cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jerofej Pavlovič Chabarov
Jerofej Pavlovič Chabarov (* okolo 1603 - † po 1671) bol ruský cestovateľ, výskumník a jeden z objaviteľov Ďalekého východu. Dostal sa tam ako druhý (po M. Pojarkovovi). Po prekročení rieky Amur zhruba v roku 1666 narazil na vypálené dediny, ktoré tam zanechali Daurovia. Založil tam pevnosť Jaksa (dnes dedina Albazino).
Pamätník SNP v Banskej Bystrici
Hmota a dispozícia
Organická časť je predelená v strednej časti ako symbol, ktorým chcel Dušan Kuzma poukázať na zlom, tragický príbeh a vojnu dvoch strán. Vo vnútri oboch betónových škrupín sa nachádza múzejná expozícia. Osvetlenie objektu je zabezpečené zasklenou plochou na oboch častiach organickej hmoty, v miestach zvislých stien, z vnútornej strany. Spodná časť má na streche umiestnené štvorcové svetlíky (lukarny). V tejto časti budovy sa nachádzajú vedecké pracoviská, knižná prednášková sieň, uskutočňujú sa tu výstavy. Je tu umiestnené i hygienické zariadenie a ostatné miestnosti s rozličným využitím. V suteréne budovy sa nachádza depozitár a skladové priestory.
Ryszard Kukliński
náhľad|Legitimácia plukovníka Kuklińského Ryszard Jerzy Kukliński [ryšard ježy kukliňski] (* 13. jún 1930, Varšava – † 11. február 2004, Tampa, Florida) bol plukovník Poľskej ľudovej armády a jeden z najvýznamnejších špiónov počas trvania studenej vojny. Často je označovaný za najväčšieho škodcu komunizmu.
Primeranosť
Primeranosť je vhodnosť, príhodnosť, náležitosť.
Pamätník SNP v Banskej Bystrici
Konštrukčné riešenie
Objekt pamätníka je náročný aj po statickej stránke, keďže realizácia nezvyčajných tvarov bola pomerne zložitá. Dielo vzniklo v spolupráci so statikom Róbertom Lamprechtom. Pri vyhotovení boli použité prírodné materiály a ich kombinácia.Organická hmota rozdelená na dve časti, z ktorej jedna je trojpodlažná a druhá dvojpodlažná bola vyhotovená z ramenátov. Tieto dodali budove žiadaný tvar a boli obložené drevenými fošňami do tvaru krivky. Povrchová úprava betónu je ako pohľadový, čo stavbe dodalo patričný výtvarný výraz.
Drevo ako stavebný materiál bolo použité aj na schodisku, v hale múzea, v pietnej sieni ako dlažba z smreka červeného i ako drevený obklad stropu, čo pôsobí útulnejšie a mäkšie k ostrosti vertikality stavby.
Múzeum
náhľad|vpravo|Pohľad na budovu múzea SNP zozadu Múzeum SNP bolo založené 8. mája 1955. Týmto sa pridal k pôsobeniu Ústavu Slovenského národného povstania, ktorý tu vznikol už v decembri 1947. V súčasnosti sa v objekte nachádza múzeum a archív vývoja slovenskej spoločnosti v období rokov 1918 – 1948 so zameraním na protifašistický odboj a Slovenské národné povstanie. Inštitúcia má celoslovenskú až medzinárodnú pôsobnosť a vykonáva odborno-metodickú, poradenskú a koordinačnú činnosť. Múzeum má k dispozícií 66 956 kusov múzejných zbierok a 136 157 kusov archívnych zbierok. Súčasťou je archív zo zameraním na múzejnú činnosť a obdobie rokov 1938 – 1945. Nachádza sa tu aj knižnica s 20 000 knižnými jednotkami.
Kruth
Kruth je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ryszard Kukliński
Narodil sa v robotníckej rodine s katolíckymi a socialistickými tradíciami. Jeho otca, počas 2. svetovej vojny vojaka Zemskej armády, zatkli a zahynul v koncentračnom tábore v Sachsenhausene.
V Poľskej ľudovej armáde
Po vojne pracoval Ryszard Kukliński v Poľskej ľudovej armáde ako štábny dôstojník. Okrem iného pripravoval plány invázie Varšavskej zmluvy do Československa.
Pozícia Kuklińského v generálnom štábe Poľskej ľudovej armády a jeho rola styčného dôstojníka medzi poľskou ľudovou armádou a velením vojsk Varšavskej zmluvy mu umožňovala prístup k najtajnejším dokumentom vojenského charakteru.
Jedlinka (prírodná rezervácia)
Jedlinka je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Vihorlat.
Ryszard Kukliński
Špión
V roku 1971 začal spoluprácu s CIA, ktorej dodal údajne okolo 35 000 strán prísne tajných materiálov, od technických špecifikácií najnovších ruských zbraní (T-72, Strela) po operačné plány Varšavskej zmluvy. O desať rokov neskôr, tesne pred vyhlásením tzv. vojnového stavu Jaruzelským, keď už bezprostredne hrozilo jeho prezradenie, utiekol s pomocou CIA s celou svojou rodinou z Poľska. Pod zmenenou identitou žil v USA.
Jedlinka (prírodná rezervácia)
Nachádza sa v geomorfologickom celku Vihorlatské vrchy, západne od Morského oka, v katastrálnom území obce Remetské Hámre v okrese Sobrance v Košickom kraji.
Ryszard Kukliński
Trest smrti
Poľský vojenský súd ho v neprítomnosti odsúdil na trest smrti, rozsudok bol však po páde komunizmu v Poľsku zrušený (Kukliński Poľsko znova navštívil v roku 1998).
Jedlinka (prírodná rezervácia)
Leží v severovýchodnej časti chránenej krajinnej oblasti Vihorlat na severovýchodnom úpätí Motrogonu, pod sedlom Tri table. Prírodná rezervácia leží v katastrálnom území obce Remetské Hámre v hrebeňovej časti medzi Sninským kameňom a prírodnou rezerváciou Pod Tŕstím. Bola vyhlásená v roku 1988 (vtedy ako štátna prírodná rezervácia, v roku 1999 novelizovaná) na ploche. Ochranné pásmo nebolo určené. Predmetom ochrany je jediný pôvodný výskyt smreka obyčajného a jedle bielej v oblasti Vihorlatských vrchov. Príčinou ich pretrvania do súčasnosti je špecifickosť polohy v mrazovej kotline a neprístupný reliéf, v ostatných častiach pohoria ihličnany ustúpili bučinám. Vyskytujú sa tu viaceré ohrozené druhy fauny aj flóry. Z rastlín je pozoruhodný najmä výskyt vzácneho a ohrozeného pľuzgiernika sudetského a viacerých druhov papraďorastov.
Ryszard Kukliński
Trest smrti
Poľská spoločnosť je v názoroch na Kuklińského rozdelená. Časť ho považuje za národného hrdinu, pretože svojou činnosťou možno zabránil invázii ZSSR do Poľska v roku 1980, časť ho označuje za zradcu, pretože porušil vojenskú prísahu, ktorú skladal ako dôstojník dobrovoľne.
Jedlinka (prírodná rezervácia)
Predmetom ochrany je: Účelom vyhlásenia prírodnej rezervácie je ochrana ihličnatých drevín - jedle a smreka a pralesovitých spoločenstiev bučín, jaseňových javorín, bukových javorín a jedľových bučín s výskytom viacerých ohrozených druhov rastlín a živočíchov vo Vihorlate.
Ryszard Kukliński
Trest smrti
Kukliński zomrel 11. februára 2004. Jeho pozostatky previezli do Poľska, kde ho pochovali na významnom cintoríne vo varšavskej štvrti Powązki.
Connaissance des Temps
Connaissance des Temps je astronomická ročenka, ktorú prvýkrát zostavil v roku 1679 J. Picard v Ústave pre miery v Paríži.
Providencializmus
Providencializmus je nábožensko-filozofický názor, podľa ktorého dejiny ľudstva, vývin ľudskej spoločnosti, zdroje jej pohybu a cieľ sú tajomné, voči historickému procesu vonkajšie sily - prozreteľnosť, boh.
Obliehanie prístavu Port Arthur
Obliehanie prístavu Port Arthur bola operácia v priebehu Rusko-japonskej vojny v rokoch 1904 až 1905. Port Arthur (dnes Lü-šun-kchou) bol v dobe vojny hlavnou ruskou námornou základňou v Tichom oceáne a jeho obsadenie sa stalo jediným vojenským cieľom Japonska v rusko-japonskej vojne.
Priebeh bitky
Celá rozsiahla operácia sa začala 5. mája 1904, keď sa japonská 2. armáda generála Ókua vylodila u Pi-c-wo. Presne o týždeň neskôr sa jej podarilo prerušiť železničné spojenie smerom na Port Arthur a 13. máj. 30. mája obsadili japonské oddiely obchodný prístav Dalnij (Lü-ta) a ďalej pokračovali až k Ja-fang-ťienu, kde 14. a 15. júna zviedli víťaznú bitku s ruským južným oddielom generála Štakelberga.
Cieva (anatómia)
Spolu so srdcom tvoria uzavretú srdcovocievnu sústavu (kardiovaskulárny systém).
Obliehanie prístavu Port Arthur
Priebeh bitky
left|thumb|Port Arthur v roku [[1904]] Po príprave sa Japonci 26. júla odhodlali k útoku na Port Arthur. 3. armáda generála Nogiho napadla ruské opevnenie na Zelených horách, bránené oddielmi generála Foka. Rusi boli donútení stiahnuť sa k Vlčím horám.
Cieva (anatómia)
Delenia
Podľa druhu kvapaliny, ktorá v cieve prúdi:
Obliehanie prístavu Port Arthur
Priebeh bitky
Japonci zahájili 7. augusta delostrelecké ostreľovanie prístavu a ruskej pevnosti, čím prinútili Tichomorskú flotilu admirála Vitgefta k pokusu o prelomenie blokády a plavbe do Vladivostoku. To však Japonci nechceli dopustiť a tak sa odohrala námorná bitka v Žltom mori, v ktorej japonské loďstvo vedené admirálom Tógóm zvíťazilo a väčšina ruských lodí bola prinútená vrátiť sa do prístavu Port Arthur, čím bol ich osud spečatený.
Cieva (anatómia)
Delenia
Delenie krvných ciev podľa zloženia stien a funkcie:
Obliehanie prístavu Port Arthur
Priebeh bitky
Japonci sa 24. augusta pod velením generála Nogiho pokúsili o rýchly prekvapivý útok, ale po ťažkých stratách (15 000 mužov) prešli do dlhodobého obliehania. Obrancom začali dochádzať potraviny. Medzi vojakmi sa rozšírila dyzentéria a skorbut. Až koncom septembra dobyli dve ruské reduty a horu Dlinnaja, ruské oddiely pod velením generála Kondratenka odrazili hlavný útok na pevnosť č. II. Po treťom neúspešnom útoku zmenili Japonci stratégiu a začali s podmínovávaním ruských pevnostných objektov. K štvrtému útoku sa odhodlali 26. októbra a 5. novembra obsadili horu Vysokaja, kde umiestnili delostrelectvo. Nasledovalo potopenie zostávajúcich ruských lodí v prístave, zatiaľ čo ich posádky bojovali na pevnine. Delostrelectvo sa sústredilo na masívne ostreľovanie pevnosti č. II., kde bol smrteľne zranený generál Kondratenko, ktorý zomrel 15. decembra. 18. decembra Rusi ustúpili z pevnosti č. II a desať dní nato museli ustúpiť aj z pevnosti č. III. Za kritického stavu vydal generál Stesseľ rozkaz ku kapitulácii, ktorá bola Japoncom predložená 2. januára 1905.
Cieva (anatómia)
Choroby
Chorobami ciev sa zaoberá medicínsky odbor angiológia. Najzávažnejšie ochorenia ciev sú:
Obliehanie prístavu Port Arthur
Výsledok
Výsledkom obliehania Port Arthuru je obsadenie tejto námornej základne Japonskom a potopenie takmer celej ruskej Tichomorskej flotily. Japonské straty boli obrovské, až 112 000 mŕtvych, zranených a nezvestných. Ruská strana stratila 52 000 vojakov, z toho 27 000 mŕtvych, zranených a nezvestných a 25 000 zajatcov a k tomu 6 bojových lodí a 3 krížniky. Stesseľa po návrate z japonského zajatia odsúdili na trest smrti, ktorý nakoniec odvolali a zmenili na 10 rokov väzenia.
Teror vo vlaku
Teror vo vlaku (angl. Derailed) je americký akčný triler z roku 2002, ktorý režíroval Bob Misiorowski a hlavnú úlohu zahral Jean Claude Van Damme.
Zápletka
Agent NATO Jacques Kristoff (Jean Claude Van Damme) je povolaný do akcie - na jeho narodeniny - aby vystopoval Galinu Konstantinovú (Laura Elena Harringová), ktorá ukradla extrémne hodnotný, nebezpečený a prísne tajný náklad. Nájsť Galinu nie je až tak namáhavé a Jacques musí ukončiť misiu tak, že vlakom vráti Galinu a náklad svojim nadriadeným. Jacquesova manželka Madeline (Susan Gibneyová) nie je nadšená takýmto vývojom udalostí, pretože investovala malý majetok do Berlitzovho korešpondenčného kurzu a roku lekcií hrania na Jacquesove narodeniny, ale odprevádza ho na vlakovej stanici spolu s ich deťmi, dcérou Bailey (Jessica Bowmanová) a synom Ethanom (Kristopher Van Varenberg). Zdá sa, že Galinina korisť sú tri fľaštičky SP-43. Je to extrémne smrteľné sérum kiahní, kultivované v svetielkujúcej zelenej tekutine. Taktiež sa zdá, že banda teroristov vedených Masonom Coleom (Tomas Arana) má v úmysle uniesť vlak a ukradnúť vírus pre svoje vlastné zámery. Ale v ceste im stojí Jacques. Vírus nakoniec skončí voľne rozptýlený vo ventilačnom systéme vlaku. Nanešťastie, Jacquesova rodina si vybrala túto špeciálnu chvíľu, aby ho prekvapila na jeho narodeniny, takže jeho manželka a deti tiež nastúpili na vlak. Jacques sa stáva armádou o jednom mužovi, aby ochránil svoju rodinu, ostatných pasiažierov a zastavil Colea a jeho kumpánov.
4395 Danbritt
4395 Danbritt je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil S. J. Bus 2. marca 1981.
Humoreska (film)
Humoreska je česká filmová dráma režiséra Otakara Vávru z roku 1939.
Funkcionalizmus (sociológia)
Teoretické východiská pochádzajú z diela E. Durkheima. Smer sa presadil v 20. - 40. rokoch 20. storočia v Európe v oblasti antropológie (Bronisław Malinowski, A.R. Radcliffe-Brown), neskôr sa rozšíril aj do USA v oblasti sociológie (Talcott Parsons).
Britský funkcionalizmus v antropológii
Symbolicky funkcionalizmus vznikol v roku 1922, kedy nezávisle od seba vyšli základné knihy Malinowského a Radcliffa-Browna. Funkcionalizmus prekonal dovtedy dominujúci evolucionizmus a ostrou kritikou vystúpil proti difuzionizmu. Nadviazal na evolucionizmus a pozitivizmus (Durkheim). Neskôr sa funkcionalizmus rozdelil na klasický funkcionalizmus (funkcionalizmus v užšom zmysle), ktorého predstaviteľom bol Malinowski a štrukturálny funkcionalizmus, ktorého hlavou bol Brown.
Základnými kameňmi tohoto nového prístupu boli:
Cardonville
Cardonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Funkcionalizmus (sociológia)
Britský funkcionalizmus v antropológii
Prelomový prínos bol v nahliadaní na kultúru, ktorú videli ako harmonický vyvážený, stabilný celok za predpokladu, že sa vyvíja bez väčších výkyvov. Každý zásah zvonku pokladali za narušenie harmonického vývoja. Kultúru chápu inštrumentálne, ako nástroj ľudí, ktorý im slúži na uspokojovanie ich potrieb a prežitie v prírodnom prostredí. Obrátili pozornosť na funkcie javov. Predpokladali, že každá funkcia je pozitívna pre celok, pričom existovať môže na dvoch úrovniach, ako zjavná, čiže uvedomelá alebo ako skrytá, neuvedomelá.
Kultúru skúma ako živý, funkčný organizmus, zameriava pozornosť najmä na súčasné javy, upúšťa od historickej orientácie (synchrónna analýza).
Nedostatky vtedajšieho funkcionalistického prístupu vidíme dnes predovšetkým v jeho ahistorickosti. Z tohoto dôvodu bol neželaný v socialistických vedách a marxizme. Jeho predpoklad o pozitívnej funkcii a funkčnosti každého javu bol taktiež nesprávny- ukázalo sa, že existujú aj javy disfunkčné. Jeho dôraz na empirickosť bol extrémny, zanedbávali sa teoretické úvahy. Naproti tomu prínosom bola požiadavka terénnych výskumov. Nový náhľad na kultúru, ako integrovaný celok, ktorého jednotlivé prvky sú na sebe závislé a navzájom sa ovplyvňujú- každý prvok v systéme slúži k zachovaniu celku. Progresívna bola požiadavka zasadzovania jednotlivých javov do širšieho kontextu.
Cardonville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Flirey
Flirey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pod Tŕstím
Pod Tŕstím je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Vihorlat.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Remetské Hámre v okrese Sobrance v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 7,40 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Prírodná rezervácia zatiaľ predstavuje jedinú známu lokalitu slatinno-rašelinných spoločenstiev v južnej časti pohoria Vihorlat. Územie je významné z vedeckovýskumného a kultúrno-výchovného hľadiska svojou pôvodnosťou, druhovou diverzitou, výskytom horských a východokarpatských druhov.''
Michael Collins (astronaut)
Michael Collins (* 31. október 1930, Rím, Taliansko – † 28. apríl 2021, Naples, Florida, USA ) bol americký astronaut a skúšobný pilot.
Mladosť a výcvik
Michael Collins sa narodil v Ríme, pretože jeho otec, zámožný človek, generál James Lawton Collins, bol v čase narodenia syna vojenským pridelencom veľvyslanectva Spojených štátov v Ríme. Po vyštudovaní vojenskej akadémie vo West Pointe (United States Military Academy) v roku 1952 sa Michael Collins stal plukovníkom letectva Spojených štátov (USAF). Jeho pôsobiskom sa od roku 1954 stala letecká základňa Chambley-Bussières vo Francúzsku. V roku 1957 sa oženil s Patriciou Finneganovou a mali spolu dve dcéry, Kate a Ann, a syna Michaela. Na Edwardsovej leteckej základni absolvoval v roku 1960 školu skúšobných pilotov a pracoval ako vojenský skúšobný pilot. Pred vstupom do NASA v roku 1963 mal nalietaných 3 500 letových hodín v Spojených štátoch aj zahraničí. Dňa 17. októbra 1963 sa stal členom tretej skupiny astronautov NASA.
Lety do vesmíru
Po prvýkrát letel na palube kozmickej lode Gemini 10 v lete roku 1966 pod velením Johna Younga. Štartovali 18. júla 1966 z mysu Canaveral pomocou nosnej rakety Titan II GLV. Na obežnej dráhe sa spojili s telesom Agena TV-10 a priblížili k Agene TV-8. Collins tiež absolvoval výstup do otvoreného vesmíru (EVA) s pripútaním na lane. Pristáli 21. júla 1966 na hladine Atlantického oceánu po 70-hodinovom lete a 44 obletoch Zeme.
Po tomto lete bol Collins menovaný do posádky Apolla 8 v decembri 1968, ale letu sa nezúčastnil, pretože išiel na operáciu chrbta.
thumb|right|Návratový stupeň lunárneho modulu Eagle sa blíži k veliteľskému modulu Columbia na obežnej dráhe Mesiaca
Do vesmíru po druhýkrát odštartoval v lete roku 1969 na palube Apolla 11 spolu s Neilom Armstrongom a Edwinom „Buzzom“ Aldrinom. Bol to let k Mesiacu. Zatiaľ čo jeho kolegovia na Mesiaci pristáli a Armstrong ako prvý človek vstúpil na povrch, on zostal vo veliteľskom module na obežnej dráhe Mesiaca. Po 30 obehoch sa lunárny modul s Armstrongom a Aldrinom spojil s veliteľským modulom a posádka odletela k Zemi. Po 195 hodinách vo vesmíre pristáli na hladine Tichého oceánu. Michael Collins mal po oboch letoch na konte 11 dní vo vesmíre.
Po letoch
V januári 1970 odišiel z NASA a prijal prácu námestníka tajomníka na Ministerstve zahraničných vecí Spojených štátov. O rok neskôr sa stal riaditeľom Národného leteckého a kozmického múzea, ktoré bolo súčasťou Smithsonovho inštitútu vo Washingtone. V apríli 1978 sa stal námestníkom riaditeľa Smithsonovho inštitútu. O svojom pôsobení v NASA napísal knihu. V roku 1985 bol v Ohiu zapísaný do Národnej leteckej siene slávy (National Aviation Hall of Fame) a začal súkromne podnikať. V roku 1993 bol menovaný generálom v zálohe. Collins žil so svojou manželkou, Patriciou, v meste Marco Island na Floride a Avon v Severnej Karolíne až do jej smrti v apríli 2014. Michael Collins zomrel 28. apríla 2021 vo veku 90 rokov na rakovinu.
CORSA
CORSA alebo Cosmic Radiation Satellite je japonská umelá družica Zeme zameraná na výskum kozmického žiarenia, vypustená 21. februára 1979 na obežnú dráhu s perigeom 541 km, apogeom 572 km a sklonom 29,9°. Hmotnosť 96 kg.
Provensalsko
thumb|Provensalsko – poloha v rámci Francúzska thumb|Typické levanduľové pole
Provensalsko (príp. menej vhodne (bohemizmus) Provensálsko) alebo Provence (okcitánsky Provença, Prouvènço, francúzsky Provence) je historické územie v juhovýchodnom Francúzsku. Pôvodne bolo osidlené Ligurmi, pobrežie od 6. storočie pred Kr. kolonizovali grécki Ióni s centrom v Massalii (Marseille). Od 4. storočia pred Kr. sa tu usádzajú Kelti, v 2. storočí pred Kr. ovládli časť Provensalska Rimania a založili tu prvú zaalpskú provinciu – Provincia Romana, ku ktorej bolo 49 pred Kr. pripojené územie Massalie.
Začiatkom 6. storočia územie Provensalska ovládli Ostrogóti a v roku 537 Frankovia. V 8. storočí až 10. storočí boli časté vpády Arabov. V roku 843 Verdunskou zmluvou pripadlo Lotárovi I., 855 kráľovstvo jeho syna Karola Ml., po jeho smrti 863 sa stalo súčasťou Západofranskej ríše. Od roku 879 do 928 bolo Provensalsko nezávislé a v 928 splynulo s Burgundským kráľovstvom.
Kunheim
Kunheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
František Vláčil
Život a dielo
Študoval dejiny umenia a estetiku na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne, štúdium ukončil v roku 1951. O film sa zaujímal už v priebehu štúdia. Najprv začínal v brnianskom trikovom štúdiu dokumentárnych filmov, neskôr vo filmovom štúdiu Československého armádneho filmu, kde natáčal rôzne inštruktážne a propagandistické snímky.
Na Barrandove debutoval až v roku 1960 filmom Holubice, čím sa zaradil medzi najpozoruhodnejších filmových tvorcov tzv. Československej novej vlny 60. rokov 20. storočia. Najväčší ohlas mu ale priniesol dlho pripravovaný, natáčaný a upravovaný film Marketa Lazarová. Zložitá historická filmová freska s vtedy debutujúcou mladučkou slovenský herečkou Magdou Vášáryovou v hlavnej úlohe Markety. Ide o úchvatný psychologický film plný obrazových metafor. Film bol aj na vtedajšie pomery veľmi nákladný (išlo do tej doby o vôbec najdrahší český film). Aby sa časť nákladov vrátila späť, bol v rovnakých kulisách a dekoráciách natočený ďalší historický film Údolí včel s Petrom Čepkom v hlavnej úlohe, ktorý zažiaril aj v ďalšom farebnom snímku Adelheid.
V období normalizácie František Vláčil nakrútil niekoľko krátkometrážnych filmov, z ktorých zrejme vôbec najpozoruhodnejší je film Praha secesní z roku 1974. Nežne poetický bol aj vianočne ladený detský film Pověst o stříbrné jedli. Nasledoval smutný, zvieravý a psychologicky ťažký príbeh Dým bramborové natě s Rudolfom Hrušínským v hlavnej úlohe. Zaujal aj baladický príbeh Stíny horkého léta.
Výrazný režisérsky rukopis nesie aj biografický film o skladateľovi Antonínovi Dvořákovi Koncert na konci léta, natočený podľa scenára Zdeňka Mahlera. Veľmi výrazné sú aj jeho posledné snímky Hadí jed, Stín kapradiny a Mág.
Carpiquet
Carpiquet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
František Vláčil
Ocenenia
V roku 1994 dostal ocenenie Český lev za celoživotný umelecký prínos k českému filmu. Pôsobil aj ako prezident Českej filmovej a televíznej akadémie. Na Medzinárodnom filmovom festivale v Karlových Varoch dostal hlavnú cenu za mimoriadny umelecký prínos k svetovej kinematografii.
Carpiquet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
František Vláčil
Ocenenia
V roku 2013 získal in memoriam Cenu Ministerstva kultúry za prínos v oblasti kinematografie a audiovízie.
Carpiquet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2355 obyvateľov (2009).
Michel Marcel Navratil
Bol synom Slováka a Talianky, ktorí emigrovali do Francúzska. Médiami bol označovaný ako posledný žijúci mužský zachránený z lode Titanic.
Córdoba Astronomical Observatory
náhľad|Observatórium v roku 2011
Córdoba Astronomical Observatory je observatórium v Córdobe, Argentína (-64°11,8'; -31°25,3'; 434 m), založené roku 1871.
Zameranie: fotometrický a spektrálny výskum premenných hviezd, astrometria, výskum komét. V minulosti sa preslávilo najmä katalógom pozícií 600 000 hviezd južnej oblohy (Córdoba Durchmusterung).
Vybavenie: 72 cm reflektor, 33 cm refraktor. Observatórium má vysunutú stanicu na vrchu Bosque Alegre v Sierre Chicao, 24 km juhozápadne od Córdoby (-64°32,8'; -31°35,9'; 1 250 m), na ktorom je od roku 1942 v činnosti 154 cm reflektor.
Giorgio Vasari
Giorgio Vasari (* 30. júl 1511, Arezzo, Taliansko – † 27. jún 1574, Florencia) bol taliansky maliar, spisovateľ, historik a architekt. V súčasnosti je známy pre svoje biografie talianskych umelcov a považuje sa za ideologického zakladateľa disciplíny dejín umenia, považuje sa teda za prvého kunsthistorika.
Život a dielo
Narodil sa v toskánskom meste Arezzo. Už v mladosti sa, na základe odporúčania bratranca Lucu Signorelliho, staral o jeho vzdelanie majster Guglielmo da Marsiglia, ktorý maľoval vitráže. V šestnástich rokoch odišiel do Florencie a pridal sa k majstrovi Sartovi a jeho žiakom, ktorými boli Rosso Fiorentino a Pontormo. To povzbudilo jeho humanistické vzdelanie. Spriatelil sa s Michelangelom, čo neskôr ovplyvnilo jeho štýl maľby.
V roku 1529 (počas obliehania Florencie) odišiel do Ríma a študoval práce Raffaela a ostatných umelcov vtedajšej vrcholnej renesancie. Jeho manieristické maľby boli viac uznávané počas jeho života ako po jeho smrti. Neustále získaval zákazky od Mediciovcov z Florencie a Ríma a pracoval v Neapole, Arezze a ostatných mestách. Viaceré jeho maľby boli zachované. Najdôležitejšími sa stali jeho nástenné maľby z roku 1555 v budove Palazzo Vecchio vo Florencii a nedokončené fresky (dokončil ich Federico Zuccari a Giovanni Balducci) v katedrále Santa Maria del Fiore.
Ako architekt bol možno viac úspešnejší ako maliar. Jeho lodžia v paláci Palazzo degli Uffizi utvára jedinečný verejný koridor a námestie, ktoré je v súlade s blízkou riekou Arno. Vo Florencii vytvoril aj dlhú pasáž nazývanú koridor Vasari, ktorý spája palác Vecchio s palácom Pitti na druhej strane rieky. Zastrešená časť pasáže prechádza aj cez známy most Ponte Vecchio.
Rekonštruoval aj stredoveké kostoly, dnes baziliky Santa Maria Novella a Santa Croce. Odstránil z nich pôvodné lektórium a chór a prispôsobil ich svojej dobe. V Ríme pracoval na Ville Giulia pápeža Júliusa III. Jeho spolupracovníkmi boli Giacomo Barozzi da Vignola a Bartolomeo Ammanati.
Le Vite
Ako prvý taliansky kunsthistorik vytvoril dielo Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, e architettori (Životy najvýznamnejších maliarov, sochárov a architektov). Dielo bolo vydané v roku 1550, druhé vydanie z roku 1568 obsahovalo aj podobizne niektorých umelcov. Opísal nielen životy známych umelcov ale aj ich dobové umelecké techniky, pridal anekdoty a klebety.
Iné projekty
.
Maroš (priezvisko)
Maroš je slovenské priezvisko, odvodené od mužského mena Maroš (ktoré môže byť aj domáckou podobou mien Martin alebo Marián). Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v Stupave, potom v Liptovskej Osade (okres Ružomberok) a v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Maroš.
Alena Kožíková
Alena Kožíková (* 14. máj 1941, Praha) je česká divadelná dramaturgička, teatrologička a prekladateľka z francúzštiny.
Pochádza z rodiny spisovateľa Františka Kožíka a herečky Zdeňky Švabíkovej (sestry herečky Jarmily Švabíkovej, vydatej za herca Josefa Grussa).
Život
Po maturite na jedenásťročke bola prijatá na Divadelnú fakultu Akadémie múzických umení v Prahe, odbor réžia a dramaturgia. K jej profesorom patril napr. Ota Ornest, Miloš Nedbal a Aleš Podhorský. Ešte pred absolutóriom na DAMU v roku 1961 nastúpila do Juhočeského divadla v Českých Budějoviciach. Jej diplomovou prácou na DAMU boli dejiny Juhočeského divadla. V roku 1968 absolvovala stáž vo Francúzsku, kde ju zastihla telefonická ponuka riaditeľa MDP Ota Ornesta na angažmán vo funkcii dramaturgičky v Mestských divadlách pražských. Miesto prijala a v MDP potom pôsobila v rokoch 1968 - 1995.
Je vydatá za vysokoškolského pedagóga Ladislava Mertla, s ktorým má dvoch synov (Jan a Jakub).
Je prekladateľkou z francúzštiny. V súčasnej dobe vypomáha ako dramaturgička pre zájazdové predstavenia. Publikuje odborné články napr. Divadelních novinách. Je autorkou alebo spoluautorkou niekoľkých kníh, okrem iného knihy o svojom otcovi, nazvanej František Kožík – Tisíc slov o lásce (vydal Petrklíč, Praha, 1998).
Ladislav Kačáni
Ladislav Kačáni (* 1. apríl 1931, Lučenec† 5. február 2018, Bratislava) bol slovenský futbalista, tréner a popredný metodik. Ako hráč ČH Bratislava sa stal majstrom Česko-Slovenska 1959. V česko-slovenskom reprezentačnom mužstve odohral 20 zápasov. Reprezentoval na Majstrovstvách sveta v roku 1954. Po ukončení aktívnej činnosti sa stal trénerom a pedagógom na FTVŠ UK v Bratislave. Ako tréner pôsobil v oddieloch Inter Bratislava (19671970) a Lokomotíva Košice (19731974). V období 19711972 viedol s Ladislavom Novákom A-mužstvo Česko-Slovenska.
Ryan Peake
Biografia
Ryan Peake sa narodil v Calgary a vyrastal v Brooks. Neskôr sa presťahoval do mestečka Hanna, kde sa spriatelil s bratmi Kroegerovcami. Spočiatku sa učil hrať na klavír a trombón, ale neskôr začal hrať na gitaru. Jeho otec hral takmer 20 rokov v country skupine. Prvý koncert, na ktorý išiel bolo vystúpenie skupín Iron Maiden a Guns N’ Roses v Saddledome v roku 1988.
V skupine Nickelback spieva spoločne s Chadom Kroegerom. Je spoluskladateľom a spoluautorom textu piesne „Someday“.
Dersu Uzala (kniha)
thumb|Dersu Uzala, ako ho odfotografoval V. K. Arsenjev Dersu Uzala je kniha ruského prieskumníka a spisovateľa Vladimira K. Arsenieva z roku 1923. Je založená na skutočných udalostiach, ktoré prežil kapitán Arseniev ako vojenský zememerač so svojimi spolupracovníkmi pri mapovaní východosibírskej tajgy v oblasti rieky Ussuri. Tam sa spriatelil s domorodým lovcom menom Dersu Uzala, ktorý ich sprevádzal a aj zachránil život. Dersu bol príslušníkom pôvodného národa Nanajcov. Celý život prežil v sibírskej tajge, bol výborný stopár a lovec. V súčasnosti má Dersu Uzala v osade Korfovskij pamätník a je po ňom pomenovaná planétka 4142 Dersu-Uzala. Dej sa odohráva v rokoch 1902-1908.
„Postava lovca Dersu priniesla do ruskej, ale aj svetovej literatúry obraz človeka, ktorý žije v dokonalej symbióze s prírodou. Dersuov čistý vzťah k ľuďom a k prírode, jeho svojrázna životná filozofia, schopnosť vnímať aj zviera, aj strom ako rovnocenného partnera ukazujú, aká obrovská priepasť narastá medzi svetom panenskej prírody a pretechnizovanou spoločnosťou“.
Dej
V roku 1902 mapovala zememeračská skupina vedená kapitánom Arsenievom povodie rieky Ussuri. Pri putovaní sa stretli s domorodým lovcom, ktorému ponúkli, aby im robil sprievodcu. Dersu Uzala (nar. okolo roku 1850) im viackrát zachránil život a medzi ním a kapitánom vzniklo veľké priateľstvo, Arseniev ho opisuje ako vynikajúceho človeka. V roku 1907, keď Dersu zostarol a zhoršil sa mu zrak, ho Arseniev zobral k sebe domov do Chabarovska. Dersu Uzala však nechápal život v meste a nemohol si zvyknúť na život medzi štyrmi stenami. Preto sa v roku 1908 vyberá pešo z Chabarovska do svojej tajgy k rieke Ussuri. Domov sa ale už nedostal, na ceste ho prepadli a zavraždili lúpežníci. Podľa Arsenieva sa to stalo pri osade Korfovskij, asi 30 kilometrov južne od Chabarovska a Dersuu pochovali v neoznačenom hrobe v tajge.
Antonis Samaras
Antonis Samaras (gr., Αντώνης Σαμαράς) (* 23. máj 1951, Atény, Grécko) je grécky politik, poslanec za kraj Messinia, premiér Grécka v rokoch 20122015 a v období 2009 – 2015, predseda druhej najsilnejšej strany, stredopravej Nea Dimokratia (Nová Demokracia). Je vnukom politika Alexandrosa Zannasa, synovec politika Jeorja Samarasa a pravnuk známej spisovateľky Pinelopi Delta. Z matkinej strany je potomkom konštantinopolskej aristokratickej rodiny fanariotov Karatheodorisovcov a tiež bohatej obchodníckej rodiny Benakisovcov, pôvodom z Peloponézskeho kraja Mani.
Vyštudoval ekonómiu na Harvarde a v Aténach. Vo vláde strany Nea Dimokratia za premiéra Konstantinosa Mitsotakisa (19891992) pôsobil Samaras ako minister financií a neskôr minister zahraničných vecí, no po jeho odvolaní založil novú stredopravú stranu, Politiki Anixi (Politická jar), ktorá sa však po volebnom neúspechu v roku 2000 opäť spojila s Nea Dimokratia. V roku 2009, po páde vlády strany Nea Dimokratia a odstúpení premiéra a predsedu strany, Konstantinosa Karamanlisa sa konali predčasné voľby, ktoré strana Nea Dimokratia prehrala a vlády sa ujala strana PASOK s premiérom Jeorjom Papandreuom. Po viacerých vládnych škandáloch a aférach Karamanlis odstúpil z vedenia strany a nahradil ho Antonis Samaras, ktorý sa stal tvrdým odporcom politiky Jeorja Papandreua, ktorého kritizoval aj pre tvrdé úsporné opatrenia. Bol tiež proti medzinárodným pôžičkám Grécku. Potom, čo ale premiér Papandreu avizoval referendum sa Samaras proti tomuto kroku postavil a začal prejavovať súhlas s protikrízovými opatreniami, čo koncom roka 2011 vyvrcholilo v dohodu so stranou PASOK a vytvorení dočasnej koaličnej vlády, ktorá má doviesť krajinu k predčasným voľbám v máji 2012. Po predčasných voľbách síce Nea Dimokratia bola víťazom, ale nepodarilo sa jej vytvoriť vládu. Samaras rokoval o možnom spojení sa s bývalými členmi strany, ktorí boli vylúčení, pretože spočiatku podporili úsporné opatrenia prvej Papandreuovej vlády. Samaras tak chcel prilákať starých voličov a získať víťazstvo vo voľbách, aby mal reálnu možnosť zostaviť spolu s PASOKom vládu. Podarilo sa mu spojiť s mimoparlamentnou stranou DI.SY, bývalej podpredsedníčky Nea Dimokratia, Dory Bakojannisovej. V júnových parlamentných voľbách získala Nea Dimokratia 29% hlasov a vyhrala voľby. Samaras následne vytvoril vládu národnej záchrany po dohode s predsedom socialistov PASOKu Evangelosom Venizelosom a s Fotisom Kuvelisom, predsedom ľavicovej strany DIMAR.
Vláda má za cieľ pokračovať v úsporných opatreniach. Samarasova vláda pripravila širší úsporný balíček, ktorý má za cieľ ušetriť cez 13 miliárd eur, začo Grécko dostane 30 miliárd z druhej záchrannej pôžičky. Tento balíček, nazvaný ako Memorandum III. má byť podľa gréckej vlády posledným veľkým úsporným opatrením. V parlamente balíček prešiel tesnou väčšinou, 153. poslancami, pretože 6 poslancov z koaličnej strany PASOK hlasovalo proti, rovnako ako aj jeden poslanec z Nea Dimokratia, načo bol Samarasom zo strany vylúčený a koaličná strana DIMAR nesúhlasila s časťou úsporného programu, preto sa zdržala hlasovania, čím sa zároveň Samarasova vláda dostala do ťažkej pozície. Samarasovi sa tiež podarilo vyjednať predĺženie splatnosti gréckej pôžičky o dva roky, nakoľko ako tvrdí, Grécko v dôsledku globálnej ekonomickej krízy nie je schopné skôr platiť svoje záväzky. Vláda Antonisa Samarasa sa v júni 2013 dostala do krízy, pretože sa premiér rozhodol zrušiť štátnu televíziu a rádio ERT, proti čomu sa postavili koaliční partneri Evangelos Venizelos a Fotis Kuvelis. Samaras sa však vyjadril, že ide iba o dočasné zrušenie, kedy by mala ERT nahradiť nová, finančne menej náročná stanica. Nakoniec sa však s Venizelom dohodli, že sa vytvorí dočasná stanica, ale strana DIMAR s Kuvelisom nesúhlasila a opustila vládu, ktorí tak tvorí len Nea Dimokratia a PASOK. Samarasova vláda dokázala oživiť grécku ekonomiku a za rok 2014 ju priviedol do plusového rastu, čo sa naposledy stalo v roku 2008. V decembri 2014 sa však vláde nepodarilo zvoliť gréckeho prezidenta (je potrebných minimálne 180 hlasov), boli vyhlásené predčasné voľby, ktoré vyhrala radikálna ľavica SYRIZA (36,34%), ktorej predseda je Alexis Tsipras. Nea Dimokratia získala 27,81%, nepodarilo sa jej zostaviť vládu, ktorú teraz vytvoril Alexis Tsipras. Samaras v kampani varoval pred politikou Tsiprasa, ktorý vystupoval proti úsporným opatreniam. Samaras tvrdil, že SYRIZA môže Grécko vrátiť do takej krízy, v akej sa krajiny ocitla v roku 2009. Po volebnom neúspechu však Samaras zotrval na čele strany Nea Dimokratia.
V júli 2015 premiér Tsipras vyhlásil referendum o schválení novej pôžičky a ďalších škrtoch. Samaras tu podporoval ďalšie šetrenie, no Tsipras bol proti. Po odmietnutí týchto úspor gréckym ľudom Samaras podal demisiu a dočasným predsedom Novej Demokracie sa stal jej poslanec, bývalý predseda parlamentu Vangelis Meimarakis.
Primordiálny
Primordiálny (lat.) je pôvodný, začiatočný.
4504 Jenkinson
4504 Jenkinson je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Robert McNaught 21. decembra 1989.
Jakub Bogdan
Jakub Bogdan (* 6. máj 1658, Prešov – † 11. november 1724, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol pôvodom slovenský barokový maliar tvoriaci prevažne v Anglicku.
Pôvod
Jeho meno sa vyskytuje aj v iných podobách. Napríklad: Jacob Bogdani, Jakub James Bogdani, ale aj Jakub Bohdan. Jakub Bogdan sa podľa prešovskej evanjelickej matriky narodil 6. mája 1658. Niektoré slovenské historické pramene mylne uvádzajú, že Bogdan sa narodil v roku 1660.
Charakteristika
Bol špecialistom na kvetinové a ovocné zátišia, ako aj na výjavy s drobnou, najmä operenou zverinou. V raných fázach tvorivého vývinu na jeho štýl pôsobili holandské maliarske vzory A. van Beyeren, W. van Aelst a M. de Hondecoeter. Neskoršie zdôrazňoval dekoratívnu stránku koloritu a bohatosť arabesky kompozícií.
Slovensko
Z jeho tvorby sa nachádzajú na území Slovenska diela ako Zátišie s akváriom a krajinným pozadím (z raného obdobia) (Bratislava v súkromnej zbierke). Slovenská národná galéria má kolekciu jeho diel Kvetinové zátišie, Zátišie s kyticou a ovocím, Zápas kohútov a Mačky medzi kohútmi. Východoslovenská galéria v Košiciach vlastní jeho plátno Kvetinové zátišie s červenými a bielymi klinčekmi.
Zahraničie
náhľad|vľavo|Jacob Bogdani: Flamingo and Other Birds in a Landscape náhľad|Jakub Bogdan: Exotické vtáky Od roku 1684 pracoval ako maliar zátiší v Amsterdame. Do 1. júna 1688 žil v Londýne a usadil sa na Tower Street vo farnosti St. Giles in the Fields. V roku 1694 namaľoval kvetinové dekorácie pre zrkadlovú sálu Márie II. vo vodnej galérii v Hampton Court. Patronovali ho popredné šľachtické rodiny, vrátane Williama Cavendisha, prvého vojvodu z Devonshire v Chatsworth House. Od roku 1703 sa jeho záujem o maľovanie vtákov výrazne zvýšil, pretože mal prístup k voliére admirála Georga Churchilla. Bogdaniho diela ukazujú súbory hospodárskych, divých a exotických vtákov, často s pozadím klasickej architektúry, a stal sa popredným predstaviteľom tohto žánru v Anglicku, o ktorý je veľký záujem. Kráľovná Anne „bola jeho vystúpeniami potešená a veľmi ho povzbudzovala“. Jeho plodný výstup a presné opakovania jeho úspešnejších obrázkov naznačujú spoliehanie sa na náčrty a použitie asistentov. Blahobyt mu umožnil získať majetky a stal sa z neho pán Hitchinovho panstva Herts.
Vo svojej dobe bol veľmi dobré známy najmä pre svoje obrazy zátiší a exotických vtákov. Niektoré z nich sa stali súčasťou kráľovskej zbierky. Medzi jeho klientov patrili špičkoví členovia vtedajšej anglickej aristokracie. Jedným z jeho hlavných patrónov bol admirál George Churchill, brat vojvodu z Marlborough, ktorý mal slávnu voliéru vo Windsor Parku, odkiaľ Bogdan mohol čerpať námety pre niektoré zo svojich obrazov. Objednávky dostával aj z Holandska a Dánska.
Na svojich obrazoch veľmi rád maľoval rôzne druhy exotických vtákov ako sú kakadu a ara, ktoré boli pravdepodobne v tej dobe prvýkrát dovezené do Európy. S obľubou maľoval obrazy, na ktorých dominovala farba vtáčieho peria červená, modrá ale aj zelená. Niektoré z jeho obrazov sú uložené ako základný zbierkový fond napríklad v mestách ako: Budapešť (Maďarská národná galéria), Chatsworth House, Londýn (The Victoria and Albert Museum, The Royal Collection), Nottingham Castle Museum.
Proxemika
Proxemika je vedná disciplína, ktorá sa zaoberá štúdiom interpersonálnej priestorovej dištancie, t. j. rolou priestorovej vzdialenosti v sociálnej interakcii. Ide o formu neverbálnej komunikácie. Prvýkrát ju predstavil antropológ Edward T. Hall v roku 1959.
Botulizmus
Botulizmus je život ohrozujúca otrava jedlom obsahujúcim botulotoxín. Botulotoxín (takzvaný klobásový jed) je vytváraný baktériou Clostridium botulinum. Zabraňuje prenosu signálu medzi nervami a svalmi, navonok sa prejavuje ako ochrnutie svalov. Liečba zahŕňa odstránenie botulotoxínu, podanie protijedu a symptomatickú terapiu. Botulotoxín vzniká v potravinách obsahujúcich mäso. Jeho tvorba je spojená s uvoľňovaním plynov (preto sú pokazené mäsové konzervy nafúknuté). Botulotoxín možno zničiť varom.
Proxemika
S ohľadom na vzdialenosť medzi dvoma ľuďmi sa rozlišuje:
Vzdialenosti sú iba orientačné, záleží na temperamente a národnosti. Bližšie vzdialenosti zaujímajú väčšinou ľudia v mestách, zatiaľ čo na vidieku je táto vzdialenosť považovaná za neprijateľnú a svojím spôsobom agresívnu. Aj introverti zaujímajú v komunikácií väčšie vzdialenosti.
Pojem proxemický tanec je neustále približovanie a vzďaľovanie sa.
Grand Theft Auto 1
Grand Theft Auto je stará klasická akčná hra a je základom zo série Grand Theft Auto od Rockstar Games a DMA Design (teraz Rockstar North) vydaná firmou CSA Games v roku 1997/1998. Na výber máte tri mestá po dvoch kapitolách, a to Liberty City, Vice City a San Andreas.
O hre
Hra pochádza z prostredia podsvetia. Na začiatku si môžete zvoliť hlavného hrdinu, za ktorého budete hrať medzi Troyom, Kivlom, Ulrikou, Travisom, Mikkim, Divinou a Bubbom. Ich meno si však môžete zmeniť. V hre sa rôzne postavy medzi sebou nelíšia, akurát oblečením. Hlavnou črtou hry je voľnosť pohybu (najmä vďaka autám, ktoré môžete jednoducho ukradnúť) aj plnenie misií podľa vlastného výberu, za ktoré získate peniaze a tiež prístup k ďalším misiám. Peniaze sa však dajú získať aj inými spôsobmi, napríklad krádežami áut a ich následným predaním. Pritom si však treba dávať pozor na políciu, ktorá ak vás zbadá pri trestnom čine, bude sa vás snažiť dolapiť a neskôr aj zabiť. Ak budete chytení, stratíte nejaké množstvo peňazí na kauciu a zároveň vám zoberú všetky zbrane. Po prepustení sa ocitnete pred niektorou z budov polície. Ak vás zastrelia, tak pred niektorou z nemocníc. Polícií sa dá utiecť buď v servisoch, kde vám prestriekajú lak auta, alebo zdržiavaním sa mimo dohľadu polície (čo je najmä v neskorších fázach úteku ťažko dosiahnuteľné). Po zarobení určitého množstva peňazí sa vám postupne odomknú ďalšie kapitoly a mestá.
Misie
Misie budete získavať hlavne po telefóne, prípadne v danom aute. Stačí sledovať žltú šípku a tá vás vždy dovedie k nejakému telefónu. Keď splníte základné misie, tak si budete musieť hľadať prácu sami a to tak, že nastúpite do auta s misiou (autá, v ktorých je nejaká misia, nie sú na každom rohu a budete ich musieť hľadať). Na rôznych miestach v mestách sa nachádzajú bonusové misie s názvom Kill Frenzy kde máte za úlohu počas časového limitu postrieľať alebo prejsť určitý počet ľudí alebo áut.
Zbrane
Zbrane sa dajú získať v drevených debnách, rozmiestnených po meste. Lepšie zbrane bývajú spravidla viac ukryté. V debnách sa okrem zbraní nachádza aj nepriestrelná vesta, dodatočný život alebo ukončenie hľadania políciou. Ponuka zbraní nie je práve najširšia:
Vozidlá
V hre sa nachádza viacero typov vozidiel - od motoriek, cez osobné autá, limuzíny, dodávky až po tank. Motorky sú rýchle a praktické, avšak jazdou na nich sa dá ľahko nabúrať a vyletieť z nej. Obyčajné autá (ktorých je mnoho, od pomalých po športové) sa v hre nachádzajú v hojnom množstve. Po priveľkom poškodení (ktoré je vidieť či už na výzore, alebo na charakteristickom zvuku motora) však môžu explodovať a tým pádom aj zabiť vás. O niečo väčšiu výdrž majú limuzíny a napokon tankery, ktoré sú spočiatku síce pomalé, ale dokážu sa rozbehnúť do závratných rýchlostí. Na niektorých skrytých miestach (garáže, ostrovčeky alebo uzavreté dvory) sa dajú nájsť tanky. Toto vozidlo má najväčšiu výdrž v hre a dokáže prostredníctvom dela strieľať strely ako raketomet. Jeho najväčšou výhodou je, že dokáže prechádzať cez ostatné vozidlá, ktoré pod jeho pásmi vybuchujú. Na niektorých miestach sa nachádzajú autá s bonusovými misiami pri ktorých musíte zabiť určité množstvo ľudí za nejaký čas; napríklad auto s formulkami na diaľkové ovládanie s náložami alebo terénna bugina s ktorou musíte ľudí prechádzať. V Liberty city a vo Vice city sa dá ako dopravný prostriedok využiť aj metro, ktoré sa tiež dá ukradnúť, ak nastúpite do prvého vozňa. Inak sa dá využiť ako rýchly dopravný prostriedok bez lákania polície.
Soundtrack
GTA1 má len veľmi malý soundtrack, ktorý spočíva najmä v rádiách. Každé rádio má okolo 3 až 4 skladieb, takže výber je dosť malý.
COS B
náhľad|Družica COS B COS B (Celestial Observation Satellite) je astronomická družica so stabilizovanou rotáciou 10 otáčok za min, určená na detekciu γ žiarenia s energiou 25-1 000 MeV. Vypustená 9. augusta 1975 na dráhu s perigeom 442 km, apogeom 99 002 km, sklonom 90,3° a obežnou dobou 2 203,9 min. Hmotnosť 277,5 kg.
Theodoros Pangalos (mladší)
Theodoros G. Pangalos (gr. Θεόδωρος Γ. Πάγκαλος; * 17. august 1938, Eleusina, Grécko † 31. máj 2023, Atény) bol grécky politik za socialistickú stranu PASOK, poslanec za kraj Atika a druhý podpredseda vlády Jeorja Papandreua a Lukasa Papadimosa.
Bol vnukom gréckeho generála a diktátora Theodorosa Pangalosa, ktorý bol potomkom byzantskej aristokracie maloázijského gréckeho pôvodu. Mal aj arvanitský pôvod.
Životopis a kariéra
Pangalos je známy svojimi tvrdými výrokmi, ktoré často adresoval svojim oponentom zo strany Nea Dimokratia. Tvrdo kritizuje tiež tureckú vládu a je proti vstupu Turecka do EU. Kritizuje aj postoj Nemecka voči Grécku, nedávno poukázal na dosiaľ nevyplatené škody spáchané Nemeckom počas druhej svetovej vojny.
Andrews County
Andrews County je americký okres vo východnom Texase. Je jedným z tridsiatich okresov Texasu, kde platí prohibícia.
Eparcha (biskup)
Kánonické vlastnenie eparchie preberá eparchiálny biskup (eparcha) intronizáciou.
Ján Zeman (generál)
Ján Zeman (* 22. jún 1909, New York – † 29. júl 1993, Bratislava) bol generál, protifašistický bojovník, partizánsky veliteľ.
Životopis
Absolvoval Učiteľský ústav v Banskej Bystrici (1928). Pracoval ako učiteľ na rôznych miestach. Po oslobodení tajomník MNV v Novej Bani a pracovník rezortov školstva a kultúry. Dôstojník Československej ľudovej armády, náčelník Hlavný politickej správy Ministerstva národnej obrany, v hodnosti generálporučíka preradený do zálohy, rehabilitovaný. Pracovník Slovenského národného múzea v Bratislave. Člen Ústredného výboru KSČ, Ústredného výboru KSS, poslanec Národného zhromaždenia. Autor článkov a príspevkov s tematikou protifašistického odboja a SNP. Nositeľ vysokých vyznamenaní.
Fontenoy-la-Joûte
Fontenoy-la-Joûte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labaroche
Labaroche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Letecká bomba
Letecká bomba je druh leteckej munície dopravovaný do priestoru cieľa lietadlom a na cieľ zhadzovaný voľným pádom po odhodení z lietadla.
Letecké bomby patria k najúčinnejším bojovým prostriedkom vôbec. Sú určené pre ničenie všetkých druhov pozemných a námorných cieľov, od cieľov bodových až po ciele veľkorozmerné, od živej sily až po zodolnené železobetónové objekty, opevnenia, i ciele ukryté pod zemským povrchom či pod vodnou hladinou. Okrem úloh priameho ničenia môžu letecké bomby plniť aj mnoho iných úloh spojených s bojovou činnosťou. Veľkému množstvu úloh zodpovedá aj veľké množstvo druhov a typov leteckých bômb. Najmenšie letecké bomby majú hmotnosť menej než jeden kilogram, hmotnosť najväčších leteckých bômb presahuje desať ton.
Letecká bomba má približne kvapkovitý alebo valcovitý tvar a na konci trupu je vybavená pevnými aerodynamickými stabilizátormi. Skutočný tvar leteckej bomby je u každého typu odlišný a je daný jej určením a spôsobom umiestnenia na lietadlo.
Moderné letecké bomby môžu byť vybavené prostriedkami pre zvýšenie rýchlosti leteckej bomby (napríklad raketovým motorom), prostriedkami pre riadenie vztlaku a aerodynamického odporu (napríklad krídla a brzdiace zariadenia) a prostriedkami pre korekciu dráhy letu k cieľu (rôzne druhy riadiacich systémov a kormidiel).
Rozdelenie leteckých bômb
náhľad|vpravo|Explózia leteckej bomby zvrhnutej na lietadlovú loď [[USS Enterprise (CV-6)|USS Enterprise japonským lietadlom]] Letecké bomby sa delia rovnako ako iné druhy munície na letecké bomby základného určenia, pomocného určenia a špeciálneho určenia.