duka.
Dejiny
Pražská diecéza bola povýšená na arcidiecézu 30. apríla 1344 pápežom Klementom VI., čo je faktickým dátumom vzniku českej cirkevnej provincie.
Potáplica
Potáplica (Gavia) je jediný recentný rod čeľade potáplicovité aj celého radu potáplicotvaré (Gaviiformes).
Druhy z tohto rodu sú vynikajúco uspôsobené na plávanie a potápanie. Vďaka hydrodynamickému tvaru tela a nohami umiestnenými extrémne vzadu (efektívny pohon) a plávacími blanami medzi prstami sa môžu potopiť až do hĺbky 75 metrov. Pod hladinou vydržia niekoľko minút. Majú husté perie, ktoré ich dobre chráni pred chladom vôd arktických a subarktických oblastí, kde sa vyskytujú. Aj napriek pomerne krátkym krídlam a chvostu sú výbornými letcami. Keďže majú nohy posadené veľmi vzadu, nevedia normálne chodiť po súši. Potáplice venujú veľa času starostlivosti o svoje perie. Často plávajú na boku a preberajú si perie na spodnej časti tela. Rôzne sfarbený svadobný šat menia pred zimou na nenápadný mimohniezdny, ktorý je nevýrazný a menej kontrastný.Existuje 5 druhov potáplic.
Lieurac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 155 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rauville-la-Bigot
Rauville-la-Bigot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moravská cirkevná provincia
Moravská cirkevná provincia je označenie cirkevnej provincie na Morave a v českom Sliezsku v Česku, ktorej metropolitnou arcidiecézou je olomoucká arcidiecéza
Ako sufragenné diecézy sú do nej začlenené brnianska diecéza a ostravsko-opavská diecéza. Na čele stojí metropolita moravský, ktorým bol od roku 1992 do roku 2022 Jan Graubner.
Externé odkazy
Stránky arcibiskupstva
Pelopeia (dcéra Pelia)
Pelopeia alebo Pelopia (starogr. Πελόπεια – Pelopeia, ) je v gréckej mytológii, dcéra iólskeho kráľa Pelia a jeho manželky Filomachy. (podľa inej verzie Anaxibie ).
Po návráte Iasóna z ďalekej Kolchidy, kde získal zlaté rúno mu otec Pelopeie Pelias aj napriek splnenej úlohe a spoločnej dohode, odmietol odovzdať vládu v Iólku. Mocná čarodejnica Médeia svojimi kúzlami omladila staručkého Aisóna, otca svojho manžela Iasóna, ktorý sa obával, že sa nedožije dňa, kedy sa v Iólku vráti vláda do rúk právoplatného dediča. Keď to videla Pelopeia a jej sestry Peisidiké, Hippothoé a Alkéstis, požiadali Médeiu, aby omladila aj ich otca. Ľstivá Médeia súhlasila a dcéry po spoločnej dohode svojho otca v spánku zranili a Médeia, ktorá mu do žíl mala vliať omladzovaciu tekutinu, to z pomsty neurobila, ale vrazila mu do hrdla nôž, pokrájala ho na kúsky a následne ho hodila do medeného kotla s vriacim odvarom. Potom čarami prikúzlila voz ťahaný okrídlenými drakmi na ktorom s výsmechom odletela. Nešťastná Pelopeia a jej sestry následne od hrôzy zošaleli. (podľa inej verzie ušli )
Po smrti Pelia sa však Iasón vládcom v Iólku aj tak nestal. Moc prevzal Peliov syn Akastos, ktorý Iasóna a Médeiu okamžite z krajiny vyhnal.
Diaľnica A22 (Rakúsko)
náhľad|Trasa diaľnice Diaľnica A22 (nemecky Autobahn A22 alebo Donauufer Autobahn) je 34 kilometrov dlhá rakúska diaľnica, ktorá tvorí prieťah Viedne pozdĺž Dunaja. Začína v Kaisermühlene na križovatke s diaľnicou A23 a vedie po brehu Dunaja severozápadným smerom cez hranice Viedne okolo Korneuburgu do Stockerau, kde končí na križovatke s rýchlostnými cestami S3 a S5.
Ako prvý bol v rokoch 1969 – 1971 postupne sprevádzkovaný úsek medzi križovatkami Stockerau a Korneuburg-Ost, vtedy sa ale išlo ešte o rychlostnú cestu S3. Výstavba diaľnice A22 ďalej pokračovala smerom do Viedne, posledný úsek od Reichsbrücke do Kaisermühlenu bol otvorený v roku 1989. V budúcnosti by mala byť diaľnica A22 predĺžená mostom cez Dunaj a mala by byť napojená na diaľnicu A4.
Štěnovický Borek
Štěnovický Borek je obec v Česku v okrese Plzeň-mesto v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 500 obyvateľov, z toho 247 mužov a 253 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 39,4 roka, ženy 37,6 roka).
Vladimír Svitek
Vladimír Svitek (* 19. október 1962, Banská Bystrica, Slovensko – † 17. február 2020, Košice) bol slovenský hokejový útočník.
Pôsobil najprv v Česko-Slovensku v Banskej Bystrici, ako žiak a dorastenec a neskôr v Košiciach kde prežil svoju dlhoročnú a úspešnú hokejovú kariéru. Neskôr odišiel do zahraničia do fínskej SM-liigy a rakúskej ligy. Potom opäť pôsobil na Slovensku v tímoch HC Košice, HK Spišská Nová Ves a HK VTJ Trebišov. Kariéru ukončil v Maďarsku. Draftoval ho v roku 1981 tím Philadelphia Flyers v 7. kole ako 137. v poradí.
Reprezentácia
V slovenskom drese neodohral žiaden zápas. Reprezentoval Česko-Slovensko na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov v rokoch 1979 a 1980 a Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v rokoch 1981 a 1982, a tiež na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji v rokoch 1986 a 1989. Česko-Slovensko reprezentoval v 40 zápasoch v ktorých strelil 11 gólov.
Kukučka obyčajná
Opis
Kukučka je dlhá 32 -, jej krídla majú 21 -  , rozpätie krídel 55 -  a chvost má dlhý 15,6 -.
Samica sa podobá samcovi, má cez hruď pás s hnedých nádychom. Je aj variant, kde má vrch tela hrdzavý s hnedými priečnymi pásmi.
Jej mláďatá sa podobajú samici, majú však na chrbte biele konce pier, niekedy iba v zátylí biele škvrny. Základnú farbu majú tmavšiu.
Krídla má ostré a jej nápadný chvost i pruhovanie na bruchu pripomína krahulca (viď nižšie galéria), s ktorým si ju veľa ľudí zamieňa. Krahulec má však širšie krídla a krátku hlavu v letku. Kukučka má v letku vysunutú hlavu a dlhší zobák a má strapatú hlavu.
Hlas
Samec kukučky sa ozýva typickým “ku-kuk”. Ak je blízko iný samec, pridáva ku kukaniu "go-go-go-che-che-che". Samička vydáva trilkujúci smiech.
Výskyt a stav na Slovensku
Kukučky žijú na celom území Slovenska. Patrí medzi plošne najrožšírenejšie vtáčie druhy. Kukučka vystupuje až do výšky.
Hniezdenie
Kukučky nestavajú hniezda a vajíčka znášajú do cudzích hniezd, kde sa o mladé nestarajú. Hniezdny parazitizmus sa preukázal u 100 druhov spevavcov. Za sezónu znesie približne 16 – 22 škvrnitých vajec. Čas, kým sa adoptívna samička stará o mláďa, je približne 15 - 23 dní.
Potrava
Kukučka sa živí prevažne hmyzom, najmä chlpatými húsenicami.
Ochrana
Je zákonom chránená (§ 33 ods. 3 zákona o Ochrane prírody a krajiny 543/2002 Z. z. ), spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Evidenčné číslo vozidiel na Slovensku
Evidenčné číslo (neoficiálne: evidenčné číslo vozidla – skr. EČV, starší názov: štátna poznávacia značka – skr. ŠPZ, hovorová podoba staršieho názvu : ešpézetka, ešpezetka) je na Slovensku značka pridelená každému vozidlu podliehajúcemu evidencii vozidiel. Uvádza sa na tabuľke s evidenčným číslom (skr. TEČ; starší názov: tabuľka so štátnou poznávacou značkou), pripevnenej spravidla v prednej a zároveň v zadnej časti vozidla.
Dizajn
Od začiatku roka 2023 majú tabuľky nový dizajn. Okrem zmeny fontu všetky typy tabuliek používajú čierno-bielu kombináciu farieb. Jediná výnimka budú elektromobily so zelenými znakmi na bielom podklade.
Výroba tabuliek
Výrobu tabuliek zabezpečujú Automobilové opravovne Ministerstva vnútra SR vo svojom areáli v Banskej Bystrici. Do výroby tabuliek boli investované dva milióny eur, náklady by sa však mali vrátiť, za štyri roky by mala výroba vo vlastnej réžii ušetriť 5 miliónov eur.
Registrácia
Evidenčné číslo prideľuje a tabuľku s evidenčným číslom vydáva okresný dopravný inšpektorát PZ SR, kde držiteľ vozidla prihlasuje vozidlo do evidencie vozidiel.
Od 1. januára 2013 evidencii podliehajú vozidlá, ktoré majú technický preukaz s výnimkou malých motocyklov s konštrukčnou rýchlosťou do 40km/h a pracovných strojov v poľnohospodárstve. Tieto kategórie musia byť zaregistrované do konca roka 2022 a do konca roka 2016. Od decembra 2019 je možné evidenčné číslo vybaviť aj elektronicky, tabuľky s evidenčným číslom sa posielajú kuriérom z centrálneho úradu v Slovenskej Ľupči.
V roku 2014 bolo na Slovensku evidovaných viac než 2,725 mil vozidiel. V júli 2021 bol zaznamenaný medziročný pokles registrácií nových osobných áut o 6,86%. Registrovaných bolo 7695 vozidiel. Malých nákladných vozidiel však bolo registrovaných o 18,17% viac, 683.
Postupnosť číslovania
EČV vozidla so štandardnou logistikou mali určenú postupnosť tvorby takto:
Príklad postupnosti
Zatiaľ jediným slovenským okresom/mestom, kde sa vyčerpal základný rad, je Bratislava, tá v júni 2010 prešla z kódu BA na kód BL, ktorý bol vydávaný do roku 2019 Policajný zbor zorganizoval v novembri 2018 internetové hlasovanie o budúcom kóde pre Bratislavu, kde vo finále hlasovania vyhrala kombinácia BT, ktorú podporilo 89% hlasujúcich. (Na druhom mieste skončilo BE Kombinácie BD a BI skončili v semifinále. ) Kód BT je v Bratislave vydávaný od jesene 2019.
Tabuľka s evidenčným číslom
Tabuľka s evidenčným číslom má rozmery 52×11 cm alebo 34×20 cm; tabuľka s evidenčným číslom prideleným motocyklu, motorovej trojkolke a ich prípojným vozidlám a zvláštnym motorovým vozidlám má rozmery 24×15 cm. Písmená a číslice tvoriace evidenčné číslo sú vypuklé a sú čiernej farby na bielom podklade, striedavo pokrytom transparentnými lesklými vyobrazeniami štátneho znaku Slovenska a v spodnej časti perforáciou v tvare dvoch husto zvlnených liniek.
Pred vstupom Slovenska do EÚ bol vľavo na tabuľke s evidenčným číslom umiestnený štátny znak Slovenska a pod ním písmená SK. Od 1. mája 2004 ho nahradilo modré pole so symbolom Európskej únie (12 žltých hviezd v kruhu) a pod ním písmená SK. Tento typ tabuliek zároveň zaviedol použitie nového grafického zobrazenia (podľa vzoru nemeckých evidenčných tabuliek) číslice "0" (nula) vo fonte, použitím prerušenia čiary v pravom hornom rohu na lepšie odlíšenie od zobrazenia písmena "O".
Od júna 2006 sa vydáva nový typ tabuliek so symbolom EÚ a súčasne aj so štátnym znakom Slovenska, ktorý nahradil dovtedajšiu pomlčku. V platnosti sú teda tri rôzne typy tabuliek s evidenčným číslom vozidla, staršie typy pritom nie je potrebné nahradiť najnovším typom EČV.
Od roku 2005 bolo dodaných takmer 3,5 milióna párov tabuliek s evidenčným číslom.
Vládny dokument Akčný plán podpory elektromobility v SR schválený v marci 2019 navrhol zavedenie modrých tabuliek s evidenčným číslom pre elektromobily. Tieto tabuľky sa mali začať vydávať od začiatku decembra 2019, ale do vydaja sa dostali v polovici mesiaca.
Podľa Policajného zboru (KR PZ Bratislava) ide o porušenie zákona o cestnej premávke „ak je na vozidle nečitateľná alebo poškodená tabuľka s evidenčným číslom alebo je tabuľka nesprávne umiestnená“.
Výroba tabuliek
Výrobu tabuliek zabezpečuje od roku 1996 firma Turčan Delta z Koštian nad Turcom. V roku 2005 bola s ňou podpísaná zmluva na neurčito, pričom zmluva obsahovala zmluvné pokuty na desať rokov. Zmluva bola predlžovaná dodatkami. Na rok 2014 rezort vnútra objednal takmer 770 tisíc tabuliek za viac než 6,9 mil €. Na rok 2019 si ministerstvo vnútra objednalo milión tabuliek v hodnote 9 miliónov eur.
Podľa správ z júna 2019 je dizajn tabuliek majetkom firmy Turčan Delta. Situácia bráni vypísaniu tendra na výrobu tabuliek. V súčasnosti štát platí 9 eur za tabulku pričom v Česku stojí tabuľka "necelé 2 eurá". Dizajn, ktorý opisuje vyhláška z roku 2004 si firma dala registrovať až v roku 2005. Firma medzitým patrí medzi najziskovejšie firmy na Slovensku, v rebríčku superziskových firiem TRENDu získala 12. miesto.
Ministerstvo vnútra zorganizovalo v roku 2019 nový tender na nákup EČV, pričom ale pre tender nastavilo prísne podmienky čím odradilo iných účastníkov. Tender kontroloval Úrad pre verejné obstarávanie po ktorej vydal 14.5.2020 rozhodnutie o zrušení tendra. Firma Turčan Delta sa nakoniec dizajnu tabuliek zdarma vzdala. Po nevydarenom tendri bola s firmou predĺžená zmluva aj do obdobia po konci roka 2019.
Začiatkom januára 2022 Ministerstvo vnútra informovalo, že koncom decembra 2021 podpísalo rámcovú zmluvu o výrobe tabuliek s evidenčným číslom s českou firmou SPM Security Paper Mill. Tabuľky by mali stáť 3,95 eura za kus, čo je 45% úspora z predošlej ceny 7,17 eura za kus bez DPH. Minister Roman Mikulec (OĽaNO) poznamenal, že „Verejné obstarávanie sme vyhlásili už v novembri 2020, bohužiaľ, sme ho boli schopní uzavrieť až na sklonku roka 2021. Dochádzalo k mnohým obštrukciám tretích strán. Na Úrad pre verejné obstarávanie (ÚVO) boli podané štyri podnety a pri každom vydal úrad uznesenie, ktorým verejné obstarávanie pozastavil. Na základe týchto obštrukcií muselo ministerstvo predlžovať lehotu na predloženie ponúk neuveriteľných 17-krát.“ Za rok 2022 by sa malo usporiť 3,5 milióna eur. Ministerstvo tiež naznačilo, že tabuľky by mohol ešte lacnejšie vyrábať priamo štát, cez štátnu akciovú spoločnosť Automobilové opravovne MV SR, pravdepodobne by tak vyšli ešte lacnejšie. Podľa dočasného riaditeľa odboru dopravnej polície Prezídia Policajného zboru, Tomáša Vrábla by nemalo dôjsť k ohrozeniu vydávania nových tabuliek. „Oneskorenie môže nastať iba pri zadávaní vlastného textu, alebo pri tabuľkách na nosiče na bicykle, neovplyvní to však možnosť používať vozidlá v cestnej premávke.“
Galéria 1997 až 2022
thumb|upright|Tabuľka s evidenčným číslom pre motocykle, neduplicitná, [[Čadca (okres)|okres Čadca]] thumb|upright|Evidenčné číslo typu Z vydávané od roku 2009 pre pracovné stroje, [[Pezinok (okres)|okres Pezinok]]
Štátna poznávacia značka (ŠPZ)
Tabuľka s evidenčným číslom nahrádza staršie tabuľky so štátnou poznávacou značkou (ŠPZ). ŠPZ boli vydávané do 1. apríla 1997, po tomto období sú vydávané len tabuľky s EČV. ŠPZ boli platné do 31. decembra 2004. Vozidlo so starou ŠPZ po tomto termíne polícia vyradila z evidencie motorových vozidiel a nesmie jazdiť po verejných komunikáciách. Výmena ŠPZ za EČV sa vykonávala na okresných dopravných inšpektorátoch.
Milan Chalupka
Milan Chalupka (* 12. február 1929, Donovaly - † 19. február 1974 Bratislava) bol energetik.
Jeho otec Július Chalupka, jeho matka Štefánia rod. Hanesová.
Životopis
Do 1948 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1948-1953 na Elektrotechnickej fak. SVŠT v Bratislave, 1953 Ing., l964 CSc., 1966 doc. V roku 1952-1974 prednášal na katedre elektroenergetiky Elektrotechnickej fak. SVŠT, 1974 ved. pracovník Výskumného ústavu energetického v Bratislave. Priekopník výskumu elektrického svetla na Slovensku. Autor monografie o tejto téme, publikoval články v odbornej tlači, vysokoškolské skriptá a i. V roku 1968-1970 prodekan Elektrotechnickej fak. SVŠT.
Prológ
Prológ môže byť:
Klin
Klin môže byť:
4ka
4ka je slovenský telekomunikačný operátor. 4ka je obchodná značka a ochranná známka, pod ktorou poskytuje mobilné elektronické komunikačné služby spoločnosť SWAN.
Pôsobí na trhu od 5. októbra 2015. Vtedy poskytovala služby v 2G a 4G sieti. Vlastné pokrytie územia v roku 2020 dosahovalo viac ako 82 % populácie. V lokalitách, kde nebol dostupný signál mobilného operátora 4ka, mohli zákazníci využívať sieť národného roamingového partnera Orange Slovensko (2G a 3G). Kombinované pokrytie rýchlou sieťou (3G nár. roaming + 4G vlastná sieť) činí ~95%. V minulosti bol partnerom národného roamingu Slovak Telekom.
Po dvoch rokoch prevádzky, v októbri roku 2017, mala 4ka 450-tisíc zákazníkov. Získala ich aj vďaka partnerstvu so Slovenskou poštou, ktorá predáva 4ka SIM karty a dobíjacie karty na svojich pobočkách. Za túto pomoc štátny podnik dostal opciu na kúpu 10% akcií spoločnosti Swan Mobile za 1 milión EUR, ktorú však do konca roka 2016 nevyužil. 4ka bola promovaná ako "slovenský operátor na slovenskom trhu", čo však už teraz nie je pravda. Názov (4ka) súvisel s tým, že SIM karta pre predplatenú službu s názvom Moja 4ka so štartovacím kreditom 4 EUR s volaním s jednotnou cenou 4 centy za minútu a aj 4 centy za SMS.
4ka sa od iných operátorov chce odlišovať ponukou "kreditných paušálov" namiesto štandardných "post-paid" paušálov.
Karavanky
thumb|Hrebeň Koschuta thumb|Hochstuhl – Karavanky sú pohorie, ktoré spoločne so Savinjskými Alpami tvoria prirodzenú 120 km dlhú hranicu medzi Rakúskom a Slovinskom. V minulosti prechádzalo pohorím mnoho dôležitých obchodných ciest, dnes zabezpečujú dopravu medzi oboma krajinami železničný a diaľničný tunel, ktoré spájajú rakúsky Villach a slovinské Jesenice. Najvyšším vrchom je Stol (Hochstuhl, ). Karavanky sú zároveň najdlhším pohorím Slovinska. Najrozšírenejším porastom v Karavankách je les, ktorý siaha až do výšky. Vrcholové partie hôr sú holé s lúkami, niektoré úseky sú skalnaté (hlavne centrálna časť). Naprieč celým hrebeňom Karavaniek vedie značkovaný chodník, súčasť „Slovinske planinarske poti“.
Rozdelenie pohoria
Celé pohorie je pre väčšiu prehľadnosť rozdelené na tri skupiny – Westkarawanken' (Západné Karavanky – Mittagskogel – ), Mittelkarawanken (Stredné Karavanky – Hochstuhl – ) a Ostkarawanken (Východné Karavanky – Koschutnikturm – )
Teplička (prítok Váhu)
Teplička je vodný tok na strednom Považí. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou.
Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Zliechovská hornatina, v priestore medzi vrchmi Vápeč a Homôľka, v nadmorskej výške cca
Spočiatku tečie juhozápadným smerom cez obec Dolná Poruba, na území ktorej priberá viaceré krátke prítoky z oboch strán. Následne sa stáča na západ, preteká niekoľkými osadami a po pribratí ďalších krátkych prítokov vstupuje do intravilánu obce Omšenie. Za obcou napája vodnú nádrž Teplička a pokračuje viac severozápadným smerom. Tečie okrajom časti Baračka, kde priberá pravostranný prítok spod Kamenných vrát, viac rozširuje svoje koryto a ďalej preteká Trenčianskymi Teplicami. Priberá ľavostranný prítok, tečúci časťou Červené Kopanice a vstupuje do Trenčianskej kotliny. Preteká obcou Trenčianska Teplá, za ňou sa stáča na západ a vzápätí na juh, tečie súbežne s Vážskym kanálom okolo Opatovej. Spoločne s korytom kanála sa oblúkom stáča opäť na západ a preteká intravilánom mesta Trenčín. Z ľavej strany ústi do Tepličky potok Kubrica a v blízkosti sídliska Sihoť I, a pod vodnou nádržou, sa vlieva do Vážskeho kanála, ktorý sa po spája s hlavným korytom Váhu.
Dobrčice (okres Přerov)
Dobrčice sú obec v okrese Přerov, 7 km juhovýchodne od Přerova. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Výtvarná kritika
Výtvarná kritika je súčasť vedy o výtvarnom umení; relatívne samostatný, špecifický druh hodnotiacej a interpretačnej činnosti, odlišný od historiografie výtvarného umenia i od teórie výtvarného umenia. Je istým druhom samostatnej literárnej činnosti, ktorej predmetom je posudzovanie výtvarnej a architektúrnej činnosti a jej výsledkov, t. j. umeleckého diela alebo súboru umeleckých diel. Sústreďuje sa na javy, ktoré prebiehajú najmä v súčasnej výtvarnej a architektúrnej tvorbe, pričom sa jej predmet rozšíril prakticky na celé hmotné životné prostredie s estetickým rozmerom a akčným rádiom.
Hlavným pracovným postupom výtvarnej kritiky je porovnávacia metóda.
Kolískou výtvarnej kritiky je Francúzsko, kde bola už v 2. pol. 18. stor. pomerne rozvinutým druhom literárnej a odbornej činnosti, a to najmä v Paríži, kde sa už v 1. pol. 19. stor. rozvinula diferencovaná novinová a časopisecká publicistika (neraz so stálymi rubrikami pre kritiku), čo je predpokladom pre vznik a rozvoj výtvarnej kritiky.
Limbrassac
Limbrassac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Klimatológia
Klimatológia je multioborová vedecká disciplína o podnebí a jeho zmenách, skúmajúca zákonitosti časového a priestorového priebehu klimatických prvkov. Je to jedno z odvetví vied o atmosfére. Klimatológia je dosť podobná meteorológii, ale na rozdiel od nej klimatológovia zaznamenávajú zmeny počasia a klímy v minulosti v dlhších časových obdobiach (roky až tisícročia). Zmeny sú ovplyvnené jednak samotnou prírodou, ale v poslednom čase ich stále výraznejšie ovplyvňuje ľudská činnosť.
Limbrassac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Klimatológia
Klimatológia skúma aj prúdenie vzduchu v jednotlivých vrstvách atmosféry, tepelné prúdenie, vzťahy medzi prúdením vzduchu v spodných vrstvách atmosféry a povrchom Zeme (vegetácia, topografické nerovnosti, zastavané plochy) a fyzikálno-chemické zloženie atmosféry. K „nástrojom“ klimatológie patria chémia, geofyzika, geológia, glaciológia, hydrológia, oceánografia, vulkanológia, astrofyzika, pri spracúvaní dát zo všetkých týchto oborov, a ich vzájomnom "zosúlaďavaní" hrá významnú úlohu štatistika a metódy matematického modelovania.
Limbrassac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 110 obyvateľov (2009).
Klimatológia
Pododvetvím klimatológie je paleoklimatológia, ktorá sa zaoberá rekonštrukciou podnebia v dávnej minulosti Zeme. Využíva pritom štúdium pribúdania ročných vrstiev v ľadovcoch, zmeny obsahu rozpustených evaporitov v moriach a oceánoch, zmeny pomeru izotopov O a H, zmeny ročných prírastkov letokruhov stromov dendrochronológia a zmeny v rýchlosti usadzovania sedimentov v moriach, príp. v jazerách.
Limbrassac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Klimatológia
280px|thumb|Graf odchýlok priemerných ročných teplôt od súčasného priemeru za posledných 2000 rokov.
História
Prvé klimatologické pozorovania robil Edmund Halley, ktorý nakreslil mapu prúdenia vetrov v roku 1686. Klimatológiu ako fyzikálnu vedu rozvinul Helmut Landsberg, ktorý rozpracoval štatistické klimatologické analytické metódy.
Marsá al-Burajka
Marsá al-Burajka (varianty: Al-Burajka, Al-Brajka, Kasr al-Burajka, staršie: Marsá al-Bréga, Marsa el Brega, Brega, Marsá al-Bréka, ) je mesto v Líbyi so 7000 obyvateľmi.
Leží v najjužnejšom mieste zálivu Veľká Syrta, ktorý je zároveň aj najjužnejším miestom Stredozemného mora. V meste sa nachádza ropná rafinéria a letisko.
V priebehu občianskej vojny v Líbyí v roku 2011 bolo mesto pod kontrolou povstalcov - opozície.
Lingvocentrizmus
Lingvocentrizmus (lat.) je považovanie jazyka a slovesnosti za najdôležitejšiu zložku kultúry, napríklad u predstaviteľov českého národného obrodenia.
Sextus Aurelius Propertius
náhľad|Propertius a Cynthia (Auguste Jean Baptiste Vinchon)
Sextus Aurelius Propertius (* 47 pred Kr. – † 15 pred Kr.) bol rímsky elegický básnik, ktorý je spolu s Tibullom a Ovidiom známy pod označením triumviri amoris (triumvirovia lásky).
Život
Sextus Propertius sa narodil podľa vlastných slov v Umbrii. Za jeho rodisko sa vyhlasuje viacero miest, Mevania Hespillus, Ameria, Perusia a Assisium. Propertiov otec zomrel počas jeho detstva. Jeho rodinu navyše postihla roku 41 pred Kr. konfiškácia pôdy, tá istá ktorá sa dotkla aj Vergília a Horatia. Napriek tomu si mohol Propertius dovoliť študovať v Ríme, kde sa pripravoval na politickú dráhu. V Ríme sa pohyboval Propertius medzi “zlatou mládežou” a po prvý raz sa stretol so ženou, ktorú bude v svojej poézii ospevovať pod menom Cynthia.
Apuleius stotožnuje Propertiovu milenku Cynthiu so ženou nazvanou Hostia, pravdepodobne pochádzajúcou z rodiny básnika Hostia. Propertius ju sám označuje ako docta puella (učená žena) a zmieňuje sa o tom, že píše sama básne.
Maecenatov krúžok
Prvú knihu elégii vydal básnik roku 28 pred Kr. Podľa toho, že sa celá zaoberala jedinou osobou – Cynthiou – dostala názov Monobiblos (doslova Kniha s jedinou témou). Prvá zbierka veršov upútala pozornosť Gaia Maecenata, ktorý okolo seba združoval mladých nádejných umelcov. Propertius bol prijatý do jeho krúžku, kde sa spoznal s Vergíliom aj začínajúcim Ovídiom a vydal svoju druhú zbierku okolo roku 25 pred Kr. V tretej knihe, ktorú Propertius vydal niekedy po roku 23 pred Kr., sa už vzďaluje od čistého opevovania lásky a prikláňa sa aj k iným, politickým témam. V štvrtej knihe, vydanej po roku 16 pred Kr. sa už objavujú zložitejšie básne s aitiologickými motívmi. Pretože počet básní v poslednej zbierke je veľmi nízky, predpokladá sa, že Propertius mohol zomrieť pred jej dokončením a že bola vydaná až posmrtne.
Dielo
Sextus Propertius je považovaný za autora štyroch kníh poézie obsahujúcich celkom 92 básní. Podľa filológa Karla Lachmanna, ktorý si všimol neobvykle vysoký počet básní obsiahnutých v jedinej knihe i Propertiovu zmienku o autorstve troch kníh, druhá zbierka vlastne pozostáva z dvoch samostatných kníh, ktoré boli spojené v neskorších rukopisoch. Táto teória ale bola neskôr zavrhnutá ako nepravdivá.
Všetky jeho skladby sú zložené v elegickom distichu, tradičnom metre elegickej poézie. Propertiova tvorba zapadá do širšieho hnutia mladorímskej (neóterickej) školy. Hlavnú tému jeho poézie predstavuje láska k žene, ktorá je nešťastná a neopätovaná, ale ktorá napĺňa celý básnikov život a nedovoľuje mu venovať sa inej činnosti. Vzťah opisovaný v štyroch zbierkach prechádza od náhleho vášnivého vzplanutia cez radu milostných dobrodružstiev až po odmietanie zo strany milenky, ktorá sa vzťahom unavila, a postupné ochladnutie. Propertius odmieta venovať svoj talent do služieb tradičného ospevovania hrdinov a veľkých činov, ktoré sa dialo v hexametroch, namiesto toho píše krátke, hravé básne bez moralizujúcej príchute elegickým metrom.
Pôvodný erotický náboj a elegický pátos diela sa časom z Propertiovej poézie vytráca. Zdá sa, že v posledných dvoch básniach tretej zbierky, v ktorej sa už objavujú iné ako elegické témy, došlo medzi Propertiom a Cynthiou ku konečnému rozchodu. V poslednej štvrtej zbierke sa Cynthia objavuje iba v dvoch básniach a v oboch ako duch zosnulej (čo by mohlo naznačovať, že v období medzi vydaním tretej a štvrtej zbierky Cynthia zomrela). Navyše, príklon k politicky angažovaným skladbám v štvrtej knihe snáď súvisí i s tlakom zo strany Maecenata, Augustovho “ministra kultúry”, ktorý žiadal od básnikov v svojom okruhu propagande poplatnú tvorbu. Aj k tejto úlohe diktovanej režimom sa však stavia Propertius v duchu neóterickej školy a namiesto heroických hexametroch skladá kratšie, umelecky prepracované dielka pojednávajúce o mýtických počiatkoch Ríma. Vzorom mu v tomto sú Kallimachove Aitia (Počiatky).
Štýl
Propertiov štýl charakterizuje nečakaný, trhaný prechod od jednej myšlienky k druhej a odkazy aj na menej známejšie oblasti mytológie (mytologické témy boli obvyklým zdrojom inšpirácie pre neóterikov). To, spolu so zlým stavom dochovaných rukopisov, prispieva k obťažnosti editácie a prekladu Propertiových elégii.
Pramene
Celkom sa dochovalo 146 rukopisov obsahujúcich Propertiovo dielo, najstarší z nich pochádza pritom z 12. storočia. V rukopisoch sa objavuje mnoho nejasných pasáží, ktoré nútia editorov textu uvažovať o možných medzerách (lacuna). Napríklad báseň číslo 26 druhej knihy sa skladá zjavne zo piatich chronologicky ani logicky nesúvisiacich častí: v prvej sníva Propertius o tom, že Cynthia stroskotala na mori, v druhej chváli jej vernosť, v tretej vyhlasuje, že sa Cynthia vydáva na plavbu a on odchádza s ňou a v štvrtej sa dvojica objavuje na brehu a nakoniec v piatej sa objavuje opäť na palube lode a čelí možným hrozbám.
Podľa niektorých kritikov došlo k pomiešaniu jednotlivých častí Propertiových básní až v rukopisoch, keďže ich zostavovatelia ich zoraďovali podľa princípov Aristotelovej Poetiky. Iní sa pridržiavajú domnienky, že rozbitie logickej a chronologickej štruktúry je zámerným Propertiovým prvkom, ktorý vychádzal z avantgardnej neóterickej poézie.
Propertiov ohlas
Propertius sám sa chváli, že už za života dosiahol slávu. Horatius sa ale o ňom vyjadruje kriticky a Quintilianus považuje jeho súčasníka Tibulla za lepšieho básnika. Naopak o Propertiovej popularite svedčí nález grafittu obsahujúceho jeho verše v Pompejách.
Počas stredoveku Propertius na dlhú dobu stratil svoju popularitu a znova ho objavila až renesancia. Vplyv Propertiových básní možno doložiť u Petrarchu, Bena Johnsona aj Goetheho.
V 20. storočí zložil Ezra Pound báseň Homage to Propertius (Poklona Propertiovi).
Labastide-Monréjeau
Labastide-Monréjeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tojice
Tojice je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 88 obyvateľov, z toho 44 mužov a 44 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 40,8 roka, ženy 48,3 roka).
10 Tauri
10 Tauri je hviezda spektrálneho typu F9 v súhvezdí Býk.
Rauville-la-Place
Rauville-la-Place je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Symmachos
Symmachos (Symmachos) môže byť:
Diaľnica A24 (Rakúsko)
Diaľnica A24 (🇩🇪; 🇩🇪) je plánovaná, necelé 3 kilometre dlhá rakúska diaľnica.
Diaľnica A24 má vo Viedni vytvárať spojenie medzi diaľnicou A23 (plánovaná križovatka v Hanssonovej zákrute) a južnou časťou rýchlostnej cesty S1, ktorá vytvára obchvat mesta. Diaľnica by mala prechádzať cez Rothneusiedl a napájať sa na rýchlostnú cestu S1 medzi križovatkami Wien-Laxenburger Straße a Wien-Rothneusiedl pri Leopoldsdorfe. S cenou viac ako 100 miliónov eur za 1 km by sa tak stala najdrahším rakúskym diaľničným projektom, ktorý je zatiaľ v počiatočných fázach príprav.
Barbora Strýcová
Barbora Strýcová (* 28. marec 1986, Plzeň), v čase manželstva medzi rokmi 2006 – 2015 používajúca meno Barbora Záhlavová Strýcová, je súčasná česká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 30 turnajov WTA vo štvorhre.
36 Ursae Majoris
36 Ursae Majoris je dvojhviezda spektrálneho typu F8V, vzdialená 41,7 svetelného roku. Ide o žltobieleho trpaslíka. Nachádza sa v súhvezdí Veľká medvedica.
Nikeas z Opuntu
Nikeas alebo Nikasias (Nikeas, Nikasias) bol v roku 500 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.
Nikeas z Opuntu bol na 70. olympijských hrách v roku 500 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Podľa tradície sa beh na jedno stadion zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda. Staroveký historik Dionysios z Halikarnasu zaznamenal olympijské víťazstvo Nikea v súvislosti s datovaním zasadnutia kmeňov latinského spolku v meste Ferentinum, kde diskutovali o spoločnom postupe proti rastúcej dominancii Ríma.
0G
0G je skratka pre nultú generáciu mobilnej telefónie, čím sa rozumie štádium pred mobilným telefónom, ako rádiové telefóny v niektorých autách pred nástupom mobilných telefónov.
Jednou z takýchto technológií je Autoradiopuhelin (ARP) spustený v roku 1971 vo Fínsku ako prvá komerčne dostupná mobilná sieť v krajine.
V Česko-Slovensku bol od roku 1987 oficiálne spustený systém AMR alebo Automatizovaný mestský rádiotelefón TESLA.
Symmachus
Symmachus môže byť:
Frankfurt
Frankfurt môže byť:
Zoznam chránených území v okrese Opava
Toto je zoznam chránených území v okrese Opava aktuálny k júlu roku 2020, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Opava.
Línia
Línia môže byť:
Duševné vlastníctvo
Duševné vlastníctvo predstavuje majetok nehmotnej povahy, ktorý je výsledkom myslenia a tvorivosti. Môže ním byť napr. vynález, literárne či umelecké dielo, priemyselný dizajn, výkon umelca, obchodná značka, diplomová práca, obsah a adresa webovej stránky, spoločenská alebo počítačová hra, know-how a pod.
Duševné vlastníctvo možno predať, kúpiť, založiť, darovať, t. j. nakladať s ním z pozície vlastníka ako s akýmkoľvek iným majetkom hmotnej povahy. Hodnota duševného vlastníctva závisí od miery jeho využiteľnosti a prínosu pre jedinca alebo spoločnosť a možno ju zvýšiť ochranou v zmysle práva duševného vlastníctva.
Právo duševného vlastníctva upravuje právne vzťahy vznikajúce z výsledkov duševnej tvorivej činnosti. V súvislosti s právnou ochranou duševného vlastníctva sa používa delenie do dvoch skupín:
Autorské právo a práva súvisiace s autorským právom sa zaoberajú vzťahmi, ktoré vznikajú pri vytváraní a používaní literárnych, umeleckých a vedeckých diel, umeleckých výkonov, pri výrobe a používaní zvukových a zvukovo-obrazových záznamov a televízneho a rozhlasového vysielania, pri zhotovení a používaní databáz a pod.
Právo priemyselného vlastníctva je definované ako právo na ochranu predmetov priemyselného vlastníctva, ktoré vznikajú tvorivou duševnou činnosťou, napr. vynálezy, technické riešenia, ochranné známky, dizajny či označenia pôvodu. Používanie predmetov duševného vlastníctva zabezpečených právnou ochranou inou osobou ako ich majiteľ je podmienené súhlasom autora alebo majiteľa.
Priemyselné vlastníctvo
Priemyselným vlastníctvom sú výsledky technickej tvorivej činnosti (vynálezy, technické riešenia), predmety priemyselného dizajnu (dizajny), označenia (ochranné známky, označenia pôvodu), a tiež konštrukčné schémy polovodičových výrobkov (topografie polovodičov).