cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urán (chemický prvok)
Nejadrové využitie
Ochudobnený urán je pre svoju vysokú hustotu využívaný všade tam, kde je potrebná vysoká hmotnosť (vyváženie, nutnosť dosiahnuť vysokú kinetickú energiu pri malom objeme). Tá je potrebná napr. pre výrobu protipancierových projektilov (tzv. šípovej, presnejšie podkalibernej strely – priemer strely je menší ako priemer hlavne, z ktorej je vystrelená). Pôsobí tu síce najmä vysoká kinetická energia strely, účinok však zosilňuje aj to, že po prieniku projektilu za pancier sa tlakom a trením rozžeravené častice uránu vznietia, čo zvyšuje ničivý účinok vo vnútri obrneného priestoru. Na dosiahnutie tohto efektu sa strela musí pohybovať rýchlosťou zvuku. Je potrebné upozorniť na to, že toto použitie ako také nemá absolútne žiadnu súvislosť s jadrovým využívaním uránu, jeho dôvodom je iba vysoká hustota uránu, ľahká vznietlivosť a relatívna lacnosť. Vedľajším účinkom však napriek tomu môže byť rádioaktívne zamorenie, miera jeho neškodnosti alebo škodlivosti nie je dosiaľ doriešená. Veľkú úlohu pritom zohráva síce nízka rádioaktivita ochudobneného uránu, ale jeho veľké rozptýlenie v prostredí a možnosť dostať sa priamo do tela živých organizmov (potravou, pitím alebo vdýchnutím). Takéto strely boli použité spojencami v Iraku v roku 1992, v Srbsku a Čiernej Hore, v Kosove v roku 1999 a pravdepodobne aj v Afganistane v roku 2002.
Žltý Kristus
Opis obrazu
Farba je pre maliara vystihnutím pocitu. Preto ju nemožno použiť v akejkoľvek forme naturalizmu alebo realizmu. V tom sa výrazne líši od impresionistov, od ktorých sa dlhú dobu učil. Vytýka im, že sa neoslobodili od nutnosti popisovania a ilustrácie skutočnosti. Pre Gauguina existuje len maľovanie a nie mätúce popisovanie skutočnosti.
Urán (chemický prvok)
Nejadrové využitie
V staršom, ale ešte používanom Boeingu 747 sa urán používa ako vyrovnávacie závažie. Uvádza sa, že bolo vyrobených okolo 600 exemplárov tohto modelu obsahujúceho ochudobnený urán, pričom jednotlivé exempláre obsahujú 400 ochudobneného uránu (iný prameň uvádza dokonca 400). Podobným spôsobom sa využíva aj v amerických lietadlách McDonnell Douglas DC-10. Ako záťaž sa využíva aj v plachetniciach, rotoroch gyroskopov, ropných vrtných súpravách, údajne dokonca aj vo vozoch Formuly 1. V niektorých amerických tankoch (napr. M1 Abrams) sa používa ako súčasť panciera. Ochudobnený urán môže byť použitý ako tienenie pred rádioaktivitou.
V zlúčenine dvojuránan sodný (Na2U2O7.6H2O) dodnes slúži pod názvom uránová žlť na farbenie skla a glazúr (farbí na žlto až žltozeleno). Asi sa ňou však dá farbiť aj na oranžovo až červeno. Miera tohto použitia sa však oproti minulosti výrazne znížila.
Vo fotografovaní sa zlúčeniny uránu (napr. UO2(NO3)2 – dusičnan uranylu) používa na zosilnenie negatívov, do tónovacích kúpeľov a ako zosilňovačov svetlotlače. Kvôli chemickej toxicite sa dusičnan uranylu používa na experimentálne vyvolanie patologického stavu obličiek na pokusných zvieratách.
Urán obsahujúci svoj karbid je vhodným katalyzátorom pre syntézu amoniaku Haberovým spôsobom.
Monza
Monza je mesto v regióne Lombardsko na severe Talianska. Mesto sa nachádza 15 km severne od Milána. Je preslávené okruhom Autodromo Nazionale Monza, kde sa konajú preteky Formuly 1.
Mestom preteká rieka Lambro, prítok rieky Pád. Od júna 2004 sa Monza stala hlavným mestom novej provinice Monza e Brianza. Táto nová administratívna úprava nadobudne účinnosť v roku 2009, dovtedy Monza bude súčasťou provincie Miláno.
Monza je tretím najväčším mestom Lombardska a významným ekonomickým a priemyselným mestom.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR
Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR je organizačná zložka štátu, zriadená Ministerstvom životného prostredia Českej republiky.
Štruktúra
AOPK tvorí riaditeľstvo so sídlom v Prahe a 36 regionálnych pracovísk. AOPK ČR zamestnáva v súčasnej dobe viac než 600 zamestnancov.
Riaditeľstvo AOPK ČR sa člení na štyri sekcie a to Sekciu ochrany prírody a krajiny, Sekciu dokumentácie prírody a krajiny, Sekciu informatiky a Sekciu ekonomicko-prevádzkovú.
Od 1. januára 2010 ju tvorí celkom 36 regionálnych pracovísk, 12 krajských stredísk (Brno, České Budějovice, Havlíčkův Brod, Hradec Králové, Karlovy Vary, Olomouc, Ostrava, Pardubice, Plzeň, Praha a Střední Čechy, Ústí nad Labem a Zlín),
Caen
Caen je mesto v Normandii v departemente Calvados na severozápade Francúzska, historické stredisko Normanského vojvodstva, dnes hlavné mesto regiónu Normandia. Leží asi západne od Paríža.
Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR
Štruktúra
23 správ CHKO (Beskydy, Bílé Karpaty, Blaník, Blanský les, Broumovsko, České středohoří, Český kras, Český les, Český ráj, Jeseníky, Kokořínsko, Křivoklátsko, Labské pískovce, Litovelské Pomoraví, Lužické hory, Moravský kras, Orlické hory, Pálava, Poodří, Slavkovský les, Třeboňsko, Žďárské vrchy a Železné hory a jedno zlúčené pracovisko správy CHKO a krajského strediska (Správa CHKO Jizerské hory a krajské stredisko Liberec).
Caen
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR
Činnosť
Zaisťuje metodickú, dokumentačnú, informačnú, výchovno-vzdelávaciu, vedeckovýskumnú a poradenskú činnosť v oblasti starostlivosti o prírodu a krajinu.
Fresnay-le-Samson
Fresnay-le-Samson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR
Predmet činnosti
Predmetom činnosti organizácie je:
Mézel
Obyvateľstvo
Mézel má 680 obyvateľov (2009).
Caen
Dejiny
V 11. storočí dal v meste vybudovať Viliam Dobyvateľ viacero významných stavieb. Jeho Caenský hrad patrí medzi najväčšie v západnej Európe. Mužský ''kláštor sv. Štefana (s hrobom Viliama Dobyvateľa) a ženský kláštor sv. Egídia'' sú dnes sídlami magistrátu, respektíve regionálnej rady. V blízkosti mesta prebehlo počas 2. svetovej vojny (6. júna 1944) vylodenie spojeneckých vojsk v Normandii. Pôvodné plány počítali s obsadením Caen do druhého dňa po invázii, miesto toho došlo k mesiac trvajúcim bojom, počas ktorých bolo mesto takmer zničené. Dnes tu udalosti celého vylodenia v Normandii pripomína múzeum.
Pamiatky a múzea
thumb|right|200px|Vstupná brána hradu thumb|right|200px|Svätoštefanské opátstvo
Zaujímavosti
Caen nie je známe veľkým množstvom pamiatok – väčšina bola zničená pri vylodení spojencov. Z mesta nie je ďaleko na morské pláže, voda je v porovnaní s okolím teplejšia vďaka vetvám Golfského prúdu. Blízke okolie je rovinaté, po pár desiatkach kilometrov sa ale charakter krajiny mení. Neďaleko je Švajčiarska Normandia. Mestská doprava sa svojou rozšírenosťou nedá porovnávať so slovenskými mestami. V Caen sú len dve električkové linky, jazdia po nich ale veľmi zaujímavé električky – majú pneumatiky a len jednu koľaj – sú tedy hybridom medzi slovenskou električkou a trolejbusom. Identický systém je aj v Nancy, veľmi podobný je v Rouene alebo Clermont-Ferrande. Počasie je typicky normandské a podobné britskému, časté sú jeho rýchle zmeny, prehánky a vietor.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je 109 312 (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Mézel
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Mirabeau
Mirabeau môže byť:
Fresnay-le-Samson
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
La Chevrolière
La Chevrolière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Fresnay-le-Samson
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Chevrolière
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mühlmannova chata
Mühlmannova chata, Chata Klubu československých turistov v Kôprovej doline je bývalá chata, ktorá stála poniže sútoku Nefcerského potoka s Kôprovským potokom v Kôprovej doline vo Vysokých Tatrách.
La Chevrolière
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fresnay-le-Samson
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mühlmannova chata
História
Štátna lesná správa z Liptovského Hrádku postavila v roku 1912 zrubovú lesnícku chatu. Nebola veľmi využívaná. V roku 1925 ju prevzal Klub československých turistov a prebudoval na turistickú chatu. Pomenovali ju po ministerskom tajomníkovi a vtedajšom predsedovi Slovenskej komisie Klubu československých turistov Jaroslavovi Mühlmannovi, pôvodom z Moravského Slovácka, ktorý sa pričinil o jej získanie do majetku klubu. Chata mala trvalého chatára a mohla byť otvorená celý rok. Turisti však veľký záujem o jej služby nemali. Chata mala verandu, spoločenskú miestnosť, kuchyňu a nocľaháreň. Vzadu bol zrub na drevo. Keď Mühlmannovi zakrátko vytkli jeho chyby v organizovaní turistiky na Slovensku a bol zbavený funkcie, chatu premenovali na Chatu Klubu československých turistov v Kôprovej doline. Klub ju prenajímal rôznym záujemcom, najmä v letnom období. Prvé leto (1925) spravovala chatu rodina Mašínova z Roudnice nad Labem. Chata, pod jej vedením bola otvorená aj v nasledujúcej zime, ale lyžiarov v tejto časti Tatier bolo málo. Častejšie sa tu ukazovali Poliaci. V rokoch 19271939 sa na chate vystriedali Jozef Hájek, Jozef Kertész (neskorší majiteľ Važeckej chaty) a Ján Harich. V roku 1931, po zriadení prístavby, mala chata 2 nocľahárne pre 32 hostí. Počas druhej svetovej vojny bola opustená. Koncom leta 1944 v nej mal sídlo štáb partizánskeho oddielu Vysoké Tatry. V bojoch bola ťažko poškodená. Po skončení vojny lesná správa vo Východnej chatu čiastočne opravila pre potreby lesných robotníkov. V roku 1956 ju už dlho nepoužívanú strhli vody rozvodneného Kôprovského potoka. Torzo chaty odstránili v roku 1969. Dnes v komplexe Tichej doliny a Kôprovej doliny nie je turistická chata.
Telefonaktiebolaget L. M. Ericsson
náhľad|Logo spoločnosti náhľad|Sídlo spoločnosti v [[Štokholme, v mestskej štvrti Kista]] Telefonaktiebolaget L. M. Ericsson, skrátene Ericsson, je švédsky výrobca telekomunikačných technológií.
Spoločnosť založil v roku 1876 Lars Magnus Ericsson a sídli v Kiste pri Štokholme. Rozsiahle aktivity spoločnosti zaradili švédsku metropolu medzi európske výskumné centrá informačných technológií. Ericsson má svoje pobočky vo viac ako 180 krajinách sveta a len vo Švédsku zamestnáva okolo 17 700 ľudí.
Zoznam planétok 29751 – 30000
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Hodkovce
Hodkovce (v minulosti Hadkovce, ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis
Obec leží na rozhraní Medzevskej pahorkatiny (podcelok Košickej kotliny) a Holičkou (podcelok Volovských vrchov). Obcou preteká Hodkovský potok, ktorý ústí do Slaného potoka, prítoku Šemšianskeho potoka. Južným okrajom obce vedie cesta II/548 z Košíc do Jasova. V tesnom susedstve východným smerom leží obec Šemša. Centrum Košíc je vzdialené východne, Moldava nad Bodvou  juhozápadne.
Symboly obce
Erb obce zobrazuje strieborný strom s listami, vyrastajúci zo zelenej pažite. Na ľavej strane je zobrazený bežiaci zajac, v pravej časti je zlaté slnko s tvárou. Obecnú vlajku tvoria štyri pozdĺžne farebné pruhy, ukončené troma cípmi, vo farbe zelený, žltý, modrý a biely.
Dejiny
Najstaršia zachovaná písomná zmienka o tomto území pochádza z roku 1318, samotná obec „Hothkowch“ sa spomína v roku 1427. V roku 1832 si obyvatelia vybudovali kostol a v rokoch 1841 – 1846 kroniky uvádzajú neúrodné roky a s nimi spojený hlad, no tiež epidémiu cholery, čo zapríčinilo úbytok obyvateľov.
Po vzniku ČSR vznikla obecná samospráva a v tomto období sa spomína dobrovoľný hasičský zbor. Prvá viedenská arbitráž spôsobila pričlenenie územia obce k Maďarsku a maďarskí vojaci ju opustili až 17. januára 1945. K oslobodeniu Hodkoviec došlo o dva dni neskôr.
V januári 1988 bol vytvorený spoločný národný výbor s obcou Šemša, no už v roku 1991 došlo k rozdeleniu obcí.
V roku 1948 sa v obci rozšíril šarlach, o dva roky neskôr bol vybudovaný nový cintorín. Rovnako v roku 1950 bol pre MNV zriadený obecný dom, na kostole boli inštalované bleskozvody. V roku 1952 bola do nových priestorov presunutá kancelária MNV, zriadené prvé JRD i predajňa s pohostinstvom. O tri roky neskôr bol vybudovaný kultúrny dom, v roku 1956 bola obec elektrifikovaná a o rok neskôr pribudlo verejné osvetlenie. Začala sa výstavba budovy požiarnej zbrojnice a v roku 1958 bolo po rozpade prvého JRD založené celoobecné roľnícke družstvo. Motorová striekačka pribudla hasičom v roku 1959, o dva roky pribudli predajňa a pohostinstvo Jednoty, následne boli obnovené mosty a cesty v obci. Obecný rozhlas bol srevádzkovaný v roku 1967, kultúrny dom a kancelárie MNV boli budované v roku 1972, o dva roky pribudla materská škola a v roku 1976 boli vybudované chodníky a rozšírená hlavná cesta.
Po roku 1991 začalo zveľaďovanie životného prostredia, zintenzívnila sa výsadba zelene, opravili sa cesty, verejné osvetlenie, obecný rozhlas a vybudovalo sa detské ihrisko. Z mnohých investícií bola v roku 2000 realizovaná plynofikácia obce a v rokoch 2014 a 2015 bol vybudovaný verejný vodovod.
Hobart
Hobart môže byť:
Mirabeau (Alpes-de-Haute-Provence)
Mirabeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-de-Haute-Provence, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Mirabeau má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Mirabeau má 477 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Aja Triada (archeologické nálezisko)
náhľad|Sarkofág pochádzajúci z náleziska.
Aja Triada (novogrécky) alebo Hagia Triada (starogrécky) je archeologické nálezisko na juhu Kréty vzdialené len 3-4 km na juhozápad od Faistu.
Najprv tu stálo sídlisko z ranominojského obdobia, na ktorého mieste vznikol v období 1700 - 1450 pred Kr. (azda 1600 pred Kr.) minojský palác. Palác je oveľa menší ako palác vo Faiste. Niektorí archeológovia sa domnievajú, že išlo o sídlo miestneho vladára, iní, že išlo o druhú rezidenciu vládcu Faistu. Úzky vzťah s Faistom prezrádza kamenná cesta, ktorá ich spájala.
Palác bol v roku 1450 pred Kr. zničený a na jeho mieste Achájci, ktorí obývali aj Mykény, postavili megarón a vedľa areálu paláca obchody s trhoviskom.
Theochréstos Starší
Theochréstos (Theochréstos) bol v roku 360 pred Kr. olympijský víťaz v tethrippe.
Theochréstos z Kyrény bol na 105. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon sa v Olympii zaviedol na 25. hrách v roku 680 pred Kr.
Faistský disk
Faistský disk alebo disk z Faistu je archeologický nález z mesta Faistos na Kréte.
Je to hlinený disk s priemerom asi a hrúbkou  so špirálovito usporiadanými, opakujúcimi sa obrazcami po oboch stranách. Jednotlivé obrazce vznikli odtlačením pečate do vlhkej hliny. Ak sa preukáže predpoklad, že ide o nápis, je to prvý dokument vytvorený technológiou pohyblivých typov. Jeho účel, význam a miesto výroby ostávajú predmetom diskusie. Vystavený je v archeologickom múzeu v gréckom meste Irakleio na ostrove Kréta.
Dejiny objavu
Disk objavil 3. júla 1908 taliansky archeológ Luigi Pernier v pivnici pod priestorom č. 8 v budove č. 101 minojského paláca vo Faiste, neďaleko náleziska Hagia Triada na južnom pobreží Kréty.
Dátum vzniku
Disk bol datovaný Pernierom do 17.storočia pred Kr., je teda starý približne 3 500 rokov. Hoci je tento disk všeobecne považovaný za skutočný historický predmet, vyskytli sa aj názory, že ide o podvrh alebo mystifikáciu.
Theochréstos Starší
Theochréstovo olympijské víťazstvo zaznamenal v Olympii cestovateľ a spisovateľ Pausanias z nápisu sochárskeho diela venovaného na počesť olympijského víťazstva jeho vnuka: „Kyrénsky Theochréstos, ktorý po libyjskom vzore choval kone, získal s koňmi víťazstvo v Olympii a ešte pred ním rovnomenný starý otec z otcovej strany, aj Teochréstov otec sa vyznamenal v Isthmii, ako hlása nápis na voze." Staroveká libyjská Kyréna bola chovom koní preslávená.
Faistský disk
Obrazce
Na disku je 241 obrazcov, z ktorých niektoré sa opakujú; jedinečných znakov je 45. Mnohé z nich predstavujú ľahko identifikovateľné predmety dennej potreby, postavy alebo časti tela, zvieratá alebo rastliny. Arthur Evans symboly označil číslami od 01 do 45 a toto označenie sa používa dodnes. Okrem toho sa medzi obrazcami objavuje 18 krát malá diagonálna čiarka. Obrazce disku boli predbežne zaradené do tabuliek Unicode pod číslami 101D0–101FF.
Pokusy o rozlúštenie
Viacerí autori považovali obrazce na disku za nápis a pokúsili sa o jeho komparáciu s inými systémami zápisu a o rozlúštenie jazyka a/alebo nápisu. Objavili sa názory, že disk predstavuje astronomický dokument, kalendárny záznam  alebo hernú dosku.
Už v čase vzniku disku šlo zrejme o zastarané písmo, pretože sa našli hlinené tabuľky z rovnakej doby s rozvinutejším, tzv. lineárnym písmom A. Bádatelia predpokladali, že by mohlo ísť o kultový hymnus, pretože sa dá rozpoznať rytmické usporiadanie symbolov a opakovanie určitých kombinácií znakov.
Aartunov preklad
thumb|Model disku z Faistu (nepravé farby). Nórsky jazykovedec Kjell Aartun v roku 1991 po dlhoročnom štúdiu navrhol nové riešenie. Znaky vykladá ako semitské písmo. Semiti sa nazývajú národy východného a južného Orientu, ktorí sa v bronzovej dobe usídlili až v Etiópii a Hornom Egypte. Odtiaľ vraj pred 4500 rokmi prišli na Krétu. Na základe porovnávania s inými starosemitskými písomnými pamiatkami sa Aartun nazdáva, že sa mu podarilo rozlúštiť text na disku: ''„Chcem ovlažiť, pluh, tvoje pole. Chcem ovlažiť, radlica, tvoju oráčinu.“'' Podľa Aartuna týmito slovami vyzýva žena muža k pohlavnému aktu; podľa neho ide v týchto štyridsiatich piatich veršoch o rituál zbavenia panenstva. Každý rok na jar sa pohlavne zrelé dievčatá vo veľkom počte zúčastňovali vo Faiste na iniciačnom rituáli, kde obetovali svoje panenstvo božstvu a stali sa ženami. Disk bol podľa tohto výkladu akýmsi spevníkom (a návodom) pre kňazov. Hromadné deflorácie vykonávané kňazmi ako súčasť rituálu plodnosti sa vraj vyskytovali aj v Babylone. Návrh Kjella Aartuna na výklad textu má svoj zmysel a vo vedeckých kruhoch sa stretol s ojedinelým súhlasom.
Lineárne písmo A na hlinených tabuľkách z archívov, ktoré sa Evansovi nepodarilo rozlúštiť, je podľa Kjella Aartuna zjednodušená každodenná verzia kultovo-náboženských hieroglyfov z tohto disku, ktorá slúžila na zaznamenávanie údajov z oblasti správy a zákonodarstva.
Milan Mičenec
Milan Mičenec (* 6. január 1975) je bývalý futbalový reprezentant Slovenska vo všetkých mládežníckych kategóriach vrátane dvadsiatky.
Gacé
Gacé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malia (archeologické nálezisko)
náhľad|Včely z Mallie, dve zlaté včely držia kvapku medu. Malia alebo staršie aj Mallia je minojské mesto a palác na severnej Kréte.
Palác v Malii je tretí najväčší minojský palác a leží bokom od hlavnej cesty, 40 km východne od Hérakleionu, medzi olivovými hájmi a severným pobrežím ostrova. Začiatky osídlenia spadajú do ranominojského obdobia. Palác bol postavený okolo roku 1900 pred Kr. (stredominojské obdobie).
Medzi palácom a morom sa rozkladá mesto s nízkou nekropolou s nálezmi pozoruhodných zlatých šperkov. Severozápadne od paláca odkryli monumentálnu hrobovú stavbu Chrýsolakos s dvoma stavebnými fázami.
Nabuchodonozor (Matrix)
Nabuchodonozor je meno lietajúcej lode zo série filmov Matrix. Loď je vo filme využívaná hlavnými postavami ako Morpheus, Trinity a Neo a odohráva sa na nej dôležitá časť príbehu.
Century Media
Century Media (celým názvom Century Media Records) je nezávislá hudobná nahrávacia spoločnosť s pobočkami v ôsmich krajinách sveta (Spojené štáty, Nemecko, Spojené kráľovstvo, Austrália, Švédsko, Taliansko, Francúzsko, Holandsko). Založená bola v roku 1988 a orientuje sa na metalové hudobné skupiny, najmä žánre ako power, death a black metal, no nájde sa aj viacero výnimiek.
Za najväčší úspech spoločnosti sú v súčasnosti považované skupiny Lacuna Coil (ktorej album Comalies sa stal najlepšie predávaným v histórii Century Media) a Shadows Fall.
Skupiny pod Century Media
Zoznam skupín nahrávajúcich pod Century Media Records uvedený na oficiálnej stránke:
Metabolizmus
Metabolizmus môže byť:
Alfred Binet
Alfred Binet (* 11. júl 1857, Nice, Francúzsko – † 18. október 1911, Paríž) bol francúzsky psychológ; tvorca prvých testov inteligencie.
Bol poverený vládou, aby vytvoril široko použiteľnú jednoduchú skúšku, dovoľujúcu vydeliť v školách deti, ktoré nestačia na bežnú výuku, a tým jednak brzdia žiaduce tempo postupu, jednak trpia pre nich neprimeranými požiadavkami. Binet pracoval na úlohe sedem rokov, aby v roku 1905 zverejnil výsledok - prvý inteligenčný test.
Klapka
Klapka môže byť:
Hobart (Tasmánia)
thumb|Hobart
Hobart je hlavné a najľudnatejšie mesto austrálskeho ostrovného štátu Tasmánia. V širšom okolí mesta žije 222 356 obyvateľov (2016), v samotnom Hobarte (City of Hobart) vyše 50 tisíc (2016).
Bolo založené v roku 1804 ako trestanecká kolónia. Je druhým najstarším mestom v Austrálii (po Sydney). Mesto je finančným a administratívnym srdcom Tasmánie, ako aj domovským prístavom austrálskych a francúzskych antarktických operácií.
Gandelain
Gandelain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Záklopka
Záklopka môže byť:
Rašelinisko Klenová
Rašelinisko Klenová je prírodná pamiatka ev. č. 2220 neďaleko obce Nová Bystřice v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Dôvodom ochrany je zachovanie mokraďových biotopov, predovšetkým lúčneho rašeliniska s radom rastlinných a živočíšnych druhov a spoločenstiev.
Hosťovce (okres Košice-okolie)
Hosťovce (v minulosti Vendégi, Hosťovce nad Bodvou, ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie, ktorá leží v bezprostrednej blízkosti maďarskej štátnej hranice.
Polohopis
Obec leží 38 kilometrov juhozápadne od Košíc približne 600 metrov od maďarskej štátnej hranice. Najbližšími obcami sú Chorváty ležiace 1,5 km juhovýchodne, Turňa nad Bodvou vzdialená 4 km na sever a maďarská obec Hidvégardó, ktorá sa nachádza približne 1,5 km juhozápadne od Hosťoviec.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1360. V nasledujúcich písomnostiach boli Hosťovce označované názvom Vendighi a Wendig, neskôr ako Wendégi a v polovici 19. storočia sa názov ustálil na forme Vendégi. V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako maďarská s 505 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 Hosťovce uvádzala pod názvom Bódvavendégi a vykazovala tu 427 obyvateľov, z toho bolo 421 Maďarov, 2 Slováci, 1 Chorvát a 3 inej, resp. nezistenej národnosti.
Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období niesla obec poslovenčený názov Vendégi či Vendíg, no objavujú sa aj názvy Bodvaves a Hosťovce nad Bodvou. Okrem toho sa stále používal aj maďarský názov Bodvavendégi. V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. V roku 1948 došlo k zmene názvu poslovenčením názvu Vendégi podľa slova vendég-hosť na Hosťovce. V rokoch 1964 až 1990 bola obec spoločne s Chorvátmi a Turnianskou Novou Vsou súčasťou obce Nová Bodva.
Obyvateľstvo
Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 žilo v Hosťovciach 202 obyvateľov, z toho bolo 182 maďarskej, 19 slovenskej a 1 inej národnosti. V roku 2009 tu žilo 183 obyvateľov prevažne maďarskej národnosti.
Doprava
Intravilánom Rešice prechádza cesta III. triedy 050170, ktorá spája cestu III/050168 pri hraničnom priechode Hosťovce-Tornanádaska s cestou III/050173 vedúcou do Janíka a Turne nad Bodvou. Doprava obyvateľov za službami je zabezpečená pravidelnou autobusovou dopravou do Moldavy nad Bodvou a Košíc.
Škrtiaca klapka
Motory so škrtiacou klapkou
Škrtiacu klapku možno nájsť pri benzínových motoroch resp. motoroch na ľahkoodpariteľné palivá s prípravou zmesi mimo valca. Pri starších, ktoré na prípravu zmesi využívajú karburátor, je škrtiaca klapka zabudovaná v jeho tele. Ak je karburátor viacstupňový, každý stupeň má svoju vlastnú škrtiacu klapku. Aj pri motoroch so vstrekovaním paliva pred nasávací ventil sa v nasávacom/plniacom potrubí nachádza škrtiaca klapka. V niektorých športových automobiloch, alebo pretekárskych špeciáloch bývajú škrtiace klapky jednotlivých vetiev nasávacieho potrubia hneď na jeho začiatku a celé teleso je vysunuté nad kapotu motora. Ovládanie takejto skupiny klapiek je spriahnuté.
Škrtiacu klapku majú aj plynové motory.
V poslednej dobe je na niektorých motoroch škrtiaca klapka nahradená variabilným časovaním ventilov, čo umožňuje regulovať motor bez pneumatických strát.
Životnosť škrtiacej klapky
Životnosť škrtiacej klapky nie je definitívne stanovená a môže sa líšiť v závislosti od spôsobu jazdy a konkrétneho vozidla. Po zhruba 100-150 tisíc kilometroch je škrtiaca klapka zanesená karbónom a rôznymi nečistotami a je potrebné ju vyčistiť. Poruchu škrtiacej klapky môže na moderných vozidlách signalizovať kontrolka EPC, týka sa to predovšetkým vozidiel Volkswagen Group. Autá, ktoré kontrolkou EPC nie sú vybavené zvyčajne signalizujú poruchu rozsvietenou kontrolkou motora.
Konkrétne symptómy poruchy škrtiacej klapky sú napríklad kolísanie výkonu, vyššia spotreba paliva, zlá akcelerácia a podobne. Účinným spôsobom, ako predĺžiť životnosť škrtiacej klapky je jej pravidelná údržba a čistenie.
Gâprée
Gâprée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zelené pleso (kačacie)
Zelené pleso (neoficiálne názvy:, , ) je pleso v Bielovodskej doline.
Bingo (lotéria)
Bingo je lotéria s výhrami v hotovosti.
Zelené pleso (kačacie)
Názov
Meno dostalo vďaka zdanlivému zafarbeniu vody a podľa polohy v Kačacej doline, ktorá je súčasťou Bielovodskej doliny.
Bingo (lotéria)
Bingočeská televízna lotéria
Bingo bol český televízny program vysielaný v rokoch 19941996 v televízii Nova. Išlo o lotériu formou „zábavnej súťažnej hry“. Na jeseň 1995 zverejnili Lidové noviny podozrenie, že je hra zmanipulovaná. Súťaž bola na jar 1996 ukončená a po svojom obnovení pod názvom Nové Bingo už nedosiahla pôvodnej popularity a následne bola definitívne ukončená.
Zelené pleso (kačacie)
Iné projekty
náhľad|vľavo|Kačacia dolina náhľad|vľavo|Zelené Kačacie pleso
Bingo (lotéria)
Bingočeská televízna lotéria
V roku 2005 bol za ovplyvnenie súťaže v období máj až september 1995 v neprítomnosti odsúdený nepodmienečne na 5 rokov zmluvný pracovník a programátor Pavel Fantyš. Niekoľko ďalších komplicov bolo odsúdených podmienečne. V roku 2017 sa Fantyš po dolapení v USA k činu priznal (uviedol však, že nebol hlavným organizátorom).
Vlha obyčajná
Vlha obyčajná alebo vlha hájová (lat. Oriolus oriolus) je vták veľkosti drozda. Na Slovensku je to pravidelne sa vyskytujúci vták nižších a stredných polôh do 600 –  (výnimočne zistený v roku 1997 začiatkom júna v Nízkych Tatrách alebo počas migrácie  vo Vysokých Tatrách), s celkovou početnosťou 7 00015 000  hniezdiacich párov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov vlha obyčajná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je hodnotená ako stabilná. Podľa výsledkov paneurópskeho sčítania bežných druhov vtákov bol trend vlhy obyčajnej v Európe za roky 1982 2017 stabilný.
Výskyt a stav na Slovensku
Vlha obyčajná je sťahovavý druh, ktorý do Strednej Európy prilieta na prelome apríla a mája. Zimoviská európskych populácií sa nachádzajú v južnej a juhovýchodnej Afrike.
Dokázané hniezdenie bolo v 73 % mapovacích kvadrátov. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Olbersdorfer See
náhľad|Olbersdorfer See Olbersdorfer See je jazero v Nemecku, v spolkovej krajine Sasko, v juhovýchodnej časti zemského okresu Löbau-Zittau, na území mesta Olbersdorf v bezprostrednom susedstve mesta Zittau, blízko hraníc s Českom, v podhorí Žitavských hôr. Je to zatopená hnedouhoľná baňa. Vodná plocha má rozlohu a je najväčšie v okolí mesta Zittau. Jazero je hlboké a má obsah vody 6 miliónov m³. Leží v nadmorskej výške.
Vodný režim
Jazero je napájané potokom Grundbach, ktorý sa vlieva do Mandavy, ktorá sa vlieva do Lužickej Nisy.
Vlha obyčajná
Výskyt a stav na Slovensku
Trend početnosti vlhy obyčajnej na Slovensku bol podľa sčítania bežných druhov vtákov v rokoch 2005 2009 neistý s pozitívnou tendenciou.
Biotop
Vlha žije v svetlých listnatých lesoch, sadoch, hájoch, stromoradiach v parkoch, na cintorínoch a pod. V Borskej nížine sa vyskytuje aj v borovicových lesoch. Potrebuje vysoké listnaté stromy v otvorenej krajine, obľubuje lužné lesy brehové porasty vôd.
Potrava
Rôzne bezstavovce a dužnaté plody, napr. moruša, čremcha, vinná réva, čerešňa. všežravec
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II) .
Hlas
Volanie vlhy obyčajnej je všeobecne známe flautovité melodické pískanie, rôzne variácie "strýco juró", "flüareóió" alebo "dü-de-dlió". Medzi to vplieta ostré škrekľavé "kšrék" či "chrää" Samotný spev je málo známe tiché švitorenie.
La Grigonnais
La Grigonnais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kato Zakros
Kato Zakros  je minojské mesto a palác na východnej Kréte.
Palác v Kato Zakros sa nachádza na východnom cípe ostrova a kedysi stál pri mori. Dnes je línia pobrežia posunutá asi o na východ. Je to spôsobené naplaveninami z riečky pretekajúcej Údolím mŕtvych. Minojci pochovávali svojich mŕtvych v dutinách skál. Tento kaňon je veľmi zaujímavý a na jeho konci nájdeme posledný minojský palác. Jeho poloha na východe Kréty bola z obchodného, ale aj politického hľadiska mimoriadne výhodná. Bolo odtiaľto najbližšie do Egyptu a na Blízky východ.. Svedčia o tom nálezy slonoviny a iných exotických predmetov.
Len nedávno bolo sprístupnené aj mestské osídlenie, ktoré sa v žiadnej palácovej lokalite nezachovalo v takom rozsahu ako tu. náhľad|vľavo|Pohľad na archeologickú lokalitu V trónnej sále bolo nájdené vzácne žezlo s hlavou pantera. Ale neboli tu žiadne fresky, ani kamarská keramika, z čoho usúdiť, že išlo o vidiecky palác.V paláci je veľmi zaujímavá do zeme vyhĺbená miestnosť, po obvode ktorej sú nízke lavice, ktorých význam nám nie je známy a neexistujú ani dohady, na čo by mohli slúžiť.
Archeologické nálezy sú vystavené v Archeologickom múzeu v Iraklio a v múzeu v Sitii.
Capie pleso
Capie pleso je najväčšie pleso v Mlynickej doline v Tatrách na Slovensku. Leží v západnom úvale tejto doliny. Má rozlohu, hĺbku  a nachádza sa v nadmorskej výške. Tri ostrovčeky, ktoré v ňom sú sa v čase sucha premieňajú na polostrovčeky.
Názov
Má podobné pomenovanie a význam, ako susedné Kozie plesá. Súvisí s niekdajším hojným výskytom kamzíkov - capov v Mlynickej doline. V nemeckom a maďarskom jazyku má iný názov. Tieto pomenovania navrhol prof. Martin Róth (1841-1917) a schválil ich Uhorský karpatský spolok. Urobil tak na počesť jeho významného člena a zakladateľa Štrbského Plesa Jozefa Szentiványiho (1817–1905). Jeho zásluhou, okrem iného, bol vybudovaný turistický chodník do Mlynickej doliny, nové chodníky od Štrbského plesa na Podbanské a na Kriváň a chodník na Ďumbier v Nízkych Tatrách.
Havária vrtuľníka
V blízkosti Capieho lesa v Mlynickej doline sa 25. júna 1979 odohrala jedna z veľkých horských tragédií. V tento deň tu havaroval vrtuľník Ministerstva vnútra Mil Mi-8, v ktorom zahynuli horskí záchranári, Štefan ESTOČKO, Pavol HUSKA, Bernard JAMNICKÝ, Martin HUDÁK, a piloti Mjr. Vladimír BAČÁK, Mjr. Václav DVOŘÁK. Záchranár Milan KRIŠŠÁK zomrel niekoľko dní po nehode.
Turistika
Od Štrbského plesa, okolo športového areálu po žltej turistickej značke, kde sa začína turistický chodník, ktorý vedie k vodopádu Skok. Potom chodník pokračuje okolo Plesa nad Skokom. Z ľavej strany sú úbočia Štrbského Soliska, Malého Soliska, Veľkého Soliska, na pravej strane na Hrebeni bášt dominuje Satan. Chodník pokračuje až ku Capiemu plesu. Žltá turistická značka, ďalej vedie do Bystrého sedla a do susednej Furkotskej doliny.
Haniska (okres Košice-okolie)
Haniska je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Poloha
Obec Haniska sa nachádza v južnej časti Košickej kotliny medzi Sokolianským a Belžianským potokom v nadmorskej výške .n.m. Prevažne odlesnené katastrálne územie s rozlohou leží na terasovitej plošine Hornádu v nadmorskej výške 190 a tvoria ho treťohorné usadeniny. Obcou preteká Belžiansky potok, ktorý vyviera pri Lorinčíku a v Kechneci sa vlieva do potoka Sartoš. Väčšinu katastra tvoria polia a lúky, len severná časť je zalesnená. Na ploche 119,85 ha sa tam rozprestiera Haništiansky les. Na jeho území sa nachádzajú chránené biotopy karpatské a panónske dubovo-hrabové lesy a žije tam chránený živočíšny druh Podkovár južný (lat. Rhinolophus euryale).
Haniska susedí na východe s obcami Valaliky, Geča a Čaňa. Na juhu s obcami Gyňov, Belža a Seňa. Na juhu a západe s obcou Sokoľany a na severe a západe s mestom Košice.
Obyvateľstvo
Z hľadiska štruktúry obyvateľstva podľa veku prevláda skupina v produktívnom veku (15-64 r.) v počte 991 obyvateľov (66,33%). V predproduktívnom veku (0-14 r.) je 263 obyvateľov (17,6%) a v poproduktívnom veku (65 a viac rokov) je 240 obyvateľov (16,06%). Podľa vekovej pyramídy je priemerný vek 40,57 rokov, najviac obyvateľov je vo veku od 40 do 65 rokov, čo naznačuje mierne starnutie obyvateľstva.
Prevažnú časť obyvateľstva tvoria občania so slovenskou národnosťou (98,19%). K maďarskej národnosti sa hlásia 4 obyvatelia a po 1 obyvateľovi sa hlásia k poľskej, francúzskej a ukrajinskej národnosti.
Chorváty
Chorváty (v minulosti Horvátik, Horvatčík, Horváty, ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. V rokoch 1964 až 1991 boli Chorváty súčasťou obce Nová Bodva.
Haniska (okres Košice-okolie)
Obyvateľstvo
Podľa štruktúry náboženského vyznania dominuje v obci rímskokatolícke náboženstvo: 1247 ob. (83,47%), nasleduje bez vyznania: 131 ob. (8,77%), ostatné: 52 ob. (3,48%), gréckokatolícke: 46 ob. (3,08%), evanjelické: 9 ob. (0,6%), kalvínske: 5 ob. (0,33%), pravoslávne: 3 ob. (0,2%) a nakoniec Jehovovi svedkovia: 1 ob. (0,07%).
Chorváty
Dejiny
Obec založili chorvátski osadníci v 13. storočí. Prvýkrát sa spomína v písomných prameňoch ako Huruati z roku 1247. Obec bola majetkom Turňanského hradu.
Haniska (okres Košice-okolie)
Obyvateľstvo
Podľa rodinného stavu je ženatých/vydatých 680 ob. (45,52%), slobodných 627 ob. (41,97%), ovdovených 112 ob. (7,5%) a rozvedených 75 ob. (5,02%).
Chorváty
Obyvateľstvo
V obci v roku 2004 žilo 97 obyvateľov prevažne maďarskej národnosti.
Haniska (okres Košice-okolie)
Obyvateľstvo
Základné vzdelanie má 229 ob., stredoškolské 808 ob. a vysokoškolské 764 ob. Ekonomicky aktívnych je 764 obyvateľov. Najväčší podiel zamestnancov je v priemyselnej výrobe: 172 ob.(24,16%).
V obci sa nachádza 448 domov, z čoho 431 (96,21%) je rodinných a 7 (1,62%) je bytových.
Názov
Slovenský historik Branislav Varsík vo svojej publikácii Osídlenie Košickej kotliny odvodzuje názov Haniska od mena Ján. Najstarší doklad pre Hanisku ukazuje, že maďarský názov Enezca pochádza zo slovanského Janiska. V priebehu histórie sa názov obce menil na Enyzke, Enisque, Enyske, Haniczka až  nakoniec sa v 18. storočí ustálila súčasná podoba slova, pravdepodobne  zmenou národnostnej štruktúry. Dedina mala  viac menej ustálený názov, výnimku tvorila druhá polovica 15. storočia, keď sa používal názov Doboffalva (Dobova dedina).
Prvá písomná zmienka a najstaršia história
Archeologické nálezy potvrdzujú, že územie Hanisky bolo osídlené už v paleolite.Našli sa tu pozostatky pilínskej kultúry zo strednej a mladšej doby bronzovej a zo staršej doby železnej.
Prvá písomná zmienka o obci sa nachádza v listine vydanej v roku 1267 mladším kráľom Štefanom. V 17. storočí dal v obci palatín František Vešeléni postaviť kaštieľ.
Kaštieľ spolu s Haniskou mal v priebehu dejín mnoho majiteľov. František Vešeléni získal Hanisku svadbou s Máriou Széchy, ktorej rodina ju vlastnila. Po jeho neúspešnom sprisahaní vdova predala Hanisku Štefanovi Tökölimu. Ďalší potomok Imrich Tököli sa tiež postavil proti Habsburgovcom bol však porazený a odišiel do vyhnanstva a Hanisku odkázal Mikulášovi II. Bercsényimu, hlavnému veliteľovi povstania Františka II. Rákocziho.
Počet obyvateľov Hanisky v 15. storočí môžeme  usudzovať, len na základe tzv. portálnych súpisov. Haniska mala 37 port, teda  žilo v nej v tom období 200 – 300 obyvateľov. V stredoveku  až do začiatku 18. storočia bola Haniska dedinou pravdepodobne s maďarským obyvateľstvom, no už v 16. storočí sa objavujú slovenské mená. V ďalšom období dochádza k  radikálnemu poklesu obyvateľstva, ktorý zapríčinili neustále vojenské konflikty a epidémie. V roku 1696 tu bývalo, len 16 poddaných a po Rákocziho povstaní a doznení epidémie, bolo v roku 1715 pri súpise daňovníkov napočítaných, len 12 poddaných.
Haniska a Zičiovci
Bližšie informácie v článkoch: Jakobína Zičiová a Rudolf Ziči
V roku 1696 získal Hanisku gróf Waldstein, veliteľ košickej posádky. Jeden z jeho potomkov predal Hanisku vdove baróna Jakuba Meska a keď sa v 19. storočí vnučka rodiny Mesko – Jakobína Péchyová vydala za grófa Rudolfa Zičiho, statky v Haniske prešli do majetku tejto rodiny.
Táto rodina zafinancovala opravu kostola, stavbu škôl a rozvoj obce. Ich rodinná hrobka sa nachádza v krypte kostola sv. Jána Nepomuckého v Haniske. Najvýznamnejšou osobnosťou tejto rodiny bola grófka Jakobína Zičiová. rod. Péchy, ktorá oslepla v mladom veku. Grófka dala vybudovať dievčenskú školu, bola veľmi dobrosrdečná k obyvateľom Hanisky a hospodársky ich podporovala. V tejto dobe sem prichádzajú Milosrdné sestry sv. Kríža, ktorým bola zverená výchova dievčat (sestry sv. Kríža pôsobia v Haniske dodnes). Školu navštevovali dievčatá z rôznych žúp Slovenska. Popri dievčenskej škole fungovala v obci aj chlapčenská škola.
Vznik prvej Československej republiky
Po vzniku prvej Československej republiky mala obec naďalej poľnohospodársky ráz. Boli tu aj vyhne, stupy a mlyn, kde sa zamestnala časť obyvateľov. Ich počet sa od r. 1921 do r. 1940 zvýšil z 977 na 1 212. Popri 1007 katolíkov  tu žilo 35 gréckokatolíkov, 1 evanjelik, 2 kalvíni, 26 židov a 2 iného náboženstva. Po 1. svetovej vojne sa v okolí Hanisky začali stavať železobetónové pohraničné opevnenia vzoru 37 na obranu pred Maďarskom, no po Viedenskej arbitráži musela československá armáda odísť a územie Hanisky bolo pričlenené k Maďarsku. Pohraničné opevnenia boli rozobraté kvôli železobetónu. Od roku 1930 bol kaštieľ v Haniske prázdny a v rokoch 1944 a 1945 bol počas bojových udalostí poškodený. Osud kaštieľa sa naplnil po roku 1945, keď bol zbúraný a jeho zvyšky boli rozobrané ako stavebný materiál. V súčasnosti stojí na jeho mieste základná škola, ktorá bola slávnostne daná do užívania 1. septembra 1971.
Druhá svetová vojna
V polovici decembra 1944 prenikli do Košickej kotliny sovietske vojská a obsadili Seňu (7 km od Hanisky). Postupovali ďalej, ale v haniščanskej osade Grajciar narazili na tvrdý odpor nemeckej 1. lyžiarskej divízie a boli zatlačené späť do Sene. Veliteľstvo sovietskej armády nasadilo 16. januára čerstvé sily, 19. januára padli Košice a deň predtým aj Haniska. Podľa rukopisných záznamov miestneho farára Augustína Richtárcsika bola Haniska počas bojov bombardovaná a ostreľovaná. Nemeckí vojaci boli ubytovaní aj na fare a keď odchádzali vyrabovali dedinu. Obyvateľom, aj farárovi ukradli paplóny, poháre, oblečenie, postele, dobytok, hydinu. Príchod sovietov popisuje ako pokojný. Boli upravení, elegantní a milí, ale tiež kradli, len nie toľko ako Nemci. Vojna prehrmela cez Hanisku, nechajúc za sebou biedu a smútok. V Roku 1944 zmizla židovská komunita, ktorá tu bola takmer 200 rokov.
Po druhej svetovej vojne
Haniska v prvých rokoch po 2. svetovej vojne stagnovala, dokonca výstavbou VSŽ bola obec odsúdená na dožitie a bola uvalená stavebná uzávera. Mladí ľudia odchádzali do mesta, čo sa odzrkadlilo aj na počte obyvateľov. Pri sčítaní ľudu v roku 1970 obec mala 1 520 obyvateľov, kým pri poslednom sčítaní v roku 1990 už len 1 362 obyvateľov. V 70-tych rokoch sa v obci začala výstavba 6 bytových jednotiek, kultúrneho domu, základnej školy, reštaurácie a v roku 1976 výstavba vodovodu, potom bola obec plynofikovaná a vykonala sa výstavba ciest.
Hanišťanka - spevácka skupina
Bližšie informácie v hlavnom článku: Hanišťanka
Zmiešaná spevácka a dedinská folklórna skupina Hanišťanka vznikla v roku 2011. V obci Haniska sa zapájajú do rôznych kultúrnych akcií akú sú Dni obce, Stavenie mája, Večer rodičov a priateľov školy, Vianočná akadémia a vo farnosti sv. Jána Nepomuckého v Haniske pri rôznych cirkevných sviatkoch, ale aj na kultúrnych podujatiach v iných obciach v okolí.
Šport
V obci Haniska sú podmienky a vybavenie pre športy: futbal, basketbal, volejbal, tenis, biliard, šípky a rôzne loptové hry. Využiť je možné športoviská: futbalové ihrisko, basketbalové ihrisko, multifunkčné ihrisko, ihrisko pre plážový volejbal, telocvičňu ZŠ a mnoho detských ihrísk.
Rímskokatolícky kostol sv. Jána Nepomuckého
Pôvodne pravdepodobne ranogotický kostol z ktorého sa  zachovala len časť lode, v r. 1656 bol kostol značne  prestavaný, v r. 1751-1764 pristavali bočné kaplnky, novú  vežu a nakoniec bol klasicistický upravený. Kostol je jednoloďová baroková stavba s polygonálne ukončeným presbytériom a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z roku 1656. Stojí na mieste staršej stredovekej stavby. Úpravami prešiel v rokoch 1751 – 1764, kedy vznikli bočné kaplnky a veža. Interiér je zaklenutý pruskou klenbou. Presbytérium je zaklenuté valenou klenbou s lunetami. Na južnej strane sa nachádza klasicistická kaplnka zo začiatku 19. storočia zaklenutá zrkadlovou klenbou. V interiéri sa nachádza výmaľba od V. Smolku z roku 1923. Hlavný oltár je neorenesančný z roku 1934 s obrazom Panny Márie od V. Smolku. Bočné oltáre sú v štýle luiséz z rokov 1838 a 1866. Krstiteľnica je rokoková z polovice 18. storočia. Fasáda kostola je členená pilastrami. Veža vystupuje z priečelia vo forme rizalitu. Na bočných stranách priečelia sa nachádzajú niky s barokovými sochami, pravdepodobne od J. A. Kraussa. Vyzdobený je oltárnymi obrazmi od Ignáca Klimkoviča z roku 1838 a od A. Stadlera z roku 1866.Má skosené nárožia, členená je pilastrami a ukončená barokovou helmicou. Okná kostola sú polkruhovo ukončené s profilovanými šambránami s klenákmi. Pod kostolom sa nachádza krypta, kde sú pochovaní významní zemepáni Hanisky, najmä z rodina Mesko a z rodiny Zichy
Božie muky a prícestné kríže
Zaradzujeme ich medzi malé sakrálne stavby. V Haniske sa až do súčasnosti zachovalo 11 prícestných krížov a 4 Božie muky (tzv. kaplnky, ľud.: ,,kapličky") vrátane ich miestnych názvov, ktoré označujú ich staviteľov alebo objednávateľov.
Rouen
Rouen je francúzske mesto ležiace v Normandii, je hlavné mesto regiónu Normandia a departementu Seine-Maritime. Mestom preteká rieka Seina a tri jej prítoky Aubette, Robec a Cailly. Uprostred rieky je ostrov.
Mesto je plné pamiatok, časť mesta bola počas 2. svetovej vojny vybombardovaná, aj tak sa však zachovali stovky pôvodných domov, veľa kostolov ap.
História
V roku 841 sa odohral prvý vikingský prepad. V roku 911 na základe zmluvy zo Saint-Clair-sur-Epte udelil francúzsky kráľ Karol III. mesto Rollovi, vodcovi Vikingov a stalo sa tak hlavným mestom Normanského vojvodstva. V roku 1204 dobyl Rouen francúzsky kráľ Filip II. August.
19. januára 1419 počas storočnej vojny dobyl mesto Henrich V. a znovu podriadil Normandiu anglickej korune. V tejto súvislosti tu bola odsúdená a 30. mája 1431 upálená Johanka z Arku. V roku 1449 bol Rouen znovu dobytý francúzskymi vojskami Karola VII.
V roku 1843 bola otvorená železničná trať Paríž – Rouen. Počas prusko-francúzskej vojny bol Rouen od decembra 1870 do júna 1871 obsadený pruskou armádou.
Za druhej svetovej vojny bol Rouen od 9. júna 1940 do 15. augusta 1944 obsadený Nemeckom. V tomto čase bol vystavený ťažkému bombardovaniu, najmä mosty a nákladná stanica Sotteville-lès-Rouen; v rokoch 1948 – 1955 bol rekonštruovaný architektom Marcelom Lodsom.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gauville (Orne)
Gauville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mison
Mison je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-de-Haute-Provence, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Mison má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Mison má 995 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zittau
left|70px náhľad|Centrum mesta
Zittau (čes. Žitava, poľsky Żytawa, lužickosrbsky Žitawa) je mesto v Nemecku, v saskej časti Horná Lužica.
Poloha a charakter mesta
Zittau leží severozápadne od česko-nemecko-poľského trojmedzia. Taktiež leží blízko sútoku Mandavy a Lužickej Nisy. Mesto malo k 31. decembru 2005 29 835 obyvateľov. Je sídlom zemského okresu Löbau-Zittau. Na poľskom brehu Lužickej Nisy leží bývalá časť Zittau – Großporitsch (Porajów).
Dejiny
Krátko po prvej písomnej zmienke v roku 1238 roku 1255 Přemysl Otakar II. navštívil mesto a dal mu mestské práva.
Na začiatku 20. storočia bolo mesto železničnou križovatkou. Ležalo na dráhe Drážďany-Liberec, trate viedli aj do Zgorzelca, Varnsdorfu, Frýdlantu v Čechách a Oybina/Jonsdorfu (k plánovanému predĺženiu trate až do Mimoňa nedošlo).
Zittau zažila značný úbytok obyvateľstva, v roku 1950 tu žilo skoro 47 tisíc obyvateľov, potom však poklesol až na dnešných 25 tisíc. Na začiatku 21. storočia počet obyvateľov stagnuje.