cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PRINCÍP
Kritika a kontroverzie
V súvislosti s vraždou investigatívneho reportéra Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej denník Korzár Košice upozornil na prepojenie bývalého vedenia politickej strany Šport do Košíc a na Východ na Antonina Vadalu, podnikateľa talianskeho pôvodu pôsobiaceho na východnom Slovensku podozrivého z napojenia na zločineckú skupinu ’Ndrangheta z Kalábrie v Taliansku, teda kalábrijskú vetvu mafie, čo dokladajú dokumenty talianskych justičných orgánov. Práve Vadalu a ďalších Talianov podozrivých z prepojenia na ’Ndranghetu sa týkal posledný pripravovaný článok Jána Kuciaka, čo priviedlo médiá k hypotéze, že páchateľom a/alebo objednávateľom vraždy bola ’Ndrangheta. Trestný čin dvojnásobnej vraždy je doposiaľ v štádiu vyšetrovania. Súčasné vedenie politickej strany PRINCÍP nemá žiadne prepojenie s osobou Antonina Vadalu.
Zoznam HR objektov
Toto je zoznam objektov katalógu Harvard Revised Photometry Catalogue.
Dvory 3
Dvory 3 (staršie: Dvory III) sú lokalita v miestnej časti Dvory v mestskej časti Bratislava-Petržalka.
Poloha
Hranice:
Ulice
Dvory 3 aj napriek tomu, že sú tretím sektorom Dvorov, začali sa stavať z Dvorov prvé, a to ešte v dobe, keď bolo susedné sídlisko Lúky ešte len vo výstavbe posledných sektorov 5, 6, 7, t. j. v rokoch 1982 – 1983.
Na Dvoroch 3 vznikli tieto ulice:
Školstvo
náhľad|Bývalá ZŠ Hálova 16 V roku 1986 bola na Hálovej ulici otvorená základná škola, no v roku 2004 ju zlúčili so ZŠ Prokofievova a v súčasnosti tam je SPŠE, múzeum školstva pedagogiky a centrum. Na Hálovej 6 bola v minulosti materská škola, dnes tam sídli Pedagogická slovenská knižnica.
Obchodné reťazce
Terno-Hálova 5
Iné
ČSOB banka, Renault
Lúky 1
náhľad|Poloha náhľad|Panelový dom na Brančskej náhľad|Základná škola na Holíčskej ulici
Lúky 1 (staršie: Lúky I) sú lokalita v Bratislave. Je to najsevernejšia časť sídliska Lúky v bratislavskej Petržalke.
Poloha
Lúky sa nachádzajú na severe sídliska Lúky, no napriek tomu sú stále v južnej časti Petržalka, v stredo-juhu. Ich poloha je obkolesená ulicami:
Keďže sú Lúky I. obkolesené hlavnými tepnami severu sídliska Lúk, robia dojem veľkého päťuholníku v kruhovom objazde.
Ulice a história
Sídlisko vzniklo v rokoch 1981 – 1983. Ulice:
V roku 1991 sa po premenovaní premenovali Jeremenkova na Holíčsku ulicu, Rokosovského sa rozdelila medzi Smolenickú ulicu a Brančskú ulicu a Kalininova sa rozdelila medzi Pajštúnsku ulicu a Kutlíkovu ulicu.
Lipského ulica (Bratislava)
Lipského ulica je ulica v Bratislava-Dúbravke, miestnej časti Záluhy.
Lúky 1
Občianska vybavenosť a školstvo
Na Holíčskej ulici 50 vznikla v prvej polovici osemdesiatych rokov základná škola Holíčska 50, ktorá tam sídli dodnes. Na Holíčskej 30 sa nachádza materská škola a v budove na Holíčskej 2 sídli v budove materskej školy Súkromná obchodná akadémia AMOS. Na Holíčskej ulici sa nachádzajú taktiež obchody, potraviny, pekáreň a reštaurácia. Sídlisko je celkovo dobre vybavené.
Lipského ulica (Bratislava)
Vznikla v prvej polovici sedemdesiatych rokov pri výstavbe sídliska. Na ulici sa nachádzajú štvor a trinásť-poschodové paneláky s 252 bytmi. Ulica je pomenovaná po Jánovi Lipskom.
Prilbovka
Prilbovka môže byť:
Bullova ulica (Bratislava)
Bullova ulica je ulica v Bratislave, Dúbravke. Nachádza sa na juhovýchodnom konci Dúbravky, v miestnej časti Záluhy.
Dudvážska ulica (Bratislava)
Dudvážska ulica je ulica v Bratislave, v Podunajských Biskupiciach. Nachádza sa na konci Dolných Honov, na vyústení Kazanskej ulice do Dvojkrížnej ulice. Pomenovaná je po rieke Dudváh.
Budovy
Na Dudvážskej ulici sa nachádzajú obytné byty, materská škola, do roku 2003 aj základná škola, od roku 2003 súkromná ZŠ Galileo School, OD Hron a Tesco. Dudvážska ulica je celkove centrum severných Dolných Honov.
Bagarova ulica (Bratislava)
Bagarova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka.
Poloha
Nachádza sa na juhovýchode Dúbravky, pri hraniciach s Lamačom. Na jej konci ústi do Ulice Mikuláša Schneidera Trnavského medzi Bazovského a Bošániho ulicou, začína na Ulici Janka Alexyho. Druhý koniec sa nachádza pri ZŠ Beňovského.
Paneláky a iné
Na západnej strane Bagarovej ulice sú to záhradky, ktoré siahajú až ku diaľnici D2 a do parku Družba.
Ján Jakub Löwenburg
Ján Jakub Löwenburg (? – † 16. júl 1732, Teplička nad Váhom) bol sliezsky gróf, generál, cisársky tajný radca, hlavný súdny radca a riaditeľ uhorskej komory.
Životopis
Narodil sa v Sliezsku šľachtickým rodičom, otcovi Friedrichovi Löwenbaurovi a matke Catarine von Schultheißovej. Rok jeho narodenia je neznámy. Zomrel 16. júla 1732 na strečnianskom panstve v Tepličke nad Váhom. Mal brata Friedricha, ktorý bol cisárskym generálom a poľným maršalom.
Slúžil v cisárskej armáde ako generál do 23. marca 1683, keď od cisára Leopolda I. získal titul barón a šľachtický erb, žil pod priezviskom Lovorovszky (Loworoffsky). To si po tom, čo sa z Poľska presťahoval na rodinné panstvo do Sliezska, zmenil na „Löwenburg.“ Po potlačení Tököliho povstania v roku 1686 získal v roku 1687 majetky v Tepličke nad Váhom spolu so zrúcaninou hradu Strečno (Niektoré zdroje uvádzajú, že už v roku 1676.) s poddanskými dedinami až po hranice Oravy. Majetky vlastnil aj na Morave v Slavičíne. V roku 1698 získal darovacím listom vo Viedni časť Vešeléniho ulice. V roku 1691 bol povýšený do grófskeho stavu. Okrem funkcie generála zastával aj funkciu na cisárskom dvore ako cisársky tajný radca. V roku 1723 získal funkciu hlavného súdneho radcu uhorskej komory. V roku 1730 funkciu predsedu komisie a vedúceho stoličného úradu v dolnouhorskej župe Békéš. Od roku 1726 bol aj riaditeľom Uhorskej komory v Košiciach. Bol dva krát ženatý. Jeho prvá manželka bola Katarína Tököliová, dcéra Štefana Tököliho. V roku 1700 sa im narodila dcéra Mária Eva von Löwenburg. Katarína Tököliová 27. januára 1701 zomrela. Ján Jakub Löwenburg sa druhý raz oženil s Máriou Alžbetou von Windischgrätz, s ktorou mali osem detí: päť dievčat a troch chlapcov.
V roku 1727 založil základ pre nadáciu vo výške dvadsaťtisíc florénov na stavbu kláštora a školy piaristov v Ružomberku. Škola bola v roku 1790 povýšená na gymnázium a mala vzdelávať mládež z Liptova, Oravy a Turca.
Do svojho dedičského závetu pre majetkové vysporiadanie 14. apríla 1731 uviedol, že ustanovil svoju jedinú dcéru z prvého manželstva jediným dedičom pod výslovnou podmienkou: „že ak by mala zomrieť predtým, ako dosiahne plnoletosť, alebo zomrie bez dedičov, celý jeho majetok v Rakúsku nech je venovaný piaristom na rozšírenie školy vo Viedni.“ Dcéra sa zosobášila s grófom Antonom Gaisruckom, ale ten nečakane zomrel, takže sa mohol majetok použiť podľa závetu cez nadáciu na výstavbu kolégia piaristov.
Dvory 6
náhľad|Poloha náhľad|ZŠ Nobelovo námestie 6
Dvory 6 (staršie: Dvory VI) sú lokalita v miestnej časti Dvory v Bratislave, Petržalke.
Poloha
Nachádza sa pri diaľnici D1.
Priehyba
Priehyba môže byť:
Dvory 6
Poloha
Hranice:
náhľad|Nobelovo námestie
Ulice
Zoznam ulíc:
Dvory 4
náhľad|Poloha náhľad|Panelák na Pifflovej náhľad|Černyševského
Dvory 4 (staršie: Dvory IV) sú lokalita v miestnej časti Dvory, v Petržalke.
Poloha
Hranice:
Ulice
Dvory 4 sú rozlohou aj počtom ulíc najväčšou časťou sídliska Dvory a aj sídliska Lúky.
Sídliskový sektor vznikol v rokoch 1984 – 1987 ako jeden z posledných, no nie najmladších sektorov v Petržalke:
Školstvo
náhľad|Bývalá ZŠ Vlastenecké námestie Výnimočnosťou Dvorov IV. bolo, že tam na rozdiel od ostatných sektorov Dvorov a Lúk vznikli až dve základné školy a to ZŠ Vlastenecké námestie a neskôr ZŠ Černyševskéh otvorená 1988. V roku 2004 došlo k zlúčeniu oboch škôl do ZŠ Černyševského. Na Macharovej 1 sa nachádza 5 - triedna materská škola, na Pifflovej 1 sa nachádza druhá materská škola, ktorá má okrem normálnych tried aj triedy pre deti s poruchami a chorobami tráviacej sústavy     (celiakia, cukrovka, intolerancia na laktózu...), na Vavilovovej 18 sa nachádza britská MŠ a na Farského ulici sídli SOŠ gastronómie a hoteliérstva.
Barbiturát
Barbituráty sú deriváty kyseliny barbiturovej. Majú vysoký tlmiaci účinok na centrálnu nervovú sústavu.
Vznik
Zhruba do polovice 20. storočia boli hojne využívané ako lieky na spanie, neskôr boli pre svoje nežiaduce vedľajšie účinky nahradené relatívne bezpečnejšími benzodiazepínmi. Na barbituráty si možno v pomerne krátkej dobe vypestovať silnú fyzickú a psychickú závislosť, ktorá môže viesť až k predávkovaniu a smrti. Barbituráty sa často využívajú na samovraždy.
Kyselina barbiturová bola objavená v roku 1863 nemeckým vedcom Adolfom von Baeyerom, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu. Pomenované mali byť podľa jeho priateľky Barbary. Iná verzia však hovorí, že objav mal byť 4. decembra, na deň Sv. Barbory, a podľa toho bola teda látka pomenovaná. Prvý barbiturát, barbital, pripravili Joseph von Mering a Emil Hermann Fischer. Čoskoro boli objavené jeho sedatívne účinky na pacientov. Roku 1903 sa barbital začal predávať pod názvom Veronal a používal sa na liečbu nespavosti. Ako druhý nasledoval pomerne skoro fenobarbital (Luminale). V priebehu 20. storočia boli pripravené stovky barbiturátov a predpisovali sa po miliónoch. V 50. rokoch 20. storočia v USA ľudia bežne užívali na spanie upokojujúce barbituráty, načo si ráno brali stimulanty amfetamíny, aby sa prebrali. Postupne však bola spotreba barbitátov radikálne obmedzená, zistilo sa, že barbituráty majú rad vedľajších účinkov. Na začiatku 21. storočia sa ich tak používalo už len 12 druhov.
Barbituráty sa viažu na GABA receptory (receptory v mozgu, ktoré viažu kyselinu γ-aminomaslovou), konkrétne na triedu GABAA. Rovnakým spôsobom pôsobí aj väčšina ďalších sedatív, menovite všetky benzodiazepíny.
Majú však rad dlhodobých vedľajších účinkov. Znižujú účinok kyseliny listovej, znižujú v tele hladinu vitamínov K, C alebo A, zvyšujú citlivosť na slnečné žiarenie. Kombinácia barbiturátov s alkoholom alebo opiátmi môže byť smrteľná. Preto sa na upokojenie opitých osôb nesmie používať barbiturát. Môžu spôsobiť poruchy pamäti, depresiu, nechutenstvo, alergie (kožné vyrážky), potlačiť vykašliavací reflex, spôsobiť náchylnosť na infekcie hrudníka. Pri náhlom vysadení sa môžu objaviť halucinácie, trasenie rúk, pocity úzkosti, epileptické záchvaty. Na barbituráty ľahko vzniká tolerancia, a to na účinok a nie na toxicitu. Pri dlhšom užívaní je teda pre rovnaký účinok nutné zvyšovať dávky a tým sa človek približuje k toxickým dávkam. Pri predávkovaní hrozí poškodenie dychového centra a zlyhanie krvného obehu.
Používajú sa predovšetkým ako sedatíva a anestetiká na operačnom sále. Okrem toho sú stále v niektorých prípadoch využívané ako antiepileptiká, menej často ako hypnotiká. Prakticky však znemožňujú snový spánok - fáza REM sa značne skráti. Sú účinné aj ako protijedy DDT, strychnín. Barbituráty môžeme podľa dĺžky pôsobenia rozdeliť do troch skupín, ktoré sa navzájom prekrývajú:
Krátkodobo pôsobiace, 15 minút až niekoľko hodín, napr. Sekobarbital, pentobarbital stredne dlho pôsobiace, v rozmedzí niekoľkých hodín, napr. Amobarbital Dlhodobo pôsobiace, v rozmedzí niekoľko Používajú sa predovšetkým ako sedatíva a anestetiká na operačnej sále. V niektorých krajinách sa v kombinácii s ďalšími liekmi používajú k popravám injekciou alebo k eutanázii.
Zneužívanie
V 60. rokoch 20. storočia sa s barbiturátmi experimentovalo ako s psychoaktívnymi látkami, pretože ich generácia rodičov masívne využívala a boli tak ľahko dostupné. V roku 1970 boli barbituráty postavené mimo zákon a ako bezpečnejšia alternatíva boli propagované benzodiazepiny. Užívatelia drog sa skoro preorientovali na iné omamné látky. Ich užívanie má podobné účinky ako užívanie alkoholu (dojem opilosti, spomalená reč, poruchy orientácie), z dychu však nie je cítiť alkohol.
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji mužov 2017
Majstrovstvá Ázie v pozemnom hokeji mužov 2017 bol v poradí 10. turnaj majstrovstiev Ázie v pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 11.22. októbra 2017 v Dháke, v Bangladéši, za účasti 8 tímov. Bangladéš bol organizátorom ázijského šampionátu mužov druhýkrát, keď predtým hostil toto podujatie v roku 1985, rovnako v Dháke. Zápasy sa odohrali na štadióne Maulana Bhasani Hockey Stadium s kapacitou 10 000 divákov. Titul získala 🇮🇳, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇲🇾. Strieborná Malajzia dosiahla svoje najlepšie umiestnenie.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 2018 konaných v Indii. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie vo futsale 2018
Kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie vo futsale 2018 bola kontinentálna kvalifikácia vo futsale na Majstrovstvá Ázie 2016, ktorú organizuje Ázijská futbalová konfederácia (AFC). Zúčastnilo sa jej 30 ázijských družstiev, ktoré súťažili o 15 postupových miest na záverečný turnaj v 4 zónach AFC. Nováčikom kvalifikácie bolo družstvo Nepálu. Kvalifikácia prebiehala od 15. októbra do 12. novembra 2017.
Priamy postup
Priamo postúpilo iba družstvo hostiteľskej krajiny:
Kvalifikačné zóny AFC a nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli podľa výsledkov na Majstrovstvách Ázie 2016 a v predchádzajúcej kvalifikácii zaradené do nasledovných výkonnostných košov: Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku k 7. októbru 2017.
Juhozápadná Ázia (WAFF)
Kvalifikačný turnaj sa bude konať v dňoch od 10.12. novembra 2017 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 7 tímov. Postúpia 4 najlepšie družstvá, po 2 z každej skupiny.
Južná a Stredná Ázia (CSAFF)
Kvalifikačný turnaj sa bude konať v dňoch od 15.17. októbra 2015 v Tabrize, v Iráne, za účasti 7 tímov. Postúpia 4 najlepšie družstvá, po 2 z každej skupiny.
Východná Ázia (EAFF)
Kvalifikačný turnaj sa bude konať v dňoch od 4.8. novembra 2017 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 7 tímov. Zúčastní sa ho aj družstvo Čínskeho Tchaj-peja, ktoré ako organizátor Majstrovstiev Ázie 2018 má postup zabezpečený. Postúpia 3 najlepšie družstvá, obaja víťazi skupín a víťaz baráže z druhých miest.
Lebensborn
Termín Lebensborn pochádza z archaickej nemčiny a znamená Strom života.
Program zahŕňal aj výber (z nacistického pohľadu) „rasovo čistých“ sirôt a ich osvojenie vo vhodných rodinách; ďalej tiež starostlivosť o deti narodené „árijským“ ženám, ktoré boli vo vzťahu s členmi SS (išlo asi o 12 000 detí ). Pôvodne boli vylúčené deti narodené zo vzťahov medzi bežnými vojakmi a zahraničnými ženami, pretože na oboch stranách neexistoval žiaden dôkaz o rasovej čistote. Počas vojny tiež bolo mnoho detí unesených od svojich rodičov v okupovaných krajinách, dokonca aj z vyhladzovacích táborov, vyhlásených za spĺňajúce „árijské kritériá“ a začlenené do nemeckých rodín, alebo vychovávané v domovoch Lebensborn.
Ľudová banka
Ľudová banka môže byť:
Lebensborn
Počas Norimberského tribunálu sa našlo veľa priamych dôkazov o únosoch detí nacistickým Nemeckom nielen v Poľsku, ale aj v v ďalších oblastiach okupovaných Nemeckom v rokoch 1939 – 45. Usudzuje sa, že takto bolo unesených celkovo asi 300 000 detí.
Po vojne veľa týchto detí trpelo psychickými problémami, alebo bolo dokonca hospitalizovaných v psychiatrických zariadeniach. Niektoré neskôr žalovali svojich nacistických adoptívnych rodičov.
Motorový rušeň 757
Motorový rušeň 757 je dieselelektrický štvornápravový rušeň s elektrickým prenosom výkonu, ktorý vznikol celkovou rekonštrukciou starších rušňov radu 750. Stroje si objednal národný dopravca ZSSK pre dopravu osobných vlakov a expresných vlakov na hlavných tratiach na Slovensku. Medzi rokmi 2010–2015 bolo v závode ŽOS Zvolen prestavaných celkom 25 strojov.
Zadanie a priebeh modernizácie
Rovnako ako v Česku, kde České dráhy pristúpili k modernizácii rušňov radu 750 a 753 na nový rad 750.7, aj na Slovensku bolo rozhodnuté, že bude vykonaná podobná prestavba. Výberové konanie sa uskutočnilo v roku 2010 a onedlho začala prestavba prvého rušňa. Na rozdiel od českej rekonštrukcie, boli rušne v dôsledku ich nedostatku v bežnej prevádzke upravované postupne. Prvý prestavaný rušeň 757.001 (pôvodne 750.092) bol dokončený na začiatku roku 2011 a po testoch na okruhu v Cerheniciach bol odovzdaný do skúšobnej prevádzky rušňovému depu Zvolen. Ku koncu roka bol dokončený druhý rušeň a až do roku 2015 prebiehali ďalšie modernizácie. Celú sériu uzatvára stroj 757.025, ktorý bol dokončený na jeseň 2015. Nové rušne sú dislokované v depách Košice, Prievidza a Humenné.
Technické údaje
Mechanická časť rušňa vychádza z pôvodnej série 750 - bol využitý hlavný rám, podvozok a časti skrine. Najväčším rozdielom z externého pohľadu je odstránenie kruhových okien na bočných stenách skrine, LED pozičné svetlá a reflektor a inštalácia štyroch bočných kamier. Pri modernizácii boli použité nové komponenty a technické postupy, ktoré zvyšujú technickú úroveň rekonštruovaného rušňa a znižujú nároky na údržbu a opravu.
Najväčšou úpravou však prešlo hnacie ústrojenstvo rušňa. Bol nainštalovaný motoragregát, ktorý sa skladá z naftového motora Caterpillar 3512C HD s inštalovaným výkonom 1550 kW pri 1800 ot/min., trakčného alternátora Siemens 1FC2 631-6 a pomocného alternátora Siemens 1FW4 630-10. Sústava je v súlade s environmentálnymi limitmi, vrátane príslušenstva. Výrobcom trakčného generátora a pomocných zariadení je spoločnosť Siemens Drásov, tlapové trakčné motory zostali pôvodné. Riadenie výkonu a jeho využívanie zabezpečuje mikroprocesorový riadiaci systém MORIS RV07. Súčasťou elektrického vybavenia rušňa je aj elektronický riadiaci systém, systém ovládania prípojných vozňov podľa UIC 558, vozidlová rádiostanica, elektronický rýchlomer, riadiaca jednotka prešmyku a vlakový zabezpečovač. Kabína rušňovodiča sa zásadne odlišuje od pôvodnej zo série 750. Rekonštruovaná kabína je vybavená digitálnymi ukazovateľmi, vrátane zobrazovacích displejov. Tiež bola doplnená výkonná elektrodynamická brzda a ovládanie brzdového systému (pneumatická samočinná brzda typu Dako GP, priamočinná brzda, doplnková a parkovacia). Zdroj stlačeného vzduchu je bezolejový piestový kompresor, ktorý je doplnený sušičkou vzduchu. Pre väčší komfort obsluhy bola do rušňa doplnená klimatizácia, polohovateľné sedadlo a iné hygienické zariadenia.
Prevádzka
vľavo|náhľad|Stroj 757.004 s inými rušňami v RD Humenné Rušne sú určené predovšetkým na nahradenie starších strojov radu 750 a 754 v diaľkovej osobnej doprave, v menšom rozsahu aj na vozbu regionálnych osobných vlakov. Rušne sú (podľa údajov k 1. 10. 2017 ) umiestnené v RD Prievidza (5 ks), Humenné (8 ks) a Košice (11 ks), kde zabezpečujú prepravu osobných vlakov kategórie R a REx na tratiach v okolí Prievidze, Zvolena, Banskej Bystrice, Brezna, Žiliny, Košíc a Humenného. Doplnkovými výkonmi sú osobné vlaky na trati Zvolen - Hronská Dúbrava - Vrútky. V Prievidzi zabezpečujú dopravu rýchlikov do Bratislavy po stanicu Leopoldov, kde nastáva preprah na elektrickú trakciu.
Rušeň 757.003-9 bol po požiari v roku 2016 pri stanici Jesenské odstavený z dôvodu veľkého rozsahu škôd a momentálne čaká na svoj osud vo vonkajších priestoroch závodu ŽOS Zvolen.
V Humennom tieto stroje zabezpečujú prepravu osobných vlakov kategórie R a REx v smere Michalovce, Trebišov a Košice. Počas pracovných dní vykonávajú aj prepravu osobných vlakov na trati Humenné – Stakčín. Rušne z RD Košice sú využívané na prepravu osobných vlakov kategórie R z Košíc do Zvolena, kde nastáva preprah na elektrickú trakciu. Zabezpečujú prepravu nočného rýchlika Poľana z Prešova a taktiež aj REx na trati Margecany - Brezno - Banská Bystrica. Zároveň slúžia aj ako záloha v prípade neschopnosti motorových jednotiek radu 861.
Dislokácie
Stav ku 3.1.2021:
Dvory 5
náhľad|Poloha náhľad|Lenardova
Dvory 5 (staršie: Dvory V) sú lokalita v miestnej časti Dvory, v Bratislava-Petržalke.
Dvory 2
náhľad|Poloha náhľad|"Terasový" panelák, Tupolevova
Dvory 5
Poloha
Hranice:
Nachádza sa v severnej časti Petržalky, pri Eisnteinovej ulici a diaľnici D1 a miestnej časti Kapitulský dvor.
Ulice
náhľad|Cirkevná ZŠ Gercenova Sídlisko vznikalo ako druhé najmladšie, v rokoch 1985 – 1987.
Zoznam ulíc:
Iné
Od šesťdesiatych rokov do roku 2004 sa tu nachádzala ZŠ Záporožská, ktorá sa spojila so ZŠ Nobelovo námestie. Na Gercenovej ulici sa nachádza cirkevná ZŠ.
Na Záporožskej ulici sa taktiež nachádza zdravotné stredisko.
Na Daliborovom námestí sa nachádza Kostol Povýšenia svätého kríža z roku 1932.
Dvory 2
Dvory 2 (staršie: Dvory II) sú lokalita a časť miestnej časti Dvory, v Bratislave, v Petržalke.
Poloha
Dvory II sa nachádzajú v strede Petržalky, pri Chorvátskom ramene. Pajštúnska ulica na juhu rozdeľuje Dvory II od Lúk I, Jiráskova ulica zo západu Dvory II od Dvorov I, Romanova ulica na severe Dvory I od Dvorov III a na východe Chorvátske rameno.
Ulice
Tupolevova, Iľjušinova - vznikla roku 1991 oddelením od Tupolevovej, Markova, Jiráskova.
náhľad|ZŠ [[Tupolevova ulica|Tupolevova 20]]
Ulice vznikli v rokoch 1984 – 1986, približne v rovnakej dobe ako Lúky VII. a Lúky VIII. Boli naprojektované na osem a dvanásť-podlažné paneláky.
Zeleň
Za Tupolevovou ulicou sa nachádza veľká lúka, siahajúca až po Chorvátske rameno, medzi panelákmi sú voľné priestranstvá, ihriská.
Školstvo
Od januára 1984 slúži deťom MŠ na Iľjušinovej ulici 1 a tým starším od roku 1985 ZŠ na Tupolevovej ulici, ku ktorej bola dostavaná aj desať-triedna prístavba. V budove po bývalej MŠ na Markovej ulici 1 je sektor ministerstva vnútra SR.
Iné
Na Tupolevovej ulici sa nachádza Bowling center a Petržalská piváreň.
Monserrat (Buenos Aires)
Monserrat je mestská časť ("barrio") Autonómneho mesta Buenos Aires. Nachádza sa vo východnej časti mesta.
Názov
Pôvodne sa táto mestská časť nazývala Montserrat. Tento názov bol odvodený od kostola postaveného v roku 1750 na objednanie katalánskeho statkára Juana Pedra Serru. Kostol bol zasvätený Panne Márii Montserratskej, ktorá sa uctieva predovšetkým v oblasti pohoria Montserrat v Katalánsku. Katalánska jazyková verzia názvu sa postupne zmenila na španielsku Monserrat, ktorá sa používa do súčasnosti.
V pôvodných mestských záznamoch sa oblasť, kde sa v súčasnosti nachádza časť Monserrat uvádza ako San Juan. Až z dôvodu nárastu obyvateľstva, keď sa mesto začalo postupne administratívne členiť, dostala oblasť pomenovanie Montserrat.
Polohopis
Monserrat je jednou zo 48. mestských častí ("barrios") tzv. Autonómneho mesta Buenos Aires. Nachádza sa vo východnej časti mesta. V rámci tejto mestskej časti sa nachádza historická časť Buenos Aires, predovšetkým Májové námestie vrátane niektorých budov, ktoré sú okolo tohto námestia. Východne sa nachádza časť Puerto Madero, severnú hranicu zaberá štvrť San Nicolás, na západe tvorí väčšinu hranice mestská časť Balvanera a čiastočne aj San Cristóbal. Na juhu susedí s dvoma mestskými časťami a to Constitución a San Telmo.
História
História mestskej časti Monserrat siaha do úplných počiatkov mesta Buenos Aires. Keď v roku 1580 expedícia pod vedením Juana de Garaya druhýkrát založila Buenos Aires, bola hlavná časť novej osady a pevnosť umiestnená práve na území tejto mestskej časti. Samotná pevnosť bola postavená v roku 1594, v roku 1608 na miesto dorazili misionári z rádu Jezuitov. Tí začali v roku 1686 budovať prvý kostol v meste, ktorý bol dokončený v roku 1722 a vysvätený v roku 1734. Súčasne otvorili prvú školu a knižnicu, kde sa v tých časoch poskytovalo jediné vzdelanie v meste. Následne sa začali do rastúceho mesta presúvať aj iné kresťanské rády. Z nich najvýznamnejším bolo katalánske Bratstvo Panny Márie Montserratskej, ktorej kostol dal pomenovanie celej štvrti.
Počas 18. storočia a časti 19. storočia bola štvrť známa ako "Barrio del Tambor" alebo "Barrio del Mondongo" z dôvodu veľkého počtu afrických otrokov, ktorí tu v tej dobe žili.
V Monserrate sa nachádza budova Cabilda, teda mestského úradu, kde začala v roku 1810 Májová revolúcia, ktorá znamená začiatok nezávislosti Argentíny. Následný vývoj Buenos Aires však nebol až taký rýchly, keďže krajina čelila dlhým vnútorným, ale i vonkajším konfliktom. Väčší rozvoj nastal po roku 1875, kedy sa začala Argentína ekonomicky vzmáhať. V roku 1886 bola dokončená stavba prezidentského paláca Casa Rosada, následne dostalo aj priľahlé námestie pomenovanie Májové námestie, teda Plaza de Mayo, po úspešnej revolúcii z mája 1810. S rozvojom mesta a krajiny už bolo historické centrum v Monserrate nedostačujúce pre novú metropolu. Začalo sa teda s masívnymi búracími prácami, ktorých cieľom bolo predovšetkým vytvoriť miesto pre nový bulvár Avenida de Mayo, ktorý bol otvorený v roku 1894. Následne boli na tomto bulvári otvorené prvé stanice nového metra, ktoré bolo budované na začiatku 20. storočia. Keďže aj historicky je táto mestská časť centrom vlády mesta a krajiny, aj mnohé nové vládne budovy boli teda budované práve tu. Vďaka tomu dostal Monserrat vzhľad európskych metropol. V polovici 20. storočia sa štvrť začala meniť, z jej západnej časti začali odchádzať úrady a obyvatelia a prichádzali sem skôr umelci, ktorí západ Monserratu pretvorili na bohémsku časť, kde je množstvo miest určených pre tango a iné umelecké aktivity. Umelci sem prichádzali predovšetkým pre nízke nájomné a blízkosť k úplnému centru mesta.
V poslednom období sa Monserrat stal jedným z cieľov turistov, ktorí vyhľadávajú nie len oblasť okolo Májového námestia, ale aj iné časti tejto štvrti, napríklad obchodné ulice, ktorých je tu niekoľko. Monserrat je tiež centrom španielskej kultúry v Buenos Aires. Na konci 20. storočia začala vláda investovať do obnovy historickej časti Buenos Aires, vďaka čomu sa aj časť Monserrat začala revitalizovať a obnovovať.
Oko za oko (Shakespeare)
náhľad|Prvé fólio vydané v roku 1623 náhľad|Claudio a Izabela (1850); William Holman Hunt. náhľad|Izabela prosí Angela (Hamilton, 1793)
Oko za oko (angl. Measure for Measure) je divadelná hra, trpká komédia, anglického dramatika Williama Shakespeara napísaná asi v roku 1604. Odohráva sa vo Viedni.
Dvory 1
náhľad|Poloha náhľad|upright|Ihrisko na Andrusovovej ulici, v pozadí dvanásť-poschodové paneláky
Osobitá (geomorfologická časť)
Osobitá je geomorfologická časť Západných Tatier.
Dvory 1
Dvory 1 (staršie: Dvory I) sú lokalita v Bratislave a časť miestnej časti Dvory v mestskej časti Bratislava-Petržalka.
Poloha
náhľad|Bratská ulica, v pozadí Dvory I. a Dvory II Dvory I. sa nachádzajú v strednej až južnej časti Petržalky. Prirodzenú hranicu medzi Lúkami a Dvormi tvorí z juhu Bratská ulica. Z východu je to Jiráskova ulica, ktorá oddeľuje Dvory I. od sektoru Dvory II a zo západu to je jedna zo štyroch hlavných ciest Petržalky, Panónska cesta tiahnúca sa naprieč sídliskami Dvory a Lúky. Na severe je to Ševčenkova ulica, ktorá ich oddeľuje od sídliska Dvory III, no napriek tomu sa nejedná o veľkú radiálu (ide o dvojprúdovú cestu).
Názvy ulíc
náhľad|"Terasové" paneláky na Fedinovej ulici
Osobitá (geomorfologická časť)
Vymedzenie
Nachádza sa v najsevernejšej časti Západných Tatier a dominuje mu rozsiahly masív rovnomenného vrchu. Roháčska a Látaná dolina s Lúčnym sedlom oddeľujú Osobitú od južne ležiacich Roháčov, na západe a severe nadväzuje Zuberská brázda, patriaca do Podtatranskej brázdy. Východný okraj vymedzuje hranica a poľská časť Západných Tatier.
Oko za oko (Shakespeare)
Český a anglický názov
V češtine vyšla aj pod názvami Veta za vetu (české slovo „veta“ tu znamená odvetu ), Půjčka za oplátku a Něco za něco.
Dvory 1
Názvy ulíc
Sídliskový sektor vznikol v rokoch 1983-1986, na jeden sektor sa staval dlhú dobu.
Školstvo
náhľad|Základná škola na Prokofievovej ulici 5.V roku 1986 bola na Prokofievovej 5 otvorená základná škola, ktorá má v súčasnosti nie práve najlepšiu povesť, veľa detí tam dochádza aj zo sektoru Kopčany a Kopčianskej ulice.
Na Dvoroch I. vznikli v minulosti až štyri materské školy: Prokofievova 4, Ševčenkova 35, Fedinova 7 a Ševčenkova 11.
V súčasnosti svojmu pôvodnému účelu slúžia MŠ Ševčenkova 35-v súčasnosti sedem tried a súkromná materská škola Fedinova 7. Na Ševčenkovej ulici 11 sídli metodicko-pedagogické centrum a budova Prokofievovej 4 slúži ako okresná prokuratúra. Na Švabinského ulici sa nachádza odborné účilište a praktická škola pre špeciálnych absolventov zš a pedagogicko-psychologické centrum.
Šport, voľnočasové aktivity
Na Prokofievovej 2 sa nachádza športová hala. Na Andrusovovej ulici sa nachádza detské ihrisko a na Fedinovej ulici sa nachádza park, ktorí slúži na rekreáciu pod korunami stromov.
Zdravotníctvo
Poliklinka, Fedinova 9.
Obchody, reštaurácie a iné
Lidl na ulici Ondreja Štefanka, Tesco express - Ševčenkova ulica, cukráreň a hasičská stanica.
Oko za oko (Shakespeare)
Český a anglický názov
Anglický názov znamená doslova „Miera za mieru“ a je odvodený z Biblie, konkrétne z Mt 7, 2 („Lebo ako budete súdiť vy, tak budú súdiť aj vás, a akou mierou budete merať vy, takou sa nameria aj vám“ ; iný preklad „lebo akým súdom súdite vy, takým budete súdení, a akou mierou meriate vy, takou bude vám namerané”. )
Obsadenie
kupliarka, tehotná zamestnankyňa kupliarky, Pompeius výčapník, kat, väzni odsúdení na smrť, mnísi, mešťania, družina a ďalší
Osobitá (geomorfologická časť)
Ochrana prírody
Celá Osobitá je súčasťou Tatranského národného parku, z maloplošných chránených území sa tu nachádza národná prírodná rezervácia Osobitá, Kotlový žľab a Juráňova dolina, ako aj prírodná rezervácia Mačie diery.
Oko za oko (Shakespeare)
Dej
V závere Shakespeare zinscenuje súd pod taktovkou vojvodu, ktorý po celý čas osud protagonistov tajne režíroval. V mene zákona nie je nikto popravený, hoci všetkým vinníkom hrozila poprava. Previnilcov vojvoda ožení. Mariane daruje Angelov skonfiškovaný majetok. Sám vojvoda ponúkne manželstvo cnostnej Izabele a Claudia nazve bratom. Shakespeare Izabelino rozhodnutie nekomentuje.
Liptovské Tatry
Liptovské Tatry sú geomorfologická časť Západných Tatier.
Ochrana prírody
Liptovské Tatry sú celé súčasťou Tatranského národného parku, osobitne chránená je národná prírodná rezervácia Tichá dolina.
Turizmus
Západná časť Tatier je charakteristická mohutnými rázsochami, oddelenými dlhými rozvetvenými dolinami. Nimi vedú k hlavnému hrebeňu značené chodníky. Atraktívne sú viaceré vodopády a plesá, ako aj prevažne hôľnaté vrchy. V tejto časti pohoria je viacero turistických chát a útulní.
Majstrovstvá Oceánie v pozemnom hokeji 2017
Majstrovstvá Oceánie v pozemnom hokeji 2017 bol v poradí 10. turnaj majstrovstiev Oceánie v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Oceánska federácia pozemného hokeja (OHF). Konal sa v dňoch od 11.15. októbra 2017 v Sydney, v Austrálii, za účasti 3 mužských a 3 ženských tímov. Súčasťou majstrovstiev Oceánie bol aj interkontinentálny turnaj oceánskych družstiev v hokejovej verzii hockey5s. Austrália bola organizátorom oceánskeho šampionátu šiestykrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1999 a 2001 u mužov, 1999 u žien a spoločne u oboch kategórií v rokoch 2007 a 2011. Zápasy sa odohrali na štadióne Sydney Olympic Park Hockey Centre. Tituly obhájili obe družstvá domácej Austrálie, keď vo svojich finálových stretnutiach zvíťazili nad družstvami Nového Zélandu. V interkontinentálnom pohári vo verzii hockey5s zvíťazilo v mužskej kategórii Vanuatu pred Samoou, Šalamúnovými ostrovmi a Tongou; u žien vyhralo Fidži pred Samoou, Šalamúnovými ostrovmi a Tongou.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia oceánskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2018 mužov a žien, ktoré organizuje India, resp. Anglicko. Kvalifikovali sa na ne iba víťazné družstvá z oboch kategórií, pričom mužské i ženské družstvá Austrália a Nového Zélandu už mali zabezpečenú účasť zo Svetovej ligy 2016/17. V prípade víťazstiev týchto 2 družstiev postupovalo na MS 2018 aj ďalšie družstvo v poradí Svetovej ligy.
Účastníci
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k júlu 2017.
KN-06
KN-06 Pon’giu-5 je severokórejský protilietadlový raketový systém stredného dosahu.
História
Začiatkom 21. storočia spustila KĽDR vývoj vlastného systému protivzdušnej obrany, ktorý by doplnil zastaraný sovietsky raketový systém S-200 a kanónový systém typu ZSU-23-4 "Šilka". Dôvodom bolo, že KĽDR nedokázala kúpiť čínsky HQ-9/FT-2000 alebo ruský S-300. KN-06 bol prvýkrát predstavený verejnosti na vojenskej prehliadke 10. októbra 2010.
Nie je známe, odkiaľ získala Severná Kórea potrebnú technológiu pre vyvinutie KN-06. Analytici sa však domnievajú, že technológia bola tajne dodaná KĽDR buď Čínou alebo Ruskom. V prospech týchto hypotéz hovorí viacero podobností medzi KN-06 a čínskym HQ-9/FT-2000 alebo ruským S-300P.
Od zverejnenia systému v roku 2010 boli zaznamenané tri testy KN-06. V júni 2011 informovala juhokórejská spravodajská spoločnosť Chosun Ilbo o uskutočnení úspešného testu rakiet, o ktorých sa predpokladá, že sú zo systému KN-06. Rakety leteli a následne dopadli do mora pri západnom pobreží KĽDR. Zábery z druhého testu, na ktorom sa zúčastnil aj Kim Čong-un, boli vydané severokórejským štátnym spravodajstvom KCNA dňa 2. apríla 2016. Po treťom teste z 28. mája 2017 Kim Čong-un vyhlásil, že po odstránení viacerých nedostatkov sa raketa stala operačne spôsobilou.
Popis
KN-06 je mobilný protilietadlový raketový systém. Jednotlivé rakety majú dĺžku, priemer a hmotnosť. Na základe správ z testovania sa dá usudzovať, že rakety majú dosah približne. Odpaľovacie zariadenia rakiet sú nesené na nákladnom vozidle 6X6 s podvozkom Taepaekasan-96, ktorý vznikol v spolupráci s ruskou spoločnosťou KAMAZ. Každé vozidlo môže viesť buď dvojicu alebo trojicu odpaľovacích zariadení.
Celý systém tak pozostáva z dvoch nákladných automobilov. Na jednom z nich sú odpaľovacie zariadenia s raketami a na druhom radarový systém 5N63 "Flap Lid", ktorý pracuje v pásme 8,0 až 12,0 GHz. Flap Lid sa javí byť severokórejskou verziou fázovaných radarov, ktoré Rusko používalo v systémoch S-300P. Ak KN-06 skutočne vychádza z prvých verzií S-300 alebo HQ-9, tak jedna batéria pravdepodobne pozostáva z riadiaceho stanovišťa, jedného rádiolokátora Flap Lid a troch až štyroch odpaľovacích zariadení.
Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji žien 2017
Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji žien 2017 bol v poradí 3. turnaj ázijského vyzývacieho pohára v pozemnom hokeji žien, ktorý organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 22.28. októbra 2017 v Bandar Seri Begawane, v Bruneji, za účasti 6 tímov. Už po vyžrebovaní turnaja sa z neho odhlásili družstvá Mjanmarska, Srí Lanky a Uzbekistanu. Dejiskom zápasu bol štadión Hassanal Bolkiah National Stadium. Obhajca titulu z 🇹🇭 sa na turnaji nepredstavil, nakoľko sa kvalifikoval na Majstrovstvá Ázie 2017. Zvíťazil 🇭🇰, ktorý vo finálovom stretnutí vyhral nad 🇵🇰.
Účastníci
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k júlu 2017.
2MASS
náhľad|2MASS [[J band (infračervené žiarenie)|J-band fotografia hnedého trpaslíka 2MASS J17111353+2326333 (je zvýraznený).]] Two Micron All-Sky Survey, alebo 2MASS bol astronomickým prieskumom celej oblohy v infračervenom spektre a jedným z najambicióznejších projektov.
Prieskum prebiehal medzi rokmi 1997 a 2001 na dvoch rôznych miestach: v observatóriu Freda Lawrenca Whippla na Mount Hopkins v Arizone ( G91 ) a na observátoriu Cerro Tololo Inter-American Observatory v Čile ( I02 ), pričom každý z nich použil 1,3 metrový teleskop pre severnú a južnú pologuľu. Bolo vykonané v blízkej infračervenej oblasti na odlišných frekvenčných pásmach približne 2 mikrometre (alebo mikróny), z ktorých odvodzuje fotometrický prieskum pomocou detektorov HgCdTe.
Spoločnosť 2MASS vytvorila astronomický katalóg s viac ako 300 miliónmi pozorovaných objektov vrátane planétiek Slnečnej sústavy, hnedých trpaslíkov, hviezd s nízkou hmotnosťou, hmlovín, hviezdnych zhlukov a galaxií. Okrem toho bolo v katalógu rozšíreného zdroja 2MASS katalogizovaných 1 milión objektov. Katalógové objekty sú označené predponou "2MASS".
Hilda van Stockum
Hilda Gerarda van Stockum (* 9. február 1908, Rotterdam, Holandsko – † 1. november 2006) bola holandská spisovateľka, ilustrátorka a maliarka. Okrem Holandska vyrastala v Írsku, neskôr žila aj v USA a v Anglicku.
Okrem vlastných kníh ilustrovala aj knihy iných autorov. Ako ilustrátorka pracovala od roku 1920 vo vydavateľstve Browne & Nolan. Prvú knihu ilustrovala v roku 1930 a svoju poslednú v roku 2001. Ako maliarka je známa z výstav v Dubline, Ženeve, Ottawe a Washingtone. Jej dielo "Hrušky v medenej nádobe" sa objavuje aj na írskej poštovej známke.
Ocenenia
CENA JOHNA NEWBERYHO (Newberyho medaila) - od roku 1922 ju každoročne udeľuje Asociácia amerických knižníc (American Library Association)
Lesné sklo
náhľad|Pohár z lesného skla, 17. storočie, Nemecko alebo Holandsko Lesné sklo je menej kvalitné zeleno sfarbené potašové sklo vyrobené z oxidov železa, ktoré sa vyrábali v špeciálnych sklárňach severne od Álp od neskorého stredoveku až do raného novoveku (okolo 12. až 17. storočia). Waldglas (nemecký názov označujúci lesné sklo) tiež označuje zodpovedajúcu epochu histórie skla. Výroba drevených okien skončila s rastom cien dreva v 19. storočí. Dôvodom bol pokles lesných plôch a následný nedostatok paliva
Výroba skla
Ako sklený prvok sa používal vhodný kremenný piesok, ktorý sa nachádzal v blízkosti výrobných lesných manufaktúr, ako príklad možno uviesť zvetraný Taunusquarzit umytý na brehu pri potokoch. Na rozdiel od Benátok, kde sa pre „cristallo“ používal najmä biely piesok, bolo potrebné použiť kremenný piesok s malým množstvom tresky, ktorý sa ľahko topí v lesných chatách. Taunusový kremeň priniesol do zmesi oxid železitý, ktorý mení zelené sklo dokonca aj v množstvách nižších ako 0,1 percenta z celkového objemu zlúčeniny.
Tavenina sa vysušila v dvoch krokoch. Po prvé, pracovník v hute zmiešal suroviny (dve časti hmotnosti popola, jeden časť kremenného piesku) do zmesi. Potom bola zmes „varená“ v peci na 750 °C za deň a noc na vyprážanie. Tavenina musí byť miešaná hneď, ako sa zohreje, aby sa neroztavila a neroztiekla v ohni. Táto zmes popola a piesku sa dostala ako nová dávka na päť hodín do pece, v ktorej sa teraz vytvorilo sklo. Odstatá tavenina bola zdvihnutá, následne bola umiestnená, roztavená a rafinovaná, ponechaná stáť pri teplote približne 1 200 °C na teplotu spracovania a potom sa odstránila. Tento cyklus trval približne 18 hodín.
Následne prvý sklár pripravil rúru na teplotu tavenia, potom dal prvý vklad do portov, ktorý sa mal variť, až keď sa stala doposiaľ tavená dávka jasne roztavená. Pravidelne odoberané vzorky ukázali, že v skle už nie sú viditeľné žiadne časti piesku – zmes bola „mimo piesku“. Nasledujúce usadeniny v rovnakom porte boli vyrobené rovnakým spôsobom až do úplného roztavenia. Sklená žľaza – na povrchu plávajúca, nemiešaná, pozostávajúca hlavne z nečistôt alkalických síranov – bola uvádzaná do pohybu hutníckym zariadením. Horník teraz zvýšil pec na maximálnu teplotu, aby začal rafináciu. Pridal vzorku priadze, aby bola tavenina úplne čistá, zároveň mal pohár na odstáť na požadovanú teplotu – sklo bolo ukončené a Schürer(sklár zabezpečujúci počiatočný proces výroby skla) šiel „zaklopať“, to znamená, že prebudil sklára, čo bolo možné uskutočniť v ktorúkoľvek dennú či nočnú dobu bol. Pri vytváraní skla bola teplota rúry udržiavaná na konštantnej báze. Dokončenie trvalo desať až dvanásť hodín, kým sa roztavené sklo nesformovalo do rôznych výrobkov.
Ploché sklo
Hlavným produktom lesných výrobných chát boli bucny, malé okrúhle sklenené tabule s priemerom 10 až 15 cm, ktoré sú hlbšie v strede. Toto zahustenie, ktoré je potrebné na opätovné balenie, sa nazýva „Butze“. Táto metóda výroby skla prišla z Francúzska, konkrétne z Normandie. Sklárnik vyprostil malú guľku, ktorá bola pripevnená, vyrazila z rúrky a znovu sa ohrievala. Keď bolo sklo zmäkčené teplom, zošívačka sa valila v ruke. Kvôli odstredivej sile, sa sklenená guľa zmenila na disk. Bucny boli nakoniec v mestách pripojené pomocou olovených tyčí na oknách, kde slúžili ako hlavné dekoračné ornamenty.
Duté sklo
Od 13. storočia vyrábala skláreň Nuppenbecher. Táto forma pochádza z Orientu a pravdepodobne dosiahol Benátky cez Benátky. Tam boli rozšírené neskoré rímske prekurzory nejakej vysokej kvality. Nuppengläser sú okrúhle poháre s priamou stenou a mierne vyčnievajúcim okrajom pery. Sú zdobené mnohými sklenenými korálkami umiestnenými na stene.
Začiatkom 15. storočia Krautstrunk – malý, mierne hľuznatý hrnček s niekoľkými hrubými sklenenými korálkami – presunul Nuppenbecher. Zelné stonky by mohli byť rýchlejšie a boli umeleckou odpoveďou na zvýšený dopyt po sklenených nádobách.
Po roku 1500 sa kapustová páka pomaly rozvinula do Berkemeyru, mierne kužeľového pohára so strednou nitkou. Vlákno tvorí deliacu čiaru medzi rovnou, spodnou časťou Nuppen a hladkou a kónicky vyčnievajúcou hornou časťou. Väčšinou je noha opatrená odtrhnutým mierne zvlneným krúžkom nohy. Od polovice 16. storočia tvorili sklárni Berkemeyer so spriadanou, prepichnutou nohou, neskôr aj s výlučne spriadanou nohou. Berkemeyer je elegantnejší vzhľad ako kapustová stopka; Jeho vývoj sa časovo zhodoval s príchodom renesancie v transalpskej Európe.
Rimanky (sklenársky výrobok) už nie sú stredovekým typom skiel, ale stále patria k lesnému sklu. Majú spriadanú, kužeľovú základňu, valcový hriadeľ a guľovú hlavicu. Hriadeľ bol väčšinou ozdobený Nuppenom, od roku 1630 aj s bobuľovým knedlíkom. Výrobu rímskeho skla si vyžadovala vyššiu remeselnú zručnosť, ale v 17. storočí už lesklé sklo už nebolo špičkou sklárskeho umenia.
Okrem šálok s priloženými sklenenými ozdobami patria medzi duté sklá takisto aj opticky fúkané poháre. Ich dekoráciu na rebrá sa vyrába vyfúkaním horúceho skla do modelu so žebrovanou hlinenou ako negatívnej formy. Druhý krok na pripojenie odstránenej ozdoby. Technickým zdokonalením je Kreuzrippenbecher. Rebrované poháre boli vyrobené z 15. storočia, v 16. storočí s nohou. Typickým Kreuzrippenbecherom je Maigelein, nízky, pohár s bruchom s prerazeným dnom.
Tibor Böhm
Po stredoškolských štúdiách začal v roku 1949 študovať právo, no onedlho bol z vysokej školy vylúčený pre účasť na Katolíckej akcii. Doštudovať mohol až v 60. rokoch. Od začiatku 70. rokov začal pôsobiť v advokácii. Do roku 1989 pred súdmi zastupoval viacerých katolíckych aktivistov alebo disidentov (napr. aj Jána Čarnogurského).
V novembri 1989 počas Nežnej revolúcie bol Vysokoškolským štrajkovým výborom v Prahe delegovaný do vyšetrovacej komisie, ktorá mala objasniť zákrok bezpečnostných zložiek proti demonštrácii študentov na Národnej triede v Prahe zo 17. novembra 1989. V januári 1990 sa stal generálnym prokurátorom Slovenskej socialistickej republiky a po mesiaci česko-slovenským generálnym prokurátorom.
V júni 1990 z funkcie generálneho prokurátora sám odstúpil a začal sa politicky angažovať. Najprv vo farbách KDH, ktoré neskôr opustil a založil politický subjekt Slovenský národný kongres. V parlamentných voľbách v roku 1992 kandidoval do SNR ako nestraník na kandidačnej listine SNS v stredoslovenskom volebnom obvode. Napriek tretiemu najvyššiemu počtu prednostných hlasov (7 219) sa pre nižšie zaradenie na kandidátke poslancom nestal. Mandát poslanca nadobudol až v novembri 1992, keď nastúpil na neuplatňovaný mandát poslanca Ľudovíta Černáka, ktorý ako nominant SNS zastával vo vláde Vladimíra Mečiara funkciu ministra hospodárstva. V parlamente Ľ. Černáka nahradil v Národohospodárskom a rozpočtovom výbore NR SR. Poslancom bol do marca 1993, kedy mu mandát zanikol v súvislosti s návratom Ľ. Černáka do NR SR. Po odchode z politiky sa opäť venoval advokácii.
Sivý vrch (geomorfologická časť)
Sivý vrch je geomorfologická časť Západných Tatier.
Ochrana prírody
Celý Sivý vrch je súčasťou Tatranského národného parku, z maloplošných chránených území sa tu nachádza národná prírodná rezervácia Mních, Sivý vrch a Suchá dolina, ako aj prírodná rezervácia Úplazíky.
Turizmus
Táto časť Tatier patrí medzi turisticky menej navštevované, no lákadlom sú skalné bralá a poloha na okraji pohoria s jedinečnými výhľadmi. Sivý vrch je najzápadnejším vrchom v hlavnom tatranskom hrebeni, hoci južným smerom pokračuje bočný hrebeň a značený chodník až na Babky. Hrebeň je prístupný z viacerých smerov z okolitých dedín tak na Orave, ako aj v Liptove. Medzi Malou kopou a Mníchom sa nachádza Chata pod Náružím.
Sberbank Slovensko
alt=Logo banky Sberbank|náhľad|Logo banky Sberbank
Sberbank Slovensko, a.s. bola do júla 2017 banka pôsobiaca na Slovensku. Založená bola v roku 1991 pod názvom ĽUDOVÁ BANKA Bratislava, akciová spoločnosť a do februára 2013 bola členom skupiny Volksbank. Od roku 2013 bola členom skupiny Sberbank Rossii pod názvom Sberbank Slovensko, a.s. 1. augusta 2017 bola zlúčená s bankou Prima Banka Slovensko, a.s.
Charakteristika
Sberbank Slovensko mala na Slovensku 45 pracovísk a zamestnávala viac ako 690 ľudí.
Banka bola signátorom Etického kódexu bánk v oblasti ochrany spotrebiteľa. Kódex sa vzťahuje na bežné účty, sporiace produkty, vkladové produkty, elektronické a úverové bankovníctvo a služby platobného styku.
29. júla 2017 sa väčšinovým vlastníkom banky stala spoločnosť Penta a vlastní 99,5% akcií Sberbank. Penta je vlastníkom aj ďalšej banky s názvom Prima banka a od augusta 2017 zlúčila oba subjekty pod jednu značku.
Jozef Baláži
JUDr. Jozef Baláži (aj Balázsy) (* 2. november 1919, Bratislava† 30. máj 1998, Bratislava) bol slovenský futbalista a futbalový tréner. Študoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a na doktora práv bol promovaný v roku 1949.
Športová kariéra: 1932-1954
Všestranne disponovaný športovec – študent a neskôr doktor práv dosiahol viacero čiastkových úspechov v šprintérskych disciplínach, stolnom tenise a v basketbale. Dominantným športom na celý život sa stal futbal. Hral za bratislavské kluby ŠK Mestské závody, 1. ČsŠK Bratislava, P.T.E. Bratislava, ŠK VAS Bratislava, OAP Bratislava, ŠK Bratislava a NV Bratislava. V československej lige vybojoval v rokoch 1949-1951 tri majstrovské tituly so Slovanom Bratislava, vtedy pod názvom Sokol Národné výbory Bratislava. Získal i jeden titul v lige Slovenského štátu OAP Bratislava (Oddiel armádnych pretekárov), v roku 1943. Reprezentácia ČSR: za A-mužstvo hral v troch zápasoch (1947), za reprezentačné B-mužstvo nastúpil v siedmich zápasoch. A-mužstvo Slovenského štátu reprezentoval v dvoch zápasoch (1943). V roku 1937 nastúpil v jednom zápase ako jediný Slovák za ČSR dorasteneckú reprezentáciu v Budapešti. V lige odohral Jozef Baláži 217 zápasov, dal 72 gólov. Za celú bohatú futbalovú kariéru bol vylúčený len jedenkrát.
Futbalovú prezývku „Balšan“ JUDr. J. Balážimu „ušil“ tréner Leopold Šťastný, pretože pohybmi pripomínal vtedajšieho čs. rekordéra v chôdzi.
JUDr. Jozef Baláži bol mimoriadne nadaný športovec, ktorý takmer denne bojoval na troch športoviskách.