cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Let Ethiopian Airlines 302
Svet
Flight International okomentoval, že nehoda pravdepodobne prispeje k zvýšeniu znepokojenia, ktoré vzniklo po nehode letu Lion Air 610 v októbri 2018. Keďže sa táto nehoda stala menej ako päť mesiacov po poslednej nehode, ozvali sa hlasy, ktoré požadujú pozastaviť prevázku modelu 737 MAX až do vyšetrenia. Ethiopian Airlines oznámili, že ako bezpečnostné opatrenie okamžite uzemnili zostávajúcu flotilu 737 MAX. Civil Aviation Administration of China nariadila všetkým domácim aerolíniám, aby zastavili prevádzku všetkých modelov 737 MAX. Podobná odpoveď prišla od Cayman Airways, pričom prevádzka dvojice lietadiel 737 MAX bola pozastavená až do ďalšieho oznámenia. 11. marca indonézske ministerstvo dopravy nariadilo dočasné pozastavenie prevádzky všetkých modelov Boeingu 737 MAX 8 v Indonézii. Celonárodná inšpekcia prebehne 12. marca. Juhokórejské ministerstvo dopravy vyhlásilo, že okamžite prebehne mimoriadna bezpečnostná inšpekcia na dvoch Boeingoch 737 MAX v krajine, zatiaľ čo Generálne riaditeľstvo civilného letectva Indie sa zúčastní stretnutí s Boeingom, Jet Airways a SpiceJet o prevádzke lietadiel.
Slovensko
Antonovi Hrnkovi vyjadrili na Facebooku úprimnú sústrasť traja najvyšší ústavní činitelia: prezident Slovenskej republiky Andrej Kiska, predseda Národnej rady SR Andrej Danko a premiér Peter Pellegrini. Ten tiež ubezpečil, že je kedykoľvek pripravený poskytnúť vládny špeciál. Úprimnú sústrasť vyjadrili aj ďalší politci.
Uzemnenia
Aerolínie, ktoré uzemnili Boeing 737 Max po nehode: V niektorých krajinách letecké úrady dočasne zakázali prevádzku Boeing 737 MAX aerolinkám pod ich jurisdikciou. Dňa 11. marca letecký úrad Číny (CAAC - Civil Aviation Administration of China), Indonézie (Ministerstvo dopravy) , Mongolska (MCAA - Mongolia's Civil Aviation Authority) a Južnej Kórey (KOCA - Korea Office of Civil Aviation). Letecký úrad Singapuru (CAAS - Civil Aviation Authority of Singapore) dňa 12. marca 2019 ako prvý zakázal až do odvolania lety všetkých variantov stroja Boeing 737 MAX (-7, -8, -9), a to pre všetky aerolinky operujúce z/do Singapuru, domáce i zahraničné. Rovnaké nariadenie vydali aj letecké úrady Austrálie (CASA - Civil Aviation Safety Authority) a Malajzie (CAAM - Civil Aviation Authority of Malasia). Letecký úrad Spojeného kráľovstva (CAA - Civil Aviation Authority) zákaz prevádzky rozšíril aj na prelety vzdušným priestorom.
Vyšetrovanie
Letové zapisovače boli na mieste nehody nájdené 11. marca. Americkí úradníci naliehali na Ethiopian Airlines, aby letové zapisovače poslali do USA na analýzu, no aerolínie sa rozhodli, že ich pošlú európskym bezpečnostným expertom. Zástupcovia nemeckého úradu Federal Bureau of Aircraft Accident Investigation povedali, že etiópski úradníci ich kontaktovali kvôli analýze letových zapisovačov, no úrad odmietol z dôvodu nedostupnosti softvéru. Francúzsky Úrad vyšetrovania a analýz pre bezpečnosť civilného letectva (BEA) oznámil, že analyzuje údaje letu. Letové zapisovače dostal 14. marca. 17. marca etiópska ministerka dopravy Dagmawit Moges vyhlásila, že „čierne skrinky sa našli v dobrom stave, ktorý nám z vnútra umožnil vytiahnuť skoro všetky údaje“ a že predbežné dáta z letových zapisovačov ukázali jasnú podobnosť s tými na palube letu Lion Air 610, ktorý sa zrútil v Indonézii.
Vyšetrovatelia zistili, že systém stabilizácie letu MCAS pri oboch haváriách opakovane smeroval lietadlá prudko dole, takže posádka nad nimi nedokázala udržať kontrolu. V októbri 2021 bol bývalý hlavný technický pilot Boeingu obžalovaný z podvodu. Podľa prokuratúry Mark Forkner oklamal americký Federálny úrad pre letectvo (FAA), pretože im sprostredkoval „nepresné a neúplné informácie” o systéme stabilizácie letu MCAS. Podľa prokuratúry vedel o tom, že systém MCAS si bude vyžadovať dodatočný výcvik pilotov, ktorí mali licenciu na iné stroje modelového radu 737. Podľa AP by dodatočný výcvik navýšil cenu každého nového stroja až o jeden milión americký dolárov.
Gondrin
Gondrin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Goutz
Goutz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Príslopec
Príslopec je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Zázrivá, približne severne od Dolného Kubína.
Siná (vrch v Nízkych Tatrách)
Siná je vrch Nízkych Tatrách. Leží približne juhozápadne od Liptovského Mikuláša.
Poloha
Nachádza sa na severnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Demänovská Dolina, Lazisko a Pavčina Lehota. Masív sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha z hlavného hrebeňa severným smerom z vrchu Poľany. V masíve Sinej sa rozdeľuje na dva hrebene; severozápadným smerom vedúci je ukončený vrchom Sitieň, severovýchodný končí vrchom Na jame. Severným susedom je Opálenisko, na juhu po hrebeni leží Bôr. Siná patrí do povodia rieky Váh. Najbližším sídlom sú cca severne situované obce Lazisko a Pavčina Lehota. Na južnom úpätí sa nachádza sedlo Sinej.
Opis
Mohutný vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne z juhu od Poľany cez Bôr až na Sinú, kde sa rozdvojuje. Celá oblasť je zalesnená s hrebeňovými a vrcholovou lúčnatou časťou. Východné oblasti vrchu odvodňujú prítoky Demänovky, severné a západné potok Mošnica, prítok riečky Palúdžanka. Siná leží na území Národného parku Nízke Tatry a východné svahy až po vrchol patria do Národnej prírodnej rezervácie Demänovská dolina.
Výhľady
Vďaka nadmorskej výške a polohe je Siná obľúbeným cieľom turistov, umožňujúca zaujímavé výhľady do okolia. Okrem okolitých vrchov pohoria sú veľmi dobre pozorovateľné Západné Tatry, Oravské Beskydy, Chočské vrchy, Krivánska Fatra a Oravská Magura.
P+L
P+L (Peter a Lucia) je názov štúdiovej nahrávky nezrealizovaného muzikálu, ktorého hudbu podľa libreta Alty Vášovej na Texty Jána Štrassera skomponoval slovenský artrockový skladateľ a spevák Dežo Ursiny. Hudobný materiál v štúdiu zrealizoval, spolu s kapelou Talent Transport a s hosťami, Jakub Ursiny a Dorota Nvotová.
O projekte P+L
Libreto pre divadelný muzikál Peter a Lucia podľa predlohy diela Romaina Rollanda vzniklo už v roku 1987. Jeho autorkou je Alta Vášová. Ona ho nazvala P+L, piesne k nemu otextoval Ján Štrasser a zhudobnil ich Dežo Ursiny. Táto autorská trojica mala už predtým za sebou spoluprácu na úspešnom filmovom muzikále Neberte nám princeznú.
Muzikál P+L sa ale v 80. rokoch zrealizovať nepodarilo. Zostalo po ňom ostalo iba libreto a demonahrávka s pôvodným Ursinyho spevom a klavírnym sprievodom Jara Filipa. Po rokoch ju ponúkol na realizáciu muzikálu Ursinyho syn Jakub. V roku 2013 muzikál naštudovalo divadlo Malá scéna v Bratislave. Napriek tomu, že predstavenie bolo vypredané, malo len 22 repríz.
Na Malej scéne muzikál naživo hralo hudobné teleso Talent Transport v zložení: Vladislav “Slnko” Šarišský (klávesy), Marián Slávka (bicie), Filip Hittrich (basgitara). Po skončení spolupráce s divadelnou scénou chcela kapela v hraní repertoáru muzikálových piesní pokračovať. Na spoluprácu prizvali Jakuba Ursinyho a Filipovu dcéru Dorotu Nôtovú, ktorí na tentoraz na koncertnom vystúpení stvárnili a odspievali postavy Petra a Lucie. Po viacerých koncertoch v Česku a na Slovensku počas rokov 2016 až 2018, sa od mája do augusta 2018 hudobníci stretli a v štúdiu Lavagance nahrali na album 15 piesní.
Champignolles
Champignolles môže byť:
Champigny
Champigny môže byť:
Hodgkinova choroba
Hodgkinova choroba (iné názvy: lymfogranulomatóza, Hodgkinov lymfóm , lymfosarkóm , obrovskofolikulárny lymfoblastóm , retikuloendotelióm , s akronymami z anglického jazyka HD: Hodgkin’s disease alebo HL: Hodgkin lymphoma) je druh zhubného lymfómu. V roku 1832 ho po prvýkrát objavil Thomas Hodgkin. Keď sa ešte považoval za nevyliečiteľný, chirurgička a ontologička Vera Peter v roku 1950, dospela vo svojej štúdii k záveru, že v počiatočných štádiách sa choroba dá vyliečiť „ožiarením postihnutého miesta“. Príčina Hodgkinovho lymfómu nie je známa. Najčastejšie sa vyskytuje medzi ľuďmi vo veku 15 až 35 rokov a 50 až 70 rokov. Domnieva sa, že v niektorých prípadoch môže ochorenie vyvolať aj infekcia vírusom Epsteina a Barrovej (EBV). Osoby trpiace HIV sú vo väčšom riziku než zvyšok populácie.
Úvod
Lymfatické uzliny obsahujú biele krvinky, nazývané lymfocyty, ktorých úlohou je bojovať proti infekciám. Šíria sa celým telom prostredníctvom lymfatických ciev (úzke kanály podobné žilám). Lymfatické cievy prevádzajú belasú tekutinu, lymfu, ktorá sa tiež skladá z lymfocytov. Nakoniec sa lymfatická tekutina dostane do ciev umiestnených v hornej časti hrudníka. Medzi ďalšími časťami z ktorých sa skladá lymfatický systém, je slezina, kostná dreň a týmus (detská žľaza). Slezina je orgán nachádzajúci sa v hornej časti brucha naľavo a tvoria ju hlavne zrelé a nezrelé lymfocyty. Jej úlohou je odstraňovať staré bunky a ďalšie odpadové látky z krvi. Kostná dreň je špongii podobné tkanivo, ktoré sa nachádza v kostiach. Tvorí biele a červené krvinky spolu s lymfocytmi. Týmus je malý orgán v hrudníku a má významnú úlohu pri dozrievaní T-lymfocytu. Vzhľadom na to, že lymfatické tkanivo sa nachádza v mnohých častiach tela, Hodgkinov lymfóm sa môže vytvoriť skoro všade. Vo všeobecnosti, najčastejším miestom vzniku sú lymfatické uzliny v hornej časti tela ako hrudník, krk a podpazušie. Tento druh rakoviny spôsobuje zväčšenie lymfatického tkaniva, čo môže vyvolať tlak na niektoré dôležité štruktúry. Hodgkinova choroba sa šíri najmä prostredníctvom lymfatických ciev a lymfatických uzlín.
Epidemiológia Hodgkinovho lymfómu
V Spojených štátoch amerických v roku 2005 trpelo týmto ochorením 7 350 ľudí, z ktorých 1 410 zomrelo. Miera prežitia v Spojených štátoch amerických v rozmedzí piatich rokov (20042010) predstavuje 85 %. Vzhľadom na to, že veľa ľudí je v mladom veku, po liečbe často žijú 40 a viac rokov.
Champniers
Champniers môže byť:
Bzinská hoľa
Bzinská hoľa je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Zázrivá, približne severne od Dolného Kubína.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Paráč. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Námestovo a zasahuje na katastrálne územie obcí Zázrivá a Hruštín. Najbližšími sídlami sú na juhozápade ležiace Havrania a Kozinská, miestne časti Zázrivej, severozápadne je situovaná Oravská Lesná a severovýchodne obec Lomná a Hruštín. Hrebeňom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Champlin
Champlin môže byť:
Champvans
Champvans môže byť:
Bzinská hoľa
Výhľady
Súvislý, no miestami riedky lesný porast tejto časti hrebeňa umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s riedkou vegetáciou je možné vidieť okolité vrchy Oravskej Magury, pri vhodných podmienkach tiež Kysuckú vrchovinu, Malú a Veľkú Fatru, Tatry a malú časť Oravských Beskýd.
Silvia Grúberová
Mgr. Silvia Grúberová (* 11. január 1981) je komunálna politička, primátorka mesta Handlová.
Politická činnosť
V roku 2017 sa stala spoluzakladateľkou miestnej neformálnej platformy aktivistov Lepšia Handlová.
Changé
Changé môže byť:
Silvia Grúberová
Politická činnosť
V roku 2022 ohlásila opätovnú kandidatúru na primátorku mesta Handlová a kandidatúru na poslankyňu do Trenčianskej župy. Opätovne ako nezávislá kandidátka. Komunálne voľby aj vyhrala a svoju pozíciu primátorky Handlovej obhájila so ziskom 30,12% hlasov. Druhý skončil Jozef Stopka (26,41%, kandidát strany SMER-SD) a tretí Ján Spevár (21,74%, nezávislý kandidát).
Osobný život
Silvia Grúberová žije v Handlovej, má dve deti a od jesene 2021 je vdova. Pred výkonom úradu primátorky bola na materskej dovolenke.
Changy
Changy môže byť:
Goux (Gers)
Goux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chanteloup
Chanteloup môže byť:
Fáma o smrti Martina Šmída
Fáma o smrti Martina Šmída bola neoverená informácia, fáma, ktorá zohrala významnú úlohu počas Nežnej revolúcie v roku 1989. Zverejnenie správy o smrti študenta počas demonštrácie 17. novembra 1989 vyvolalo pohoršenie a prispelo k pádu komunistického režimu. Až neskôr vyšlo najavo, že nešlo ani o smrť, ani o študenta. Poručík, príslušník Štátnej bezpečnosti Ludvík Zifčák pri vypočúvaní na vojenskej prokuratúre v roku 1990 priznal, že klamal a vymýšľal si ale na verejnosti ďalej šíril verziu udalosti, že to bola dobre naplánovaná aj uskutočnená, teda úspešná, provokácia ŠtB.
Fáma
Správu o údajnej smrti študenta Martina Šmída počas zásahu polície proti študentskej demonštrácii 17. novembra 1989 vyniesla na verejnosť Drahomíra Dražská, vrátnička vysokoškolských internátov v pražskej Troji. Správa sa (spočiatku s upozornením, že ide o neoverenú informáciu) rýchlo rozšírila do tlačových agentúr (Petr Uhl ako predstaviteľ Východoevropskej informačnej agentúry, informáciu posunul do rádia Slobodná Európa, Michael Žantovský správu podal agentúre Reuters). Zverejnenie správy o smrti študenta vyvolalo v spoločnosti veľké pohoršenie a prispelo k pádu komunistického režimu v Česko-Slovensku.
Obeť, Martin Šmíd, mal byť študent Matematicko-fyzikálnej fakulty Karlovej univerzity. Na škole a dokonca v totožnom – druhom ročníku v tom čase študovali dve osoby s týmto menom, avšak ani jednému sa 17. novembra nič nestalo, jeden na demonštrácii vôbec nebol a druhý odišiel ešte pred policajným zásahom.
K rozšíreniu fámy prispela i prítomnosť ležiaceho bezvládneho tela po zásahu štátnych zložiek, šlo však o príslušníka Štátnej bezpečnosti (ŠtB) – poručíka Ludvíka Zifčáka, ktorý bol pod menom Milan Růžička nasadený do študentského hnutia, aby ŠtB prinášal informácie. V priebehu zásahu bol udretý do predlaktia a v dôsledku nervového vypätia asi na desať minút omdlel. Následne bol Zifčák ošetrený v nemocnici a v nasledujúcich dňoch sa opäť pohyboval medzi študentmi a zúčastnil sa ďalších demonštrácií.
Motivácia Drahomíry Dražskej bola dlho predmetom špekulácií. Podľa zástancov konšpiračných teórií bola celá akcia provokáciou ŠtB, ktorá Dražskú k šíreniu dezinformácie naviedla. Samotná Drahomíra Dražská v rozhovore v roku 2009 prehlásila, že si správu o zabití študenta vymyslela z hnevu a bezmocnosti, keď v nemocnici čakala na ošetrenie (bola pri zákroku polície ľahko zranená) a odmietla, že by bola spolupracovníčkou ŠtB.
Bývalý príslušník ŠtB Ludvík Zifčák neskôr opakovane tvrdil, že úlohu mŕtveho študenta zohral úmyselne. V roku 2009 v jednom rozhovore napríklad Zifčák uviedol, že v ŠtB mal na starosti študentské hnutie a podieľal sa na založení „Nezávislého študentského hnutia“, ktoré demonštráciu na Albertove zvolalo a túto informáciu odovzdalo do Slobodnej Európy (podľa Zifčáka financovanej CIA) a Hlasu Ameriky. Ďalej prehlásil, že mal spolu so svojimi kolegami úlohu sprievod naviesť smerom na Václavské námestie a zahrať tam rolu mŕtveho študenta, čo údajne priznal aj Zifčákov nadriadený major Petr Žák. Šírenie správy mala zaistiť Drahomíra Dražská, ktorá bola údajne členkou Zifčákovej skupiny. Vyšetrovacia komisia Federálneho zhromaždenia pre objasnenie udalosti 17. novembra 1989 Zifčákove tvrdenia vyvrátila a označila ich za „opakovanú snahu prisudzovať svojej osobe a reálnym udalostiam podstatne iný význam, než aký v skutočnosti mali“. Sám Zifčák pri vypočúvaní na vojenskej prokuratúre v roku 1990 priznal, že si vymýšľa, na verejnosti ale ďalej šíril svoju verziu udalosti.
Zoznam skratiek cirkevných rádov a kongregácií
Toto je zoznam skratiek vyjadrujúcich príslušnosť k cirkevných rádom a kongregáciám, umiestňovaných za menom:
Haget
Haget je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Charbonnières
Charbonnières môže byť:
Charleval
Charleval môže byť:
Charmoille
Charmoille môže byť:
Haulies
Haulies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alicyklická zlúčenina
Alicyklické zlúčeniny sú organické zlúčeniny, ktoré obsahujú jeden alebo viac kruhov, ktoré sa skladajú len z uhlíkových atómov a sú nasýtené alebo nenasýtené, ale nie aromatické. Spolu s aromatickými uhľovodíkmi patria medzi cyklické uhľovodíky. Alicyklické zlúčeniny môžu mať jeden alebo viac alifatických bočných reťazcov.
Nobelovu cenu za chémiu v roku 1910 dostal Otto Wallach za jeho prácu týkajúcu sa alicyklických zlúčenín. Reakcie, v ktorých sa uzatvára kruh a vznikajú alicyklické zlúčeniny, popisujú Baldwinove pravidlá.
Delenie
Alicyklické zlúčeniny majú jeden alebo viac kruhov a môžu mať jednoduché alebo násobné väzby, podľa čoho ich možno deliť na rôzne skupiny.
Podľa počtu kruhov
Medzi najjednoduchšie alicyklické zlúčeniny patria monocyklické cykloalkány (cykloalkány s jedným kruhom): cyklopropán, cyklobután, cyklopentán a tak ďalej. Medzi polycyklické alicyklické zlúčeniny, ktoré majú aspoň dva kruhy, patrí napríklad kubán. Podkategóriou polycklických zlúčenín sú bicylické zlúčeniny (s dvomi kruhmi), medzi ktoré patrí napríklad dekalín alebo bicykloundekán.
Spirocyklické zlúčeniny majú dva kruhy, ktoré sú spojené cez jeden uhlíkový atóm. Okrem toho môžu obsahovať ďalšie kruhy.
Podľa prítomných väzieb
Ak zlúčenina obsahuje len jednoduché väzby, patrí medzi cykloalkány.
Cykloalkény majú kruh a obsahujú aspoň jednu dvojitú väzbu. Medzi cykloalkény s jednou dvojitou väzbou patria napríklad cyklopropén, cyklobutén, cyklopentén a ďalšie. Umiestnenie dvojitej väzby v cykloalkénoch popisuje Bredtovo pravidlo.
V prípade, že alicyklická zlúčenina obsahuje trojitä väzbu, nazýva sa cykloalkín. Medzi tie patrí napríklad cyklooktín.
Alžbeta Farnese
Alžbeta Farnese alebo Alžbeta Parmská (* 25. október 1692, Parma† 11. júl 1766 Aranjuez, Španielsko) bola ako manželka Filipa V. španielska kráľovná v rokoch 1714 - 1746. Patrila k parmskej dynastii Farnese, ktorej dedičkou tiež bola a odovzdala svojim synom nárok na parmské vojvodstvo.
Narodila sa v Palazzo della Pilotta ako dcéra parmského princa Odoarda a jeho manželky Dorotei Žofie Falcko-neuburskej.
Dedička Parmy
Po smrti jej otca (1693), ktorý bol následníkom parmského trónu, sa len o rok neskôr stal vojvodom jej strýko František a ďalší Alžbetin strýko Anton sa stal jeho dedičom. Keď v roku 1727 zomrel strýko František a Anton sa stal vojvodom, stala sa z Alžbety dedička Parmy a Piacenzy.
Keď aj Anton zomrel v roku 1731, zdedil Parmu a Piacenzu Alžbetin prvorodený syn Karol. Keď sa Karol stal sicílskym a neapolským kráľom, prenechal parmské dedičstvo svojmu mladšiemu bratovi Filipovi, ktorý bol druhorodeným synom Alžbety.
Rodina
Dňa 24. decembra 1714 uzavrela sobáš so španielskym kráľom Filipom V., z tohto manželstva sa narodilo 7 detí:
Alžbeta mala na Filipa rozhodujúci vplyv a prežila ho o dvadsať rokov. Snažila sa presadiť svojich synov v Taliansku, čo sa jej aj podarilo - Karol sa stal sicílskym a neapolským kráľom a Filip parmským vojvodom.
Charmoy
Charmoy môže byť:
Charmont
Charmont môže byť:
Charnay
Charnay môže byť:
Karol Sudor
Karol Sudor (* 1975, Bratislava) je slovenský novinár. Sedem rokov pôsobil v denníku SME, od roku 2014 pracuje v Denníku N. Známy je predovšetkým vďaka rozhovorom s rôznymi osobnosťami i neznámymi zaujímavými osobami.
Detstvo a štúdium
Sudor sa narodil v robotníckej rodine, mama bola vyučená krajčírka, no pracovala v pohostinstve, otec pracoval na družstve. Detstvo prežil v Rovinke a v Dunajskej Lužnej. Absolvoval gymnázium v Šamoríne, neskôr sa prihlásil na Materiálovotechnologickú fakultu STU v Trnave a na sociálnu prácu na UKF v Nitre. Ani jednu školu nedoštudoval.
Kariéra
Sudor pracoval v korporátnej sfére vo Volkswagene a v PSA Peugeot Citroën v oblasti bezpečnosti a personalistiky. Od novembra 2005 začal blogovať na platforme denníka SME, kde približne rok uverejňoval rôzne rozhovory, najmä s politikmi. Vďaka svojim blogom, ktoré nabrali vysokú obľubu medzi čitateľmi, nadviazal v roku 2007 so SME pracovný vzťah, kde začal pôsobiť ako novinár a editor.
Sudor sa pri písaní rozhovorov zameriaval na zaujímavých neznámych ľudí, prvé interview urobil s 90-ročnou paňou. Z redakcie najprv dostal skeptickú odpoveď, avšak pozitívne reakcie čitateľov v diskusii pod článkom ukázali, že o takýto typ rozhovorov je záujem. Rozhovorom s neznámymi ľuďmi so zaujímavými príbehmi či zamestnaniami sa teda venoval aj naďalej. V rozhovoroch sa nevyhýba ani náročným témam, interview napríklad urobil s matkou, ktorá prišla o deti či so ženou, ktorá bola znásilnená.
Po odchode Tomáša Bellu zo SME prebral manažment blogov. V denníku mal tiež na starosti rubriku Viera vo víkendovej prílohe, v ktorej písal o rôznych náboženských témach z viacerých pohľadov.
Kontroverzie
Za knihu rozhovorov s Vladimírom Palkom zožal širokú kritiku, v niekoľkých prípadoch dokonca spojenú s osobnými vyhrážkami. Sudor reagoval, že nie je prekvapený z množstva kritiky, ale z jej autorov, ktorých považuje za sčítaných ľudí a o Palkovi tvrdia nepravdivé veci.
Knihy
Sudor je autorom niekoľkých kníh rozhovorov:
Osobný život
Sudor je ženatý, s manželkou Dankou majú adoptovaného syna Juraja rómskeho pôvodu. O adopcii a svojom príbehu sa rozhodol otvorene rozprávať, aby pomohol ľuďom v podobnej situácii prekonať predsudky voči rómskym deťom.
Žije na dedine v okolí Veľkého Krtíša.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lipovec (okres Rimavská Sobota)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lipovec v okrese Rimavská Sobota.
Charny
Charny môže byť:
Homps (Gers)
Homps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Charron
Charron môže byť:
Homps (Gers)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dassault Ouragan
Dassault Ouragan bol prvým francúzskym prúdovým stíhacím lietadlom. Išlo o stíhací bombardér, určený na ničenie pozemných cieľov.
História
right|thumb|Indický MD-450B Ouragan Po druhej svetovej vojne modernizovali svetové mocnosti svoje vzdušné sily zavádzaním prúdových stíhacích lietadiel. Francúzska vláda taktiež zvažovala rôzne možnosti prechodu jej letectva zo zastaraných lietadiel s piestovými motormi na moderné stroje s prúdovým pohonom. V roku 1946 pripravilo velenie francúzskych vzdušných síl plán, ktorý navrhoval niekoľko alternatív. Keďže francúzsky letecký priemysel utrpel počas vojny značné škody a prúdové lietadlá domácej proveniencie neexistovali, zvažoval sa okamžitý nákup amerických F-84 Thunderjet. Ďalšou možnosťou bola licenčná výroba amerických P-80 Shooting Star alebo britských de Havilland Vampire a Gloster Meteor. Niektoré z týchto alternatív sa zrealizovali, Francúzsko však na vývoj vlastného lietadla nerezignovalo.
Francúzsky letecký priemysel sa po vojne rýchlo spamätal a čoskoro bol schopný ponúknuť letectvu dva návrhy prúdových stíhačiek. Firma Sud-Ouest predstavila projekt SO.6020 Espadon a spoločnosť Dassault lietadlo M.D.450 Ouragan. Práce na vývoji Espadonu začali už v roku 1945 a prvý prototyp vzlietol na jeseň roku 1948. Toto lietadlo so šípovitými krídlami bolo poháňané motorom Rolls-Royce Nene. Celkovo boli vyrobené štyri prototypy, na ktorých sa testovali rôzne prúdové motory a rozličné typy prívodov vzduchu. Jednalo sa však o experimentálny projekt, ktorý mal od produkčnej verzie veľmi ďaleko.
K prvým rozhovorom predstaviteľov firmy Dassault s vedením francúzskeho letectva došlo na konci septembra 1947. Spočiatku sa plánovalo vyvinúť stíhačku s dvomi prúdovými motormi, ktorá by sa svojimi technickými parametrami podobala britskému Gloster Meteor. Ale po niekoľkých dňoch navrhli zástupcovia spoločnosti Dassault vytvoriť lietadlo, poháňané len jedným Rolls-Royce Nene. Marcel Dassault pochopil, že by bolo kontraproduktívne, klásť si nerealistické ciele a tak prišiel s veľmi jednoduchým konštrukčným návrhom. Nákresy nového lietadla predložil v októbri 1947 letectvu, ktoré s ním 30. decembra podpísalo zmluvu na výrobu prvých troch prototypov. Dňa 28. februára 1949 sa vzniesol k oblohe prvý prototyp M.D.450-01, pilotovaný Konstantinom Rozanovom. Uspokojivé výsledky testov viedli k tomu, že 31. augusta 1949 si letectvo objednalo 12 predvýrobných lietadiel. Bolo to dostatočné množstvo na vyladenie všetkých prevádzkových aspektov, ako aj otestovanie protilietadlovej a protizemnej výzbroje. V auguste 1950, keď bol Ouragan ešte stále vo vývoji, prijal francúzsky parlament päťročný plán, ktorý zahŕňal aj rozvoj leteckého programu. V dôsledku vojny v Kórei a zhoršujúcej sa medzinárodnej politickej situácie, objednalo Francúzsko 150 kusov stíhačiek Ouragan. Prvým útvarom, prezbrojeným na Ouragany, sa v novembri 1952 stala 12. stíhacia eskadra, dislokovaná v Cambrai.
Konštrukcia
right|thumb|Prívod vzduchu motora Ouragan bol dolnoplošník s jednoduchým sudovitým trupom. Mierne šípovité krídla mali rozpätie. Predná časť trupu bola otvorená, čím vznikol kruhový prívod vzduchu motora. Prvých 50 strojov Ouragan, ktoré boli vo verzii MD-450A, poháňal motor Rolls-Royce Nene 102 s ťahom 22,48 kN. Pohon verzie MD-450B už zabezpečoval Hispano-Suiza Nene 104B, čo bol na licenciu vyrábaný motor od Rolls-Royce. Ten umožňoval lietadlu dosiahnuť maximálnu rýchlosť /h a dostup. Stúpavosť stíhačky bola /s. Motor Ouraganu mal pomerne vysokú spotrebu. Preto boli na koncoch krídel pripevnené slzovité palivové nádrže, ktoré pomohli zvýšiť dolet stroja. Toto bol bežný prístup konštruktérov stíhacími lietadiel z obdobia päťdesiatych rokov 20. storočia.
Hlavnú výzbroj predstavovali štyri kanóny Hispano-Suiza HS.404 kalibru a každý z nich mal v zásobníku 125 ks nábojov. Ouragan bol viacúčelovým lietadlom, určeným aj na ničenie pozemných cieľov. Preto bol vyzbrojený aj neriadenými raketami typu vzduch-zem a konvenčnými voľne padajúcimi bombami. Lietadlo mohlo niesť 16 rakiet Brandt T-10 s priemerom alebo dva kontajnery Matra s 18 raketami SNEB, ktoré mali priemer. V prípade potreby mohli byť rakety nahradené bombami s hmotnosťou alebo.
Arabsko-izraelské vojny
Dňa 12. apríla 1956 vzlietli dve egyptské stíhačky Vampire zo základne El Arish a prenikli do izraelského vzdušného priestoru. V ten deň mal pohotovosť poručík David Kishon spolu so svojím wingmanom. Obaja piloti boli vyslaní do vzduchu proti narušiteľom. Kishon bol mladý neskúsený pilot, ktorý mal s Ouraganom nalietaných iba niekoľko hodín. Avšak hneď ako sa priblížil k dvojici egyptských pilotov, vypálil na nich z väčšej vzdialenosti dávku zo svojich kanónov. Krídlo jedného z Vampirov sa rozsvietilo a následne vzplanulo celé lietadlo. Bol to prvý zostrel lietadla, ktorý si pripísal izraelský Ouragan. Pilot druhého Vampiru sa pokúsil zavesiť na Kishona, jeho wingman ho však zahnal na útek. Neskôr vyšlo najavo, že pilot druhého Vampiru musel núdzovo pristáť ešte v Izraeli, kde bol následne zajatý.
Dňa 10. októbra 1956 vplával egyptský torpédoborec Ibrahim al Awal do zátoky Haifa. Loď vypálila zo svojich kanónov 220 rán na prístav a priľahlú ropnú rafinériu. Po niekoľkých minútach streľba ustala a torpédoborcu sa podarilo z oblasti uniknúť. Hoci boli za ňou okamžite vyslané dve izraelské lode, dostihnúť sa im ju nepodarilo. Asi 90 minút po útoku ju však identifikovala posádka lietadla Dakota, ktorá na torpédoborec naviedla dvojicu stíhačiek Ouragan. Tie ostreľovali loď neriadenými raketami, čím ju vážne poškodili. Torpédoborec následne obsadili izraelskí námorníci. Neskôr bola opravená a vstúpila do izraelského námorníctva ako I.N.S. Haifa.
Varianty
MD-450A Ouragan: počiatočná produkčná verzia, poháňaná motorom Rolls-Royce Nene 102. Vyrobených 50 kusov.
MD-450B Ouragan: vylepšená verzia, poháňaná motorom Rolls-Royce Nene 104. Vyrobených 300 kusov.
MD-450R Ouragan: prieskumná verzia, z ktorej bol vyrobený iba 1 kus.
Polnočnica
Polnočnica (gr. μεσονύκτικον, csl. полу́нощница) je oficiálna modlitba v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi, ktorá sa slúži o polnoci alebo počas noci. Je súčasťou denného okruhu bohoslužieb (časoslova). Niekedy sa slúži tesne pred utierňou.
Dassault Ouragan
Varianty
Dassault Barougan: Experimentálna verzia s upraveným podvozkom. Vyrobené 4 kusy.
Polnočnica
Typy polnočníc
Rozlišujeme všednodennú, sobotnú a nedeľnú polnočnicu.
Špecifické polnočnice sa slávia na Paschu a v Svetlom týždni. Bezprostredne pred utierňou vzkriesenia sa niekde slúži polnočnica, počas ktorej sa spieva kánon Veľkej soboty. V jej závere sa prenáša pláštenica zo stredu chrámu (z "hrobu") na prestol (oltár). Vo Svetlom týždni pozostáva polnočnica z veľkonočných hymnov a má rovnakú štruktúru ako hodinky (časy) a povečerie.
Obsah
Výrazným obsahovým aspektom modlitieb polnočnice je očakávanie Krista-Ženícha, teda jeho druhého príchodu. Nočné bdenie je v kresťanstve tradične späté s očakávaním druhého Kristovho príchodu. Polnočnica obsahuje aj mnohé kajúce modlitby a prosby. Nedeľná polnočnica má výrazný dogmatický aspekt, ktorý je obsiahnutý v trojičných kánonoch.
Dassault Ouragan
Používatelia
thumb|Dassault Ouragan Francúzsko India Izrael Salvádor
Výkony
Maximálna rýchlosť: /h
Chasselay
Chasselay môže byť:
Chassignolles
Chassignolles môže byť:
Chassy
Chassy môže byť:
Châteaubourg
Châteaubourg môže byť:
Železničná trať Zohor – Záhorská Ves
Železničná trať Zohor – Záhorská Ves (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 113) je jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Zohor a Záhorskú Ves.
Dejiny
O výstavbu trate do pohraničnej Záhorskej Vsi sa zaslúžil najmä miestny cukrovar, ktorý potreboval vhodné dopravné spojenie. Pri plánovaní železnice zo Zohora do Plaveckého Mikuláša sa tak jeho trasa predĺžila až do Záhorskej Vsi. Celá trasa merala 49,9 km a bola sprevádzkovaná 15. novembra 1911.
Pri redukcii železničnej dopravy v roku 2003 bola osobná doprava na trati pozastavená. Neskôr si osobnú dopravu na trati začal objednávať Bratislavský samosprávny kraj najprv prostredníctvom dopravcu BRKS, neskôr začal využívať služby štátnej Železničnej spoločnosti Slovensko.
K dátumu 14.12.2019 verejná doprava na tejto trati končí. V nasledujúcom GVD kraj objedná miesto vlakov autobusy. Dôvodom je nerentabilnosť prevádzky, nedostatok personálu ZSSK aj katastrofálny stav stanice Záhorská Ves, okrem toho autobus lepšie obslúži obce Vysoká pri Morave i Záhorská Ves.
Châteaudouble
Châteaudouble môže byť:
Idrac-Respaillès
Idrac-Respaillès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alexej Jurievič Žamnov
Alexej Jurievič Žamnov (* 1. október 1970, Moskva) je ruský hokejový tréner a bývalý hráč. Hrával na poste útočníka a v kanadsko-americkej NHL odohral 807 zápasov. Ako jeden z mála hokejistov získal z olympijských hier postupne všetky tri druhy medailí.
Žamnov sa narodil v Moskve a začínal svoju kariéru v klube Dinamo. V roku 1990 reprezentoval Sovietsky zväz na majstrovstvách sveta do 20 rokov, v siedmych zápasoch strelil 6 gólov a získal s mužstvom striebornú medailu. V letnom drafte NHL si ho vybral v štvrtom kole klub Winnipeg Jets. Nasledujúce dve sezóny odohral ešte v Rusku, reprezentoval Sovietsky zväz a SNŠ na majstrovstvách sveta, svetovom pohári a na zimných olympijských hrách, kde získal zlato. Od sezóny 1992/93 hral za Winnipeg, tréner Smith ho postavil do formácie s Teemum Selännem a Keithom Tkachukom, ktorá sa presadila. 1. apríla 1995 sa Žamnovovi podaril významný úspech – v jednom zápase proti Los Angeles Kings strelil päť gólov. Po sezóne 1996, kedy došlo k zániku klubu Winnipeg Jets, začal Žamnov hrať za Chicago Blackhawks. Tu odohral osem sezón, v posledných dvoch bol (ako prvý Európan v histórií Chicaga) kapitánom tímu. Ako prvý ruský hokejista bol nominovaný na Lady Byng Memorial Trophy. Následne hral za Boston Bruins, CHK Viťaz a Philadelphia Flyers.
Po skončení aktívnej hráčskej kariéry bol hokejovým trénerom. Bol manažérom a trénoval kluby CHK Viťaz a CHK Spartak Moskva. Trénoval 🇷🇺 na olympijských hrách 2022 v Pekingu.
Châteauneuf
Châteauneuf môže byť:
Žliabsky potok
Žliabsky potok je potok v regióne Novohrad, v obci Cinobaňa v okrese Poltár v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom vodného toku Banský potok; má dĺžku. Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-24-01-1695. Geomorfologická kategorizácia: na pomedzí geomorfologického celku Stolické vrchy, geomorfologického podcelku Málinské vrchy a geomorfologického celku Revúcka vrchovina, geomorfologického podcelku Cinobanské predhorie.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v severnej časti územia obce Cinobaňa, juhovýchodne od vrchu a samoty Zadné lazy s nadmorskou výškou, v lesnom  extraviláne s prímesou poľnohospodárskeho extravilánu, v okrese Poltár v Banskobystrickom kraji, na pomedzí geomorfologického celku Stolické vrchy, geomorfologického podcelku Málinské vrchy a geomorfologického celku Revúcka vrchovina, geomorfologického podcelku Cinobanské predhorie.
Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom, vteká do lesného extravilánu, ľavým brehom obmýva les Píla, pravým brehom obmýva les Makovisko, podteká cestu z obce Cinobaňa do samoty Hrnčiarky a hneď v nadmorskej výške  ústi v blízkosti samoty aj lesa Sebeniná do vodného toku Banský potok ako jeho ľavostranný prítok. Potok Banský potok je prítokom rieky Ipeľ. Vodný tok Žliabsky potok nemá žiadny prítok. Vodný tok Žliabsky potok vzniká, preteká a ústi do potoka Banský potok na území obce Cinobaňa v okrese Poltár v Banskobystrickpm kraji, na pomedzí geomorfologického celku Stolické vrchy, geomorfologického podcelku Málinské vrchy a geomorfologického celku Revúcka vrchovina, geomorfologického podcelku Cinobanské predhorie.
Châtenay
Châtenay môže byť:
Châtenois
Châtenois môže byť:
Radomír Boháč
JUDr. Radomír Boháč (* 1962 – † 15. február 2022) bol slovenský kariérny diplomat, viacnásobný veľvyslanec SR, pôsobiaci v diplomatických službách v rokoch 19862022.
Mladosť a štúdium
Radomír Boháč získal právnické vzdelanie na Právnickej fakulte Univerzite Komenského v Bratislave. Následne vyštudoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov v Moskve (MGIMO), Medzinárodnom inštitucionálnom inštitúte verejnej správy v Paríži a v Centre pre európsku bezpečnosť Georgea Marshalla v Garmisch-Partenkirchene v Nemecku. Doktorát v odbore ekonomickej diplomacie získal na Ekonomickej univerzite v Bratislave.
Diplomatické pôsobenie
Počas pôsobenia v Portugalsku okrem iného inicioval projekt s názvom „Invest&Visit Slovakia", ktorý sa následne realizoval aj v iných krajinách.
Châtenoy
Châtenoy môže byť:
Chaudefontaine
Chaudefontaine môže byť:
Chaudenay
Chaudenay môže byť:
Spirometria
right|thumb|250px|Spirometer Spirometria je vyšetrenie, pri ktorom lekár zisťuje funkciu pacientových pľúc. Toto vyšetrenie sa vykonáva pomocou spirometra - prístroja, ktorý zaznamenáva dýchanie pacienta. Výsledkom je graf ukazujúci objem vdýchnutého a vydýchnutého vzduchu v závislosti na čase.
Motor s valcami do A
thumb|right|Dvanásťvalcový invertný vidlicový motor [[Snecma]] thumb|right|Dvanásťvalcový invertný vidlicový motor [[Daimler-Benz]] Motor s valcami do A alebo visutý vidlicový motor (-normované názvy; iný názov: invertný vidlicový motor) je typ viacvalcového piestového spaľovacieho motora, ktorého osi valcov (pri dvojvalcovom motore) resp. polroviny radov valcov pod kľukovým hriadeľom zvierajú spolu uhol v tvare písmena A.
Spirometria
Na toto vyšetrenie je pacient posielaný pri respiračných problémoch, pocite dušnosti, dlhodobejšom kašli, pred operáciou hrudníka a pri sledovaní účinnosti liečby chorôb pľúc. Spirometria je vykonávaná na špecializovaných oddeleniach (oddelenia funkčnej diagnostiky). Základné vyšetrenie však môže urobiť aj praktický lekár alebo sám pacient podľa inštrukcii lekára. Vyšetrovaný by pred testom nemal fajčiť a ani by nemal jesť.
Izotges
Izotges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jegun (obec)
Jegun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
George Hincapie
George Hincapie (* 29. jún 1973) je bývalý americký cyklista, ktorý aktívne pretekal v rokoch 19942012. Hincapie bol kľúčovým domestikom Lancea Armstronga či neskôr Alberta Contadora a Cadela Evansa pri ich triumfoch na Tour de France v rokoch 2007 a 2011.
10. októbra 2012 vydal Hincapie vyhlásenie, v ktorom sa priznal k užívaniu dopingu počas svojej cyklistickej kariéry. Následkom toho dostal Hincapie šesťmesačný zákaz činnosti a jeho meno bolo vymazané zo všetkých výsledkových listín v období od 31. mája 2004 do 31. júla 2006.
Štartoval na rekordných 17-tich Tour de France avšak kvôli dopingovému trestu bol napokon diskvalifikovaný z Tour 2004, 2005 a 2006 a tak oficiálne rekord Joopa Zoetemelka v počte účastí na Tour de France neprekonal. Zúčastnil sa tiež piatich olympiád medzi rokmi 1992 až 2008.
Najväčšie úspechy
Víťazstvá v profi pelotóne:
Etapové závody:
Jednodňové závody a klasiky:
Výsledky na pretekoch Grand Tours
Výsledky v celkovom hodnotení na pretekoch Grand Tours:
Súkromný život
Hincapie sa narodil v Queense v New Yorku v USA. Jeho otec Ricardo, ktorý bol pôvodom z Kolumbie ho priviedol k cyklistike a svoj prvý tréning absolvoval v New Yorskom Central Parku. Vyštudoval Farmingdale High School na Long Island v roku 1991.
V roku 2004 spoločne s bratom Richardom založil ich vlastnú firmu vyrábajúcu športové oblečenie pod názvom Hincapie Sports.
Vejárový motor
thumb|Dvanásťvalcový vejárový motor [[Napier Lion]] Vejárový motor alebo motor s valcami do W je typ trojvalcového alebo trojradového piestového spaľovacieho motora, ktorého osi krajných valcov resp. polroviny krajných radov valcov sú šikmo sklonené a súmerné okolo zvislej osi prostredného valca, resp zvislej polroviny prostredného radu valcov. Všetky valce sú nad kľukovým hriadeľom, priečny rez motora je v tvare písmena W.
Sredna gora
Sredna gora je pohorie v strednom Bulharsku na Balkánskom polostrove. Tiahne sa rovnobežne so Starou planinou v dĺžke okolo a najvyšším vrchom je Goljam Bogdan  nachádzajúci sa v severnej, najvyššej časti pohoria.
Geografia
Administratívne spadá do siedmich oblastí: Sofia, Sofijská oblasť, Pazardžik, Plovdiv, Stará Zagora, Sliven a Jambol.
Vymedzenie
Pohorie sa nachádza medzi Zabalkánskymi kotlinami na severe a Hornotráckou nížinou na juhu. Tiahne sa od západu od údolia rieky Iskăr až k východu pri ohybe rieky Tundža, severne od Jambolu. Jeho dĺžka v západovýchodnom smere je 285 km, pričom jeho najväčšia šírka je asi 50 kilometrov. Pohorie sa rozkladá na ploche 5 950 km² a jeho priemerná nadmorská výška dosahuje 608 metrov.
Hranice
Južná hranica pohoria začína v Bobroveckom sedle, pokračuje východne po severnom úpätí Rily a po južnom okraji Kostnecko-dolnobanskej kotliny za tiesňavou rieky Marica Momina klisuraka vedie k mestu Belovo. Tam začína jej hranica Hornotráckou nížinou, ktorá približne sleduje líniu: mesto Vetren a dediny Kalugerovo, Blatnica, Krasnovo, Starosel, Černičevo, Pesnopoj, blízko ktorej dosahuje rieky Strjama. Odtiaľ pokračuje na východ cez Vărben, Zelenikovo, Veren, juhozápadne, južne a juhovýchodne obieha Čirpanskú pahorkatinu a znovu pokračuje na východ cez Starú Zagoru, Korten a Kamenovo, pričom končí v meste Jambol.
Ichtimanska Sredna gora
náhľad|Chránené územie Eledžik v Ichtimanskej Srednej gore Ichtimanska (Zapadna) Sredna gora je vtesnaná medzi údoliami riek Iskar na západe a Topolnica na východe, kotlinami na severe (Sofijská, Saranská, Kamarská, Zlaticko-pirdopská), Bobroveckým sedlom a severozápadnými svahmi Rily. Jej kotlinový a horský terén možno rozdeliť na tri oblasti: Vakarelsko-belickú, Šipočansko-eledžickú a Ichtimanskú.
Vo Vakarelsko-belickej oblasti možno sledovať prevládajúci západovýchodný orografický vzhľad pohoria Lozenska, Vakarelska a Belica (vrchol Goljama Ikuna ). Tu sa, medzi pohoriami Lozenska a Vakarelska, rozkladá na hornom toku rieky Gabra (ľavom prítoku rieky Lesnovska) rozlohou malá Gabrenská kotlina.
Medzi orofgrafickými jednotkami Vakarelsko-belickej a Šipočansko-eledžickej oblasti v hornom povodí rieky Mătivir (pravý prítok Topolnice) sa nachádza Ichtimanská kotlina.
Săštinska Sredna gora
náhľad|Săštinska Sredna gora od thráckeho heróonu pri dedine Starosel Săštinska Sredna gora zaberá kotlinový a prevažne hornatý terén medzi údoliami riek Topolnica na západe a Strjama na východe. Na severe dosahuje do južných častí Zlaticko-pirdopskej a Karlovskej kotliny a na juhu jej svahy postupne spadajú do Hornotráckej nížiny. Na sever, vo vyššej horskej časti sa nachádza Bunajsko-bogdanská oblasť. Nad rozsiahlejšie ploché hrebene tu vyčnievajú, postupne od západu na východ, dominantné vrcholy Bratija, Bunaja a Goljam Bogdan , čo je najvyšší bod celej Srednej gory. Takmer uprostred tejto oblasti na hornom povodí rieky Topolnica sa prestiera dobre oddelená Koprivštická kotlina. Južná kotlinová časť Săštinskej Srednej gory sa nazýva Panagjursko-strelčanská oblasť. Sem sa, okrem malých kotlín (Panagjuskej a Strelčanskej), vkliňujú stredné toky riek Luda Jana a Pjasăčnik.
Sărnena Sredna gora
náhľad|Zajči vrăch na východe Sărnenej Srednej gory Sărnen Sredna gora zaberá hornatý a kopcovitý terén, ktorý sa tiahne medzi údoliami rieky Strjama na západe a Tundža na východe. Na severe dosahuje do južných častí Karlovskej, Kazanlăckej, Tvărdickej a Slivenskej kotliny a na juhu jej svahy postupne spadajú do Hornotráckej nížiny a Jambolského poľa. Člení sa na tri oblasti: Bratanskú, Kortenskú a Čirpanskú.
Medzi údolím rieky Strjama na západe a Zmejovským priesmykom na východe s údolím rieky Bedečka sa tiahne horský chrbát Bratanskej oblasti. V ňom vyniká najvyšší vrchol Sărnenej gory - Bratan. Východne od Zmejovského priesmyku a údolia Bedečky až k ohybu rieky Tundža severne od Jambolu sa rozprestierajú postupne klesajúce a zužujúci sa hrebene Kortenskej kopcovitej oblasti. Najvyšším bodom je tu vrch Mogurlej (895). Rozsah oblasti je malý, najmä východne od Kortenského priesmyku, kde končí najvýchodnejším vrcholom pohoria - Zajčim vrchom. Južne od Bratanskej oblasti, medzi údolím Brezovskej rieky a mestom Stara Zagora, sa nachádza Čirpanská pahorkatina s najvyšším vrcholom Kitka.
Geologická stavba
Geologický vývoj Srednej gory je neoddeliteľne spätý s formovaním Srednogorskej synklinály v priebehu vrchnej kriedy a jej neskorším zdvihom na prechode k paleocénu pri vzniku laramickej orogenézy. V mieste synklinály sa ukladali vrchné kriedové vápence a sliene, čo v dôsledku sprievodnej aktívnej podmorskej vulkanickej činnosti vytvorilo jednotný zložený sedimentačno-vulkanický komplex. V ňom sa okrem vrchných kriedových vápencov a slieňov nachádzajú vrchné kriedové tufy, tufity a andezity. Zdvih Srednogorskej synklinály počas laramickej orogenézy bol sprevádzaný prenikaním intruzivných telies (mladých laramických plutónov).
Najvyššia denudačná úroveň Srednej gory z mladšieho miocénu sa nachádza v nadmorskej výške 1000 - a zahŕňa hrebene horských chrbtov v oblasti Ichtimanskej Srednej gory a rozsiahlych vrcholových partií Bunajsko-bogdanskej a Bratanskej oblasti. Jej tunajší rozsiahly povrch má parovinný charakter a je odrazom súčtu morfogenetických efektov so súčasnými prejavmi zreťazených oblúkovitých epirogenných zdvihov spolu s dlhodobou denudačnou činnosťou vo fázach tektonického pokoja.
Denudačná úroveň zo staršieho pliocénu sa vyznačuje značnými rozdielmi v nadmorskej výške, ktorá sa pohybuje od 800 do 1200 metrov. Táto úroveň je najvyššia a pomerne rozsiahla v Săštinskej Srednej gore. Najnižšia denudačná úroveň z mladšieho pliocénu (levantská) nadobúda prevažne formu naklonených stupňov, ktorých výška sa pohybuje od 400 do 1000 metrov. Táto úroveň sa nachádza najvyššie v Săštinskej Srednej gore a pomerne nízko v Kortenskej oblasti Sărnenej Srednej gory, kde sa táto denudačná úroveň prejavuje vo forme oddelených plošín.
Opakované vyzdvihovanie a etapy relatívneho tektonického pokoja, sprevádzané diferencovaným exogénnym vplyvom na denudáciu pomohli počas štvrtohôr ďalšiemu cyklickému vývoju terénu a formovaniu súčasného údolného systému. Tieto jednotlivé etapy morfogenetického vzniku riečnych údolí riek Iskar, Topolnica a Strjama sú potvrdené výskytom šiestich úrovní terás na ich svahoch.
V úzkej väzbe na geologickú stavbu pohorí sa využívajú významné ložiská medených rúd.
Podnebie
Rozličná nadmorská výška, významné rozčlenenie a rozdiel v expozícii reliéfu Srednej gory spolu s klimatotvorným vplyvom na premenu vzdušných más zo susedných oblastí vysvetľujú podstatnú diferenciáciu klimatických podmienok. V hlavnom páse pohoria do 1000 m na severných a do na južných svahoch je mierne kontinentálne podnebie. V nízkom pásme Sărnenej Srednej gory a predovšetkým na jej južných svahoch sa prejavuje prechodné kontinentálne podnebie. V nadmorských výškach nad 1000 m na severných a nad 1500 m na južných svahoch je výraznejšia horská klíma, pôsobiaca v rozličnej miere. V závislosti na nadmorskej výške sa v dolnom páse priemerná januárová teplota pohybuje v rozmedzí 0 až -4 °C a v horskom páse dosahuje značne nižších hodnôt, ktoré sa pohybujú od -5 do -8 °C. V orograficky dobre uzavretých kotlinách sa v chladnom období vytvárajú podmienky pre inverzné stavy. S nimi sú spojené absolútne minimálne teploty v meteorologických staniciach Panagjurište (-32,4 °C) a Ichtiman (-31,8 °C).