cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Challenge trophy EHF
Challenge trophy EHF bolo európske medzinárodné podujatie národných družstiev v hádzanej, ktoré riadila Európska hádzanárska federácia (EHF). Slúžilo na rozvoj európskej hádzanej a zúčastňovali sa ho družstvá rozvojových hádzanárskych krajín. Jeho história siaha do roku 1999, kedy sa na Cypre konalo prvé podujatie mužov, a o rok neskôr v Belgicku aj prvé podujatie žien. Od roku 2011 sa víťaz podujatia predstavoval na svetovom Challenge trophy IHF. Posledný turnaj sa uskutočnil v roku 2018.
Od roku 2007 sa mužské finálové stretnutie odohrávalo v dejisku nasledujúcich majstrovstiev Európy v hádzanej mužov.
Účasť družstiev na Challenge trophy žien
(do 2018)
Vaudricourt
Vaudricourt môže byť:
Varize
Varize môže byť:
Andrej Pauliny
Andrej Pauliny (* 21. marec 1925, Rajec† 2. máj 2005, Šaštín-Stráže) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, grafik, redaktor, riaditeľ súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia v Ríme, spisovateľ, exilový pracovník.
Životopis
Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium navštevoval v Šaštíne a v Trnave. Saleziánsky noviciát si vykonal vo Svätom Benediku (19421943). Teológiu začal študoval vo Svätom Kríži nad Hronom, ale ju nedokončil, pretože bol internovaný po násilnom zrušení Saleziánskej spoločnosti z noci z 13. na 14. apríla 1950 (krycia operácia pre násilnú likvidáciu mužských rehoľných rádov komunistickým režimom niesla názov Akcia K). Dňa 22. októbra 1950 sa mu podarilo ujsť zo Slovenska a usadil sa v Taliansku.
Teologické štúdia dokončil v Turíne. Za kňaza bol vysvätený 1. júla 1953. Po kňazskej vysviacke bol poverený redigovaním kresťanského mesačníka Meridiano 12 (19541957) a následne bol vymenovaný za vedúceho audiovizuálneho centra Filmine Don Bosco, ktoré bolo súčasťou Saleziánskeho vydavateľstva Libreria Dottrina Cristiana (LDC) v Turíne.
V roku 1970 sa stal riaditeľom súkromného saleziánskeho Slovenského gymnázia, ktoré sa nachádzalo v budove Slovenského ústavu sv. Cyrila a Metoda v Ríme (19701976). Od roku 1976 do 1992 bol šéfredaktorom časopisu Slovenské hlasy z Ríma. Od roku 1992 žil na Slovensku v Šaštíne.
Grafická činnosť
Počas svojho účinkovania v Slovenskom ústave sv. Cyrila a Metoda v Ríme vytvoril vyše 350 knižných obálok a množstvo ilustrácií. Ako výtvarník zrealizoval takmer 400 krátkych katechetických kreslených filmov.
Vic-Fezensac (obec)
Vic-Fezensac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bellusaurus
Bellusaurus je vyhynutý rod štvornohého bylinožravého sauropóda, žijúceho v období strednej jury (asi pred 180 až 159 miliónmi rokov) na území dnešnej Číny.
Objav a druhy
thumb|left|Rekonštrukcia vzhľadu thumb|left|Kostra Bellusaura Typový a jediný druh tohto rodu je Bellusaurus sui, opísaný čínskym paleontológom Chaom v roku 1987. Tento dinosaurus, merajúci len 4.8 m na dĺžku, je známy vďaka objavu sedemnástich jedincov na tom istom mieste, pravdepodobne tvoriacich stádo, ktoré zahynulo v dôsledku náhlej záplavy. Isté znaky naznačujú, že ide o nedospelé jedince.
Štvorradový motor
right|thumb|Dvojhriadeľový štvorradový motor Napier Sabre III (24-valcový H motor) Štvorradový motor je radový piestový spaľovací motor s valcami v štyroch radoch. Rady valcov môžu byť navzájom rôznobežné, alebo rovnobežné.
Do skupiny štvorradových motorov patria:
Vauchamps
Vauchamps môže byť:
Voľby do Národného zhromaždenia 1925
Voľby do Národného zhromaždenia republiky Česko-slovenskej boli v poradí druhé parlamentné voľby, ktoré sa uskutočnili v období medzivojnového Česko-Slovenska. Konali sa 15. novembra 1925. Prebehli súčasne do oboch komôr Národného zhromaždenia, do poslaneckej snemovne i senátu. Prvýkrát sa uskutočnili na území celého štátu.
Vauville
Vauville môže byť:
Vauvillers
Vauvillers môže byť:
Viella (Gers)
Viella je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vaulx
Vaulx môže byť:
Viella (Gers)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bertogne
Obyvateľstvo
Obec má približne 3 180 obyvateľov (2010).
Mestské časti
Od 1. januára 1977 obec Bertogne pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Trojka (RTVS)
Trojka (:3) bol tretí okruh (program) Rozhlasu a televízie Slovenska.
Napriek pôvodným plánom obnoviť športový kanál, bol tretí okruh zameraný na vysielanie vlastnej tvorby, prevažne z archívu. Vysielať začala 22. decembra 2019 o 6. hodine ráno. Kanál bol v DVB-T v SD a v DVB-T2 v HD aj v SD kvalite. Cez satelit v SD kvalite a cez káblovú sieť podľa možnosti daného operátora.
Od 28. februára do 9. júna 2022 sa vysielacia štruktúra v súvislosti s vyhlásením mimoriadnej situácie dočasne zmenila na nepretržité spravodajsko-publicistické vysielanie pod názvom 24.
Od 10. júna 2022 do 30. novembra 2022 bol tento kanál ponechaný ako tretí samostatný kanál RTVS.
Dostupnosť programu
V DVB-T je v 3.MUX v SD kvalite
Cez satelit je v SD kvalite.
Cez operátorov:
Vayres
Vayres môže byť:
František Plesnivý
František Plesnivý (* 4. apríl 1845, Unhošť† 9. august 1918, Hradec Králové) bol rakúsko-uhorský architekt.
Velennes
Velennes môže byť:
František Plesnivý
Bol známy pre svoje rané secesné návrhy a aj neskoršie úžitkové návrhy. Medzi jeho mnoho budov patrí Ettrichova Vila, dom Jaroměř (súčasné Česko), ktorý bol vyobrazený v roku 2000 vo filme Jána Hřebejku, Musíme si pomáhat, ktorý na konci 19. storočia navštevovali obdivovatelia ako cisár František Jozef I.
V roku 1897 navrhol a postavil František Plesnivý vilu pre rodinu v Novom Hradci Králové, Villa Gabriela, pomenovanú podľa jeho manželky. Počas začiatku 20. storočia Plesnivý navrhoval a staval kostoly, továrne a verejné úžitkové stavby ako vodné veže.
Architekt František Plesnivý zomrel 9. augusta 1918 vo Ville Gabriela, Nový Hradec Králové.
Vyznamenania
V roku 1898, na Architektonickej a inžinierskej výstave, získal Plesnivý Striebornú medailu mesta Prahy.
Základná umelecká škola Frica Kafendu
Základná umelecká škola Frica Kafendu je základná umelecká škola, pôsobiaca v meste Vrútky od roku 1952. Nachádza sa na ulici Frica Kafendu v budove bývalej základnej deväťročnej školy.
História
Vznikla rozhodnutím Povereníctva školstva, vied a umení za pomoci L. Árvaya, I. Árvayovej, A. Burianovej a Ladislava Škoviru, referenta KNV v Žiline v septembri 1952 ako Hudobná škola vo Vrútkach s riaditeľom Emilom Zibolenom. Postupne boli otvárané aj ďalšie odbory: v roku 1964 výtvarný, literárno-dramatický do roku 1968, v roku 1990 opätovne otvorený a v roku 1989 tanečný odbor.
Venon
Venon môže byť:
Velles
Velles môže byť:
Villecomtal-sur-Arros
Villecomtal-sur-Arros je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Verdon
Verdon môže byť:
Banff National Park
Banff National Park (Národný park Banff) je národný park v kanadskej provincii Alberta. Park má rozlohu, vďaka čomu patrí k najrozľahlejším na svete. Spolu s ďalšími parkmi v Skalnatých vrchoch patrí od roku 1984 do zoznamu Svätového dedičstva UNESCO.
Pôvodnými obyvateľmi parku sú Indiáni z kmeňa Stoney. Imigranti ho objavili až v polovici 18. storočia. Národným parkom sa územie stalo v roku 1930.
Hlavným prírodným prostredím sú hory, príroda tu je z prevažnej väčšiny nedotknutá človekom, okrem dvoch miest – Banff a Lake Louise.
Počasie
Najvhodnejším mesiacom pre návštevu je júl. Teploty tu dosahujú maximum – príjemných dvadsať stupňov. V zime je tu veľmi chladno a celé územie je pokryté snehom. Aj v lete niektoré špičky najvyšších vrchov nerozmŕzajú a snehová čiapka ich pokrýva celoročne.
Turistika
Park obľubujú predovšetkým milovníci prírody, hlavne zvierat. Žijú tu losy, soby, jelene, kamzíky, medvede alebo kojoti. Miestna príroda je vhodná na pozorovanie najrôznejších druhov vtákov.
V parku sa dá pohybovať po mnohých turistických chodníkoch, ktoré vedú priamo z mestečiek Banff alebo Lake Louise. Možno organizovať aj náročnejšie vysokohorské túry. Terén sa využíva i na náročnú cykloturistiku.
V oblasti boli objavené aj horúce minerálne pramene. Sú v jaskyni menom Cave and Basin National Historic site. Je tu vybudované aj múzeum a golfové ihrisko The Fairmont Banff Springs.
V parku je trinásť kempov.
Doprava
Najvhodnejším dopravným prostriedkom je automobil. Z Calgary je park vzdialený cez hodinu jazdy; na vozovke sa pomerne často vyskytujú veľké zvieratá. Z Calgary alebo z Vancouveru je možné objednať okružnú jazdu parkom autobusom. Inak sem jazdia pravidelné autobusové linky spoločnosti Greyhound z miest v provinciách Alberta a Britská Kolumbia.
Chous
náhľad|Atický červenofigúrový chous, cca 475 pred Kr. Chous (chous – od slovesa cheo „nalievať“) je typ starogréckej keramickej nádoby. Chous (mn. č. choes), keramický baňatý džbán s nížšie nasadeným plochým uchom a otvorom v tvare trojlístka, bol nádobou na víno. Znalcami je považovaná za špeciálnu formu oinochoé (napr. britský archeológ John Beazley ho uvádza ako oinochoé typ 3). Na rozdiel od štandardného oinochoé má cibuľovitejší tvar tela a otvor v tvare trojlístka o niečo väčší. Vyrábať sa začal v druhej polovici 6. stor. pred Kr. ale obľúbený sa stal po polovici 5. stor. pred Kr. Zdobený bol hlavne červenofigúrovou technikou. Ich výška je približne 20 cm. V starovekých Aténach sa v mesiaci Anthestérión slávil (11. až 13. dňa) k pocte boha Dionýza sviatok Anthestéria (bol rozšírený aj medzi Iónmi). Druhého dňa tohto sviatku, ktorý sa nazýval Choes („Džbány na víno"), sa hodne pilo z choes (konali sa aj súťaže v pití mladého vina na verejnosti i v súkromí, vzdávali tak hold jeho tvorcovi ) a v sprievode sa viezol Dionýzos (asi jeho socha či herec v maske) na voze v tvare lode na kolesách. Na tejto slávnosti sa mohli zúčastniť aj trojročné deti. Z dôvodu vysokej dojčenskej úmrtnosti sa verilo, že deti po treťom roku už prekonali najväčšie nebezpečenstvo a privítali ich vo svete starších ľudí. Je tiež možné, že tieto deti (iba chlapci) tam dostali do daru menšie choes (našli sa v detských hroboch, sú menšie približne o polovicu ). Chous bol aj objemovou mierou (cca 3,28 litra). 6 kyathoi = kotylé, 12 kotylai = chous a 12 choes = metretes (čo bol objem cca panathenajskej amfory)
Verfeil
Verfeil môže byť:
Tiráž
thumb|Titulná strana diela A Select Collection of novels s tirážou Tiráž (z franc. tirage = náklad) je súpis informácií obsahujúci technické a vydavateľské informácie o knihe. Tiráž je spravidla umiestnená na poslednej strane knihy. Nesprávne býva tiež umiestnená na začiatku knihy namiesto impresa. V niektorých štátoch musia vydavatelia vo svojich publikáciách povinne uvádzať určité údaje, ako napríklad autorov, názov diela, vydavateľstva, tlačiarne atď. Tieto údaje umiestňujú spravidla do tiráže. Na Slovensku nejestvuje právna norma, ktorá by určovala obsah tiráže.
Podľa knihy Polygrafické názvosloví je tiráž: „vecne usporiadané povinné údaje nakladateľa, vydavateľa a tlačiarne, obyčajne predpísané príslušnou právnou normou, uvedené na konci knihy, v hlavičke alebo na poslednej stránke novín (v časopisoch býva umiestnená rôzne).“
Holarchia
Holarchia je sústava vzťahov medzi holónmi, v ktorej platí, že holón je časť aj celok zároveň. Termín vytvoril Arthur Koestler v knihe The Ghost in the Machine z roku 1967.
Holarchia je považovaná za formu hierarchie; hierarchia má však podľa definície absolútny vrchol aj spodok. Pri holóne to však nie je logicky možné, pretože je zároveň celkom aj časťou. „Hierarchický vzťah“ medzi holónmi na rôznych úrovniach možno rovnako zmysluplne opísať termínmi ako „dovnútra a von“, „hore a dole“ alebo „vľavo a vpravo“; možno všeobecnejšie sa dá povedať, že holóny na jednej úrovni sú „zložené alebo tvoria“ holóny alebo časti inej úrovne. Príkladom môže byť holarchický vzťah (subatomárne častice ↔ atómy ↔ molekuly ↔ makromolekuly ↔ organely ↔ bunky ↔ tkanivá ↔ orgány ↔ organizmy ↔ spoločenstvá ↔ spoločnosti), kde každý holón je „úrovňou“ organizácie a všetky v konečnom dôsledku popisujú tú istú množinu (napr. určitý druh hmoty). Vrchol môže byť dnom, dno môže byť vrcholom a podobne ako vo fraktále môžu byť zákonitosti zjavné na jednej úrovni podobné zákonitostiam na inej úrovni.
Villefranche (Gers)
Villefranche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vernon
Vernon môže byť:
Kamala Harrisová
Kamala Devi Harrisová (, * 20. október 1964, Oakland, Kalifornia) je americká advokátka a demokratická politička, 49. viceprezident Spojených štátov ako prvá žena v tejto funkcii. Od roku 2017 do 2021 pôsobila vo funkcii senátorky za Kaliforniu a medzi rokmi 2011 až 2017 ako generálna prokurátorka Kalifornie.
V rokoch 2004 až 2010 pôsobila ako štátna zástupkyňa (prokurátorka) za 27. okres (San Francisco) a v rokoch 2011 až 2017 ako generálna prokurátorka Kalifornie. V senátnych voľbách v roku 2016 porazila úradujúcu kongresmanku Lorettu Sanchezovú a v Senáte vystriedala dlhoročnú senátorku Barbaru Boxerovú. Stala sa tak len treťou senátorkou za štát Kalifornia, prvou s indickým alebo jamajským pôvodom a druhou afroamerickou senátorkou.
V prezidentských voľbách v roku 2020 bola ako spolukandidátka Joea Bidena zvolená za viceprezidentku Spojených štátov. Vo funkcii viceprezidentky pôsobí ako prvá žena a prvá osoba ázijskoamerického a afroamerického pôvodu.
Životopis
Narodila sa v meste Oakland v štáte Kalifornia. Jej rodičia boli imigranti, jej matka Shyamala Gopalan sa narodila v Indii a jej otec na Jamajke. Svoju matku považovala za mentorku. Má tiež sestru Mayu, právničku a politologičku.
Prezidentská / viceprezidentskú kandidatúra
Už v januári 2019 oznámila Harrisová svoj plán kandidovať v prezidentských voľbách v roku 2020. Po tom, čo bola predvolebná kampaň silne ovplyvnená pandémiou koronavírusu, bol vedením Demokratickej strany ako víťazný kandidát určený Joe Biden. Harrisová bola čoskoro považovaná za jednu z vážnych čakateliek na pozíciu Bidenovej spolukandidátky (tzv. Running mate). To sa potvrdilo 11. augusta 2020, keď Biden oznámil, že Harrisovú oficiálne nominoval ako kandidátku na post viceprezidentky Spojených štátov.
Podľa niektorých pozorovateľov je nominácia Harrisovej na viceprezidentku historickou udalosťou. Táto energická žena by mohla oživiť kandidatúru „skôr pokojného Bidena“. Dôležitý je však fakt, že 55-ročná Harrisová má šance sa stať nástupkyňou eventuálneho prezidenta Bidena, ktorý má 77 rokov. Dokonca možno predčasne, ak by Biden na funkciu prezidenta rezignoval. Harrisová by mohla byť kandidátkou na 47. prezidenta už v roku 2024 po Bidenovom jedinom funkčnom období.
Názory
Harrisová podporuje povinné rozvážanie detí odlišných rás do škôl v iných štvrtiach, aby bola podporená rasová diverzita na amerických školách (tzv. Desegregation Busing). Počas prezidentskej televíznej debaty 27. júna 2019 Harrisová vyčítala Bidenovi, že v minulosti spolupracoval s poprednými segregacionistickými politikmi a bol proti rozvážaniu černošských detí autobusmi do verejných škôl s prevahou bielych detí v rámci politiky desegregácie škôl nariadenej v 70. rokoch Najvyšším súdom, ktorý stanovil, že federálna vláda môže zaviesť povinnú školskú autobusovú dopravu, aby bola zaistená rasová rovnováha na amerických školách. Cieľom tejto politiky bol boj proti dobrovoľnej rasovej segregácii medzi belochmi a černochmi. Po prvej prezidentskej debate popularita Harrisovej výrazne vzrástla.
Harrisová podporuje pozitívnu diskrimináciu (tzv. Affirmative action) na amerických univerzitách, ktoré sa pri prijímaní študentov rozhodujú podľa rasového kľúča a zvýhodňujú černochov a Hispáncov.
Vyjadrila podporu pre "sanctuary cities", teda ochranárske či azylová mesta, medzi ktoré patrí napríklad San Francisco, ktoré odmietajú uplatňovať federálne zákony týkajúce sa imigrácie a chránia nelegálnych imigrantov, ktorých sa na území "sanctuary city​​" polícia nesmie pýtať na ich imigračný status ani uplatňovať voči nim americké imigračné zákony.
Harrisová sa prezentuje ako jednoznačný stúpenec Izraela. Bola spoluautorkou senátnej rezolúcie kritizujúcej rezolúciu RB OSN č. 2334 z 23. decembra 2016, ktorá odsudzuje výstavbu nelegálnych izraelských osád na okupovanom Predjordánsku, ktoré má byť budúcim jadrom samostatného štátu Palestína.
V júni 2019 Harrisová vyhlásila, že v prípade víťazstva v prezidentských voľbách začne trestné stíhanie Donalda Trumpa. Pre nedostatok finančných prostriedkov kampaň ukončila 3. decembra 2019.
Zastáva tvrdší postoj voči ľuďom, ktorí páchajú drobnú kriminalitu, napríklad záškoláctvo. Podporuje legalizáciu marihuany a štátom hradené zdravotné poistenie. Nesúhlasí s odporcami využívania tzv. samotiek vo väzniciach.
Vernouillet
Vernouillet môže byť:
Dionýz Ignác Stanetti
right|thumb|238px|Morový [[Morový stĺp (Kremnica)|Trojičný stĺp v Kremnici z rokov 1765 - 1772 je Stanetiho posledným dielom]] Dionýz Ignác Stanetti (iné mená pozri nižšie; * 2. marec 1710, Dolní Benešov † máj 1767, Kremnica) bol významný sliezsky barokový sochár, činný na území stredného Slovenska.
Život
Biografické dáta z jeho mladosti sú neúplné. Vzhľadom na jeho meno sa mu pôvodne prisudzoval taliansky pôvod a jeho dielo sa spájalo s dielom jeho menovca, viedenského dvorského sochára Johanna Stanettiho (16631725). Na základe umeleckohistorického bádania sa vie, že sa narodil v Dolnom Benešove neďaleko Opavy ako jeden z troch synov kapitána Jána Pavla Stanetiho, hospodárskeho správcu miestneho panstva, a Zuzany, rodenej Cigfirstovej (jeho bratia Anton a František tiež boli sochármi). Umelecké vzdelanie nadobudol pravdepodobne v Rakúsku a Sliezsku.
Prvý hodnoverný údaj o jeho pôsobení na Slovensku pochádza z roku 1741 v súvislosti s prácami v piaristickom Kostole Najsvätejšej Trojice v Prievidzi, počas ktorých nadviazal dlhoročnú plodnú spoluprácu s viedenským maliarom, usadeným v neďalekej Banskej Štiavnici, Antonom Schmidtom. V roku 1745 sa definitívne usadil v Kremnici, kde sa aj v tom istom roku oženil (s manželkou Terezou, rod. Gürtlerovou, mal päť detí). Získal mestské občianstvo a časom tu založil sochársku dielňu.
Dielo
Stanetiho dielni sú pripisované sochy v kostoloch a kaplnkách unikátnej Kalvárie v Banskej Štiavnici, realizovanej v rokoch 17451751. Stanetiho dielom sú ďalej kamenné sochy v nikách na priečelí a bočnej fasáde kostola ako aj drevené sochy impozantného hlavného oltára z roku 1753 s figurálnou skupinou Panny Márie medzi anjelmi, unášanej k Najsvätejšej Trojici na nebesiach. V rokoch 17611767 sa podieľal na výzdobe interiéru dnes už zaniknutého Kostola Blahoslavenej Panny Márie v Kremnici (kostol bol v roku 1880 pre poruchy statiky zbúraný). Z kostola sa zachovali zvyšky oltárnej výzdoby: dvadsaťšesť drevených pozlátených sôch anjelov a svätcov je dnes umiestnených v Múzeu mincí a medailí.
K Stanetiho vrcholným dielam patrí sochárska výzdoba dvoch unikátnych pamiatok na strednom Slovensku – Trojičného stĺpu v Banskej Štiavnici a Trojičného stĺpu v Kremnici.
V rokoch 17551762 postavili na dnešnom Námestí svätej Trojice v Banskej Štiavnici stĺp na pamiatku morovej epidémie v roku 1710. Jeho trojbokú baldachýnovú architektúru podľa návrhu kremnického staviteľa Ignáca Petra Götza, so sochou Immaculaty v strede, patrónov a súsoším Najsvätejšej Trojice na vrchole, realizoval Dionýz Staneti v spolupráci s kamenárskym majstrom Karolom Holzknechtom (predlohou k stvárneniu tohto stĺpa sa stal morový stĺp v meste Krems an der Donau).
Na výzvu mestského magistrátu v Kremnici predložil v roku 1765 rozpočet na zhotovenie monumentálneho morového stĺpu, ktorým mesto plánovalo dotvoriť hlavné mestské námestie (od roku 1710 tu stál menší stĺp na pamiatku morovej epidémie, ktorý bol však prevezený do neďalekej Hornej Vsi). Mestská rada prizvala k spolupráci so Stanetim skúseného rakúskeho sochára Martina Vögerleho († 1770) (Vögerl je o. i. autorom mariánskeho súsošia pred vstupom do Nitrianskeho hradu z roku 1750 a mariánskeho stĺpu v dolnorakúskom Hainburgu, považovaného za najkrajší rokokový stĺp v tejto spolkovej krajine). Súčasne Staneti mestskej rade predložil výtvarný návrh stĺpa, ktorého vzorom mu bol viedenský morový stĺp Pestsäule postavený v roku 1679 na dnešnej ulici Graben. Dokončenia diela sa však ani Staneti ani Vögerl nedožili.
thumb|238px|Námestie svätej Trojice v [[Banská Štiavnica|Banskej Štiavnici s morovým stĺpom z r. 1755 - 1762]]O mimoriadnej umeleckej plodnosti Dionýza Ignáca Stanetiho svedčí okrem toho množstvo ďalších prác nezanedbateľnej umeleckej hodnoty: oltár v Kostole svätého Michala Archanjela v Sebechleboch z roku 1754, v tom istom roku sa zúčastnil na výtvarnom dotvorení interiéru kláštorného kostola hieronymitánov v Štiavnických Baniach, v roku 1756 vytvoril sochy pre oltár sv. Kríža v Kostole Nanebovzatia Panny Márie v Banskej Štiavnici, socha sv. Floriána vo Svätom Kríži (dnešný Žiar nad Hronom) z roku 1759, sochárske diela v kostoloch v Nitrianskom Pravne, Novej Bani, Hodruši-Hámroch a i. Prisudzujú sa mu tiež diela v kaštieli vo Svätom Antone a na kalvárii v Hliníku nad Hronom.
Dodnes obdivované a uznávané dielo Dionýza Ignáca Stanetiho, vychádzajúce z viedenskej sochárskej školy, no oveľa vyššie hodnotené, našlo svojich pokračovateľov. Okolo Stanetiho a Vögerleho sa utvoril široký okruh spolupracovníkov, z ktorých najznámejšími umelcami známymi podľa mena boli Anton Mayer a Jozef Jenitzer.
Gaštan jedlý
Gaštan jedlý (iné názvy: gaštan siaty ; staršie: gaštanovník ; ľudovo: jedlý gaštan, gaštan; alebo Castanea vesca) je opadavý listnatý strom z čeľade bukovité.
Jeho história na Slovensku korení v 13. storočí, keď ho na naše územie priniesol gróf Forgáč.
Opis
Gaštan je ovocný listnatý strom, ktorý môže dorastať do výšky až 30 m. Je typický svojim pomerne hrubým kmeňom, ktorý je už v malej výške rozkonárený. Gaštan má od vyklíčenia hladkú sivo červenkastú kôru, ktorá sa starnutím mení na tmavo hnedú až sivú husto sieťovú popraskanú kôru. V mladom veku je koruna gaštana vajcovito kužeľovitá, ale starnutím postupne nadobúda valcovitý tvar. Na korune rastú podlhovasto kopijovité, na okraji pichľavé zúbkaté listy. Opadavé listy dosahujú dĺžku 1030 cm. Belavé kvety kvitnú v júni a vytvárajú vzpriamené, jahňadovité samčie súkvetia, na ktorých báze sa nachádzajú 13 samičie kvety so spoločnou šupinatou plodovou čiaškou. Po odkvitnutí sa kvety menia na suché 2,55 cm veľké pukavé plody. Plodom gaštana je veľká elipsovitá tmavo hnedá nažka, ktorá je obalená v čiaške. Čiaška je na povrchu dosť tvrdá a ostnatá a sú v nej uložené 13 plody.
Výskyt
Vyhovuje mu teplé a vlhké podnebie so sumou zrážok od 7001500 mm. Rozprestiera sa v oblastiach južnej Európy, juhozápadnej Ázie a Severnej Ameriky do nadmorskej výšky až 2000 m. Gaštan jedlý rastie na strmých svahoch a okrajových stanovištiach, kde zvyčajne rastie v mierne kyslej pôde, so škálou pH 46. Pre prežitie gaštanu je nesmierne dôležitá priemerná teplota 911 °C. Na Slovensku sa vyskytuje najmä v opadavých a zmiešaných listnatých lesoch. Možno ho nájsť aj v niektorých parkoch a záhradách.
Využitie v priemysle
Drevo gaštana je ťažké, pevné, ľahko spracovateľné a dobre odolávajúce hnilobe. Bez problémov sa dokáže kvalitou vyrovnať drevu dubovému. Možno z neho získať umelé vlákno a celulózu. Ľudia ho používajú v stavebníctve, baníctve a vo vinohradníctve. Tiež patrí medzi stromy s najkrajšou korunou, preto sa aktívne používa na dekoráciu parkov, záhrad či parkovísk. Svojou tmavou hnedou farbou ho profesionálny architekti odporúčajú v kompozícii spolu s pagaštanom, dubom a lieskou. Gaštan jedlý sa tiež zaraďuje k vynikajúcim melioračným drevinám, čo znamená, že udržuje vlahu a vytvára humus. To zapríčinilo, že sa gaštan dostal na tretie miesto v rebríčku drevín v dĺžke rozpadu listu. Kožiari si tento strom veľmi vážia, pretože obsahuje trieslo, ktoré sa ľudstvu ešte nepodarilo synteticky vyrobiť.
Účinné látky
Na jednom dospelom gaštane možno vypestovať 80 – 150 kg kvalitných plodov, ktorým sa v ľudovom liečiteľstve pripisuje schopnosť zmierňovať dráždenie kašľa. Avšak obsahuje ju len málo kombinovaných výťažkov a čajových zmesi proti kašľu a čiernemu kašľu, pretože vedci nenašli dôkaz o zodpovedajúcich účinných látkach. Vplyvom pôsobenia trieslovin ju možno použiť pri hnačke a ako kloktadlo pri zápale hrdla. Homeopatické prípravky sa nasadzujú pri kŕčovitom kašli a zápaloch konečníka. Plody gaštana, ktoré majú vysoký obsah škrobu sa v minulosti ľudovo používali proti hnačke. V niektorých častiach južnej Európy sa z nich dodnes pripravuje gaštanová múka. Včely zo stromu tiež produkujú gaštanový med, ktorý je charakteristický svojou silnou aromatickou a mierne horkou chuťou.
Marquinhos Trad
Marcos Marcello Trad je súčasným starostom Campo Grande od roku 2017 a brazílskym právnikom, narozen 28.8.1964.
Životopis
Marcos sa narodil 28. augusta 1964 v Campo Grande v Mato Grosso do Sul.
Osobný život
Syn bývalého federálneho poslanca Nelsona Trada a Therezinhy Mandetty, brat bývalého starostu Campo Grande Nelsona Trada Filha a bývalého federálneho poslanca Fábia Trada ; vyštudoval právo na Federálnej univerzite v Rio de Janeiro (UFRJ).
V decembri 2002 sa oženil s Tatianou Trad a mal s ňou dve dcéry, Marianu a Alice Trad.
Viozan
Viozan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale žien 2018
Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale žien 2018 bol v poradí 15. turnaj majstrovstiev Európy malých štátov v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konal sa v meste Cork, v Írsku v dňoch od 26. júna1. júla 2018, za účasti 8 tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo Dánska. Írsko orgarnizovalo ženské podujatie prvýkrát, v roku 1994 však hostilo mužské podujatie, v Dubline. Zápasy sa odohrali v aréne Mardyke Arena s kapacitou 1 200 divákov, ktorá je domovskou halou basketbalového klubu UCC Demons. Titul získalo pri svojej prvej účasti 🇩🇰, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇱🇺.
Greyhound: Bitka o Atlantik
Greyhound: Bitka o Atlantik  je americký vojnový film z roku 2020, vytvorený v réžii Aarona Schneidera na základe scenára Toma Hanksa, ktorý tiež stvárnil hlavnú postavu. Film je založený na románe anglického spisovateľa C. S. Forestera The Good Shepherd (1955) a opisuje príbeh jednej z lodí spojeneckej skupiny torpédoborcov, ktoré mali v bitke o Atlantik za úlohu chrániť obchodné lode a lode prepravujúce vojakov pred útokmi nemeckých ponoriek.
Okrem Hanksa vo filme hrajú v hlavných úlohách Stephen Graham, Rob Morgan, Elisabeth Shue. Pôvodne bola plánovaná kinopremiéra filmu 12. júna 2020, no pre pandémiu ochorenia COVID-19 mal film nakoniec digitálnu premiéru 10. júla 2020 na streamovacej službe Apple TV+. Film mal pozitívne ohlasy od kritikov a bol nominovaný na cenu za najlepší zvuk na 93. ročníku Academy Awards.
Kohút (vrch v Stolických vrchoch)
Kohút je druhý najvyšší vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Zdychavou, približne severovýchodne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na pomedzí Banskobystrického a Košického kraja, okresov Revúca a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie mesta Revúca a obce Čierna Lehota. Najbližším sídlom je na západnom úpätí situovaná Muránska Zdychava, juhozápadne sa nachádza Revúčka a Revúca, južne Mokrá Lúka, Revúcka Lehota, Chyžné a Magnezitovce, východne Čierna Lehota a Slavošovce, severovýchodne Rejdová a severozápadne Muránska Huta.
Opis
Kohút leží v severnej, najvyššej časti pohoria, v hlavnom hrebeni, vedúcom juhozápadným smerom cez Faltenov vrch. Západne sa nachádza vrch Šiance, Cigánka , Radzim a Krížna poľana , južne Solisko , Malý Kohút , Dachov diel  a Skalica , východne Biela skala , Pavlova hora  a Skalka  a severne Stolica , Lehotská hoľa , Faltenov vrch  a Čelo. Západné svahy odvodňuje Pstružný a Zdychavský potok do Zdychavy, vodu z východných častí odvádza Jakuška a Lazárka do riečky Štítnik, všetky v povodí Slanej. Vrcholom vedie značený turistický Chodník Pavla Jozefa Šafárika.
Výhľady
Vrchol pokrýva riedky lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Pri vhodných podienkach je vidieť mnohé vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, Spišsko-gemerský kras, Nízke Tatry a časť Vysokých Tatier.
Verrières
Verrières môže byť:
Hradisko (folklórny súbor)
Folklórny súbor Hradisko z Vrútok
začal svoju činnosť formálne 12.2.1996 schválením štatútu súboru Komisiou kultúry a vzdelávania Mesta Vrútky a uznesením č. 1/196 zo zasadnutia mestského zastupiteľstva zo dňa 27.2.1996 v časti A, ods. 11 zobralo Mesto Vrútky na vedomie štatút "Vrútockého folklórneho súboru".
Folklórny súbor začal účinkovať pôvodne ako Mestský folklórny súbor Magura z Vrútok alebo len Folklórny súbor Magura. Dnes nevieme s určitosťou povedať, prečo zakladajúci členovia súboru zvolili názov Magura, isté však je, že vrch Malej Fatry Kľačianska Magura patrí skôr k obci Turčianske Kľačany. Hoci je tento vrch vyhľadávanou métou mnohých Vrútočanov a turistov z okolia, nezostal dlho jeho názov v spojení s Vrútockým folklórnym súborom. Navyše mal „Maguru“ v názve rovnomenný folklórny súbor z Kežmarku.
Preto po zrelej úvahe a súhlase väčšiny vtedajších členov zmenil súbor v januári 1998 názov na priliehavejší k rodnému  mestu Vrútky – Folklórny súbor Hradisko podľa historicky známeho kopca na hranici katas­trálneho územia Vrútok. Archeologické výskumy ukazujú, že práve na tomto vrchu siaha jeho osídlenie už do doby bronzovej a možno ešte ďalej. Neskôr bol kopec Hradisko opäť osídlený a slúžil ako hrádok a opevnenie pred hrozbami. Už vtedy pod týmto hrád­kom existovala prastará dedinka Vrútky s archaickým názvom z praslovanského slova „vrqtbkb“ vo význame slova PRAMEŇ, ŽRIEDLO.[1] A práve myšlienka spojená s prijatím názvu HRADISKO oveľa výstižnejšie pomenúva prácu folklórneho súboru – vracať sa k prameňom – žriedlam a krásam bohatej histórie a kultúry Vrútok a dolného Turca.
Vznik folklórneho súboru a jeho zakladatelia
K spoluzakladateľom a autorom vzniku myšlienky založiť folklórny súbor vo Vrútkach bol '''Ing. Dušan Tuma,''' ktorý v roku 1995 začal svoje hudobno-pedagogické pôsobenie na Základnej umeleckej škole Frica Kafendu vo Vrútkach. Tu spolupracoval so svojou dcérou '''Mgr. Ľubomírou Tumo­vou''' na príprave a výchove mladých muzikantov. V tom čase bol riaditeľom ZUŠ Frica Kafendu pedagóg a muzikant '''Mgr. Vladimír Krátky''' a v pedagogickom zbore pôsobilo aj niekoľko ďalších hudobníkov so vzťahom k ľudovej hudbe. Na vrútockom gymnáziu pôsobil bývalý umelecký vedúci a choreograf martinského FS Turiec '''RNDr. Ľudovít Pekar''', dlhoročný Dušanov Tumov kolega z FS Turiec. Vďaka tejto takpovediac  „osudovej koncentrácii“ hudob­níkov, nadšencov a milovníkov tradičnej ľudovej kultúry turčianskeho regiónu vzišla myšlienka založiť folklórny súbor v meste Vrútky. Veľkou výhodou bolo, že Mgr. Vla­dimír Krátky bol aj poslancom mestského zastupiteľstva v sekcii kultúry a vzdelávania a úspešne presadil vznik hudob­ného telesa a vypracoval návrh štatútu folklórneho súboru. Zriaďovateľom bolo Mesto Vrútky a priestory na nácviky a krojáreň pos­kytla práve ZUŠ Frica Kafendu Vrútky. Schválením štatútu sa začína písať história Vrútockého folklórneho súboru.
Ženskú spevácku zložku tak pos­tupne vytvorili  ro­dáčky zo Sklabine, s od detstva získanou láskou k tradíciám – matka a dcéra Petrá­šové, niekoľko býva­lých členiek FS Turiec a ďalšie pridávajúce sa speváčky, ktoré prejavili záujem pôsobiť vo vznikajúcom folklórnom zoskupení. Do konca roku 1996 ich bolo už štrnásť. Spevácka zložka folklórneho sú­boru začala svoju cestu pod vede­ním absolventky Katedry hudobnej výchovy Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici, pedagogičky, muzikantky a hráčky na viacerých hudobných nástrojoch, speváčky a upravovateľky hudobného mate­riálu  '''Mgr. Ľubomíry Tumovej''', ktorá bola zároveň autorkou progra­mových, speváckych a zvy­koslovných čísel: Zvykoslovie Veľkej noci: Už tá jar ide (1997), Zvykoslovie Vianoc (1997) a Fa­šiangové pásmo: Fašiangy sa krátia (1999). V rokoch 1997–2000 viedla spevácku prípravu a nácvik Vianočnej omše Eduarda Marhuľu (1997–1998) a Vianočnej om­še Ladislava Strmeňa – Pútnici svetla (1999–2000), ktoré následne dirigovala na vianočných koncer­toch v chrámoch. V Roku úcty k starším (1999) vzniklo hudobno-literárne pásmo Turčianske chotáre spracované podľa rovnomennej knihy Jána Junasa, ktoré zostavila Mgr. Ľubomíra Tumová a hudobnú úpravu piesní pripravila spolu s  Ing. Du­šanom Tumom.
Hudobný sprievod  pre folklórny súbor vytvárala Cimbalová ľudová hudba pod '''vedením primáša Ing. Dušana Tumu''', ktorý pre repertoár Hradiska pripravoval originálne hudobné úpravy a notový materiál. V ľudovej hudbe v rokoch 1996–2001 hrali pedagógovia a žiaci ZUŠ Frica Kafendu Vrútky. Nemožno nespomenúť riaditeľa školy '''Mgr. Vladimíra Krátkeho, manželov Petra a Vlastu Sarnovských, ich dcéru Silviu Sarnovskú Dirovú, Mateja Lacka''', ktorí v roku 1996 hrali prvé vystúpenia. Ľudová hudba Hradisko pod vedením Ing. Dušana Tumu bola postupne dopĺňaná novými členmi, muzikantmi Detskej ľudovej hudby Rozmajrín ZUŠ Vrútky. Od roku 1998 sa sólistom inštrumentalistom stal Miroslav Párička. V rokoch 1997 až 2001 najprv Folklórny súbor Magura Vrútky pri ZUŠ Frica Kafendu, potom FS Hradisko Vrútky spolupracoval a spoločne vystupoval s Folklórnym súborom Kriváň Turany pod vedením Romana Bače, neskôr Vladimíra Kišu. Folklórny súbor Kriváň tvoril svojimi vystúpeniami chýbajúcu  tanečnú zložku  folklórneho súboru z Vrútok.
Po mesiacoch príprav a nácvikoch sa folklórny súbor 23.6.1996 prvýkrát predstavil v amfiteátri v Blatnici na '''XII. ročníku Turčianskych slávností folklóru v programe ľudových hudieb Potulky po Karpatoch.'''
Usmerňovateľka folklórneho hnutia v regióne Turiec '''Mgr. Monika Barabášová''' v júni 1997 pre XIII. ročník Turčianskych slávností fol­klóru v Martine pripra­vila scenár choreografie Preváža­nie perín pre FS Magura Vrútky a FS Kriváň Turany. V septembri 1997 vznikla jej ďalšia choreogra­fia pre tieto súbory pod názvom Poďa­kovanie za úrodu – Dožinky a v októbri 1998 choreografia Na priadkach ako rozšírená verzia programového čísla FS Kriváň z roku 1991.
Bude pokračovať..... [1]Porov. ''Mesto Vrútky. História.'' 2007. [online].[citované 2016-09-23]. Dostupné na internete: < http://www.vrutky.sk/drupal-5.2/?q=node/15 >
Programy
A mnohé iné.
Vers
Vers môže byť:
Valická pahorkatina
Polohopis
Valická pahorkatina leží v Banskobystrickom kraji, na území okresov Rimavská Sobota a Revúca. Z významných sídiel sa tu nachádzajú Zacharovce, Veľký Blh a Kaloša a Valice, ktoré dali tejto časti Rimavskej kotliny meno. Územím vedie rýchlostná cesta R2 a cesta I/16 z Lučenca do Rožňavy.
Chránené územie
V severnej časti sa nachádza chránený areál Hikóriový porast, v strednej prírodná rezervácia Horný Červený les, v južnej Ťahan a v západnej Pokoradzské jazierka.
Turizmus
Pahorkatina je pre turistov zaujímavá predovšetkým kvôli historickým pamiatkam, stredovekým gemerským kostolom. V severnej časti sa nachádza rekreačná oblasť Teplý Vrch, kam smerujú viaceré značené turistické chodníky. Západnou časťou územia vedie z Rimavskej Soboty červeno značený Chodník Márie Széchy z Fiľakova na Muránsky hrad.
Čornomyn
Čornomyn je dedina (село) na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1666 obyvateľov.
Vert
Vert môže byť:
Čičavka
Čičavka môže byť aj jeden z názvov potoka Čičava na východnom Slovensku, pozri Čičava (potok)
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2024
Kvalifikované tímy
náhľad|Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2024 {{Legend|#0000FF|Tím sa kvalifikoval}} {{Legend|#2FC0FF|Tím sa môže kvalifikovať}} {{Legend|#000000|Tím vylúčený z podujatia}}|340px
<references group="p." />
Formát
Formát kvalifikácie je podobný tomu z kvalifikácie ME 2020. Zo skupinovej fázy kvalifikácie postúpi 20 tímov. 53 účastníkov bolo rozdelených do desiatich skupín; v siedmich skupinách je po päť tímov a v troch skupinách po šesť tímov. Žreb skupinovej fázy kvalifikácie sa uskutočnil 9. októbra 2022, po skončení ligovej fázy Ligy národov UEFA 2022/2023. Štyria účastníci Finálového turnaja Ligy národov boli vyžrebovaní do päťčlenných kvalifikačných skupín. Skupinová fáza kvalifikácie sa bude hrať systémom každý s každým doma a vonku, pričom sa budú hrať dvojzápasy v marci, júni, septembri, októbri a novembri 2023. Víťazi skupín a tímy na druhých miestach sa kvalifikujú priamo na ME 2024.
Po skončení skupinovej fázy kvalifikácie sa o zostávajúcich troch postupujúcich tímoch rozhodne v play-off, ktoré sa bude hrať v marci 2024. 12 účastníkov tohto play-off bude určených na základe ich výkonov v Lige národov UEFA 2022/2023. Tieto tímy budú rozdelené do troch play-off, každé so štyrmi tímami, pričom z každého play-off postúpi na ME jeden tím. Play-off sa bude hrať systémom jednozápasového semifinále a jednozápasového finále. V semifinále bude hrať najlepšie umiestnený tím v celkovom poradí Ligy národov UEFA 2022/2023 proti štvrtému tímu a druhý tím proti tretiemu tímu. Hostiteľ finále bude vyžrebovaný z víťazov semifinálových zápasov. Traja víťazi týchto play-off sa pridajú k dvadsiatim tímom, ktoré postúpili na ME zo skupinovej fázy kvalifikácie.
Žreb
Žreb skupinovej fázy kvalifikácie sa konal vo Festhalle vo Frankfurte 9. októbra 2022 o 12:00. V kvalifikácii bude hrať 53 z 55 členských krajín UEFA. Nemecko ako usporiadateľ ME 2024 nemusí hrať kvalifikáciu, zatiaľ čo Rusko bolo vylúčené z podujatí FIFA a UEFA pre inváziu na Ukrajinu.
53 účastníkov bolo nasadených do šiestich košov na základe celkového poradia Ligy národov UEFA 2022/2023. Štyria účastníci Finálového turnaja Ligy národov 2022/2023 boli zaradení do koša Ligy národov a boli vyžrebovaní do skupín A až D, ktoré majú iba päť tímov, to znamená, že odohrajú iba 8 kvalifikačných zápasov a dva voľné hracie dni využijú na Finálový turnaj Ligy národov 2022/2023 v júni 2023. Ďalších šesť najvyššie nasadených tímov bolo v 1. koši. 2. až 5. kôš obsahuje po 10 tímov a v 6. koši sú tri najnižšie umiestnené tímy. Tímy boli vyžrebované do 10 skupín: 7 skupín po 5 tímov (skupiny A–G) a 3 skupiny po 6 tímov (skupiny H–J). Žreb začal v koši Ligy národov a v 1. koši a pokračoval od 2. koša až po 6. kôš.
Nasadenie
Tímy boli nasadené na základe celkového poradia Ligy národov UEFA 2022/2023.
Skupinová fáza
Zápasy v skupinách sa hrajú od 23. marca do 21. novembra 2023.
''Aktualizované k 20. júnu 2023.''
Jesse Spencer
Jesse Gordon Spencer (* 12. február 1979, Melbourne) je austrálsky herec a muzikant.
Počiatky
Rodák z Melbourne pochádza zo štyroch súrodencov. Dvaja bratia, Tarney a Luke, aj sestra Polly, pracujú v medicíne. Rodičia Robyn a Rodney sú aktívnymi politikmi. Po štúdiu na Scotch College dostal prvú možnosť hrať, a to v úspešnom seriály Neighbours.
Kariéra
V seriáli Neighbours vydržal od roku 1994 až do roku 2000, v roku 2005 sa potom ešte objavil v jednej epizóde. V roku 1994 dostal aj rolu v jednej z epizód seriálu Time Trax.
Obsadzovaný bol väčšinou do televíznych seriálov a filmov, ku ktorým patrí Hercules, Stranded alebo Olsen Twins: Sestry v Londýne, kde hlavné roly obsadili známe dvojčatá Mary-Kate a Ashley Olsenové. K úspešnejším filmom, v ktorých sa objavil, patrí snímka Swimming Upstream, kde sa v hlavnej úlohe objavil Geoffrey Rush. Poriadnu príležitosť však Jesse dostal až v roku 2004, keď prijal rolu doktora Roberta Chasa v seriáli Dr. House. V súčasnosti hrá poručíka Matta Caseyho v seriáli Chicago Fire.
Hudba
náhľad|vpravo|Spencer s kapelou Od roku 2008 je členom skupiny Band From TV, kde hrá na husle. Skupina je zložená z hercov rôznych amerických seriálov. Okrem Jesseho Spencera je členom skupiny aj Hugh Laurie, hlavný predstaviteľ seriálu Dr. House. Ďalej aj Greg Grunberg zo seriálu Hrdinovia, James Denton zo seriálu Zúfalé manželky, Bob Guiney zo seriálu The Bachelor, Adrian Pasdar zo Zúfalých manželok aj Hrdinov a Scott Grimes zo seriálu Pohotovosť, Bratstvo neohrozených a Americký otec.
Vervant
Vervant môže byť:
Potos
Potos môže byť:
Hviezdicový motor
thumb|Deväťvalcový hviezdicový motor Bristol Perseus thumb|Hviezdicový motor v priečnom reze Hviezdicový motor je jednohriadeľový piestový spaľovací motor s valcami usporiadanými pravidelne okolo kľukového hriadeľa v jednej alebo viac rovinách kolmých na os kľukového hriadeľa. Hviezdicový motor musí mať najmenej 3 valce, väčšinou je počet valcov v jednej hviezdici (rovine) nepárny. Ak má motor valce usporiadané len v jednej rovine, ide zároveň o plochý motor.
Ak sú valce usporiadané vo viacerých rovinách, potom sa motor nazýva podľa počtu týchto rovín: dvojhviezdicový, trojhviezdicový,štvorhviezdicový, atď.
Pripojenie ojníc ku kľukovému hriadeľu nie je rovnaké. jeden valec je pripojený priamo hlavnou ojnicou, ktorá má závesné oko. Ostatné ojnice sú pričapované k závesnému oku hlavnej ojnice.
Vesly
Vesly môže byť:
Zemské jablko
Zemské jablko (kalk z nemeckého slova Erdapfel) môže byť:
Abzac (Gironde)
Abzac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Potos (Grécko)
thumb|Poloha mestečka v južnej časti ostrova
Potos je jedno z najrušnejších turistických stredísk na ostrove Thasos v severnom Grécku. Má okolo 700 stálych obyvateľov a administratívne patrí pod obec Theologos.
Vyvinul sa z rybárskej osady a dnes je moderným strediskom s množstvom atraktívnych lákadiel. Obyvatelia sa okrem turizmu venujú rybolovu a pestovaniu viniča a olív.
Veyrières
Veyrières môže byť:
Vézac
Vézac môže byť:
Sutice (prírodná pamiatka)
Sutice sú prírodná pamiatka ev. č. 1329 medzi Starým Plzencom a Tymákovom v okrese Plzeň-mesto. Chránené územie spravuje Krajský úrad Plzeňského kraja prostredníctvom AOPK ČR.
Predmet ochrany
Predmetom ochrany je paleontologicky bohatý profil spodných polôh dobrotivského súvrstvia, nálezisko trilobitov.
V súčasnosti je územie pokryté převážne hospodárskymi lesnými porastami s dominanciou geograficky alebo stanovišťom nepôvodných drevín (smrek obyčajný, borovica lesná, borovica čierna, prípadne agát biely. Bylinné poschodie týchto porastov je veľmi ochudobnené, vzdialene zodpovedá pôvodným acidofilným dúbravám. Fragmentárne sa na úpatí svahu uplatňujú dubohrabiny kvalitnejšieho druhového zloženia (dub, hrab obecný, liesky) s miestne zachovaným bylinným poschodím (pľúcnik tmavý, hviezdica veľkokvetá, mednička ovisnutá).
Vieillevigne
Vieillevigne môže byť:
Seal the Deal
„Seal the Deal“ je desiata skladba z albumu Seal the Deal & Let's Boogie dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Skladba bola vydaná ako druhý medzinárodný singel albumu 20. mája 2016.
Dňa 13. septembra 2016 bola pripravená, aby bola nasadená do rockových rádií v Spojených štátoch ako druhý singel albumu v Severnej Amerike.
Umiestnenie
Skladba „Seal the Deal“ sa umiestnila na treťom mieste v rebríčku Billboard Mainstream Rock Songs.
Viella
Viella môže byť:
Dopravní podnik města Pardubic
Dopravní podnik města Pardubic (DPMP) je akciová spoločnosť, ktorá prevádzkuje mestskú hromadnú dopravu v Pardubiciach. Podnik existuje v súčasnej právnej podobe od roku 1996. Sídli na ulici Teplého 2141 v Pardubiciach. Jediným akcionárom je mesto Pardubice.
V roku 2018 spoločnosť DPMP obsluhovala 16 autobusových liniek a 8 trolejbusových. V roku 2018 malo DPMP 76 autobusov a 75 trolejbusov, ktoré v priebehu roka vykonali 5 720 079 vozokilometrov.
Organizačná štruktúra
Stav k 12. 8. 2020.
Vierville
Vierville môže byť:
Vieux-Moulin
Vieux-Moulin môže byť:
Man Ray
náhľad|Portrét Man Raya rok pred jeho smrťou v Paríži. Emmanuel Radnitzky, známy ako Man Ray bol americký maliar, fotograf, tvorca koláží, sochár a filmár. Patrí medzi významných predstaviteľov avantgardného umenia 20. storočia. Preslávili ho predovšetkým jeho fotogrami ale tiež sa venoval aj portrétnej či módnej fotografii.
Životopis
Navštevoval maliarske kurzy a kreslil pod uznávanými maliarmi, ako príklad Geroge Bellows alebo Robert Henri. Bol ohromený z výstavy akvarelov Paula Cézanneho, ktorá sa konala v slávnej Stieglitzovej galérii, tzv. Galérii 291. V tejto galérii tiež poznal diela umelcov ako sú Pablo Picasso, Henri Matisse, Auguste Rodin či Francis Picabia.
Maľba
Kvôli židovskému pôvodu a silnej diskriminácii, si musela Radnitzky rodina zmeniť priezvisko na "Ray", Emmanuel si zmenil jeho prezývku "Manny" na "Man" tiež často označovaný aj ako MR.
V roku 1913, sa odsťahoval od rodiny a prenajal si vlastný byt na Manhattane, kde si zhotovil aj ateliér, ktorý onedlho vymenil za štúdio, v umeleckej štvrti Ridgefield v New Jersey. Bol ovplyvnený Picassovou tvorbou, ktorú prejavil aj v jeho tvorbe, tiež bol silno zaujatý európskou modernou či kubizmom. V roku 1915, sa konala Man Rayova prvá výstava, v Daniel Gallery v Manhattane. Man Rayove kubistické obrazy, boli prijaté rozporuplne. Mecenáš umenia, A. J. Eddy si zakúpil šesť plátien, aby mu pomohol získať nový ateliér v centre New Yorku. Počas rokov si osvojil techniku americkej retuše, tiež sa venoval koláži a asambláži. Na ďalšie jeho výstavy, sprevádzal vlastnými textami, v ktorých vyjadril novú cestu k vnímaniu umenia. Medzi známe diela z tohto obdobia patria aj olejomaľba The Rope Dancer Accompanies Herself with Her Shadows (1916), séria koláží The Revolving Doors (1916–1917), protodadaistická asambláž Self-Portrait (1916).
Stugna-P
Stugna-P je ukrajinská protitanková zbraň vyvinutá Štátnou Kyjevskou konštrukčnou kanceláriou Luč. Je určená proti stojacim a mobilných obrneným vozidlám, ale je schopná ničiť aj nízko letiace vzdušné ciele ako vrtuľníky.