cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 1986
Pozemný hokej na Stredoamerických a karibských hrách 1986 bol hokejový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier 1986. Hry sa konali sa v Santiago de los Caballeros, v Dominikánskej republike, ale samotný hokejový turnaj sa konal v Mexiku od 4.14. júla 1986, za účasti 6 mužských a 7 ženských tímov. Turnaj v pozemnom hokeji sa na hrách organizuje od roku 1982 a toto bolo jeho 2. vydanie, pričom ženský turnaj mal na hrách premiéru. 🇨🇺 v kategórii mužov obhájila titul, a v kategórii žien zvíťazilo 🇹🇹.
DC Comics
DC Comics je jedno z najväčších a najúspešnejších amerických vydavateľstiev komiksov a súvisiacich médií. Spadá pod spoločnosť DC Entertainment, ktorú vlastní Warner Bros.
Medzi ich najznámejšie a najpopulárnejšie postavy patria superhrdinovia Superman, Batman, Wonder Woman, Flash, Green Lantern, Aquaman, Green Arrow ale aj superzločinci Joker, Lex Luthor, Darkseid, Catwoman, Brainiac a Riddler. Veľmi známe sú i tímy Justice League a Teen Titans.
Názov DC pochádza z mena komiksovej série „Detective Comics“, v ktorej sa prvýkrát objavil Batman.
Začiatky
Podnikateľ Malcolm Wheeler-Nicholson založil vydavateľstvo National Allied Publications, ktoré v roku 1935 debutovalo komiksom New Fun: The Big Comic Magazine #1. Druhým titulom spoločnosti bol New Comics #1 a v roku 1937 sa začal publikovať Wheeler-Nicholsonov tretí a posledný titul, Detective Comics. Tento titul sa stal veľmi populárny o dva roky neskôr, keď sa v čísle #27 prvýkrát objavil Batman.
Aby však Wheeler-Nicholson mohol publikovať Detective Comics, musel sa spojiť s distribútorom magazínov Harrym Donenfeldom, ktorému dlhoval peniaze. Tak sa vytvorila spoločnosť 'Detective Comics, Inc.'. Ako jej vlastníci boli zapísaní Wheeler-Nicholson a Jack S. Liebowitz, Donenfeldov účtovník.
Detective Comics Inc. začala v roku 1938 vydávať nový titul s názvom Action Comics. Action Comics #1 je prvým komiksom, v ktorom sa objavil Superman a s ním úplne nový archetyp postavy – „superhrdina“. Tento komiks sa stretol s veľkým komerčným úspechom. Firma neskôr predstavila ďaľsie populárne postavy, ako napríklad Batman a Wonder Woman.
Morne Diablotins
Morne Diablotins je pomerne neznámy stratovulkán, nachádzajúci sa v severnej časti Dominiky. S výškou 1 447 m je to zároveň najvyšší vrch ostrova a druhý najvyšší v Malých Antilách. Vrchol je tvorený komplexom piatich lávových dómov, ďalšie dómy sa nachádzajú na juhovýchodnom svahu vulkánu.
Vek poslednej erupcie nie je známy, no predkolumbovské lávové bloky a popolové vrstvy vyzerajú sviežo a nezvetrane, čo poukazuje na ich relatívne mladý vek (vzhľadom na to, že proces zvetrávania v tropickej oblasti, kde leží aj Dominika, je značne rýchly). V okolí, prevažne na severozápadných svahoch a v okolí osady Glanvillia, sa nachádzajú aj početné horúce pramene.
Iné projekty
.
Zoznam medicínskych článkov/M
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 161 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ma
Maclyn McCarty · Magda Nová · Magen David Adom · Magnetická rezonancia · Magnus Hirschfeld · Makrobiotika · Makrofág · Maladaptácia · Malária · Malomocenstvo · Maltodextrín · Manažérska choroba · Marfanov syndróm · Margaret Rhea Seddonová · Marihuana · Marija Vladimirovna Voroncovová · Marshall Warren Nirenberg · Martha Chasová · Martin Bareš · Martin Belluš · Martin Dziuban · Martin Kukučín · Masáž · Masochizmus · Massonov trichróm · Mastektómia · Masturbácia · Matej Institoris · Matej Lepáček · Maternica · Maurice Klippel · Maurice Wilkins · Max Nordau · Max Theiler · Max Verworn · Maxamova-Gilbertova metóda sekvenovania DNA · May-Britt Moserová
má
Mária Avdičová · Mária Bellová
mä
Mäkké podnebie · Mätúca premenná
me
Meckelov divertikul · Mediálnosť (medicína) · Medicina mentis · Medicína · Medicínska chémia · Medzibunkový kontakt · Medzinárodná agentúra pre výskum rakoviny · Medzinárodná klasifikácia chorôb · Medzinárodný index senzitivity · Medzipriečny väz · Medzistavcová symfýza · Medzistavcový kĺb · Medzistavcový otvor · Medzistavcový výbežok · Medzitŕňový väz · Mechanoterapia · Melanotropín · Melanóm a iné zhubné nádory kože (MKCH-10) · Melatonín · Meléna · Membránolytický komplex · Membránový potenciál · Membránový transport · Menarché · Mendelova citlivosť na mykobakteriálne ochorenie · Menštruácia · Mentálna anorexia · Meskalín · Messer-Džavaih z Basry · Metabolické poruchy (MKCH-10) · Metadón · Metachalón · Metamfetamín · Metastáza · Meteoropatizmus · Metla · Mezenchým · Meziodens
mh
MHC glykoproteíny
mi
Miazgová sústava · Miecha · Miechový nerv · Miešok · Migréna · Miguel Serveto · Michael Smith (chemik) · Michal Ascanius · Michal Beca · Michal Drobný · Michal Greisiger · Michal Guhr · Miklós Nyiszli · Mikroglia · Mikrochimérizmus · Mikuláš Buteán · Mikuláš Hrubiško · Mikuláš Sontág (1843) · Mikuláš Sontág (1882) · Milan Gaľa · Milan Husťák · Milan Izák (oftalmológ) · Milan N. Popović · Milan Urbáni · Miloš Janoušek · Miloš Sovák · Milton Hyland Erickson · Mimotelová membránová oxygenácia · Minerálna látka (výživa) · Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky · Mióza · Miroslav Galanda · Miroslav Mikolášik · Miroslav Mikulecký · Miroslav Plzák · Misophonia · Mitochondriálna Eva · Mixotrofia
ml
Mláďa · Mledzivo
mn
Mnohopočetné vrodené exostózy
mo
Močenie · Močopohlavná sústava · Močová inkontinencia · Močová rúra · Močovod · Močový mechúr · Močový systém · Mogifónia · Molekulárna biológia · Molekulárna genetika · Molekulárne klonovanie · Molekulárne vzory asociované s patogénom · Molekulové modelovanie · Momčilo Babić · Monocyt · Mor (pestis) · Morfín · Morgan Scott Peck · Morganove zákony · Morula · Mostovomozočkový uhol · Moxa · Mozgová časť lebky · Mozgové ochrnutie a iné paralytické syndrómy (MKCH-10)
mr
MR angiografia
mu
Mukund Vinájak Bhólé · Mužské pohlavné orgány
my
Mydlo · Mydriáza · Myelinizácia · Myelín · Mykofaktocín · Mykoríza · Mykózy (MKCH-10) · Myoblast · Myofibrila · Myokarditída · Myotóm · Myozín · Mysofília
Kaldera
thumb|Schéma vzniku kaldery. Kaldera (zo špan. "kotol") je sopečný útvar, vytvorený prepadnutím stien sopky.
Vznik kaldery je najčastejšie odštartovaný vyprázdnením magmatického kozuba pod sopkou, čo býva často zapríčinené veľkou erupciou. Steny magmatického kozuba nie sú schopné uniesť tlak nadložných hornín a tieto sa (niekedy naraz, inokedy postupne) zosunú dovnútra sopky, vytvoriac prepadlinu približne kruhového prierezu, často niekoľko stoviek metrov hlbokú. Niekedy vzniká kaldera aj silnou explóziou, keď je celý vrch sopky odhodený, prípadne aj eróznou činnosťou. Jednotlivé mechanizmy sa aj kombinujú.
Nebezpečné sú explozívne erupcie (napríklad erupcia sopky Krakatoa v roku 1883, alebo Pinatubo v 1991), keď je kaldera zaplnená rôznymi vulkanoklastami, čo spôsobí zvyšovanie tlaku sopečných plynov, až dôjde k ničivej erupcii, často s celoplanetárnym dosahom. Nepísané pravidlo hovorí, že čím väčší je priemer kaldery, tým je erupcia ničivejšia.
thumb|left|Jazero v kaldere sopky [[Pinatubo na Filipínach.]] Z ničivých explózií v dávnejšej minulosti Zeme je interesantná explózia sopky Santorini v Egejskom mori. Niektoré teórie ňou vysvetľujú desať rán Egyptských popisovaných v Biblii, príp. ju považujú za Platónov opis zániku Atlantídy.
Explózia kaldery v Yellowstone pred 650 000 rokmi pokryla polovicu povrchu Severnej Ameriky dvojmetrovou vrstvou popola a vyvrhla asi 1000 km3 materiálu.
Najväčšia erupcia v štvrtohorách sa odohrala pred 75 000 rokmi v Indonézii. Vyvrhla do ovzdušia približne 2800 km3 materiálu a zanechala po sebe jazero Toba. Koncom roku 1990 archeológ Stanley Ambrose vyslovil domnienku, že následné ochladenie spôsobilo veľký úbytok ľudskej populácie.
Absolútne najväčšia dokumentovaná explózia sa odohrala pred 27,8 mil. rokmi v Colorade - objem asi 5000 km3 vyvrhnutého materiálu.
Na území Slovenska je ako pozostatok sopečnej činnosti viacero kalder. Najväčšia je kaldera Štiavnického stratovulkánu - priemer asi 23 km.
Niektoré kaldery (napr. kaldera sopky Kilauea na Havajských ostrovoch) sú neexplozívne a bývajú naplnené lávovým jazerom.
Iné projekty
.
Caniac-du-Causse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Princ z Walesu
Princ z Walesu (iné preklady: princ waleský, presnejší preklad: knieža z Walesu či knieža waleský/waleské; angl. Prince of Wales) je titul v súčasnosti tradične vyhradený pre tzv. zjavného dediča (angl. heir apparent) britského panovníka. Ak sa nachádza knieža waleský v Škótsku, používa tamojší titul vojvoda z Rothesay. Obdobou tohto titulu v iných krajinách bol napr. titul dauphin používaný vo Francúzsku.
Po dobu 64 rokov (1958–2022) bol princom z Walesu kráľ Karol III., najstarší syn kráľovnej Alžbety II. Dňa 8. septembra 2022 sa titul zlúčil s korunou, keď sa jeho predchádzajúci (a najdlhšie slúžiaci) držiteľ, princ Charles, stal kráľom po smrti svojej matky Alžbety II. Nasledujúci deň Karol III. udelil titul svojmu synovi princovi Williamovi, vojvodovi z Cornwallu a Cambridge.
Od 9. septembra 2022 je princom z Walesu Princ William, vojvoda z Cornwallu a Cambridge, starší syn kráľa Karola III..
Historický vývoj
Pôvodne ide o titul nezávislých vládcov Walesu (walesky Tywysog Cymru) v 12. a 13. storočí.
Spojenie titulu s dedičmi anglického/britského trónu pochádza z roku 1301, kedy anglický kráľ Eduard I. dokončil dobývanie Walesu a udelil titul svojmu dedičovi, princovi Eduardovi (neskorší kráľ Eduard II.). Podľa známej legendy, ktorú však možno vysledovať až v 16. storočí, prisľúbil kráľ waleským povstalcom proti svojej vláde, že im dá knieža z urodeného rodu, waleského rodáka, ktorý nebude vedieť ani slovo anglicky – svoj sľub splnil, lebo nový knieža sa narodil na jednom z kráľových waleských hradov a podľa vtedajších zvyklostí hovoril francúzsky, nie anglicky.
Po roku 1301 bol titul spravidla udeľovaný najstaršiemu žijúcemu synovi kráľa. Nepatrí mu automaticky a neprechádza v prípade následníkovej smrti na jeho dediča.
Odznak
Kniežatá waleské používajú ako svoj odznak tri pštrosie perá pretknuté korunou a motto Slúžim (v stredohornonemčine Ich dien). Podľa neskoršej tradície vznikol odznak po bitke pri Kreščaku, kedy vtedajší knieža waleský Eduard z úcty k chrabrosti padlého českého kráľa Jána Luxemburského, napriek svojej slepote účastniaceho sa bitky a bojujúceho až do svojej smrti, prevzal kráľovo osobné heslo a tri perá zo znaku na jeho prilbe. Podľa triezvejšej teórie odkazujú pštrosie perá na grófstvo Ostrevant, patriaci rodu Eduardovej matky Filipy z Hainault.
Boyelles
Boyelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Imrich Kružliak
PhDr. Imrich Kružliak (pseudonymy Marian Žiar, Anton Prokop, mž, I. K.  a i.; * 8. december 1914, Detva, Rakúsko-Uhorsko – † 1. február 2019, Unterhaching, Nemecko) bol významná osobnosť slovenského povojnového exilu, politik, krajanský pracovník, organizátor kultúrneho a politického života, redaktor, publicista, básnik katolíckej moderny, spisovateľ, historik, prekladateľ a exilový pracovník.
Životopis
Ako svoj prvý detský zážitok si spomína na obesenie miestneho občana komunistickými povstalcami Bélu Kuna pred kostolom. Ľudovú školu vychodil v Detve, neskôr v Banskej Bystrici a gymnázium v Kláštore pod Znievom. Počas vysokoškolských štúdií v Bratislave bol jedným z najaktívnejších katolíckych študentských lídrov zo Svoradova. Bol činný vo viacerých katolíckych spolkoch. Najprv bol tajomníkom, neskôr podpredsedom Ústredia slovenského katolíckeho študentstva. Od roku 1938 bol organizačný, neskôr literárny tajomník Slovenskej ligy. V roku 1940 ukončil svoje vysokoškolské štúdiá na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského (študijný program „staroveké dejiny a pomocné vedy historické“) a získal titul PhDr.
V rokoch 19401943 bol vedúcim Úradu slovenskej tlače, potom redaktorom periodík Bojovník a Národné noviny. V časoch slovenského vojnového štátu pracoval v jeho vrcholných orgánoch. Bol prednostom tlačového oddelenia na propagačnom odbore Úradu propagandy. Okrem toho bol ústredným tajomníkom HSĽS. Od októbra 1943 bol vedúci kultúrneho oddelenia na Generálnom sekretariáte HSĽS.
Tvorba
Pred emigráciou prispieval literárnymi príspevkami, publicistikou, glosami, úvahami a recenziami do mnohých slovenských periodík (Rozvoj, Elán, Kultúra, Slovák, Slovenská pravda, Národné noviny, Napred, Katolícke noviny, Verbum a iné), počas emigrácie publikoval články, preklady, recenzie, úvahy a glosy vo viacerých exilových časopisoch (Most, Rozhľady, Proměny, Slovák v Amerike, Jednota, Slobodné Slovensko, Hlasy z Ríma, Literárny almanach Slováka v Amerike, Horizont a iné). Prvé knižné literárne dielo vydal v roku 1955. Boli to verše slovenských básnikov prepašované z väzenia, ktoré vyšli pod názvom Modlitby v putách v Mníchove už v čase jeho exilu. Po Nežnej revolúcii pokračoval v publikovaní literárnych príspevkov, publicistiky, recenzií, úvah a glos v časopisoch Koridor, Literárny týždenník, Slovenské národné noviny, Slovenské pohľady, Katolícke noviny a ďalšie.
Zemplínska Široká
Zemplínska Široká je obec na Slovensku v okrese Michalovce.
Dejiny
Tento názov obec nesie od roku 1961. Vtedy boli zlúčené dve dovtedy samostatné obce Rebrín a Krášok.
Obořiště
Obořiště je obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 627 obyvateľov, z toho 311 mužov a 316 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 38,7 roka, ženy 42,8 roka).
Zbigniew Boniek
Zbigniew Kazimierz Boniek (* 3. marec 1956, Bydgoszcz) je bývalý poľský futbalista. Hrával za kluby Zawisza Bydgoszcz, Widzew Łódź a neskôr v Taliansku za AS Rím a Juventus Turín. Za Poľsko odohral 80 zápasov v ktorých strelil 24 gólov. Bol členom mužstva, ktoré získalo bronzovú medailu na Majstrovstvách sveta 1982.
Bugzilla
Bugzilla je open source webová aplikácia pre sledovanie chýb (bug tracking) pôvodne vyvinutá a používaná organizáciou Mozilla Foundation.Tento softvér sa využíva v mnohých proprietárnych aj open source projektoch.
Bugzilla potrebuje k svojej činnosti nainštalovaný webový server (napr. Apache) a databázový systém (napr. MySQL alebo PostgreSQL). Chybu môže vložiť hocikto a každá chyba je priradená konkrétnemu vývojárovi. U každej chyby je možné evidovať rad parametrov (opis, stav, závažnosť, a pod.) a je možné k nej pridávať komentáre, záplaty (patches), ukážky danej chyby a pod.
História
Bugzilla bola pôvodne napísaná Terrym Weissmanem v roku 1998 ako open source náhrada obdobného systému používaného v Netscape Communications. Pôvodne bola napísaná v Tcl, ale ešte pred zverejnením bola prepísaná do Perlu. Prvá dostupná verzia bola Bugzilla 2.0.
Požiadavky pre inštaláciu
Presné požiadavky pre inštaláciu popisujú poznámky k vydaniu (napr. k verzii 2.18.3 ) a patrí medzi ne:
Pleskáč tuponosý
náhľad|Pleskáče tuponosé z rieky Oka Pleskáč tuponosý (Abramis sapa) je druh ryby z čeľade kaprovité.
Opis
Telo je z bokov sploštené, ale výrazne nižšie než u pleskáča vysokého. Chrbát je tmavý, boky striebristé, plutvy šedé. Má spodné ústa. Typickým znakom je extrémne dlhá ritná plutva. Môže dorásť dĺžky až 35 cm. Dožíva sa maximálne 15 rokov.
Výskyt
Vyskytuje sa vo veľkých tokoch úmorí Čierneho a Kaspického mora. Obýva aj brakickú vodu.
Potrava
Živí sa bentosom, larvami hmyzu, planktónom, drobnými mäkkýšmi a vzácne tiež časťami rastlín.
Rozmnožovanie
Pohlavne dospieva okolo 4. roku. Trenie prebieha v období od apríla do mája. V tomto období pleskáči tiahnu proti prúdu riek. Trú sa najčastejšie na vodné rastliny. Jedna samica môže bežne naklásť 10 000 – 50 000 ikier.
If I Can’t
„If I Can't“ je štvrtý a posledný singel amerického rappera 50 Centa z jeho debutového albumu Get Rich or Die Tryin'.
Pozadie
Singel bol vydaný dňa 16. septembra 2003. Dosiahol #76 v USA a stal sa tak 50 Centovým šiestym Hot 100 singlom, ale aj napriek tomu dosiahol najnižšie priečky v tej dobe. Tiež dosiahol #10 v Spojenom kráľovstve ako dvojitá A-strana so skladbou „Poppin' Them Thangs“ (G-Unit). Skladbu napísal 50 Cent a produkoval Dr. Dre spoločne s koprodukciou klávesistu Mika Elizonda.
Hudobné video
Na začiatku videoklipu je biely muž, ktorý uvádza 50 Centa do zloženého videozáznamu 50 Centových rôznych koncertov a dokumentárnych filmov. Vo videoklipe sú videní všetci členovia G-Unit. Je veľmi podobný Eminemovmu videoklipu k piesni „Sing for the Moment“.
Pozície v rebríčkoch
^ Vydaný ako dvojitá A-strana s Poppin' Them Thangs
Hominidi v širšom zmysle
Hominidi (Hominidae) v širšom zmysle (iné názvy: hominídi, hominidné , zriedkavo: človekovité , ľudoopovité , veľké ľudoopice, ľudoopice v užšom zmysle, ľudoopice a ľudia v užšom zmysle) je v moderných klasifikáciách hominoidovcov čeľaď zahŕňajúca okrem človeka a jeho predchodcov aj šimpanzy, gorily a vo väčšine klasifikácií aj orangutany.
Niektoré klasifikácie sa však pridŕžajú starému významu pojmu hominidi, ktorý zahŕňal len človeka a jeho predchodcov (pozri Hominidi v užšom zmysle).
Členenie
náhľad|vľavo|300px|Grafické znázornenie delenia čeľade Hominidae (v žltom rámčeku). Obrázok znázorňuje len recentné (žijúce) podčeľade, skupiny, rody. Dolu uvedené členenie je prevzaté z anglickej Wikipédie s menšími úpravami podľa iných zdrojov.
Upozornenie: Rody Dryopithecus (a niektoré iné) sa často vyčleňujú do samostatnej jednotky – podčeľaď (a pod.) dryopitekovité (a pod.).
Nie je isté, či do tejto alebo inej čeľade hominoidovcov patria:
Porovnaj
Hominidi v užšom zmysle
Pozri aj
Hominoidovce (otázky klasifikácie)
Morne aux Diables
Morne aux Diables je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na severnom okraji ostrova Dominika. Vrchol sopky je tvorený 1,2 km širokým kráterom, v rámci ktorého sa nachádza lávový dóm s priemerom 335 m. Ďalšie lávové dómy tvoria reťaz krížom cez južné svahy vulkánu.
Tunika
Tunika môže byť:
Capdenac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Albert Fish
Albert Hamilton Fish (* 19. máj 1870 – † 16. január 1936) bol americký natierač, otec 6 detí a kanibal. Narodil sa 19. mája 1870 vo Washingtone, D.C., Randallovi a Ellen Fishovým. Jeho otec mal v čase Fishovho narodenia 75 rokov a zomrel, keď mal Albert päť rokov. Jeho ovdovená matka nemala prostriedky na to, aby sa o Alberta a jeho troch súrodencov mohla postarať sama a nechala ich v štátnom sirotinci. Tento sériový vrah bol tiež známy ako Gray Man (Šedý muž), Werewolf of Wysteria (vlkodlak z Wysterie), Brooklyn Vampire (Brooklynský vampír) a The Boogeyman. Tento pedofil a kanibal sa chválil, že mal deti na každý spôsob. Nie je však jasné, či hovoril pravdu. Fish bol podozrivý najmenej z piatich (až pätnástich) vrážd. Jeho obete boli deti, ktoré mučil (bičovanie, kastrovanie) a potom ich jedol. Takto údajne zavraždil 400 detí a zapísal sa tak do histórie. Priznal sa k trom vraždám, nakoniec bol odsúdený za únos a vraždu Grace Buddovej. Matke tohto dievčaťa poslal list, čo všetko jej dcére a ďalším deťom robil. 16. januára 1936 bol 65-ročný popravený elektrickým kreslom.
Čertižniansko-haburská vzbura
thumb|Pamätná tabuľa Čertižniansko - haburská vzbura na budove bývalej policajnej stanice
Čertižiansko-haburská vzbura bola roľnícka vzbura, ktorá vypukla 13. marca 1935. Bola reakciou na exekúcie roľníkov, ktoré začali v obci Borov, pokračovali v Habure a nasledovali v Čertižnom. Pri exekúcii v Čertižnom chcel exekútor pre dlh 404 Kčs Ivanovi Dimunovi odobrať kravu. Táto bola zdrojom obživy a pomocníkom pri prácach. Susedia sa zastali jeho syna Pavla, ktorý sa snažil dražbe zabrániť. Nasledujúci deň sa vzbura rozhorela aj v susednej Habure a Borove. Vzbura bola potlačená policajnými zložkami o sile 230240 žandárov. Došlo k bitiu zadržaných a tiež aj k súdu a žalárovaniu občanov Habury a Čertižného, ktorí boli pri zásahu zadržaní.
Ekonomická situácia
Veľká hospodárska kríza, ktorá začala 24. októbra 1929 Čiernym štvrtkom na Wall Street, zasiahla postupne celý svet a zasiahla aj Česko-Slovensko v rokoch 19291933. nezamestnanosť vzrástla z 441 000 nezamestnaných v roku 1923 na 920 tisíc v roku 1933. Vznikali hladové doliny, nepokoje. Nárast nezamestnaných pokles kúpnej sily, spôsobli pokles cien poľnohospodárskej produkcie. Toto s nárastom daní z nehnuteľnosti spôsobilo veľký počet exekúcií.
Priebeh vzbury
Na 13. marca 1935 boli ohlásené exekúcie v obciach Borov – kde mali prebehnút v ranných hodinách, Habura – napoludnie a poobede v obci Čertižné. V prvých dvoch boli neúspešné exekúcie kvôli odignorovaniu obyvateľmi. V Čertižnom sa syn Ivana Dimuna Pavel postavil exekúcii kravy. Žandári privolaní exekútorom na pomoc pri exekúcii ho odviedli na žandársku stanicu, kde ho nakoniec zhromažďujúci sa susedia išli oslobodiť, čo sa im podarilo. Dedinčania zastavili aj ďalšiu exekúciu u Michal Figúru. Pri oslobodzovaní Pavla Dimuna došlo k napadnutiu žandárskej stanice kamenmi. <br/ >Na druhý deň došlo k stupňovaniu odporu, kedy sa k odporu pridali aj obyvatelia Habury a Borova, postavili sa na odpor privolaným posilám z Medzilaboriec. Okrem hádzania kameňov, dochádza aj k streľbe a na povel okresného veliteľa nadporučíka Vacíka dochádza k použitiu zbraní žandármi. <br/ >Až zosilnené hliadky v počte 230240 mužov, pod velením majora Strichavky z Humenného a podplukovníka Blahu z Bratislavy, potláčajú vzburu a začínajú obkľučvať dediny a 16. marca dochádza k prvým zatknutiam. Celkovo bolo zatknutých 105 osôb (63 z Čertižného, 29 z Habury a 13 z Borova). Boli eskortovaní do väznice v Košiciach. Odsúdených bolo nakoniec 62 osôb, medzi nimi boli 2 ženy.
Haunting / Workout
„Haunting / Workout“ je dvojsingel na A strane britského DJa Andyho C, ktorý bol vydaný dňa 3. novembra 2013 cez drum and bassové vydavateľstvo Ram Records. Singel „workout“ dosiahol 188. miesto v rebríčku UK Singles Chart a 26. miesto v rebríčku UK Dance Chart. Skladby boli vydané z jeho mix albumu Nightlife 6.
Sicílska škola
thumb|Fridrich II. a jeho dvor thumb|Sídlo „Magna curia“ v [[Palermo|Palerme – Normanský palác – jedno z miest, kde sídlil dvor Fridricha II.]]
Sicílska škola, (tal. Scuola siciliana) bola malá sicílska komunita zväčša talianskych básnikov zoskupených okolo Fridricha II., pričom väčšina z nich pochádzala priamo z jeho kráľovského dvora, ktorý sa nazýval „Magna Curia“. V ich čele stál Giacomo da Lentini, autor viac ako tristo básní o kurtoáznej láske v období 1230 – 1266. Tento literárny experiment pokračoval po Fridrichovej smrti pod vedením jeho syna Manfrediho.
Do sicílskej školy patrili autori: Enzio – kráľ Sardínie, Pier delle Vigne, Inghilfredi, Stefano Protonotaro, Guido a Odo delle Colonne, Rinaldo d'Aquino, Giacomino Pugliese, Giacomo da Lentini, Arrigo Testa, Mazzeo Ricco, Perceval Doria a samotný Fridrich II. thumb|Nádvorie Normanského paláca v Palerme. Palatínska kaplnka
Vznik a vývoj
Básnici sicílskej školy“ si brali vzor a inšpiráciu od trubadúrov z južného Francúzska píšucich v jazyku „langue d'oc”, ktorý sa stal feudálnym kódom vznešenosti, keď išlo o vzťah muža (vo význame vazal) a ženy – panej. Je to opačný model ako tradičná úloha ženy závislej od muža a označuje nové povedomie v stredovekej spoločnosti: dekadenciu feudalizmu so zväčšujúcou sa silou strednej triedy. To spôsobilo zmenu u čítajúceho publika (dovtedy tradične upriameného na veľké vojnové udalosti), ktoré sa postupne dalo na cestu lyriky zameranej na lásku. V skorom stredoveku čoraz viac žien čítalo knihy viac ako predtým a poézia sa adaptovala na ich uhol pohľadu a na novo prijatú úlohu v spoločnosti. Preto bola francúzska poézia tak vplyvná v Itálii.
To, čo odlišuje sicílsku školu od trubadúrskej, je objavenie sa jemnej ženy v umení v kontraste ku vzoru Panej, tej, ktorá bola blízka Danteho madonám a Petrarcovej Laure. Básne sicílskej školy portrétovali skutočnú ženu alebo situáciu (Frederikove piesne nemôžu byť čítané ako autobiografia), ale štýl a reč boli pozoruhodné, odkedy Sicílčania vytvorili prvý taliansky literárny štandard obohatením existujúcou domácou tvorbou, zrejme inšpirovanou ľudovými piesňami s novými slovami z latinčiny a pôvodnej provensalčiny (Okcitánčina). Toto nárečie, v ktorom bola napísaná dvorská lyrická poézia sa nazýva „sicilio aulico“.
Nový jazyk a nová vláda
''„Je to lyrická poézia, ktorá je v popredí literatúry, inšpirovaná silným entuziazmom, ktorého efekty budú cítiť v ďalších storočiach. Počiatočné oživenie dané sicílskymi básnikmi na dvore Svévov bolo prvé, ktoré použilo štandardizovanú ľudovú reč aby vytvorilo poéziu, čo sa páčilo viacerým: a všetci, nielen pedantní imitátori Sikulsko-Toskánskej školy (napríklad Bonagiunta Orbicciani) ale aj Guinizelli, básnici Dolce stil novo a všetci autori veršov, sa podieľali rôznou intenzitou na využití sicílskych vzorov, vrátane svojej svojráznosti, s ktorou bola asimilovaná do štandardnej talianskej poézie.“''(Bruno Migliorini, Storia della letteratura italiana)
Na cisárskom dvore „Magna curia“ vznikla tak škola, ktorá prijala aj nový jazyk, v ktorom tvorila poéziu. Bol inšpirovaný sicílskym dialektom. Tento nový jazyk mal ambíciu stať sa univerzálnejším jazykom, spájajúcim vtedajšie rôzne dialekty južnej Itálie. Cisárov dvor často cestoval, dôvod cestovania od mesta k mestu bol najčastejšie politický. I keď nový jazyk mal krátky život, Fridrich vytvoril úspešne prvý moderný sekulárny štát v Európe, fungujúci na báze byrokracie: jej členovia boli úzko spojení s aristokraciou ale nie klérom z toho dôvodu, že Fridrich II. bol najväčším protivníkom pápeža. Fridrich fakticky demontoval predošlý feudálny systém vlád zdedený od Normanov. Vládol prostredníctvom „magna curia“ a menších úradníkov obvykle vyberaných na základe uložených príkazov. Takisto zrušil vnútorné prekážky: voľný obchod viedol k prosperite juhu, vytvoreniu mesta Bari – najbohatšieho v Stredomorí. No v jeho modernom štáte nemali baróni moc vyberať dane, čo by mohlo byť veľkým zdrojom príjmov. Fridrich II. vládol tak, že prinášal zákon a poriadok osobne cestujúc so svojím dvorom po juhu Itálie. Tento štát používal jednotný dorozumievací jazyk nové sicílske nárečie.
Štýl a téma
I keď sicílska škola je všeobecne považovaná obvykle čo sa týka témy a obsahu skôr za stojacu vedľa kvôli svojmu rafinovanému slovníku, blízko štýlu trubadúrov, kvôli tvorbe básnických figúr a metafor alebo príchuti stilnovismo, prevzala však prírodnú filozofiu. (Cesare Segre)
Sú v nej viditeľné pohyby smerom k novoplatonickým modelom myslenia, ktoré prevzal dolce stil novo na konci 13. storočia. Na rozdiel od severotalianskych trubadúrov, sicílska škola nenapísala ani verš v okcitánčine. Skôr okcitánsky repertoár rytierskych výrazov prispôsobila spolu so sikulsko - italskou fonetikou a morfológiou, tak, aby nové talianske slová práve vytvorené adaptovala ale nie vypožičala. Najslávnejší príklad je báseň „Io m'aggio posto in core“ od Giacoma da Lentiniho, ktorý inšpiroval hnutie. Lentini bol uznávaný medzi vzdelancami (napr. Francesco Bruni, Cesare Segre) za svoju tvorbu sonetov, literárnej formy, ktorú neskôr zdokonalili Dante Alighieri a Petrarca. Posledný použil mnohé básne Lentiniho. Táto báseň Lentiniho pravdepodobne inšpirovala celú školu:
Rozdiel medzi severom a juhom
Najvýznamnejším obmedzujúcim činiteľom sicílskej školy bola pravdepodobne cenzúra stanovená Fridrichom II. Literárna debata sa vzťahovala len na dvorskú lásku. Fridrichova cenzúra je zrejmá zo štruktúry piesne: Sicílčania zmenili „tornadu“, slohu, ktorú obsahuje trubadúrska poézia, s venovaním slávnej osobe s „congedo“, ktorým básnik dáva zbohom čitateľovi a žiada, aby pieseň odniesol ako správu jeho panej. Zmenenie okcitánskeho modelu ovplyvnilo aj hudbu.
Naproti tomuto, poézia severu používajúca langue d’oïl ponúkala satiru. Sever bol rozkúskovaný na komúny alebo malé mestské štáty, ktoré mali relatívne demokratickú samosprávu. Tu sa spresňoval žáner sirventés a Danteho Božská komédia a sonety boli veľmi populárne: približovali skutočných ľudí a pocity, často idealizované, napríklad Beatrice. Sirventés boli veľmi politické. Často rozprávali o skutočných vojenských alebo politických nepriateľoch, autor bol sám vojak alebo rytier, napríklad „Rotta di Montaperti“ od Giuttone d´Arezzo, o krvavej bitke Manfreda Sicílskeho porazeného guelfami.
Výnimka z kánonu
I keď lyrická poézia na Fridrichovom (a neskôr Manfrediho) dvore prevažovala, v tomto období sa však objavila zaujímavá výnimka, báseň „Rosa fresca aulentissima“ (slov. Najvoňavejšia čerstvá ruža), prisudzovaná sicílskemu autorovi Cielo d'Alcamo (tiež známy ako Ciullu di Vincenzullu), o ktorej majú moderní kritici veľa poznámok. Je známa aj pod názvom „Contrasto“, bola napísaná v sicílskom dialekte blízkom dialektu mesta Messina s rôznymi kontinentálnymi vplyvmi. Subjektom básne je žartovný boj medzi dvoma zamilovanými mladíkmi. Časť básne bola dosť známa v stredoveku ako „contrasti“ alebo „pastorelle“. Je o dvoch mladých dvoranoch, ktorí sa vkradli do záhrady mladej dámy z bohatej sicílskej rodiny a potajomky hovoria o svojej láske k nej.
Skúšajú zviesť dievča svojimi veršami, ona ich odmieta aby si chránila česť, ale jej opatrnosť vedie k hre lásky. Reč básne je zväčša dvorskou rečou lyrickej poézie a výsledkom je paródia na klišé sicílskej školy. „Contrasto“ patrí do obdobia vlády Fridricha II. a je dôkazom existencie nezávislej literatúry v tejto dobe. Dnešní kritici si myslia, že báseň Contrasto je prerábka vtedajšej populárnej ľudovej piesne a je protikladom bujne veselej a prízemnej tvorby voči abstraktným veršom sicílskej školy.
Lingvistické poznámky o sicílskom štandarde
Jazykový štandard sicílskej školy kombinuje viaceré črty typické pre sicílsky dialekt – latinčinu, provensalčinu, v menšej miere apúlčinu a iné južné dialekty. Táto zmiešanina napomohla vzniku novej talianskej reči:francúzske prípony -iÀre a -ce vytvoria stovky talianskych slov končiacich na -iera a -za – pozri riv-iera, costan-za. Danteho básnické princípy illustre, cardinale, aulico, curiale pochádzajú aj z jeho štúdia „sicílskej školy“, ktorú často cituje, hlavne vo svojom diele „De Vulgari Eloquentia“.
„Sicílska škola“ bola neskôr po smrti kráľa Manfrediho Sicílskeho prevzatá Guittonem d'Arezzom v Toskánsku. Veľa básní tejto školy bolo rukopisne kopírovaných a rozširovaných po Florencii. Toskánski prepisovači si zamenili päťhláskový systém (i, e, a, o, u) užívaný v latinčine a „sicilio aulico“ so sedemhláskovým (i, é, è, a, ó, ò, u), ktorý bol prevzatý do toskánčiny z provensalčiny. Tým, že ich zamenili, stalo sa, že prepisované básne zo sicilio aulico do toskánčiny sa prestali rýmovať.
Duchovenstvo
Duchovenstvo (iné názvy: klérus, klerici, duchovní, duchovný stav) je súhrn osôb vykonávajúcich náboženské funkcie v určitej cirkvi ako povolanie.
Pojem pôvodne pochádza z kresťanského náboženstva, ale dnes sa analogicky používa aj na iné náboženstvá.
V marxistickej historiografii je to privilegovaný stav feudálnej spoločnosti, ktorého vládnuce postavenie sa opieralo o vlastníctvo rozsiahlych pozemkových fondov.
Katolíci
Z pohľadu katolíkov je to súhrn osôb, ktoré boli predmetom zvláštneho svätenia, majú duchovnú moc, ktorú ostatní veriaci nemajú, a sú hierachicky organizovaní podľa istých princípov. Na čele hierarchie stojí pápež. Duchovným sa môže stať len katolícky kresťan mužského pohlavia.
Podľa súčasných predpisov je klerikom len absolvent vysvätenia za diakona, kňaza alebo biskupa. Podľa starších predpisov (do roku 1972) sa za klerikov považovali osoby, ktoré prijali tonzúru, štvoricu nižších svätení (dverník, lektor, exorcista, akolyta) a poddiakonát.
Členovia duchovenstva
Pápež, prvý biskup a následník apoštola Petra, odvodzuje svoju autoritu z Kristovej vôle. Je biskupom rímskej diecézy a kontroluje dianie v katolíckej cirkvi. Sídli vo Vatikáne.
Kardináli volia pápeža a sú jeho poradcami. Pôsobia po celom svete a informujú pápeža o potrebách cirkvi.
Biskupi, následníci apoštolov, sú zodpovední za miestne cirkvi. Pápež ich občas zvoláva na zhromaždenia – koncily, a tam rozhodujú o ďalšej orientácii svetovej cirkvi. Posledný bol Druhý vatikánsky koncil. Súhrn biskupov vytvára episkopát.
Katolícki kňazi sú v stálom kontakte s laikmi. Od 10. storočia sú rímskokatolícki kňazi viazaní celibátom.
Rehoľníci a rehoľníčky sa z vernosti k evanjeliu zriekajú sveta a venujú sa modlitbe. Dobrovoľne prijímajú chudobu a poslušne idú tam, kam ich pošlú ich predstavení. Podľa cirkevného práva platného do roku 1983 sa niekedy zaraďovali do kléru ako špecifická skupina, inokedy nie. Od roku 1983 sa zaraďujú do kléru len tí rehoľníci, ktorí sú diakonmi, kňazmi alebo biskupmi.
Ohrazenice (okres Příbram)
Ohrazenice je obec v Česku v okrese Příbram v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 272 obyvateľov, z toho 135 mužov a 137 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,3 roka (muži 41,5 roka, ženy 41,1 roka).
Japonské cisárstvo
Japonské cisárstvo môže byť:
Buskerud
náhľad|Poloha v Nórsku
Buskerud Fylke je územnosprávna jednotka v juhovýchodnom Nórsku. Správnym centrom územia je mesto Drammen, správcom kraja je Fylkesmann i Buskerud. Počet obyvateľov dosiahol v roku 2005 243 491. Rozloha kraja je 14 930 km².
Územie kraja je odvodňované riekami Dramselv a Lagen, popri východnej hranici preteká Begna a Ranselva, ktoré sa po sútoku pri Hønefosse vlievajú do jazera Tyrifjorden ako Storelva. Na severozápade sa dvíhajú pohoria Hallingskarvet a Reineskarvet.
Správne mesto Drammen je dôležitou cestnou križovatkou, kde sa pretínajú cesty E18 a E134, podobne ako aj Hønefoss, kde sa krížia cesty E16 s ďalšími cestami, vedúcimi z alebo do Oslo.
Indolencia
Indolencia môže byť:
Minimo
Minimo (zo slov „Mini Mozilla“) je webový prehliadač pre mobilné zariadenia typu PDA, ktorý je založený na Mozille. Okrem samotného prehliadača je cieľom uľahčiť používanie Mozilly v zariadeniach, ktoré sú limitované zdrojom (CPU, RAM a pod.).
Hlavným tvorcom tohto prehliadača je Doug Turner, ktorý vedie projekt od jeho začiatku. Ten bol zamestnaný organizáciou Mozilla Foundation pre prácu na plný úväzok na Minime v decembri 2004. Vývoj Minima bol tiež financovaný spoločnosťou Nokia.
Projekt Minimo bol ukončený bez vydania finálnej verzie, nahradil ho iný projekt prehliadača pre mobilné zariadenia nazvaný Fennec.
Tušická Nová Ves
Tušická Nová Ves je obec na Slovensku v okrese Michalovce.
Stavovské divadlo
Dejiny
Budovu dal postaviť ako scénu pre verejnosť gróf František Antonín Nostic-Rieneck. Plány divadla navrhol gróf Künigel a stavbu riadil dvorný staviteľ Antonín Haffenecker. Základný kameň bol položený 7. júna 1781 a jeho výstavba trvala dva roky. Klasicistickú budovu otvorila 21. apríla roku 1783 Lessingova tragédia Emilia Galotti. Divadlo malo v čase otvorenia kapacitu tisíc divákov, časom bola kapacita pre väčšie pohodlie návštevníkov znížená na dnešných 659 miest.
NHL 1971/1972
Sezóna 1971/1972 bola 55. sezóna NHL. Víťazom Stanley Cupu ako aj základnej časti NHL aj sa stal Boston Bruins.
Emil Duda
Prof. PhDr. Emil Duda, DrSc. (* 26. september 1931) je slovenský filozof a dlhoročný vysokoškolský pedagóg, ktorý sa zaoberá filozofiou techniky
Poľský Spiš
náhľad|Región Poľský Spiš
Poľský Spiš je región na juhu Poľska v Malopoľskom vojvodstve.
Charakteristika
Poľský Spiš je z juhu ohraničený poľsko-slovenskou hranicou, zo západu a severu riekou Biela voda podúplazská (Bielovodský potok) a zo severovýchodu riekou Dunajec (v súčasnosti je tam priehrada Czorsztynske jazero). Jedinou obcou, ktorá je mimo toto ohraničenie je dedina Nowa Biala (Nová Belá), ktorá sa za Bielovodským potokom ocitla v minulosti, kedy po povodniach rieka zmenila koryto. Rozloha poľského Spiša je.
Osady poľského Spiša
thumb|Kostol v Čiernej hore
Národnostné zloženie obcí podľa uhorského sčítania 1910
Sčítanie obyvateľstva v Uhorsku roku 1910 zisťovalo okrem iného aj národnostnú štruktúru obyvateľstva. Obyvatelia však neodpovedali na to, akej sú národnosti, ale aký je ich materinský jazyk. Census zisťoval sedem jazykov: maďarský, nemecký, slovenský, rumunský, rusínsky, chorvátsky, srbský, pričom sčítací hárok obsahoval aj kolónku iný, takže poľština nebola v Uhorsku predmetom zisťovania. Nasledujúca tabuľka ukazuje zloženie obyvateľstva podľa materinského jazyka:
Zánik Rakúsko-Uhorska
Po rozpade Rakúsko-Uhorska a vzniku samostatného Česko-Slovenska roku 1918 malo Poľsko záujem získať čadčiansky slúžnovský okres na Kysuciach, námestovský a trstenský na Orave a spišskostaroveský na Spiši a územie Spišskej župy až po rieku Poprad pričom česko-slovensko-poľská hranica by viedla po južných svahoch Vysokých Tatier. Poľskí vojaci obsadili Spiš 6. novembra 1918, ale po porážke pri Kežmarku 8. decembra 1918 boli prinútení ustúpiť. V júni 1919, keď časť Slovenska okupovala maďarská Červená armáda a na časti územia vyhlásila bábkovú Slovenskú republiku rád, poľskí vojaci opäť vtrhli na Slovensko a obsadili severný Spiš a severnú Oravu. Po bojoch medzi poľskou armádou a česko-slovenskými legionármi a dobrovoľníkmi a na nátlak dohodových veľmocí sa Poľsko muselo opäť stiahnuť za pôvodnú uhorsko-haličskú hranicu, pričom dohodové veľmoci rozhodli o usporiadaní plebiscitu len v sporných obciach Oravy a Spiša. Napriek dohode o usporiadaní plebiscitu v sporných obciach, minister zahraničia Edvard Beneš podpísal s Poľskom na Konferencii ministrov v Spa (Belgicko) zmluvu o hraniciach, ktorou Poľsku pripadlo 13 spišských dedín o rozlohe s 8 747 obyvateľmi a 12 oravských dedín (obec Jablonka a okolie,, 16 133 obyv.), ktorých obyvatelia boli takmer výlučne Slováci resp. sa za nich považovali (keďže išlo prevažne o goralské obyvateľstvo). Dohodové veľmoci chceli týmto uhasiť jeden hroziaci konflikt v strednej Európe, keďže samotné Poľsko bolo v tom čase vo vojne s ruskou Červenou armádou, ktorá ohrozovala Varšavu. Týmto však zostal pocit neuspokojenia na oboch stranách: poľskej z dôvodu straty časti Tešínska a Javoriny s okolím a Slovenska, resp. jeho vtedajších reprezentantov i samotného obyvateľstva tým, že nebolo umožnené Slovákom zostať žiť v Česko-Slovensku.
Poľsko však naďalej požadovalo ďalšie územia okolo Tatranskej Javoriny (vrátane samotnej obce) a Ždiaru, pričom za Poliakov považovalo všetko goralské obyvateľstvo usídlené na slovenskom území napriek jeho presvedčeniu. Diplomatický konflikt bol vyriešený až na Konferencii Ligy národov 12. marca 1924, ktorá rozhodla, že ČSR si ponechá územie Ždiaru a Tatranskej Javoriny a vymení si územia okolo Vyšnej Lipnice (a zvyšok obce) na Orave za dediny Suchá Hora a Hladovka (tiež na Orave), ktoré boli pôvodne prisúdené Poľsku. Nové hranice boli potvrdené Česko-slovensko-poľskou zmluvou z 24. apríla 1925 a sú totožné s dnešnou hranicou. Poľsko však napriek tomu zostalo počas celého medzivojnového obdobia nespokojné s novými hranicami a stále malo záujem o získanie časti českého Tešínska a niektorých obcí severného Slovenska, čo sa mu nakoniec podarilo, v spolupráci s Nemeckom a Maďarskom pri zničení Česko-Slovenska, v roku 1938.
thumb|left|Stodoly na jurgovských lúkach
1938 – 1945
V októbri 1938, v predvečer 2. svetovej vojny, Poľsko v dôsledku Mníchovskej dohody a Viedenskej arbitráže obsadilo severné časti Slovenska okolo Suchej Hory, Hladovky a Javoriny (vrátane samotných obcí), ako aj územie okolo Lesnice (vrátane samotnej obce) v Pieninách, kúpele Smerdžonka (dnes kúpele Červený Kláštor), ktorá bola Slovensku nakoniec ponechaná a časti obcí Čierne, Skalité a Svrčinovec na Kysuciach severne od železnice, malé zalesnené územie okolo obce Cigeľka, malý pás územia blízko Lupkowa východne od Medzilaboriec a tiež malé územia okolo hraníc pozdĺž rieky Poprad pri Medzibrodí, Sulíne (spolu s prameňom Sulínka a výbežkom Lopata) a Legnave a Dunajec pri Spišskej Starej Vsi, ktorý sa ocitol celý na území Poľska pričom hranica viedla medzi riekou a štátnou cestou do Červeného Kláštora (oficiálne získali tieto územia 1. decembra 1938, podpísaním delimitačných protokolov medzi ČSR a Poľskom v Zakopanom). Po vypuknutí 2. svetovej vojny Slovensko, spolu s Nemeckom a Sovietskym zväzom, napadlo Poľsko hoci úloha Slovenskej armády bola len symbolická. Výmenou za to získalo späť územia stratené roku 1938 a tiež územia stratené roku 1920. K opätovnému pripojeniu území oficiálne došlo 24. novembra 1939.
V januári 1945 bolo toto územie oslobodené Červenou armádou. Obyvatelia celého Spiša a Oravy (vrátane území stratených v rokoch 1920 – 1924) vytvorili inštitúcie podobné inštitúciám vo zvyšnom Česko-Slovensku (samostatné Slovensko opäť prestalo existovať) a odolávali poľským úradom, ktoré sa snažili obsadiť tieto územia a obnoviť hranice spred roku 1938. Československý prezident Edvard Beneš sa však rozhodol v rámci svojej koncepcie obnovy predmníchovských hraníc tento región znova vydať Poľsku (zmluva bola podpísaná 20. mája 1945) napriek výsledku plebiscitu konaného pod dohľadom sovietskej Červenej armády, v ktorom až 98% tamojších obyvateľov vyjadrilo túžbu zostať žiť v Česko-Slovensku. Proti tomuto rozhodnutiu protestovali u prezidenta mnohé delegácie, petície boli posielané do Prahy i do Varšavy, protestovali aj americkí Slováci a slovenský klérus. Územia však boli napokon anektované – 20. mája 1945 bola obnovená predvojnová hranica.
náhľad|Drevený kostol v Jurgove
Po 2. svetovej vojne
Poľskí vojaci obsadili severný Spiš a Oravu 17. mája 1945 a začali odtiaľ vyháňať slovenských úradníkov, klérus a učiteľov. Nasledovali prepady a perzekúcie voči slovenským obyvateľom anektovaných území. Rovnako sa tam objavili aj ozbrojené zrážky, pri ktorých niekoľko Slovákov bolo zabitých. Výsledkom perzekúcií bol útek asi 6 000 Slovákov (25% tamojšej populácie) z Oravy a Spiša. Slováci z „poľského“ Spiša sa usadili prevažne v Kežmarku, Svite a Poprade, zamagurských obciach a obciach po vyhnaných Nemcoch. Slováci z „poľskej“ Oravy sa usadili prevažne na južnom Slovensku a Sliezsku a Sudetoch v Česku. Až 10. marca 1947 (po zdĺhavých rokovaniach) bola medzi ČSR a Poľskom podpísaná dohoda zaručujúca základné práva Slovákom v Poľsku. Následne bolo otvorených 41 slovenských základných škôl a jedna stredná škola. Na začiatku 60-tych rokov však väčšina z nich bola zrušená.
Od 1. januára 1999 je poľský Spiš rozdelený do troch gmin (obcí), z ktorých však len gmina Nižné Lapše leží len na územi poľského Spiša.
V súčasnosti je v Poľsku 16 slovenských škôl, z toho 1 stredná. Počet etnických Slovákov v krajine sa odhaduje na 10 – 20 tisíc (vrátane poľ. Oravy), no pri poslednom poľskom sčítaní ľudu z roku 2002 sa k slovenskej národnosti prihlásilo iba 2000 ľudí.
Turistika
Medzi zaujímavosti regiónu patria drevené stodoly a drevený kostol v Jurgove, kostoly vo Fridmane, Nedeci, Tribši, Lapšoch a Kacvíne, salaše v Spišských Pieninách, hrad Nedeca či priehrada Czorsztynské jazero.
Územie je vhodné na cyklotúry, či pešie túry cez Spišské Pieniny s najvyšším vrchom Branisko. Nenáročné cyklotrasy vedú z Červeného Kláštora do Nedece a popri priehrade do Nového Targu alebo cez Jurgov opäť na Slovensko. Od 1. júla 1999 je otvorený cyklochodník medzi Kacvínom a Veľkou Frankovou na Slovensku. náhľad|Nedecký hrad
Medzi zaujímavosti regiónu patria sypárne v Kacvíne, ktoré nikde inde v Poľsku nenájdeme, či kaplnky taktiež v tejto dedine.
Pre turistov príťažlivý je i splav Dunajca na pltiach, často doprevádzaný originálnou muzikou a spevom slovenských a poľských Goralov.
V zime sú pre verejnosť prístupné lyžiarske vleky v Nedeci a Kacvini.
Posttranskripčná úprava
Posttranskripčné úpravy pre-mRNA (prekurzorovej mediátorovej ribonukleovej kyseliny) prebiehajú v jadre, zatiaľčo posttranskripčné úpravy pre-rRNA (prekurzorovej ribozomálnej ribonukleovej kyseliny) v jadierku.
Postratnskripčné úpravy sú jednak fyzikálne a jednak chemické. Pri príprave mRNA na transláciu musí prebehnúť napríklad odstránenie nekódujúcich častí genómu, intrónov. Proces odstránenia intrónov sa nazýva zostrih (splicing). Zostrihom sa u eukaryotov odstraňuje značná časť, až 80 – 90 % pôvodnej RNA, čím sa podstatne zníži jej molekulová hmotnosť, ktorá dosahuje u primárneho transkriptu 106 Da (preto sa nazýva tiež vysokomolekulová RNA). Po vystrihnutí intrónov sa musia zostávajúce dôležité kódujúce úseky zase zlepiť, čo sa uskutočňuje činnosťou RNA-ligáz.
Celý proces úpravy RNA, z ktorej má vzniknúť mRNA (takzvaná pre-mRNA) sa nazýva zretie. Zretie zahŕňa úpravy oboch voľných koncov pre-mRNA. Na 5' konci RNA vzniká ešte počas transkripcie tzv. čiapka (cap), čo je naviazanie 7-metylguanozínu na tento koniec. Čiapka chráni 5' koniec budúcej mRNA pred štiepením exonukleázami a ovplyvňuje pripojenie mRNA na ribozóm, čím sa umožní začiatok translácie. Na 3' konci sa uvoľní časť primárneho transkriptu a pripojí sa naňho úsek pozostávajúci z mnohých adenylových zvškov (u cicavcov 50 až 200). Tento proces, tzv. polyadenyláciu, katalyzuje enzým poly(A)-polymeráza. Polyadenylácia sa u eukaryotickej pre-mRNA neuskutoční iba v tej pre-mRNA, ktorá kóduje históny.
Americké židovstvo
Americké židovstvo alebo Židovská populácia na Americkom kontinente tvorí zhruba 45 % celosvetového židovstva. Hlavný podiel na tom majú Spojené štáty americké, ich židovská komunita je najväčšia na svete (samozrejme po Izraeli). Z desiatich početne najväčších židovských komunít na svete sa v Amerike nachádzajú štyri (Spojené štáty, Kanada, Argentína a Brazília).
Americké krajiny sa stali cieľom židovskej migrácie počas uplynulých storočí. Prví emigranti do Ameriky prišli s európskymi kolonizáciami a odvtedy Židia na tento kontinent migrovali z politických, aj z ekonomických dôvodov.
Každá z jednotlivých krajín má svoju vlastnú zvláštnu históriu a charakter. Vďaka náboženskej slobode sa tu formovali aj nové denominácie judaizmu. Klasickým príkladom sú Spojené štáty, ktorých prisťahovalci sa po príchode náboženskými doktrínami nezaťažovali a prevládajúci dobrodružný duch následne umožnil zavedenie náboženských reforiem.
Prevažujú Aškenázi, ktorých významné komunity sa nachádzajú v Spojených štátoch (5 – 6 miliónov), v Kanade (približne 240-tisíc) a v Argentíne (200-tisíc). Významné sefardské komunity sa nachádzajú v Spojených štátoch (50 – 80-tisíc), v Kanade (30 – 60-tisíc), v Brazílii (20 – 60-tisíc), na Kube (necelých 5-tisíc) a v Mexiku.
Prehľad židovských komunít v amerických krajinách
Zdroj dát: American Jewish Committee Archives (rok 2005)