cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lancaster (Anglicko)
Lancaster je mesto v grófstve Lancashire v Anglicku. Leží na rieke Lune a má populáciu 52 234 obyvateľov. V širšom okrese miestnej samosprávy mesta Lancaster žije 138 375 obyvateľov. Lancasterovci boli vetvou anglickej kráľovskej rodiny, zatiaľ čo vojvodstvo Lancaster vlastní veľké majetky v mene Alžbety II., ktorá je tiež vojvodkyňou z Lancasteru. Je to starobylé osídlenie, ktorému dominuje hrad Lancaster, kostol Lancaster Priory Church a pamätník Ashton Memorial. Je domovom Lancaster University a kampusu University of Cumbria.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2030
Výber hostiteľa
V roku 2015 podpredseda anglického futbalového zväzu David Gill uviedol, že jeho krajina by mohla potenciálne podať ponuku na ročník 2030 za predpokladu, že proces ponukového konania bude transparentnejší. Novinár Ben Rumsby napísal: „Anglicko je jednou z mála krajín, ktoré by mohli zorganizovať dokonca 48-národný turnaj ako celok, zatiaľ čo generálny riaditeľ anglického futbalového zväzu Martin Glenn už skôr uviedol, že uchádzať sa o rok 2030 je možné.“
Lancaster (Anglicko)
Na mieste dnešného hradu bola na konci 1. storočia postavená rímska pevnosť. Po ovládnutí Anglicka Normanmi roku 1066 vládol na tomto území Viliam I. V 13. storočí bol postavený hrad. V 19. storočí bol v meste významný prístav, ktorý profitoval z obchodu s otrokmi.
Neognathostomata
Neognathostomata môže byť:
TV5
TV5 Network, Inc. (bežne známa ako TV5) je filipínska mediálna spoločnosť so sídlom v Mandaluyong. V roku 1960 ju založil Chino Roces. Vlastní ju MediaQuest Holdings, dcérska spoločnosť PLDT.
Aktuálne
Vnútroštátne:
Aigrefeuille-sur-Maine
Aigrefeuille-sur-Maine môže byť:
Bézu-le-Guéry
Polohopis
Bézu-le-Guéry má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Bézu-le-Guéry má 258 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Pevnostné múry a opevnenia Diocletianopolu
Pevnostné múry, alebo len Pevnostný múr   sú ruiny opevnenia, ktoré sa nachádzajú v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku, na území niekdajšieho rímskeho mesta Diocletianopolis. Kultúrna pamiatka národného významu.
Charakteristika
Z dôvodu vysokého stupňa zachovanosti je systém opevnenia Diocletianopolu jedným zo vzácnych predstaviteľov tohto typu rímskej architektúry v Európe.
Pôdorys pevnostného ohradenia má tvar nepravidelného štvoruholníka a ohradzuje areál o ploche 30 hektárov. Celková dĺžka ohradenie je 2327 metrov. Pevnostné múry dosahujú hrúbky od 2,6 metra do 4 metrov a v najvyšších bodoch ohradenie siahalo až do výšky 13 metrov, pričom tejto výšky dosahovali hradby v častiach kde sa nachádzali mestské brány. Samotné múry siahali do výšky 11 metrov. Do súčasnosti zachované časti hradieb siahajú do výšky približne 7 metrov. Pri severnej časti hradieb bol v neskoršom období postavený druhotný múr – proteichisma. Tento múr dosahuje celkovej dĺžky 503 metrov a je široký 3 metre. Výška múru dosahovala 6 metrov.
Pri výstavbe boli použité štyri základné stavebné techniky: opus caementicum, opus testaceum, opus mixtum a opus quadratum.
Materiál
Múry boli postavené z kameňov a tehál, ako spojovací materiál bola použitá malta s prímesou nadrvených tehál. Kamene použité pri výstavbe boli predovšetkým granit, syenit a granito-rula. Granit a granito-rula pochádzali z miestnych nálezísk z okolia Diocletianopolu, syenitové bloky boli privezené najpravdepodobnejšie z nálezísk vo Philippopole (dnešný Plovdiv). Rady kameňov sa striedajú s radmi tehál, pričom tehlová časť pozostáva zo štyroch vrstiev tehál.
Schodiská
Vrchná platforma hradieb bola dostupná cez celkovo 16 jedno, alebo dvojramenných schodísk, ktoré boli s pevnostným múrom priamo konštrukčne prepojené. Jedno zo schodísk bolo vnútorné. Toto schodisko sa nachádzalo v západnej časti južnej pevnostnej brány. Dvojramenné schodiska boli chránené arkádou, v stenách popri schodisku sa nachádzali niky, ktoré slúžili ako prístrešia pre strážnych.
Veže
thumb|left|veža v juhovýchodnom rohu opevnenia V hradbách sa celkovo nachádzalo až 44 bojových veží. Desať veží sa nachádzalo pri západnej časti pevnostného múru, deväť pri východnej časti, deväť pri južnej časti a dvanásť pri severnej časti. Ďalšie štyri veže sa nachádzali v rohoch opevnenia. Vybudované boli z vonkajšej strany pevnostného múru. Všetky boli štvorcového pôdorysu s výnimkou juhovýchodnej veže, ktorej pôdorys bol vejárovitý a severovýchodnej, ktorej pôdorys bol osemuholnikový (postavený na kruhových základoch). Veže boli trojposchodové. Prvé poschodie zvyčajne slúžilo ako skladisko a na druhom a na treťom sa nachádzali vojaci, ktorí mohlo cez strieľne ostreľovať nepriateľa.
Brány
Do mesta sa vchádzalo štyrmi hlavnými mestskými bránami: (severnou, južnou, západnou a východnou). Okrem štyroch hlavných brán sa v hradbách nachádzalo ešte šesť pomocných brán. Tieto menšie portály boli používané predovšetkým vojskom, ale používali sa aj na tajné vnášanie materiálu (vojenského aj civilného) do pevnosti v časoch obliehania.
Umelá priekopa
Bola vykopaná pred severným pevnostným múrom, kde bolo mesto najzraniteľnejšie. Priekopa sa pravdepodobne nenachádzala popri celej dĺžke severnej časti opevnenia. Išlo o suchú a nespevnenú priekopu Z ostatných strán bolo mesto chránené prirodzeným strmým terénom.
Dejiny
Pevnostné múry a celý systém opevnenia boli postavené na prelome 3. a 4. storočia počas panovania cisára Diokleciána.
V priebehu 5. storočia bola severná časť opevnenia zosilená a to vybudovaním druhotného pevnostného múru (tzv. proteichisma).
Pamiatková ochrana
Opevnenie mesta Diocletianopolis, ktoré sa nachádza na území dnešného mesta Chisaria bolo vyhlásené v roku 1966 za kultúrnu pamiatku národného významu pod názvom Chisarská pevnosť, pevnostné hradby a opevnenia. Dôvodom vyhlásenia za kultúrnu pamiatku je architektonicko-staviteľská hodnota pamiatky.
Bézu-Saint-Germain
Bézu-Saint-Germain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Bézu-Saint-Germain má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Poussan
Poussan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kubánske národné futbalové mužstvo
Kubánske národné futbalové mužstvo reprezentuje Kubu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1924. Kuba sa raz predstavila na Majstrovstvách sveta a to v roku 1938 vo Francúzsku. Na turnaji, ktorý sa hral vo formáte play-off sa Kuba dostala do štvrťfinále. V osemfinále zdolali 🇷🇴 s ktorým muselo odohrať opakovaný zápas. Prvý zápas skončil 3:3 po predĺžení a keďže vtedy neexistoval penaltový rozstrel zápas sa musel opakovať. Opakovaný zápas Kuba vyhrala 2:1 a postúpila do štvrťfinále. Vo štvrťfinále narazili na 🇸🇪, ktoré im udelilo vysokú prehru 0:8. dostala do štvrťfinále. Na Zlatom pohári CONCACAF sa predstavili jedenásťkrát. Najvyššie umiestnenie je 4. miesto v roku 1971.
Čierna Hora (rozlišovacia stránka)
Čierna Hora môže byť:
Čierna hora môže byť:
Fajgalská cesta
Na čísle 2 sa nachádza Stredná odborná škola Policajného zboru.
Na čísle 4 sa nachádza hokejbalové ihrisko so skateparkom.
Čertův mlýn (Moravsko-sliezske Beskydy)
Čertův mlýn je zalesnený vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severovýchodnej Morave, približne juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy a je šiestym najvyšším vrchom pohoria.
Mohylov
Mohylov (do 2009 aj Maglov) je umelý odvodňovací kanál na južnom Slovensku v juhovýchodnej časti Žitného ostrova v obci Veľké Kosihy v okrese Komárno v povodí Dunaja. Geomorfologická kategorizácia polohy kanála Mohylov: geomorfologická oblasť Podunajská nížina; geomorfologický celok Podunajská rovina. Hydrologické poradie Mohylova: 4-20-01-015.
Čertův mlýn (Moravsko-sliezske Beskydy)
Názov vrchu vychádza z povesti, že v žľabe neďaleko vrcholu postavil čert mlyn. V skutočnosti ide o pieskovcové bloky tzv. godulského typu.
Mohylov
Opis toku
Kanál Mohylov má dĺžku 770 m so začiatkom v strede ornej pôdy rovnakého názvu Mohylov, ďalej smeruje v priamke na východ a v svojich 2/3 dĺžky jemne mení smer na severoseverovýchod až po svoje ústie do kanála Olča-Kosihy na západnom okraji lesa Mohyla, ktorého hranicu s poľom Mohylov kanál Olča-Kosihy tvorí. Kanál Olča-Kosihy ústi do kanála Holiare-Kosihy a tento sa spája s Dunajom. Kanál Mohylov nemá prítoky.
Čertův mlýn (Moravsko-sliezske Beskydy)
Poloha
Nachádza sa v spoločnom masíve s mohutným vrchom Kněhyně, v centrálnej časti pohoria. Leží v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina, na rozhraní Radhošťského a Kněhyňského hřbetu. Vrchom vedie hranica medzi Moravsko-sliezskym a Zlínskym krajom, ako aj okresov Frýdek-Místek a Vsetín. Severovýchodné svahy zasahujú na katastrálne územie obce Čeladná, juhozápadné patria obci Prostřední Bečva. Od mohutnej Kněhyně je na severovýchode oddelený sedlom a v tejto línii vedie i rozvodnica medzi Baltským (povodie Ostravice) a Čiernym morom (povodie Bečvy).
Mohylov
Opis toku
Kanál Mohylov sa začína v nadmorskej výške vo vzdialenosti cca 250 m východne od niekdajšej dnes už zaniknutej samoty s vtedajším názvom Maglyai (III. vojenské mapovanie 1875 - 1884)  a končí sa v nadmorskej výške cca  V celom svojom priebehu tečie cez extravilán katastrálneho územia Veľkých Kosíh.
Čertův mlýn (Moravsko-sliezske Beskydy)
Opis
Vrch leží na východnom okraji atraktívnej centrálnej časti pohoria a vďaka blízkosti sedla Pustevny je pomerne ľahko dostupný. Spolu so susednou Kněhyňou je pokrytý hustým pralesovitým smrekovým porastom, ktorý je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Kněhyně - Čertův mlýn. Napriek chránenému územiu je vstup turistov na Čertův mlýn možný vďaka sieti značených chodníkov, križujúcich sa na vrchole. Hustý les umožňuje iba veľmi obmedzené výhľady. Západne leží vrch Tanečnice, severovýchodne Kněhyně , juhozápadne Magura a južne Bukovina.
Mohylov
Pôvod názvu
Názov Mohylov (pred 2009 aj Maglov) bol prenesený na odvodňovací kanál z názvu poľa Mohylov (pred 2009 aj Maglov), v priestore ktorého sa kanál Mohylov začína, preteká a tiež ústi.
Čertův mlýn (Moravsko-sliezske Beskydy)
Opis
Čertův mlýn je zaujímavý tým, že jeho svahy odvodňujú tri rôzne rieky, smerujúce do dvoch morí. Juhozápadné svahy odvodňuje potok Kněhyně do Rožnovskej Bečvy a ďalej cez Moravu a Dunaj do Čierneho mora. Východné svahy odvodňuje riečka Kněhyňka, smerujúca cez Čeladenku, Ostravicu a Odru do Baltského mora. Rovnakým smerom odteká i voda zo severných svahov, ktoré odvodňuje Bystrý potok, napájajúci Lomnú a Lubinu, ktorá vteká do Odry.
V blízkosti vrcholu sa nachádza skalný útvar Čertův stůl, spojený s povesťami o čertovom diele. Nakoľko je mimo značených turistických chodníkov, je z dôvodu ochrany územia neprístupný. Navštevovaný je pomník Partizánskej brigády Jana Žižku, ktorý stojí v sedle medzi Kněhyňou a Čertovým mlýnom a je venovaný partizánskej skupine, pôsobiacej v tejto oblasti v jeseni 1944. V blízkosti sú zachované zbytky bunkru, ako aj pomník partizánky Růženy Valentové.
Výhľady
Hoci vrch dosahuje značnú nadmorskú výšku, hustý lesný porast neumožňuje rozhľad.
Prístup
Vrch je vďaka blízkosti autom dostupných Pusteven pomerne ľahko dostupný. Na vrchole sa križujú značené trasy z Pusteven, z rázcestia Martiňák i Hornej Čeladnej.
Malý Trnovský potok
Malý Trnovský potok je potok v regióne Horný Zemplín, na území mesta Snina v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Beskydské predhorie. Má dĺžku a je tokom VII. rádu.
Prameň
Pramení v v centrálnej oblasti územia mesta Snina, južne od intravilánu mesta v lesnom extraviláne, na východnom svahu vrchu Dielec s, v okrese Snina.
Opis toku
Od prameňa tečie severným smerom cez lesný extravilán územím mesta Snina, preteká veľkým oblúkom a stáča sa na severovýchod, pravým brehom obmýva les aj pasienok Jakušovo, v opúšťa premiešaný lesný extravilán s poľnohospodárskym extravilánom a vteká do intravilánu mesta, prudko sa stáča na severozápad, preteká cez intravilán, podteká Štúrovu ulicu a hneď ústi do Cirochy ako jej ľavostranný prítok. Malý Trnovský potok patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Beskydské predhorie v geomorfologickom podcelku Humenské podolie. Nemá prítok.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Malý Trnovský potok bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Malý Trnovský potok je jedinečným hydronymom (november 2022).
Halogenidová výbojka
right|thumb|Metalhalogenidová výbojka right|thumb|Osvetlenie metalhalogenidovými výbojkami na bejzbalovom ihrisku Halogenidová výbojka alebo metalhalogenidová výbojka je výbojka, v ktorej sa svetlo tvorí elektrickým oblúkom v plynnej zmesi rozprášenej ortute a kovových halogenidov (zlúčenina kovov s brómom alebo jódom). Je druhom svetelnej výbojky a nie je zhodná s halogénovou žiarovkou. Bola vyvinutá v 60. rokoch a je podobná ortuťovým výbojkám, ale obsahuje ďalšie zmesi kovov v oblúkovej rúrke na zlepšenie efektívnosti a podania farieb (belosti) svetla.
Halogenidové výbojky majú vysoké svetelné využitie, a to okolo 75 - 100 lúmenov na watt, čo je skoro dvojnásobne viac ako ortuťová výbojka a 3 až 5-krát viac ako žiarovky, životnosť 6000 až 15000 hodín (o niečo menej ako ortuťové výbojky) a vytvárajú intenzívne biele svetlo. Podobne ako ostatné výbojky pracuje aj halogenidová výbojka pod vysokým tlakom (4 až 20 atmosfér) a vyžaduje si špeciálne príslušenstvo na bezpečnú prevádzku rovnako ako elektronický predradník. Okrem toho pri nej trvanie predžeravenia dosahuje niekoľko minút, kým nedosiahne úplný svetelný výkon.
Kašeľ
náhľad|Kašeľ Kašeľ je fyziologický obranný mechanizmus na odstránenie hlienov a cudzieho materiálu z dýchacích ciest. Je vyvolaný podráždením receptorov, ktoré sa nachádzajú pod výstelkou (epitelom) dýchacích ciest aj v iných lokalitách. Zakašľanie začína hlbokým nádychom, pokračuje uzatvorením hlasivkovej štrbiny, nasleduje intenzívny, hlasitý výdych s náhlym otvorením hlasivkovej štrbiny. Občas zakašle aj zdravý človek, ale častý a intenzívny kašeľ je príznakom ochorenia, najčastejšie postihujúceho dýchacie cesty a pľúca.
Patofyziologický mechanizmus
Kašeľ  je  zložitý reflexný dej, spúšťaný následkom dráždenia receptorov tusigénnych zón v sliznici dýchacích ciest od hrtana až po priedušky. Tieto receptory sú uložené pod epitelom a reagujú na mechanické, tepelné, chemické podnety a na zápalovú reakciu v okolí. Ďalšie sú v oblasti vnútorného a vonkajšieho ucha, prínosových dutinách, ale aj v pažeráku, osrdcovníku (perikarde) a pohrudnici. Podráždenie je spracované v centre pre kašeľ v predĺženej mieche, odkiaľ sú impulzy vedené blúdivým nervom, bráničnými a spinálnymi nervami do hrtana a dýchacích svalov. Po impulze dôjde k rýchlemu nadýchnutiu a niekoľkým za sebou idúcim prudkým výdychom, čo je spôsobené súčasným zmrštením expiračných svalov, svalov brušného lisu a pomocných dýchacích svalov. Kašeľ je sčasti ovplyvniteľný vôľou.
Klinické delenie, druhy kašľa
Rozoznávajú sa dva hlavné typy kašľa – vlhký a suchý. Pri vlhkom (produktívnom) kašli dochádza k vykašliavaniu hlienu, ktorý sa v dýchacích cestách tvorí vo väčšom množstve, napríklad v dôsledku zápalu, prípadne iného obsahu v dýchacích cestách, napr. krvi alebo hnisu. Druhým typom je kašeľ suchý (neproduktívny), pri ktorom nie je pri vykašliavaný žiadny tekutý obsah z dýchacích ciest. Je spôsobený iným dráždením receptorov, napríklad v rámci alergickej reakcie, vdýchnutím dráždivých látok alebo dráždením receptorov mimo dýchacích ciest.
Z praktických dôvodov sa kašeľ delí na akútny - náhle vznikajúci kašeľ, ktorý trvá krátko a chronický, dlhšie trvajúci. Za taký sa považuje, ak trvá dlhšie ako 8 týždňov u dospelých a 4 týždne u detí.
Príčiny
Akútny kašeľ u detí býva spôsobený najčastejšie infekciou horných a dolných dýchacích ciest. Časté sú infekcie vírusové. Niekedy je vyvolávaný zatekaním hlienov z nosohltana pri nádche. Závažným ochorením malých detí je akútny zápal hrtanu - laryngitída, tiež väčšinou vírusová. Menej časté, ale závažné príčiny sú vdýchnutie cudzieho telesa alebo dráždivých látok a priedušková astma (ako tzv. kašľový ekvivalent bronchiálnej astmy). U dospelých býva akútny kašeľ tiež príznakom opuchu pľúc pri srdcovom zlyhaní alebo výškovej chorobe, pľúcnej embólie alebo zápalu pohrudnice.
Chronický kašeľ môže byť zriedkavo aj dôsledkom vrodeného ochorenia u dieťaťa (napr. primárna ciliárna dyskinéza, cystická fibróza pľúc), vyskytuje však skôr u dospelých, veľakrát ako príznak chronickej obštrukčnej choroby pľúc, ďalej alergických ochorení, najmä prieduškovej astmy, vnútrohrudných nádorov alebo pľúcnych metastáz nádorov, bronchiektázii, systémových ochorení s postihnutím pľúc a pneumokonióz (azbestóza, silikóza), infekčných ochorení (napr. tuberkulóza, čierny kašeľ). Kašeľ môže byť aj následkom ochorení mimo dýchacích orgánov, napríklad ochorení srdca, spojených so srdcovým zlyhávaním alebo hypertenziou v pľúcnom obehu, gastroezofageálneho refluxu (prienik žalúdočného obsahu do pažeráka)  alebo je nie zriedkavým nežiadúcim účinkom liekov, najmä antihypertenzív z často využívanej skupiny ACE inhibítorov. Vyskytujú sa aj prípady neurotického - psychogénneho, úmyselného kašľa.
Diagnostika
náhľad|Úporný kašeľ a modravé sliznice u pacienta s čiernym kašľom (pertussis) Diagnostickým vodítkom pre skúseného lekára sú už okolnosti, kedy kašeľ prichádza (chlad, znečistený vzduch, možná prítomnosť alergénov), jeho charakter - suchý, dráždivý, alebo s vykašliavaním, vzhľad vykašľaného obsahu - spúta, príznaky infekcie (horúčka, nádcha). Dôležité je základné vyšetrenie horných dýchacích ciest - nosohltana a posluchový nález na pľúcach (príznaky bronchitídy, príznaky cudzieho telesa v dolných dýchacích cestách). Alarmujúce sú príznaky dychovej nedostatočnosti a dusenia (zmodranie - cyanóza, vťahovanie medzirebrových priestorov pri nádychu, predĺžený výdych s pískaním). Býva dôležité zistiť, za akých okolností  záchvat kašľa vzniká - napr. chladné, znečistené, alergizujúce prostredie, stresová situácia, fyzická námaha.
V prípade, že základné vyšetrenie nepostačuje na stanovenie diagnózy, alebo vedie k podozreniu na závažné ochorenie, je nevyhnutné využiť pomocné vyšetrenia. Na poprednom mieste bývajú zobrazovacie vyšetrenia vnútrohrudných orgánov. Röntgenové vyšetrenie hrudníka často postačuje k zisteniu zápalových a zhubných ochorení, prípadne zlyhávania srdca, často je však potrebné vyšetrenie počítačovou tomografiou (CT), ktoré poskytuje oveľa viac informácii. Zvláštne postavenie získalo vyšetrenie počítačovou tomografiou s vysokým rozlíšením (HRCT - high-resolution CT), a to v diagnostike difúznych ochorení pľúc. Ďalšou skupinou vyšetrení sú funkčné vyšetrenia pľúc (napríklad spirometria). Bronchoskopické vyšetrenie umožňuje priamy pohľad na sliznicu priedušnice a priedušiek s možnosťou odberu vzoriek na histologické vyšetrenie, prípadne aj s odstránením cudzieho obsahu  Biochemické, hematologické, serologické a mikrobiologické vyšetrenia vzoriek krvi a sekrétu z dýchacích ciest majú význam v prvej línii diagnostiky infekčných chorôb, neinfekčných ochorení dýchacích orgánov, ale aj pri hľadaní príčin kašľa mimo dýchacích orgánov, za pomoci špecialistov z rôznych odborov medicíny. Odhaduje sa, že napriek rozsiahlemu vyšetrovaniu približne v jednej desatine prípadov sa príčinu kašľa nepodarí určiť.
Komplikácie
Úporný kašeľ nie je len obťažujúci, ale môže aj spôsobiť vážne zdravotné komplikácie. Novorodenci a kojenci, ktorí nevedia hlieny vysmrkať a vypľuť, môžu mať problémy s príjmom potravy, zvracať prehltnuté hlieny a v krajnom prípade táto situácia končí závažnou dehydratáciou. U dospelých zvýšený vnútrohrudný tlak môže zhoršiť návrat krvi zo žilového systému do srdca a spôsobiť až bezvedomie (tusigénna synkopa), alebo navodiť poruchy srdcového rytmu, dokonca zlyhanie srdca u pacientov s kardiálnym ochorením. Skôr nepríjemnou komplikáciou môže byť únik moča (inkontinencia) pri záchvate kašľa, iné mechanické komplikácie sú však závažné: pneumothorax (poranenie pľúc s únikom vzduchu do hrudníka), emfyzém (rozdutie) pľúc, poranenie ciev s krvácaním, zlomeniny rebier u veľmi starých pacientov s osteoporózou.
Za epidemiologickú komplikáciu kašľa je možné označiť prenos nákazy respiračnými infekčnými ochoreniami prostredníctvom kvapôčkovej infekcie.
V prevažnej väčšine je kašeľ krátkodobý a ustane v priebehu niekoľkých dní. Pri prechodnom, miernom kašli väčšinou nie je potrebný zásah lekára. Ak kašeľ trvá dlhšie (t.j. viac ako 3 týždne), je veľmi silný, spojený s vykašliavaním krvi, sprevádzaný pocitom dusenia, bolesťami alebo príznakmi závažnej infekcie, je lekárske vyšetrenie a odborná liečba nevyhnutná.
Pouzolles
Pouzolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Kašeľ
Komplikácie
Liečba kašľa pri infekčnom ochorení dýchacích ciest je založená na pokojovom režime a zvýšenom príjme tekutín. V každom prípade je odporúčané nefajčiť a vyhnúť sa zadymenému či ináč znečistenému prostrediu.
Pouzolles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kašeľ
Komplikácie
Optimálnym postupom je vyliečiť ochorenie, ktoré je príčinou kašľa, toto však spravidla trvá nejaký čas alebo niekedy nie je dosiahnuteľné. Preto býva potrebné podľa možnosti liečiť aj samotný kašeľ. Aj v tomto smere však bývajú možnosti obmedzené. Treba si uvedomiť, že kašeľ je mechanizmus, ktorým sa telo zbavuje škodlivín v dýchacích cestách a jeho utlmenie môže spôsobiť predĺženie a dokonca zhoršenie základného ochorenia pacienta.
Pouzolles
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kašeľ
Komplikácie
Pri produktívnom kašli je účelná liečba liekmi zo skupiny mukolytík - expektorancii, čo sú lieky, ktoré skvapalňujú hlieny a uľahčujú ich vykašľanie. Hoci ide väčšinou o bezpečné lieky, dostupné aj bez lekárskeho predpisu, táto liečba môže mať aj nežiadúce dôsledky. Najmä u malých detí a starých ťažko chorých pacientov môže viesť k tvorbe veľkého množstva kvapalného sekrétu, ktorý takýto pacienti paradoxne nedokážu vykašľať. Do tejto skupiny patria  nasledujúce lieky:
S výnimkou acetylcysteínu majú uvedené lieky aj priaznivý protizápalový účinok, ktorý týmto spôsobom znižuje intenzitu zápalovej stimulácie receptorov tusigénnych zón podobne, ako bežné protizápalové lieky zo skupiny analgetík - antipyretík (acetylsalicylová kyselina, ibuprofén) - a nakoniec aj vdychovanie suchého chladného vzduchu - „zdravého“ podľa ľudovej tradície. Čiastočne teda pôsobia aj ako lieky, tlmiace kašeľ - antitusiká.
Antitusiká - lieky tlmiace kašeľ majú miesto hlavne v liečbe dráždivého, suchého kašľa. Tlmia podnety na kašeľ, takže pri nevhodnom použití zabraňujú vykašľaniu hlienov z dýchacích ciest a môžu tak zhoršiť priebeh ochorenia. Rozdeľujú sa na kodeínové a nekodeínové, čomu zhruba zodpovedá aj delenie na centrálne a periférne pôsobiace.
Periférne antitusiká tlmia reflexné zóny v dýchacích cestách. Používa sa butamirát, čo je preparát s centrálnymi aj periférnymi účinkami a tiež s miernym bronchodilatačným účinkom, teda rozširuje priedušky. Takýto bronchodilatačný účinok využívajú aj iné lieky, napríklad sympatikomimetiká pri liečbe prieduškovej astmy, kde je kašeľ jedným z vedúcich príznakov. Butamirát je indikovaný aj pre liečbu dráždivého kašľa u detí. Je dostupný aj v kombinácii s guajfenezínom, čo je mierne expektorans a sekretomotorikum. (Ale ich kombinácia je nelogická. Butamirát tlmí podnety na kašeľ, Guajfenezín skvapaľňuje hlieny, ale keďže je znížený vykašliavací reflex, môže dôjsť k nebezpečnému nahromadeniu hlienov v DC, čo predstavuje vhodné prostredie pre rozvoj mikroorganizmov, čo môže viesť k zhoršeniu už akútneho stavu. Výnimka - začiatok ochorenia, ak je prítomný prevažne suchý kašeľ s občasným vykašliavaním)
Napriek ich popularite, mnoho klinických štúdii nepreukázalo klinický efekt antitusík u detí.
V lekárňach je v súčasnosti dostupných tiež mnoho preparátov s kombináciou mukolytických, sekretomotorických a antitusických účinkov, mnohé s prídavkom liečiv rastlinného pôvodu.
Javorinka (vrch v Levočských vrchoch, 1154 m)
Javorinka je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Torysky, približne severne od Levoče.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území mesta Levoča. Najbližšími sídlami sú východne situované Torysky a Nižné Repaše, južne leží Levočská Dolina.
Opis
Javorinka leží v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z masívu Javoriny. Západne sa nachádza Lieskovec, Holý vrch a Krížový vrch , južne Roháče  a Veľká Krásna , východne Brinky , Obšar , Uhlisko , Javoríčka  a Škapová  a severne Javor , Derežová , Tok  a Javorina. Východné svahy odvodňuje Stará Hájnica do rieky Torysa, južné potok Peklisko a západné Pekliansky potok do Levočského potoka v povodí Hornádu. Vrchol traverzuje západným úbočím značený turistický chodník, ktorý sa v blízkom sedle pripája na hrebeňovku. V sedle stojí pamätník SNP.
Výhľady
Odlesnený vrchol je bez vyššej vegetácie a umožňuje tak kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Vysoké i Nízke Tatry, Stolické i Volovské vrchy, Branisko a Bachureň.
Pouzols
Pouzols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katafrakt
náhľad|Staroveký sásanovský obrnený jazdec podobný katafraktom Katafrakt (gr. κατάφρακτος – katafraktos; pl. κατάφρακτοι – katafraktoi; výraz možno preložiť ako „plne zakrytý/obrnený“) bol ťažko ozbrojený a obrnený jazdec využívaný Rímskou a Byzantskou ríšou, ako protiváha partských a sásánovských ťažkých jazdcov. V 7. storočí po cisárovi Herákleiovi z byzantských prameňov miznú. Objavujú sa znovu za Nikefora II. (60. roky 10. storočia), keď sa stali hlavnou útočnou silou. Pôvodne útočili spolu s lukostrelcami na koňoch v rámci otvoreného klinu s asi 500 jazdcami. Za vlády Komnénovcov prijali západný, rytiersky spôsob boja s kopijami nastavenými pred sebou. Využívaný boli Byzancii i v 13. a 14. storočí, ale postupne boli nahrádzaný žoldnierskymi jazdcami.
Hlavnou zbraňou katafraktov boli kopije (kontarion, kontus) a meče, poprípade ťažké palcáty. Nosili lamelové alebo krúžkové brnenie, rukavice, železné helmy a chrániče nôh. Oceľovými chráničmi bolo pokryté aj telo koňa.
Podobnou jednotkou boli clibanarii, rozdiely medzi katafraktami a clibinariijmi sú diskutabilné.
Eurovision Song Contest 2021
Eurovision Song Contest 2021 bol 65. ročník súťaže Eurovision Song Contest. Súťaž prebiehala v holandskom Rotterdame, keďže súťažiaci tohto štátu Duncan Laurence zvíťazil v roku 2019 a ročník v roku 2020 sa kvôli pandémiu covidu-19 neuskutočnil. Ročníka sa zúčastnilo 39 štátov. Víťazom sa stala talianska skupina Måneskin s piesňou "Zitta e buoni". Bolo to tretie víťazstvo krajiny od roku 1990.
Miesto konania
Po zrušení súťaže Eurovision Song Contest 2020 rokovala usporiadateľskej Európska vysielacia únia (EVU) s holandskými vysielateľmi AVROTROS, NPO a NOS a s mestom Rotterdam o tom, či bude možné v Holandsku súťaž organizovať. V máji 2020 bolo oznámené, že usporiadateľskej mesto sa nezmení.
Bitúnok
náhľad| Naporcované mäso v bitúnkoch Bitúnok (iné názvy: jatka, jatky, zastarano zábitok) je miesto (budova), kde sa zabíja dobytok, najmä priemyselný podnik, v ktorom sa vykonávajú porážky hospodárskych zvierat.
Mäso je tu odborne porcované na jednotlivé časti a pripravené na prepravu na ďalšie spracovanie. Kvôli umiestneniu hospodárskych zvierat majú bitúnky stajne, ďalej chladiarne, skladovacie priestory, veterinárne oddelenie, čistiarne odpadových vôd zachytávajúc telesné tekutiny zvierat, ktoré sa spracúvajú v kafilérii, a podobne.
Martinické národné futbalové mužstvo
Martinické národné futbalové mužstvo reprezentuje Martinik na medzinárodných futbalových akciách. Keďže Martinik je francúzsky department a nie je členom FIFA nemôže súťažiť v kvalifikáciách na Majstrovstvá sveta. Martinik sa môže zúčastňovať turnajov pod hlavičkou CONCACAF alebo CFU ako napr. Zlatý pohár CONCACAF alebo Karibský pohár.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1953 no oficiálnym členom CONCACAF sa stali až v roku 2013 predtým mali štatút pozorovateľa alebo boli pridruženým členom. Martinik sa šesťkrát predstavil na Zlatom pohári CONCACAF. Najlepší výsledok je štvrťfinále v roku 2002.
Externé zdroje
https://liguefoot-martinique.fff.fr/
Šen-jang
Šen-jang (historický slovenský názov: Mukden; tradičným čínskym písmom 瀋陽 - zjednodušeným čín. písmom 沈阳 - pchin-jin Shěnyáng - slov. prepis Šen-jang - doslova „Mesto na sever od rieky Šen“; po mandžusky 15px- prepis Mukden) je subprovinčné mesto a hlavné mesto čínskej provincie Liao-ning.
Je jedným z významných čínskych miest, žije v ňom vyše 5 miliónov ľudí, v celej aglomerácii okolo 7,4 miliónov ľudí. Mesto sa rozkladá na oboch brehoch rieky Chun-che (pchin-jin Hún​hé​). Šen-jang je priemyselné stredisko severovýchodnej Číny, veľa storočí má značný ekonomický a vojensko-strategický význam (Šen-jangský vojenský okruh je podľa vojenského potenciálu tretí v ČĽR) a bohatú históriu. Pod menom Chou-čcheng je známy od 2. storočia pred Kr. (teda od čias dynastie Chan).
Dejiny
Názov Šen-jang je odvodený od rieky Chun(-che), ktorá sa pôvodne nazývala Šen(-šuej) (pchin-jin: Shěnshuǐ).
Slovenská pirátska strana
Slovenská pirátska strana je občianske združenie na Slovensku založené v decembri 2011. Zrušené rozhodnutím MV SR 23.6.2021- občianske združenie nesmie používať názov strana. Sídli v Prešove. Dvaja členovia združenia kandidovali za OĽaNO v parlamentných voľbách v roku 2012 (Peter Blaščák č. 70 a Martin Bibko č. 77).
Externé odkazy
Piratenpartei
Metro (skupina)
Metro bola maďarská bigbítový skupina založená v 60. rokoch 20. storočia.
História
Predchodcom skupiny Metro bola v roku 1960 skupina Zenith, ktorú viedol Zoran Sztevanovity. Spočiatku sa schádzali na Západnom stanici v bare s názvom Atmosphere, kam cez víkendy chodila mládež. V nasledujúcom roku kapela uzavrela prvý kontrakt na vystupovanie v klube Metro. Kapela tvorili Sztevanovity Zoran (spev a gitara), jeho brat Sztevanovity Dusan (gitara), Andrew Rudas (klávesy), Elekes Zoltán (saxofón), Bela Balint (basgitara) a Stephen Maka (bicie). Zenith hral repertoár známych skupín a umelcov ako boli Shadows, Roy Orbison, Duane Eddy alebo Ventures.
Zoznam slovenských rektorov aktuálne vo funkcii
Rektori vysokých škôl na Slovensku sú volení na 4 roky a to v čase keď predchádzajúcemu rektorovi končí funkčné obdobie. Proces voľby akademickým senátom (termín vyhlasuje predseda akademického senátu) môže trvať rôzne dlho a preto sú rektori vo funkcii od rôznych dátumov. Celkový počet vysokých škôl všetkých typov na Slovensku (bez zahraničných) je 35. Slovenské rektorky a rektori vysokých škôl sú v čase trvania funkcie členmi Slovenskej rektorskej konferencie (SRK). Zoznam SRK v januári 2020 obsahoval 32 rektorov a rektoriek. Tí sú členmi SRK automaticky (pokiaľ im trvá funkcia, ak škola nemá rektora vo funkcii nemá zástupcu v SRK), ak sa členstva dobrovoľne nevzdajú. Dvaja rektori súkromných vysokých škôl, ktoré sú uvedené na stránkach SRK, boli do zoznamu doplnení z iných zdrojov. Z 35 rektorov slovenských VŠ bolo v januári 2020 osem rektoriek. V júni 2020, po tom čo vláda odňala štátny súhlas Akadémii médií je z 34 rektorov 7 rektoriek. Tak ako rektorov volí akademický senát, tak aj procedurálne podobne môže podať návrh na odvolanie rektora. Pred ukončením zákonného 4 ročného funkčné obdobia, tak má senát v súlade so Zákonom o vysokých školách, urobiť vždy, ak bol rektor právoplatne odsúdený za úmyselný trestný čin alebo ak  mu bol uložený nepodmienečný trest odňatia slobody alebo ak rektor požiada o uvoľnenie z funkcie. 17. novembra 2020 niektoré rektori a rektorky oznámili vznik nezávislej Alternatívnej platformy slovenských rektoriek a rektorov.
Prades-sur-Vernazobre
Prades-sur-Vernazobre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prades-le-Lez
Prades-le-Lez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montserratské národné futbalové mužstvo
Montserratské národné futbalové mužstvo reprezentuje Montserrat na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
Antické mesto v kurorte Chisar
Antické mesto v kurorte Chisar, známe aj ako Archeologická rezervácia „Chisaria“  je archeologická rezervácia vyhlásená v časti mesta Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku, na území niekdajšieho rímskeho mesta Diocletianopolis. Rezervácia bola vyhlásená v roku 1976.
Charakteristika
Archeologická rezervácia bola vyhlásená za účelom ochrany pozostatkov rímskeho mesta Diocletianopolis a z dôvodu vysokého stupňa zachovalosti týchto pozostatkov. Jej hranice sú vyznačené pevnostnými múrmi antického mesta.
Vyhlásenie archeologickej rezervácie
Rezervácia bola vyhlásená na území bývalého antického mesta 19. novembra 1976 vyhláškou Výboru ministrov č. 199. Skutočnosť bola zverejnená v Štátnom vestníku č. 97 v tom istom roku.
Najvýznamnejšie časti
Medzi najvýznamnejšie do súčasnosti zachované časti antického mesta v rámci rezervácie patria predovšetkým pevnostné múry, kasárensky komplex, južná pevnostná brána, rímsky amfiteáter, ranokresťanské baziliky, alebo rímske termálne kúpele.
Správa
Archeologická rezervácia „Chisaria“ je oficiálne spravovaná chisarským archeologickým múzeom, ktoré sa o rezerváciu stará a udržiava ju.
Obliehanie Viedne
Obliehanie Viedne v roku 1529 bol prvý pokus Osmanskej ríše, vedenej Süleymanom I. zmocniť sa Viedne (Rímsko-nemecká ríša). Obliehanie prišlo po bitke pri Moháči v roku 1526, ktorá mala za následok smrť uhorského kráľa a zostup kráľovstva do občianskej vojny, pričom súperiace frakcie podporovali habsburského arcivojvodu Ferdinanda I. z Rakúska a ďalšie podporovali Osmanmi chceného Jána Zápoľského. Osmanský útok na Viedeň bol súčasťou ich zásahu do uhorského konfliktu, ktorého cieľom bolo v krátkom čase zabezpečiť pozíciu Zápoľskému. Neúspešné obliehanie znamenalo začiatok 150-ročného trpkého vojenského napätia a recipročných útokov, ktoré vyvrcholili druhým obliehaním Viedne v roku 1683.
Niektorí historici špekulujú, že hlavným cieľom Süleymana v roku 1529 bolo presadiť osmanskú kontrolu nad celým Uhorskom, ktorého západnú časť (známu ako Kráľovské Uhorsko) mali pod kontrolou Habsburgovci. Rozhodnutie Süleymana zaútočiť na Viedeň po tak dlhej prestávke v európskych kampaniach sa po jeho rozhodujúcom víťazstve v Uhorsku považuje za oportunistický manéver. Iní vedci sa domnievajú, že potlačenie Uhorska jednoducho znamenalo prológ k neskoršej premyslenej invázii do Európy.
Pozadie
Hlavný článok: Bitka pri Moháči
V auguste 1526 sultán Süleyman I. v bitke pri Moháči jednoznačne porazil vojsko uhorského kráľa Ľudovíta II., čím pripravil cestu pre Osmanov, aby získali kontrolu nad juhovýchodným Uhorskom; bezdetný kráľ Ľudovít bol zabitý. Jeho švagor, rakúsky arcivojvoda Ferdinand I., brat cisára Svätej rímskej ríše Karola V., požiadal o neobsadený uhorský trón. Ferdinand získal podporu len v západnom Maďarsku, zatiaľ čo šľachtic zvaný Ján Zápoľský z mocenskej základne v Transylvánii ho vyzval na korunu a Süleyman ho uznal za kráľa za to, že prijal stav vazalov pre Osmanskú ríšu. Do roku 1700 sa tak Maďarsko rozdelilo na Kráľovské Uhorsko a Osmanské Uhorsko.
Po zhromaždení v Bratislave 26. októbra bol Ferdinand deklarovaný za kráľa Kráľovského Uhorska, kvôli dohode medzi jeho a Ľudovitovými rodinami, čo bolo stmelené Ferdinandovým manželstvom s Ľudovítovou sestrou Annou a Ľudovitovým manželstvom s Ferdinandovou sestrou Máriou. Ferdinand sa rozhodol vymáhať svoje nároky na Maďarsko a v roku 1527 sa zmocnil Budína, kde sa vzdal svojej moci v roku 1529, keď osmanský protiútok zbavil Ferdinanda všetkých jeho územných ziskov.
Osmanské vojsko
Na jar roku 1529 zhromaždil Süleyman veľkú armádu v osmanskom Bulharsku s cieľom zabezpečiť kontrolu nad celým Maďarskom a znížiť hrozbu, ktorú na jeho nových hraniciach predstavuje Ferdinand I. a Svätá rímska ríša. Odhady Süleymanovej armády sa veľmi líšia, od 120 000 do viac ako 300 000 mužov, ako uviedli rôzni kronikári. Spolu s početnými jednotkami Sipahi, elitnej jednotky osmanského jazdectva a tisíckami janičiarov, zahrnula osmanská armáda kontingent z Moldávie a odpadlíkov srbských bojovníkov z armády Jána Zápoľského. Süleyman pôsobil ako hlavný veliteľ (ako aj osobne vedúci svoje vojsko) a v apríli vymenoval svojho veľkovezíra (najvyššieho osmanského ministra), bývalého gréckeho otroka Ibrahima Pašu za Seraskera, čím sa stal veliteľom s právomocami dávať rozkazy v mene sultána.
Süleyman začal svoju kampaň 10. mája 1529 a od začiatku čelil mnohým prekážkam. Jarné dažde, ktoré sú charakteristické pre juhovýchodnú Európu a Balkán, boli v tom roku obzvlášť silné, spôsobili záplavy v Bulharsku a spôsobili, že časti trasy, ktorými armáda prechádzala, boli sotva priepustné. Mnoho kanónov veľkého kalibru a delostreleckých diel beznádejne uviazlo alebo zapadlo v bahne, takže Süleyman nemal na výber a musel sa ich vzdať, zatiaľ čo väčšina tiav privezených z východných provincií impéria, ktoré neboli zvyknuté na ťažké podmienky, umreli. Choroba a zlé zdravie sa medzi janičiarmi stali bežnými a vyžadovali si veľa životov na nebezpečnej ceste.
Süleyman prišiel do Osijeku 6. augusta. 18. sa dostal na Moháčsku planinu, kde ho privítala značné jazdectvo pod vedením Jána Zápoľského (ktorý neskôr sprevádzal Süleymana do Viedne), ktorý mu vzdal hold a pomohol mu znovu získať niekoľko pevností stratených po bitke pri Moháči Rakúšanmi, vrátane Budína, ktorý padol 8. septembra. Jediný odpor prišiel v Bratislave, kde bola bombardovaná turecká flotila, ktorá sa plavila po Dunaji.
Obranné opatrenia
Keď Osmani postupovali smerom na Viedeň, obyvateľstvo mesta zorganizovalo odpor formovaný miestnymi farmármi, roľníkmi a civilistami, ktorí boli odhodlaní odraziť neodvratný útok. Obrancovia boli podporovaní rôznymi európskymi žoldniermi, menovite nemeckými Landsknechtskými kopijníkmi a španielskymi mušketiermi, ktorých poslal Karol V. náhľad|Obliehanie Viedne v roku 1529 nemalo úspešný koniec pre Osmanov Rakúsky Hofmeister, Wilhelm von Roggendorf, prevzal zodpovednosť za obrannú posádku a operačné velenie bolo zverené sedemdesiatročnému nemeckému žoldnierovi Mikulášovi, grófovi Salmovi, ktorý sa v roku 1525 vyznamenal bitkou pri Pavii. Mikuláš prišiel do Viedne ako vedúci žoldnierskych záchranných síl a pustil sa do opevnenia tristo rokov starých múrov okolo Dómu sv. Štefana, v blízkosti ktorých založil svoje sídlo. Aby sa zaistilo, že mesto vydrží dlhé obliehanie, zablokoval štyri mestské brány a vystužil steny, ktoré na niektorých miestach neboli hrubé viac ako dva metre, a postavil hlinené bašty a vnútorný hlinené hradby, v prípade potreby vyrovnával budovy, kde potreboval vyčistiť miestnosť na obranu.
Obliehanie
Keď sa osmanská armáda usadila na svojom mieste, rakúska posádka spustila bojové výpady s cieľom narušiť kopanie a ťažbu tunelov pod hradbami mesta osmanskými útočníkmi a v jednom prípade takmer zajali Ibrahima Pašu. Obranné sily odhalili a úspešne odpálili niekoľko mín určených na zvrhnutie mestských hradieb, následne 6. októbra vyslali 8 000 mužov, aby zaútočili na osmanské ťažobné operácie, zničili mnoho tunelov, ale utrpeli vážne straty, keď bránili uzavreté priestory ich ústupu do mesta.
11. októbra bol mohutný dažď a keď Osmani nedokázali urobiť nejaké úlomky v múroch, vyhliadky na víťazstvo začali rýchlo miznúť. Okrem toho čelil Süleyman kritickým nedostatkom dodávok, ako je jedlo a voda, zatiaľ čo počet obetí, choroba a dezercia začali vyberať daň z radov jeho armády. Janičiari začali vyjadrovať svoje znepokojenie nad vývojom udalostí a požadovali rozhodnutie o tom, či zostať alebo ukončiť obliehanie. Sultán zvolal 12. októbra oficiálnu radu, aby túto záležitosť prerokovala. Bolo rozhodnuté pokúsiť sa o jeden posledný veľký útok na Viedeň, takzvane „všetko alebo nič“. Vojakom boli ponúknuté extra odmeny. Tento útok bol však taktiež odrazený, pretože opäť zvíťazili arkebúzy a dlhé kópie obrancov. náhľad|Osmanské zobrazenie obliehania zo 16. storočia, umiestnené v [[Istanbulskom múzeu]] Neprimerane silné sneženie spôsobilo, že podmienky sa zhoršili. Osmani nakoniec ustúpili, keďže väčšina batožiny a delostrelectva bola zničená alebo stratená v drsných podmienkach, ako aj mnoho väzňov.
Následky
Niektorí historici špekulujú, že Süleymanov posledný útok nemal nevyhnutne za cieľ získať mesto, ale spôsobiť čo najväčšie škody a oslabiť ho pre neskorší útok, čo bola taktika, ktorú použil v Budíne v roku 1526. Süleyman viedol ďalšiu kampaň proti Viedni v roku 1532, ktorá sa však nikdy nenaplnila, pretože jeho vojsko bolo zastavené chorvátskym kapitánom Nikolaom Jurišićom počas obliehania Günsu (Kőszeg). Nikola Jurišić s iba 700 - 800 chorvátskymi vojakmi dokázal zdržať jeho vojsko až do zimy. Karol V., teraz veľmi dobre oboznámený so zraniteľnosťou a oslabeným Viedne, zhromaždil 80 000 vojakov, aby čelil osmanskej sile. Namiesto toho, aby sa pokúsili o druhý pokus o obliehanie, sa osmanské vojsko otočilo naspäť. Dve viedenské kampane v podstate znamenali extrémny limit osmanskej logistickej schopnosti v tom čase postaviť veľké armády hlboko v strednej Európe.
Kampaň v roku 1529 priniesla zmiešané výsledky. Budín bol pod kontrolou osmanského vazala Jána Zápoľského, čím sa posilnilo osmanské postavenie v Maďarsku. Kampaň zanechala stopu škôd v susednom Habsburgom Maďarsku a Rakúsku, čo zhoršilo schopnosť Ferdinanda na ďalší protiútok. Süleyman však nedokázal donútiť Ferdinanda, aby sa zapojil do otvorenej bitky, a preto nemohol presadiť svoj ideologický nárok na nadradenosť nad Habsburgovcami. Útok na Viedeň viedol k zblíženiu medzi Karolom V. a pápežom Klementom VII. a prispel ku korunovácii Karla V. ako svätého rímskeho cisára dňa 24. februára 1530. Výsledok kampane predstavili Osmani ako úspech, ktorí využili príležitosť predviesť svoju imperiálnu vznešenosť usporiadaním prepracovaných obradov pre obriezku princov Mustafu, Mehmeda a Selima.
Prémian
Prémian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obliehanie Viedne
Následky
Ferdinand I. postavil pamätník nemeckému žoldnierovi Mikulášovi, grófovi Salmovi, veliteľovi žoldnierskych záchranných síl vyslaných do Viedne, ako prejav ocenenia za jeho úsilie. Mikuláš prežil počiatočný pokus o obliehanie, ale bol zranený pri poslednom osmanskom útoku a zomrel 4. mája 1530. Renesančný sarkofág je teraz vystavený v krstiteľnici katedrály Votivkirche vo Viedni. Ferdinandov syn, Maximilián II., postavil neskôr hrad Neugebaeude na mieste, o ktorom sa hovorí, že kde Süleyman počas obliehania postavil svoj stan.
Prémian
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fond národného majetku
Fond národného majetku môže byť:
Boh múch
Boh múch je román britského spisovateľa Williama Goldinga z roku 1954.
Román opisuje príbeh skupiny anglických chlapcov, ktorí stroskotali na neobývanom tropickom ostrove po havárii lietadla. Medzi témy patrí napätie medzi skupinovým myslením a individualitou, medzi racionálnymi a emocionálnymi reakciami a medzi morálkou a nemorálnosťou.
Román bol všeobecne dobre prijatý. Vydavateľstvo Modern Library ho zaradilo medzi 100 najlepších románov na 41. mieste redakčného a 25. mieste medzi čitateľmi. V roku 2003 bol uvedený na 70. mieste v prieskume The Big Read od BBC. Časopis Time ho v roku 2005 označil za jeden zo 100 najlepších románov v angličtine od roku 1923 do 2005. Time ho zaradil aj do zoznamu 100 najlepších kníh pre mládež všetkých čias. Román je populárnym čítaním na školách, najmä v anglicky hovoriacich krajinách, v prieskume v Spojenom kráľovstve z roku 2016 bol Boh múch na 3. mieste v obľúbenosti.
Príbeh bol sfilmovaný v roku 1963 a 1990.
Trolejbusová doprava v Kábule
Hlavné mesto Afganistanu, Kábul, malo v 70. a 80. rokoch 20. storočia vlastný systém trolejbusovej dopravy. Išlo o jednu trať dĺžky 12,5 km.
Historický vývoj
V roku 1976 sa začala stavba trolejbusového systému. Vtedy bol Kábul zhruba tristotisícovou metropolou a v krajine vládli lepšie časy. Do roku 1979 spoločnosť Elektrizace železnic Praha vybudovala trať o celkovej dĺžke zhruba okolo šesť kilometrov. Slávnostné otvorenie úseku Kino Pamir - Silo (vrátane vozovne) sa uskutočnilo 9. februára 1979, na linku bolo nasadených 25 česko-slovenských trolejbusov typu Škoda 9Tr. To však bola len prvá etapa celej stavby. Druhú polovicu celého systému museli už Afganci dobudovať bez cudzej pomoci. Systém fungoval relatívne spoľahlivo; existovali celkom tri linky, medzi ktorými bolo nutné prestupovať. Trolejbusový systém bol veľmi vyťažený, cestovné nízke. Situácia sa však zhoršila kvôli vojne a rozvratu krajiny. Okolo roku 1988 bolo v prevádzke ešte 80 vozidiel z celkom dodaných 86. V roku 1993 však bola prevádzka ukončená; trolejbusy začali hrdzavieť priamo v areáli vozovne. Po ukončení vojny na začiatku 21. storočia sa aspoň výhľadovo počíta s obnovou celej prevádzky; na tej sa má opäť podieľať česká Škoda Plzeň.
Kriminalistická chémia
Kriminalistická chémia je kriminalistická technika, ktorej predmetom je skúmanie chemického zloženia, biochemickej aktivity a vnútornej štruktúry látok ako kriminalistických stôp. . Patrí do nej forenzná chémia, toxikológia, forenzná priemyselná chémia, forenzná chémia životného prostredia a požiarna chémia.