cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gouesnou
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gouesnac’h
Gouesnach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jozef Barinka
Jozef Barinka (* 5. september 1860, Valašské Klobouky† 1940, Slovany) bol slovenský pedagóg, osvetový pracovník a politik Slovenskej ľudovej strany v dvadsiatych rokoch 20. storočia v medzivojnovom Česko-Slovensku.
Životopis
Jozef Barinka sa narodil do učiteľskej rodiny v obci Valašské Klobouky, v blízkosti dnešnej slovensko-českej hranice. Do školy chodil v rodnej obci a vo Valašskom Meziříčí. V Kláštore pod Znievom absolvoval učiteľský ústav. Svoju pedagogickú dráhu začal v obci Lednica. Následne pôsobil v obci Červený Kameň, odkiaľ sa presunul do obce Zubák. Ešte v období Rakúsko-Uhorskej monarchie vyvíjal aktivity proti snahám o zavedenie civilného sobášu do zákona. Zúčastňoval sa na česko-poľských poradách v Luhačoviciach. Za svoje panslavistické názory a národné presvedčenie bol niekoľkokrát vyšetrovaný.
Na začiatku 20. storočia sa spoznal s Andrejom Hlinkom a podieľal sa na zakladaní Slovenskej ľudovej strany na Strednom a Hornom Považí. Po vzniku Česko-Slovenska sa aktívne zapojil do politického boja. V prvých parlamentných voľbách v roku 1920 kandidoval za Slovenskú ľudovú stranu (ktorá išla do volieb spoločne s Českou stranou lidovou) do hornej komory parlamentu v VIII. volebnom kraji (Turčiansky Svätý Martin). Mandát senátora však nadobudol až dodatočne 11. mája 1921, keď sa mandátu vzdal František Richard Osvald. V senáte zasadal v kultúrnom a zdravotníckom výbore. V pléne najčastejšie vystupoval k školským záležitostiam.
V roku 1925 sa mal dostať do sporu s Andrejom Hlinkom. V nasledujúcich voľbách už nekandidoval a dožil v obci Slovany.
Gouézec
Gouézec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mánesova ulica (Bratislava)
Pomenovaná bola podľa Josefa Mánesa (1820-1871), českého maliara a ilustrátora.
Západná Makedónia
thumb|Poloha Západnej Makedónie v [[Grécko|Grécku]]
Mánesova ulica (Bratislava)
Zanikla v súvislosti s výstavbou sídliska Dvory. V súčasnosti sa v lokalite bývalej ulice nachádza približne Belinského ulica.
Západná Makedónia
Západná Makedónia (gr. Περιφέρεια Δυτικής Μακεδονίας, Periferia Dytikis Makedonias) je jeden z krajov Grécka. Leží na severozápade krajiny, pri hranici so Severným Macedónskom a Albánskom a susedí s gréckymi krajmi Epirus, Tesália a Stredná Makedónia. Územie s rozlohou obýva 303 000 obyvateľov (2005) a hlavným mestom je Kozani.
Charakteristika
Západná Makedónia je jediným vnútrozemským krajom Grécka. Najväčšou riekou je Aliakmonas.
Hustota osídlenia je najmä pre hornatý povrch iba 32 obyv./km². Obyvateľstvo pozostáva predovšetkým z pôvodného gréckeho obyvateľstva, ale aj z Maloázijských Grékov a v menšej miere aj z Arumunov a z gréckych Slovanov (obývajú severnú časť pri hraniciach, tvoria väčšinu v meste Florina).
Administratívne sa kraj delí na štyri krajské jednotky: Florina, Grevena, Kastoria a Kozani. Najväčšie mestá sú Kozani (50 000 obyv.), Ptolemaida, Grevena, Kastoria a Florina.
Západné Grécko
thumb|Poloha kraja v [[Grécko|Grécku]] Západné Grécko je grécky kraj. Administratívne ho tvoria tri krajské jednotky: Achaia, Etoloakarnania a Elis. Správnym centrom je mesto Patra a v roku 2005 mal kraj 735 267 obyvateľov.
Sens
Sens je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko-Franche-Comté.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Doprava
Sens má veľmi dobré pravidelné vlakové spojenie s Parížom (doba jazdy asi 50 min.), vlaky TGV ho spája s Marseille a s Melunom. Mestskú dopravu zabezpečuje 9 autobusových liniek.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Awkwafina
Životopis
Jej matka zomrela na pľúcnu hypertenziu, keď mala Awkwafina štyri roky a vychovával ju jej otec a starí rodičia.
Awkwafina rapuje od svojich trinástich rokov. V roku 2012 jej pieseň "My Vag" sa stala populárnou na internetovej stránke youtube. Pôsobila tiež ako DJ v niektorých baroch v New Yorku. V roku 2016 sa stala súčasťou dokumentárneho filmu s názvom Bad Rap, ktorý mal premiéru na Filmovom festivale Tribeca. Dokument je predovšetkým zameraný na ázijko-amerických raperov.
V roku 2019 hrala v komédií The Farewell. Za svoj herecký výkon získala cenu Zlatý glóbus. Tým sa zároveň stala prvou herečkou ázijského pôvodu, ktorá vyhrala cenu Zlatý glóbus v ktorejkoľvek filmovej kategórii. V tom istom roku si zahrala postavu Ming Fleetfoot vo filme Jumanji: The Next Level.
Podieľa sa na produkcií seriálu Awkwafina Is Nora z Queensu, kde zároveň hrá aj hlavnú postavu. V roku 2021 prepožičala svoj hlas postave Sisu, v animovanom filme Raya a posledný drak.
Stredná Makedónia
thumb|Poloha Strednej Makedónie v [[Grécko|Grécku]] Stredná Makedónia je jeden z krajov Grécka. Leží na severe krajiny, pri hranici so Severným Macedónskom a Bulharskom. Hlavným mestom je Solún a v kraji žije okolo 1,8 mil. obyvateľov.
Charakteristika
Územie s rozlohou je na juhu omývané Egejským morom, na západe je nížina a na východe pohoria. Do Strednej Makedónie spadá aj polostrov Chalkidiki (okrem vrchu Athos). Najväčšie rieky Vardar (Axios) a Struma (Strymon) pritekajú zo severu z Macedónska a Bulharska, rieka Aliakmonas zo Západnej Makedónie.
Administratívne sa kraj delí na sedem krajských jednotiek.
Goulven
Goulven je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Goulien
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Sépeaux
Sépeaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žiare
Žiare je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Špania Dolina, približne severne od Banskej Bystrice.
Poloha
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územia obcí Staré Hory, Selce a Špania Dolina. Vrcholom nevedie značená trasa, no niekoľko ich vedie v jeho blízkosti. Nachádza sa v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Vrch Žiare leží v hrebeni, ktorý vedie z Kečky cez Hrubý vrch na Panský diel. Juhozápadne sa nachádzajú sedlá Dolný a Horný Šturec, ktorými vedú rázsochy. Cez Horný Šturec pokračuje hrebeň južným smerom na Panský diel, Dolným Šturcom pokračuje bočný hrebeň na Suchý vrch , severozápadne leží Klopačka , severne Jelenská skala a východne Šutková. Vrch patrí do povodia Hrona, kde zo severozápadných svahov odvádzajú vodu prítoky Starohorského potoka, z juhovýchodných odvádza vodu Selčiansky potok. Najbližším sídlom je juhozápadne situovaná Špania Dolina, severozápadne ležia Staré Hory a východne obec Baláže.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva riedky lesný porast, umožňujúci obmedzený rozhľad. Pozorovateľné sú okolité Starohorské vrchy, Veľká Fatra, Kremnické a Štiavnické vrchy, Javorie, Poľana, Veporské vrchy a Nízke Tatry.
Prístup
Svahmi vrchu vedú chodníky zo všetkých strán, no tie vrchol obchádzajú. Významné križovatky Dolný a Horný Šturec ležia juhozápadne pod vrcholom.
Peter Salner
PhDr. Peter Salner, DrSc. (* 1. marec 1951, Bratislava) je významný slovenský etnológ, judaista, vedúci vedecký pracovník Ústavu etnológie a sociálnej antropológie Slovenskej akadémie vied v Bratislave, externý pedagóg na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, Fakulte humanitních studií a Institute základů vzdělanosti Karlovej univerzity v Prahe. V rokoch 19962013 pôsobil zároveň ako predseda Židovskej náboženskej obce v Bratislave, v rokoch 20112019 bol podpredsedom Ústredného zväzu židovských náboženských obcí v SR. Hlavnými oblasťami jeho vedeckého záujmu je život v mestskom prostredí, s dôrazom na Bratislavu a sociálna kultúra židovskej komunity v 20. a 21. storočí.
Život
Peter Salner v roku 1974 získal vysokoškolský diplom na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v odbore národopis na tému súčasnej bratislavskej svadby. Po skončení školy sa zamestnal v Mestskom dome kultúry a osvety (1.9.197428.2.1975). Napriek kádrovým problémom (emigrácia brata, otec bývalý predseda židovskej náboženskej obce a matka vedená ŠtB ako sionistka) bol prijatý na internú ašpirantúru v Národopisnom ústave SAV (NÚ SAV) v Bratislave. V roku 1980 úspešne obhájil dizertačnú prácu Etnografické aspekty výskumu súčasnej mestskej rodiny (na základe materiálu z Bratislavy I) a bol mu udelený titul CSc. Jeho školiteľom bol slovenský etnológ Adam Pranda. V tom istom roku získal aj titul PhDr. Od roku 1984 nastúpil v NÚ SAV na vedecké miesto. Za vynikajúcu vedecko-výskumnú a pedagogickú činnosť mu bola udelená v roku 2003 vedecká hodnosť DrSc.
Výskum a dielo
Peter Salner je zakladateľom urbánnej etnológie na Slovensku. Od svojich počiatočných výskumov súčasnej bratislavskej mestskej rodiny prešiel k téme medzivojnového spôsobu života bratislavského meštianstva a ďalších spoločenských skupín mesta Bratislavy. V rokoch 1985 a 1987 editoval na túto tému dve monotematické čísla Slovenského národopisu, ktoré sa stali bázou pre výskum formujúcej sa antropológie mesta na Slovensku. V postupne sa meniacej spoločensko-politickej atmosfére prišiel Peter Salner s myšlienkou vydať knihu o medzivojnovej Bratislave. Dielo Taká bola Bratislava (1991), na ktorom spolupracoval s ďalšími etnológmi a historikmi pochádzajúcimi z bratislavského prostredia, bolo prelomovým v odbore výskumu mesta (aj použitím metódy „oral history“) a dodnes je inšpiratívnym zdrojom urbánnych etnológov na Slovensku. Za túto knihu získal Cenu E. E. Kischa (1992).
Zmenená politická atmosféra po roku 1989 otvorila možnosť štúdia množstva výskumných tém, ktoré dovtedy režim komunistickej strany zakazoval. Výskum sociálnych vzťahov v meste a diverzifikácie mestského spoločenstva priviedli Petra Salnera k štúdiu tolerancie a intolerancie, etnických menšín a konfliktov v spoločnosti. Výskumy publikoval aj v popularizačných monografiách Premeny Bratislavy 1939-1993 (1998), Bratislavské kaviarne a viechy (2006) a mnohých ďalších.
Peter Salner zároveň uchopil nové výskumné témy, vychádzajúce z jeho pôvodných výskumov prostredia mesta, zamerané na sociálnu kultúru židovskej komunity a židovských identít v 20. storočí. V ďalšej prelomovej publikácii Prežili holokaust (1997) spracoval autentické spomienky preživších na obdobie šoa. Po nej nasledovala ďalšia zásadná práca Židia na Slovensku medzi tradíciou a asimiláciou (2000), zaoberajúca sa procesmi transformácie židovských komunít a identít v 20. storočí v slovenskom prostredí. Nasledovali publikácie Mozaika židovskej Bratislavy (2007), Premeny židovskej Bratislavy (2008), a tiež publikácie Židia na Slovensku po roku 1945 (Komunita medzi vierou a realitou) (2016) a Židia na Slovensku po roku 1989 (Komunita medzi budúcnosťou a minulosťou) (2018), ktoré voľne nadväzujú na publikáciu Židia na Slovensku medzi tradíciou a asimiláciou (2000) a i.
Do roku 2021 Peter Salner publikoval 18 autorských monografií a editorsky sa podieľal na ďalších 14 tituloch. Je autorom vyše dvoch stoviek vedeckých štúdií.
Pedagogická činnosť
Výberové prednášky:
Práca pre židovskú komunitu
V roku 1996 sa stal predsedom Židovskej náboženskej obce v Bratislave. V tejto funkcii zotrval štyri volebné obdobia (2013). Počas jeho pôsobenia vybudovali na obci novú židovskú kuchyňu, zrekonštruovali Memoriál Chatama Sofera (zo spomienok na rekonštrukciu vyšla monografia Petra Salnera a architekta Martina Kvasnicu Chatam Sofer memoriál (2002, ²2012), začali rekonštruovať priestory Komunitného centra ŽNO, aj Domov pre seniorov Ohel David a rozbehli ďalšie projekty.
Michal Kováč mladší
Ing. Michal Kováč (* 5. december 1961, Bratislava), označovaný často ako Michal Kováč mladší, je slovenský podnikateľ, politik a diplomat, syn bývalého prezidenta Slovenskej republiky Michala Kováča. V minulosti pôsobil ako poslanec v Snemovni národov FZ ČSFR za HZDS. V 90. rokoch 20. storočia pôsobil ako podnikateľ, bol vyšetrovaný v rámci kauzy Technopol. V roku 1995 bol násilne zavlečený do Rakúska. Neskôr pôsobil na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí SR. Od roku 2019 pôsobí ako slovenský veľvyslanec v Spojených arabských emirátoch.
Osobný život
Kováč je ženatý, má dve dcéry, Michaelu a Kristínu.
Gourlizon
Gourlizon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenská florbalová extraliga mužov 2017/18
Účastníci
Poznámka: Družstvo FBC Skalica sa počas sezóny v januári 2018 zo súťaže odhlásilo. Dôvodom odhlásenia boli finančné problémy spojené aj s udelením pokuty od ligovej komisie SZFb a následným odstúpením hlavného sponzora od klubu.
Play-off
Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Baráž o extraligu
V barážovej sérii sa družstvo zo Sabinova nedokázalo v extralige zachrániť a v nasledujúcej sezóne do nej postúpil prvoligový Snipers Bratislava.
Serbonnes
Serbonnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Abakavir
Abakavir alebo abacavir je inhibítor reverznej transkriptázy zo skupiny nukleozidových analógov (NRTIs), antivirotikum. V kombinácii s inými antiretrovírusovými liečivami znižuje vírusovú záťaž HIV a udržiava ju na nízkej úrovni. Zvyšuje počet CD4 buniek. Je určený na liečbu HIV infekcií.
Odporúčaná dávka (pacient hmotnosti nad ) je 600 mg denne v jednej alebo rozdelená na 2 dávky.
Kontraindikácie a nežiaduce účinky
Nesmú ho užívať pacienti s precitlivenosťou na abakavir (čo je i jeho najčastejší nežiaduci účinok) a s chorobami pečene (ktorá liek metabolizuje). Nemal by sa podávať pacientom v konečnom štádiu ochorenia obličiek. K ďalším nežiaducim účinkom patrí nevoľnosť, zvracanie, hnačka, bolesti brucha a ťažká únava, bolesti svalov a kĺbov, bolestivý opuch hrdla, dýchavičnosť, kašeľ a bolesti hlavy. Príležitostne sa zjavuje konjuktivitída, vredy v dutine ústnej a nízky krvný tlak. Nepríjemnou až život ohrozujúcou komplikáciou najmä u pacientov s už existujúcimi poruchami pečene je laktátová acidóza.
Štúdie preukázali, že nosičstvo alely HLA-B*5701 je spojené s významne zvýšeným rizikom alergickej reakcie na abakavir (viac ako 50%), preto sa výrazne odporúča pred začatím liečby vykonať príslušný genetický test (štúdia CNA106030 (PREDICT-1)). V každom prípade je akékoľvek podozrenie na alergickú reakciu dôvodom na okamžité a trvalé ukončenie liečby týmto prípravkom. K príznakom patrí predovšetkým vysoká horúčka, exantém a vyššie uvedené nežiaduce účinky; reakcia môže byť i smrteľná. Pozor na možnú zámenu alergickej reakcie za ochorenie dýchacích ciest (dušnosť a bolesti hrdla) alebo gastroenteritídu (hnačka, horúčka, bolesť brucha).
Komerčné preparáty
Predáva sa pod obchodným názvom Ziagen v podobe roztoku (koncentrácia 20 mg abacaviru na ml) a obaľovaných tabliet (300 mg abacaviru). Je tiež jednou zo zložiek lieku s obchodným názvom Kivexa a Trizivir.
Dejiny Švédska
náhľad|[[Štátny znak Švédska|Veľký štátny znak Švédskeho kráľovstva]] Dejiny Švédska sú dejinami územia, na ktorom sa dnes nachádza Švédske kráľovstvo, ale aj dejiny švédskeho kráľovstva mimo územia súčasného štátu. Dejiny Švédska sa začínajú písať potom, čo z južného Švédska ustúpil ľadovec. Prvé stopy ľudskej činnosti sú zaznamenané z doby 12 000 rokov pred naším letopočtom. Hoci existujú odkazy na kmeňové dejiny minimálne od 1. storočia, až do roku 1000 sú písané pramene len útržkovité a tvorili ho väčšinou cudzinci. V tom, kedy možno hovoriť o plnohodnotnom švédskom štáte, sa historici nezhodujú a hovorí sa o 6. storočí, rovnako ako o šestnástom. Za zakladateľskú osobnosť však možno považovať prvého historicky doloženého kráľa Erika Víťazného, ktorý sa ujal vlády na konci 10. storočia. Vypálenie pohanského chrámu v Uppsale v 11. storočí môžeme považovať za signál plnohodnotného pokrstenia krajiny. Od 11. storočia možno vysledovať jednotné zákonodarstvo, ale trón bol dlho veľmi neistý a nebolo výnimkou, že kráľ končil zavraždený.
Od polovice 19. storočia Švédi stavili na budovanie svojej demokracie, neutralitu a nezasahovania do európskych konfliktov (vrátane prvej a druhej svetovej vojny a v zásade aj studenej vojny). V dvadsiatom storočí dvadsiatom pridali ešte budovanie sociálneho štátu, pričom kľúčovú úlohu v tom mali sociálni demokrati (vládli 1932-1976). Švédsky sociálny štát býva označovaný za najmohutnejší v celej Európe. Silne sa Švédsko zapojilo aj do európskeho integračného procesu, hoci odmietlo jednotnú menu euro.
Prehistória a Vikingovia
Švédsko má rovnako ako susedné Nórsko vysokú koncentráciu nástenných malieb, pričom najviac ich nájdeme v provincii Bohuslän. Najstaršie však môžeme nájsť v provincii Jämtland datovaných do rokov okolo 9000 pred Kr. náhľad|Bitka pri Fýrisvelliru, maľba z roku 1888 Počiatky švédskych dejín sú veľmi nejasné. Existenciu silných kmeňov zaznamenáva na území Švédska Tacitus už v roku 98, keď píše o panovníkovi, ktorý vládol nad zemou Svealand. Nasledujú zmienky o kráľovstvách Svea Rike a Göta Rike. Pravdepodobne z čias, kedy si Svea Rike podrobila druhú z ríš, pochádza súčasný názov Sverige. Prvým panovníkom zjednotenej ríše bol Erik Víťazný (vládol v rokoch 970-995). Priezvisko Víťazný si získal výhrou v bitke pri Fýrisvelliru, ktorej odrazil inváziu z juhu. Rozsah Erikoveho kráľovstvo je sporný. Mimo okolí jazera Mälaren mohlo siahať na juh k Baltskému moru u Blekinge. Saský kronikár Adam Brémsky píše, že Erik krátko tiež ovládol Dánsko potom, čo porazil kráľa Svena Vidlího Fúzatého. Podľa Flateyjarbok bol úspešný, pretože sa spolčoval so sedliakmi proti aristokratickej triede Jarle. Zrejme založil aj mesto Sigtuna. Erik bol podľa ság švagrom dánskeho kráľa Haralda Modrozuba, jeho manželka bola sestrou poľského kráľa a českého kniežaťa Boleslava Chrabrého.
Hlavným skorým zdrojom náboženského vplyvu bola Anglicka, vďaka kontaktu medzi Škandinávci a Sasy v Danelaw as írskymi misionári. Nemecký vplyv bol na začiatku slabší, napriek ranému misijného pokusu Ansgar. Náboženský vplyv z Nemecka sa však postupne ukázal ako dominantný, najmä po normanskom dobytí Anglicka. Cez úzke vzťahy medzi švédskou a ruskou aristokraciou neexistuje žiadny priamy dôkaz pravoslávneho vplyvu. Problémom bola zrejme jazyková bariéra.
Pokrstenie v 11. a 12. storočí prispelo k vzniku jednotného švédskeho štátu, násilnú christianizáciu si za svoju politiku zvolil najmä kráľ Stenkil, prvý panovník z rodu Stenkilu, ktorý Švédsku vládol od roku 1060 až do roku 1125. Ešte Anund Gardské (vládol okolo roku 1070) však bol zvrhnutý, keď vydal zákaz ľudských obetí v chráme v Uppsale. Tiež Inge I. Švédsky (1079-1084, 1087-1105) mal byť zvrhnutý kvôli zákazu pohanských obetí. Práve Inge však roka 1087 znovudobyl Uppsale, ktorá bola náboženským centrom starej viery celého Švédska (a možno celej Škandinávie), starý chrám zapálil, zabil pohanského vzdorovitého kráľa Blot-Svena a znovu uzurpoval pre seba trón. To je v christianizačnom procese zrejme zásadný medzník. Inge tiež presunul kráľovské sídlo do Gotland, ktorý bol viac pokrstený, a kde mal väčšiu podporu obyvateľov. Blot-Sven býva označovaný za posledného naozaj pohanského panovníka Švédska.
Ingeho mladší syn Inge II. zomrel bezdetný a jeho smrťou končí vláda Stenkilov. Manželka Ingeho II. Ulvhild Håkansdotter sa neskôr vydala za dánskeho kráľa Nielsa a ešte neskôr za Sverkera I. (podľa niektorých teórií mimochodom vnuka Blot-Svena) a začala vláda dynastie Sverkerov.
Sverkerovci, Erikovci a Folkungovci
náhľad| Magnus IV. na iluminácii v Magnus Erikssons landslag, asi z roku 1350 V 11. storočí sa na švédskom tróne striedali zástupcovia dvoch dynastií, a to rod Sverkerovcov a rod Erikov, po ktorých v 12. storočí nastúpila dynastia Folkungov. Folkungovia sú známi svojimi vzájomnými, často krvavými zvykmi.
Podľa ruských letopisov a záznamov podnikli Sverker I. a Karol VII. Švédsky neúspešné krížové výpravy na východ. Niektorými historikmi sú švédske krížovej výpravy na východ považované len za legendu, iní oponujú, že sú kľúčom k rastúcemu napätiu medzi Švédskom a Ruskom, napätie, ktoré malo pokračovať po mnoho rokov.
Erik IX. Svätý dal vzniknúť prvému švédskemu písanému zákonníku. Vnútropolitická situácia bola však v krajne nestabilná - zavraždený bol kráľ Sverker I., jeho nástupca Erik IX. Svätý, ktorého mučenícky kult rozšírili jeho potomkovia, jeho nástupca (a vrah) Magnus II. Švédsky a jeho nástupca Karol VII. Švédsky. Aj potom pokračovali občianske vojny a nekonečné ťahanice o trón.
Počas vlády Karola VII. bolo vo Švédsku založené prvé arcibiskupstva, v roku 1164. Švédske kostoly sa tým pádom mohli úplne odpútať od závislosti na dánskom arcibiskupstvo v Lunde. Išlo o dôležitý krok k suverenite Švédska a ohradzovanie sa voči vplyvu Dánov, najmocnejších Škandinávcov v stredoveku.
Tzv. jarl (náčelník) Birger Magnusson z Bjölbo, ktorý od roku 1250 vládol ako regent za svojho syna, maloletého kráľa Valdemara Birgerssona, sa potom zaslúžil o pripojenie Fínska ku Švédsku. Jarl Birger tiež založil mesto Štokholm. vľavo|náhľad|Brigita Švédska Za Magnusa IV. (vládol 1319-1364) pôsobila najuctievanejšia švédska svätica Brigita Švédska. Jej mystické vízie silne ovplyvnili stredovekú ikonografii Kristovho narodenia a očistca.
Markéta snívala o tom, že sa severská ríša rozšíri aj o Anglicku a viedla o tom aj rokovania, ale znamenalo by to pre ňu vstúpiť do storočnej vojny medzi Francúzsko a Anglicko, čoho sa obávala. K čiastočnému prepojeniu kráľovských rodov ale došlo a bola uzavretá obranná aliancia. náhľad| Rebel Engelbrektsson, socha v [[Örebro (mesto)|Örebro]] Markéta zomrela roku 1412, a to bol tiež začiatok erózie kalmarskej jednoty. Keď sa reálne ujal moci Erik Pomoranský, rýchlo dal najavo, že jediné územie, o ktorého blaho mu naozaj ide, je dánske - zahájil veľkorysú výstavbu v Kodani, zakladal mestá v Dánsku, nie však v Nórsku a Švédsku. To viedlo k nespokojnosti. Ďalším jablkom sváru bolo, že vo Švédsku obsadzoval Erik úrady Dánmi, alebo Nemciami. Problémom bola aj kráľova povaha, lebo bol človekom prudkým, prchkým a so sklonom k autoritárstvu. Napätie vo Švédsku vygradovalo, keď Erik začal vojnu s nemeckými hanzovými mestami. Aby ju ufinancoval, zdvihol dane. Hanzové lode navyše zablokovali obchod v Baltskom mori, čo bola pre Švédsko smrtiaca kombinácia. Výsledkom bolo povstanie, ktoré v roku 1434 viedol švédsky šľachtic a majiteľ bane Engelbrekt Engelbrektsson, ktorého bane utrpeli zdanením najviac. Do rebélie sa široko zapojili baníci z Engelbrektssonových baní a tiež poľnohospodári z Dalarna, ktorí kráľa vinili zo zhoršenia svojej sociálnej situácie. Roku 1435 bol Engelbrektsson zvolený vodcom stavovského snemu (Riksens Stander), ktorý sídlil v meste Arboga, čím vzbura dostala charakter stavovského povstania. Snem načas prevzal vládu v krajine a Engelbrektsson sa stal jej regentom. Ostatní šľachtici mali však trochu iné predstavy ako Engelbrektsson a nakoniec uprednostnili ako vodcu snemu Karla Knutssona, zatiaľ čo Engelbrektsson ustúpil do pozadia. Čoskoro potom bol zavraždený šľachticom Mansa Bengtsson, čím sa snemu definitívne otvorila cesta k dohode s kráľom. K tej tiež čoskoro došlo, avšak postava Engelbrektssona sa vo Švédsku stala silným protidánským symbolom.
Snem sa s kráľom dohodol, že Kalmarská únia bude odteraz zväzkom troch suverénnych štátov riadených vlastnými snemami na základe krajinského práva. Kráľ však čoskoro dohodu porušil. Onedlho si znepriatelil aj dánsku šľachtu. Nakoniec bol zosadený z trónu: v Dánsku a Švédsku v roku 1439, v Nórsku v roku 1442. Šľachtici všetkých troch kráľovstiev oslovili Krištofa III. Bavorského z rodu Wittelsbachovcov. Ten urovnal spory, čo umožnilo konsolidovať švédske hospodárstvo. Avšak vytúženú suverenitu Švédsku nový kráľ nepriniesol. V počiatkoch svojho panovania sa síce snažil o zachovanie rovnováhy medzi všetkými troma krajinami únie, neskôr však prešiel na pozíciu dánskej dominancie. Švédske dejiny však ovplyvnil tým, že novo kodifikoval švédske právo (Kristoffers Landslag). Kvôli vzrastajúce nespokojnosti vo Švédsku zvolal začiatkom roku 1448 snem do Jönköpingu, než však snem mohol začať konať, kráľ náhle zomrel, a to bez priamych dedičov. Svojím spôsobom to znamenalo zánik Kalmarskej únie, lebo kým v Dánsku si zvolili za kráľa Kristiána I., vo Švédsku bol zvolený Karol Knutsson (bývalý regent).
Dáni si samozrejme nechceli nechať svoj vplyv len tak vziať, zvlášť keď Knutsson mal aj doma rad nepriateľov. Od roku 1451 tak boli Švédsko a Dánsko v stave vojny. Počas nasledujúcich dvadsiatich rokov bol Karol dvakrát zosadený z trónu (na úkor Kristiána), ale vždy sa dokázal na trón znovu vrátiť (vládol 1448-57, 1464-65, 1467-70). Kľúčovú úlohu v týchto ťahaniciach hral vplyvný šľachtic Erik Axelsson, ktorý v priebehu sporov rôzne menil strany. vľavo|náhľad|Jan I. Dánsky Karolovým nástupcom Jánom I. (Kristiánovým synom) bola personálna únia s Dánskom a Nórskom obnovená, hoci vo Švédsku sa regent Sten Sture zdržiaval 14 rokov Jánov nástup na trón zeme. Keď však Rusi zaútočili na Fínsko (vtedy súčasť Švédska), Sture ako vojvodca zlyhal, čo proti nemu postavilo švédsku šľachtu, a tá požiadala kráľa Jána o zásah. Jan roku 1497 vstúpil do Švédska s početným žoldnierskym vojskom a 28. septembra porazil Stena Stura u Rotebra v okolí Štokholmu. Do švédskeho hlavného mesta vstúpil 11. októbra 1497 a 26. novembra bol korunovaný švédskym kráľom. Keď však Ján drvivo prehral v nasledujúcom spore s Holštýjnskom, vypukla proti nemu vo Švédsku a Nórsku vzbura. Moc znovu uchopil Sture. Kráľova manželka Kristína bránila proti obliehaniu švédskych rebelov štokholmský hrad. Ten padol ako posledná pevnosť dánskeho kráľa vo Švédsku 9. mája roku 1502. Po svojom odchode zo Švédska Jan začal so Švédmi rokovania, ktoré neviedli k žiadnemu výsledku, takže v roku 1507 začal opäť vojnu. Pritom zrovnal so zemou rad sídiel na švédskom pobreží. Trón už však nevybojoval späť. náhľad|Štokholmská krvavá kúpeľ Po smrti Jána I. bola Kalmarská únia de facto v troskách, vo Švédsku vládli regenti. Jej posledným záchvevom bolo, keď sa v roku 1520 na švédsky trón dostal Kristián II. Jeho pokus urobiť švédsky kráľovský titul dedičným však vzápätí viedol k ďalšej rebélii. Kristián odpovedal terorom. 7. novembra 1520 nechal uväzniť a popraviť 82 vedúcich švédskych šľachticov. Tento masaker, ktorý vošiel do dejín ako Štokholmská krvavá kúpeľ, priniesol Kristiánovi prídomok Tyran a vyvolal vo Švédsku mohutné povstanie na čele s Gustavom Vasom. Toto povstanie už Kalmarská únia neprežila.
Švédska samostatnosť a tridsaťročná vojna
V roku 1542 Vasa nakoniec čelil roľníckemu povstaniu, ktoré viedol Nils Dacke. Roľníci neboli spokojní s novou cirkvou, ani s pádom zahraničného obchodu (okolité krajiny boli nepriateľské, hlavne kľúčové Dánsko). Hoci sa kráľ pokúsil proti povstaniu zasiahnuť s najvyššou rozhodnosťou a nasadil aj nemeckej žoldnierov, povstalcov neporazil a bol nútený podpísať v Linköpingu so vzbúrencami Dack potupnú mierovú zmluvu, v ktorej sa zaviazal, že prestane s konfiškaciami cirkevného majetku, najmä vybavenia kostolov. Na území ovládanom Dackom ( Småland ) sa mohla dokonca vrátiť katolícka cirkev a Dacke sám mohol uzatvárať obchodné zmluvy s Dánmi. Nakoniec však Vasa Småland predsa len porazil, Dackeho zabil, jeho príbuzných popravil a mnoho povstalcov vyhostil do Fínska. Potom Vasa upevnil svoju moc a kráľovský titul urobil dedičným. Švédsku potom vládla dynastia Vasovcov, až do roku 1659.
Jedným zo zvláštnych čŕt Vasovej vlády bol zákon zakazujúci sobáše vekovo príliš vzdialených ľudí. Hoci mnohí upozorňujú, že išlo o osobný rozmar plynúci z nevydareného tretieho manželstva so sedemnásťročným dievčaťom, skutočnosťou je, že zákon zabránil sobášom s deťmi, vtedy nie neobvyklým, čo položilo základy významnej švédskej tradície ochrany detí a ich práv.
Gustávov syn, Erik XIV., dobyl Estónsko, čo zhoršilo vzťahy s Poľskom. Potom sa dostal do vojny s Dánskom a Lübeckom, ku ktorým sa pripojila Poľsko-litovská únia ( Severská sedemročná vojna, 1563-1570). Vojna sa skončila patom, bez jasného víťaza, Švédsko však uhájilo nezávislosť na Dánsku. Vnútornú politiku však neblaho ovplyvnila Erikova psychická choroba, ktorá bola podľa všetkého paranoja. Obeťou podozrievavosti, ktorej obratne využíval zvlášť radca Jöran Persson, sa stala najmä vplyvná rodina Sture, mnoho jej členov kráľ nechal povraždiť. Potom, čo sa osobnosť kráľa Erika úplne rozpadla, jeho mladší brat Ján III. ho nechal uväzniť a sám nastúpil na trón. vľavo|náhľad|Smrť [[Gustáv II. Adolf|Gustava II. Adolfa pri Lützene, 1632]] náhľad|Vývoj Švédska 1560-1660
Koniec veľmocenského postavenie Švédska
Hegemónia získala prvé trhliny za panovania Karola XI., ktorý uzavrel nie príliš šťastnú spojeneckú zmluvu s Francúzskom, ktoré ho zatiahlo do bojov v Nemecku, kde švédska armáda utrpela drvivú porážku v bitke pri Fehrbellin, ktorá otriasla jej povesťou, ktorú si vydobyla počas tridsaťročnej vojny a krátko po nej. Nástupu mladého panovníka Karola XII. roku 1697 chcelo využiť vtedy rozmáhajúce sa Rusko na upevnenie svojich pozícií. Cár Peter I. Veľký začal obliehať švédsky prístav Narva, ale švédsky kráľ mu prichystal zdrvujúcu porážku (Bitka pri Narvy). Tak sa začala Veľká severná vojna, ktorá skončila Nystadským mierom z roku 1721 a Švédsko stratilo pobaltské územia aj svoje veľmocenské postavenie na úkor Ruska.
Strata Fínska a nástup rodu Bernadotte
náhľad|[[Karol XIV. Ján|Karol XIV. Ján, asi 1840]] Napoleonské vojny a najmä boje s Ruskom viedli až k strate Fínska roka 1809. Švédska šľachta zosadila málo schopného kráľa Gustava IV. Adolfa, ktorý aj s najstarším synom Gustávom a celou rodinou musel odísť do exilu v Nemecku. Kráľom sa v roku 1810 stal jeho bezdetný strýko Karol XIII. Politici hľadali pre neho dostatočne silného nástupcu, ktorý by sa zároveň podriadil Riksdagu. Takého sa stúpencom Francúzska podarilo hneď v roku 1810 nájsť vo francúzskom maršalovi Jeanovi-Baptiste Bernadotta, ktorý bol bezdetným kráľom adoptovaný ako syn a neskôr po smrti Karola XIII. nastúpil v roku 1818 na trón ako Karol XIV. Johann. Tomu sa podarilo pre Švédsko získať Nórsko na úkor Dánska zmluvou z Kielu.
Od skončenia napoleonských vojen sa Švédsko, aj vďaka svojej polohe na severovýchodnom okraji Európy, nezúčastnilo už žiadneho ozbrojeného konfliktu, čo mu umožnilo značnú hospodársku prosperitu a stabilné spoločenské pomery. Rod Bernadotte vládne vo Švédsku doteraz.
Od 19. storočia a zvlášť v 2. polovici 20. storočia sa Švédsko začalo meniť z prevažne poľnohospodárskej spoločnosti v silnú industriálnu krajinu, ktorou je v súčasnosti. Tento vývoj priniesol aj odchod desiatok tisícov ľudí do USA.
Rozchod únie s Nórskom
Hoci malo Nórsko v únii značnú autonómiu, silneli v Nórsku tendencie k osamostatneniu. Roku 1884 vzniká prvá Nórska vláda. Hlavným bodom rozporu sa stala snaha Nórov mať vlastných konzulov v zahraničí, Tento návrh kráľ Oskar II. trikrát vetoval. Pomaly sa schyľovalo k vojne a obe krajiny uskutočnili niekoľko vojenských cvičení. Nórsko sa chcelo odtrhnúť, čo kráľ podmieňoval okrem iného referendom. To sa v Nórsku uskutočnilo s jednoznačným výsledkom pre rozdelenie únie. Po stretnutiach v Karlstade potom došlo k mierovému rozdeleniu oboch krajín. Nórsku korunu ponúknutú rodu Bernadotte kráľ Oskar II. odmietol.
Moderné dejiny
Počas prvej svetovej vojny si na svoje prišiel švédsky priemysel, ktorý vďaka vojne zažil masívny dopyt po švédskej oceli, guľôčkových ložiskách či buničine. Kým bojujúce veľmoci alebo okupované štáty vyšli z vojny vysilené, Švédsko ako bohatá krajina, plynulo nadviazala ďalším mimoriadnym rastom v 20. rokoch. Tým boli vytvorené predpoklady pre budovanie sociálneho štátu, o dve desaťročia skôr ako inde v Európe. Keď sa sociálnodemokratická strana chopila moci v roku 1932, budovanie sociálneho štátu sa rozbehlo naplno. U kormidla stál Per Albin Hansson, sociálny demokrat, ktorý bol takmer štrnásť rokov premiérom Švédska, čo je druhý najdlhší mandát vo švédskej histórii. Švédski sociálni demokrati novému modelu spoločnosti hovorili Folkhemmet (Domov ľudu). Nešlo v ňom len o sociálne podmienky nižších vrstiev, ale o zapojenie čo najširšieho množstva ľudí do rozhodovania - občianska spoločnosť bola vyzývaná, aby nominovala ľudí do osobitných výborov, ktoré dávali odporúčania k vládnym návrhom ešte predtým, než ich vláda prerokovala. vľavo|náhľad|Švédski vojaci zachytávajú utečenca z okupovaného Nórska, 1944 V 30. rokoch sa Švédi pokúsili na sovietsky a nemecký expanzionismus reagovať snahou o severskú obrannú spoluprácu, avšak zostali neúspešní. Hoci tisíce švédskych dobrovoľníkov bojovali v zimnej vojne po boku Fínov proti Sovietom, švédska vláda nakoniec stavila opäť na neutralitu, ako v prvej svetovej vojne. Taktika neutrality aj tentoraz Švédom vyšla, na rozdiel od iných krajín (napr. Belgicko ). Bojom v druhej svetovej vojne sa tak Švédi vyhli. Aj po rokoch však ich správanie vyvoláva diskusiu, keďže Švédi dovolili nemeckým vojskám prejsť cez svoje územie Nemcom pri okupácii Nórska aj počas útoku na Sovietsky zväz. Navyše nacistický režim zásobovali po celú dobu vojny svoju oceľou. Švédske médiá tiež po celú dobu vojny nepísali o holokauste. Vo švédskej historiografii sa tejto politike hovorí niekedy "malý realizmus" a konštatuje sa, že švédska neutralita "bola ohnutá, ale nie zlomená". Štát bol počas vojny riadený vládou národnej jednoty, ktorá zahŕňala všetky hlavné strany v Riksdagu. Medzi hlavných konštruktérov politiky neutrality patril minister zahraničia Christian Günther.
Dead
Per Yngve Ohlin (* 16. január 1969, Štokholm, Švédsko† 8. apríl 1991, Kråkstad, Nórsko) bol švédsky spevák, ktorý sa preslávil predovšetkým ako vokalista nórskej black metalovej skupiny Mayhem, s ktorou hral od roku 1988 až do svojej samovraždy v roku 1991.
Per Ohlin (hovorovo Pelle Ohlin) sa narodil 16. januára 1969 v Štokholme vo Švédsku. Ako dieťa mal veľké zdravotné komplikácie, trpel poruchou spánku a v desiatich mal silné vnútorné krvácanie sleziny po úraze na lyžiach. Po prevoze do nemocnice bol vyhlásený za mŕtveho, avšak prebral sa, ale bol psychicky nevyrovnaný (obdivoval smrť), kvôli čomu bol pravdepodobne obeťou šikanovania (Údajne bol zbitý, hoci to je vo Švédsku veľmi zriedkavé. Podľa svojho brata vraj totiž znechucoval spolužiakov svojou záľubou v smrti).
V roku 1986 založil death metalovú kapelu Morbid, s ktorou nahral December Moon. Čoskoro ale z kapely odišiel a pridal sa ku kapele Mayhem. Tam sa zoznámil s gitaristom, s ktorým si dobre rozumel (Deadova záľuba v smrti sa hodila k Euronymousovej záľube v okultizme). S Deadom začalo najslávnejšie obdobie kapely. Paradoxne pozornosť ktorá Mayhemu pomohla k sláve bola skôr negatívna – Dead sa niekoľkokrát na javisku porezal a nosil šaty ktoré predtým na niekoľko týždňov zahrabal pod zem. Podľa ostatných členov skupiny bol mimo javiska Dead introvertný a uzavretý.
Neskôr s Euronymousom kúpili dom neďaleko Kråkstadu, kde obaja žili. Euronymousa ale začalo Deadovo bláznovstvo štvať a začali sa hádať. V roku 1991, pár dní pred svojou samovraždou, požiadal Varga Vikernesa o niekoľko nábojov do svojej brokovnice. Dead predtým lovil v lese pri svojom dome, takže Varg (ktorý Deada poznal len ako hudobníka, nevedel o jeho samovražedných sklonoch) mu náboje dal. Dead sa potom pokúsil podrezať, ale nôž bol príliš tupý. Dead sa potom zastrelil. Napísal odkaz na rozlúčku, kde bolo napísané len „ospravedlňujem sa za krv“. Keď Euronymous telo našiel, neotáľal a vydal sa do obchodu kúpiť fotoaparát. Deadovo telo potom niekoľkokrát vyfotografoval a premiestnil niektoré veci. Až potom zavolal políciu. Pochovaný bol 26. apríla. Euronymous sa staval k Deadove samovražde veľmi chladne a využil ju len k ešte väčšej publicite okolo kapely. Fotografia s detailom prestrelenej hlavy a vytečeného mozgu Deada bola použitá na prednú časť obalu albumu Dawn of the Black Hearts.
Dejiny Švédska
Moderné dejiny
Začiatkom 90. rokov došlo navyše k hospodárskej kríze s vysokou nezamestnanosťou a krachom mnohých bánk a firiem. Švédsko začalo prvýkrát hovoriť o odbúravaní prebujneného sociálneho štátu. Premiér Ingvar Carlsson sa pokúsil o daňovú reformu, vďaka čomu sa sociálni demokrati prvýkrát od vojny dostali do ťažkého stretu s odbormi. Reakciou na otrasené istoty bola aj korózia ideí neutrality - v roku 1995 Švédsko vstúpilo do Európskej únie, vstup vyjednal pravicový premiér Carl Bildt. V referende v roku 2003 sa však väčšina Švédov odmietla zriecť vlastnej meny a neprijala euro. Referendum vypísal sociálnodemokratický premiér Göran Persson. Jeho éra však naznačila, že Švédsko má aj rad iných problémov ako ekonomických, predovšetkým nezvládnuté prisťahovalectvo - Persson v úrade čelil vražde svojej ministerky zahraničia Anny Lindhovej Švédom srbského pôvodu Mijailo Mijailovic alebo útokom moslimov po publikovaní karikatúr proroka Mohameda, kvôli ktorým tiež rezignovala nástupnice Lindhovej, ministerka zahraničia Laila Freivalds.
To, že sociálny štát je stále kľúčovou víziou švédskej spoločnosti dokazuje víťazstvo sociálnych demokratov vo voľbách roku 2014, kedy sa do čela krajiny postavil bývalý zvárač a odborár, sociálny demokrat Stefan Löfven. Zároveň však vďaka problémom s migráciou výrazne výrazne posilnili nacionalisti - Švédski demokrati.
Sergines (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lucy Liuová
Lucy Alexis Liu (* 2. december 1968, New York, New York, USA) je americká herečka, producentka, modelka a tanečníčka ázijského pôvodu. V roku 2019 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Detstvo a mladosť
Liuová je najmladšou z troch detí Cecilie Liu a Toma Liua. Jej rodičia prišli do Spojených štátov z Číny. Do svojich piatich rokov hovorila čínsky. Ako devätnásťročnú ju objavil jeden reklamný agent, s ktorým neskôr Liuová natočila reklamu. Počas štúdia sa zúčastnila konkurzu na hru Alice in Wonderland.
Kariéra
V roku 1996 sa objavila v jednej epizóde seriálu Akty X.
V roku 1997 sa pridala k hereckému obsadeniu televízneho filmu Ally McBeal. Liuová sa pôvodne uchádzala o úlohu Nelle Porter (ktorú neskôr hrala Portia de Rossi) a postava Ling Woo bola neskôr vytvorená špeciálne pre ňu. Liuová sa mala v seriály objaviť len v niektorých epizódach ale pozitívne reakcie na jej herecký výkon jej zabezpečili väčšiu rolu v seriály.
Jej filmová kariéra sa postupne začala sľubne rozbiehať a v roku 2000 stvárnila rolu Alex Munday vo filme Charlie's Angels, spolu s Drew Barrymore a Cameron Diaz. V júni 2003 sa film dočkal pokračovania.
Režisér Quentin Tarantino ju v roku 2003 obsadil ako O-ren Ishii vo filme Kill Bill. Za svoju úlohu v Kill Bill získala cenu MTV v kategórii Najlepší filmový zloduch. V roku 2005 stvárnila psychologičku v thrilleri Domino. Tiež sa podieľala na dabingu vo všetkých troch častiach animovanej rozprávky Kung Fu Panda, kde dabovala postavu zmije.
V marci 2012 bola získala rolu Joan Watson v televíznom seriály Elementary. Za jej herecký výkon získala ocenenie People's Choice Awards. Objavila sa tiež v dvoch častiach seriálu Southland. Za rolu v tomto seriály získala ocenenie Critics' Choice Television Award for Best Drama Guest Actress.
V roku 2019 získala svoju hviezdu na chodníku Hollywood Walk of Fame. Liuová je tiež ambasádorkou organizácie UNICEF.
Súkromný život
V roku 1991 podstúpila Liuová operáciu prsníkov po tom, čo mala podozrenie na rakovinu prsníka.
Liuová študovala rôzne náboženstvá, ako napríklad budhizmus, taoizmus či židovský mystizmus. Má biologického syna Rockwella, ktorý sa narodil v roku 2015 prostredníctvom gestačného náhradníka. Ako neskôr uviedla, bola to pre ňu správna voľba, pretože veľa pracovala a nemala čas na súkromie.
Guengat
Guengat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Guerlesquin
Guerlesquin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Guiclan
Guiclan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Serrigny
Serrigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sermizelles
Sermizelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ricardo Álamo
Ricardo Álamo, celým menom Nelson Ricardo Álamo Flores (* 10. december 1970, Caracas, Venezuela) je venezuelský herec, model, režisér, producent.
Osobný život
V máji 2004 sa oženil s venezuelskou herečkou a modelkou Marjorie de Sousa. Dvojica sa v roku 2006 rozviedla.
Hermodóros
Hermodóros môže byť:
Mauzóleum Rakovských
náhľad|Mauzóleum Rakovských Mauzoléum Rakovských je neogotická stavba na pôdoryse gréckeho kríža s polygonálnym záverom z roku 1906. Nachádza sa na cintoríne v Rakove.
Hrobka je poslednou existujúcou stavebnou pamiatkou spojenou s významným zemianskym rodom Rakovských. Rod Rakovských sa v bývalej Turčianskej stolici zásadne podieľal na hospodárskom, spoločenskom a kultúrnom rozvoji regiónu.
Mauzóleum je dôležitou architektonicko – urbanistickou dominantou obce Rakovo. Architektonický koncept stavby navrhol v roku 1906 staviteľ Stanislav Zachar. Autor vďaka dômyselnej členitej hmotovej skladbe objektu s výraznou štíhlou vežou na južnom priečelí, dosiahol monumentálne pôsobenie stavby. Stavba je navrhnutá v elegantnom neogotickom slohu, inšpirovaná sakrálnou architektúrou, na pôdoryse gréckeho kríža, s polygonálnym uzáverom. Jedinečnosť stavby zvýrazňuje celistvosť architektonického výrazu exteriéru a interiéru, s náročne spracovanými detailmi konštrukcií a štukovej i maliarskej výzdoby.
Štefan Rakovský (Rakovszky István, 1847 - 1910) sľúbil bratovi Ivanovi, že po jeho smrti dá postaviť mauzóleum – rodinnú hrobku v Rakove. K tomuto miestu mali obaja silný vzťah, narodili sa tu. Sľub dodržal. K Turcu a svojmu rodisku Rakovu mal silný vzťah. Natoľko ho fascinovalo tunajšie kultúrne prostredie, že sa ako dospelý naučil po slovensky. Na jeho žiadosť boli po smrti jeho manželky Idy ich telesné pozostatky a ich prvorodeného syna Andreja v roku 1913 prevezené do Mauzólea v Rakove.
V Mauzóleu sú pochovaný:
Súčasnosť Mauzólea
Mauzóleum až do roku 2008 chátralo, objekt sa dostal do havarijného stavu, hrozil jeho zánik, ohrozoval aj návštevníkov cintorína. Vďaka iniciatíve obce, bol výnimočný objekt vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku a naštartoval sa príbeh jej záchrany a obnovy.
Prvé etapy obnovy sa sústredili na odborný výskum, precíznu diagnostiku stavebných porúch, obnovu strechy objektu vrátane klampiarskej výbavy. Nasledovala nevyhnutná sanácia zemnej vlhkosti, obnova pôvodných dverných výplní a rekonštrukcia vitrážových okenných výplní. V kritickom stave je naďalej fasáda a interiérová výzdoba mauzólea.
Sery (Yonne)
Sery je francúzska obec, ktorá sa nachádza v južnej časti departementu Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Guiler-sur-Goyen
Guiler-sur-Goyen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Finistère, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sery (Yonne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Guiler-sur-Goyen
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mnet Asian Music Award pre najlepšiu chlapčenskú skupinu
Mnet Asian Music Award pre najlepšiu chlapčenskú skupinu (🇰🇷) je cena, ktorú každoročne udeľuje CJ E&M (Mnet). Prvýkrát bola udelená na 1. ročníku Mnet Asian Music Awards v roku 1999. Udeľuje sa chlapčenskej skupine za najväčšie umelecké výkony v hudobnom priemysle. Prvýkrát cenu získala skupina H.O.T. za pieseň „I Yah!“.
Viacnásobní víťazi
Ocenenie „Najlepšia chlapčenská skupina“ získali v histórii Mnet Asian Music Awards dva a viackrát 4 skupiny.
Olaf V.
Olaf V. (Alexander Edward Christian Frederik; * 2. júl 1903, Sandringham, Norfolk, Spojené kráľovstvo† 17. január 1991, Oslo, Nórsko) bol nórskym kráľom v rokoch 1957 - 1991. Po nástupe jeho otca na nórsky trón bol premenovaný z Alexandra na Olafa. Bol iba druhým nórskym kráľom od osamostatnenia Nórska v roku 1905.