cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kláštorný komplex pavlínov (Šaštín-Stráže)
Kláštorný komplex Pavlínov v meste Šaštín-Stráže je pamiatkový komplex sakrálnych budov tvorený najmä Bazilikou Sedembolestnej Panny Márie, budovy pavlínskeho kláštora, Kaplnky Sedembolestenej Panny Márie, ku kláštoru patriacej hospodárskej stavby, súsošia na podstavci – Šaštínska pieta, súsošia na Trojičnom stĺpe a priľahlej historickej zelene. Výstavba komplexu je spojená so sochu Panny Márie Sedembolestnej, ktorá bola podľa kanonického vyšetrenia a z príkazu ostrihomského arcibiskupa Imricha Esterházyho 10. novembra 1732 vyhlásená za zázračnú. 2. apríla 1733 prišli do Šaštína zástupcovia Pavlínov s cieľom postaviť pre sochu Panny Márie Sedembolestnej pútnický chrám a kláštor pre ich rád. 11. júna 1991 vláda SR vyhlásila Kláštorný komplex paulínov s pútnickým chrámom Panny Márie Sedembolestnej za národnú kultúrnu pamiatku. V registri je pod číslom ÚZPF 752
Bazilika Sedembolestnej Panny Márie
Kláštorné námestie č. 14. <br/ > Chrám je postavený v neskorobarokovom slohu. Jeho hrubá stavba bola dokončená roku 1748, autorom fresiek je c. k. dvorný maliar, freskár Jean Joseph Chamant a vytvoril ich roku 1757. Bočné oltáry zdobia obrazy namaľované J. L. Krackerom. Hlavný oltár projektoval cisársky staviteľ F. A. Hildebrandt, ktorý je z červeného mramoru. Kostol má dĺžku 62 metrov, šírku 23 metrov a výšku 26 metrov. Hlavná loď je vysoká 13 metrov. Veže boli nadstavané roku 1864 hodonínskym staviteľom Jozefom Bártom, dovtedy boli do výšky strechy. Slávnostná vysviacka chrámu sa konala 15. augusta 1764, kedy bola prenesená sochy Sedembolestnej Panny Márie na hlavný oltár, čoho sa zúčastnili najvyšší predstavitelia monarchie, cisárovná Mária Terézia a jej manžel František Štefan Lotrinský. 27. júna 1964 povýšil pápež Pavol VI. chrám na Baziliku minor. 15. septembra 1997 bolo slávnostne otvorené Mariologické múzeum Slovenskej národnej svätyne v Šaštíne-Strážach. Otvoril ho kardinál Tomko.
Pavlínsky kláštor
Kláštorné námestie č. 18. <br/ > Neskorobarokový komplex kláštora, spojeného s bazilikou, bol postavený v rokoch 1733 – 1786.
Hospodárska budova
Kláštorné námestie č. 14.
<br/ >Je postavená do tvaru C. Stavba prebiehala v tom istom období ako stavba samotného kláštora. Ukončená bola roku 1764 a je tiež v neskoro barokovom slohu.
Stĺp so súsoším Najsvätejšej Trojice
Kláštorné námestie <br/ > Stĺp so súsoším Najsvätejšej Trojice je prácou trnavského kamenárskeho majstera Jozefa Habenichta ktorý ju roku 1821 postavil na Kláštornom námestí.
Šaštínska Pieta
Kláštorné námestie <br/ > Súsošie Panny Márie s Kristom v náručí na podstavci. Nachádza sa v parku, severne od fasády baziliky. Pochádza z roku 1883, je v slohu ľudového klasicizmu.
Historická zeleň
V okolí komplexu je park, ktorého sadová úprava pochádza z konca 19. storočia.
Migdal ha-Mifras
Je pomenovaná podľa izraelského vojaka a politika Jicchaka Rabina. Výstavba sa započala v roku 1999 a budova bola dokončená 28. februára 2002. Má 29 poschodí a výšku 137 metrov. Bola krátko najvyšším mrakodrapom v Haife (tento titul prebrala staršej stavbe Migdal Eškol), kedy ju predbehla IEC Tower. Pri započítaní antény zostáva aj naďalej najvyššou stavbou v meste. Bez antén má výšku 113 metrov a hlavná strecha 95 metrov. Je začlenená do novozriadeného vládneho okrsku, ktorý bol navrhnutý ako kombinácia starej a modernej architektúry. Pešia cesta vedúca k Migdal ha-Mifras je poňatá v tradičnom orientálnom štýle, vrátane mozaikových dlažieb s vyobrazením dejín Haify.
Serzy-et-Prin
Serzy-et-Prin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Alexander Kraudy
Alexander Kraudy (Krauti) (*  Banská Bystrica - †  1679,, Slovensko) bol  zlatník.
Jeho syn Pavol Kraudy
2779 Mary
2779 Mary je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil N. G. Thomas 6. februára 1981.
Mužská dvojhra na Heineken Open 1987
Mužská dvojhra na Heineken Open 1987 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1987 od 5. do 12. januára 1987. Titul získal Slovák Miloslav Mečíř, ktorý vo finále porazil Holanďana Schapersa 6-2 6-3 6-4. Bol to jeho štvrtý titul v dvojhre na okruhu ATP.
Výsledky
Poznámka: Prvé dve kolá, štvrťfinále a semifinále sa hrali na dva vyhraté sety, finále na tri vyhraté sety.
Haló
Haló môže byť:
2780 Monnig
2780 Monnig je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil S. J. Bus 28. februára 1981.
Migdal ha-Chazon
thumb|Migdal ha-Chazon Migdal ha-Chazon je mrakodrap v priemyselnej zóne Kirjat Atidim v severovýchodnej časti Tel Avivu v Izraeli. Leží na severovýchodnom okraji Tel Avivu, cca 5,5 kilometra od pobrežia Stredozemného mora, neďaleko severného brehu rieky Jarkon, v nadmorskej výške cca 20 metrov. Je súčasťou súboru výškových budov Migdalej Atidim, ktoré tvoria tunajšiu priemyselnú zónu. V tomto prípade ide o vežu Migdal Atidim 8.
Meria 149,8 metra, má 40 poschodí. Projekt vypracoval ateliér Zarhy Architects, ktorý nadväzuje na prácu Moše Zarhyho. Budovu navrhli podľa požiadavky klientov tak, aby maximalizovala okennú plochu a podiel kancelárií s prístupom k dennému svetlu. Je preto vystavaná na členitom pôdoryse kombinujúcom kríž a štvorec. Má 110 000 štvorcových metrov plochy. V budove sú dve obchodné poschodia, päť poschodí podzemných garáží s 1 500 parkovacími miestami, dva hlavné vchody a jedenásť výťahov.
NGC 4710
NGC 4710 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
602 Marianna
602 Marianna je planétka s priemerom 129 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 16. februára 1906.
Sassis
Sassis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Duque de Caxias
Duque de Caxias je mesto a obec (município) v juhovýchodnej Brazílii v štáte Rio de Janeiro. Je súčasťou aglomerácie Veľkého Ria a s mestom samotným hraničí na juhu. Mesto je tretím najľudnatejším v aglomerácii.
Rovninské balvany
Rovninské balvany sú prírodná pamiatka v štatutárnom meste Ostrave v areáli výstaviska Černá louka neďaleko mestského centra vyhlásená v roku 1964. Pozostáva zo súboru desiatich bludných balvanov odkrytých v pieskovni v Hlučíne-Rovninách v roku 1958, po svojom objave znovu zahádzaných a znovu odkrytých pri rekultivačných prácach o šesť rokov neskôr. Svedčí o rozsahu zaľadnenia kontinentálnym ľadovcom v sálskom období na území Ostravska. Z miesta nálezu boli balvany na svoje terajšie miesto premiestnené v roku 1964.
Duque de Caxias
Hoci je druhým najbohatším v štáte Rio de Janeiro, stále má problémy s kanalizáciou. Nachádza sa tu ropná rafinéria a chemický priemysel. V meste má sídlo Fábrica Nacional de Motores, výrobca motorov a nákladných áut. Mesto je sídlom rímskokatolíckej diecézy Duque de Caxias.
NGC 4711
NGC 4711 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. mája 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Sézanne
Sézanne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mars 5
Mars 5 bola sovietska kozmická sonda, ktorej cieľom bolo skúmať Mars z jeho obežnej dráhy. Táto sonda štartujúca len pár dní po svojej nie príliš úspešnej dvojičke Mars 4 si počínala o čosi lepšie, ale ani ona nebola celkom úspešná. Štart, navedenie na parkovaciu dráhu okolo Zeme, jej opustenie aj prelet medziplanetárnym priestorom prebehli bez problémov. Keď však sonda ukončila motorický manéver, ktorý ju naviedol na obežnú dráhu okolo Marsu, technici zistili, že poklesol tlaku dusíku v hermetizovanej časti sondy. Stalo sa tak pravdepodobne kvôli poškodeniu sondy kozmickým prachom. Výpočet ukázal, že sonda bude schopná fungovať nanajvýš najbližšie tri týždne. Preto sa vypracoval plán urýchleného prieskumu Marsu. Sonda snímkovala Mars a odoslala na Zem 108 záberov z jeho orbity, kým sa 28. februára 1974 definitívne neodmlčala. Posledné namerané údaje odvysielať nestihla.
Svrčinovec
Svrčinovec je obec ležiaca v Žilinskom kraji v okrese Čadca.
Polohopis
Svrčinovec leží na severozápade Slovenska v blízkosti trojmedzia Slovenska, Česka a Poľska. Obec leží na rozhraní Západných a Stredných Beskýd, v doline rieky Čierňanky, ktorá oddeľuje tri geomorfologické celky: Jablunkovské medzihorie na severe, Turzovskú vrchovinu (podcelok Predné vrchy) na západe a Kysucké Beskydy (podcelok Javorský Beskyd) na juhovýchode. Tieto pohoria patria do flyšového pásma a vrchy tvorené pieskovcami a ílovcami majú obmedzenú priepustnosť vody, preto sa tu po výdatných dažďoch vyskytujú zosuvy. Nadmorská výška centrálnej časti obce je od 430 do Najvyšším osídleným územím obce je osada Pod Bučkami. Najvyšším bodom celého katastrálneho územia je Plané s nadmorskou výškou v časti Potok na hranici s Čiernym.
Obec susedí na východe s obcou Čierne, na juhu a západe s mestom Čadca (mestské časti Čadečka, Podzávoz a Milošová) a na severe s českou obcou Mosty u Jablunkova.
Časti obce
Od centra obce sú oddelené miestne časti Závršie, Potok a Zatky (časť obce ležiaca bezprostredne pri štátnej hranici s Českom). V obci sa nachádza aj niekoľko malých osád (tzv. kopaníc), roztrúsených po okolitých vrchoch.
Dejiny
25. novembra 1938 bola severná časť obce spolu s obomi železničnými traťami zabratá Poľskom. Tento stav však trval iba do roku 1939, keď cez túto časť vkročili nemecké vojská na územie Poľska a po jeho kapitulácii bolo územie pripojené k Slovenskému štátu. 1. mája 1945 do obce vkročili sovietske vojská. V roku 1993 sa Svrčinovec stal pohraničnou obcou a bol vybudovaný hraničný priechod.
Politika
Obec je súčasťou Euroregiónu Beskydy a spolu s obcami Čierne a Skalité tvorí mikroregión Kysucký Triangel.
Obecné zastupiteľstvo
Obecné zastupiteľstvo tvoria v období 2018 – 2022 11 poslanci: 5 nezávislí, po 2 za KDH a SNS a po 1 za SMER-SD a SME RODINA – Boris Kollár.
Obyvateľstvo
31. decembra 2013 tu žilo 3 583 obyvateľov.
Stavby
V obci sa nachádza rímskokatolícky kostol Ružencovej Panny Márie, postavený počas druhej svetovej vojny v modernistickom štýle a kaplnka Sedembolestnej Panny Márie v miestnej časti Závršie.
Doprava
Obcou prechádza medzinárodná cesta I. triedy číslo 11 od hraničného priechodu s Českom do Žiliny. Cesta má spočiatku juhovýchodný, neskôr južný smer. Tranzitný význam tejto cesty by mali v budúcnosti prevziať plánovaná diaľnica D3 a rýchlostná cesta R5, ktorých križovatka je plánovaná medzi centrom obce a časťou Zatky. Občania i vedenie obce sa dlhodobo sťažujú na preťaženosť cesty I/11. V obci odbočuje cesta I. triedy číslo 12 na severovýchod k hraničnému priechodu s Poľskom v Skalitom. Miestne časti Závršie a Potok sú dostupné po odbočke z ceste III. triedy 011058 z Čadečky. Priame spojenie s centrom obce neexistuje.
Autobusovými linkami je obec spojená s Čadcou, Čiernym a Skalitým.
Cez Svrčinovec prechádzajú železničné trate číslo 127 zo Žiliny do Česka a 129 z Čadce do Poľska.
Školstvo
V obci sa nachádza materská škola a základná škola, ktorej výstavba začala v roku 1933 a v roku 1959 začala výstavba novej budovy s telocvičňou. V časti Závršie sa nachádzala základná škola, kde v rokoch 1923 – 1925 vyučoval Peter Jilemnický (dnes je v jej budove kaplnka). V obci pôsobil i Peter Jaroš.
Biela vrana
Biela vrana môže byť:
Espezel
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 212 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belford Roxo
Belford Roxo (portugalská výslovnosť: [ˈbɛwfɔʁ ˈʁoʃu]) je mesto a obec (município) v južnej Brazílii v štáte Rio de Janeiro. Je súčasťou aglomerácie Veľkého Ria.
Administratívne bolo vytvorené v roku 1990, predtým bolo súčasťou mesta Nova Iguaçu. Patrí k najbohatším mestám v štáte. Má tropickú klímu s priemernou ročnou teplotou 18 °C. Bayer and Lubrizol sú najväčšími firmami v meste. Mesto bolo pomenované po svojom zakladateľovi, Raimundo Teixeira Belfort Roxo. Počas svojej služby ako stavebný inšpektor mesta vyriešil v roku 1889 problémy Rio de Janeira, súvisiace s nedostatkom vody.
Mesto sa preslávilo vďaka škole, ktorá každoročne účinkuje na karnevale v meste Rio de Janeiro. V súčasnosti je samospráva siedmou najľudnatejšou v Rio de Janeiro, v roku 2020 malo 513 118 obyvateľov a má 14. najväčšie štátne HDP (3 539 442 000 tisíc R$). Napriek tomu bol jej príjem na obyvateľa v roku 2008 len 7 140,38 R$ - jeden z najnižších v štáte. Pri porovnaní sociálnych ukazovateľov s inými mestami v štáte, akými sú Niterói a Petrópolis, obec poskytuje základné služby a infraštruktúru na nižšej úrovni ako ostatné susedné obce.
Doprava
Belford Roxo má nevyhovujúcu cestnú a železničnú sieť, podobne ako mnohé obce susediace s metropolou v metropolitnom regióne, ktoré ju spájajú iba s hlavným mestom a susednými mestami v Baixade. Belford Roxo nemá veľa mestských autobusových liniek, obyvatelia využívajú medzimestské autobusy na presun v rámci mesta. Hlavné problémy verejnej dopravy v Belford Roxo sú: meškanie autobusov, preplnenosť, zastaralý vozový park a rovnako aj vysoká cena cestovného lístka.
Demografia
V roku 2010 žilo v Belford Roxo 469 261 obyvateľov, z čoho bolo 226 757 mužov a 242 504 žien. Podľa Brazílskeho inštitútu geografie a štatistiky žilo v Belford Roxo v roku 2010 – 302 637 ľudí s volebným právom. Na rok 2014 sa počet obyvateľov odhaduje na 479 386. Od 60. rokov 20. storočia má Belford Roxo konštantne viac ako 100 000 obyvateľov.
Mestský index ľudského rozvoja (HDI-M) Belford Roxo je podľa Rozvojového programu OSN (UNDP) považovaný za priemerný s hodnotou 0,684. Napriek tomu, že sa nachádza v štáte Rio de Janeiro, ktorý má 4. najvyšší HDI v Brazílii, hodnota indexu obce je pod priemerom štátu (0,768) a krajiny (0,744). Stále existujú veľké rozdiely v sociálnych ukazovateľoch obce a iných susedných lokalít, čo odhaľuje históriu regionálnej nerovnosti.
Miera gramotnosti je 91,99 % a priemerná dĺžka života je 67,64 rokov. Hrubá miera školskej dochádzky je 78,01 %, Výskyt chudoby v roku 2003, meraný IBGE, bol 60 %.
Geografia
Geografické súradnice: 22º 45' 50" južnej zemepisnej šírky a 43º 26' 56" západnej zemepisnej dĺžky. Obec sa nachádza v mikroregióne Rio de Janeiro a hraničí s obcami: Nova Iguaçu a Mesquita (na západe); São João de Meriti (na juh); a Duque de Caxias (na východ). Mestská rozloha obce zodpovedala približne 64,7738 km².
Vegetácia
Pred urbanizáciou územia vegetáciu tvorili predovšetkým močiare. V súčasnosti tvorí 3,34 % pôdy v obci druhotná vegetácia, 5,62 % tvoria polia a pasienky a 85,20 % územia je zastavaného. Veľkú časť severnej časti Belford Roxo zaberajú rozsiahle lesy.
Fauna
Pozdĺž lesov a močiarov mesta môžno nájsť aligátory žltohrdlé, kapybary, kosmáče, tamaríny, cavie, pásavce, pacas, vačice, veveričky a obrovské množstvo rôznych druhov hadov. V meste žijú aj niektoré druhy dravých vtákov, napríklad sokoly, jastraby, supy či sovy. Možno nájsť aj iné vtáky, ako sú napríklad papagáje, volavky, kolibríky či papagáje ara.
Klíma
Podnebie je tropické s priemernými mesačnými teplotami od 21°C do 27°C, s ročným priemerom 26°C. Najnižšia teplota zaznamenaná v Belford Roxo bola 6°C v júli 2000. Ročné zrážky sú okolo 1 229 mm. Najvlhšie obdobie začína v novembri a končí v marci a najsuchšie obdobie trvá od júna do augusta. Keďže sa obec nachádza v blízkosti obratníka Kozorožca, je ovplyvnená vetrom prichádzajúcim z Amazónie a Atlantického oceánu.
Bezpečnosť
Belford Roxo bol kedysi obcou s najväčšou kriminalitou na svete, podľa údajov zverejnených OSN v roku 2015. Po založení 39. práporu vojenskej polície, oddielu Vojenského hasičského zboru, verejného ministerstva, skvalitnenia pouličného osvetlenie a urbanizácie kriminalita klesla, ale stále je veľmi vysoká.
Školstvo
Belford Roxo má školy prakticky vo všetkých regiónoch obce, avšak vzdelanie má ďaleko od ideálu. Štátne školy majú chabú infraštruktúru a nedokážu konkurovať súkromnému školstvu. V obci je verejných vzdelávacích zariadení aktívnych celkovo: Pre základné školstvo - 45 štátnych škôl; 48 obecných škôl a žiadna spolková škola. Pre stredné školstvo - 33 štátnych škôl a žiadne obecné alebo federálne školy. Predškolské zariadenia - 3 štátne školy; 22 obecných škôl a žiadna spolková škola. FABEL (Fakulta Belford Roxo), schválená v auguste 1995 vtedajšou Federálnou radou pre vzdelávanie, ponúka vysokoškolské kurzy v odbore administratívy, histórie a pedagogiky. Areál Uniabeu Belford Roxo okrem iného ponúka vysokoškolské kurzy v odbore obchodu a podnikania, účtovníctva, telesnej výchovy a výrobného inžinierstva. Existujú tiež dve centrá Cederj Foundation, ktoré ponúkajú vysokoškolské kurzy v odbore administratívy, chémie a jazykov.
2781 Kleczek
2781 Kleczek je planétka s priemerom 61 km, ktorú objavila Zdeňka Vávrová 19. augusta 1982. Bola pomenovaná na počesť českého astronóma Josipa Kleczeka.
603 Timandra
603 Timandra je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 16. februára 1906.
Adolf Hoffmeister
Adolf Hoffmeister (* 15. august 1902, Praha, Česko – † 24. júl 1973, Říčky, Česko) bol český spisovateľ, publicista, dramatik, výtvarník, karikaturista, prekladateľ, diplomat, právnik a cestovateľ.
Životopis
Študoval na gymnáziu a po maturite pokračoval v štúdiu na právnickej fakulte Karlovej univerzite v Prahe, ktorú vyštudoval v roku 1925 a po ukončení štúdia sa stal spoločníkom v právnickej kancelárii svojho otca. Od roku 1927 spolupracoval s Osvobozeným divadlom, v rokoch 1928 – 1930 pracoval ako redaktor v Lidových novinách a v rokoch 1930 – 1932 v Literárnych novinách. V roku 1939 emigroval do Paríža, kde bol 7 mesiacov uväznený, a po kapitulácii Francúzska odišiel do Maroka, kde sa dostal do koncentračného tábora. V roku 1941 sa dostal po dlhšom cestovaní do New Yorku v USA, kde pracoval ako redaktor v Úrade pre vojnové informácie a ako hlásateľ a redaktor Hlasu Ameriky. Domov sa dostal až po skončení 2. svetovej vojny v roku 1945. O rok neskôr pracoval pre UNESCO, od roku 1948 bol veľvyslancom vo Francúzsku, od roku 1951 pracoval ako profesor a v rokoch 1954 – 1956 bol rektorom Vysokej školy umelecko-priemyslovej v Prahe. V roku 1962 navštívil ako člen vládnej delegácie aj južnú a Strednú Ameriku. V rokoch 1965 – 1967 bol predsedom Zväzu československých výtvarných umelcov a predsedom pražského PEN-klubu. Po roku 1970 mu bola zakázaná akákoľvek verejná, publikačná a výstavná činnosť, a tak odišiel do dôchodku. Zomrel 24. júla 1973 v Říčkach v Orlických horách.
Bol tiež výrazne spoločensky činný. V roku 1920 sa stal zakladateľom Zväzu modernej kultúry – Devětsil, bol členom Spolku výtvarných umelcov Mánes, členom kulturnopolitických organizácií (Levá fronta, Společnost pro hospodářské a kulturní sblížení s novým Ruskem, Klub českých a německých divadelních pracovníků). Po emigrácii do Francúzska bol v spojení s odbojovými organizáciami a založil i centrum čs. exilových kultúrnych pracovníkov.
Tvorba
Bol nielen právnikom a politikom, ale najmä geniálnym karikaturistom, skvelým ilustrátorom, autorom originálnych koláží, vtipným spisovateľom, básnikom, dramatikom, organizátorom zahraničných výstav a zberateľom umenia, a vďaka svojej tvorbe sa radí k predvojnovým osobnostiam, ktoré formovali českú avantgardu. Snáď najznámejšími Hoffmeisterovými výtvarnými dielami sú karikatúry významných osobností kultúrnej avantgardy, spolu s kolážami, často slúžiacimi ako knižné ilustrácie. Vo svojej tvorbe sa venoval najmä dadaizmu, písal básne, cestopisy, divadelné hry (pre Osvobozené divadlo, E. F. Buriana), je tiež autorom kníh pre deti, ale taktiež kreslil do viacerých periodík (Tribuna, Aventin, různé literární časopisy a iné).
NGC 4712
NGC 4712 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. marca 1832.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Ținut
Ținut bola :
Harald I. (Dánsko)
Harald I. Modrozubý (po dánsky Harald Blåtand, * cca 939 – † 986/987) bol asi od roku 945 dánsky kráľ a od 970 aj nórsky kráľ.
NGC 4713
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
2782 Leonidas
2782 Leonidas je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Sillery (Marne)
Sillery je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Teodor Karas
Teodor Kraus (od 1945 Karas) (*  Banská Bystrica) je architekt.
Životopis
Pracoval ako mestský architekt na Technickom oddelení mesta Banská Bystrica (40. roky). Vypracoval a zverejnil regulačný plán Banskej Bystrice (1944). Emigroval do Austrálie (1949), odtiaľ poslal mestu materiál Zatajená pravda o výstavbe môjho rodného mesta Banskej Bystrice od roku l935 do 1949.
Jiří Štědroň
Jiří Štědroň (* 23. máj 1942, Vyškov) je český herec, spevák a podnikateľ. Je synovcom klaviristu a muzikológa Bohumíra Štědroňa a bratranec hudobného skladateľa Miloše Štědroňa.
Migdal Eškol
thumb|Migdal Eškol Migdal Eškol je mrakodrap v južnej časti izraelského mesta Haifa. Nachádza sa v areáli Haifskej univerzity v pohorí Karmel.
Mrakodrap je pomenovaný podľa izraelského politika Leviho Eškola. Výstavbu inšpirovala práca Oscara Niemeyera, autora nového hlavného mesta Brazílie. Projekt budovy vypracoval izraelský architekt Šlomo Gil'ad. Dokončili ju v roku 1978. Stavba má 30 poschodí a meria 102 metrov. Dosahuje nadmorskú výšku 597 metrov nad morom. Vzhľadom na to, že je situovaná na chrbte pohoria Karmel, je viditeľná z rozsiahlych častí štátu Izrael a dominuje siluete mesta Haifa. Budova je pomerne úzka a pri nárazoch vetra má rozkmitanie až do úrovne 40 centimetrov. Sídli v nej administratíva Haifskej univerzity. Na streche sú inštalované antény.
Eugen Kramár
Prof. Eugen Kramár (* 5. máj 1914, Devičie – † 30. december 1996, Bratislava) bol slovenský architekt a vysokoškolský pedagóg.
Migdal Eškol
Do roku 1989 išlo o najvyššiu univerzitnú budovu v Ázii a do roku 2002 o najvyššiu budovu v Haife (potom ju predstihla veža Migdal ha-Mifras). Počas vojny v Zálive v roku 1991 vežu využívali izraelské obranné sily ako pozorovateľňu pre strely Scud z Iraku.
Eugen Kramár
Život
Pôsobil ako architekt, autor návrhov mnohých verejných budov. Autor administratívnej budovy Stredoslovenských elektrární v Banskej Bystrici. Vysokoškolský pedagóg STU v Bratislave. Politicky prenasledovaný a väznený. Nositeľ ceny Emila Belluša. Narodil sa 5. mája 1914 v obci Devičie (okres Krupina) v rodine evanjelického kňaza (otec Cyril, matka Valéria), ako druhý zo štyroch súrodencov (brat a dve sestry). Roku 1920 sa s rodičmi presťahoval do Vrútok. V rokoch 19331938 absolvoval štúdium architektúry na Vysokej škole architektúry a pozemného staviteľstva ČVUT v Prahe. Roku 1941 sa oženil. S manželkou Ruženou mal dcéru Zinu a synov Ivana a Cyrila. 19411942 pracoval v stavebnej spoločnosti Tatra. Roku 19421947 založil s Štefanom Lukačovičom vlastný architektonicky ateliér. Roku 1947 ho Emil Belluš pozýva k účasti na zakladaní Fakulty architektúry SVŠT v Bratislave. V rokoch 19471950 pôsobí ako profesor Fakulty architektúry SVŠT v Bratislave.
Ako profesor pôsobil iba do roku 1950, keď ho v rámci stalinskej perzekúcie v skupinovom procese nespravodlivo obvinili a odsúdili na 14 rokov väzenia vrátane konfiškácie majetku. Roku 19501960 nespravodlivo odsúdený a väznený (vo väzení projektuje, napr. Kláštor Barnabitiek na Hradčanoch v Prahe alebo deväť bytových domov na Žižkove). Väčšiu časť výkonu trestu strávil v pražskej väznici na Pankráci. Roku 1960 ho po desiatich rokoch v rámci amnestie prezidenta z väzenia prepustili. Roku 1964 dostal Eugen Kramár vyznamenanie Za zásluhy o výstavbu. V rokoch 19601967 pracoval ako vedúci projektant v Stavoprojekte v Košiciach. Práve tu projektoval mnoho významných stavieb realizovaných vo Vysokých Tatrách. Roku 1967 bol rehabilitovaný. Spolu založil Združenie projektových ateliérov pri Zväze slovenských architektov v Bratislave.
Roku 1971 v čase normalizácie ho vylúčili zo Zväzu slovenských architektov a opätovne pozbavili občianskych a ľudských práv. V rokoch 19711984 pracoval ako projektant v Štátnom projektovom a typizačnom ústave v Bratislave. V rokoch 19841990 bol hlavným architektom Slovenského zväzu výrobných družstiev. Roku 1990 sa stal laureátom Ceny Emila Belluša Spolku architektov Slovenska. Roku 1993 napísal a vydal knihu Umenie života. V roku 1995 udelenie titulu Dr. h. c. (čestný doktorát Slovenskej technickej univerzity). V rokoch 19901996 bol autorizovaným architektom. Roku 1996 získal štátne vyznamenanie Za rozvoj slovenskej architektúry.
Mestské zastupiteľstvo Vrútky na svojom zasadnutí 26. februára 1992 schválilo udelenie titulu Čestný občan mesta Vrútky. Zomrel 30. decembra 1996 na Bratislavskom hrade pri preberaní vysokého vyznamenania Pocta ministra kultúry. Pochovaný je na cintoríne vo Vrútkach.
Spolupráca so sochárom Rudolfom Pribišom
K významným etapám tvorby Eugena Kramára patrí aj obdobie výnimočnej spolupráce so sochárom Rudolfom Pribišom v rokoch 19751982, s ktorým výtvarne dotvoril námestia v Rajci, Rajeckých Tepliciach, Starej Turej a Prievidzi. Ich vzťah mal aj hlboko ľudský rozmer, pričom Rudolf Pribiš na rozdiel od E. Kramára nemal zďaleka taký ťažký život a ideovo predstavoval opačný názorový pól.
Tvorba
Projektoval domy, kreslil a maľoval najmä akvarely a písal aj básne. Bol typickým predstaviteľom funkcionalizmu, pričom mu bola blízka fínska architektúra pre vzťah k prírode, jednoduchosť a používané materiály.
Významné diela
náhľad|[[Hotel FIS]] thumb|[[Administratívna budova spojov (Ústredná poštová správa) na Námestí Slobody]]
Hans Georg Dehmelt
Hans Georg Dehmelt (* 9. september 1922, Görlitz, Nemecko† 7. marec 2017, Seattle, Washington, USA) bol nemecko-americký fyzik.
V roku 1989 dostal spoločne s Wolfgangom Paulom Nobelovu cenu za fyziku za vývoj techniky tzv. iónovej pasce, ktorá sa využíva pri presnom meraní g-faktoru elektrónov. V tom istom roku dostal cenu aj Norman Foster Ramsey.
Tyrolean Airways
thumb|right|250 px|Lietadlá typu [[Fokker 100 a Fokker 70 od spoločnosti Tyrolean Airways na letisku Schwechat vo Viedni]]
História
Spoločnosť založili v roku 1978 Gernot Langes-Swarovski a Christian Schwemberger-Swarovski ako Aircraft Innsbruck. V roku 1979 bola spoločnosť premenovaná na Tyrolean Airways a v roku 1980 otvorila pravidelnú prevádzku so 48 miestnym lietadlom De Havilland Canada Dash 7 z Innsbrucku do Viedne a Zürichu. V roku 1994 kúpila podiel v spoločnosti Austrian Airlines. Následne došlo k čiastočnej obmene flotily a farebná úprava lietadiel sa priblížila k farbám materskej spoločnosti.
Destinácie
Tyrolean Airways prevádzkuje 6 destinácií v Rakúsku a 74 destinácií v Európe.
Letisko Viedeň-Schwechat
Amsterdam, Atény [sezónne], Barcelona [sezónne], Bazilej, Belehrad, Berlín-Tegel, Bologna, Bolzano, Brusel, Bukurešť-Otopeni [sezónne], Budapešť, Kišiňov, Kolín/Bonn, Kodaň, Dnipro, Doneck, Drážďany, Dubrovník [sezónne], Düsseldorf [sezónne], Florencia, Frankfurt, Ženeva, Göteborg-Landvetter, Graz, Hamburg [sezónne], Helsinki, Jasy, Innsbruck, Istanbul-Atatürk, Charkov, Kyjev-Borispol, Klagenfurt, Košice, Krakov, Krasnodar, Leipzig/Halle, Linz, Ľvov, Lyon, Miláno-Linate, Miláno-Malpensa [sezónne], Minsk, Mníchov, Nice, Oslo-Gardermoen, Podgorica, Praha, Priština [sezónne], Rostov nad Donom [sezónne], Salzburg, Sarajevo [sezónne], Sibiu, Skopje, Soči, Sofia [sezónne], St. Gallen-Altenrhein, Sankt Peterburg, Štokholm-Arlanda, Stuttgart, Tbilisi [sezónne], Solún [sezónne], Temešvár, Tirana, Tripolis, Varna, Benátky-Marco Polo, Vilnius, Varšava, Záhreb, Zürich [sezónne]
Bečov (okres Most)
Bečov je obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 685 obyvateľov, z toho 845 mužov a 840 žien, pričom priemerný vek v obci bol 36,3 roka (muži 34,9 roka, ženy 37,8 roka).
Bel Ami (porno)
Bel Ami je ochranná známka fyzickej osoby slovenskej národnosti menom Lanning Jánošov podnikajúcej pod menom George Duroy. Ako výrobca produktov tejto známky, ktorými sú predovšetkým homosexuálne pornofilmy s prevažne mladými hercami, je na webovej stránke Belamionline uvedená firma Multimedia Services a.s. so sídlom na Gorkého ulici v Bratislave (stav 2008), čo je firma založená v roku 2003.
Ochranná známka Bel Ami je zaregistrovaná od roku 1996 na meno George Duroy/Lanning Jánošov a sídlo Monterey v Kalifornii v USA na činnosti vo fotografickom a filmovom priemysle. Distribučná firma pre ochrannú známku Bel Ami (prinajmenšom v USA) sa nazýva Bel Ami Video a má sídlo v Monterey v Kalifornii v USA.
Pseudonym "George Duroy" je meno literárnej postavy z románu Bel Ami od Guy de Maupassanta. "Bel Ami" v doslovnom preklade z francúzštiny znamená "krásny priateľ", v slovenčine dielo vyšlo pod názvom "Miláčik".
História a činnosť
Aj keď sú filmy určené prevážne pre zahraničné trhy (populárne sú najmä v USA), herci pochádzajú predovšetkým z oblasti strednej Európy (bývalý východný blok, hlavne Česko a Slovensko). Výraznými protagonistami štúdia sú napr. Lukas Ridgeston, Johan Paulik, Josh Elliot, Dano Šulik, Tim Hamilton, Brandon Manilow. So štúdiom spolupracovali aj Jakub Bandoch či Filip Trojovský.
Okrem hardcore a softcore videa firma vydala aj celý rad kalendárov a fotopublikácií ako napr. Boys of Bel Ami fotografa Howarda Roffmana (2006). V lete 2009 nadviazala spoluprácu s americkým konkurenčným štúdiom Corbin Fisher.
Bohinjsko jezero
náhľad|Bohinjsko jezero náhľad|Bohinjsko jezero Bohinjsko jezero (doslova Bohinjské jazero, ) je najväčšie jazero v Slovinsku, keď nepočítame nestále Cerkniško jezero. Leží v nadmorskej výške 525 m. Má rozlohu 3,18 km², je 4,35 km dlhé a 1,25 km široké a pobrežia má dĺžku 10,9 km. Dosahuje maximálnu hĺbku 45 m.
Na konci poslednej ľadovej doby bola hladina jazera o 16 metrov vyššie ako dnes a jazero siahalo až do dnešnej Starej Fužine.
Nachádza sa na území Triglavského národného parku, ktorého súčasťou sa stalo roku 1981. Za jasného počasia je možné z neho vidieť aj vrchol najvyššej hory Slovinska, Triglav.
Sauveterre (Hautes-Pyrénées)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mikaël Silvestre
Mikael Silvestre (* 9. august 1977, Chambray-lès-Tours, Francúzsko) je francúzsky futbalista hrajúci na poste obrancu. V súčasnosti je hráčom amerického klubu Portland Timbers.
Svoju kariéru začal vo francúzskom klube Rennes v sezóne 1995-96. Počas svojho pôsobenia v klube si vybudoval značnú reputáciu a v sezóne 1997-98 ho kúpil milánsky veľkoklub Inter Miláno. Za Inter odohral 18 ligových stretnutí a 6 zápasov v európskych pohároch.
10. septembra 1999 prestúpil do anglického veľkoklubu Manchester United za sumu 4 milióny libier. Debutoval v zápase proti Liverpoolu na štadióne Anfield.
20. augusta 2008 prestúpil do konkurenčného klubu Arsenal Londýn. Stal sa tak prvým hráčom od roku 1987, kedy priamo medzi Manchestrom a Arsenalom prestúpil Viv Anderson.
Je ženatý so Séverine, majú dcéru Cléo (* 27. október 2003).
Milan Kraus
Milan Kraus (* 20. august 1924, Tisovec – † 8. august 2006, Považská Bystrica) bol slovenský básnik, esejista a prekladateľ.
Pseudonym: Milan Rudolf (Rudo) Kraus
Životopis
thumb|200px|Hrob na [[Národný cintorín|Národnom cintoríne v Martine]]
V roku 19351943 študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici, Rimavskej Sobote a Tisovci, v rokoch 19431947 na Evanjelickej bohosloveckej fakulte v Bratislave. Pôsobil ako kaplán, administrátor, v rokoch 19501952 asistent na Evanjelickej bohosloveckej fakulte, v 19521974 redaktor a v 19741985 zástupca šéfredaktora vydavateľstva Slovenský spisovateľ v Bratislave.
Prvé verše pod dojmom vojnových udalostí publikoval od roku 1939 v novinách a časopisecky, jeho knižný básnický debut mal protivojnové zameranie. Svoju ďalšiu básnickú tvorbu rozšíril o intímnejšiu oblasť ľúbostnej, občianskej a prírodnej lyriky. Problematikou postavenia poézie a básnika v spoločnosti sa zaoberal v knihe esejí Zábery (1980). Ako vydavateľský redaktor a editor zostavil výbery, antológie a edície pôvodnej i prekladovej poézie. Ako prekladateľ pripravil výbery z diela chorvátskeho básnika D. Tadijanovića, švédskej poetky E. Södergranovej a rumunského básnika M. Soresca, zo srbochorvátčiny preložil viacero rozhlasových hier. Milan Kraus je i názov dokumentárneho filmu, ktorý v roku 1995 vyrobila STV Bratislava v rámci cyklu Portréty (scenár Jana Kassovicová, réžia Fedor Bartko).
Hotel Paříž
thumb|Hotel Paříž
Hotel Paříž je dom súp. č, 1080 na Starom Meste v Prahe na križovatke ulíc U Obecního domu (č. 1) a Králodvorská (č. 8) v blízkosti obchodného domu Kotva. Je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
Architekt Jan Vejrych vytvoril návrh v roku 1904, výstavba trvala do roku 1907. Hotel je neogotická stavba s výrazne secesnými prvkami, prípadne rane secesná stavba. Vonkajšie keramické mozaiky sú od Jana Köhlera.
Dnešná stavba bola upravovaná v rokoch 1926 – 1928, v roku 1993 bola generálne rekonštruovaná.
El Cid Campeador
thumb|right|El Cid Campeador El Cid alebo El Cid Campeador (z arab. sajjid – pán; a špan./lat. campeador – bojovník), vlastným menom Rodrigo Díaz de Vivar (* asi 1043 – † 10. júl 1099) bol kastílsko-leónsky vojenský vodca, hrdina španielskeho rytierskeho eposu Pieseň o Cidovi. Pochádzal zo šľachtickej rodiny. Je známy tým, že bojoval proti Maurom v období rekonquisty. Keď ho kráľ Alfonz VI. vyhnal z krajiny, stal sa de Vivar roku 1094 kráľom Valencie, kde vládol až do svojej smrti roku 1099.
Externé odkazy
El Cid na Encyclopædia Britannica
Russell Square
Russell Square je rozsiahle námestie v štvrti Bloomsbury v Londýnskom obvode Camden. Blízko tohto námestia sa nachádza hlavná budova University of London a Britské múzeum. V roku 2002 bolo námestie a kaviarne rekonštruované do podoby odpovedajúcej pôvodnému vzhľadu v 19. storočí podľa návrhu Humpryho Reptona. Hlavnou atrakciou novo opraveného námestia je fontána s tryskami umiestnenými priamo na chodníku. Námestie je v súčasnej dobe cez noc zatvorené (dôvodom je obmedzenie pohybu homosexuálov hľadajúcich sexuálnych partnerov).
Názov námestia pochádza z priezviska grófov a vojvodov z Bedfordu, rodina ktorých prispela k rozvoju tejto oblasti (v ktorej vlastnila velkú časť pozemkov) v 17. a 18. storočí. Russel Square vzniklo keď vojvoda z Bedfordu nechal vybudovať novú cestu v záhradách svojho pôvodného domu – Bedford House.
Námestie je obklopené veľkými terasovými obývanými domami predovšetkým príslušnikmi vyššej spoločenskej triedy. Veľká časť pôvodných domov, hlavne na južnej a západnej strane, sa uchovala až do súčasnosti. Na západnej strane sa nachádza komplex budov University of London. Na jednej z týchto budov je umiestnená modrá plaketa pripomínajúca, že tu pracoval T. S. Eliot. Na východnej strane námestia stojí hotel Russell, postavený v roku 1898.
Daľšími známymi obyvateľmi tohto námestia boli významní architekti 19. storočie – otec a syn Philip a Philip Charles Hardwickovci, ktorí bývali v dome číslo 60.
Pri kaviarni na južnej strane námestia sa nachádza pamätník obetiam bombového teroristického útoku na vlak metra idúceho medzi stanicami King's Cross a Russel Square 7. júna 2005.
Hviezdne vojny: Epizóda V – Impérium vracia úder
Hviezdne vojny: Epizóda V – Impérium vracia úder je sci-fi film Georgea Lucasa. Je to jeden z komerčne najúspešnejších a najznámejších filmov všetkých čias.
Film je síce druhým natočeným filmom zo základnej šestice filmov „Hviezdne vojny“, ale v chronologickom a dejovom poradí je až piaty. Prvýkrát bol uverejnený roku 1980 a potom bol niekoľkokrát znovu uvedený, pričom najmä v roku 1997 boli na filme vykonané značné zmeny (tzv. Special Edition: predĺženie, digitálne spracovanie a pod.).
Názov
Anglický názov je „Star Wars: Episode V – The Empire Strikes Back“, veľmi bežný je aj skrátený názov „The Empire Strikes Back“. Na videách znel názov „Star Wars V: The Empire Strikes Back“.
V prípade slovenského názvu sa zdroje rozchádzajú, ale veci sa pravdepodobne majú takto: Slovenský distribučný názov z 90-tych rokov je „Hviezdne vojny: Epizóda V – Impérium vracia úder“, veľmi bežný (najmä pôvodne) je však skrátený názov „Impérium vracia úder“. V slovenskej televízii sa použil názov „Hviezdne vojny V – Impérium vracia úder“.
Obsadenie
Správnosť použitých slovenských verzií mien nie je overená
Dej
Dej sa odohráva 3 roky po událostiach z ep. IV. Rebeli sa ukrývajú pred Impériom na ich novej základni na ľadovej planéte Hoth. Luke Skywalker sa stratí v snehovej planine kde ho následne chytí ľadová beštia Wampa, ktorý ho zavlečie do jaskyne. Lukovi sa podarí utiecť no je už vyčerpanný a zranený a pomali stráca vedomie vtedy sa mu zjaví duch Obiwana Kenobiho a ten mu prikáže ísť na planétu Dagobah tam nájde majstra jedi Yodu a bude sa od neho učiť. Luke upadá do bezvedomia a v poslednej chvíli ho príde zachrániť Han Solo a o deň nato prídu pre nich snowspeedre rebelov. Impérium nájde vďaka utajenému droidovi základňu Rebelov a zaútočia na nich v chodítkach AT-AT. Odohrá sa ľadová bitka a spôsoby straty na oboch stranách. Rebeli sú nútený opustiť základňu a planétu pretože jednotky Impéria a Darth Vader prenikli do základne tam ale nenájdu nikoho oretože ju rebelovia úspešne opustili. Luke a R2-D2 odlietajú v X-Wingu hladať Yodu. Han, Leia, Chewbacca a C-3PO v Millenium Falconovi. A zvyšok rebelov na ich vesmírnu stanicu.
Luke Skywalker prilieta na Dagobah kde nájde Yodu, Majstra Jedi starého viac ako 800 rokov. Yoda si z neho najskôr uťahuje a nechce začať v jeho tréningu no nakoniec ho Luke a duch Obiwana presvedčia. Luke teda začne svoj náročny výcvik aby sa stal rytierom Jedi. Posádku Falcona prenasledujú lode impéria. Podarí sa im ich striasť v roji meteorov. Vletia do jaskyne jedného z meteorov aby tam opravili poruchu na Falconovi. Tam následne zistia že to nebola jaskyňa ale vesmírny červ a práve sa nachádzajú v jeho žalúdku. Sú nútený odletieť ešte pred tým ako ich strávi. Opäť ich začnú prenasledovať lode. Medzitým je Darthovi Vaderovi oznámené od hologramu Cisára Palpatina, že ich nový nepriateľ nadaný v síle je syn Anakina Skywalkera. Vader tomu nemôže uveriť a preto skúma svoje vnútorne pocity aby sa presvedčil, že je to pravda. Luke Skywalker trénuje s Yodom a počas tréningu sa dostáva do jaskyne ktorá mu ukáže víziu Dartha Vadera. Luke s ňou bojuje a súboj vyhráva no následne zisťuje, že vo Vaderovej helme bola jeho tvár. Lukovi sa taktiež zaborí do bažiny jeho loď X - Wing a pokúša sa ju za pomocou síly vytiahnuť nedarí sa mu to a je presvedčený, že je to nemožné. Yoda mu ale ukáže, že je to možne tým, že jeho loď bez problémov za pomoci síly vytiahne aj keď vyzerá možno slabšie a menšie. Posádka Millenium Falcona prilieta na planétu Bespin do oblačného mesta kde by im mohli pomôcť opraviť Falcona. Tam sa Han stretáva so starým priateľom Landom Calrissianom ktorému kedysi Falcon patril. Lando im sľúbi, že ich ubytuje v oblačnom meste kým bude Falcon v oprave. Hrdinovia ale netušia, že padli do pasce. Lando uzavrel nútenu dohodu s Impériom a Vaderom aby chytil priateľov Luka Skywalkera. A tým Luka nalákal zachrániť jeho priateľov a nasledne aby Vader chytil Luka zmrazil ho do karbonitu a priviedol ho živého Cisárovi kde sa ho pokúsia obrátiť na temnú stranu sily. Vďaka zrade Landa Calrissiana je posádka Millenium Falcon zajatá silami Impéria. Han Solo je zmrazený do karbonitu, aby si Vader overil či je možné prežiť zamrazený. Sola si následne odnesie nájomný lovec Boba Fett, aby za neho získal odmenu u Jabba Hutta, u ktorého mal Han nesplatený dlh. Zvyšná posádka Falcona je zajatá a Lando ich má priviesť na Vaderovu loď. Lando dohodu poruší a kontaktuje mieste stráže.
Pri Jediskom tréningu má Luke víziu, že jeho priatelia sú v nebezpečenstve, aj napriek varovaniu Yody a ducha Obi-Wana (Bena) Kenobiho sa ich vydá zachrániť. Landova osobná stráž zadrží vojakov Impéria. Následne vyslobodí zajatcov a pokúsia sa zachrániť Hana. Boba Fett už stihol odletieť a hrdinovia sú napadnutý vojakmi Impéria dajú sa na útek. Lando, Leia, Chewbacca a C-3PO pri úteku stretnú R2-D2 a utečú spoločne na Millenium Falcona. Luke medzitým priletel na Bespin a stretá sa s Vaderom. Púštajú sa do strhujúceho boja ale Luke prehráva. Pri boji príde o ruku a meč. Darth Vader mu oznámi, že Obiwan mu nepovedal pravdu o jeho otcovi nezabil ho ale on je jeho otec. Luke tomu nechce uveriť a rozhodne sa všetko ukončiť skáče do šachty a padá do jej hlbín. Podarí sa mu zachitiť o anténu vonku v Oblačnom meste. Na Millenium Falconovi ucíti Leia vďaka Sile, že Luke je v nebezpečenstve. Odlietajú ho zachrániť. Luka zachránia a podarí sa im odletieť z Bespinu na základňu Rebelov. Tam Luke dostáva novú umelú ruku a sleduje spoločne s Leiou a droidmi odlietajúceho Falcona, v ktorom Lando a Chewbacca odlietajú nájsť Hana Sola.
Maximilian von Weichs
Maximilian Maria Joseph Karl Gabriel Lamoral Reichsfreiherr von Weichs zu Glon (* 12. november 1881, Dessau, Nemecko – 27. jún 1954, Burg Rösberg, NSR) bol nemecký generál poľný maršal počas druhej svetovej vojny.
Mladosť a raná kariéra
Narodil sa v šľachtickej rodine v meste Dessau ako syn vojaka z povolania. V roku 1901 vstúpil do jazdectva bavorskej armády. Ako príslušník kavalérie bojoval aj na začiatku prvej svetovej vojny. Medzi rokmi 1915 a 1918 slúžil v nižších veliteľských funkciách štábu 3. bavorského armádneho zboru. Po vojne zostal v Reichswehre, kde slúžil vo viacerých vyšších funkciách na generálnom štábe aj ako profesor na vojenskom pechotnom učilišti. Na jeseň 1930 bol poverený vedením štábu 1. jazdeckej divízie, neskôr od jari 1933 do jari 1935 velil 3. pechotnej divízii. Následne bol poverený vedením 3. jazdeckej divízie, ktorú reorganizoval na 1. tankovú divíziu. V októbri 1937 sa stal veliteľom XIII. armádneho zboru, ktorý sa v roku 1938 podieľal na obsadení Sudiet.
Blitzkrieg
Na začiatku 2. svetovej vojny sa ako veliteľ armádneho zboru Weichs podieľal na invádzii do Poľska. Po poľskej kapitulácii sa zúčastnil príprav na vpád do Francúzska, keď od októbra 1939 velil 2. armáde, ktorá bola súčasťou Rundstedtovej skupiny armád A. Za svoje úspechy na francúzskej pôde bol vyznamenaný Rytierskym krížom a povýšený na generálplukovníka. Neskôr viedol svoju armádu v Balkánskej kampani.
Počas operácie Barbarossa bola 2. armáda súčasťou skupiny armád Stred Fedora von Bocka. V roku 1941 viedol svoju armádu do bitky o Kyjev, Smolensk, Viazmu a Brjansk. V ktorých bolo zajaté obrovské množstvo sovietskych vojakov.
Stalingrad
V auguste 1942 bol von Weichs poverený velením Skupine armád B, ktorá sa skladala z jeho bývalej 2. armády, ktorej teraz velil Hans von Salmuth, ďalej Hothovej 4. tankovej a Paulusovej 6. armády. Pod jeho velenie tiež spadala 2. maďarská kráľovská armáda, talianska 8. armáda. neskôr k jeho silám pribudli rumunská 3. a 4. armáda, ktoré sa predtým podieľali na likvidácii Sevastopoľa. 6. armáda mala za úlohu obsadiť strategicky dôležité mesto Stalingrad nachádzajúce sa v ohybe rieky Volga a zároveň musela chrániť asi dlhý front.
Počas prebiehajúcich bojov von Weichs viackrát varoval nemecké najvyššie velenie, že sa jeho línie veľmi roztiahli a že nemá dostatok síl, aby ich mohol pevne držať v prípade sovietskych útokov. Hitler však jeho varovania ignoroval. Keď sovietsky protiútok rozdrvil taliansku, maďarskú a rumunské armády na krídlach 6. armády von Weichs navrhoval okamžitý ústup, čím stratil Hitlerovu priazeň. Časť jeho skupiny armád B bola v novembri pridelená novovytvorenej skupine armád Don Ericha von Mansteina. Neskôr vo februári s ňou splynul aj zvyšok jeho vojsk a skupinu premenovali na Juh. Von Weichs bol na čas prevelený do štábnej zálohy.
Zvyšok vojny
Už v auguste 1943 bol poverený vedením Skupina armád F operujúcej na Balkáne. Tu sa podieľal na príprave obrany pre prípadným vylodením Spojencov ako aj na protipartizánskej vojne. Koncom roku 1944 dohliadal na ústup z Grécka a väčšiny Juhoslávie.
25. marca 1945 bol prepustený z funkcií a v máji bol zajatý americkými jednotkami.
Povojnové obdobie
Počas Norimberského procesu bol von Weichs obvinený z vojnových zločinov, ktoré spáchal počas bojov proti partizánom, neskôr bol súdený počas procesu s Wilhelmom Listom, no zo zdravotných dôvodov nebol ďalej stíhaný.
Zomrel v Burg Rösberg neďaleko Bonnu v lete 1954.
Černá louka (výstavisko)
right|thumb|Černá louka Černá louka je ostravské výstavisko nachádzajúce sa v centre mesta v blízkosti Divadla Antonína Dvořáka a Slezskoostravského hradu. Rozloha areálu je, celková krytá výstavná plocha je. Dominantou je pavilón A, ktorý je tvorený pôvodnou historickou budovou z roku 1960 a novou viacúčelovou halou s podzemnými parkovacími priestormi. Areál plynule prechádza do parkovej zóny a slúži tak aj ako miesto k odpočinku. Stabilne tu sídlia niektoré obchody, hudobné kluby či morské akvárium. Rovninské balvany nachádzajúce sa v areáli sú dokladom pevninského zaľadnenia škandinávskeho pôvodu na ostravskom území vo štvrtohorách. Ide o chránený prírodný výtvor plniaci dekoratívnu funkciu.
História
Černá louka bola až do roku cca 1870 celkom bezvýznamné miesto v centre Ostravy. Niekedy od tohto roku sa tu však začali vyvážať výperky z koksární Centrálka a Karolina. Pôvodne sa halda navážala pomocou úzkokoľajnej železnice, v roku 1911 však už bola tak vysoká, že musela byť používaná lanovka. Roku 1917 mala halda s niekoľkými vrcholmi 25 metrov na výšku, zaberala plochu skoro 5 hektárov a uložené tu bolo viac než hlušiny.
Problém "ostravských Álp", ako si haldu prekrstili obyvatelia mesta, sa začal riešiť po vzniku Československa. Vítkovické banícke a hutnícke ťažiarstvo zakúpilo rybníky v Hrušove a začalo ich obsahom haldy zasypávať. Ako sa však vzápätí ukázalo, rybníky pojali len 15% obsahu haldy. V rámci aspoň čiastočnej estetizácie boli na halde vysadené agáty, ale ako sa dalo očakávať, ujali sa iba v spodnej časti haldy, zatiaľ čo na vrchole uschli. Oveľa väčší úspech mala gigantická horská dráha pomenovaná Tivoli, a hoci po jazde na nej bol návštevník samorejme "očmudený" všadeprítomným prachom, stala sa obľúbenou atrakciou Ostravanov.