cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Derwent (Derbyshire)
Využitie rieky
Spodný tok rieky od ústia až do mesta Derby bol na základe rozhodnutia parlamentu z roku 1720 v roku 1721 splavnený. V roku 1795 však prevádzka ustala a lode namiesto toho začali jazdiť konkurenčným Derbskom kanálom. Dnes sa rieka považuje za nesplavnú, ale vodáci si najmä hornú časť obľúbili a tok schádzajú na kanoe a kajakoch. V Matlock Bath je pre nich navyše k dispozícii slalomová dráha.
Rieka bola v minulosti vo veľkej miere používaná na pohon mnohých strojných pradiarní bavlny na úseku medzi Matlock Bath a Derby. Medzi ne patril aj Cromford Mill Richarda Arkwrighta, celosvetovo prvá vodou poháňaná pradiareň bavlny. Tým ide o jedno z dôležitých historických miest priemyselnej revolúcie. Pokrok Arkwrighta aj jeho lokálnych konkurentov dnes pripomína celá lokalita Derwent Valley Mills (slovensky Továrne údolie Derwentu), ktorá patrí medzi svetové dedičstvo UNESCO. V samotnom Derby potom je priemyselnej revolúcii v kraji venované Priemyselné múzeum.
Priehradnej nádrže Howden a Derwent na hornom toku boli dokončené obe v roku 1916, aby zásobovali vodou mesta Sheffield, Nottingham a Leicester. Na ten istý účel bola postavená v roku 1945 priehrada Ladybower, pretože existujúce priehrady nestačili uspokojiť stúpajúci dopyt. Voda z nádrží je najprv upravená a potom tečie 45 kilometrov dlhým akvaduktom údolí Derwentu (Derwent Valley Aqueduct), ktorý vedie súbežne s riekou.
Ak je v Derwentu vysoký stav vody, je časť vody navyše odčerpávaná v Ambergate do nádrže Carsington, kam tečie cez tunely a akvadukty dlhé v súčte desať a pol kilometra. Keď je naopak v Derwentu vody málo, je rovnakými kanálmi voda vypúšťaná späť z nádrže do rieky. O všetky spomínané priehradnej nádrže sa stará spoločnosť Severn Trent Water.
Zvolenský hrad
Zvolenský hrad môže byť:
Tourzel-Ronzières
Tourzel-Ronzières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Powiat ostrowiecki
Powiat ostrowiecki je powiat v Poľsku v Svätokrížskom; vojvodstve.
Žije tu 115536 obyvateľov (30.6.2007).
Cérences
Cérences je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jed
thumb|EÚ definuje symbol toxicity smernicou 67/548/EHS Jed (iné názvy: toxická/jedovatá/otravná látka, toxikum, otrava ) je látka, ktorá už v malých množstvách spôsobuje poškodenie biologických funkcií organizmu až smrť. Jed vyprodukovaný organizmami, ktorý má špecifické účinky sa nazýva toxín.
Powiat pińczowski
Powiat pińczowski je powiat v Poľsku v Svätokrížskom; vojvodstve.
Žije tu 41960 obyvateľov (30.6.2007).
Haren (Brusel)
thumb|Kostol sv. Alžbety v Haren Haren ( a písané Haeren) je stará belgická obec, ktorá bola zlúčená s hlavným mestom Brusel v roku 1921. Je odľahlou mestskou časťou, ktorá sa nachádza na severovýchodnom okraji regiónu hlavného mesta Brusel. Nachádza sa tu hlavné veliteľstvo NATO.
Michal Václav Anderle
Michal Václav Anderle (* 29. september 1878, Banská Bystrica-Radvaň – † 1935) bol slovenský bábkoherec-marionetár.
Jeanette Kwakyeová
Na MS v atletike 2007 skončila v rozbehoch.
Striebornú medailu získala v behu na 60 metrov na HMS v atletike 2008 časom 7.08 s.
Frymburk (okres Klatovy)
Frymburk je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 107 obyvateľov, z toho 53 mužov a 54 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 39,3 roka, ženy 38,9 roka).
Zoznam literárnych článkov/Ž
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 26 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ža
Žalm
žá
Žáner (umelecký druh)
že
Žela Inovecká - Želmíra Gašparíková - Žert (kniha) - Žezlo kráľa Otakara
ži
Žid Süss (Feuchtwanger) - Židovka z Toleda - Živa (časopis) - Živá latinčina - Živá tvorba (mesačník) - Živnosť pani Warrenovej - Život a dielo skladateľa Foltýna - Život bez konca - Život je jinde - Život je sen - Život Konštantínov - Život Metodov - Život není jenom legrace (i když většinou ano) - Život svätého Štefana - Život, vesmír a všetko - Životopisy slávnych Grékov a Rimanov
ží
Žít jednou spolu
Jaroslav Anderle
Jaroslav Anderle (* 19. november 1916, Čadca – † 2. september 1982, Banská Bystrica) bol slovenský bábkoherec – marionetár.
Životopis
Bábkar – marionetár v Banskej Bystrici-Radvani. Hrával s bratom Bohuslavom. Vystupoval v rámci Domu osvety v Banskej Bystrici-Radvani (1956), predstavil sa pri príležitosti 10. výročia KBD v Banskej Bystrici (1971).
Zoznam literárnych článkov/Ž
žo
Žofia Hielová - Žoržeta Čolakovová
Upland South
thumb|Poloha
Upland South je jeden z regiónov USA, ktorý sa nachádza v severnej časti amerického regiónu Juh.
Zahŕňa štáty Severná Karolína, Tennessee, Virgínia, Kentucky a Západná Virgínia.
Zygmunt Miłoszewski
Zygmunt Miłoszewski (* 8. máj 1976, Varšava, Poľsko) je poľský spisovateľ a novinár, autor kriminálnych románov o prokurátorovi Teodorovi Szackom.
Narodil sa a vyrastal vo Varšave. V roku 1995 začal pracovať ako novinár v denníku Super Express, do ktorého písal reportáže zo súdnych siení. Neskôr pracoval s inými vydavateľmi. Od roku 2003 pracuje ako novinár pre poľské vydanie spravodajského týždenníka Newsweek.
Chișineu-Criș
Chișineu-Criș (, ľudovo Ineul Mic) je mesto v západnom Rumunsku, v župe Arad.
Geografia
Nachádza sa na severozápade župy, od župného mesta Arad a  od najbližšieho župného mesta Oradea. Mestom preteká rieka Biely Kriš.
Hornouhorský hlavný kapitanát
náhľad|[[Palác hornouhorského generálneho kapitanátu|Palác Hornouhorského hlavného kapitanátu v Košiciach, dnes sídlo Slovenského technického múzea]]
Hornouhorský hlavný kapitanát (iné názvy Košický hlavný kapitanát, Horné Uhorsko, 1554 – 1557 Predtiský hlavný kapitanát, 1553 – 1557 Hlavný kapitanát hornouhorských miest, od 1559 spočiatku Košice a Horné Uhorsko; pozri aj nižšie Cudzojazyčné názvy) bol od 1553/1554/1559 do roku 1699 hlavný kapitanát so sídlom v Košiciach zodpovedný za celé územie Kráľovského Uhorska od Tatier (Spiša) na východ, teda za východné Slovensko a priľahlé časti dnešného Maďarska, Ukrajiny a Rumunska.
Presnejšie sem spadalo 13 stolíc (Gemersko-malohontská, Hevešská, Boršodská, Spišská, Šarišská, Turnianska, Abovská, Zemplínska, Užská, Sabolčská, Satumarská, Berežská, Ugočská), pravda pokiaľ neboli práve dobyté Sedmohradskom, resp. Osmanskou ríšou
Charakteristika
Bola to organizačná vojenská jednotka protitureckej obrany. Hlavný kapitán, ktorý stál na jeho čele, bol (na rozdiel od niektorých iných hlavných kapitanátov) od konca 16. storočia zodpovedný nielen za pohraničné pevnosti na danom území, ale aj za všetky vojenské záležitosti ostatného územia stolíc; Horné Uhorsko teda malo postavenie nielen tzv. hranice či pohraničného územia (nem. Grenze), ale aj postavenie obvodu (nem. Kreis).
Hlavný kapitán sa nazýval spočiatku oficiálne hornouhorský poľný/generálny hlavný kapitán či hornouhorský obvodný kapitán (nem. Feldobrist/Generalobrist in Oberungarn, lat. supremus capitaneus partium regni Hungariae superiorum, maď. felföldi fõkapitány/kassai generális), po roku 1570 často aj lat. prorex, maď. királykép (v slovenskej odbornej literatúre prekladané ako miestokráľ).
Keďže kapitanát hraničil so Sedmohradskom, často na jeho čele stáli velitelia žoldnierskych vojsk (Nemci, Taliani alebo Holanďania ai.), pretože hornouhorským magnátom Dvorská vojenská rada príliš nedôverovala. Aj v posádkach kapitanátu bola nasadená prevaha zahraničných žoldnierov.
Vývoj
Vznikol vyčlenením z kompetencie Preddunajského hlavného kapitanátu.
Predchodcami vlastného Hornouhorského hlavného kapitanátu boli:
Od roku 1559 už existovala len funkcia hornouhorského/košického hlavného kapitána.
V roku 1565 na lepšiu obranu proti Sedmohradsku bol v rámci Hornouhorského hlavného kapitanátu v jeho najvýchodnejšej časti vytvorený Hlavný kapitanát Satmár a Zátisie so špeciálnym postavením.
Hornouhorský hlavný kapitanát zanikol v roku 1699 po vyhnaní Turkov zo stredných častí Uhorska.
Grécke ostrovy
Grécke ostrovy môže byť:
Matton-et-Clémency
Matton-et-Clémency je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Islamistika
Islamistika je vedecký odbor zaoberajúci sa štúdiom islamu, islamskej kultúry a islamských spoločností. Opiera sa pri tom o texty islamskej literárnej tradície: Korán, hadísy, právne a filozofické texty. Odborník v islamistike sa nazýva islamista.
Tralaigues
Tralaigues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Powiat sandomierski
Powiat sandomierski je powiat v Poľsku v Svätokrížskom; vojvodstve.
Žije tu 81335 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat skarżyski
Powiat skarżyski je powiat v Poľsku v Svätokrížskom; vojvodstve.
FK Inter Bratislava
FK Inter Bratislava je futbalový klub z Bratislavy, ktorý v súčasnosti hráva v 3. slovenskej futbalovej lige. Bol založený v roku 1940 ako ŠK Apollo Bratislava. Je to významný slovenský futbalový klub s bohatou tradíciou, ktorý na prelome milénií získal dva tituly majstra Slovenska spolu s double v slovenskom pohári. V roku 2009 vyhral druhú najvyššiu súťaž; mal hrať najvyššiu, ale licenciu odpredal klubu FK Senica. Nový majiteľ zo Senice si ponechal licenciu na najvyššiu súťaž v seniorskej a dorasteneckej kategórii a delegoval riadenie zvyšku klubu - mládežnícke kategórie - na bývalý INTER FAN-CLUB, ktorý sa pretransformoval na plnohodnotné občianske združenie INTER BRATISLAVA, o.z. Občianske združenie autonómne zastrešovalo chod futbalového a futsalového klubu do roku 2014, kedy delegovalo práva na riadenie na FK Inter Bratislava, a.s. V sezóne 2016/2017 postúpil do 2. slovenskej futbalovej ligy.
Powiat skarżyski
Žije tu 79447 obyvateľov (30.6.2007).
FK Inter Bratislava
História oddielu
Za futbalovým klubom stála firma Apollo, neskôr Slovnaft. Inter patril medzi silné futbalové oddiely už v bývalom Česko-Slovensku a patril k špičke aj v slovenskej lige. V bývalej federálnej lige bol účastníkom od roku 1962 (predtým ČH)s prerušením v ročníkoch 1972/1973 a 1986/1987; t. j. 36 ročníkov. Bilancia: 1058 zápasov (429 - 259 - 370), skóre 1543:1323, 1117 bodov.
Na Majstrovstvách Európy 1976 v Juhoslávii hral vo víťaznom mužstve Česko-Slovenska aj hráč Interu Ladislav Jurkemik.
Na Majstrovstvách Európy 1980 v Taliansku hrali v bronzovom mužstve Česko-Slovenska aj hráči Interu Ladislav Jurkemik a Jozef Barmoš.
Na Majstrovstvách sveta 1982 v Španielsku hrali v mužstve Česko-Slovenska aj hráči Interu Ladislav Jurkemik a Jozef Barmoš.
V rokoch 2000 a 2001 sa Interu podarilo získať titul majstra Slovenskej republiky a zároveň aj Slovenský pohár.
Seniorské družstvo Interu bolo po odpredaní licencie v roku 2009 do FK Senica obnovené roku 2010 pod názvom FK Inter Bratislava, o.z.
V sezóne 2013/2014 vyhral Inter Majstrovstvá regiónu Bratislava s náskokom 5 bodov pred druhým FC Rohožník a postúpil do 3. ligy.
Cerisy-la-Forêt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam leteckých es prvej svetovej vojny
Toto je zoznam leteckých es prvej svetovej vojny podľa národností (v zátvorkách sú uvedené počty pripsaných víťazstiev).
Tahesia Harriganová
Tahesia Harriganová (* 15. február 1982) je šprintérka Britských Panenských ostrovov.
Na MS v atletike 2007 skončila v rozbehoch. Bronzovú medailu získala v behu na 60 metrov na HMS v atletike 2008 časom 7.09 s.
Technopol (budova)
right|thumb|Technopol right|thumb|Technopol
Hartmanice (okres Klatovy)
Hartmanice je mesto v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji.
Technopol (budova)
Technopol je druhá najvyššia výšková budova v Petržalke a jedna z najvyšších výškových budov v Bratislave.
Hartmanice (okres Klatovy)
1. januára 2012 tu žilo 1 050 obyvateľov, z toho 542 mužov a 508 žien, pričom priemerný vek v meste bol 43,3 roka (muži 41,0 roka, ženy 45,6 roka).
Technopol (budova)
Využitie
Technopol je sídlom viacerých spoločností, napr. Technopol, a.s., ako aj miestneho úradu Petržalka. Na streche budovy sa nachádzajú rôzne antény, napr. vysielače rôznych rádií.
Jedinec
Jedinec je jednotlivý človek, jednotlivec, indivíduum, človek ako jedinečný predstaviteľ nejakého celku (biologického druhu alebo sociálnej skupiny), jednotlivý organizmus.
Štefan Andrášik
Jeho otec Štefan Andrášik (1894-?), jeho matka Filoména rod. Matejčíková.
Životopis
V rokoch 1940-1943 navštevoval Učňovskú školu v Nitre, v rokoch 1976-1977 študoval na Inštitúte priemyselnej výroby v Brne. Sprvu robotník v Nitre a v Hlohovci, v roku 1944 účastník SNP, 1949-1951 tajomník OV KSS v Hlohovci, 1951-1954 zástupca vedúceho odboru hutníctva a strojárstva ÚV KSS v Bratislave, 1955-1960 podnikový riaditeľ Závodu SNP v Žiari nad Hronom, od 1960 Niklovej huty v Seredi. Spoluorganizátor modernej farebnej metalurgie na Slovensku. Ako riadiaci pracovník sa zaslúžil o inováciu vo výrobe hliníka a jeho produktov (od 1957 kysličníka hlinitého) v Závodoch SNP v Žiari nad Hronom. Budovateľ, 1961 spoluzakladateľ Niklovej huty v Seredi ako prvého hydrometalurgického závodu v bývalej ČSR a iniciátor jeho modernizácie. V rokoch 1955-1960 člen KV KSS v Banskej Bystrici.
Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky
Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky sú voľby poslancov do najvyššieho slovenského legislatívneho orgánu. Voľby sú všeobecné, priame, rovné a tajné. Konajú sa raz za štyri roky počas jediného dňa (v sobotu). Vo voľbách si občania zvolia 150 členov – zástupcov politických strán (poslancov), volených pomerným volebným systémom, v rámci jedného volebného obvodu (celé Slovensko).
Organizácia volieb
Volebný systém pre tieto voľby je definovaný v Ústave Slovenskej republiky a to v článku 30 ods. 3 a v zákone č. 180/2014 Z.z. o voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky.
Volebný prah na vstup strany do parlamentu je 5 % z celkového počtu platných voličských hlasov odovzdaných vo voľbách. U koalície zloženej z dvoch alebo troch politických strán je to 7 %, u koalície zloženej zo 4 a viac politických strán je to 10 %. V prípade, že ani jeden politický subjekt túto hranicu nesplnil, zníži sa hranica z 5 % na 4 %, zo 7 % na 6 % a z 10 % na 9 % tak, aby sa pri ďalšom zisťovaní volebných výsledkov a pri prideľovaní mandátov mohlo prihliadať aspoň na dva kandidujúce politické subjekty.
Volebná formula, podľa ktorej sú rozdeľované poslanecké mandáty, je metóda najvyšších zostatkov s Hagenbach-Bischoffovou kvótou. Kandidátka je otvorená, voliči môžu hlasovať aj pomocou tzv. preferenčných hlasov. Volič má v dispozícii zakrúžkovať štyroch kandidátov a tak im prideliť svoj preferenčný hlas. Kandidátovi stačí získať 3 % z celkového množstva hlasov jeho strany / koalície na to, aby mal prednosť pred kandidátmi, ktorí sú na kandidátke vyššie.
Voľby sú tajné. Nevidiaci voliči však musia využiť asistentov, kedže volebné lístky nie sú pre nich upravené. Zo zákona majú na asistenciu právo.
Zmeny organizácie
Jednou zo zmien zavedených v roku 2006 je zavedenie tzv. volebnej kaucie vo výške 16 596,- eur (500 tisíc korún), ktorá bude vrátená, v prípade že získali viac ako 2 % odovzdaných hlasov. Súčasná hodnota kaucie je 17 000,- eur. Ak politický subjekt túto kauciu nezloží, nemôže sa zúčastniť parlamentných volieb. Vo voľbách v roku 2010 prepadla kaucia deviatich politických strán, ktoré nezískali dve percentá hlasov, a tak si štát polepšil dovedna o 149 346 eur.
Ďalšími zmenami od roku 2006 je aktívne volebné právo, t. j. možnosť voliť aj slovenským občanom zdržiavajúcim sa v zahraničí, ktorí môžu zaslať hlasovacie lístky poštou. Od roku 2006 parlamentné voľby trvajú namiesto dvoch iba jeden deň.
Pred parlamentnými voľbami v marci 2016 bol volebný zákon dvakrát novelizovaný najmä v oblasti financovania kampane a moratória na volebné prieskumy. Napríklad pri voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2020 môžu politické subjekty na kampaň minúť najviac tri milióny € vrátane DPH, pričom musia mať transparentný účet. Na kampani sa môžu zúčastniť aj tretie strany, tie sa musia registrovať na ministerstve vnútra. Strana môže počas jedného volebného obdobia prijať najviac 3,5 milióna eur z darov, pôžičiek a úverov. Limit sa však netýka príspevkov od štátu.
Poznámky
<references group="Poznámky" />
Powiat starachowicki
Powiat starachowicki je powiat v Poľsku v Svätokrížskom; vojvodstve.
Žije tu 94052 obyvateľov (30.6.2007).
Waverly Hills Sanatorium
náhľad|Vchod do Waverly Hills Sanatória Sanatórium Waverly Hills je bývalá liečebňa tuberkulózy, nachádzajúca sa v Louisville/Jefferson County, Kentucky, USA.
História Sanatória
Pozemok, na ktorom sa Sanatórium nachádza, bol pôvodne zakúpený Majorom Thomasom H. Haysom v roku 1883. Hays potreboval školu pre svoje dcéry, a tak dal na tomto pozemku postaviť malú budovu školy s jednou triedou. Najal si tam ženu menom Lizzie Lee Harris ako učiteľku. Tej sa táto malá škola páčila a keďže mala rada novely s názvom Waverley Novels, rozhodla sa túto školu nazvať "Waverly School". Haysovi sa tento názov zapáčil a rozhodol sa celý svoj pozemok pomenovať "Waverly Hill". Výbor, ktorý od neho pozemok neskôr odkúpil na stavbu sanatória, tento názov ponechal.
Sanatórium bolo otvorené 26. júla 1910 ako malá, dvojposchodová drevená budova pre 40 až 50 pacientov, ktorej výstavba trvala 2 roky. 17. októbra 1926, bola otvorená pre verejnosť nová masívna, 5-poschodová budova Gotického štýlu, ktorá bola schopná pojať 500 pacientov. Zariadenie slúžilo ako sanatórium na liečbu tuberkulózy do roku 1961. Po prebudovaní bolo zariadenie v roku 1962 otvorené ako Geriatrické Centrum WoodHaven. Štát toto zariadenie v roku 1980 zatvoril na základe nariadenia súdu kvôli nesprávnej starostlivosti o pacientov.
Gymnázium Andreja Vrábla
Gymnázium Andreja Vrábla je stredná škola v Leviciach. Študenti tejto školy sa zúčastňujú rôznych predmetových olympiád a športových podujatí, vrátane celoslovenských súťaží v basketbale, plávaní a iných športoch.
V súčasnosti na škole existuje 8-ročná (prima až oktáva) a 4-ročná forma štúdia. Študenti gymnázium Andreja Vrábla majú dlhodobo veľmi dobré výsledky v prijímacích pohovoroch na vysoké školy a bývalí absolventi sa uchytili po celom svete, či už v pomaturitnom štúdiu, alebo po ukončení vysokých škôl.
Gymnázium Andreja Vrábla Levice má 200 rokov od svojho založenia. Patrí medzi najstaršie, najväčšie a medzi úspechy dosahujúce školy. Dosiahnuté výsledky v autorských súťažiach, recitátorských súťažiach, korešpondenčných súťažiach, športových súťažiach, v súťažiach v treťom sektore, v predmetových olympiádach sú dôkazom toho, že naši žiaci majú rôznorodé záujmy, ktoré s pomocou učiteľov dokážu pretaviť do výrazných úspechov.
Od 1.7.2014 je riaditeľom školy je Mgr. Vladimír Tóth, zástupkyne riaditeľa sú Mgr. Jana Kvočková a Ing. Vieroslava Potočárová.
Hrabáče
Charakteristika
Pre hrabáče a hrabáčovité sú špecifické niektoré anatomické charakteristiky:
Klasifikácia
Podľa Lehmann 2009.
Komoditná burza
Komoditná burza alebo tovarová burza je burza, na ktorej sa obchoduje s komoditami, a často aj s komoditnými derivátmi, podľa platných pravidiel a burzových predpisov.
Definícia podľa slovenského práva
Podľa Zákona o komoditnej burze (zák. č. 92/2008 Z.z.) platí okrem iného:
§2 (1) Komoditná burza je právnická osoba so sídlom na území Slovenskej republiky, založená ako akciová spoločnosť, ktorá organizuje komoditné obchody, zabezpečuje s tým súvisiace činnosti na základe povolenia na vznik a činnosť komoditnej burzy podľa tohto zákona.
Organizovanie komoditného obchodu je: organizovanie dopytu a ponuky s komoditami a komoditnými derivátmi na určenom mieste a v určenom čase.
Komodita je hmotný predmet a ovládateľná prírodná sila, najmä výrobok, energia a nerastná surovina, vrátane drahých kovov okrem zlata, s ktorými sa obchoduje alebo môže obchodovať na trhu tovarov a služieb.
Komoditný obchod je burzový komoditný obchod a termínový obchod:
Giraltovce
Giraltovce sú mesto ležiace v Prešovskom kraji.
Polohopis
Giraltovce sa rozprestierajú v južnej časti Nízkych Beskýd, na sútoku riek Topľa a Radomka. Radomka, tečúca bezprostredne do Giraltoviec, vytvorila terénny prielom (zárez), ktorého prevýšenie od hladiny po najvyšší vrch je okolo. Nadmorská výška v meste je a v chotári od 170 do
Povrch chotára v západnej časti za mestom (pravo-nábrežná časť Tople) je rovinatý. Východná časť povrchu terénu okolia mesta je mierne členitá a vytvára malebnú pahorkatinu. Geologické zloženie pôdneho súvrstvia sa skladá z treťohorného flyšu (pieskovcov, ílovcov), štvrtohorných naplavenín (štrkov, pieskov a hliny) a svahových hlín.
Ulice
Bardejovská, Budovateľská, Družstevná, Dukelská, Fučíkova, Hviezdoslavova, kpt. Nálepku, Kukorelliho, Kukučínova, Mlynská, Na Serpentínach, Prešovská, SNP, Tehelná, Záhradná.
Dejiny
náhľad|Pamätník na prvú svetovú vojnu Archeologické prieskumy okolia mestečka z konca 19. a začiatkom 20. storočia potvrdili, že prvé osídlenie tohto územia sa datuje do obdobia konca eneolitu a prvej vývojovej etapy bronzovej doby. Potvrdzujú to nájdené predmety v pohrebiskách, ktoré dostali pomenovania ako kultúra východoslovenských mohýl (okolo 1 800 – 1 200 rokov pred Kr.). Nálezy tejto kultúry boli objavené aj v blízkych okolitých dedinách.
Prvá doložená písomná zmienka o obci je z roku 1487.
Obec pravdepodobne vznikla začiatkom 15. storočia. Pomerne veľa obyvateľov obce sa zapojilo do protihabsburského stavovského povstania. Boli poddanými Františka Rákociho. Ten im sľuboval rôzne výhody, preto sa mnohí nechali naverbovať do jeho vojska. Po porážke povstania Františka Rákociho v roku 1708 pri Trenčíne došlo k čiastočnému vyľudneniu obce. V 18. storočí tu spravovali svoje majetky Krasnecovci, Podhorániovci a Sirmaiovci. V tomto období bola v obci založená manufaktúra na výrobu fajansy a tehelňa na výrobu tehliarskych výrobkov. Napriek tejto skutočnosti mala obec výrazne poľnohospodársky charakter aj v nasledujúcom storočí.
V roku 1787 mali Giraltovce 74 domov a 646 obyvateľov, z ktorých boli početní želiari (v dávnejšej minulosti príslušníci dedinskej chudoby nevlastniaci dom ani pôdu), v roku 1828 mali 90 domov a 686 obyvateľov. Zaoberali sa plátenníctvom a pestovaním ovocia, pre ktoré tu boli vcelku priaznivé klimatické podmienky. Giraltovce od počiatku 19. storočia dostali výsadu, že sa v nich mohli konať týždenné trhy a jarmoky. V polovici 19. storočia sa Giraltovce stali sídlom okresu a boli ním až do nového územnosprávneho členenia v roku 1960, keď bolo sídlo okresu presunuté do Bardejova.
Po rozpade Rakúsko-uhorskej monarchie v roku 1918 sa počas prvej Československej republiky Giraltovce stali poľnohospodárskym mestečkom. Obyvatelia, tak ako ostatná časť východného Slovenska, trpeli veľkou nezamestnanosťou.
V meste sa nachádzali hroby vojakov z prvej svetovej vojny (1914 – 1918), ktorí zomreli v poľnej vojenskej nemocnici. Starostlivosť o vojnové hroby v medzivojnovom období vykonávala žandárska stanica. Vojaci boli uložení do hrobov na mestskom cintoríne. Bolo tu pochovaných 64 vojakov, ktorí zomreli od októbra 1914 do apríla 1915. Z toho bolo 63 rakúsko-uhorských vojakov a jeden ruský vojak. Vojnové hroby mesto po druhej svetovej vojne zlikvidovalo pre civilné pochovávanie.
V období Slovenskej republiky v rokoch 1939 – 1944 v Giraltovciach intenzívne pôsobila vtedy ilegálna organizácia Komunistickej strany Slovenska, usilujúca sa podchytiť nespokojnosť miestneho obyvateľstva v okolitých dedinách s častými exekuciami poľnohospodárskeho majetku. V okolí Giraltoviec vzniklo významné partizánske stredisko, prvé na východnom Slovensku. Obyvatelia intenzívne podporovali členov partizánskych skupín predovšetkým zo skupiny Čapajev, ktorej velil Ľudovít Kukorelli. Jednotka Čapajev začala svoju činnosť v polovici roku 1944.
Giraltovce boli oslobodené príslušníkmi 1. česko-slovenského armádneho zboru a vojakmi Červenej armády 18. januára 1945.
Po roku 1948 boli v meste vybudované nové priemyselné závody (Duklianske tehelne, Kovo-drevo, Kožiarske závody [po roku 1970], Teva, Lesný závod a iné). Rozvinutý bol aj priemysel na výrobu potravín (pekáreň, mliekareň, bitúnok a pod.).
Obyvatelia pracovali prevažne v miestnych podnikoch a poľnohospodárstve, časť v priemyselných podnikoch východného Slovenska. Giraltovce majú priznaný štatút mesta.
Symboly mesta
V modrom štíte nad ostrím položeného strieborného kosáka so zlatou rukoväťou je zlatý snop. Znamenie je prevzaté z erbového pečatidla z roku 1837 a zobrazuje poľnohospodársku tematiku. Autormi erbu sú Károly Tagányi a Ladislav Čisárik.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej, modrej, bielej, modrej, bielej, modrej a žltej. Farebne vychádza z farieb mestského erbu. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Hoci sa na území obce našli archeologické nálezy už z neolitu, dnešné Giraltovce vznikli až v 15. storočí. Miestni obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, na čo poukazuje aj ich erb: v modrom štíte zlatý snop a pod ním strieborný kosák. Jeho odtlačok sa našiel na dokumente z roku 1868. Je isté, že Giraltovce používali erbové pečatidlo už pred rokom 1837, pravdepodobne s iným symbolom. V roku 1837 tu pôsobil kovorytec, ktorý pečatidlo so snopom a kosákom vyryl aj mnohým ďalším okolitým obciam. Keďže tento erb je už všeobecne známy – navrhol ho Tagányi v roku 1880 len Giraltovciam, jeho kresbu uverejnil v roku 1963 M. Markuš –, v súčasnosti ho vo farebnej úprave nájdeme spolu s ostatnými slovenskými mestskými erbmi v osobitnej heraldickej publikácii.
Obyvateľstvo
Podľa údajov z 31. decembra 2015 mali Giraltovce 4 146 obyvateľov.
Čestné občianstvo
V medzivojnovom období dostal čestné občianstvo Giraltoviec Milan Hodža, prvý Slovák vo funkcii česko-slovenského premiéra. Pred voľbami do uhorského snemu v roku 1906 sa zdržiaval v Giraltovskom okrese, kde podporoval za kandidáta Ľudovíta Medveckého.
Nábrežie M. R. Štefánika (Bratislava)
Nábrežie M. R. Štefánika je nábrežie v Bratislave v mestskej časti Ružinov. Je súčasťou modernej štvrte Eurovea, ktorá sa nachádza na nábreží Dunaja v susedstve historického centra Bratislavy. V minulosti sa tu nachádzala rafinéria Apollo, zbombardovaná na konci druhej svetovej vojny v apríli 1945. Je pomenované podľa Milana Rastislava Štefánika (1880 – 1919), slovenského astronóma, generála a diplomata. Pôvodne uvažovaným názvom bolo Divadelné námestie, čoho dôkazom sú smerové šípky v pozemnej garáži SND v severnej časti.
Nábrežie je zo severnej strany ohraničené novou budovou Slovenského národného divadla (Pribinovou ulicou, ktorá je v tejto časti pešou zónou), zo západnej strany nákupným centrom Eurovea Galleria a päťhviezdičkovým hotelom Sheraton Bratislava, z východnej strany pokračovaním nákupného centra a apartmánmi River places. Južnú stranu námestia lemuje nábrežná promenáda.
Na námestí sa nachádzajú tri fontány.
Sporady
Sporady (po grécky Sporades) je označenie pre:
Nábrežie M. R. Štefánika (Bratislava)
Severnej časti nábrežia, pri centrálnom vstupe do novej budovy Slovenského národného divadla, dominuje fontána s bronzovou plastikou "Tanečnica" od akad. soch. Alexandra Biľkoviča (v spolupráci s architektom Iľja Skočekom). Strojovňa pod fontánou mení intenzitu vstrekov, následne voda steká do obruby fontány. Vodostreky sú po zotmení nasvietené farebným svetlom.
Centrálnu časť námestia tvorí najväčšia zo všetkých troch fontán. Ide o obdĺžnikovú fontánu tvorenú pravidelnými šachovnicovými sklenenými štvorcami 6x10, ktoré sú olemované vodnými tryskami meniacimi intenzitu vstreku, ako aj farebnými svetlometmi vytvárajúcimi večer príjemnú atmosféru. Zaujímavosťou fontány je, že tvorí presklenú strechu podzemnej časti nákupnej galérie Eurovea.
Na južnej strane nábrežia, na dunajskom nábreží, sa nachádza na vysokom pylóne Pamätník československej štátnosti bronzová Socha českého leva držiaceho slovenský štátny znak. Pamätník sa nachádzal do roku 2007 pred budovou Slovenského národného múzea. Pred pylónom stojí bronzová socha v nadživotnej veľkosti generála Milana Rastislava Štefánika, ktorú v roku 1938 vytvoril český sochár Bohumil Kafka. Pôvodná bronzová socha stála v rokoch 1938 – 1954 na dnešnom Námestí Ľudovíta Štúra v Bratislave, neskôr bola zničená. Na základe variantov pôvodnej sochy a zachovaných fragmentov bola vytvorená kópia pôvodnej sochy, ktorá dnes tvorí jedni z dominánt pravobrežnej strany Dunaja.
Ľudský jedinec
Ľudský jedinec je človek ako jedinečný predstaviteľ nejakého celku (biologického druhu alebo sociálnej skupiny).
Isté
Isté je zhodujúce sa so skutočnosťou, skutočné, pravdivé, nepochybné; pevné, zaručené, spoľahlivé.
Maubert-Fontaine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Powiat staszowski
Powiat staszowski je powiat v Poľsku v Svätokrížskom; vojvodstve.
Avior
Avior alebo Epsilon Carinae (ε Car / ε Carinae) je spektroskopická dvojhviezda v súhvezdí Kýl, ktorej hlavná zložka je obor zdanlivej jasnosti 2,4m, spektrálneho typu K0, triedy svietivosti II. Vzdialenosť od Zeme je približne 630 ly. V našich zemepisných šírkach nie je viditeľný.
Powiat staszowski
Žije tu 73786 obyvateľov (30.6.2007).
Deep South
right|thumb|Poloha
Deep South je jeden z regiónov USA, ktorý tvorí časť väčšieho regiónu Juh a patria sem štáty Alabama, Georgia, Louisiana, Mississippi a Južná Karolína.
Timokrates z Atén
Antifónov syn Timokrates, bohatý aténsky politik, bol na 107. olympijských hrách v roku 352 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v synóride (v pretekoch na voze s dvojzáprahom). V Olympii sa táto disciplína zaviedla na 93. hrách v roku 408 pred Kr. Olympijské víťazstvo Timokrata je zaznamenané (nápis: IG II² 3127, IG II² = Inscriptiones Graecae II², ed. Johannes Kirchner. Berlin) na kamennej stéle, ktorú našli v Atike. Timokrata spomína vo svojich súdnych prejavoch najslavnejší aténsky rečník Démosthenes, a to napr. v reči Proti Meidiovi (Kata Meidion), kde ho chváli ako príkladného Aténčana, ktorý v záujme spoločného dobra prispel na vojnovú loď (bola to povinnosť najbohatších Aténčanov ) a v reči proti jemu samému, Proti Timokratovi (Kata Timokratoi), kde Timokrata naopak obviňuje, že sa nemalou mierou pričinil o prijatie nespravodlivého zákona, ktorý zvýhodňoval bohatých občanov na úkor chudobných.
Affinis
Affinis resp. ak ide o druh, tak aj species affinis (skratky: aff., affin. resp. pre druh aj sp. affin.) je v biologickej taxonomickej terminológii, označenie rodu alebo druhu, ktorý je príbuzný s ale nie je identický s rodom alebo druhom, ktorého meno je uvedené.
Príkladom môže byť slimačia ulita vedená ako Lucapina aff. aegis. To znamená, že táto ulita sa trochu podobá na ulitu druhu Lucapina aegis, ale predpokladá sa, že nejde o totožný druh ale jeho blízky príbuzný druh, pravdepodobne druh, ktorý ešte nie je pomenovaný.
Trémouille-Saint-Loup
Trémouille-Saint-Loup je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leonardo Pisano Fibonacci
thumb|right|Leonardo Pisano Fibonacci Leonardo Pisano alebo Leonardo z Pisy (* cca 1175, Pisa – † 1250) bol taliansky matematik známy pod svojou posmrtnou prezývkou Fibonacci.
Leonardovho otca Giulielma (Viliama) prezývali Bonacci(o) (dobrák) a Leonardo po ňom dostal prezývku Fibonacci (lat. filius Bonacci, Bonacciho syn). Sám používal tiež prezývku Bigollo, Bigollone, Bigolius (po toskánsky cestovateľ, vandrák)
Dielo
Leonardo z Pisy je známy hlavne tým, že je po ňom pomenovaná tzv. Fibonacciho postupnosť čísel, aj keď ju pravdepodobne objavili už predtým indickí matematici. Tiež pomohol do Európy zaviesť modernú pozičnú desiatkovú sústavu. Fibonacci sa oboznámil s arabskou číselnou sústavou, keď ako mladý chlapec cestoval so svojím otcom obchodníkom do Alžírska. Fibonacci spozoroval, že arabská číselná sústava je lepšia ako rímska. Do roku 1200 cestoval krajinami okolo Stredozemného mora a študoval s významnými arabskými matematikmi. V roku 1202, keď mal 27 rokov, spísal svoje poznatky v knihe Liber Abaci (Liber Abbaci), „Kniha výpočtov“. V tejto knihe demonštroval praktické použitie novej číselnej sústavy v účtovníctve, prevody jednotiek hmotnosti a dĺžky, výpočet úrokov a iné aplikácie. Text knihy začína nasledovne: Kniha mala dobrý ohlas medzi európskymi učencami, aj keď desiatková sústava sa nerozšírila až do vynálezu tlače o tri storočia neskôr.
Gulf Coast (USA)
right|thumb|Poloha
Gulf Coast je jedným z regiónov USA, ktorý sa nachádza v okolí Mexického zálivu. Patria sem štáty Texas, Louisiana, Mississippi, Alabama a Florida.
Diskrétna matematika
Diskrétna matematika je pomerne nový odbor matematiky, ktorý sa zaoberá diskrétnymi matematickými štruktúrami, teda takými, ktoré môžu byť charakterizované celými číslami a sú teda „počítateľné“. Je to „opak“ matematiky, ktorá sa zaoberá spojitými štruktúrami charakterizovanými reálnymi číslami, kam patrí hlavne matematická analýza. Rozvoj diskrétnej matematiky podmienil predovšetkým rozvoj informatiky. V skutočnosti sa často diskrétna matematika chápe ako časť informatiky. Niektorí matematici zaraďujú do diskrétnej matematiky len nové matematické disciplíny, ktoré vznikli v súvislosti s rozvojom výpočtovej techniky (S. V. Jablonskij).
Đồng Hới
Đồng Hới je vietnamské mesto v provincii Quảng Bình. Podľa údajov z roku 2006 má 103 988 obyvateľov. severne sa nachádza Národný park Phong Nha-Ke Bang a severne Letisko Đồng Hới.
Capoeira
náhľad|Capoeira Capoeira je brazílsky bojový tanec otrokov. V súčasnosti sa považuje za bojový šport s pevnými pravidlami. Začiatok modernej capoeiry sa datuje 9. júna 1937, kedy Mestre Bimba založil prvé tréningové centrum Capoeiry na svete.
Dejiny
História Capoeiry je spájaná s históriou otroctva v Brazílii. Od 16. storočia Portugalsko značne rozšírilo otroctvo vo svojich kolóniách, otroci pochádzali hlavne zo západnej a strednej Afriky. Brazília s jej obrovským územím bola hlavnou destináciou afrických otrokov, 38,5 % všetkých otrokov poslaných na lodiach cez Atlantický oceán skončilo v Brazílii.
Capoeira má dlhú a kontroverznú históriu, nakoľko historická dokumentácia v Brazílii bola veľmi vzácna v koloniálnej dobe. Dôkazy, štúdie a ústne tradície nechali trochu pochýb o jej pôvode.
V 16. storočí bolo Portugalsko jednou z najväčších koloniálnych ríš na svete. V brazílskej kolónií sa Portugalci, tak ako aj iní európski kolonisti, rozhodli využiť otroctvo na pokrytie nedostatku pracovnej sily. Kolonisti sa najprv pokúsili zotročiť brazílskych domorodcov, ale rýchlo sa ukázalo, že to nebude možné z mnohých dôvodov. Riešením bolo dopravenie otrokov z Afriky. náhľad|Capoeira V svojom prvom storočí bola hlavnou ekonomickou aktivitou v kolónií pestovanie a spracovanie cukrovej trstiny. Portugalskí kolonisti vytvárali veľké farmy zaoberajúce sa pestovaním cukrovej trstiny tzv. „engenhos“, ktoré značne využívali otrokov. Otroci žili v neľudských a ponižujúcich podmienkach, boli nútení tvrdo pracovať a často boli fyzicky trestaní pre malé priestupky. Aj keď otroci počtom prevyšovali portugalských kolonistov, nedostatok zbraní, koloniálne zákony, nezhody medzi otrokmi, ktorí pochádzali z rôznych afrických kmeňov, a nedostatočné informácie o krajine a jej okolí, obvykle odradili otrokov od myšlienky vzbury.
V tomto prostredí sa začala rozvíjať capoeira. Bola viac ako len bojový štýl, bola vytvorená ako nádej na prežitie, ako nástroj vďaka ktorému otrok na úteku mohol prežiť v nepriateľskom území a brániť sa pred tzv. capitães-do-mato, koloniálnymi agentmi, ktorí mali na starosti hľadanie otrokov na úteku. Títo boli vždy ozbrojení.
Podstatou capoeiry bola obrana bez zbrane proti zlodejom sliepok, násilníkom, lupičom a otrokárom. Od roku 1707 bola zakázaná. Otroci ju naďalej pestovali pod rúškom „bojového tanca“.
Od roku 1808 brazílska vládnuca trieda toto bojové umenie tvrdo potlačovala a postupovala proti capoeiristom neobyčajne brutálne. V roku 1825 to zašlo až tak ďaleko, že farební otroci, aj keď len postávali na rohu ulice, pískali alebo sa pokúšali o vytvorenie akéhokoľvek zvuku, bolo to považované za prejav zakázanej capoeiry a bolo proti ním kruto zasahované.
Napriek týmto historickým udalostiam sa od roku 1972 capoeira opäť stala v Brazílii uznávaným bojovým umením. Stala sa populárnou, dostala pevné pravidlá a dnes je po futbale druhým najobľúbenejším brazílskym športom.
Quilombos
Čoskoro sa niekoľko skupín afrických otrokov zhromaždilo a vytvorilo tzv. Quilombos, čo boli primitívne osady ďaleko a na ťažko prístupných miestach. Po skromnom začiatku sa niektoré Quilombos začali rozvíjať, lákali stále viac otrokov na úteku, brazílskych domorodcov ale aj Európanov, ktorí unikali pred zákonom alebo boli obvinení z katolíckeho extrémizmu. Niekedy sa z Quilombosu vytvoril skutočný nezávislý mnohonárodnostný štát.
Každodenný život v quilombose ponúkal slobodu a príležitosť uchovať tradičnú kultúru, ktorá sa strácala v dôsledku koloniálneho útlaku. V tejto mnohonárodnej komunite, neustále ohrozovanej portugalskými vojakmi, sa z Capoeiry, pôvodne nástroja na prežitie, vyvinulo bojové umenie zamerané na vojnu.
Najväčším quilombosom bol Quilombo dos Palmares, pozostávajúci z mnohých dedín väčšinou afrických otrokov ale taktiež z iných etník, a trvalo viac ako jedno storočie, bránilo sa, často proti prečíslenej presile, koloniálnym útokom. Toto quilombo sa ubránilo minimálne 24 malým útokom a 18 veľkým koloniálnym nájazdom. Portugalskí vojaci občas hovorili, že je ťažké chytiť bojovníka z quilombosu, pretože sa bránia s podivnou bojovnou technikou. Guvernér provincie vyhlásil, že: „je ťažšie poraziť bojovníka z quilombosu ako holandského útočníka“.
Urbanizácia
Veci v kolónií sa začali meniť keď princ a budúci kráľ Ján VI., spolu s celým portugalským dvorom, utiekol v roku 1808 do Brazílie pred inváziou napoleonských vojsk do Portugalska. Kolónia, dovtedy len zdroj prírodných zdrojov, sa konečne začala vyvíjať ako národ. Portugalský monopol definitívne skončil keď Brazília začala obchodovať so zahraničím. Mestá naberali na dôležitosti a brazílsky ľud mohol konečne získať povolenie na výrobu produktov, ktoré sa dovážali z Portugalska, ako napríklad sklo.
Základné druhy Capoeiry
náhľad|Mestre Bimba group, 2022
Javor (okres Klatovy)
Javor je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 76 obyvateľov, z toho 36 mužov a 40 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 37,3 roka, ženy 48,2 roka).
Saiph
Saiph (κ Ori/κ Orionis) je šiesta najjasnejšia hviezda v súhvezdí Orión.
Externé odkazy (v angličtine)
Saiph (Kappa Orionis)
Vodné dielo Horná Streda
náhľad|Vodná elektráreň Vodné dielo Horná Streda je kanálová hydrocentrála, ktorá sa nachádza v obci Horná Streda (Trenčiansky kraj) na Biskupickom kanáli rieky Váh a je súčasťou Vážskej vodnej kaskády. Je to posledný stupeň novomestskej kaskády Váhu, odpadný kanál diela je pred nádržou Sĺňava v Piešťanoch zaústený do Váhu.
Vodná elektráreň Horná Streda má inštalovaný výkon 25,5 MW a ročnú produkciu 122,1 GWh elektrickej energie. Je navrhnutá na prietok za sekundu.
Dejiny
Elektráreň bola uvedená do prevádzky v roku 1954 počas výstavby Biskupického kanála.
Iónske ostrovy
Časté zemetrasenie, často turistické strediská.
Zoznam hlavných Iónskych ostrovov:
Dejiny Iónskych ostrovov
Od najstarších čias boli súčasťou gréckej (antickej) civilizácie. V priebehu 3. storočia pred n.l. sa stali súčasťou Rímskej ríše, po jej rozdelení v 3. storočí n.l. sa stali súčasťou Východorímskej ríše. Súčasťou Byzantskej ríše boli do roku 1186, keď ich získali západoeurópski križiaci. Od konca 14. storočia niektoré ostrovy ovládli Benátky (najmä Korfu, od roku 1386). Za napoleonských vojen ich v roku 1797 (po zrušení samostatnosti Benátskej republiky) ovládli Francúzi. V roku 1799 bola francúzska armáda z Iónskych ostrovov vypudená ruskou armádou a cár Pavol I. prehlásil územie siedmych ostrovov za republiku (pod názvom "Republika siedmych spojených ostrovov") pod spojeným rusko-osmanským protektorátom. V roku 1807, po podpise mierovej dohody medzi Ruskom a Francúzskom v Tylži, ostrovy opäť prešli pod francúzsku okupáciu, ale v roku 1809 ich obsadili Briti. V roku 1815 bol rozhodnutím diplomatov na Viedenskom kongrese utvorený "Spojený štát siedmych iónskych ostrovov", ktorý bol formálne samostatným štátnym útvarom, ale v praxi ostal pod britským protektorátom, a to až do roku 1864. V tomto roku sa územie Iónskych ostrovov pripojilo ku Gréckemu kráľovstvu.
Július Andrejka
Július Andrejka (pôv. Andrássy) (* 9. máj 1895, Štefultov† 25. apríl 1980, Nitra) bol slovenský publicista a lesný inžinier.
Jeho otec bol Jozef Andrássy a matka Mária rod. Jawarková.
Pod kupolou
Pod kupolou (orig. Under the Dome) je americký mysteriózny sci-fi seriál, ktorý vysielala v USA stanica CBS od 24. júna 2013 do 10. septembra 2015. Seriál bol nakrútený podľa rovnomennej knižnej predlohy Under the Dome od Stephena Kinga.
Na Slovensku vysielala seriál stanica Dajto od 25. decembra 2014 do 27. decembra 2015.
Karate
Karate (🇯🇵) alebo karate dó (🇯🇵) je bojové umenie pochádzajúce z japonského ostrova Okinawa. V športovom karate existujú dve disciplíny - kata a kumite. Vyvinulo sa z pôvodného bojového umenia ostrovov Rjúkju (nazývané te (手), doslovne "ruka"; tii po Okinawsky) pod vplyvom čínskych bojových umení.
História
Všetky ázijské bojové umenia sú úzko späté s východnými filozofiami, hlavne s budhizmom. Budhizmus vznikol v Indii, postupne sa rozšíril po celej Ázii a v dvadsiatom storočí ovplyvnil aj filozofické zmýšľanie západného sveta. India bola v tej dobe striktne rozdelená na kasty (spoločenské vrstvy). Tak ako mali jednotlivé vyššie kasty určité privilégiá, mali aj povinnosti. Medzi najvýznamnejšiu z povinností patrilo štúdium bojových techník a filozofických disciplín. Tak sa stalo, že Bódhidharma (tretie dieťa kráľa Sugandhu) bol vycvičený v umení boja holými rukami (Vajra-mushti) a zároveň ho mních Prajnatara vyučoval aj budhizmus. Prajnatara kládol najväčší dôraz na meditačné cvičenia, ktoré boli často veľmi únavné a náročné.
Čína
Niekedy okolo roku 520 (uvádza sa aj 524 alebo 527) prišiel Bódhidharma už ako takmer 60-ročný muž do Číny. Historické pramene sa nezhodujú v tom, či prišiel po mori alebo cez hory. Faktom však je, že v chrámovom komplexe Šao-lin začal vyučovat svoje pojatie buddhismu. Aby jeho žiaci lepšie zvládali náročné meditačné techniky, vytvoril pre mníchov program cvičenia pre zvyšovanie fyzickej kondície založený na už spomínanom umení boja holými rukami. Tieto cvičenia neboli určené k vycvičeniu mníchov na bojovníkov, ale k tomu, aby si jeho žiaci uvedomili funkčnosť jednotlivých častí svojho tela a tým položili základ pre zvládnutie meditačných techník. Krátko po Bodhidharmovej smrti však v Číne nastali ťažké časy. Zúrila vojna a jej výboje sa nevyhýbali ani kláštoru. Mnísi boli nútení sa brániť, a k tomu boli vyučované fyzické cvičenia veľmi vhodné, keďže vychádzali z bojového štýlu. Kláštor sa úspešne ubránil a s časom bojové umenia ďalej rozvíjal. Istý čas sem dokonca cisár posielal na výcvik niektorých zo svojich elitných vojakov.
Okinawa
Vlastný druh neozbrojeného boja vznikol tiež na Okinawe, čo je jeden z ostrovov Rjúkjú. Tamojší vládca (daimjó) zakázal prostému ľudu nosiť a používať akékoľvek zbrane. Vzhľadom k útokom banditov a krutosti pánov boli obyvatelia Okinawy nútení rozvinúť techniku boja holými rukami (popr. pomocou bežných denných pomôcok). Túto techniku nazvali Te (ruka). Vďaka obchodnému spojeniu s Čínou sa okinawské Te dostalo pod vplyv Kempo (Kempo je súhrnný názov pre čínske bojové umenia) a rozvinulo sa do rôznych samostatných štýlov. V mestách Šuri, Naha a Tomari sa vyvinuli tri štýly boja - Šuri-te, Naha-te a Tomari-te. Z tých sa v 19. storočí vyvinuli dva smery: Sorea-rju (pôv. Naha-te) a Sorin-rju (spojením Šuri-te a Tomari-te). Časom sa tieto školy ďalej delili a kombinovali, takže dnes poznáme veľké množstvo štýlov karate.
Japonsko
Toto bojové umenie sa vďaka svojmu čínskemu pôvodu nazývalo pôvodne "čínska ruka". To bol aj pôvodný význam znakov, ktorými sa karate v Japonsku označovalo. Moderný majster tohto umenia Gichin Funakoši, ktorý zomrel v roku 1957 vo veku 88 rokov, zmenil znaky tak, že doslova znamenali "prázdna (kara) ruka (te)". Funakoši však zvolil tieto znaky i pre ich význam v Zen-budhistickej filozofii: "stať sa prázdnym". Pre majstra bolo karate bojovým umením, ale bolo tiež prostriedkom tvorby charakteru. Napísal: "Ako lesklý povrch zrkadla odráža všetko, čo je pred ním, a ako sa tichým údolím nesie i slabý zvuk, tak musí žiak karate vyprázdniť zo svojej mysle sebectvo a skazenosť pri úsilí vhodne reagovať na čokoľvek, s čím sa môže stretnúť. Toto je význam kara, čiže "prázdny", v karate".
Karate bolo prvýkrát predvedené japonskej verejnosti v roku 1922, kedy bol Funakoši, ktorý bol profesorom na okinawskej vysokej pedagogickej škole, pozvaný, aby vyučoval a predvádzal ukážky tradičných bojových umení pod záštitou ministerstva školstva. Jeho ukážky na divákov tak zapôsobili, že bol zavalený žiadosťami, aby zostal vyučovať v Tokiu. Namiesto návratu na Okinawu učil Funakoši karate na rôznych univerzitách. Tiež učil v Kudokane - mäkké Judo - do doby, keď v roku 1936 ustanovil Shotokan - táto udalosť patrí k jedným z najväčších medzníkov karate v Japonsku.