cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dom doktora Stojana Čomakova
Dejiny a súčasnosť
Po oslobodení Bulharska následníci doktora Čomakova (dcéra Mária s mužom) venovali dom, aby slúžil ako rezidencia kniežaťa Ferdinanda I.. Na príkaz kniežaťa Ferdinanda I. bola v roku 1895 na budove vykonaná ďalšia rekonštrukcia, ktorá vzhľad budovy priblížila vzhľadu západoeurópskych budov, no zároveň ho podstatne vzdialila od bulharského obrodeneckého slohu v ktorom bol dom pôvodne postavený.
Začiatkom 20. storočia bola budova nevyužívaná a chátrala. V roku 1916 v dome dočasne žila grófka Anna de Grenaud, manželka bulharského diplomata Dimităra Stančova. Neskôr bol dom využívaný ako sklad tabaku, v rokoch 19201928 slúžil ako sirotinec pre vojnové siroty a následne bol opäť premenený na skladisko tabaku.
V roku 1950 bola budova reštaurovaná a následne v rokoch 19501980 slúžila ako sídlo detského oddelenia Národnej knižnice Ivana Vazova. V tomto období prešla budova aj ďalšou reštauráciou.
Od roku 1980 je budova sídlom stálej expozície „Zlaťu Bojadžiev“.
Charakteristika
Dom doktora Stojana Čomakova je veľká dvojposchodová postavená v neoklasicistickom architektonickom slohu. V základoch budovy boli využité pevnostné steny antického Filipopolu. Vzhľadom k obdobiu svojho vzniku išlo o modernú masívnu stavbu.
Interiér budovy sa vyznačuje bohatou ornamentálnou výzdobou, pričom medzi ornamentami prevláda motív Slnka.
V dvore pred hlavnou fasádou budovy sa nachádza pamätník venovaný Zlaťovi Bojadžievovi.
Stála expozícia „Zlaťu Bojadžiev“
Stála expozícia „Zlaťu Bojadžiev“  sídli v budove od roku 1980. Je venovaná dielu významného bulharského umelca Zlaťa Bojadžieva. Obrazy Zlaťa Bojadžieva sú vystavené vo všetkých miestnostiach budovy. Ide o najväčšiu zbierka jeho diel, ktorá predstavuje viac ako 70 obrazov.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.4 z roku 1995, pričom ako dôvod ochrany bola uvedená architektonicko-umelecká hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kăšta na doktor Stojan Čomakov (, doslova Dom doktora Stojana Čomakova).
Aubagnan
Aubagnan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Princíp prerážania
náhľad|350px|Princíp prerážania môže byť použitý pri určovaní relatívneho veku hornín a geologických celkov. Príklad: A – [[vrása|zvrásnené vrstvy hornín pretína násunový zlom; B – veľká intrúzia (preniká cez A); C – erózna uhlová diskordancia (pretína A aj B) na ktorej sa usadili mladšie horniny; D – vulkanická dajka (preráža cez A, B a C); E – to všetko je prekryté ešte mladšími horninami (prekrývajú C a D); F – poklesový zlom (pretína A, B, C a E).]] Princíp prerážania patrí medzi základné geologické zákony. Hovorí, že ak geologická štruktúra preniká staršími štruktúrami, musí byť mladšia ako celky, ktorými preniká. Toto možno najlepšie demonštrovať na hlbinných magmatických telesách. Ak preniká intrúzia vyvretých hornín do už existujúcich sedimentov, je zrejmé že intrúzia je mladšia ako sedimenty, do ktorých preniká. Vzťah intrúzie k okolitým horninám možno pozorovať na základe existencie kontaktnej metamorfózy. Tú najčastejšie sprevádza zóna spečených hornín, napr. íly vypálené do porcelanitu. Tento zákon neplatí iba pre intruzívne telesá ale aj pre zlomy a nekonformity. Toto pravidlo dopĺňa princíp superpozície.
Adam Lambert
Adam Mitchel Lambert (* 29. január 1982, Indianapolis, Indiana, Spojené štáty) je americký spevák, skladateľ a herec žijúci v San Diegu v Kalifornii. V máji 2009 skončil na 2. mieste v 8. sérii súťaže American Idol. Otvorene priznáva svoju homosexuálnu orientáciu.
Detstvo
Adam sa narodil v americkom štáte Indiana v meste Indianapolis, matke Leile, dentálnej hygieničke, a otcovi Eberovi, programovému manažérovi. Má mladšieho brata Neila. Jeho otec má prevažne nórske korene a jeho matka je židovka. Adam sa hlási k náboženstvu jeho matky. Krátko po jeho narodení sa rodina presťahovala do Kalifornie do mesta San Diego.
2001 – 2008: Počiatky kariéry
Adam začal hrať v divadle už od 10 rokov a pokračoval v tom až do roku 2009. Počas tejto doby bol tiež nejaký čas frontmanom rockovej skupiny The Citizen Vein. Od roku 2004 sa okrem iného pravidelne objavuje v Upright Cabaret a v Zodiac Show, ktorú vytvorila Carmit Bachar z Pussycat Dolls.
V roku 2005 spieval v hebrejčine pieseň "Shiro LaShalom", aby vzdal hold zavraždenému izraelskému premiérovi Jicchakovi Rabinovi. Adam tiež spieval v židovskom muzikáli "The Ten Commandments" (Desatoro), kde ako Joshua zaspieval pieseň "Is Anybody Listening?".
2009: American Idol
left|thumb|240x240px|Lambert zaspieval národnú americkú hymnu počas jeho návštevy v MCAS Miramar (2009). V roku 2009 sa Adam zúčastnil konkurzu na 8. sérii súťaže American Idol, kde zaspieval piesne "Rock With You" a "Bohemian Rhapsody". Počas nasledujúceho týždňa vystupoval s piesňami, "What's Up" a "Believe". Spoločne so skupinou spieval "Some Kind of Wonderful". Porotca Simon Cowell mal určité obavy o jeho teatrálnosti, ale Randy Jackson sa vyjadril, že je "aktuálny".
Keď Adam postúpil až do Top 13, zoznámil sa tu so svojimi spolu súťažiacimi Allison Irahetou a Krisom Allenom, s ktorými má dodnes veľmi dobré vzťahy.
Adam počas súťaže spieval piesne ako "Black or White" od Michaela Jacksona, zmenenú verziu "Ring Of Fire", alebo akustickú verziu "Track Of My Tears" od The Miracles. Keď počul túto verziu mentor toho týždňa Smokey Robinson, čo je pôvodný spevák a skladateľ tejto piesne, dostali sa od neho Adamovi obrovské ovácie.
2009 – 2011: For Your Entertainment a turné
V novembri 2009 vydal svoj prvý album For Your Entertainment, ktorý sa umiestnil na 3. priečke Billboard 200. Počas prvého týždňa sa v Spojených štátoch predalo viac ako 198 000 kópií. Keď Adam na albume pracoval, povedal, že chce, aby bola multi-žánrová a že by mala obsahovať "rock-pop-electronic-dance thing". Po vydaní tohto CD dokonca povedal, že niektoré z piesní znejú ako také "Dark Disco".
20. októbra 2009 Lambert prijal ponuku k natočeniu soundtracku k filmu 2012. Tento singel sa neskôr objavil aj na CD FYE.
Ešte v čase, keď Lambert účinkoval v American Idol, začal natáčať album s názvom Take One.
V novembri 2009 Lambert vystúpil s piesňou „For Your Entertainment“ na American Music Awards of 2009 (AMA). 27. februára mal Adam svoj prvý oficiálny sólo koncert vo Fantasy Springs Resort Casino v Indio v Kalifornii. Adam sa objavil v American Idol ako hosť mentor v jednej z epizód 13. apríla 2010.
2012 – 2013: Trespassing
V máji roku 2012 vydal Adam svoje druhé, dlho očakávaný album s názvom Trespassing. 23. mája album debutoval na prvej priečke rebríčku Billboard 200, s predajom takmer 78 tisíc kópií.
Queen + Adam Lambert (niekedy označované aj ako Q + AL alebo QAL) je spolupráca aktívnych členov britskej skupiny Queen (Brian May a Roger Taylor) a amerického vokalistu Adama Lamberta. Rovnako ako všetky ostatné vystúpenia skupiny Queen od roku 1997, aj dlhoročný basgitarista John Deacon odmietol účasť na projekte kvôli svojmu odchodu do dôchodku. Toto je prvá dlhodobá spolupráca skupiny Queen od skončenia projektu Queen + Paul Rodgers v roku 2009. Rovnako ako v predchádzajúcom projekte bolo jasné, že Lambert nenahradí frontmana skupiny Queen Freddieho Mercuryho, ale skôr to, že bude vystupovať v predstavení skupiny Queen. aktívnych členov skupiny.
Spolupráca Queen + Adam Lambert vznikla, keď sa May a Taylor objavili na American Idol v roku 2009, keď bol Lambert súťažiacim. Príležitostne začali koncertovať v roku 2011, v roku 2012 uskutočnili krátke európske turné a v roku 2014 ohlásili svetové turné Queen + Adam Lambert Tour 2014–2015 s koncertmi v Severnej Amerike, Austrálii, na Novom Zélande, v Ázii, Európe a Južnej Amerike. V lete 2016 skupina odohrala niekoľko koncertov v rámci festivalového turné v Európe a niekoľko koncertov v Ázii. Na budúci rok skupina ohlásila druhé celosvetové turné naplánované na roky 2017 a 2018. Po úspechu filmu Bohemian Rhapsody (2018) ohlásili svoje tretie celosvetové turné s názvom The Rhapsody Tour. Toto turné prinieslo kapelu späť do Severnej Ameriky v roku 2019 a do Južnej Kórey, Japonska, Nového Zélandu a Austrálie na štadióny začiatkom roku 2020. Európske termíny, vrátane 10 koncertov v londýnskej The O2 Arena, boli naplánované na leto 2020. Tieto sa v súčasnosti kvôli pandémii vírusu COVID-19 odkladajú dvakrát na rok 2022.
Majstrovstvá Európy v curlingu 2016
Majstrovstvá Európy v curlingu 2016 bol v poradí 42. turnaj majstrovstiev Európy v curlingu, ktoré organizuje Európska curlingová federácia (ECF). Konal sa v Braeheade, v oblasti Renfrewshire, v Škótsku v dňoch od 19.26. novembra 2016, za účasti 26 mužských a 20 ženských tímov. Škótsko bolo organizátorom európskeho šampionátu šiestykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1978, 1982, 1988, 1992 a 2009. Zápasy sa odohrali v aréne Braehead Arena s kapacitou 5 200 divákov. Mužská reprezentácia 🇸🇪 obhájila víťazstvo a získala tak už svoj deviaty titul, v kategórii žien obhájilo titul 🇷🇺.
Majstrovstvá Európy boli zároveň kvalifikáciou na MS 2017 mužov a žien. Postúpilo na ne 8 družstiev z oboch kategórií.
Kvalifikácia
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku WCF k novembru 2016.
Malá morská víla (socha)
thumb|Malá morská víla Malá morská víla je socha predstavujúca postavu z rovnomennej rozprávky Hansa Christiana Andersena, ktorý ju literárne stvárnil spolovice ako ženu a spolovice ako rybu. Je umiestená v kodanskom prístave v Dánsku. Jej výška je 125 cm a hmotnosť okolo 175 kg.
Arx (Landes)
Arx je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Turecká (geomorfologický podcelok)
Turecká je geomorfologický podcelok Revúckej vrchoviny. Nachádza sa v jej juhovýchodnej časti a najvyšší vrch Turecká dosahuje Vo východnej časti leží časť Slanské podolie.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Revúcka vrchovina → Turecká ***
Vymedzenie
Podcelok leží v juhovýchodnej časti Revúckej vrchoviny, na severozápadnom okraji Rožňavy. Východným smerom ležia Volovské vrchy s podcelkom Zlatý stôl, severným a západným smerom pokračuje krajinný celok podcelkami Dobšinské predhorie a Hrádok. Na juhozápade na krátkom úseku susedí Plešivská planina a južným smerom krajina klesá do Rožňavskej kotliny.
Turizmus
Zo sedla Filipka vedie touto časťou pohoria zeleno značený Chodník Pavla Jozefa Šafárika, ktorý smeruje do Rožňavy. Z Rožňavy do Betliara vedie žlto značený turistický chodník. Turisticky atraktívne sú opustené banské diela, ktoré sa zachovali vo viacerých lokalitách v okolí Rožňavy, ako aj rozhľadňa na vrchu Turecká.
Doprava
Východným okrajom vedie údolím Slanej cesta I/67 (Rožňava – Poprad), ako aj železničná trať Rožňava – Dobšiná.
Audignon
Audignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
David O. Russell
David Owen Russell (* 20. august 1958) je americký filmový režisér a scenárista. Je známy vďaka svojej energii, ktorá charakterizuje jeho prácu, a výbušnej konfrontácii s členmi štábu.
Perthesova choroba
Perthesova choroba alebo Morbus Legg-Calvé-Perthes (m. LCP) je detská ortopedická choroba, idiopatická avaskulárna nekróza hlavičky stehennej kosti. Vyskytuje sa najčastejšie vo veku od 3 do 8 rokov, prevažne u chlapcov, v menej ako 10% býva postihnutie obojstranné. Vzniká deformita v oblasti bedrového kĺbu, ktorá spôsobuje sekundárnu artrózu. Väčšinou je to rozšírená hlavička stehennej kosti, skrátený a rozšírený krčok, prerast veľkého trochanteru a sekundárna dysplázia acetabula. Postihnutá hlava stehennej kosti, ktorá stráca svoju pevnosť a odolnosť, sa stáva mäkkou a deformovateľnou. Cieľom liečby ochorenia je zabránenie vzniku deformácie. M. LCP prebieha od začiatku po úplné zahojenie priemerne 3 roky.
Príčina ochorenia
Jednoznačnú príčinu Perthesovej choroby sa zatiaľ nepodarilo určiť, ale existujú rôzne hypotézy o jej vzniku. Jedno z vysvetlení je založené na znížení prekrvenia hlavičky stehennej kosti. Za zníženie prekrvenia môže byť zodpovedná aj zmena krvnej zrážanlivosti spôsobujúca zvýšený vznik mikrotrombov. Ďalší autori hovoria o možnom vplyve koncentrácie hormónov štítnej žľazy, či o vplyve koncentrácie rastových hormónov ako insulin-like growth factor a somatomedin C. Je dokázaný aj vplyv pohlavia na závažnosť ochorenia: dievčatá majú horšiu prognózu ako chlapci v rovnakom veku. Dôvodom je rýchlejšie dosiahnutie kostnej zrelosti a tým menší potenciál na remodeláciu hlavy stehennej kosti. Napriek mnohým vysloveným hypotézam ostáva dôvod vzniku ochorenia nejasný a príčinu neznáma.
Irina Falconiová
Irina Falconiová (* 4. máj 1990, Portoviejo) je americká profesionálna tenistka. Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour nevyhrala žiadny turnaj. V rámci okruhu ITF získala päť titulov vo dvojhre a tri vo štvorhre.
Audon
Audon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Perthesova choroba
Liečba
Cieľom liečby je zabránenie vzniku deformity kĺbu. Každá deformita znižuje životnosť kĺbu.
Operačné metódy liečby počas minulého storočia prešli výrazným vývojom. Jednou z najznámejších metód bol „drilling“, čiže navŕtanie krčku stehennej kosti až do postihnutej časti epifýzy a použitie tibiálneho graftu na uzatvorenie a posilnenie vzniknutého defektu v kosti.
Moderným princípom liečby je tzv. containment – čiže obsiahnutie hlavičky bedra jamkou. Podľa tvaru zdravej jamky sa vytvaruje aj zmäknutá hlava stehennej kosti.
Operačná liečba spočíva hlavne v operáciách meniacich orientáciu jamky tak, aby v nej bola zavzatá čo najväčšia časť hlavy stehennej kosti. Pri týchto zákrokoch sa môžu predlžovať niektoré svaly v okolí bedra, prípadne môže byť zmenená aj orientácia krčku stehennej kosti aj tvar hlavičky.
Smrečiar krivonosí
Smrečiar krivonosí (iné názvy: hýľ krivonosí, smrečiar krivonosovitý, smrečiar krivonosý, hýľ krivonosovitý, hýľ krivozobý, smrečiar krivozobý ; lat. Pinicola enucleator) je druh spevavca z čeľade pinkovité (Fringillidae). Obýva tajgu holarktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov smrečiar krivonosí patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Severnej Amerike posledných 40 rokov dramaticky poklesli o 72.5%.
Výskyt a stav na Slovensku
Smrečiar krivonosí je veľmi vzácny zimný hosť, v 19. storočí bol zistený dvakrát, v pohorí Spišská Magura a v Belianskych Tatrách. V 20. storočí bol pozorovaný v Novom Meste nad Váhom (1938), na Kráľovej holi (1957), vo Veľkej Fatre (1981) a Liptovských Revúcach (1985). Odvtedy existuje len jedno pozorovanie z roku 2009, ktoré nebolo uznané Faunistickou komisiou. Nie je žiaden záznam ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia ani v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 - 15. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998, 2001 a 2014  žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Lauren Davisová
Lauren Davisová (* 9. október 1993 Gates Mills, Ohio) je americká profesionálna tenistka. Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour vyhrala jeden turnaj, keď začiatkom januára ovládla podnik v Aucklande. V rámci okruhu ITF získala do mája 2017 sedem titulov vo dvojhre.
George Pelawa
George Dale Pelawa (* 22. február 1968, Bemidji, Minnesota, Spojené štáty† 30. august 1986, tamže) bol americký stredoškolský hokejista, ktorý bol v roku 1986 zvolený v prvom kole draftu NHL klubom Calgary Flames. Pelawa tragicky zahynul pri autonehode iba tri mesiace po drafte.
Športová kariéra
George Pelawa okrem hokeja vynikal taktiež v americkom futbale i bejzbale, v ktorom reprezentoval svoju strednú školu na štátnych majstrovstvách a v roku 1985 sa o neho zaujímal klub Minnesota Twins, ktorý pôsobí v MLB. Darilo sa mu i v americkom futbale, dokonca hneď tri univerzity hrajúce v NCAA, najprestížnejšej atletickej lige Spojených štátov, mu ponúkli štipendium.
Pelawa sa však rozhodol profesionálne venovať hokeju, v ktorom exceloval najväčšmi. V ročníku 1985-86 bol zvolený úplne najlepším stredoškolským hokejistom v štáte Minnesota, v danej sezóne zaknihoval 55 bodov a bol hlavným ťahúňom svojho tímu, ktorý sa jeho zásluhou kvalifikoval na štátne majstrovstvá. Na základe preukázaných herných i vodcovských kvalít bol na drafte NHL zvolený už zo 16. miesta klubom Calgary Flames. V nasledujúcej sezóne získal štipendium na Univerzite Severná Dakota, ktorá je známa svojím úspešným hokejovým programom.
Po smrti
Špekuluje sa, že kanadský spevák Tom Cochrane sa pri písaní piesne Big League inšpiroval tragickým osudom Pelawu. Text piesne pojednáva o zdrvenom otcovi, ktorého syn sa venoval hokeju, vďaka čomu získal štipendium na prestížnej americkej univerzite, bohužiaľ toho istého roku zahynul pri autonehode. Samotný Cochrane priznáva, že pri písaní textu sa inšpiroval skutočným príbehom, ale údajne sa nejedná o Pelawu.
Pieseň Big League sa zvyčajne hráva počas rozlúčkových ceremónii s hokejistami, ktorí nečakane zomrú. Tom Cochrane vystúpil s piesňou v roku 2008 na štadióne Vancouveru Canucks po smrti obrancu Luca Bourdona. V roku 2018 zahral pieseň na počesť klubu Humboldt Broncos, ktorého polovica zostavy zahynula v autobusovej nehode.
Novinári si spomenuli na smutný Pelawov koniec v súvislosti s draftom NHL v roku 2007. Vtedy si Calgary zvolilo v piatom kole Kanaďana Mickeyho Renauda, ktorý však o niekoľko mesiacov neskôr vo veku 19 rokov skonal na problémy so srdcom a fanúšikovia Flames našli neveselú paralelu medzi dvomi hviezdičkami klubu, ktoré nikdy nedostali šancu zažiariť.
Náhodný turista
náhľad|Postava Muriel vyniesla Geene Davisovej Oscara Náhodný turista je romantická dráma režiséra Lawrenca Kasdana z roku 1988 s Williamom Hurtom v hlavnej úlohe. Snímka bola natočená na motívy rovnomenného románu spisovateľky Anne Tyler. Film sa stal jedným z najúspešnejších v roku 1988 a bol nominovaný na Oscara v štyroch kategóriách, vrátane najlepšieho filmu. Cenu nakoniec získala Geena Davisová v kategórii najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe.
Dej
Samotársky Macon Leary (William Hurt) žije v Baltimore, v štáte Maryland, a živí sa ako spisovateľ cestovných sprievodcov. Jeho diela sú určené hlavne cestujúcim, ktorí trávia veľa času na služobných cestách a cítia sa tam nepohodlne. So svojou ženou Sarah (Kathleen Turner) sa už rok snažia vyrovnať s tragickou smrťou ich syna. Raz večer po Maconovom návrate zo služobnej cesty sa rozhodne Sarah oznámiť mu, že sa chce rozviesť a presťahovať.
Keď Macon jedného dňa odnesie svojho psa Edwarda do útulku, pretože sa o neho nemá kto postarať v čase jeho neprítomnosti, zoznámi sa tam s excentrickou cvičiteľkou psov Muriel (Geena Davisová). Ta mu ponúka pomoc a svoje služby. Macon to zo začiatku odmieta. V suteréne svojho domu sa mu však stane nehoda a zlomí si nohu. Keďže je odkázaný na cudziu pomoc, odsťahuje sa na čas k svojim trom nekonvenčným súrodencom Rose (Amy Wright), Porterovi (David Ogden Stiers) a Charlesovi (Ed Begley Jr.). Večeri trávia podivnými spoločenskými hrami a ignorovaním akýchkoľvek telefonátov a návštev. Jedného dňa sa pri dverách objaví Maconov vydavateľ Julian (Bill Pullman) a Rose sa zapáči.
Macon sa po týždňoch váhania a nezvládania psa rozhodne prijať pomoc od Muriel, ktorá začne Edwarda cvičiť. Vytvára sa medzi nimi nové puto. Macon sa na pokraji ich vzťahu bráni zoznámeniu sa s Alexom (Robert Hy Gorman), synom Muriel, nakoniec šarmu oboch podľahne. Macon trávi v ošuntelom byte čím viac času s novou partnerkou a s Alexom chodí nakupovať a na výlety. Vzťah sa rozvíja aj medzi Rose a Julianom, ktorý sa rozhodnú zobrať. Ako družička má ísť Sarah, bývalá švagrová nevesty. Po ročnom odlúčení Sarah zisťuje, že by sa rada vrátila k Maconovi. On sa nedokáže rozhodnúť, nakoniec ale opustí Muriel a vráti sa do svojho veľkého domu.
Pri jednej ceste do Paríža sa v lietadle objaví Muriel. Nielenže cestuje rovnakým letom, ale v Paríži sa ubytuje aj v rovnakom hoteli ako Macon. Snaží sa ho pozvať na večeru, ale on to odmieta. Raz v noci opäť doplatí na nešikovnosť a po bolestiach chrbtice sa nemôže hýbať. Sarah preto priletí zo Štátov, aby sa mohla o neho postarať. Pár dní mu dáva medikamenty, ale raz popoludní sa napätá atmosféra uvoľní v hádke. Sarah totiž zistila, že Muriel nocuje v rovnakom hoteli a začne obviňovať Macona. Ten si uvedomí, že už s ňou žiť nechce a rozhodne sa pre spoločný život s Muriel a jej synom. Film končí scénkou, v ktorej Macon ide v taxíku na letisko, keď v tom zahliadne Muriel. Požiada taxikára, aby zastavil.
Poznámka
Keďže film nemá slovenský distribučný názov, ide o prevzatý preklad z češtiny.
Aurice
Aurice je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Colours of Ostrava
Colours of Ostrava je multi-žánrový hudobný festival, ktorý sa koná každoročne od roku 2002 v Ostrave. Prvý ročník festivalu v roku 2002 sa konal v centre Ostravy v oblasti Stodolní ulice, na výstavisku Černá louka a v klube Bumerang. Postupne festival rástol a od Stodolní ulice sa prenáša do priestoru Slezkoostravského hradu a na ďalšie miesta v centre Ostravy. Od roku 2012 sa festival koná v priemyselnom areáli národnej kultúrnej pamiatky Dolní oblast Vítkovice, blízko centra Ostravy.
Aurice
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Colours of Ostrava
Koná sa štyri dni, tretí alebo štvrtý týždeň v júli. V roku 2015 ho navštívilo cez 43 000 ľudí.
Aurice
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aureilhan (Landes)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Suchoj Su-11
Šepcifikácie (Su-11-8M)
right|400px|Suchoj Su-11
Bahus-Soubiran
Bahus-Soubiran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Viktória Forster
Viktória Forster (* 8. apríl 2002, Hronec) je slovenská atlétka, venujúca sa behu na krátke vzdialenosti. Je aktuálnou (2023) držiteľkou národných rekordov v behu na 60, 100 a 100 m cez prekážky.
Bahus-Soubiran
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Viktória Forster
Kariéra
V Hronci sa ako jej mama venovala päť rokov biatlonu. Potom však vďaka breznianskej trénerke Jane Chrenovej presedlala na atletiku. Od roku 2017 sa Forsterová pripravuje v klube ŠK ŠOG Nitra a je aj členka klubu Vojenské športové centrum Dukla Banská Bystrica. Trénuje ju Katarína Adlerová. Na Svetových univerzitných hrách v čínskom Čcheng-tu získala zlatú medailu v behu na 100 m prekážok s časom 12,72 s, čím utvorila nový národný rekord a zároveň sa kvalifikovala sa na olympijské hry 2024 v Paríži.
Bahus-Soubiran
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baigts
Baigts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Landes, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nichollssaura
Nichollssaura je vyhynutý rod spodnokriedového morského plaza (plesiosaura), žijúceho na území dnešnej Alberty v Kanade. Tento asi 2,6 metra dlhý plesiosaurus žil zhruba pred 110 miliónmi rokov (začiatok geologického stupňa alb) a zapĺňa tak 40 miliónov rokov dlhú medzeru v zázname severoamerických plesiosaurov. Fosílie tohto druhu boli objavené v roku 1994 v lome firmy Syncrude. Náhodou ju tu odkryli pracovníci, ovládajúci obrí stotonový bager.
Etymológia
Už v roku 2008 bol tento malý plesiosaurus opísaný ako Nichollsia, čoskoro sa však ukázalo, že toto meno už patrí jednému rodu kôrovca zo skupiny Isopoda. V roku 2009 bol preto stanovený nový názov Nichollssaura, a to na počesť paleontologickej kurátorky Betsy Nichollsovej.
Modré jazero (Chorvátsko)
náhľad|Modro jezero Modré Jazero (po  alebo Plavo jezero) je krasové jazero, ktoré sa nachádza v blízkosti mesta Imotski v južnom Chorvátsku. Podobne ako neďaleké Červené jazero, nachádza sa v hlbokej krasovej jame, pravdepodobne vytvorenej zrútením obrovskej jaskyne. Celková hĺbka od horného okraja je približne 220 metrov, pričom hĺbka vody závisí od ročného obdobia. Na jar, keď sa sneh v okolitých horách topí, môže dosiahnuť 90 m, a v roku 1914, dosiahla 114 m, preteká južným okrajom. Jazero je obľúbeným miestom pre turistiku a vyhliadku.
Maximálne rozmery jazera sú približne 800×500 m, ale výrazne sa menia vzhľadom na veľké zmeny stavu hladiny vody. Na konci leta môže jazero úplne zmiznúť.
V roku 1907 bola vybudovaná zostupná cesta k jazeru. Zemetrasenie v roku 1942 zapríčinilo rozsiahly zosun, ktorého následkom bolo zmenšenie hĺbky jazera.
Uniwersytet Ekonomiczny we Wrocławiu
náhľad|Budovy Ekonomickej univerzity vo Vroclave (2018) Uniwersytet Ekonomiczny we Wrocławiu (doslova Ekonomická univerzita vo Vroclave) patrí medzi štátne univerzity situované vo Vroclave v Poľsku. Univerzita bola založená v roku 1947, sprvoti ako súkromná Vysoká obchodná škola, neskôr, po znárodnení v roku 1954, niesla univerzita názov Vysoká škola ekonomická. V októbri 1974 bola univerzita pomenovaná po známom poľskom ekonómovi Oskarovi Lange, avšak jeho meno sa nikdy nezobrazilo v anglickej verzii názvu univerzity. V roku 2008 bolo meno ekonóma z názvu vyňaté a univerzita od vtedy nesie súčasný názov Ekonomická univerzita vo Vroclave.
Od roka 2005 na univerzite študuje približne 21 000 študentov, vrátane diaľkových študentov, v pracovnom pomere je 638 vyučujúcich, vrátane 137 profesorov.
Podstatná časť univerzity, takzvaný kampus (3 zo 4 fakúlt), sa nachádza na Komandorskej ulici v úzkej blízkosti centra Vroclavu. Štvrtá fakulta Regionálnej ekonómie a turizmu je situovaná v meste Jelenia Góra.
Fakulty
Univerzita zahŕňa nasledujúce fakulty:
Nicolas Fouquet
Nicolas Fouquet, markíz de Belle-Île, vikomt de Melun a Vaux (* 27. január 1615, Paríž, Francúzsko - † 3. apríl 1680, Pinerolo, Taliansko) bol francúzsky vysoký štátny úradník, od 1653 surintendant kráľovských financií v období Mazarinovho regentstva, generálny prokurátor v parížskom parlamente. Ľudovít XIV. ho zosadil v roku 1661 za spreneveru štátnych financií. Bol odsúdený do väzenia a boli mu konfiškované rozsiahle majetky. Zvyšok života prežil vo väzeniach na samotkách, skonal v pevnosti Pinerolo v Taliansku v roku 1680.
Mladosť
Nicolas sa narodil ako druhý syn Françoisa IV. Fouqueta, radného v parížskom parlamente (magistrát), tiež vládneho úradníka kráľovského domu pre žiadosti a sťažnosti a štátneho radcu. Fouquet starší bol zviazaný s firmou „la Compagnie des îles d'Amérique“ a manželkou Marie de Maupéou, pochádzajúcou z rodiny právnikov. Členovia rodiny Fuquetovcov boli aj advokáti.
Rodina Fouquetovcov získala majetok v obchode predtým, ako sa zamerala na účasť v magistráte Paríža. Rodina nemala šľachtický pôvod: jeho prastarý otec François Foucquet bol obchodník a syn obchodníka s látkami z Angers. Jeho otec bol bohatý bretónsky majiteľ lodí, ktorého podporoval Richelieu pri jeho vstupe do „Rady námorníctva a obchodu“. Bol tiež štátnym radcom a „pánom pre žiadostí“ mesta Paríž. Súhlasil s členstvom v „Komore", ktorú vymenoval Richelieu, aby súdila grófa de Chalais. thumb|Erb rodiny Fouquet Erb Fouquetovcov pozostával z červenej veverice v striebornom poli. Ich heslom bolo: „Quo non ascendet?“ („Až pokiaľ sa nevyšplhá?") Slovo fouquet znamená po walesky „veverica”. Francúzske slovo „fouquet“ znamená bláznivý, šialený, tiež dvorný blázon.
Tak ako rodina Mapéouovcov aj Fouquetovci sa stali príkladnou rodinou protireformácie, spirituálne blízkou Františkovi Saleskému a Jane de Chantal. Z dvanástich detí, ktoré sa dožili dospelosti, sa šesť dievčat stalo mníškami, štyria chlapci sa stali kňazmi, z toho dvaja biskupmi. V tomto duchu pokračovali rodičia aj v Nicolasovom prípade a dali ho učiť sa do kolégia v Clermonte k jezuitom.
Popri štúdiu Nicolas pomáhal svojej matke Marie de Mapéou pri príprave liekov pre chudobných. Jeho záľuba vo farmácii a chémii pretrvala počas celého života. Mladý Nicolas bol predurčený pre cirkevný stav, dosiahol vysvätenie v januári 1635. Stal sa pokladníkom opátstva Saint-Martin v Tours a bol menovaný do úradu opáta v Saint-Julien de Doüy. Napriek tomu, jeho rodina váhala, ku ktorej kariére ho nasmerovať. Nakoniec šiel študovať právo na Parížsku univerzitu na osobnúRichelieuov u radu. Licenciát z práva obdržal po štúdiu na fakulte práv a dal sa zapísať do zoznamu advokátov.
Kateryna Kozlovová
Kateryna Ihorivna Kozlovová (, * 20. február 1994, Mykolajiv) je ukrajinská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry na okruhu WTA Tour nevyhrala žiadny turnaj ale v rámci okruhu ITF získala päť titulov vo dvojhre a trinásť vo štvorhre.
Nicolas Fouquet
Politická kariéra
V marci 1633 požiadal otec pre syna Nicolasa o kreslo v parížskom parlamente. Jeho žiadosť bola zamietnutá: starší brat, François V. Fouquet, mal totiž tú istú hodnosť. V nasledujúcom roku dosiahol však funkciu poradcu v magistráte mesta Metz, ktorú preňho vytvoril Richelieu. Zároveň mu udelil výnimku kvôli nízkemu veku, čo predpokladalo jeho vysokú dôveru. Nicolas prijal od kardinála poslanie: stal sa účtovníkom-kontrolórom dokladov pokladne kancelárstva vo Vice, kde sú zachované dodnes všetky vtedajšie papiere biskupstva v Metz a opátstva v Gorze. Snažil sa overovať, či si vojvoda Karol IV. Lotrinský neuzurpuje kráľovské práva, čo vždy bolo v prípade teritórií francúzskych enkláv v cudzine využívané ako dôvod na vojnu. V konečnom dôsledku išlo o nájdenie zámienky na vstup francúzskej armády na územie štátu, ktoré okupovalo vojvodstvo Lotrinsko ešte pred Nicolasovým funkčným obdobím. Mladý muž sa svojho poslania zhostil skvelo.
V roku 1635 vstúpil starší Nicolasov brat do cirkevného rádu. Teraz sa stal nádejou svojho otca na spoločenský vzostup Nicolas, ktorému zakúpil hodnosť pána žiadostí. Aj v tomto prípade Nicolas obdržal výnimku pre svoj mladý vek.
V roku 1638 bol odvolaný z dvoru v Metz, aby sa zúčastňoval na kráľovskej rade v Nancy. V tom istom roku ho jeho otec poveril účasťou v záležitostiach rodinnej firmy „Compagnie des îles d'Amérique“.
François Fouquet, v predtuche blížiacej sa smrti, donútil svojho syna k sobášu. Nicolas si vybral Louise Fourché, pani de Quéhillac, vnučku Jeana Fourché, starostu Nantes v roku 1597-1598. Manželská zmluva bola podpísaná 10. januára 1640 v Nantes medzi rodičmi, ceremónia sa konala 24. januára v Notre-Dame de Nantes. Bol to bohatý sobáš: Louise priniesla 160 000 livier v striebre a renty z majetkov plus pozemok v Quéhillacu. Nicolas dostal od rodičov vlastníctvo svojej hodnosti pána žiadostí v odhadovanej hodnote 150 000 livier a rentu 4 000 livier, čo predstavovalo asi 20 000 livier v kapitalizovanej hodnote. Navyše, Louise aj Nicolas mali vplyvné príbuzenské vzťahy v Bretónsku. Louise a Nicolas mali prostredníctvom svojich príbuzných kontakty na obchodné spoločnosti na pobreží Atlantiku. François Fouquet umiera krátko po sobáši nasledovaný onedlho starým otcom z matkinej strany Gillesom de Maupéou. V roku 1641 sa mu narodila dcéra Marie a jeho manželka zomrela šesť mesiacov po pôrode. Vo veku 26 rokov sa stal vdovcom.
Počas tejto etapy života prevzal po otcovi rôzne firmy námorného obchodu, v ktorých mala rodina účasť. Boli to „Compagnie des îles d'Amérique“, Sénégalu a Nového Francúzska. V roku 1640 prevzal účasť medzi prvými akcionármi „la Société du Cap-Nord“ a v 1642 vstúpil do firmy „Indes orientales“.
Za veno svojej manželky odkúpil tiež šľachtické pozemky vo Vaux a nechával sa titulovať ako "vikomt de Vaux". V roku 1642 sa smrťou dlhoročného protektora rodiny kardinála de Richelieu skončili jeho sny o kolóniách a o námornom obchode. Preto si nakoniec vybral službu v štátnej administratíve. Našťastie pre Nicolasa Fouqueta sa stal novým prvým ministrom kardinál Mazarin, ktorý prevzal aj protektorstvo nad rodinou Fouquetovcov.
V roku 1644 bol menovaný miestodržiteľom spravodlivosti, polície a financií v meste Grenoble v provincii Dauphiné, bezpochyby na osobnú žiadosť regentky Anny Rakúskej. Pre mladého Fouqueta to bolo neľahké poslanie, pretože mal málo skúseností a provinciu vôbec nepoznal. V priebehu leta vypukla vzbura roľníkov proti vysokým daniam, čo sa stalo podnetom pre jeho odvolanie z funkcie aj vďaka zásahu kancelára Séguiera u Mazarina.
Našťastie iný incident mu umožnil zmeniť túto nemilosť: na ceste späť z Grenoble vypukli ďalšie nepokoje vo Valence. Vďaka svojej chladnokrvnosti, rečníckemu talentu a odvahe dokázal toto povstanie upokojiť. Za odmenu dostal v roku 1646 opäť úrad pre žiadosti. Mazarin mu zveril poslanie pozorovateľa v meste Lérida v Španielsku. Keď splnil svoju úlohu k spokojnosti, bol menovaný v nasledujúcom roku intendantom armády v Picardii z osobného rozhodnutia Anny Rakúskej.
Fronda
V 1648 sa stal intendantom kontroly výberu daní (generalité) v Paríži. Vypuknutie Fronda dalo tomuto postu nečakanú dôležitosť. Postavil sa na stranu Anny Rakúskej a Mazarina, čím si získal stálu priazeň kráľovnej. Po zatknutí šľachtickou úniou poslal kráľovnej list, v ktorom jej radil vyjednávať a rozdeliť nepriateľov, názor, ktorý si zachoval počas celej Frondy. Počas pobytu v Paríži bol poverený službou vyplácania dôchodkov a zarobil veľa peňazí.
V novembri 1650 si kúpil hodnosť generálneho prokurátora v parížskom magistráte za 450 000 livier. Stal sa tak elitným hodnostárom, čo mu pomohlo uzavrieť jeho druhé manželstvo vo februári 1651. Nová madame Fouquet, rodená Marie-Madeleine de Castille-Villemereuil, pochádzala tiež z rodiny, ktorá od obchodu prešla k finančníctvu a neskôr získala šľachtictvo. Mala len 15 rokov, on 36. Jej veno bolo menšie ako veno prvej manželky, no priniesla so sebou do manželstva široký okruh kontaktov svojej matky medzi parížskymi hodnostármi. thumb|portrét kardinála Mazarina V tom období sa udialo, že magistrát Paríža vylúčil Mazarina zo svojich radov. To zapríčinilo jeho exil v Nemecku. Oficiálne sa Fouquet ako generálny prokurátor postavil proti Mazarinovi, ale potajomky mu podával informácie až do jeho omilostenia prostredníctvom svojho brata Basila nazývaného abbé Fouquet, ktorý bol šéfom kardinálovej tajnej polície. 31. júla kráľovský príkaz presťahoval parížsky parlament do Pontoise. Fouquet riadil operáciu za urážok a výsmechu davu. Svoju odmenu dostal na konci Frondy: 22. októbra 1652 po vyhlásení amnestie pre vzbúrencov predniesol prejav na zasadaní magistrátu, v ktorom chválil zhovievavosť kráľa a kritizoval svojich kolegov, ktorí naďalej zostávali stúpencami Frondy. V nasledujúcom období bol voči stúpencom princa Condého nemilosrdný.
Surintendant financií
Fouquet bol najmladší minister financií počas obdobia monarchického Francúzska. Historik Daniel Dessert zdôrazňuje jeho kompetencie vo finančníctve a obchode, tvrdí, že bol pripravený čeliť hrôzostrašnej úlohe spravovať kráľovské financie, a že poznal zvnútra fungovanie finančníctva. Naopak, jeden z jeho životopiscov Jean-Christian Petitfils upresňuje, že poznal zle záhady verejných financií a že bol cudzincom v prostredí vyberačov daní.
Kráľovské financie boli v tom čase v neblahom stave. Potreby koruny boli vysoké a bolo treba aj financovať vojnu, no kvôli míňaniu Ľudovíta XIV. bola pokladňa v stave bankrotu. Príjmy z daní boli v kalamitnom stave a zásoba drahých kovov nedostatočná.
V protiklade k monetárnym manipuláciám minulých období presadil revalváciu livry tourskej: jedna zlatá pistola zmenila kurz z 12 livier na 10 livier. Príjmy štátu sa zvýšili a situácia sa zlepšila.
Namiesto, aby to podnietilo k opatrnosti, dočasné zlepšenie financií vyvolalo ďalšie nerozvážne výdavky. Po roku 1654 sa kríza vrátila. Fouquet musel vložiť svoj osobný majetok a dokonca aj majetok svojich blízkych. V novembri 1657 musel na seba vziať tretinu obchodného kontraktu v celkovej sume 11,8 milióna livier. Jeho osobný kredit mu umožňoval garantovať jeho podiel, no za cenu 20 % úrokov. Zároveň s ťažkosťami, ktoré ho stretli v jeho funkcii, musel počítať s premenlivou náklonnosťou zo strany Mazarina a kritikou zo strany Colberta, ktorý bol Mazarinovým intendantom. Zúfalý z týchto tlakov ponúkol svoju demisiu, ktorá bola zamietnutá. Nerozumel si s kolegom Servienom: od decembra 1654 musel viackrát žiadať kráľa o vymedzenie kompetencií oboch intendantov financií. Preto Servienovi pridelili starať sa o výdavky a Fouquetovi o príjmy.
Fouquetova finančnícka politika mu dovolila vytvoriť si veľkú klientelu medzi vlastníkmi a obchodníkmi s peniazmi. Okrem iného, veľký tok financií, ktorý prechádzal rukami surintendanta, rovnako ako sieť špiónov a informátorov mu umožňovali skonsolidovať svoju pozíciu.
Najväčší páni sa stali jeho priateľmi aj jeho dlžníkmi. Aj jeho bratanci z rodiny Mapéou a rodina druhej manželky mu zaručili veľký podiel v obchode. Fouquet potvrdil spoločenský vzostup sobášom svojej dcéry Marie s Armandom de Béthune, markízom de Charost, prasynovcom Sullyho. Svojej dcére dal veno ako princeznej: do manželstva priniesla 600 000 livier v zlatých a strieborných luisdoroch.
Po Servienovej smrti v roku 1659 bol Fouquet potvrdený sám vo svojej hodnosti surintendanta, ktorú si zachoval do zosadenia v roku 1661. S úspechom potlačil Colbertovu intrigu, ktorou ho chcel zbaviť úradu surintendanta, snažil sa presvedčiť Mazarina o nevyhnutnosti znížiť výdavky štátu. Zároveň tiež vypracoval rozsiahly plán zlepšenia financií založený na:
Napriek skončenej vojne zostávala situácia v kráľovských financiách zlá. Finančníci uprednostňovali požičiavať peniaze dvorskej šľachte ale nie kráľovi a Fouquet musel znovu zapojiť svoje osobné kontakty, súhlasiť s mimoriadnymi daňami, udeľovať úľavy a uchyľovať sa k mimoriadnym krokom.
Konečné hodnotenie úradu surintendanta nebolo jednomyseľné. Klasická historiografia je bližšie k mienke, že Fouquetovi chýbali jasné ekonomické princípy, strach potlačiť mimoriadne riešenia a potlačovať či znižovať kráľovské zadlžovanie, ale hlavne jeho previazanosť s prostredím finančníkov, jeho klientelizmus a osobné obohacovanie.
Daniel Dessert odsudzuje toto bilancovanie z dielne Colbertových stúpencov a dáva do popredia jeho zahájenie nápravy financií prostriedkami, ktoré neskôr tiež použil Colbert: „''V skutočnosti neexistoval zásadný rozdiel medzi finančnými politikami Fouqueta a jeho rivala Colberta. To, čím sa navzájom líšili, bol ich štýl: jeden postupoval jemnými posunmi či úpravami, druhý údermi kladiva.“ Proti tejto téze sa namieta, že ak aj Fouquet mal koherentnú politiku, nevytvoril zodpovedajúci administratívny systém'' tak ako Colbert.
Námorné a koloniálne obchody
thumb|Pevnosť Vauban na ostrove [[Belle-Île-en-Mer|Belle Île, ktorú dal postaviť surintendent Fouquet]] Po otcovi zdedil akcionárske podiely vo firmách, ktoré obchodovali s kolóniami. Uvedomoval si problémy v týchto spoločnostiach, ktoré často váhali medzi náboženskými a obchodnými cieľmi, vlastnili len nedostatočné prostriedky a boli tlačené konkurenciou Angličanov a Holanďanov. Veľmi rýchlo začal zasahovať v kolóniách priamym spôsobom a stal sa sám lodiarom. Od rokov 1640 jeho rodina kúpila alebo dala postaviť viacero lodí, niektoré vojnové. Určitá časť z nich bola určená pre korzárov pod francúzskym a portugalským dohľadom, iná časť bola predaná francúzskej korune v roku 1656. Členovia jeho príbuzenstva boli dosadení na strategické pozície: od 1646 sa stal jeho bratanec de Chalain guvernérom bretónskeho prístavu Concarneau.
Fouquet chcel ísť ešte ďalej a vytvoriť v Bretónsku mocnú centrálnu základňu, ktorá by slúžila obchodným koloniálnym spoločnostiam. Kvôli tomu sa spojil so slávnou bretónskou rodinou de Rieux, od ktorého odkúpil viaceré pozemky v okolí zálivu Morbihan a pevnosť Largoët. V 1658 sprostredkovane cez vlastníka ostrova l'île d'Yeu - Jeanne-Pélagie de Rieux, začal opevňovať ostrov, kde priviedol vojenské oddiely. V tom istom roku kúpil ostrov Belle-Île, na ktorom zreštauroval opevnenia a kde nechal postaviť prístav, obchody a sklady. Zdá sa, že ostrov mu mal takisto zaistiť bezpečné útočisko v prípade súdneho procesu. Zároveň vytvoril cez sprostredkovateľa obchodnú spoločnosť s určením pre Španielsko a Indiu, pre ktorej lode bol určený Belle-Île ako materský prístav a sklady. V čele desiatky lodí používaných pre pobrežnú dopravu alebo obchod na dlhé vzdialenosti sa Fouquet zaradil medzi najväčších lodiarov Francúzska.
Aby sa zakryl legitímnou funkciou, kúpil si v roku 1660 od vojvodu de Danville hodnosť vicekráľa Ameriky, ktorú zveril nastrčenej osobe: Dôkazom sú potvrdenia provízií vyplatené z titulu autorizácie oslobodenia od daní z tovaru a munície určených na existujúce alebo budúce miesta v Amerike. Plánom surintendanta bolo prevziať kontrolu obchodu s kožami a kožušinami Akádie, takisto aj obchodu s treskami. Nemohol konkretizovať svoje plány kvôli opozícii firmy „la Compagnie de la Nouvelle-France“. Zámer v Novej Zemi - Terre-Neuve a v Antilách skončil takisto neúspechom, bezpochyby z dôvodu roztrieštenosti Fouquetových zámerov.
Saint-Mandé
Fouquet mal početné sídla. Ako mladý muž sídlil v rodičovskom dome na ulici de Jouy v Paríži. Kúpil dom pri ulici de Matignon, potom sa presťahoval do hôtel de Castille, ktorý mu ako veno priniesla druhá manželka. Vlastnil tiež hôtel de Narbonne a d'Émery oproti Mazarinovi. Kúpil tiež veľkú usadlosť v Saint-Mandé. Dal ju prestavať a skrášliť. Umiestnil v nej veľkú zbierku kníh (27 000 ks). Tiež vybudoval záhrady so sochami, skleníkmi a oranžériami. Vo výzdobe interiéru uprednostnil dekoratívne a pompézne kúsky. Usporadúval tu mnohé recepcie a hral vysokú hru. V roku 1656 tu prijal dvor, Gastona Orléanskeho a kráľovnú Kristínu I. Švédsku.
Vaux-le-Vicomte
thumb|Zámok Vaux-le-Vicomte Od 1653 začal stavať nádherný zámok vo Vaux-le-Vicomte (aktuálne obec Maincy). Panstvo bolo kúpené pred nastúpením do funkcie surintendanta. Začal metodicky vykupovať pozemky v okolí zámku. Celkový súbor pozemkov panstva Vaux predstavoval viac ako 200 zmlúv o predaji a nákupe. Nechal zrušiť obec Vaux, niekoľko samôt a les, presunul koryto rieky a vytrhal vinohrady. Uskutočnil stavbu vodovodu.
Na prebudovaní tohto zámku pracovali umelci Le Vau, Le Nôtre, Charles Le Brun a Villedo. Sústredil okolo seba malý okruh spisovateľov, napríklad Molière, La Fontaine, Madame de Sévigné a Madeleine de Scudéry. Kráľ tam prišiel prvýkrát v júli 1659. 17. júla 1660 ho tam Fouquet privítal znovu, už spolu s infantkou Marie-Thérèse, s ktorou sa kráľ práve oženil, teda potom, ako sa vrátili zo Saint-Jean-de-Luz.
11. júla 1661 tu prijal znovu celý dvor. Ľudovít XIV. nemohol v tom čase prísť, a tak sa ďalšia slávnosť konala 17. augusta, zúčastnil sa jej monarcha a 600 jeho dvoranov. Bola to prepychová slávnosť s ohňostrojom, vodometmi, prestretými stolmi pre viac ako tisíc osôb, o ktoré sa postaral François Vatel, a s divadelným predstavením Molièrovej hry Les Fâcheux. Ľudovít XIV. zúril, keď videl taký prepych, zatiaľčo jeho vlastné sídla boli prázdne. Pôvod toľkých peňazí sa mu videl byť podozrivý. Fouquetova ponuka, že mu Vaux daruje, ho len viac podráždila. Podľa abbého de Choisy vyhlásil kráľ v kočiari na spiatočnej ceste Anne Rakúskej: „Ah, Madame, či nedáme pripraviť o hrdlo všetkých tých ľudí?“
Mecenáš
thumb|left|Busta Nicolasa Fouqueta v zámku Vaux-le-Vicomte Fouquet založil salón v Saint-Mandé na konci Frondy. Pritiahol doň Paula Pellissona, Charles Perraulta, Quinault, Ménagea, La Fontainea a Madame de Sévigné. Prijímal aj vedcov, napríklad lekára Samuela Sorbièra alebo filozofa La Mothe Le Vayera.
Od roku 1660 sa zaujímal aj o Molièra. Ochraňoval maliara Nicolasa Poussina. Salón vo Vaux bol miestom stretávania sa preciózok. Fouquet sám písal poémy, piesne, tvoril rébusy a rýmovačky nasledujúc tak vtedajšiu módu. Vyplácal podpory mnohým básnikom, napríklad Corneillovi 2000 livier ročne, ochraňoval sochárov Françoisa Anguiera, jeho žiaka Françoisa Girardona, tiež Thibauta Poissanta a Pierre Pugeta.
Ako vyjadrenie vďaky mu venoval Corneille svoju hru „Oidipus“ (1659), Madeleine de Scudéry mu vo svojom románe „Clélie, histoire romaine“ vyhradzuje miesto na tej istej úrovni, ako bol Richelieu, tiež protektor umení.
Dôvody pádu
Keď Mazarin v roku 1661 zomrel, Fouquetova šťastná hviezda bola na vrchole: kontroloval Kráľovskú radu Ľudovíta XIV., ktorý ho poveril vytvoriť Obchodnú radu a zveril mu viacero tajných diplomatických misií. Zároveň kritiky pochádzajúce od Colberta proti Fouquetovi začali prinášať svoje ovocie. Ľudovít XIV. sa hneval čím ďalej tým viac na príliš ambiciózneho ministra. No prehnane extravagantná slávnosť vo Vaux nebola skutočnou príčinou kráľovho hnevu a Fouquetovho uväznenia. Kráľovo rozhodnutie padlo 4. mája 1661. V zásade bolo vyvolané jeho dojmom, že bol Fouquetom oklamaný potom, ako mu sľúbil dať do poriadku kráľovské financie. Surintendant po tomto sľube upadol opäť do starých zlozvykov.