cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geológia Álp
Alpy vznikli v dôsledku zrážky Apulskej a Eurázijskej tektonickej platne počas ktorej zanikla západná časť pôvodného oceánu Tethys. Veľké mechanické napätie pri ich zrážke pôsobilo na horniny nachádzajúce sa na dne paniev oceánu Tethys a spôsobilo ich zvrásnenie, kryhové prešmyky, odlepenie a násun, na sever k predpoliu, v podobe príkrovov. Predpolie Álp tvorí Európska platforma a hercýnsky konsolidované pohoria Massif Central, Vogézy, Shwartzwald a Český masív. Najväčšie horotvorné pohyby nastali v kriede, oligocéne a miocéne. Pri týchto horotvorných dejoch boli do štruktúry Álp zavrásnené aj viaceré staršie celky, ktoré dnes tvoria najvyššie časti pohoria.
Výskum geológie Álp, na ktorom sa podieľali geológovia viacerých európskych krajín, významne ovplyvnil celkový vývoj viacerých odborov geológie a Alpy sú dodnes miestom, kam mieria mnohí odborníci, ktorí sa zdokonaľujú vo výskume orogénnych pásiem.
Geologické hranice Álp
náhľad|vpravo|Pozícia Álp v rámci alpínskej vrásovo-príkrovovej stavby. Alpy tvoria na sever vypuklý (konvexný) oblúk okolo Pádskej panvy. Kvartérne a neogénne sedimenty tejto panvy ležia diskordantne na najjužnejších častiach alpského vejára. Západný okraj Álp sa nachádza pri Ženeve, na východe siahajú až k Viedni. Severne od Álp sa nachádza ich predpolie - alpská predhlbeň (tzv. Molasová panva) okrajová panva predpolia, uklonená na juh a vyplnená nezvrásnenými molasovými sedimentami. Predpolie na severovýchode nadväzuje na Bavorskú panvu. Na severozápade predhlbeň oddeľuje pohorie Jura, ktoré vzniklo tlakom Álp z juhu pred asi 7 miliónmi rokov koncom miocénu. Príčina odlišnosti severozápadnej a východnejšej časti predhlbne je dodnes predmetom diskusie. Za veľmi pravdepodobné vysvetlenie je považovaný vplyv zo severu na juh sa tiahnúceho Rýnskeho grábenu severozápadne od Álp.
Alpy z juhozápadu nadväzujú na Apeniny a oblúkovite sa točia o skoro asi 90° a ďalej pokračujú smerom na východ a severovýchod do Karpát. Na východe sú Alpy oddelené od Západných Karpát sústavou poklesnutých paniev tvoriacich Panónsku panvu (viedenská a štajerská panva), miestom ich styku na povrchu je Karnutská brána. Južné Alpy priamo nadväzujú na na Dinárske vrchy.
Geologická stavba Álp
Alpy možno rozčleniť na dve časti. Jednou je smerom na Európu (sever) nasúvané pásmo, ktoré vzniklo medzi kriedou a neogénom násunom kontinentálnych aj oceánskych oblastí na Európsku plaformu a molasovú panvu. Druhou je na juh (smerom na Apúliu) nasúvané neogénne vrásovo-násunové pásmo tvoriace Južné Alpy.
Orneta
Orneta je mesto v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve v okrese Powiat lidzbarski v rovnomennej gmine.
Geológia Álp
Geologická stavba Álp
Hlavná sutúra (styčná plocha tektonických mikroplatní) má v Alpách rôzne názvy: periadriatická línia (Drávska jazva, či insubrická alebo gailská línia) a prechádza Alpami od západu na východ. Je hranicou medzi vtedajšou Európskou a Apulskou platňou (označovanou tiež Adriatická platňa) a významnou štruktúrnou hranicou Álp. Periadriatická línia je však len súčasť zlomového systému a nadväzuje na západe na giudicárskú a rhônsko-simplonskú líniu. Oblasť je koreňovou oblasťou viacerých príkrovov, ktoré z nej boli vytlačené na sever (príkrovové jednotky rôzneho pôvodu sa označujú helvetikum, penninikum a austroalpinikum). Južné Alpy, ktoré ležia južne od pariadriatickej línie majú odlišnú geologickú stavbu. Nie sú prítomné príkrovy a horniny majú podobnú stavbu ako Dinaridy. Kvôli nasunutiu helvétskych, penninických a austroalpínskych príkrovov na sever, majú Alpy dominantnú severnú vergenciu (smerovanie vrás). V Južných Alpách bol smer násunu opačný a tak je vergencia vrás v tejto oblasti južná. Alpy preto majú v priereze tvar označovaný ako asymetrický vejár. Rozdiel je aj medzi západnou a východnou časťou Álp. Zatiaľ čo v Západných Alpách prevládajú nižšie príkrovy ako helvetikum a penninikum, vo Východných Alpách sú dominantné vyššie príkrovy austroalpinika. Austroalpinikum a dinarikum ležali v druhohorách na okraji apulskej platne, zatiaľ čo penninikum tvorilo samostatný element severne od nich a južne od helvetika, ktoré ležalo na okraji Európskej platne. center|900px
Orneta
Žije tu 9 292 obyvateľov (30.6.2007).
Geológia Álp
Južné Alpy
Južné Alpy sa nachádzajú južne od periadriatickej línie, geograficky tvoria samostatný celok. Táto oblasť je zvrásnená a poznačená viacerými násunmi (tvorí tzv. vrásovo-násunové pásmo), príkrovy však nie sú prítomné, čo je znakom odlišného pôvodu. Táto tenkokôtová stavba vznikla v miocéne.
Severné Alpy
Členenie alpských jednotiek severne od periadriatickej línie sa do značnej miery odvíja od paleogeografického pôvodu hornín.
Helvetikum
Helvétska zóna (Helvetikum) sa nachádza na vonkajšej (severnej strane) Álp. Na povrchu prevláda najmä v Západných Alpách, kde sa vyskytujú často po obvode príkrovových trosiek penninických príkrovov ako napr. v oblasti Préalpes du Sud južne od Ženevského jazera. Zo severu na juh tvoria zónu flyšové a vápencové helvétske príkrovy nasunuté na predpolie, ktoré je flexúrne prehnuté vytvárajúc predhlbeň a vyplnenú molasou. Autochtónne klastické mezozoické sedimenty pochádzajúce z kontinentálneho okraja erodovaných materských hornín Európskej platformy, ležia na staršom hercýnskom kryštaliniku a sú označované ako infrahelvetikum. Pôvodne tvorili šelf. Podložie infrahelvetika však nie je vo svojej pôvodnej pozícii, tieto pôvodne hercýnske horniny boli oddelené od svojho podložia a počas orogenézy zavrásnené medzi mladšie jednotky. Neskôr vytvorili rozsiahle vyklenuté antiklinóriá (hraste), vďaka svojej vyššej odolnosti, budujúce najvyššie časti dnešných Álp. Helvetický príkrov v oblasti Glarus bol prvým miestom, kde geológovia predpokladali príkrovovú stavbu.
Austroalpinikum
Austroalpínska zóna (austroalpinikum) sa pôvodne nachádzala na okraji Apulskej platne, kde tvorila šelf a kontinentálny svah priliehajúci k Valaiskému oceánu. V Západných Alpách bolo austroalpinikum erodované a nachádza sa len v tektonických oknách (napr. tektonické okno Dent Blanche s vrchom Matterhorn), ktoré ležia nad penninikom. Naopak vo Východných Alpách pokrýva väčšinu územia. Vytvára tri výrazné tektonické jednotky: unterostalpin, ktorý leží na penniniku v leme tektonických okien; mittelostalpin tvorený kryštalinikom a oberostalpin, ktorý je sústavou viacerých superficiálnych príkrovov. Spodný príkrov je označovaný ako juvavikum, v jeho podloží sa nachádza slabo metamorfovaná karbónsko-permská Grauwackenzone. Vyššie príkrovy tvorí tirolikum a vrchné bajuvarikum. Kriedovú stavbu austroalpinika prekrývajú vrchnokriedovo-paleogénne sedimenty gossauskej superskupiny.
Intrúzie
Staršie vyvreté horniny v nižšej časti zemskej kôry, ktorá vznikla počas hercýnskeho vrásnenia (devón - perm), teda pred vznikom samotných Álp, sú podľa rádiometrického datovania staré až 320 miliónov rokov (karbón). V Alpách však možno nájsť aj mladšie intrúzie felzických magiem, ktoré pochádzajú z permu a triasu, počas ktorých podliehala kôra v tejto oblasti rozpínaniu. Intrúzie v Alpách nezaberajú veľké územia, najväčšie sa nachádzajú pozdĺž periadriatickej línie, kde vznikli napríklad adamelské granity. V oblasti penninických príkrvov možno sledovať migmatity.
Metamorfizmus
Horniny helvétskych, austroalpínskych príkrovov ako aj Južných Álp neboli zasiahnuté premenou vysokého stupňa počas terciéru. Premenené horniny vysokého stupňa nevznikli v týchto zónach v dôsledku orogenézy, ich pôvod možno vysvetliť napríklad tak, že pochádzajú z pôvodne hlbších častí kôry a na povrch sa dostali až neskorším výzvihom, pri ktorom boli premenené do amfibolitovej fácie. V zóne austroalpínskych príkrovov sa vyskytuje aj eklogit (premenená hornina vysokého stupňa), ktorého vznik sa spája s kriedovými orogénnymi pohybmi.
Terciérne eklogity sa nachádzajú aj v penninických príkrovovch. Tie obsahujú aj horniny od fácie modrých bridlíc. Takéto podmienky však signalizujú tepeltno-tlakové podmienky, ktoré sa môžu vyskytovať iba hlboko vnútri Zeme, na rozhraní spodnej kôry a vrchného plášťa. To znamená že tieto horniny pôvodne subdukovali a dostali sa niekoľko stoviek km hlboko, no neskôr boli pri obdukcii vyzvihnuté.
Kontaktná metamorfóza je v alpských terciérnych horninových komplexoch pomerne vzácna.
Vznik a vývoj Álp
Alpy sú vrásovo-príkrovové pásmo, ktoré vzniklo v dôsledku kôrového skrátenia spôsobeného konvergentným pohybom Euroázijskej a Apulskej litosférickej platne.
Rozpad Pangey
náhľad|vpravo|Supekontinent Pangea, ktorá vznikla pred 300 miliónmi rokov, na rozhraní permu a karbónu Koncom karbónu pred asi 300 miliónmi rokov sformovalo hercýnske (tiež označované variské) vrásnenie veľký superkontinent Pangea, ktorý v tej dobe zahŕňal väčšinu vtedajšej súše. Pangea vznikla zrážkou dvoch veľkých blokov, južnej Gondwany a severnej Laurázie. Do Pangey z východu zasahoval ako obrovský záliv oceán Paleotethys, ktorý niesol menšie kryhy kontinentálnej kôry, ktorá neskôr vytvorila časť Álp a ďalších pohorí alpsko-himalájskej sústavy.
Vietor, voda a drsné poveternostné podmienky spôsobovali chemické a mechanické zvetrávanie a eróziu hercýnskych pohorí, ktoré vznikli na mieste zrážky oboch kontinentov. V perme preto v oblasti dnešnej Európy vznikali hlavne klastické sedimenty, najmä pieskovce, presnejšie ich na kremeň bohatá odnož kremence a zlepence. V rovnakej dobe sa však zemská kôra týchto pohorí, ktorá bola izostaticky nestabilná, začala horizontálne rozpínať a stenčovať, čo viedlo k takzvanému orogénnemu kolapsu. V dôsledku tejto extenzie začali v stenčených častiach kôry vznikať panvy a pozdĺž osi horstva sa objavila felizcká sopečná činnosť. Bola to prvá fáza riftingu ktorý opäť oddelil Lauráziu a Gondwanu. Počas kolísania hladiny svetového oceánu v triase bol východný okraj Pangey zaplavený morom Paleotethys. V plytkých častiach šelfu tohto epikontinentálneho mora sa tak usadili verfénske bridlice a pri ďalšom pozvoľnom poklesávaní najmä veľké hrúbky vápencov, ktoré majú lokálne názvy. Masívne tmavé guttensteinské vápence vznikali v plytšej severnej časti šelfu, sú často dolomitizované (premenené na dolomit). Južnejšie, v o niečo hlbších častiach paniev, vznikali tenšie zvrstvené svetlé wattersteinské vápanece. V depresiach na okraji šelfu, ktoré poklesli najviac vznikali reiflingské vápence s rohovcami. Zaujímavosťou sú tiež lunzské vrstvy z vrchného triasu, ktoré majú flyšový charakter a ich vznik bol spojený s krátkodobou ale výraznou zmenou podnebia, ktorá spôsobila eróziu okolitého kryštalinika. Na lunzské vrstvy nasadá významná až 3000 m hrubá formácia tzv. hauptdolomitu (hlavný dolomit).
Jura
Začiatkom jury pred 180 miliónmi rokov pokračoval rozpad Pangey vznikom riftu a následne oceánu najprv medzi Severnou Amerikou a Západnou Afrikou, neskôr v kriede aj v oblasti Eurázie, Južnej Afriky a Južnej Ameriky. Vznikal Atlantik. Jedna z jeho vetiev siahala aj do oblasti európskej platne. Oceánska kôra, ktorá pri tomto procese vznikla bola označená ako Piemontsko-ligurský oceán. Všeobecne je tento oceán považovaný za súčasť Západnej Tethydy, tá sa však nachádzala viac na východ a Piemontsko-ligurský oceán s ňou geologicky nebol spojený. Oddeľovala ich polostrovná kryha africkej kontinentálnej kôry označovaná ako Apulská platňa (označovaná aj Adriatická platňa). (Označenie Západný Tethys je pomenovaním viacerých menších oceánskych paniev juhozápadne od Európskej platformy, ktoré ich rozlišuje od Neotethýdnej oblasti na východe.) Keďže sa v jure na Zemi nevyskytovali žiadne kontinentálne ľadovce, morská hladina siahala vysoko a oba tieto oceány boli spojené rozsiahlymi plytkými oblasťami, v ktorých sa mohli usadzovať karbonáty.
Koncom jury postihla extenzia aj euroázijskú platňu, vznikol pri tom Valaiský oceán, ktorý oddelil od kontinentu malú Iberskú platňu, ktorú z druhej strany ohraničoval Piemontsko-ligurský oceán. Obe tieto oceánske provincie nikdy nedosiahli veľkosť porovnateľnú s dnešným Atlantikom, boli skôr porovnateľné s dnešným Červeným morom. V tej istej dobe (vrchná jura - malm) sa však narušil pasívny okraj Piemontsko-ligurského oceánu, ktorého kôra začala subdukovať a Apulská platňa sa začala pohybovať smerom k Euroázijskej platni. V dôsledku subdukcie vznikla vo východnej časti Álp oceánska priekopa (tzv. trenč), v ktorej sa usadzovali hlbokomorské sedimenty hlavne radiolarity a Bündnerské bridlice. Miestami boli zachované nepohltené ofiolity.
Eoalpínske fázy
náhľad|Paleogeografická situácia v oblasti východoalpskej domény vo vrchnej jure. Vzďaľovanie (divergentný pohyb) Euroázijskej a Africkej platne nemalo dlhé trvanie. Pred asi 100 miliónmi rokov, v strede kriedy, vznikol Atlantický oceán a Afrika sa začala pohybovať na severovýchod. V dôsledku tohto pohybu došlo k stlačeniu a skráteniu sedimentačných paniev oceánu Tethys, ktorých sedimenty boli tlačené pred Africkou platňou. Oceánska kôra sa medzi oboma kontinentálnymi platňami začala zužovať a subdukovať pod Apulskou platňou. V dôsledku pôsobenia obrovských síl sa najjužnejšia časť Eurázijskej platne ohla a ponorila hlbšie do horúceho zemského plášťa, ktorý ju natavil a celkom pohltil. Africká platňa zatiaľ pokračovala v svojom pohybe na sever, v priebehu tohto obdobia sa posunula vyše 1000 km.
Mladokimérska fáza sa v Alpách prejavila iba okrajovo (významnejšie boli vtedy horotvorné pohyby na Kryme), dôležitá však bola austrijská fáza, ktorú možno považovať za začiatok deformácie Apulskej platne, ktorej horniny neskôr vytvorili podstatnú časť austroalpínskych príkrovov a Južných Álp. Stopy týchto horotvorných pohybov možno pozorovať aj v niektorých oblastiach Piemontsko-ligurského oceánu, ktorý dnes tvorí príkrovy penninika. Vo vrchnej kriede (mediteránna fáza) nastala prvá kontinentálna kolízia, keď severná časť Apulskej platne narazila na Európsku platformu.
Po skončení prvých fáz Alpínskej orogenézy vzniklo viacero vrásovo-násunových štruktúr, veľká časť oblasti však zostala v kriede stále pod hladinou mora. Na južnom okraji Európskej tabule vznikli v plytkej šelfovej zóne hojné vápencové uloženiny, ktoré boli v Alpách zabudované do helvétskych príkrovov. Naopak v hlbokých častiach anoxického dna Piemontsko-ligurského a Valaiského oceánu vznikali naďalej ílovité sedimenty penninského flyšu. Usadzovali sa tiež sedimenty gossauskej skupiny.
Paleogén
Po úplnej subdukcii Piemontsko-ligurskej oceánskej kôry pod Apulskou platňou v paleocéne sa začala subdukovať aj kontinentálna provincia Briançonského mikrokontinentu a pravdepodobne aj časť Iberskej platne. Jednalo sa o laramskú a sávsku fázu alpínskej orogenézy. Briançonnaiský mikrokontinent a Valaiský oceán (s ostrovným oblúkom) subdukoval pod Apulskú platňu v eocéne. Počas tohto obdobia sa dostal do hĺbky asi 70 km, pričom jeho horniny boli premenené do eklogitovej fácie a na niektorých miestach boli aj intrudovené migmatitmi. Tieto horniny sa neskôr stali súčasťou penninických príkrovov, ale veľká časť Briançonnaiského kontinentu bola pohltená hlbšie a zanikla. Zároveň bola vrchná časť Apulskej platne, predstavujúcej austroalpínske príkrovy nasunutá na svoje predpolie tvorené Európskou tabuľou. Tieto udalosti boli vrcholom alpínskeho vrásnenia. V kolíznej oblasti došlo k úplnému odlepeniu a vytlačeniu hornín penninika, austroalpinika a helvetika na sever, vyvrásnilo sa i alpské flyšové pásmo a molasová panva. V mieste uzavretia sutúry vznikla Periadriatické línia.
Subdukujúca Apulská kryha sa však rozpadla, jedna časť pokračovala v subdukcii a neskôr zanikla, ale druhá bola izostaticky vyzvihnutá. Tento výzdvih viedol v miocéne k rozťahovaniu hrubej kôry kolízneho pásma, erózii a vytvoreniu tektonických okien Veľkých Taur a Engadinu.
Neogén a súčasnosť
Apulská a Eurázijská platňa sa približujú dodnes. Jadro Álp, ktoré subdukovalo počas paleocénu a eocénu naďalej pomaly stúpa. Podľa meraní v cestných a železničných tuneloch sa Alpy dvíhajú priemerne o milimeter až centimeter ročne. To vedie k rovnováhe medzi výzdvihom (izostáziou) a zvetrávaním. Pohorie je stále seizmicky aktívne. Energia, ktorá sa postupne hromadí v horninách sa uvoľňuje najmä pozdĺž hlbokých zlomových línií. Pohyb príkrovov na sever stále pokračuje pozdĺž Penninického násunu. Pokračuje tiež subsidencia okrajových paniev Pádskej a Bavorskej panvy.
Zdroje
Alpen
STS-70
STS-70 bola misia amerického raketoplánu Discovery, ktorá sa uskutočnila v dňoch 13. júla až 22. júla 1995. Jej cieľom bolo vyniesť geostacionárnu družicu Tracking and Data Relay Satellite-G (TDRS-G) na obežnú dráhu, ako náhradu za stratenú TDRS-B.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Slayer
Slayer bola americká thrash metalová hudobná skupina pôsobiaca od počiatku 80. rokov. Bola založená Kerrym Kingom, ktorý potom našiel na post basgitaristu Toma Arayu (s ktorým tvorí jednu z najproduktívnejších autorských dvojíc na metalovej scéne) a na miesto druhého gitaristu našiel Jeffa Hannemana. Bubeníkom sa stal Dave Lombardo. Kapela sa počas chvíle stala veľmi populárnou v undergroundovej scéne a spolu s kapelami ako Metallica, Anthrax a Megadeth založila thrash metalovú scénu.
Najväčším úspechom bolo vydanie albumu Reign in Blood, ktorým ale dosiahli podľa kritikov určitý zenit. Dokonca dokázali, že negatívna reklama je najlepšia reklama. Úvodnou pesničkou „Angel of Death“ (Anjel smrti) rozpútali spor o to, či náhodou nie sú "nazi" kapelou, pretože song pojednáva o Dr. Jozefovi Mengelem. A navyše Jeff má doma zbierku fašistických vyznamenaní a medailí z druhej svetovej vojny. Ale napriek všetkým týmto prekážkam dosiahol rýchlo album Reign in Blood 500 000 predaných kópií a tak sa stal prvou zlatou doskou kapely Slayer.
Po roku 1986 kapelu na chvíľu opustil Dave Lombardo. Na jeho mieste bubnoval za neho Toni Scaglione z kapely Whiplash. V roku 1988 prišlo veľké sklamanie v podobe dosky South of Heaven, fanúšikmi bol album odsúdený pre pomalosť a menší odklon od prvých albumov. Album Seasons in the Abyss z roku 1990 sa vďaka 1 000 000 predaných kusov stal platinovým. Nasledovalo megaturné Clash of Titans. V roku 1992 na miesto bubeníka prišiel Paul Bostaph.
Ďalšie obvinenie z nacizmu prišlo v súvislosti s vydaním albumu Divine Intervention v roku 1994. Vyslovil ho Max Cavalera, ktorý pôsobil vtedy v kapele Sepultura. Slayer to oplatili tým, že vo francúzskej televízii pri jednom z rozhovorov prehlásili: „Sepultura je banda brazílskych debilov“ ("a bunch of lowlife cocksuckers from Brazil"). Po odchode Maxa Cavaleru zo Sepultury sa vzťah medzi kapelami zlepšil.
V roku 2001 sa znovu za bubny skupiny posadil Lombardo. V tom istom roku 11. septembra bol  vydaný album God Hates Us All. Najväčšou zaujímavosťou bol deň 11. September kedy bol spáchaný teroristický atentát na Svetové obchodné centrum známe aj ako dvojičky Album bol nominovaný na cenu Grammy za najlepšie živé prevedenie skladby Disciple a za najlepší album. Nezískalo však ani jednu z cien. Koncom toho istého roku sa do skupiny vrátil pôvodný bubeník Lombardo. V ďalších rokoch vyšli skupine 2 DVD – War at Warfield a Still Reigning. 8. augusta 2006 vyšiel nový album Christ Illusion. Za skladbu „Final six“ z tohto albumu dostala kapela cenu Grammy za najlepší metalový výkon. Zatiaľ posledný radový album World Painted Blood vyšiel v roku 2009. Od roku 2011 sa Jeff Hanneman liečil na nekrotizujúcu fasciitídu po uhryznutí pavúkom. Na koncertoch ho nahradil Gary Holt z kapely Exodus. Hanneman však so skupinou vystúpil na koncerte Big 4 v apríli 2011. 2. mája 2013 zomrel na zlyhanie obličiek. V tom istom mesiaci Lombardo definitívne odišiel z kapely po finančných nezhodách a vystriedal ho niekdajší bubeník Paul Bostaph.
Zdroj
Kapela sa v roku 2019 rozlúčila s fanúšikmi dokumentom "SLAYER - REPENTLESS KILLOGY" a posledním koncertom v Los Angles
Lačnov (prírodná pamiatka)
Ochrana
Predmetom ochrany je výskyt vzácneho silno ohrozeného druhu šafranu bielokvetého (Crocus albiflorus).
Povrchová teplota
Povrchová teplota vo fyzike je teplota telesa, ktorá je na jeho povrchu a je teda zvonka viditeľnou alebo merateľnou teplotou vo vzťahu na tepelné žiarenie telesa. Je dôležitá, ak má vnútro telesa inú teplotu ako okrajové vrstvy.
Geografia
V geografii je to teplota povrchov súše a vôd. Závisí od intenzity prichádzajúceho a emitovaného žiarenia, ktorá zas závisí od geografických súradníc, počasia, sklonu lokality, postavenia Slnka, tepelnej vodivosti lokality a prízemných pohybov vzduchu. Spravidla sa merá infračervenou termografiou.
200px|thumb|right|[[Fotosféra Slnka]]
Povrchová teplota hviezd
Keďže nie sme schopní priamo odmerať teplotu hviezdy, ale vieme odmerať vlnovú dĺžku jej žiarenia, môžeme týmto spôsobom určiť aspoň vonkajšiu teplotu hviezd. Zoberme si príklad Slnka, ktorého teplota fotosféry je 5 800 Kelvinov a teda jeho vlnová dĺžka je okolo 500 nm, pričom táto vlnová dĺžka patrí do sféry viditeľného svetla.
Paračov
Paračov je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 108 obyvateľov, z toho 57 mužov a 51 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 37,7 roka, ženy 41,4 roka).
Bit
Bit je názov základnej jednotky informácie. Ako skratka sa používa bit alebo b. Používa sa v teórii informácie a v informatike. Bit môže nadobúdať jednu z dvoch logických hodnôt. V praxi nadobúda vždy jednu z dvoch vzájomne sa vylučujúcich stavov, ako „pravda“ – „nepravda“, „zapnutý“ – „vypnutý“, nula – jedna.
História a názov
Termín prvýkrát použil Claude E. Shannon, otec teórie informácie, vo svojej práci z roku 1948. Názov vznikol ako skratka spojenia „binary digit“, čo je zároveň slovná hračka pretože bit v angličtine znamená aj kúsok/štipka. Pôvod termínu Shannon pripísal Johnovi W. Tukeymu.
Násobky
Bajt (angl. byte, tiež označované ako slabika) je zoskupenie bitov, pôvodne s premenlivou veľkosťou, no dnes takmer vždy osem bitov. Osembitové bajty, tiež známe ako oktety, sú schopné reprezentovať 256 rozličných hodnôt (28) napr. 0 až 255 zapísané v desiatkovej sústave. Osembitový bajt možno zapísať aj pomocou dvoch štvorbitových zoskupení, známych ako nibble (hláska), ktoré reprezentujú 16 hodnôt (24) a preto sa dajú zapísať jednou cifrou v hexadecimálnej sústave. Napríklad 0 až 255 v desiatkovej sústave zodpovedá 00 až FF. V niektorých architektúrach počítačov pozostáva slovo zo 16 bitov, dvojslovo z 32 bitov. Pozri veľkosť slova.
Termíny pre veľké množstvá informácie sa tvoria pridaním štandardných predpôn; kilobit (Kb, Kbit), megabit (Mb, Mbit), gigabit (Gb, Gbit). Existujú však nedorozumenia týkajúce sa týchto jednotiek a ich skratiek, pozri podrobne v článku binárny prefix. Hoci je jasnejšia symbolika používať „bit“ pre bit a „b“ pre bajt, „b“ sa často používa pre bit a „B“ pre bajt (v sústave SI je však „B“ skratkou pre Bel).
Napríklad:
V praxi sa však niekedy, vzhľadom k historickým okolnostiam, využívajú predpony SI pre binárne hodnoty (1kB = 1024 bitov namiesto 1000 bitov). Zjednodušene povedané, používa sa nepresné označenie pretože odchýlka je menej ako 3%.
Počet bitov a stavov
Bit nadobúda vždy jednu z dvoch hodnôt. Pomocou jedného bitu možno teda reprezentovať 21 = 2 stavy. Pomocou 8 bitov (1 bajt) možno reprezentovať 28 = 256 stavov. Tabuľka vpravo uvádza počet reprezentovateľných stavov až do šírky 64 bitov, ktorá umožňuje reprezentovať približne 1,844674407×1019 stavov.
Iné
V telekomunikáciách a počítačových sieťach sa prenosová rýchlosť zvyčajne označuje v bitoch za sekundu.
Bit v súčasnosti je základná, teda najmenšia jednotka udávajúca množstvo informácie používaná v informatike, zároveň však prebieha intenzívny výskum v kvantovej informatike týkajúci sa qubitov.
Čertižné
Čertižné je obec na Slovensku v okrese Medzilaborce.
Vývoj názvu obce
Čertižné je najmladšia obec v doline rieky Laborec.
Linuxová distribúcia
right|thumb|Linux so spusteným GNOME
Linuxová distribúcia alebo distribúcia Linuxu, prípadne iba distribúcia, je označenie operačného systému zloženého z linuxového jadra a sady slobodného alebo aj komerčného softvéru. Obyčajne obsahuje sadu nástrojov GNU, X server, kompletné desktopové prostredie (napríklad KDE, Gnome alebo XFCE), kancelársky balík, (napr. OpenOffice.org alebo LibreOffice), internetový prehliadač (napr. Mozilla Firefox), komunikačné a iné nástroje. Dnes je súčasťou skoro vždy tiež preklad do niekoľkých jazykov.
Linuxové distribúcie boli spočiatku zložené iba zo slobodného softvéru, časom sa však objavili aj komerčné distribúcie, poskytujúce lepšiu podporu používateľom. Prevažná väčšina súčasných distribúcií je však aj naďalej slobodná. Odvodzovanie umožňuje licencia GNU GPL, podľa ktorej je možné použiť zdrojové balíčky rôznych distribúcií, upravovať ich a upravené verzie šíriť pri dodržaní podmienok.
Vznik nových distribúcií je najčastejšie odvodením od už existujúcej distribúcie. Častým vzorom pre nové distribúcie je napríklad Red Hat a od neho odvodené CentOS alebo Fedora.
Atalanta BC
Atalanta Bergamasca Calcio známy ako Atalanta Bergamo alebo len Atalanta je futbalový klub z talianskeho mesta Bergamo. Hráva najvyššiu taliansku futbalovú súťaž Sériu A.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hlivištia
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hlivištia v okrese Sobrance.
Linuxová distribúcia
Linuxové distrúcie sú prispôsobované svojou veľkosťou často na 1 CD alebo 1 DVD, väčšie projekty majú svoje ISO obrazy vytvárané pre viac rôznych počítačových architektúr a dajú sa stiahnuť alebo objednať z internetu. Pri sťahovaní linuxových distribúcií sa často používa BitTorrent.
Atalanta BC
História
Klub síce vznikol až v roku 1907, no organizovaný futbalový oddiel existoval v Bergame už o tri roky skôr. Bol založený švajčiarskymi imigrantmi ako FC Bergamo. Meno "Atalanta" dostal klub po postave legendárnej lovkyne z gréckej mytológie. Oficiálne bol klub uznaný Talianskym futbalovým zväzom až v roku 1914. Súčasný klub vznikol zlúčením medzi klubmi Atalanta a Bergamasca. Atalanta sa dostala do Série A v roku 1937, no hneď aj vypadla. Vrátila sa v roku 1940 a vydržala tam 19 rokov. Po roku sa však opäť prebojovala do Série A a zostala tam zas dlhú dobu až do roku 1973. Najlepšia pozícia Atalanty v Sérii A bolo 5-te miesto z roku 1948. V roku 1981 hrala Atalanta dokonca až tretiu najvyššiu súťaž Sériu C, no hneď v priebehu nasledujúcich dvoch rokov bola opäť v Sérii A. Celkovo strávila Atalanta v Sérii A 51 sezón.
Úspechy
Coppa Italia - 1
Serie B - 6
Serie C1 - 1
Externé odkazy
Oficiálna webová stránka
Orzysz
Orzysz je mesto v Poľsku vo Varmsko-mazurskom vojvodstve v okrese Powiat piski v rovnomennej gmine.
NGC 3532
NGC 3532 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kýl, ktorú objavil Nicolas Louis de Lacaille v roku 1751. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 3. Bola prvým objektom pozorovaným Hubbleovým vesmírnym ďalekohľadom (HST) dňa 20. mája 1990.
Chan Jü
náhľad|Chan Jü Chan Jü (, ; * 768† 824) bol čínsky filozof, praotec novokonfuciovstva, považovaný za obroditeľa a najväčšieho majstra čínskej prózy.
Orzysz
Žije tu 5 779 obyvateľov (30.6.2007).
NGC 3532
Zo vzdialenosti 1 430 ly sa nám na oblohe javí ako plôška s priemerom 70′, čo je dvojnásobok priemeru Mesiaca. Je veľmi bohatá na hviezdy, v priestore s priemerom 29 ly ich obsahuje asi 130. Ďalekohľad s 15-cm priemerom objektívu ich rozlíši stovky a celá hviezdokopa sa v ňom javí ako ovál. V blízkosti jej okraja sa nachádza jasná žltá hviezda, ktorá ale ku hviezdokope nepatrí. Nenachádza sa v popredí, hoci je jasnejšia než všetky ostatné hviezdy v kope, ale v pozadí, až vo štvornásobnej vzdialenosti od Zeme v porovnaní s kopou.
Évry (Essonne)
Évry je mesto v južnej časti metropolitnej oblasti Paríža vo Francúzsku v departemente Essone a regióne Île-de-France. Od centra Paríža je vzdialené asi 25 km.
Je centrom Évry Ville Nouvelle, čo je nová mestská aglomerácia založená v 60. rokoch 20. storočia.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Chan Jü
Odmietal budhizmus a taoizmus, či vo všeobecnosti akékoľvek cudzie učenia, ktoré obviňoval z podvracania verejnej morálky. Koniec života strávil vo vyhnanstve, kam ho poslal cisár Sien-cung (dynastia Tchang).
Kilobit za sekundu
Kilobit za sekundu (kb/s, kbps alebo kbit/s) je jednotka rýchlosti prenosu dát (dátového toku) rovná 1 000 bitov za sekundu. Kvalita audio sa často vyjadruje v kbit/s.
Kilobajt za sekundu
Inou jednotkou rýchlosti prenosu dát je kilobajt za sekundu (kBps alebo kbyte/s) a je osemnásobne rýchlejší ako kilobit za sekundu:
Novosedly
Novosedly môže byť:
… alebo časti obcí:
Označenie Novosedly je tiež zastaraný a dnes už nepoužívaný názov pre obec:
Tottenham Hotspur FC
Tottenham Hotspur je londýnsky futbalový klub hrajúci v anglickej FA Premier League. Jeho domácim štadiónom je Tottenham Hotspur Stadium, ktorý sa nachádza v londýnskom obvode Tottenham.
Klub bol založený ešte v roku 1882 pod názvom Hotspur Football Club. Do prvej ligy sa prebojovali až v roku 1909. Spurs boli prvým tímom, ktorý vyhrali double; víťazstvo v lige a pohári a to v roku 1961. V roku 1963 sa stali prvým britským klubom, ktorý vyhral európsky pohár, po víťazstve 5-1 nad Atléticom získali Pohár víťazov pohárov UEFA.
Vyhrané domáce súťaže
1951, 1961 1901,1921,1961,1962,1967,1981,1982,1991
1971,1973,1999,2008 1921, 1951, 1961, 1962, 1967, 1981, 1991
Vyhrané medzinárodné súťaže 1963 1972,1984
Štadión
thumb|[[Robbie Keane sa pripravuje na penaltu na White Hart Lane]] Prvým štadiónom Tottenhamu bol štadión Tottenham Marshes. V roku 1898 sa presťahoval klub na štadión Northumberland Park. Tam ale hrali len jeden rok a od roku 1899 hrajú na terajšom štadióne White Hart Lane s kapacitou 36 310 miest, ale rekord White Hart Lane je až 75 038 divákov počas FA Capu proti Sunderlandu. Prvý zápas na White Hart Lane hral Tottenham proti Notts County a vyhrali 4-1.
Sezóna 2008/2009
Pred sezónou 2008/09 trénerovi Juande Ramosovi odišli z klubu až štyria kľúčoví hráči: Jermain Defoe do Portsmouthu, brankár Paul Robinson prestúpil do Blackburnu(ale do klubu za Paula Robinsona prišiel z PSV Eindhoven Brazílčan Heurelho Gomez), odišlo aj útočné duo Dimitar Berbatov do Manchestru United a Robbie Keane do Liverpoolu. Náhradou za nich sú Roman Pavľučenko zo Spartaku Moskva a Luka Modrić z Dinama Záhreb. Úvod do sezóny sa Tottenhamu nepodaril. Po ôsmich kolách bol Tottenham na poslednom mieste, a tak vedenie tímu sa rozhodlo ukončiť spoluprácu so španielskym trénerom Juanom Ramosom. Na jeho miesto prišiel Harry Redknapp z Portsmouthu. A hneď v prvých troch zápasov získal 7 bodov. Ale hlavne proti ťažkým súperom. Bod proti Arsenálu a dokonca porazil FC Liverpool, ale až po 14. kole postúpili v tabuľke nad hranicu zotrvania v lige. Počas jarného prestupovom období sa do Tottenhamu vrátil z Portsmouthu útočník Jermain Defoe sa 15 miliónov libier a Robbie Keane z Liverpoolu za 12 miliónov libier. Nakoniec bojovali o Európsku ligu, ale skončili na 8. mieste, s dvojbodovým odstupom na siedme miesto.
Sezóna 2009/2010
Do klubu sa vrátila dvojica Jermain Defoe a Robbie Keane. Novým trénerov sa stal Harry Redknapp. Tottenham má v tíme množstvo anglických reprezentantov ( Jermain Defoe, Aaron Lennon, Peter Crouch, Jermain Jenas, Ledley King či Michael Dawson). Úvod sezóny vyšiel Tottenhamu výborne a hral o popredné priečky. V strede sezóny síce prišiel útlm, no po tom, ako v 32. kole zdolal doma Arsenal FC a v 34. kole vedúci tím Premier League - Chelsea FC, sa dostal na 4. miesto o 2 body pred Manchester City a stále mal reálnu šancu na ligu majstrov, kde sa napokon aj prebojoval a ako 4. tím Premier League si zahrá predkolo Ligy majstrov.
Súčasná zostava
Hosťovania
(na hosťovaní v Degerfors IF) (na hosťovaní v FC Metz) (na hosťovaní v Celtic FC)
Legenda: B - Brankár, O - Obranca, Z - Záložník, Ú - Útočník
Vladimír Roy
thumb|Hrob na [[Národný cintorín|Národnom cintoríne v Martine]]
Vladimír Jozef Ján Roy (pseudonymy Aeneas Phyllon, Dúžavin, Havran, Jochanan a i.) (* 17. apríl 1885, Kochanovce – † 6. február 1936, Nový Smokovec) bol slovenský básnik a prekladateľ, a evanjelický farár vnuk slovenského národného buditeľa Jozefa Miloslava Hurbana.
Životopis
Pochádzal z rodiny evanjelického farára Petra Pavla Roya a dcéry Jozefa Miloslava Hurbana patriacej k zemianskemu stavu ktorej predkovia, francúzski hugenoti, podľa rodinnej tradície prišli na Slovensko pred náboženským prenasledovaním z Francúzska.
Vzdelanie získaval v Kochanovciach, Modre a na gymnáziách v Skalici a v Bratislave, kde zmaturoval v roku 1905. V štúdiu pokračoval na teologickej fakulte v Bratislave, ktorú ukončil v roku 1909. Už počas štúdia pracoval ako spoluredaktor v časopisoch Prúdy a Dennica. Po ukončení štúdia pôsobil na viacerých miestach ako kaplán (Liptovský Mikuláš, Stará Turá, Pešť), v roku 1910 bol na študijnom pobyte v Anglicku, v roku 1912 sa stal farárom v Púchove., kde kedysi pôsobil aj jeho otec. Jeho pôsobenie v Púchove pripomína pamatná tabuľa na starej evanjelickej fare na Moravskej ulici. V Púchove ho navštívil aj Scotus Viator.
Počas 1. svetovej vojny prešiel ruským a talianskym frontom, chvíľu pôsobil ako kaplán v Krajnom (1915) a po ukončení vojny bol od roku 1919 opäť farárom v Púchove. V rokoch 1925 – 1926 sa venoval iba literárnej tvorbe, no z existenčných dôvodov v roku 1927 začal znovu pôsobiť ako farár, no tentoraz v Bukovci, až bol napokon predčasne penzionovaný. V roku 1934 sa presťahoval do Martina, zomrel však v sanatóriu v Novom Smokovci. Pochovaný je v Martine.
Raz príde čas je názov dokumentárneho filmu o Vladimírovi Royovi, ktorý vznikol v produkcii Slovenskej televízie v roku 1993 /scenár a réžia Fedor Bartko/.
Tvorba
Svoje prvé verše začal písať už počas vysokoškolských štúdií a uverejňoval ich v časopisoch Slovenské pohľady, Cirkevné listy a Národné noviny. Začiatky jeho tvorby boli poznačené vplyvom symbolizmu a impresionizmu, no taktiež ho ovplyvňovala tvorba Pavla Országha-Hviezdoslava či Svetozára Hurbana-Vajanského, z mladších autorov to boli Janko Jesenský, Ivan Krasko a iní. Neskôr ho ovplyvňovala romantická poézia slovenských (Janko Kráľ) i zahraničných autorov (Endre Ady, George Gordon Byron). Vo svojej tvorbe sa venoval vyjadreniu rozporov medzi svetom a srdcom, snom a skutočnosťou, no taktiež v nej vyjadroval smútok, bolesť, hrôzu, osamotenosť a boj za ľudskejší a spravodlivejší život. V neskoršej tvorbe sa venoval najmä národnej lyrike, kde využíval najmä motívy noci bez luny a hviezd, obrazy mrakov, súmraku, temna a beznádeje, ale taktiež sú pre jeho tvorbu z tohto obdobia typické motívy vzbury a odboja, zamerané nielen proti spoločnosti, ale i proti sociálnym pomerom. Po tomto období prichádza do jeho tvorby prevaha lyriky, a to ako ľúbostnej, tak i osobnej, reflexívnej a prírodnej. Ovládal šesť cudzích jazykov, a tak sa okrem vlastnej tvorby venoval i prekladom poézie, prózy i drámy. Prekladal najmä z angličtiny (George Gordon Byron, Edgar Allan Poe (napr. báseň Havran), Percy Bysshe Shelley, William Shakespeare, Oscar Wilde, Walter Scott, Charles Dickens), francúzštiny (Alexandre Dumas starší, z nemčiny (Heinrich Heine, Johann Wolfgang Goethe), Rainer Maria Rilke), maďarčiny (Endre Ady, Mór Jókai) a iných jazykov. Okrem toho tiež preložil libreto k prvej slovenskej opere Jána Levoslava Bellu Kováč Wieland. Jeho básnická tvorba ovplyvnila celý rad slovenských básnikov, ako boli Štefan Krčméry, Emil Boleslav Lukáč, Ján Smrek, Andrej Plávka a iní, ktorí čerpali z jeho poznatkov z práce s voľným veršom.
Pyramída Amenemheta IV.
thumb|272px|Dispozícia Pyramídy Amenemheta IV.
Pyramída Amenemheta IV. alebo Južná pyramída v Mazghúne je nedokončená staroegyptská kráľovská hrobka, ktorá leží západne od rieky Níl pri dnešnej dedine Mazghúna v Egypte.
Čabiny
Čabiny sú obec na Slovensku v okrese Medzilaborce.
Polohopis
Územie obce Čabiny sa nachádza v Nízkych Beskydách v doline Laborca. Nadmorská výška v strede obce je 250 m n. m. a v chotári 240 – 638 m n. m. Povrch chotára je mierne členitý a tvoria ho vrstvy treťohorného flyšu a štvrtohorné náplavy Laborca. Na okraji obce sa nachádza súvislý les s prevahou buka a brezy.
Dejiny
Vznik obce súvisí s pastiermi, ktorí tu odlesnili veľké množstvo rozľahlých bukových pralesov. Neskôr tunajšie košiare nahradili pastiersko-roľnícke usadlosti. Tie vytvorili samostatné obce – Nižné Čabiny, Stredné Čabiny a Vyšné Čabiny. Usadlosti postupne zanikali – posledná sídlila v lokalite Hŕbok Čabiny, ktorá do zlúčenia s Nižnými Čabinami v roku 1913 existovala samostatne.
Pyramída Amenemheta IV.
Pyramídový komplex
Pyramídový komplex uzatvára zvlnený múr z nepálených tehál. Zádušný chrám nepriliehal k pyramíde. Predpokladá sa, že to bola hlinená stavba, ktorej pozostatky sa našli včlenené do východnej steny múru. V jej dispozícii sa dá rozoznať centrálna komora alebo dvor, zásobné priestory po každej strane a obetná sieň. Niektoré stopy napovedajú, že sa kult panovníka v chráme skutočne určitý čas pestoval. V juhovýchodnom rohu je vstup do areálu s vestibulom. Okolo neho sa našla dlažba z vápencových platní.
Čabiny
Dejiny
Vyšné Čabiny vznikli v roku 1478 pod názvom Chebinye. Od 16. až do začiatku medzivojnového obdobia používali viaceré názvy (Felsew Chebynye, Felsó – Csebinye, Felseu Chebinie, Felso Cebin, Felschö – Cschebinye, Horní Čebině, Czebyne Horny, Felsöcsebénye...). Obec patrila spočiatku humenskému panstvu, neskôr Barkóciovcom, Andrášiovcov a Szirmayovcom. V roku 1920 obec nadobudla pomenovanie Vyšné Čabine a medzi rokmi 1927 – 1964 bol používaný tvar Vyšné Čabiny.
Pyramída Amenemheta IV.
Výskum
V roku 1910 pyramídu skúmal britský archeológ Ernest MacKay.
Čabiny
Dejiny
Nižné Čabiny vznikli v roku 1478 pod názvom Alsochebenye. Od 16. až do začiatku medzivojnového obdobia bol názov obce niekoľkokrát menený (Also Chebinye, Alsó – Csebinye, Nižne Czebinye, Dolní Čebině, Czebyne Dolny, Alsócsebinye...). Obec bola najskôr rozdelená medzi humenské panstvo a ďalšie ako Izbugyaiovci, Barkóciovci... Drevený pravoslávny chrám existoval určite v 15. a dokázateľne v 16. storočí. V roku 1913 sa súčasťou Nižných Čabín stala lokalita Hŕbok Čabiny, ktorá bola sídlom poslednej tunajšej usadlosti. Počas prvej svetovej vojny bola obec ruskou armádou v rokoch 1914 – 1915 zničená. V roku 1920 nadobudla pomenovanie Nižné Čabine a medzi rokmi 1927 – 1964 bol používaný tvar Nižné Čabiny. Počas obdobia prvej Československej republiky sa tunajší obyvatelia zaoberali výrobou rastlinného oleja.
Počas obdobia prvej Česko-slovenskej republiky sa obyvatelia oboch obcí zameriavali na poľnohospodárstvo, napríklad na výrobu rastlinného oleja. V čase Slovenského národného povstania na území súčasných Čabín operovali partizánske skupiny (21. septembra 1944 vyhodili do vzduchu nemecký nákladný vlak). Počas oslobodzovacích bojov zhorelo 13 domov.
Súčasná obec vznikla v roku 1964 zlúčením Vyšných a Nižných Čabín.
Eurotelevízia
náhľad|Logo týždenníka Eurotelevízia Eurotelevízia (do roku 1991 Televízia) je najstarší programový magazín na Slovensku. Vychádza každý piatok a obsahuje televízny program od nasledujúcej soboty do piatka. Pre lepšiu orientáciu slúži ponuka vybraných TV tipov na každý deň, ktoré upozorňujú na najzaujímavejšie filmy, dokumenty, seriály, detské programy i športové prenosy. Pravidelné miesto majú v časopise rozhovory s hercami, moderátormi, televíznymi a filmovými tvorcami, informácie z televízneho zákulisia, ale aj zo sveta domáceho a zahraničného šoubiznisu, témy o prírode, vede i histórii, recepty, poradňa a články o zdraví. Časopis má štandardne 76 strán (z toho 42 programových).
História
náhľad|Prvé titulky Televízie z rokov 1965 a 1966 Prvé číslo Eurotelevízie, vtedy ešte pod názvom Televízia, vyšlo začiatkom októbra 1965 ako slovenský programový časopis Česko-slovenskej televízie, stálo 80 halierov a na 16 stranách ponúkalo spolu s portrétmi hlásateliek programové stĺpce Československej televízie, Maďarskej TV Budapešť a Poľskej TV Katowice. Časopis bol čiernobiely s minimom obrázkov, publicistika sa zameriavala na rozhovory s osobnosťami kultúrneho a literárneho sveta, reportáže o populárnych inscenáciách, technické rady a state o rozvoji televízie. Príznačným bol úvodník s nadpisom Bližšie k divákom, v ktorom vtedajší oblastný riaditeľ ČST Jozef Vrabec napísal, že doterajšie informácie o televíznom programe nie sú dostatočné, preto je potrebný taký časopis, ktorý by sa "v plnom rozsahu venoval televíznej problematike a poskytoval divákovi predovšetkým širšie informácie o vysielaných reláciách, aby si mohol vybrať program podľa svojich osobných záľub a záujmov." Stabilnou rubrikou bol Teleservis, v ktorom Ing. Ján Kožehuba radil divákom, ako treba postupovať, aby mali kvalitný príjem televízneho signálu. náhľad|V roku 1975 začala Televízia vychádzať farebne V roku 1970 časopis zmenil formát, vnútorné usporiadanie a zaviedol nové rubriky. Vychádzal na 12 stranách stredoeurópskeho novinového formátu. Uverejňoval výňatky z listov divákov pod hlavičkou Videli – napísali, udeľoval Cenu divákov najlepším reláciám, úvodníky informovali o programových zámeroch ČST, články upozorňovali na Tipy týždňa, oboznamovali čitateľov s televíznymi profesiami aj s históriou televízie. Od čísla 14/1975 vychádzal časopis pravidelne ako farebný.
Po roku 1989 sa výrazne rozšírila programová ponuka zahraničných staníc a v januári 1991 pribudla k názvu týždenníka predpona „Euro-“. Eurotelevízia vychádzala od apríla 1990 vo vydavateľstve Euroskop, ktoré sa v auguste 2004 zlúčilo s vydavateľstvom Ringier. V septembri 2007 ju spolu s ďalšími dvoma programovými časopismi (Telemagazín a TV Max) prevzala do svojho portfólia nemecká spoločnosť Bauer Media Group. Prvé číslo Eurotelevízie v upravenej podobe (koncepčnej i grafickej) podľa predstáv nemeckých majiteľov vyšlo v septembri 2008. K logu pribudla červená hviezdička prevzatá z loga nemeckého časopisu TV Movie.
Od roku 2014 časopis nemá vlastné programové oddelenie a program televíznych staníc kupuje od externej českej firmy.
V decembri 2018 prešli tituly nemeckého vydavateľstva Bauer Media Group na Slovensku aj v Česku do vydavateľstva Mafra, ktoré patrí do koncernu Agrofert.
Pod hlavičkou Eurotelevízie vyšlo aj niekoľko špeciálov: FilmMax (2011), Búrlivé víno (2013), Retro Televízia (2016), Svet seriálov (2017), Prázdniny (2018), Susedia (2018).
ISO 9000
ISO 9000(9001) CJ je jednak rad základných noriem manažérstva kvality Medzinárodnej organizácie pre normalizáciu a jednak jedna z noriem tohto radu (na Slovensku má názov STN EN ISO 9000:2000).
Rad noriem ISO 9000
Normy ISO 9000 a nasl. obsahujú súbor odporúčaní, čo a ako sa má pri manažérstve kvality dokumentovať. Zároveň je tým zadefinovaný v súčasnosti už medzinárodne uznaný štandard, umožňujúci jednoduchšie a prehľadnejšie riadenie firiem - najmä v medzinárodnom prostredí - a to pomocou zavedenia rovnakého etalónu pre kvalitu v pôvodne rozdielnych prostrediach s rozdielnymi prístupmi k práci a riadeniu.
Pôvodné normy ISO 9000 a nasl. urobili prvý krok k „poriadku“ vo firmách. Skúsenosť však ukázala, že firmy si vybudovali dokumentáciu k svojej výrobe, a hoci audit na ISO 9000 bol vyhodnotený ako OK, ľudia vytvorené príručky len zriedka používali a len málokedy vyplňovali preddefinované formuláre. Preto sa prikročilo k ďalšiemu stupňu: k procesom. Normy ISO 9000:2000 a nasl. sú už procesne orientované, čo znamená, že pri audite sa kontroluje nielen to, či je polovýrobný alebo vývojový proces zadefinovaný, ale aj to, či sa dodržiava.
EN ISO 9000
Základný dokument definujúci pojmy, princíp a základné ciele manažérstva kvality. Norma ISO 9000:2000 (procesne orientovaná) bola v roku 2005 prepracovaná, čo viedlo k pozmeneniu a upresneniu štandardov ISO 9001:2000, ISO 19011:2002 a k zverejneniu ISO 9000:2005.
EN ISO 9001
Definuje požiadavky na organizáciu s cieľom maximálne uspokojiť zákazníka na základe ôsmich základných pravidiel manažérstva kvality:
EN ISO 9004
Obsahuje návody pre efektívne manažérstvo kvality.
EN ISO 19011
Obsahuje návod na vykonávanie interných auditov.
NGC 3533
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Lentillères
Lentillères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Lentillères má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Lentillères má 214 obyvateľov (2009).
Avèze (Puy-de-Dôme)
Avèze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Lentillères
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Avèze (Puy-de-Dôme)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Metaneira (mytológia)
náhľad|Demeter a Metaneira, červenofigúrová [[hydria, cca. 340 pred Kr.]] Metaneira (starogr. Μετάνειρα – Metaneira) je v gréckej mytológii manželka eleuzínskeho kráľa Kelea, matka Triptolema a Démofóna.
Avèze (Puy-de-Dôme)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Metaneira (mytológia)
So svojím manželom Keleom poskytli prístrešie bohyni Demeter, ktorá po únose svojej dcéry Persefony, bohom podsvetia Hádom, blúdila po svete v podobe obyčajnej ženy. Z vďačnosti za milé prijatie naučila bohyňa jej staršieho syna Triptolema ako prvého človeka na svete pestovať obilie a mnohé iné veci týkajúce sa roľníctva a na jej želanie sa potom Triptolemos stal učiteľom roľníctva po celom svete. Na voze ťahanom okrídlenými drakmi tak pochodil takmer celý svet.
Mladšiemu synovi Démofónovi chcela bohyňa darovať nesmrteľnosť, preto ho tajne potierala ambróziou a zakaľovala nad ohňom (podobne to robila bohyňa Thetis svojmu synovi Achilleovi). Keď ju raz pri tom pristihla Metaneira, hrozne vykríkla a preľaknutej bohyni Démofón spadol do ohňa a zhorel. Demeter po tomto nešťastí vyslovila svoje poľutovanie a Démofónovi darovala aspoň večnú slávu.
Výstavba
Výstavba môže byť:
Ostróda
Ostróda je mesto v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve v okrese Powiat ostródzki v rovnomennej gmine.
Žije tu 33 350 obyvateľov (30.6.2007).
Ernst Haeckel
náhľad|Kresby viacerých sasaniek, 1904 Ernst Heinrich Philipp August Haeckel (* 16. február 1834, Postupim – † 8. august 1919, Jena) bol nemecký biológ, predstaviteľ darwinizmu, profesor na Jenskej univerzite.
Rozpracoval biogenetický zákon, učenie o fylogenéze, idey prirodzeného vzniku života z anorganických látok.
Zoznam distribúcií Linuxu
right|thumb|Strom distribúcií Linuxu
Toto je zoznam najznámejších a najrozšírenejších distribúcií operačného systému Linux, prípadne iných unixových operačných systémov.
Ernst Haeckel
Štúdiu týchto organizmov sa venoval vyše 12 rokov. Opísal viac ako 4 000 živočíšnych druhov, ich jedinečnú mnohotvárnosť sa snažil spodobniť v kresbách.
Haeckel býva označovaný ako nemecký Darwin.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horňa
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Horňa v okrese Sobrance.
Charles David Walker
Charles David "Charlie" Walker (* 29. august 1948, Bedford Indiana, USA) je bývalý americký astronaut. Účastník troch letov na raketoplánoch.
Život
Narodil sa v Bedforde, štát Indiana. Je ženatý so Susan Y. Flowersovou z Missouri. Majú dcéru Catherine. Vo voľnom čase sa zaujíma o fotografovanie, beh, turistiku, prístrojové potápanie, bonsaje a zbiera knihy o vesmíre.
Štúdium
V roku 1966 vyštudoval na Bedford High School a v roku 1971 získal titul bakalára v leteckom a kozmickom inžinierstve na Purdue University.