cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Potigny
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bogdanovič (mesto)
thumb|Erb mesta Bogdanovič.
Bogdanovič je mesto vo Sverdlovskej oblasti v Rusku. Nachádza sa na rieke Kunara (prítok Pyšmy), 99 km východne od Jekaterinburgu. Počet obyvateľov je 32 856 (2002). V roku 1989 35 983.
Založenie sa datuje do roku 1883-1885 ako železničná stanica, otvorená v roku 1885, status mesta získal Bogdanovič v roku 1947.
Ourville-en-Caux (kantón)
Ourville-en-Caux je francúzsky kantón v obvode Le Havre v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 16 obcí.
Alternatívna medicína
Alternatívna medicína je súbor liečebných metód, ktoré sú niektorými považované za alternatívu ku klasickej medicíne. Niektoré postupy alternatívnej medicíny prinášajú praktické výsledky a sú postupne preberané aj do klasickej medicíny. Niektoré sú kritizované a môžu poškodiť zdravie a ohroziť život pacienta.
Jan Christiaan Smuts
Jan Christiaan Smuts (* 24. máj 1870, Malmesbury† 11. september 1950, Pretória) bol juhoafrický filozof a štátnik, poľný maršal (19191924) a (19391948) ministerský predseda Juhoafrickej únie.
Je spoluzakladateľom holizmu.
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2014
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2014 boli v poradí 18. Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia inline skater hockey (IISHF). Konali sa od 12.14. septembra 2014 v meste Kaarst, v spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko, v Nemecku, za účasti 6 tímov. Nemecko bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov štvrtýkrát, keď predtým hostilo turnaj v rokoch 1997, 1999 a 2005, z toho v rokoch 1997 a 2005 práve v Kaarste. Titul obhájilo domáce Nemecko, ktoré vo finále zvíťazilo po predĺžení nad Dánskom.
Zápasy sa odohrali v aréne Stadtparkhalle s kapacitou 1 000 divákov, ktorý je domovskou arénou miestneho hokejového klubu Crash Eagles Kaarst. Zápasy o 5. miesto sa hrali na 2 polčasy po 20 minút, všetky ostatné zápasy klasicky na 3 tretiny po 15 minút.
Bazincourt-sur-Saulx
Bazincourt-sur-Saulx je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rillieux-la-Pape
Rillieux-la-Pape je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sn
Sn môže byť:
SN môže byť:
Bylinkárstvo
náhľad|vpravo|Zber liečivých rastlín Bylinkárstvo (niekedy aj Zelinkárstvo) je jednou z liečebných techník ľudového liečiteľstva (alternatívnej medicíny) založenej na liečebnom účinku rastlín. Znalec, zberateľ liečivých bylín a nazýva bylinkár alebo zelinkár.
História
Dejiny bylinkárstva siahajú až do praveku, keďže sa vtedajší ľudia živili aj rastlinami, ktoré neskôr začali využívať aj na liečenie. V neskorších dobách sa tento druh medicíny značne rozvinul. Slovania využívali na liečenie z rastlín najmä cesnak a cibuľu. Liečenie sa často spájalo s náboženskými obradmi. Najväčšie znalosti v oblasti bylinkárstva mali najmä pastieri. Cirkev bylinkárov v dávnej minulosti považovala za čarodejov.
Kozmonaut
náhľad|[[Spojené štáty|Americký astronaut Bruce McCandless používa počas výstupu do otvoreného vesmíru manévrovaciu jednotku pri misii STS-41-B raketoplánu Challenger, 7. február 1984]] náhľad|[[Rusko|Ruský kozmonaut Oleg Kononenko stojí počas výstupu do otvoreného vesmíru z Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS) na žeriave Strela, 11. december 2018]]
Kozmonaut (iné názvy: kozmický letec, vesmírny letec, [najmä v súvislosti s USA:] astronaut, [v súvislosti s Čínou:] taikonaut; bližšie pozri kapitolu Názov a etymológia) je člen posádky kozmickej lode.
V širšom zmysle sa termínom kozmonaut alebo astronaut označuje každý človek, ktorý sa dostal do kozmického priestoru, t.j. do vrchných vrstiev atmosféry Zeme alebo nad ňu. V užšom zmysle sa tento termín používa len pre profesionálneho kozmonauta, napríklad pilota kozmickej lode. Rôzne klasifikácie termínu kozmonaut majú aj jednotlivé štáty či organizácie. Vzdušné sily USA považujú za astronauta každého, kto sa dostal nad výškovú hranicu 50 míľ (80,5 km), Medzinárodná letecká federácia zas toho, kto prekročil tzv. Kármánovu hranicu (100 km). Rusko klasifikuje ako kozmonauta iba človeka, ktorý uskutočnil orbitálny kozmický let, teda dosiahol minimálne prvú kozmickú rýchlosť a zároveň uskutočnil aspoň jeden oblet okolo Zeme. Túto definíciu uznáva aj medzinárodná Komisia pre výskum vesmíru (COSPAR), vo vedeckých kruhoch je preto považovaná za najkorektnejšiu. Ojedinele sa rozlišuje medzi kozmonautom ako kozmickým letcom pre bližšie kozmické lety a astronautom ako vesmírnym letcom pre medzihviezdne lety (porov. nižšie).
Winslow (Nebraska)
Winslow je obec v Greeley County, v štáte Nebraska, v USA. Počet obyvateľov je 104 (v roku 2000). Rozloha osady je 0,2 km² (0,1 mi²). Má 41 domácností a 33 rodín. Hustota obyvateľstva v osade je 669,2 ob./km². Rasovo je väčšina obyvateľov belosi (99,04%).
V 31,8% domácností boli deti do 18 rokov, v 61% žili zosobášený manželia žijúci spolu, v 7,3% žili osamelé ženy. V 7,3% domácností, žili osoby staršie 65 rokov.
Kozmonaut
Prvým človekom, ktorý vyletel do kozmického priestoru, bol Rus Jurij Gagarin. Svoj kozmický let odštartoval 12. apríla 1961 v kabíne kozmickej lode Vostok 1 z kozmodrómu Bajkonur na území Kazachstanu, ktorý bol vtedy súčasťou Sovietskeho zväzu. Obletel Zem a po 106 minútach úspešne pristál. Odvtedy do 10. januára 2019 sa do vesmíru pozrelo pri 313 orbitálnych misiách celkovo 557 ľudí z 38 štátov. Z nich 12 chodilo po povrchu Mesiaca v rámci programu Apollo. Prvým Američanom, ktorý letel do vesmíru, sa 5. mája 1961 stal Alan Shepard v kozmickej lodi Freedom 7. Shepardova misia bola 15-minútový suborbitálny let, nedostal sa teda na obežnú dráhu ako Gagarin. Prvý Američan, ktorý vykonal orbitálny kozmický let, bol John Glenn dňa 20. februára 1962, kedy v lodi Friendship 7 trikrát obletel Zem. Prvou ženou vo vesmíre sa 16. júna 1963 stala Valentina Tereškovová na palube lode Vostok 6. Na obežnej dráhe zotrvala takmer tri dni a potom úspešne pristála. Do 10. januára 2019 bolo na orbite celkovo 62 žien. Prvým kozmonautom z iného štátu než ZSSR a USA sa stal 2. marca 1978 Vladimír Remek z bývalého Česko-Slovenska. Tretím štátom po Rusku/ZSSR a USA schopným vyslať človeka do vesmíru vlastnými silami sa stala Čína, ktorá 15. októbra 2003 vypustila na orbitu taikonauta Jang Li-weja.
Winslow (Nebraska)
Rozdelenie podľa veku:
Priemerný vek 36 rokov. Na 100 žien pripadá 87,6 mužov. Na 100 žien starších 18 pripadá 105,1 mužov.
Kozmonaut
Súčasným najväčším pilotovaným kozmickým programom je Medzinárodná vesmírna stanica. Doteraz v priebehu pilotovaných kozmických letov zahynulo 18 osôb, z toho 13 Američanov, 4 Rusi a 1 Izraelčan. Niekoľko kozmonautov ďalej zahynulo v priebehu výcviku a predštartovných príprav.
Kozmonaut
Slovo kozmonaut (fr. cosmonaute; rus. космонавт - kosmonavt; angl. cosmonaut) je utvorené z gréckych slov κόσμος (kosmos; doslova: kozmos, usporiadanie, stavba, svet) a ναύτης (nautés; doslova: námorník). Slovo sa prvýkrát vyskytlo v roku 1933 (1934) vo francúzštine a jeho autorom je Ari Abramovič Šternfeľd, ktorý sa v roku 1935 presťahoval do Sovietskeho zväzu, kde sa vďaka nemu slovo začalo (spočiatku len ojedinele) používať na označenie kozmického letca. Častejšie sa slovo (v ruštine, ale aj napr. v angličtine) začalo používať koncom 50. rokov 20. storočia a úplne bežne sa používa od roku 1961. Používalo sa najmä v krajinách bývalého východného bloku, vrátane vtedajšieho Česko-Slovenska, buď všeobecne na označenie kozmického letca alebo špecificky na označenie len kozmického letca z východného bloku (opak je potom termín astronaut ako označenie vesmírneho letca z USA, prípadne aj iných západných krajín). V užšom, zriedkavom ponímaní sa výrazom kozmonaut označuje prechod medzi aeronautom a astronautom v užšom ponímaní (pozri nižšie), čiže vesmírny letec, ktorý nie je medzihviezdnym letcom.
Astronaut
thumb|left|170px|[[Alan Bartlett Shepard|Alan Shepard, prvý Američan, ktorý letel do vesmíru]]
Slovo astronaut vzniklo z gréckych slov ἄστρον (astron; doslova: hviezda) a ναύτης (nautés; doslova: námorník) a bolo vytvorené analógiou k staršiemu slovu aeronaut (fr. aéronaute). Prvýkrát sa vyskytlo v angličtine (a asi aj celosvetovo) v sci-fi románe Across the Zodiac anglického spisovateľa Percyho Grega v roku 1880, nie však v jeho dnešnom význame, ale len ako názov fiktívnej vesmírnej lode. V modernom význame slovo vzniklo až na začiatku 20. storočia (najneskôr v roku 1928) vo francúzštine ako odvodenina od staršieho slova astronautika (fr. astronautique), keďže pôvodne (sčasti ešte v 50. rokoch 20. storočia) sa slovom astronaut celosvetovo označovala osoba zaoberajúca sa (profesionálne alebo z nadšenia) astronautikou, čiže skúmaním letov do vesmíru, a len zriedkavo (a najmä neskôr) sa ním označoval vesmírny letec. V angličtine sa slovo astronaut (ak odhliadneme od vyššie spomínaného výskytu z roku 1880) prvýkrát vyskytlo v roku 1929 v časopise Journal of British Astronomical Association, kde označuje potencionálneho vesmírneho letca, ale napríklad v roku 1930 je slovo v angličtine doložené vo význame osoba zaoberajúca sa astronautikou. Od 60. rokov 20. storočia sa slovom astronaut už označoval len vesmírny letec, a to buď všeobecne alebo špecificky len vesmírny letec zo západného bloku, najmä z USA (opak je potom termín kozmonaut ako označenie vesmírneho letca z bývalého východného bloku). V užšom, zriedkavom ponímaní sa výrazom astronaut označuje len vesmírny letec zúčastňujúci sa medzihviezdneho letu, čiže opak kozmonauta v užšom ponímaní (pozri vyššie).
V 50. rokoch 20. storočia National Aeronautics and Space Administration (NASA) zvolila výraz astronaut na označenie testovacích pilotov vybraných za posádku prvých pilotovaných kozmických letov. Novinár a spisovateľ James Schefter opísal proces výberu pomenovania nasledovne:
NASA tiež používa pojem astronaut pre každého člena posádky kozmickej lode NASA, ktorá letí na obežnú dráhu Zeme alebo mimo nej. NASA používa toto označenie aj pre tých, ktorí boli vybraní do jej oddielu astronautov (NASA Astronaut Corps). Európska vesmírna agentúra (ESA) takisto používa termín astronaut pre členov svojho oddielu astronautov. Podobne aj Kanadská (CSA) a Japonská vesmírna agentúra (JAXA).
Taikonaut
Výraz taikonaut bol utvorený z čínskeho slova 太空 (pchin-jin: tài​kōng, slovenský prepis: tchaj-kchung) a prípony -naut prevzatej zo slov astronaut či kozmonaut, pričom z tài​kōng bola vypustená hláska „g“ pre ľahšiu výslovnosť a väčšiu podobnosť so slovami astronaut a kozmonaut. Prvý známy výskyt výrazu taikonaut v angličtine pochádza z mája 1998.
Funkcie posádky raketoplánu
thumb|right|Kozmonauti [[Jeffrey N. Williams, Pavel V. Vinogradov a Thomas Reiter na Medzinárodnej vesmírnej stanici]]
Posádka amerického raketoplánu, najväčšieho kedy používaného vesmírneho dopravného prostriedku, pozostávala z 2 až 7 osôb. V jedinom prípade, pri misii STS-61-A letelo na palube raketoplánu Challenger až 8 astronautov. Členovia posádky plnili tieto funkcie:
Funkcie posádky Sojuzu
V ruskej vesmírnej lodi Sojuz je miesto iba pre tri osoby. Prítomnosť tretieho člena posádky však nie je nevyhnutná, môže to byť vedec alebo platiaci kozmický turista.
Na Medzinárodnej vesmírnej stanici takisto existuje veliteľ, ktorý je nadradený dokonca aj veliteľom posádok raketoplánu a Sojuzu počas ich pripojenia ku komplexu.
Výber
Kozmonauti musia byť psychicky aj fyzicky zdatní a inteligentní jedinci. Najprísnejšími lekárskymi a psychologickými testami v rámci prípravy na let do vesmíru prešla prvá generácia kozmonautov. Vtedy ešte nikto nevedel, ako bude ľudský organizmus reagovať na zrýchlenie, bezváhový stav a ožiarenie. Prví astronauti museli byť vo vynikajúcej fyzickej kondícii. Skupinu prvých kandidátov na kozmonautov v Sovietskom zväze vybrali spomedzi stíhacích pilotov. Ich maximálny vek mal byť do tridsať rokov, výška do, a hmotnosť do. Museli mať výborný zdravotný stav ktorý vylučoval čo i len pravidelné angíny. Kandidáti museli napríklad vydržať stáť 20 minút vo vode s teplotou 0 °C a nesmeli z toho ochorieť, či vydržať neprerušovane 72 hodín bez spánku. V súčasnosti sú už kritériá na výber medzi kozmonautov oveľa miernejšie (príkladom je John Glenn, americký astronaut, ktorý letel do vesmíru vo veku 76 rokov).
Príprava na let
V USA prebieha hlavná časť výcviku v Lyndon B. Johnson Space Center v Houstone. Nachádza sa tu trenažér kokpitu raketoplánu, virtuálne laboratórium a modely častí Medzinárodnej vesmírnej stanice. Výstupy do otvoreného priestoru astronauti nacvičujú v 61 metrov dlhom a 12 metrov hlbokom bazéne. Ďalšie výcvikové stredisko je napríklad na Floride, kde sa nacvičuje hlavne núdzové opustenie raketoplánu a odpaľovacej rampy. Experimenty, ktoré budú astronauti vykonávať na palubách vesmírnej lode sa nacvičujú v primerane vybavených laboratóriách po celom svete.
V Sovietskom zväze bol pre kozmonautov vybudovaný celý komplex s názvom Hviezdne mestečko. Okrem zariadení slúžiacich na výcvik sa tu nachádzajú obytné bloky, obchody, reštaurácie a školy. Vo veľkej hale v Hviezdnom mestečku sa nachádzajú ruské časti stanice ISS. Prvá dvadsaťčlenná skupina kozmonautov sa v Hviezdnom mestečku začala na svoj let pripravovať už v roku 1960.
V USA aj v Rusku je výcvik kozmonautov dvojstupňový. Prvý, základný výcvik, je rovnaký pre všetkých kandidátov. Trvá približne jeden a pol roka. Kozmonaut sa v ňom učí, ako funguje kozmická loď, v ktorej bude letieť a tiež všetky núdzové procedúry. Keď je po skončení výcviku pridelený k posádke, začína sa takzvaný letecký výcvik. V ňom sa učí všetko potrebné na konkrétnu misiu, napríklad zaobchádzanie s určitými prístrojmi, trénuje pokusy, ktoré budú prebiehať počas letu a v prípade, že sa bude zúčastňovať výstupu do otvoreného priestoru, musí sa celý výstup nacvičiť v spomínanom bazéne. Zároveň sa zoznamuje s ostatnými členmi posádky.
Budúci kozmonauti tiež musia absolvovať tréning na sily pôsobiace počas letu – preťaženie, ktoré na nich bude pôsobiť pri štarte a pristávaní, a bezváhový stav, ktorému budú vystavení na obežnej dráhe. Preťaženie sa trénuje na centrifúgach, bezváhový stav na špeciálnych lietadlách.
Platy kozmonautov
Priemerný základný príjem súčasného astronauta NASA sa pohybuje v rozpätí od 65 000 do 100 000 dolárov ročne. Prví americkí astronauti dostávali plat 8 330 – 12 770 dolárov. Astronauti ESA zarábajú 84 000 až 96 000 eur ročne, prví traja európski astronauti dostávali dokonca plat vyšší. Ruskí kozmonauti zarábajú niekoľko stoviek dolárov mesačne, ak sa však pripravujú v Spojených štátoch na misiu raketoplánom, sú platení rovnako ako americkí astronauti. Jang Li-wej, prvý Číňan vo vesmíre, zarába 1 200 dolárov mesačne. Okrem toho môžu kozmonauti dostávať rôzne príplatky a bonusy.
Informácie o platoch ruských a čínskych kozmonautov sa v rôznych zdrojoch môžu značne líšiť, pretože ako sa zlepšuje finančná situácia oboch štátov, platy kozmonautov (i ďalších špecialistov v kozmickom odvetví) sa celkom významne navyšujú a súčasný stav môže byť i násobkom stavu spred piatich či viac rokov.
Kozmonaut kandidát
Kozmonaut-kandidát je hovorové označenia člena tímu kozmonautov, ktorý prešiel celým výcvikom, bol pripravený na štart, ale letu sa nezúčastnil. Napríklad z dôvodu, že bol pripravený na jedinú konkrétnu misiu, kde skončil ako náhradník (napr. "Oldřich Pelčák, Michal Fulier, ...), alebo preto, že program bol zrušený skôr, než prišiel na rad jeho let. Snahou výcvikového strediska je pripraviť kozmonautov vždy na 100%, aby bola misia úspešná aj s náhradníkom. O hlavnej a záložnej posádke sa rozhoduje až v záverečnej fáze výcviku a k zmene posádky môže prísť aj krátko pred štartom. Toto sa stalo napríklad aj pri misii Apollo 13, keď Ken Mattingly tri dni pred štartom ochorel na rubeolu a bol nahradený Johnom Swigertom.
Kozmickí turisti
V 21. storočí sa uskutočnili kozmické lety ľudí, ktorí leteli ako platiaci hostia. Nazývajú sa vesmírni alebo kozmickí turisti. Prvým vesmírnym turistom sa stal v roku 2001 Dennis Tito na palube kozmickej lode Sojuz TM-32, keď navštívil Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Do konca roka 2021 sa uskutočnilo ďalších 9 letov kozmických lodí Sojuz, ktoré odviezli na ISS celkom 10 turistov.
Dňa 16. septembra 2021 sa uskutočnil prvý komerčný let kozmickej lode Crew Dragon od spoločnosti SpaceX. Počas misie Ispiration4, ktorá trvala 3 dni, vyniesla loď Resilience štyroch turistov na nízku obežnú dráhu Zeme. V roku 2022 sa uskutočnil ďalší let kozmickej lode Crew Dragon s vesmírnymi turistami, ktorých loď Endeavour vyniesla k ISS počas misie Ax-1 spoločnosti Axiom Space.
Winslow (Nebraska)
Priemerný zárobok na domácnosť bol 25 000 $ (ročne), na rodinu 50 625 $. Muži 25 000 $, ženy 20 000 $. Priemerný zárobok na osobu 14 766 $. 5% rodín.
22. jún
Narodenia
thumb|upright|[[Kris Kristofferson (* 1936)]] thumb|upright|[[Meryl Streepová (* 1949)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Fred Astaire († 1987) ]]
Dušan Kováč
PhDr. Dušan Kováč, DrSc. (* 3. január 1942, Humenné) je slovenský historik, spisovateľ, nevlastný brat bývalého prezidenta Michala Kováča, bývalý člen predsedníctva Slovenskej akadémie vied. Venuje sa slovenským a stredoeurópskym dejinám 19. a prvej polovice 20. storočia.
Životopis
Narodil sa v úradníckej rodine. V rodnom meste vychodil základnú a strednú školu (19561959). Po absolvovaní štúdia histórie a ruštiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v roku 1964 pôsobil ako stredoškolský profesor v Partizánskom (19591965) a v Bratislave (19661968).
V rokoch 19681981 pracoval v Ústave dejín európskych socialistických krajín SAV, 19811998 v Historickom ústave SAV. Historickému ústavu predsedal v rokoch 19901998. Neskôr pôsobil v predsedníctve SAV, najprv ako vedecký sekretár (19982005), v ďalšom období ako podpredseda pre spoločenské vedy. Absolvoval niekoľko študijných pobytov: v Spojených štátoch (1991), Spojenom kráľovstve (1994) a dvakrát v Rakúsku (1992 a 1996).
Umenie
Od roku 1959 publikoval básne a prózu v Mladej tvorbe, neskôr aj v Slovenských pohľadoch a v Novom slove. Okrem toho píše rozhlasové hry, poviedky a eseje.
Hry:
Knihy:
Blatniak tmavý
Blatniak tmavý (Umbra krameri) je ohrozený druh ryby z čeľade blatniakovité.
PROMOTIC
PROMOTIC je softvérový nástroj typu SCADA/HMI pre priemyselnú automatizáciu. Slúži k vizualizácii, riadeniu a zberu dát z technologických procesov. Systém PROMOTIC vyvíja a dodáva ostravská firma Microsys, spol. s r. o. od roku 1991.
Blatniak tmavý
Žije v povodí dolného a stredného toku Dunaja a Dnestra, na Slovensku sa vyskytuje na Žitnom ostrove, Medzibodroží a na Záhorí.
PROMOTIC
Podporované platformy
PROMOTIC SCADA/HMI systém bol uvedený na trh v roku 1991. Prvá verzie tohoto systému boli určené pre operačný systém MS DOS. V roku 1995 bol uvedený úplne prepracovaný systém fungujúci na MS Windows. Aktuálna verzia je kompatibilná so všetkými verziami Windows od XP vyššie (s výnimkou Windows CE).
Komunikačné ovládače
SCADA systém PROMOTIC disponuje obsiahlou knižnicou komunikačných ovládačov pre komunikáciu so širokým spektrom automatizačného hardvéru:
Štandardné rozhrania
PROMOTIC podporuje následujúce štandardizované rozhrania:
Licencia
SCADA systém PROMOTIC je licencovaný pomocou dvoch základných spôsobov:
Všetky komponenty, komerčná aj freeware verzia, sú k dispozícii v rámci jedného inštalačného balíčka.
Skorocel
Skorocel (lat. Plantago), ľudovo psí jazyk alebo kolocier, je rod rastlín z čeľade skorocelovité (Plantaginaceae). Rastie prevažne na jar na lúkach. Zberajú sa listy v apríli až máji. Používa sa na malé rany, ktoré krvácajú.
Club Atlético Osasuna
Club Atlético Osasuna je španielsky futbalový klub so sídlom v Pamplone, Navarra. V súčasnosti hrá v najvyššej španielskej futbalovej súťaži, Primera División.
Klub bol založený v roku 1920, do Segunda Division (druhej ligy) sa prebojoval v roku 1932. O tri sezóny neskôr už klub hral v La Lige. V roku 2005 bol klub finalistom Španielskeho pohára.
Osasuna v európskych pohároch
zdroj: kassiesa.net
Brtnice
Brtnice je mesto v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 3 724 obyvateľov, z toho 1 884 mužov a 1 840 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,4 roka (muži 38,8 roka, ženy 42,0 roka). Centrum mesta je mestská pamiatková zóna.
Narodil sa tu architekt Josef Hoffmann.
Shelley Winters
Shelley Winters, vlastným menom Shirley Schrift (* 18. august 1920, St. Louis, Missouri, USA† 14. január 2006, Beverly Hills, Kalifornia) bola americká herečka.
Dvakrát získala Oscara za výkon vo vedľajšej úlohe, v roku 1959 za rolu Petronelly Van Daanovej vo filme The Diary of Anne Frank a v roku 1965 za rolu Rose-Ann D'Arceyovej vo filme A Patch of Blue. Za vedľajšiu rolu získala tiež Zlatý glóbus v roku 1972 za film The Poseidon Adventure (Dobrodružstvo Poseidona). V roku 1964 získala cenu Emmy za vystupovanie v Bob Hope Presents the Chrysler Theatre. K jej ďalším známym filmom patrili Lolita Stanleyho Kubricka, alebo romantická komédia Alfie. V neskorších rokoch ju diváci mohli vidieť napríklad ako starú matku v sitcome Roseanne.
Bola členkou Demokratickej strany.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2008
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2008 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy mužov 2008, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 32 európskych družstiev, ktoré súťažili o 9 postupových miest na záverečný turnaj v siedmich kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Nováčikmi kvalifikácie boli družstvá Čiernej Hory a Srbska. Kvalifikácia prebiehala od 3. januára do 17. júna 2007.
Priamy postup
Priamo postúpilo družstvo hostiteľskej krajiny a najlepších 6 družstiev z ME 2006:
Play-off
9.17. jún 2007
Josefov (Praha)
right|thumb|Židovské geto pred asanáciou
Josefov je mestská štvrť a najmenšie katastrálne územie Prahy s rozlohou 8,81 ha, obklopené Starým Mestom.
Názov a včlenenie
Administratívne je celý Josefov súčasťou mestskej časti Praha 1. Do roku 1850 sa Josefov nazýval Židovské mesto. V roku 1850 bol potom Josefov na základe nového dočasného obecného zákonníka pričlenený k Prahe ako jej piata časť a získal súčasný názov. Je pomenovaný po Jozefovi II., synovi Márie Terézie, ktorý sa v roku 1781 vydaním tolerančného patentu zaslúžil o zrovnoprávnenie židovského obyvateľstva. Predtým sa Židovskému mestu hovorilo Židovské geto.
Asanácia
Pôvodné Židovské ghetto bolo koncom 80. rokov 19. storočia ako štvrť chudobných odsúdené k „asanácii“. Či boli pravým dôvodom neriešiteľné hygienické podmienky „stredovekej zástavby“, ako sa vtedy tvrdilo, či šlo o snahu podnietiť nový stavebný rozvoj oblasti a získať lukratívne pozemky v centre mesta, o to vedú historici doteraz spory. Mesto túžilo skôr po širokých bulvároch viedenského či parížskeho formátu, než po krivolakých stredovekých uličkách.
Verejnú súťaž nakoniec vyhral projekt „Finis Ghetto“ od autorov Alfréda Hurtiga, Mateja Strunca a Jána Hejdu a zrealizovaný bol v obmedzenej podobe (plánovalo sa vybúranie skoro celého Starého Mesta). V súvislosti s touto asanáciou došlo taktiež k menšej výmene niektorých parciel medzi katastrami Josefov a Staré Mesto.
Súčasťou plánu asanácie bolo zbúranie všetkých domov, niekoľkých synagóg a prebudovanie systému ulíc (ich vyrovnanie a rozšírenie). Zostalo len 6 nižšie uvedených synagóg, Židovská radnica a Starý židovský cintorín. Zo zmiznutých synagóg môžeme uviesť napr. Veľkodvorskú, Cigánovu či Novú. Súčasťou iného plánu bolo i vedenie dnešnej Parížskej ulice z Václavského námestia cez Letenskú pláň až k najvyššiemu snemu. Tento plán ale nezískal podporu miestneho obyvateľstva, a tak je dnešná Parížska ulica vedená zo Staromestského námestia na Čechov most. Tento plán mal napodobniť Avenue des Champs-Elysées v Paríži. Napr. na Čechovom moste môžeme pozorovať priečne skosenie k Letnej, čo bola príprava na prerazenie ulice.
K podobným „asanáciám“ došlo i v iných európskych mestách (napr. Viedeň).
Z geta sa zachovalo málo stavieb, medzi nimi židovská radnica a šesť synagóg:
Ďalšou pamiatkou, ktorá sa dochovala z dôb Židovského geta je Starý židovský cintorín.
2. svetová vojna
Počas 2. svetovej vojny boli Židia deportovaní do koncentračných táborov. Z opusteného Josefova sa stalo skladisko konfiškovaného majetku. Po ukončení vojny zostalo mnoho pozostalostí v rukách Židovského múzea, pretože jeho pôvodní majitelia boli zavraždení v koncentračných táboroch.
Latinská cirkev
náhľad|[[Bazilika svätého Petra|Chrám svätého Petra v Ríme]] Latinská cirkev (iné názvy: rímskokatolícka cirkev, (rímsko)katolícka cirkev latinského obradu/rítu, západná cirkev) je kresťanská cirkev pod jurisdikciou rímskeho pápeža používajúca rímsky (latinský) obrad. Je jednou z 23 cirkví sui iuris, ktoré spolu tvoria katolícku cirkev.
Filmový festival inakosti
Filmový festival inakosti (FFI) je medzinárodný filmový festival s LGBTI tématikou konajúci sa od roku 2007 v Bratislave. Podľa vlastných slov je FFI "festivalom pre lesby, gejov, bisexuálov, transrodových a intersesxuálnych ľudí, ich rodičov, deti, ostatných príbuzných a priateľov". Voľne nadväzuje na festivaly konajúce sa v rokoch 1996 až 2001. Festival udeľuje jednu cenu: Ružový balónik, pre divácky najobľúbenejší film. Festival okrem filmov ponúka prednášky, workshopy a iné sprievodné podujatia. Organizuje ho Iniciatíva Inakosť.
Klokoč (prírodná rezervácia)
Klokoč je prírodná rezervácia v pohorí Malé Karpaty v katastrálnom území obcí Lošonec a Plavecké_Podhradie v okrese Trnava a okrese Malacky.
Svojím charakterom je hrebeň vďaka vulkanickému pôvodu a výrazným porastom divozelu úplne odlišný od okolitých vrchov. Vrchol Klokoča (neďaleko turistickej trasy) označuje drevený kríž, do ktorého sú pozabíjané klince rôznych veľkostí. Na vrchole je umiestnená vrcholová kniha. Z vrcholu i celého hrebeňa sú krásne výhľady na hrebene Malých Karpát – najmä v JV smere. Na Klokoč vedú viaceré značkované turistické chodníky.
Filmový festival inakosti
2015
Deviaty ročník sa uskutoční 21. až 25. októbra 2015. Symbolom ročníka je videokazeta. Okrem medzinárodného zastúpenia budú premietané aj slovenské filmy: V Adamovom rúchu (2015) režiséra Martina Veliča či dokument Família - Manželky Tomáša Viteka. Medzi zahraničné filmy budú patriť snímky z belgické, francúzske, britské, kanadské či švédske filmy. Záštitu nad festivalom prevzal prezident Andrej Kiska a verejná ochrankyňa práv Jana Dubovcová.
Latinská cirkev
Jazyk, právo a inštitucionálna správa
náhľad|vpravo|Bazilika sv. Petra v Ríme
Filmový festival inakosti
2019
V máji 2019 ministerka kultúry Ľubica Laššáková zamietla grantovú podporu pre LGBTI organizácie a projekty napriek pozitívnym hodnoteniam hodnotiacej komisie. Pre festival bola doporučená grantová podpora 35 tisíc eur. Martin Macko z Iniciatívy Inakosť na margo rozhodnutia povedal: ''„Budeme musieť obmedziť kultúrny program Pridu a v prípade filmového festivalu počet filmov a rozsah celého festivalu. Minulý rok tvorila táto dotácia väčšinu ich rozpočtu, takže výpadok bude citeľný a viditeľný“''
Latinská cirkev
Jazyk
Oficiálnym jazykom latinskej cirkvi je latinčina. Vo Vatikáne je úradným jazykom aj taliančina. Latinčina zostáva ako zjednocujúci prvok rímskokatolíckej cirkvi. Do medzinárodnej korešpondencie cirkvi však čoraz viac v súčasnosti vstupujú popredné svetové jazyky ako anglický, španielsky, portugalský alebo francúzsky jazyk.
Kanonické právo
Právny systém latinskej cirkvi tvorí Kódex Kanonického práva.
Klokoč (prírodná rezervácia)
Prírodná rezervácia
Od roku 1996 chránená lokalita vzácneho hrebeňového komplexu v Homoľských Karpatoch s druhovo bohatou faunou a flórou na bázických vulkanických horninách (melafýroch). Mikrorelief územia je ovplyvnený početnými mraveniskami. Zo vzácnych druhov rastlín je nápadný výskyt Divozeľa úhľadného (Verbascum speciosum SCHRAD.). Prírodná rezervácia s rozlohou 21,59 ha je v správe štátnej ochrany prírody Malé Karpaty. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany. Je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Ochranné pásmo nebolo určené.
Latinská cirkev
Cirkevná hierarchia
Základom cirkevného usporiadania je cirkevná hierarchia, ktorá má presnú štruktúru. Na čele cirkvi stojí rímsky biskup – pápež. Jemu podliehajú v duchovnej a v Kanonickým právom presne definovanej právnej rovine všetci biskupi sveta, ktorí sú nástupcovia apoštolov. V duchovnej rovine sú nad biskupmi kardinálni biskupi (kardináli), ktorí sú akýmisi vernými, blízkymi spoločníkmi pápeža a zároveň majú právo voliť nového pápeža. Biskupi majú svojich kňazov a diakonov, ktorí sú ich pomocníkmi, pričom títo taktiež uplatňujú apoštolskú službu.
Inštitucionálna správa Katolíckej cirkvi kopíruje jednotlivú moc cirkevnej hierarchie. Pápež je na čele mestského štátu Vatikán, v ktorom sídlia ústredné inštitúcie Katolíckej cirkvi. Biskupi a kardináli predsedajú kongregáciám, ktoré by sa dali prirovnať k akýmsi cirkevným ministerstvám. Najznámejšími kongregáciami sú Kongregácia pre doktrínu viery, Kongregácia pre božskú úctu a sviatosti a Kongregácia pre kauzy svätých.
Klokoč (prírodná rezervácia)
Prírodná rezervácia
Predmetom ochrany sú: Zachovalé časti prírody Malých Karpát, ojedinelý hrebeňový komplex hôľneho charakteru s druhovo bohatou faunou a flórou.
Latinská cirkev
Cirkevná hierarchia
Rozdelenie správy latinskej cirkvi v zmysle farnosť – diecéza – provincia vychádza zo starovekého správneho rozdelenia Rímskej ríše.
Obdobne, ako je hierarchicky rozdelená moc v latinskej cirkvi, je rozlíšené postavenie jej chrámov. Jestvujú farské kostoly, diecézne katedrály a najvyššie postavenie z historického hľadiska majú baziliky. Vyššie postavenie sa uplatňuje predovšetkým pri väčších náboženských a kultúrnych podujatiach. Najväčším chrámom Katolíckej cirkvi a sveta vôbec je Bazilika sv. Petra v Ríme. Najmenšie kostoly sú kaplnky a tzv. filiálne dedinské kostoly, ktoré sú podriadené niektorej farnosti. Špeciálne postavenie majú kláštorné kostoly a chrámy s titulom basilica minor (bazilika menšia). Na Slovensku nesie tento titul napríklad chrám Sedembolestnej Panny Márie v Šaštíne.
Organizačná štruktúra
V rámci rímskokatolíckej cirkvi existuje okrem rímskeho rítu aj niekoľko menej rozšírených rítov. K ambroziánskemu rítu patrí metropolitná arcidiecéza Miláno, k mozarabskému rítu patrí metropolitná arcidiecéza Toledo. Ku kartuziánskemu rítu patrí rehoľný rád kartuziánov. Osobitnou organizačnou jednotkou v rámci Latinskej cirkvi sui iuris sú personálne ordinariáty anglikánskej tradície: Našej Panej z Walsinghamu (Veľká Británia), Našej Panej Južného kríža (Austrália) a Katedry sv. Petra (USA, Kanada).
Niektoré významné arcibiskupstvá dostali (najmä v minulosti) titul patriarchátu. Tento titul, na rozdiel od východných katolíckych cirkví, nenesie so sebou žiadne zvýšené právomoci. Medzi terajšie a už zaniknuté latinské patriarcháty patria, resp. patrili :
Organizačná štruktúra latinskej cirkvi na Slovensku
Západná provincia: Východná provincia:
Osobitnou organizačnou jednotkou je Ordinariát ozbrojených síl a ozbrojených zborov SR.
Úvod
Slovo liturgia je gréckeho pôvodu a znamená službu Bohu – bohoslužbu. Týmto pojmom sa pomenúvajú verejné úkony cirkvi, ktorými podľa vierouky oslavuje Boha. Liturgia ako taká sa chápe ako vykonávanie kňazskej služby Krista v cirkvi. Cieľom cirkevnej liturgie je oslavovanie Boha, posväcovanie ľudí a výstavba cirkvi. V slávení bohoslužieb vrcholí život latinskej cirkvi.
Vrcholom a stredobodom celého liturgického života cirkvi je tzv. svätá omša (eucharistická liturgia). Okrem nej sa slávia aj iné bohoslužby, ako liturgia sviatosti, liturgia hodín, samostatná liturgia slova či liturgia svätenín. Okrem týchto verejných prejavov oslavy Boha sa konajú v cirkvi aj rôzne ľudové pobožnosti a modlitby (krížová cesta, ruženec, litánie a pod.).
Rozmanitosť obradu
V kresťanskej cirkvi sa od najstarších čias zaužívalo odlišné slávenie liturgie v rôznych častiach sveta. V Ríme a jeho okolí sa slávila západná bohoslužba – rímska, ktorá je používaná v latinskej cirkvi. V Grécku sa zaužíval spôsob východnej liturgie – byzantskej (gréckej). Tento odlišný spôsob slávenia liturgie sa nazýva obrad – rítus. V Katolíckej cirkvi je viacero obradov, celkovo osem, z toho jeden západný a sedem východných. Najznámejšie z nich sú latinský obrad, byzantský obrad, arménsky obrad a koptský obrad. Podľa Katolíckej cirkvi je v rozmanitosti jej obradov ukryté veľké duchovné, kultúrne a umelecké bohatstvo cirkvi od najranejších čias. V latinskej cirkvi sa okrem najrozšírenejšieho rímskeho obradu v niektorých diecézach používajú aj ambroziánsky, mozarabský, anglikánsky a kartuziánsky obrad (rítus).
Všeobecné kňazstvo
Členovia putujúcej cirkvi sú, vychádzajúc z cirkevného učenia, rozlíšení v zmysle sviatostného hierarchického kňazstva a všeobecného kráľovského kňazstva. Bežní veriaci, nazývaní tiež laici, tak majú osobitné postavenie a poslanie. Hodnosť kráľovského kňazstva dostávajú laici pri krste a pri birmovaní. Pre túto hodnosť všeobecného kňazstva majú všetci veriaci spoluzodpovednosť za cirkev a podiel na jej poslaní. Kráľovské kňazstvo veriaci uplatňujú aktívnou účasťou na bohoslužbách (miništranti, speváci, lektori, usporiadatelia a iní).
Interiér chrámu
Interiér je i pre rímsky obrad pomerne presne typicky usporiadaný. Priestor sa člení na kostolnú hlavnú loď, chór, bočné lode, kaplnky, sakristiu a svätyňu (presbytérium). V svätyni sa nachádza sedadlo pre kňaza (sedes), miesto pre miništrantov, ambóna (pult, od ktorého sa číta), obetný stôl (oltár), svätostánok (uschováva sa v ňom Eucharistia), pomocný stolík, prípadne krstiteľnica. V priestoroch lodí sa nachádza spovednica.
Svätá omša
Svätá omša je stredobodom liturgického slávenia latinskej cirkvi. Podľa cirkevného učenia je omša ustavičná obeta Pána Ježiša, v ktorej sa sprítomňuje jeho smrť a zmŕtvychvstanie. Pozostáva z úvodných obradov, liturgie slova a z liturgie Eucharistie (obety) a záverečných obradov. Počas liturgie Eucharistie je typické pre veriacich prijímanie svätej hostie (Eucharistie; jedenie Tela, prípadne pitie Krvi Pána tak, ako kedysi pri Poslednej večeri).
Rímskokatolícky kalendár
Rímskokatolícky kalendár si pripomína udalosti liturgického roka. Liturgický rok v latinskej cirkvi sa začína prvou adventnou nedeľou, teda začiatkom adventného obdobia. Podľa cirkevného učenia je to obdobie radostného očakávania Pánovho príchodu a zároveň aj čas prípravy na Vianoce. V jeho prvej časti (do 16. decembra) sa cirkev pripravuje na druhý príchod Krista a očakáva jeho zjavenie sa v sláve. V druhej časti adventu (od 17. decembra) sa veriaci už bezprostredne pripravujú na slávnosť narodenia Pána. Advent má ráz kajúcnosti. Jeho liturgickou farbou je fialová farba. Symbolom adventu je adventný veniec so štyrmi sviecami znázorňujúcimi Svetlo – Krista.
Po adventnom období začína vianočné obdobie, v ktorom si veriaci pripomínajú Narodenie Krista. Toto obdobie je charakteristické posvätnou večerou na Štedrý deň spojenou s modlitbou, čítaním biblických textov a vianočnými piesňami – koledami. Katolíci slávia Vianoce 25. decembra. K vianočnému obdobiu patria sviatky ako slávnosť Bohorodičky (1. januára), Zjavenie Pána (6. januára), sviatok Svätej rodiny v nedeľu po Narodení Pána, sviatok Pánovho krstu v nedeľu po Zjavení Pána a Hromnice – sviatok Očisťovania Panny Márie (40 deň po narodení Ježiša Krista). Symbolom Vianoc je vianočný strom a betlehem. Liturgickou farbou je farba biela.
Nasledujúcim obdobím je pôstne obdobie. Pôst je obdobie prípravy na veľkonočné sviatky. Začína sa Popolcovou stredou. Koná sa na pamiatku štyridsaťdenného pôstu Ježiša na púšti. Je to čas kajúcnosti a pokánia. Veriaci prežívajú duchovnú obnovu a katechumeni sa pripravujú na krst. Liturgickou farbou je fialová farba. Nespieva sa aleluja, organ môže spev iba sprevádzať, oltáre sa neozdobujú kvetmi. Významnými dňami tohto obdobia je Popolcová streda a Veľký týždeň. Popolcová streda je dňom verejného pokánia a prísneho pôstu. Pôst záväzne zachovávajú veriaci od 18. do 60. roku veku. Veriaci na znak kajúcnosti a pokory prijímajú popolec.
Svätý alebo 'Veľký týždeň' je obdobím najväčších kresťanských sviatkov. Začína sa sláviť Kvetnou nedeľou. V tento deň si katolíci pripomínajú slávnostný vstup Krista do Jeruzalema na veľkonočné sviatky. Pri omši sa čítajú Pašie – evanjelium o umučení Ježiša Krista. Liturgickou farbou je červená farba.
Súčasťou Veľkého týždňa je veľkonočné trojdnie. Trojdnie je vyvrcholením liturgického roka a začína sa sláviť večernou omšou v (zelený) 'štvrtok Pánovej večere'. V tento deň katolíci slávia pamiatku ustanovenia kňazstva a najsvätejšej Eucharistie. Trojdnie pokračuje Veľkým piatkom. Na 'Veľký piatok' sa podľa tradície Cirkvi neslávi svätá omša, ale iba slávnostné obrady na uctenie Kristovej smrti na kríži. Čítajú sa opäť pašie z evanjelia podľa sv. Jána. V tento deň zachovávajú katolíci prísny pôst na znak pokánia. Liturgickou farbou je červená. Na 'Bielu sobotu' sa tiež neslávi svätá omša. Veriaci prichádzajú na poklonu k Božiemu hrobu. V podvečerných hodinách, po západe slnka, sa opäť veriaci ľud zhromažďuje v kostole na slávnosť Veľkonočnej vigílie. Veľkonočná vigília je podľa cirkevného učenia očakávaním Pánovho zmŕtvychvstania. Oslavuje Veľkú noc, teda noc, počas ktorej podľa viery vstal Ježiš z mŕtvych.
Najväčším sviatkom liturgického roka je Veľkonočná nedeľa. V plnosti sa oslavuje Kristovo zmŕtvychvstanie. Na pamiatku zmŕtvychvstania slávi cirkev vždy prvý deň v týždni ako veľký sviatok. Tento sviatok sa nazýva nedeľa alebo deň Pána.
Veľkonočná nedeľa sa slávi vždy v nedeľu po prvom splne Mesiaca po jarnej rovnodennosti. Jej liturgická farba je biela. Pri bohoslužbách znie slávnostný spev Aleluja. Záver veľkonočného obdobia tvorí slávnosť zoslania Ducha Svätého – Turíce. Pred týmto sviatkom sa koná novéna – deväťdňová pobožnosť k Duchu Svätému.
Posledným obdobím liturgického roka je tzv. obdobie „cez rok“ – má dve časti. Prvá časť je po sviatku Pánovho krstu do Popolcovej stredy. Druhá sa začína po Turíciach a končí sa sobotou po slávnosti Krista Kráľa. V tomto období sa neslávi zvláštny zreteľ Kristovho života, ale celé Kristovo tajomstvo v jeho celistvosti. Je to obdobie kresťanskej nádeje. Vyjadruje to zelená liturgická farba.
V jednotlivých obdobiach cirkevného roka sa slávia liturgické sviatky. Hlavným sviatočným dňom je nedeľa, ktorá sa slávi v prvý deň každého týždňa. Okrem nedele ďalšími liturgickými dňami cirkvi sú slávnosti, sviatky, spomienky, oktávy, vigílie a férie. Slávnosti sú dni oslavy významného tajomstva Kristovho života alebo Panny Márie a niektorých svätých. Niektoré slávnosti sú prikázanými sviatkami, čo znamená povinnú účasť katolíkov na sv. omši. Oktáva je osemdňové slávenie Vianoc a Veľkej noci. Vigílie sú predvečernou prípravou na veľké sviatky. Vtedy je liturgická farba rovnaká ako v deň sviatku. Férie sú dni, na ktoré v kalendári nepripadá žiadny sviatok ani spomienka (liturgicky voľné dni).
Početnosť členov katolíckej cirkvi
náhľad|vpravo|Rozmiestnenie katolíckej populácie podľa krajín Katolícka cirkev je najväčšou kresťanskou cirkvou na svete. Podľa Štatistickej ročenky Cirkvi bolo ku koncu roka 2003 evidovaných v globálnom meradle 1 085 557 000 členov Katolíckej cirkvi, čo predstavuje vyše polovicu všetkých kresťanov vo svete.
Počet členov Katolíckej cirkvi má v súčasnosti vzrastajúcu tendenciu, a to predovšetkým v Afrike a v Ázii, hoci katolicizmus v Európe a v USA naďalej stráca svoj tradičný politický vplyv. Nárast v počte medzi rokmi 1978 a 2000 predstavoval asi 288 miliónov. Najväčší počet katolíkov žije v Južnej Amerike.
Katolícka cirkev v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch 20. storočia
náhľad|vpravo|[[Sagrada Familia v Barcelone]] Na začiatku pontifikátu Jána Pavla II. bolo 739 126 000 rímskych katolíkov, t. j. 18% svetového obyvateľstva. Táto ľudská masa predstavovala významnú výchovnú a kultúrnu moc; mala 79 207 základných a viac než 28 000 stredných škôl a takmer milión študijných príležitostí na univerzitách. Ešte začiatkom šesťdesiatych rokov bolo v tradičných krajinách srdca Európy (a v Severnej Amerike) vcelku 51,5% katolíkov. Pri nástupe Jána Pavla II. sa katolicizmus stal náboženstvom tretieho sveta. Zo šestnástich krajín, ktoré mali viac než 10 miliónov katolíkov, patrilo do tretieho sveta osem… Rátalo sa, že v roku 2 000 bude 70% katolíkov žiť v rozvojových krajinách, hlavne v Afrike a v Latinskej Amerike. Katolicizmus na jednej strane prestal byť prevažne európskym javom, na druhej strane sa stal náboženstvom miest a veľkomiest. Okolo roku 2 000 bude väčšina katolíkov žiť v obrích metropolách s viac než 5 miliónmi obyvateľov, najmä vo vôbec najväčších mestách sveta, ktorými sú Mexico City (31 miliónov) a Sao Paolo (26 miliónov). Ale zatiaľ čo demografické ťažisko katolicizmu sa presunulo do Južnej Ameriky v dôsledku vysokej pôrodnosti, ktorou sa obyvateľstvo po roku 1945 zdvojnásobilo, v skutočnosti sa najrýchlejšie šírilo konverziami v subsaharskej Afrike. Podľa štatistík sedemdesiatych rokov sa o rozvoj kresťanstva v Afrike z 25 miliónov v roku 1950 približne na 100 miliónov v roku 1975 zaslúžila hlavne katolícka cirkev, ktorá od roku 1950 zdvojnásobila počet misionárov.
Z týchto závažných zmien vyplynuli ďalšie paradoxy. V Latinskej Amerike, najmä v Brazílii a Strednej Amerike bola najpopulárnejšou stránkou katolicizmu takzvaná teológia oslobodenia. Omnoho silnejším a takmer všadeprítomným javom v Latinskej Amerike sedemdesiatych rokov bola narastajúca religiosidad popular.
Quintillus
náhľad|[[Antoninián cisára Quintilla z roku 270, razený v milánskej mincovni]] Quintillus alebo Marcus Aurelius Claudius Quintillus, narodený okolo roku 230, bol rímsky cisár, ktorý vládol v roku 270 po Kr. Jeho rodičia nie sú známi, podľa nie príliš dôveryhodného prameňa bol ženatý a mal dve deti.
Quintillus sa stal cisárom asi v septembri 270, kedy jeho brat Claudius Goticus (268 – 270) zomrel na mor. Aj keď Quintilla obratom uznal senát a s ním aj väčšina ríše, po správe, že légie na Balkáne zvolili za panovníka energického Aureliana, sa jeho postavenie stalo beznádejným. Nie je jasné, či spáchal samovraždu alebo ho zabili vlastní vojaci, každopádne už v októbri alebo novembri zahynul v Aquileii. Údaj, že panoval len 17 dní, je iste nesprávny, pretože sa zachovali jeho mince z Malej Ázie aj z Egypta, teda z pomerne vzdialených oblastí od centra impéria. Možno že 17 dní trvala jeho samostatná vláda pred Aurelianovou proklamáciou, ktorá sa uskutočnila tiež niekedy v septembri, určitý čas však museli obaja cisári pôsobiť paralelne.
Svätoslav Mathé
Svätoslav Mathé (*1943  † 2018) slovenský politológ a publicista
Dielo
-Cesta k samostatnosti (Matica slovenská 2006)
Poussy-la-Campagne
Poussy-la-Campagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 93 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
T-64
T-64 alebo Objekt 434 (rus. Объект 434, ukr. обєкт 434) je sovietsky hlavný bojový tank vyvinutý v polovici 60. rokov 20. storočia a sériovo vyrábaný v rokoch 1969 - 1987 spolu s tankami T-55 a T-62. Vo svojej dobe predstavoval novú revolučnú konštrukciu (automatický nabíjač, laserový diaľkomer, kompozitný pancier, rakety odpalované cez hlaveň kanóna a pod). Tank nebol nikdy vo väčšom rozsahu vyvážaný mimo ZSSR a okrem Konga, ho majú vo výzbroji iba krajiny bývalého Sovietskeho zväzu.
Vznik a vývoj
Začiatkom 60. rokov bol odpoveďou na nové západné konštrukcie tankov sovietsky typ T-62 so 115 mm kanónom s hladkým vývrtom. Táto konštrukcia, odvodená z tanku T-55 však nebola považovaná za perspektívnu. Vývojom nového tanku sa v polovici 60. rokov 20. storočia zaoberal kolektív Charkovskej konštruktčnej kancelárie závodu č. 75 pod vedením A. Morozova.
Predchodcami budúceho T-64 boli prototypy Objekt 430 a 432. Súčasne bol testovaný Objekt 755, s ktorým sa uvažovalo ako s tankom používajúcim iba raketovú muníciu vystreľovanú cez klasickú hlaveň. Prototyp Objekt 434 bol testovaný v polovici 60. rokov 20. storočia. Stroj mal hmotnosť 36,5 t a bol vybavený novým 115 mm kanónom a zážihovým motorom o sile 700 hp. Hlavnú zbraň predstavoval kanón 2A21 (D-68) kalibru 115 mm a spriahnutý 7,62 mm guľomet PKT. Kanón mal efektívny dostrel do 2 km a jeho protipancierové strely priebojnosť 450 mm. Po zavedení modernizovaných verzií boli pôvodné T-64 označované ako T-64R. Vyrobených bolo celkovo asi 600 ks základnej verzie.
V roku 1969 bol T-64 po prvýkrát modernizovaný. Vznikla verzia T-64A so 125 mm kanónom a novým motorom. Jednalo sa o prvý sovietsky skutočne hlavný bojový tank. Verzia T-64AK predstavovala veliteľský stroj s výkonnejšou rádiostanicou a väčšou anténou. V roku 1976 sa začala vyrábať novšia verzia T-64B s modernejším systémom riadenia paľby, zvýšenou ochranou a zadymovacím zariadením. Modernizovaná verzia T-64B je schopná z kanóna odpaľovať protitankové strely AT-8. Po roku 1979 bol použitý nový 125 mm kanón 2А46.
Tank predstavuje významnú pokrokovú konštrukciu vo výrobe tankov. Ako prvý sériovo vyrábaný tank v dejinách mal inštalovaný automatický nabíjač, ktorý celkom nahradil jedného člena posádky, takže tank mohli obsluhovať iba 3 členovia posádky (vodič, veliteľ, strelec). Automatický nabíjač zvýšil kadenciu paľby až na 10 rán za minútu. Predstavoval taktiež prvú sovietsku konštrukciu tanku s inštalovaným laserovým diaľkomerom. Ako prvý sovietsky sériovo vyrábaný tank mal kompozitný (viacvrstvový) pancier Kombinacia-K.
Stroj bol vybavený viacpalivovým 5-valcovým, veľmi kompaktným motorom 5TDF. Motor bol veľmi náročný na výrobu a dlhú dobu ho nebolo možné vyrábať inde ako v Charkovskej továrni. Potreba výroby T-64 aj v horšie vybavených fabrikách viedla k vývoju novej, lacnejšej verzie v Nižnom Tagile, ktorá nakoniec viedla k typu T-72. Spolu s novým typom odpruženia, malými hliníkovými kolesami a relatívne menšími pojazdovými kolesami bol tank pomerne malý a ľahký. Konštrukcia motora však obmedzovala maximálnu rýchlosť na 60 km/h.