cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Infekcia Clostridium difficile
náhľad|Clostridium difficile - zobrazenie elektrónovým mikroskopom Infekcia Clostridium difficile (tiež klostrídiová kolitída alebo enterokolitída, angl. Clostridium difficile infection - CDI) je črevné infekčné ochorenie rôznej závažnosti, ktoré môže prebiehať ako obyčajná hnačka, ale aj ako život ohrozujúca pseudomembranózna kolitída alebo toxické megakolon - bolestivé nafúknutie hrubého čreva s jeho nepriechodnosťou (paralytický ileus) so sekundárnou sepsou. Iným možným prejavom tejto infekcie je rekurentná kolitída s opakovanými záchvatmi hnačiek.
Príčina
Pôvodcom ochorenia je Clostridium difficile (CD), grampozitívna sporulujúca baktéria, ktorá sa bezpríznakovo vyskytuje aj v čreve niekoľkých percent dospelej zdravej populácie a až u 50% detí do 2 rokov (ktoré ešte nemajú na črevnej sliznici väzobné miesta pre klostrídiové toxíny). V súčasnosti je CD najčastejším pôvodcom nemocničných črevných infekcii. Prenáša sa vo forme odolných spór, ktoré kontaminujú pevné povrchy a sú odolné voči bežne používaným dezinfekčným prostriedkom. Ťažké ochorenie spôsobujú kmene, produkujúce dva toxíny, A a B, ktoré poškodzujú črevnú sliznicu aj hlbšie štruktúry. Po zasiahnutí svaloviny a vegetatívneho nervstva vzniká paralytický ileus a v konečnom štádiu k enormnému roztiahnutiu hrubého čreva - toxické megacolon. Takto poškodené hrubé črevo sa stáva priestupným pre všetky črevné baktérie, ktoré zaplavujú organizmus a spôsobujú potenciálne smrteľnú sepsu.
Infekcia Clostridium difficile postihuje predovšetkým starších pacientov na nemocničných oddeleniach, oslabených inou infekciou, zvlášť s rozvráteným prirodzeným osídlením čreva baktériami (bakteriálnou flórou) v dôsledku liečby širokospektrálnymi antibiotikami (t.č. hlavne aminopenicilíny, cefalosporíny a fluorochinolóny). Riziko predstavujú stavy po brušných operáciach, kedy je porušená peristaltika (pohyby čriev, ktoré posúvajú ich obsah), prípadne lieky, ktoré ju spomaľujú a tiež stavy, kedy je porušená slizničná imunita v tráviacom trakte -  nedostatok bielkovín v strave, zápaly čriev atď. Riziko CDI zvyšujú aj lieky, tlmiace vylučovanie žalúdočnej kyseliny, hlavne zo skupiny IPP (inhibítory protónovej pumpy). Klostrídiová enterokolitída sa u pacienta  môže opakovať, kým sa v čreve neobnoví normálny mikrobiálny ekosystém.
Diagnostika
náhľad|Kolonoskopický obraz [[Pseudomembranózna kolitída|pseudomembranóznej kolitídy (žlté škvrny sú povlaky blanitého vzhľadu - pseudomembrány)]] Diagnostika sa rutinne vykonáva dôkazom toxínov A a B metódou ELISA, presnejší je dôkaz špecifického antigénu (glutamát dehydrogenázy - GDH), v sporných prípadoch aj ďalšie, napríklad kultivácia stolice,  PCR vyšetrenie. Sliznica hrubého čreva (latinsky colon), postihnutá pseudomembranóznou kolitídou má charakteristický vzhľad pri kolonoskopickom vyšetrení. Rozšírené črevné kľučky so zhrubnutou stenou sa dajú zobraziť ultrasonograficky alebo rentgenom, ale tento nález nie je špecifický len pre toxické megacolon.
Liečba
Voľba liečby závisí na závažnosti ochorenia. Jej súčasťou je ukončenie liečby antibiotikom, ktoré viedlo ku vzniku CDI a rehydratácia pacienta, trpiaceho hnačkami, prípadne aj infúznou liečbou. Z antibiotík sa používa pri ľahkej a stredne závažnej forme metronidazol, v závažných prípadoch vankomycín (ústami, hoci je to liek určený pre vnútrožilové podanie), prípadne kombinácia týchto antibiotík. V posledných rokoch je k dispozícii veľmi účinný (a drahý) fidaxomycín. V niektorých najzávažnejších akútnych prípadoch je nevyhnutné chirurgické odstránenie postihnutého čreva (kolektómia) ako život  zachraňujúci výkon. Pri recidivujúcich, ináč nezvládnuteľných enterokolitídach býva úspešnou až fekálna transplantácia - aplikácia stolice alebo jej homogenizátu od zdravého darcu sondou alebo klyzmou. Darcovská črevná bakteriálna flóra je schopná rozmnožiť sa v čreve pacienta a potlačiť patogénne mikróby.
Prognóza
Prognóza pacientov s ľahkou formou ochorenia je dobrá, aj keď sú možné rekurencie. Prognóza ťažkých foriem ochorenia je zhoršovaná vysokým vekom pacienta, prítomnosťou iného zápalového ochorenia čreva, poruchou imunity (onkologických a transplantovaných pacientov), podvýživou, dlhým pobytom v lôžkovom zariadení, u pacientov s cukrovkou a zlyhávaním obličiek.
Apple Darwin
Darwin tvorí základný súbor komponentov, na ktorých sú založené MacOS (predtým OS X a Mac OS X), iOS, watchOS, tvOS a audioOS. Väčšina z nich sú kompatibilné s POSIX, ale nikdy sám nebol certifikovaný ako kompatibilný s akoukoľvek verziou POSIX. Počnúc Leopardom, bol MacOS certifikovaný ako kompatibilný s Single UNIX špecifikáciou verzie 3 (SUSv3).
Zoznam častí amerického seriálu Doktori
Toto je zoznam častí amerického seriálu Doktori. Seriál mal premiéru 21. januára 2018 na americkej televíznej stanici FOX. Na Slovensku mal premiéru 25. júla 2019 na WAU.
Challenge trophy EHF žien 2012
Challenge trophy EHF žien 2012 bol v poradí 7. Challenge trophy EHF žien, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v Gabrove a Velkom Tărnove, v Bulharsku od 22.25. marca 2012, za účasti 8 tímov. Domáce Bulharky sa stali víťazom tohto turnaja, keď vyhrali všetky svoje zápasy.
Nasadenie do košov
Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie v medzinárodnom rebríčku Roon Ba.
Skupina A
Vasil Levski Sports Hall, Veliko Tărnovo
Skupina B
Orlovetz Hall, Gabrovo
Play off
Orlovetz Hall, Gabrovo
Bégadan
Bégadan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Beskyd (vrch v Západných Tatrách)
Beskyd je vrch v Západných Tatrách na slovensko-poľskej štátnej hranici.
Bégadan
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Beskyd (vrch v Západných Tatrách)
Polohopis
Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi vrcholmi Kasprov vrch, ktorý je oddelený Suchým sedlom , a Krajná Kopa patriaca už do Vysokých Tatier. Táto je oddelená Ľaliovým sedlom, ktoré tiež oddeľuje Západné a Vysoké Tatry. Medzi Beskydom a Ľaliovým sedlom rozlišuje Władysław Cywiński ešte vrchol Liliowa Kopka oddelený od Beskydu sedlom Wyżnie Liliowe. Juhozápadné svahy hory klesajú do Tichej doliny, severovýchodné do Gasienicovej doliny. Beskyd je budovaný prevažne žulou.
Let It Burn (Volbeat)
„Let It Burn“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Bola vydaná ako tretí medzinárodný singel albumu 5. septembra 2016.
Beskyd (vrch v Západných Tatrách)
Zdroj
náhľad|vľavo|Hlavný hrebeň od severu
Bégadan
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká skala (vrch v Branisku)
Veľká skala je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Vyšným Slavkovom, približne juhozápadne od Lipian.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Smrekovica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území obce Vyšný Slavkov. Najbližšími sídlami sú západne ležiaci Vyšný Slavkov, východným smerom sa nachádza Lačnov, Lipovce a Šindliar.
Opis
Veľká skala leží v rázsoche, vybiehajúcej severozápadne z vrchu Boldigaň v hlavnom hrebeni medzi Kravcovou  a Lačnovským sedlom. Severným smerom sa nachádza Adamova hora, Bučina a Magura , východným Bučie , Červená skala  a Suchý vrch , južným Boldigaň, Homôľka , Kravcová, Nad Bučom , a Smrekovica  a západným Petruška , Michalička  a Homôľka. Masív leží v povodí rieky Torysa, kde vodu odvádza Antalov potok a jeho prítoky. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Vyšného Slavkova.
Výhľady
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je ojedinele možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež Belianske Tatry, Levočské vrchy, Bachureň a Slanské vrchy.
Diodóros z Hermopolisu
Diodóros bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v roku 245. Tibérios Klaudios Diodóros nazývaný tiež Prótinos z egyptského Hermopolisu bol pravdepodobne na 256. olympijských hrách v roku 245 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v neznámej disciplíne (bol atlétom alebo hlásateľom).
Jeho olympijské víťazstvo je zaznamenané na papyruse z roku 267 Papyri SPP 5 73 II (SPP = štúdia paleografie a papyrusov, Stud.Pal. V, Corpus Papyrorum Hermopolitanorum I (C.P.Herm.), ed. C. Wessely. 1905.) z egyptského náleziska starovekého Hermopolisu, editovanom rakúskym papyrológom Karlom Wesselym vo Viedni v roku 1905.
Siamang
Siamang  alebo gibon (lat. Symphalangus) je vo väčšine súčasných systémov rod z čeľade gibonovité (podrobnosti o systematike rodu pozri nižšie). Jeho jediným zástupcom je siamang zrastoprstý (iné názvy: gibon siamang, gibon amang , siamang ; lat. Symphalangus syndactylus, synonymum: Hylobates syndactylus).
Rozsah taxónu
Taxón Symphalangus v súčasnosti zahŕňa len 1 druh – siamanga zrastoprstého (iné názvy pozri vyššie).
V minulosti v niektorých textoch Symphalangus (či už ako rod alebo ako podrod – porov. nižšie) istý čas, zhruba v prvej polovici 20. storočia, zahŕňal aj gibona mentavejského (Hylobates klossii, = podrod Brachitanytes).
20. storočie
Počas celého 20. storočia a čiastočne počas prvých rokov 21. storočia existovali paralelne tieto alternatívne systémy:
Lekagul a McNeely (1977, 1988) – na svoju dobu atypicky - použili systém s delením gibonovitých na 3 rody: Hylobates (s podrodmi Hylobates, Bunopithecus [t. j. hulok] a Brachitanytes), Nomascus a Symphalangus.
Blanka (opera)
Blanka je fantasticko-romantická opera českého skladateľa Karla Šebora z roku 1869 na pôvodné nemecké libreto nemeckého spisovateľa Eduarda Rüffera. Premiéru mala v pražskom Dočasnom divadle dňa 8. marca 1870.
Siamang
21. storočie
V roku 2000 sa prvýkrát vyskytla - a čoskoro nato postupne začala v literatúre prevažovať - systematika, v ktorej sú gibonovité (v užšom zmysle) rozdelené na 4 recentné rody Hylobates, Nomascus, Hoolock (resp. do roku 2005 Bunopithecus v širšom zmysle) a Symphalangus (a vyhynuté rody Yuanmoupithecus, Bunopithecus v užšom zmysle a od roku 2018 aj Junzi ).
Niektorí bádatelia však toto delenie na 4 recentné rody odmietajú a trvajú na niektorom z tradičných systémov (vyššie označených ako 1. a 2.). Pre tých, ktorí trvajú na použití systému typu 1., rod Symphalangus teda neexistuje a je len podrodom rodu Hylobates.
Vnútorná systematika
Niektorí autori neuznávajú žiadne poddruhy druhu Symphalangus syndactylus. Iní rozlišujú tieto poddruhy:
Blanka (opera)
Vznik a história diela
Skladateľ Karel Šebor napísal svoju štvrtú operu s názvom Blanka onedlho po veľmi úspešnom uvedení Nevesty husitskej. Libreto pre neho napísal takisto ako u predchádzajúcej opere nemecký dramatik a spisovateľ Eduard Rüffer v nemčine a Šebor napísal operu na tento originál. Až neskôr urobil metricky zodpovedajúcu českú verziu libreta (vydaná 1870) nemenovaným českým prekladateľom a tá slúžila aj pri divadelnom prevedení. Aj keď má opera vágny historický nádych, Šebor po prvýkrát opustil pôdu konkrétnych udalostí z českých dejín a siahol k námetu rozprávkovo romantickému, ktorého titulnou hrdinkou je často zobrazovaná postava nadprirodzenej bytosti (víly) túžiaca po ľudskej duši, aká je v českej opere najlepšie známa Dvořáková Rusalka. Libreto obsahuje efektné scény, chýba mu však dramatická jednota a motivácia ako aj hlbšia charakterizácia postáv. Navyše autor deklamáciu pôvodne koncipovanou v nemčine neprispôsobil českému prekladu, ostatne veľmi slabému.
Siamang
Charakteristika
Siamang sa vyskytuje na ostrove Sumatra a na Malajskom polostrove (Malajzia a malá priľahlá časť Thajska). Medzinárodná únia na ochranu prírody a prírodných zdrojov (IUCN) druh hodnotí ako ohrozený, pričom trend celkovej populácie je klesajúci. Nebezpečenstvo predstavuje strata prirodzeného prostredia (predovšetkým z dôvodu ťažby dreva, uvoľňovania pôdy pre rozvoj poľnohospodárstva a rozvoj infraštruktúry), ale aj lov pre obchod. Siamang je zákonom chránený v celom areáli výskytu a je aj zaradený k druhom pod ochranou medzinárodného dohovoru CITES (príloha I). Vyskytuje sa v niekoľkých chránených oblastiach, vrátane Národného parku Bukit Barisan a Národného parku Gunung Leuser.
Blanka (opera)
Vznik a história diela
Zjavný je posun jeho štýlu od románskej číselnej opery k prekomponovanému, na príznačných motívoch založenému deklamačnému opernému typu a tým opera do značnej miery stratila svoj účinok. Skladateľ venoval svoju operu J. C. V. princovi Petrovi Georgijevičovi Oldenburskému (1812 – 1881), ruskému učencovi, filantropovi a skladateľovi. Prvotný divácky ohlas opery bol rovnako ako u predchádzajúcich Šeborových opier veľmi pozitívny: premiéra "našla u nadmieru početného publika priateľské prijatie. Skladateľ bol na konci každého aktu vyznamenaný búrlivými ováciami. " Kritika však prijala novú operu prísne.Hudobný kritik Josef Bartoš napísal: "pred kritikou a súdnym obecenstvom prepadla úplne", "bolo to fiasko celého Šeborovho doterajšieho sveta" ), vyčítala Šeborovi stále väčšiu rutinu a šablónovitosť. Kritik (mladočeských) Národných listov si vysvetloval divácky úspech tým, že „je účtom obyčajnej zaslepenej nesúdnosti obecenstva“, zatiaľčo „v celej partitúre je málo potešiteľných stránok, takých, kde by sme mohli konštatovať skutočný pokrok k lepšiemu, nanešťastie žiadny, áno naproti skorším plodom dramatickým toho istého skladateľa zostáva Blanka ďaleko pozadu ", a vyzýval autora," aby sa vzmužil k plnému sebazapreniu (…) a cesty s Blankou nastúpenej úplne sa zriekol“. Prísny súd preniesol aj Otakar Hostinský: „krásnych pôvodných myšlienok je tu úžasne málo, zdá sa skoro, že príliš rýchlym komponovaním svojich štyroch opier Šebor svoju fantáziu zatiaľ až na dno vyčerpal“. Aj priaznivejšie naklonená kritika, napr. (Národní strana staročeská) Politik, videla v Blanke dielo prechodové, ktoré „nevykazuje žiadny národný ráz“, a videla v ňom rad až príliš podobných zjavných vzorov v hudbe aj v librete, od Richarda Wagnera (predohra pripomínala rozprávanie o gráli z Lohengrina alebo zbor pútnikov z Tannhäusera) po kópie scény hranice z Halévyho Židovky a väzenské scény z Gounodovho Fausta.
Siamang
Charakteristika
Siamang je najväčší žijúci príslušník čeľade gibonovité. Celková dĺžka tela sa pohybuje okolo 71 až 90 cm s hmotnosťou 10 až 12 kg. Pohlavia sú si podobné. Srsť je na celom tele čierna, tvár nemá ochlpenie. Druh sa vyznačuje veľkým sivým hrdelným vakom, ktorý slúži na zosilňovanie vydávaných zvukov. Vokalizáciu siamangov je počuť na mnohokilometrové vzdialenosti, no nie je príliš sofistikovaná. Horné končatiny môžu byť až o polovicu dlhšie než končatiny dolné. Zvláštnosťou je, že druhý a tretí prst čiastočne zrastajú pomocou kožnej blany.
Siamang žije v nížinných aj horských dažďových pralesoch, ako jediný z gibonov sa vyskytuje vo vysokohorskom prostredí. Druh je monogamný a páry si územie teritória vymedzujú spoločnou vokalizáciou. Živí sa predovšetkým lístím, ktoré tvorí takmer 60 % potravy, ďalej ovocím aj živočíšnymi zložkami (hmyz, malé stavovce, vajcia). Rozmnožovanie prebieha celoročne, samice majú mláďatá raz za dva až tri roky. Po 230 až 235 dňoch samice rodia najčastejšie jedno mláďa, ktoré sa stane nezávislým do dvoch rokov, pričom samec alebo starší súrodenci sa čiastočne zapájajú do výchovy. Pohlavnú dospelosť gibon siamang dosiahne vo veku 6 až 7 rokov.
Blanka (opera)
Vznik a história diela
Ohľadom Blanky sa Šebor dostal do nie celkom jasného sporu s vedením Dočasného divadla a po štyroch predstaveniach nielen svoju operu stiahol, ale i rezignoval na miesto tretieho kapelníka a zbormajstra divadla a opustil Čechy. Blanka, naostatok divácky i kriticky najmenej úspešná z piatich Šeborových opier, už nebola nikdy v divadle prevedená.
1. dejstvo
(Klenutá sála v kláštore lechnickom) Vladyka Vuk pred opátom Dalimilom obviňuje vladyku Vlastenského z toho, že odmieta vydať les patriaci od pradávna ku kláštornému majetku. Vlastenský však tvrdí, že sporný les bol od nepamäti majetkom jeho predkov. Ani hrozby cirkevnej kliatby, prehlásenia ho za kacíra a hrozby smrti, ktorými sa svorne vyhrážajú Vuk aj Dalimil, Vlastenským nepohnú. Zajtra medzi obomi stranami začne boj (scéna a tercet Pred vami Vlastenského žalujem… Ja sa nevzdám nikdy svojich práv). Dalimil si osamote premieta to, že jeho oddanosť kláštornému životu vyprchala, jednotvárnosť rehoľného života sa mu protiví a cíti v sebe vrelú vášeň nezlučujúcu sa s mníšskou kutňou (árie O túžby moje, o sveta lesk).
Dalimil sa prebúdza za vytrženia nad krásou, ktorú uvidel, ale spev mníšskeho Ave Maria ho pripomenie na rehoľné povinnosti a opát sa modlí, aby bolo od neho pokušenie odvrátené (ária Čo som to uvidel! Aká čarovná to krása!… Panna svätá, vzývam teba).
2. dejstvo
(Krajina, uprostred staroveká lipa) Dedinčania sa vydali rúbať stromy do lesa. Mladá dedinčanka rozpráva o povesti, podľa ktorej s každým vyrúbaným stromom umiera jedna víla (zbor Les, les náš a pieseň dievčaťa Mne vyprávala babička). Z temného lesa vychádza Blanka: Jas ju ľaká a cíti neznámu úzkosť, je však rozhodnutá hľadať vo svete ľudí lásku (ária Azda svet to je lesk dňa?… O duch lásky, zdroj krás).
Kláštorné vojsko zvíťazilo v boji, pretože Vlastenského zradili vlastní ľudia. Porazený vladyka bol odsúdený ako nepriateľ cirkvi a kacír a sprievod katov ho privádza k poprave, ktorá sa má konať pri lipe. Vuk vynáša výrok súdu, Dalimil následne odsúdenca vyzýva k pokore, aby bolo jeho duši odpustené. Vlastenský poručí svoju dušu Bohu (scéna V tieni tej starovekej lipy so spevom Vukovým Vypočuj výrok súdu, Dalimilovým Nech večná prijme dušu brána a Vlastenského Pane k tebe zrakov svit). Vuk je už pripravený na ranu kata, keď zasiahne Blanka a nabáda všetkých ku zmieru a láske: pod touto zasvätenou lipou sa nesmie preliať krv. Všetci sú jej krásnym zjavom ohromení a vyhovejú jej prianiu. Vlastenský sa rád odovzdá do jej moci (finále Tu nesmie krv nikdy tiecť… Aká to žiara!… Ako som vzhliadol k blankytu).
3. dejstvo
Vracia sa Vlastenský, aby Blanku odviedol k oltáru. Keď dievča naposledy zavrhuje Dalimilovu žiadosť, opát vladyku varuje, že sa stal obeťou démonského klamu: Blanka je víla a pohanka. Vlastenský neverí a odchádza s Blankou k obradu (spev Nuž oprevaď ma tak k sobášu a tercet Svoju vášeň potlač v srdci svojom). Osamelý Dalimil prisahá, že kráska nebude patriť inému, a odchádza pre posilu (arieta To hrozné slovo dušu zrýva). Svadba zatiaľ pokračuje (zbor Spojte ruky vo večný mier a balet), než ich preruší vpád ozbrojeného ľudu vedeného Dalimilom a Vukom. Tí odsúdia hrozný hriech: Blanka je čarodejnica a pohanka a musí byť súdená cirkvou. Svadobčania sa zhrozia nad opovážlivou nástrahou, ktorú diablova služobnica na vladyku nastrojila, aby sa zmocnila jeho duše. Vlastenský sa Blanku snaží brániť, ale je odzbrojený a jeho žena odvedená k súdu a k poprave (finále: zbor Končí sa dej, Vukov spev Všetka radosť zmenila sa v trápenie a ansámbl Tak čistá je, ako ľalia).
4. dejstvo
(Žalár) Blanka plače vo vezení za svojim životom a za svojim manželom (ária Beda, teraz v samote mám znášať strasť…). Prichádzajú Dalimil a Vuk so zbrojnošmi. Podľa Vuka bola Blanka za čarodejníctvo odsúdená k smrti upálením. Dalimila prenasleduje svedomie, že je strojcom jej skazy, a žiada si ešte posledný rozhovor s odsúdenou, aby ju obrátil na kresťanskú vieru (scéna-tercet Kde je tá žena?). V tomto rozhovore sa vzdáva svojej lásky k nej a sľubuje jej slobodu, aby sa mohla vrátiť medzi víly. Ale Blanka chce nasledovať svojho manžela a také oslobodenie odmieta (duet Za okamihu nešťastného). Vuk prichádza odviesť Blanku na popravisko. Blanka ho nasleduje s rozhodnou odovzdanosťou a odvrhuje Dalimila, ktorý jej navrhoval útek na poslednú chvíľu. Prichádza pre ňu iný záchranca, sám Vlastenský, ktorý zabíja Dalimila. Manželia sa však dlho zo stretnutia netešia: Vlastenského prebodne Vuk a potom aj Blanka volí smrť. Duša nešťastnej víly stúpa k nebu za spevu jej matky a sestier (finále Už dlhšie sa zdržať ľud nedá s duetom Ó Blanka, Blanka a zbor Vznešená žiť má už bez bolesti).
Bègles
Bègles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Black Rose
Black Rose (resp. v niektorých prípadoch The Black Rose) môže byť:
Hyacint
Hyacint môže byť:
Solaris Trollino 15
Solaris Trollino 15 je trojnápravový nízkopodlažný trolejbus, ktorý bol vyrábaný v rokoch 20032018 poľskou spoločnosťou Solaris Bus & Coach.
Konštrukcia
Trollino 15 je prvým nízkopodlažnom trolejbusom dĺžky 15 m na svete. Ide o trojnápravový štandardný voz so samonosnou karosériou. Mechanicky vychádza z autobusu Solaris Urbino 15. Elektrická výzbroj TV Europulse od spoločnosti Cegelec s asynchrónnym trakčným motorom bola do vozov montovaná v dielňach ostravského dopravného podniku (teraz dielne Ekova Electric). V pravej bočnici vozu sa nachádzajú troje dvojkrídlové skladacie dvere.
Od roku 2008 je pätnásťmetrový trolejbus Solaris vyrábaný aj v spolupráci s plzenskou Škodou Electric pod označením Škoda 28Tr Solaris.
Prototyp
Prototyp vozu Trollino 15 bol vyrobený v roku 2003. Po rôznych skúškach bol v Ostrave ešte toho istého roku zaradený do pravidelnej prevádzky a dostal evidenčné číslo 3601.
Anna Andrejuvová
Mgr. et Mgr. Anna Andrejuvová (* 5. január 1980, Bratislava) je slovenská konzervatívna politička, politologička, právnička a podnikateľka (v súčasnosti s pozastavenou živnosťou), ktorá od 20. marca 2020 pôsobí ako poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) za hnutie OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽANO), NOVA, Kresťanská únia (KÚ), ZMENA ZDOLA.
Štúdium a profesijná kariéra
Vyrastala vo Svidníku a v Bardejove. V rokoch 19992004 absolvovala štúdium politológie na Katedre politológie Fakulty humanistiky Trnavskej univerzity v Trnave, v rámci ktorého obhájila diplomovú prácu Komunikácia ústredných orgánov štátnej správy s médiami pod vedením Jozefa Virčíka. V rokoch 20042009 študovala právo na Paneurópskej vysokej škole, kde vypracovala diplomovú prácu Hierarchické usporiadanie katolíckej Cirkvi podľa Kódexu kánonického práva z roku 1983. Ako študentka politológie získala v roku 2001 stáž na Ministerstve vnútra SR, ktoré v tom čase viedol Daniel Lipšic. V Lipšicovom ministerskom tíme pôsobila aj v rokoch 20022005 a 20102012. V roku 2005 bola generálnou sekretárkou Kresťanskodemokratickej mládeže Slovenska.
Od 1. februára 2005 do 30. júna 2006 podnikala a od 8. januára 2007 opätovne podniká v rámci živnostenského oprávnenia v sektore služieb, pričom – vzhľadom na výkon mandátu poslankyne NR SR – má od 19. marca 2020 živnosť pozastavenú.
Politická kariéra
Do hnutia OĽaNO-NOVA-KÚ-ZMENA ZDOLA prišla z hnutia NOVA spolu s Gáborom Grendelom a Danielom Lipšicom. V rokoch 20122020 pôsobila ako asistentka poslanca NR SR D. Lipšica.
Vo voľbách do NR SR 2020 bola zvolená do parlamentu z 15. miesta kandidátnej listiny hnutia OĽANO-NOVA-KÚ-ZMENA ZDOLA so 6034 platnými prednostnými hlasmi (t. j. 0,83 % a 22. miesto spomedzi prednostných hlasov kandidátov hnutia). V NR SR bola zvolená za predsedníčku mandátového a imunitného výboru a zároveň pôsobí ako členka Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva, Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť a ako náhradníčka Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení Rady Európy. Zameriava sa na problematiku bezpečnosti a spravodlivosti, na témy slobody.
Legislatíva o komunistickom režime
Andrejuvová akcentuje, že sa zameriava aj na „témy slobody“, čo sa odzrkadľuje na jej podiele na legislatíve, ktorá si kladie za cieľ rázne odmietnuť komunistický režim v Česko-Slovensku a napraviť ním spôsobené krivdy. Spolu s ďalšími koaličnými poslancami sa podieľala na návrhu novely zákona č. 241/1993 Z. z. o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch v znení neskorších predpisov (schválený 3. novembra 2020 ako zákon č. 325/2020 Z. z.), ktorá zaviedla Deň pamiatky obetí komunistického režimu (na 24. júna) a Deň samizdatu (na 12. októbra). Práve zavedenie pamätného dňa samizdatu bolo jej osobnou iniciatívou.
Medzi jej ďalšiu legislatívnu iniciatívu patril návrh novely zákona č. 125/1996 Z. z. o nemorálnosti a protiprávnosti komunistického systému a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony (schválený 4. novembra 2020 ako zákon č. 338/2020 Z. z.), ktorá o. i. zaviedla zákaz „[u]miestňovať na pamätníkoch, pomníkoch a pamätných tabuliach texty, vyobrazenia a symboly oslavujúce, propagujúce alebo obhajujúce režim založený na komunistickej ideológii alebo jeho predstaviteľov“.
Ako hlavná predkladateľka sa zaslúžila o prijatie návrhu novely zákona č. 274/2007 Z. z. o príplatku k dôchodku politickým väzňom v znení neskorších predpisov a ktorým sa dopĺňajú niektoré zákony (schválený 26. novembra 2020 ako zákon č. 365/2020 Z. z.), vďaka ktorému sa zvýšil príplatok z piatich na 10 eur za každý mesiac obmedzenia slobody a zároveň bola politickým väzňom v januári 2021 vyplatená symbolická suma 1989 eur.
Podieľala sa aj na návrhu na vydanie zákona o odobratí nezaslúžených benefitov predstaviteľom komunistického režimu, doručenom do kancelárie NR SR 16. apríla 2021, ktorý by znamenal zníženie dôchodkov politickým predstaviteľom režimu, ako aj zamestnancom Ústredného výboru Komunistickej strany Československa, Štátnej bezpečnosti Zboru národnej bezpečnosti a pod.
Umelé prerušenie tehotenstva a rodinná politika
Na webe hnutia Andrejuvová prezentuje, že „[o]chrana života nenarodených detí, podpora rodín a dôstojnosť v starobe sú [...] oblasti s veľkými medzerami, kde sa dá mnohé vylepšiť“, pričom zároveň poukazuje na to, že sa ako dobrovoľníčka podieľa na organizácii Národného pochodu za život. Jedným z cieľom tohto podujatia je o. i. zakázať, resp. obmedziť možnosť umelého prerušenia tehotenstva (UPT). Keď sa táto téma v júli 2020 dostala na pôdu parlamentu, Andrejuvová hlasovala za všetky návrhy týkajúce sa obmedzenia prístupu k UPT, a to vrátane návrhu, ktorý predložila skupina opozičných poslancov poslaneckého klubu Kotlebovcov – Ľudovej strany Naše Slovensko a ktorý by znamenal zákaz UPT okrem prípadov ohrozenia života ženy, otehotnenia v dôsledku trestného činu a geneticky chybného vývoja plodu. Takýto postup podľa poslancov strán Sloboda a Solidarita a ZA ĽUDÍ stál v rozpore s čl. II bodom 10 koaličnej zmluvy, Andrejuvová túto interpretáciu však odmietla a tvrdila, že za návrh kotlebovcov hlasovala len preto, že išlo o „plagiát našich návrhov, pána Vašečku a pána Krajniaka z minulého volebného obdobia. Išlo o naše návrhy z čias, keď sme boli v opozícii, a tie by som podporila.“
V súvislosti so snahou o zníženie miery UPT spolu s Michalom Šipošom, Luciou Drábikovou a Marekom Šefčíkom navrhla novelu zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení, ktorá bola schválená 10. decembra 2020 ako zákon č. 426/2020 Z. z. a ktorou sa zaviedla nová sociálna dávka z nemocenského poistenia – „tehotenské“ – na zabezpečenie príjmu na úhradu zvýšených výdavkov spojených s tehotenstvom.
Regulácia hazardných hier
Andrejuvová patrila k skupine koaličných poslancov, ktorá sa podieľala na návrhu novely zákona č. 30/2019 Z. z. o hazardných hrách (schválený 29. septembra 2020 ako zákon č. 287/2020 Z. z.), ktorá sprísnila podmienky prevádzkovania hazardných hier, umožnila obciam zakázať prevádzku hazardných hier aj bez petície, rozšírila kompetencie Úradu pre reguláciu hazardných hier a zaviedla dodatočnú reguláciu na ochranu patologických hráčov (gamblerov).
Jednorožec (rozlišovacia stránka)
Jednorožec môže byť:
Kysucké bradlá
Kysucké bradlá je geomorfologický podcelok Kysuckej vrchoviny. Najvyšší vrch podcelku je Pupov, dosahujúci výšku
Cena Václava Buriana
Cena Václava Buriana je medzinárodné literárne ocenenie, v súčasnosti považované za jednu z najprestížnejších stredoeurópskych literárnych cien. Od roku 2016 je udeľované každý rok v Olomouci na počesť básnika, prekladateľa a publicistu Václava Buriana. Medzinárodná porota každoročne nominuje štyroch básnikov či poetky z Poľska, Slovenska, Česka a nemeckojazyčných krajín Európy.
Kysucké bradlá
Vymedzenie
Zaberá južnú časť Kysuckej vrchoviny, od údolia Kysuce po Oravskú Maguru. Severným smerom pokračuje pohorie podcelkom Vojenné, západným smerom nadväzujú Nízke Javorníky. Južný okraj klesá do málo zvlnenej Žilinskej kotliny s podcelkami Žilinská pahorkatina a Varínske podolie, nasleduje Krivánska Fatra a na juhovýchode susedí krátkym úsekom s Oravskou vrchovinou. Na východe Kysucké bradlá nadväzujú na Oravskú Maguru a jej podcelky Kubínska hoľa a Paráč.
Cena Václava Buriana
Laureáti
Kategória za poéziu
Kysucké bradlá
Ochrana prírody
Východná časť územia patrí do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra. Z maloplošných chránených území sa tu nachádzajú:
Cena Václava Buriana
Laureáti
Kategória za kultúrny prínos pre stredoeurópsky dialóg
Pseudomembranózna kolitída
Pôvodca a príčiny ochorenia
Pôvodca ochorenia, baktéria Clostridium difficile vytvára odolné spóry, kontaminujúce povrchy a nástroje v nemocničnom prostredí, ktoré sú odolné voči bežne používaným dezinfekčným prostriedkom. Ťažké ochorenie spôsobujú dva toxíny, A a B, ktoré poškodzujú črevnú sliznicu aj hlbšie štruktúry steny čreva. Po zasiahnutí svaloviny a vegetatívneho nervstva dochádza k paréze (ochrnutie čriev, čoho následkom je paralytický ileus. Črevo neposúva svoj obsah, ktorý sa hromadí  a dochádza k silnému roztiahnutiu hrubého čreva- toxickému megakolon. Stena poškodeného  čreva sa stáva priestupnou črevné baktérie, ktoré prestupujú do brušnej dutiny, dostávajú sa do krvi, ňou do celého organizmu a  spôsobujú sepsu až septický šok s vysokou úmrtnosťou takýchto pacientov.
Infekcia Clostridium difficile postihuje predovšetkým starších pacientov v nemocniciach a ústavoch s oslabenou imunitou, s rozvráteným prirodzeným osídlením čreva baktériami, často  v dôsledku liečby širokospektrálnymi antibiotikami. Ďalšie rizikové faktory sú  stavy po brušných operáciach, kedy je porušená normálna pohyblivosť čriev (peristaltika - pohyby, ktoré posúvajú obsah čriev), podávanie liekov, ktoré ju spomaľujú a situácie, kedy je porušená slizničná imunita v tráviacom trakte - pri podvýžive, nedostatku bielkovín v strave, zápaloch čriev atď. Riziko infekcie Clostridium difficile zvyšujú lieky, tlmiace vylučovanie žalúdočnej kyseliny, zvlášť inhibítory protónovej pumpy - PPI.
Lauri Ylönen
Lauri Johannes Ylönen (* 23. apríl 1979, Helsinki) je fínsky hudobník, spevák a skladateľ, ktorý sa preslávil ako frontman a spoluzakladateľ rockovej skupiny The Rasmus.
Pseudomembranózna kolitída
Diagnostika
Podozrenie na túto diagnózu vzniká u pacientov s vyššie uvedenými charakteristikami, u ktorých vznikli ťažké hnačky s dehydratáciou. Na potvrdenie väčšinou postačuje  dôkaz  toxínov A a B metódou ELISA, presnejší je dôkaz špecifického antigénu (glutamát dehydrogenázy - GDH), v sporných prípadoch sú dostupné  aj ďalšie vyšetrenia, napríklad kultivácia stolice,  PCR vyšetrenie. Pri kolonoskopickom  vyšetrení má sliznica hrubého čreva, postihnutá pseudomembranóznou kolitídou charakteristický vzhľad  s povlakmi - pablanami. Rozšírené črevné kľúčky so zhrubnutou stenou sa dajú zobraziť ultrasonograficky alebo rentgenologicky, ale tento nález nie je špecifický len pre klostrídiovú kolitídu.
Závažnosť ochorenia sa dá hodnotiť aj na základe rôznych skórovacích systémov (ATLAS, CSI alebo CARDS), ktoré však vychádzajú z podobného semikvantitatívneho hodnotenia určitých prognostických faktorov (ich súhrn je na konci článku).
Lauri Ylönen
V roku 1994 spolu so spolužiakmi na strednej škole založil skupinu The Rasmus, ktorá sa spočiatku volala Trashmosh, potom Antilla a nakoniec Rasmus. Prvý album skupina vydala v roku 1996. The Rasmus existuje dodnes, hoci v roku 2011 Lauri taktiež vydal sólový album New World. Od roku 1999 je The Rasmus členom asociácie Dyansty. Neskôr Ylönen naspieval so Siiri Nordin, speváčkou skupiny Killer, side verziu singla „All I Want“ a hosťoval aj v nahrávkach skupiny Apocalyptica. Zložil soundtrack pre fínsky film Blackout, ktorý bol vydaný v decembri 2008.
Pseudomembranózna kolitída
Liečba
V liečbe je podstatná  rehydratácia pacienta dostatočnou infúznou liečbou. Z antibiotík sú účinné metronidazol, v závažných prípadoch vankomycín, prípadne kombinácia týchto antibiotík. K dispozícii je ďalej veľmi účinný fidaxomycín. Nevyhnutné je ukončenie liečby antibiotikom, ktoré viedlo k pomnoženiu klostrídii. V krajnom prípade je nevyhnutné chirurgické odstránenie postihnutého úseku  čreva (kolektómia).
Prognóza
Prognóza ťažkých foriem ochorenia je vážna, ďalej zhoršovaná vysokým vekom pacienta, poruchou imunity, podvýživou, predchádzajúcim dlhým pobytom v lôžkovom zariadení. Zvlášť sú ohrození pacienti so zhubnými nádormi, s cukrovkou, zlyhávaním obličiek. s iným súbežným črevným zápalom (napríklad idiopatické črevné zápaly), po transplantáciach orgánov.
Lauri Ylönen
Na prelome rokov 2014 a 2015 sa oženil s Paulou Vesalovou a majú spolu syna Juliusa (* 2008). Dňa 26. septembra 2016 oficiálne oznámili rozvod po 12 rokoch vzťahu.
Má prezývku Lint, čo vo fínčine znamená „vták“.
Neodýmová magnetická hračka
náhľad|250px|Kocka z neodýmových magnetov náhľad|250px|Hviezda z neodýmových magnetov
Neodýmové magnetické hračky sú hračky, ktoré sú vyrobené z neodýmových magnetov. Najčastejšie sú predávané ako hračky v tvare guličiek a kociek, s ktorých sa dajú zostaviť najrôznejšie tvary, ako napríklad kruhy, pyramídy, hviezdy, náramky a iné.
História
Medzi prvé neodýmové magnetické hračky patrí sada Neocube, ktorú vyvinul v roku 2008 Chris Reda z Pittsburghu. Nápad dostal po sledovaní magnetov ako prenasledujú jeho pero. Prvou osobou, ktorá začala používať magnetické body pre vytvorenie zložitých geometrických tvarov bol Janos Szaki, programátor, matematik a analytik z Maďarska.
Podobné výrobky ako sú Neocube sú k dispozícii pod niekoľkými obchodnými značkami, ako napr.
Béguey
Béguey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belin-Béliet (obec)
Belin-Béliet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Výbuch v Bejrúte 2020
K dvom výbuchom v Bejrúte došlo 4. augusta 2020 tesne po 15. hodine UTC a o 15:08:08 UTC (teda 18:08:08 miestneho času) v prístave hlavného mesta Libanonu, v Bejrúte. Expolodovalo 2750 ton dusičnanu amónneho, ktorý bol uložený v bejrútskom prístave od roku 2013.
Prvý výbuch sa odohral krátko po 18. hodine miestneho času a o niekoľko minút nasledoval druhý, veľmi silný výbuch. Sila explózie bola 1,2 kiloton TNT a podľa informácii z 10. augusta 2020 si vyžiadala 207 úmrtí a 6000 zranených, 7 nezvestných. Materiálne škody boli odhadnuté na 10 až 15 miliárd amerických dolárov (8,5 až 12,7 mld. eur) a približne 300 000 ľudí zostalo bez domova, čo predstavuje približne 12 % obyvateľstva hlavného mesta Libanonu. Výbuch v Bejrúte je považovaný za jeden z najsilnejších v dejinách ľudstva.
Predohra
Libanon má v súčasnosti finančné, hospodárske a sociálne problémy, keďže libanonská libra stratila 80 % svojej hodnoty a takmer 50 % obyvateľov je chudobných.
23. septembra 2013 sa z Batumi (Gruzínsko) odplavila nákladná loď MV Rhosus pod moldavskou vlajkou, aby do Beiry (Mozambik) dopravila 2750 ton dusičnanu amonného. Počas cesty sa loď kvôli údajným technickým problémom zastavila v Bejrútskom prístave. Niektoré zdroje uvádzajú, že hlavným dôvodom zastávky bol nedostatok hotovosti posádky na preplavenie cez Suezský záliv. Prevážaný dusičnan amónny bol preto uložený v prístave, ale nie podľa bezpečnostných predpisov.
Výbuch
náhľad|Škody spôsobené v jednom z bytov v [[Bejrúte]] 4. augusta 2020 boli krátko po 18. hodine do Bejrútskeho prístavu povolaní hasiči, aby uhasili požiar. Po prvom, menšom výbuchu začal stúpať čierny dym. Požiar údajne sprevádzali záblesky svetla, pripomínajúce ohňostroj. náhľad|Dym po výbuchu v [[Libanone]] K druhému výbuchu došlo o 18:08:08 miestneho času. Silná tlaková vlna ostriasla celým Bejrútom. Explózia bola citeľná i v Turecku, Sýrii, Izraeli, niektorých častiach Európy a v cyperskej Nikózii, ktorá je od Bejrútu vzdialená približne na 250 km. Podľa viacerých záberov bola tlaková vlna natoľko silná, že odhadzovala ľudí a odsúvala autá i lode. Podľa jordánskych seizmológov bola intenzita výbuchu porovnateľná so zemetrasením s magnitúdom 4,5.
Anthony May, americký expert na výbušniny, uviedol, že výbuch mohol dusičnan amónny spôsobiť len za predpokladu, že s ním vybuchla aj iná chemická zlúčenina. Svoju domnienku odôvodnil tým, že by dym, ktorý sa objavil nad miestom výbuchu, nebol červený, ale skôr žltý. S Mayovou teóriou súhlasil aj bývalý pracovník CIA Robert Baer. Podľa iných svedkov bola v sklade uložená aj zábavná pyrotechnika, ktorá taktiež mohla ovplyvniť intenzitu výbuchu. náhľad|Škody po výbuchu v [[bejrútskych uliciach]] Okrem iného sa na mieste výbuchu vytvoril 43 metrov hlboký a 120 metrov široký kráter, ktorý zaplavilo more.
Požiar
Mesiac po výbuchu, 10. septembra 2020, v skladisku pohonných hmôt a pneumatík v bezcolnej zóne bejrútskeho prístavu zachvátil požiar. Príčina požiaru nebola celkom objasnená, ale podľa niektorých odhadov a teórii nastala nehoda počas zvárania, ktoré bolo po augustovom výbuchu súčasťou opráv. náhľad|[[Bejrút po výbuchu 4. augusta 2020]]
Škody
Podľa informácii z 10. augusta 2020 si výbuch vyžiadal 220 úmrtí, 6000 zranených, 110 nezvestných, škody v hodnote 10 až 15 miliárd amerických dolárov a približne 300 000 ľudí ostalo bez domova. Keďže sa výbuch odohral počas pandémie koronavírusu, nemocnice neboli schopné prijímať zranených, keďže lôžka slúžili na liečenie nakazených pacientov COVIDom-19.
Hospodárske škody
Explózia poškodila aj libanonské hospodárstvo, keďže 85 % obilia je po kontaminovaní nepoužiteľných. Materiálne škody sa odhadujú na minimálne 3–5 miliárd amerických dolárov.
Škody na lodiach
Loď Orient Queen utrpela veľké škody, pričom na palube umreli dvaja členovia posádky a ďalší siedmi sa zranili. Počas noci sa loď prevrátila a následne aj potopila. 7. augusta podala spoločnosť Abou Merhi Cruises, respektíve vlastníci lode, prvé trestné oznámenie ohľadne výbuchu. Počas explózie boli zničené aj kancelárie spoločnosti.
Politika
náhľad|Súcit v [[Teheráne]] Mnoho Libanončanov obvinilo z tragédie libanonskú vládu. 8. augusta 2020 sa konali protivládne protesty, pri ktorých zomrel 1 policajt a zranilo sa približne 700 civilistov. Demonštrácie pokračovali i ďalšie dni. Kvôli masívnym protestom podal libanonský premiér Hasan Dijáb 10. augusta demisiu svojho kabinetu.
Donald Trump po rozhovore s americkými vojenskými predstaviteľmi nadobudol pocit, že výbuch v Libanone nemusel byť náhodný. Nevylučoval možnosť, že sa jednalo o bombový útok. Mnohí svedkovia výbuchu počuli pred explóziou prelet lietadla nad mestom.
Medzinárodná pomoc
Na druhý deň od výbuchu ponúkli pomoc Spojené štáty americké, Európska únia a Austrália. Pridalo sa aj Francúzsko, ktoré 5. augusta poslalo do Bejrútu tri vojenské lietadlá so záchranármi a pomocným materiálom. 6. augusta prišiel do Libanonu aj francúzsky prezident Emmanuel Macron, a vyhlásil, že chce koordinovať medzinárodnú humanitárnu pomoc a poukázal na potrebu reforiem.
Česko vyslalo do Libanonu 38 členný tím. a ponúklo Libanonu humanitárnu pomoc v hodnote 10 000 000 českých korún.
Slovensko
Mnoho krajín vyslalo do Bejrútu svojich odborníkov, aby pomohli Libanonu so zranenými. Ani Slovensko nebolo výnimkou, keďže Ministerstvo vnútra SR poslalo 6. augusta do krajiny 18-členný záchranný tím (12 príslušníkov Hasičského a záchranného zboru, traja psovodi s troma psami z Horskej záchrannej služby, jeden technik na vyhľadávacie systémy z HZS a dvaja styční dôstojníci zo sekcie krízového riadenia MV SR).
Slovensko ponúklo Libanonu i humanitárnu pomoc:
Stykovací uzol
náhľad|Nákladná kozmická loď Progress M-05M sa približuje ku kozmickej stanici ISS a pripravuje sa na spojenie. náhľad|Testovanie androgýnneho stykovacieho uzla ASTP pre misiu [[Sojuz-Apollo. Fotografované 10. júla 1974.]] Stykovací uzol, alebo dokovací mechanizmus kozmickej lode, prípadne kozmickej stanice slúži na pevné spojenie kozmickej lode so stanicou, alebo navzájom dvoch lodí, prípadne dvoch modulov kozmickej stanice. Spravidla slúži aj na hermetické prepojenie a vytvorenie priechodu medzi nimi. Niektoré systémy umožňujú po pripojení aj prenos energií a médií, napr. elektriny, kyslíku, vody a paliva.
Neandrogýnna konštrukcia
náhľad|Neandrogýnny stykovací uzol - dokovací port kozmickej lode Gemini sa vsunie do dokovacieho portu objektu [[Agena ]] Neandrogýnna (nesymetrická) konštrukcia bola využívaná najmä v počiatkoch kozmonautiky, kedy sa dokovací port kozmickej lode vsúval do dokovacieho portu cieľového telesa. Konštrukcia je jednoduchšia ako androgýnna (lebo jedna časť zapadá do druhej), býva teda i lahšia, ale neumožňuje spojenie napr. dvoch lodí s rovnakým vyhotovením pripojovacieho portu. Vždy je možné spojiť len vyhotovenie samec-samica. Tento systém doteraz využíva napr. Roskosmos na kozmických lodiach Sojuz a Progress. , alebo NASA na spájanie modulov ISS.
Androgýnna konštrukcia
náhľad|Adrogýnny stykovací uzol. Pri stykovaní je dolý uzol pasívny (prstenec zasunutý) a horný uzol aktívny (prestenec vysunutý a uľahčuje ukotvenie). Video zobrazuje len zachytenie, nezobrazuje následné pritiahnutie-utesnenie a ukotvenie. Androgýnna (symetrická) konštrukcia má pre pripájané teleso aj cieľové teleso identické vyhotovenie pripojovacieho portu. V tomto prípade sa vedia kozmické lode pripojiť nie len k vesmírnej stanici, ale aj medzi sebou. Umožňuje však pripojenie aj nie úplne androgýnnej konštrukcii k androgýnnemu portu, ak má aspoň symetriu základných charakteristických prvkov. V rámci uľahčenia medzinárodnej spolupráce a prípadných záchranných misií sa vytvoril medzinárodný štandard IDSS. Predstaviteľom androgýnnej konštrukcie je napríklad stykovací uzol IBDM (International Berthing and Docking Mechanism) z dielne ESA, ktorý zodpovedá štandardom IDSS, je vhodný pre veľké, i malé kozmické lode, dokáže vyrovnať výchylku dokovania a tlmiť nárazovú energiu.
Dokovanie a kotvenie
Dokovanie a kotvenie rozlišuje somostatné postupy spájania dvoch kozmických plavidiel. Pri dokovaní, napríklad Sojuzu k ISS sa najprv kozmická loď priblížila ku stanici ISS, zarovnala sa voči pripájaciemu portu stykovacieho uzla a pripojila sa (ukotvila sa). Pri kotvení sa využíva pomoc inej lode, raketoplánu, alebo robotického ramena, kedy nie je možné vykonať samosatatný proces dokovania. Kotvenie sa využíva napríklad pri pripájaní modulov kozmickej stanice americkej časti ISS, alebo kozmických lodí HTV.
Annie Ernauxová
Annie Ernauxová (* 1. september 1940, Lillebonne, Francúzsko) je francúzska spisovateľka. Známa je svojimi autobiografickými knihami, ktorých vydala dve desiatky.
Životopis
Narodila sa v obci Lillebonne v Hornej Normandii. Jej rodičia vlastnili kaviareň spojenú s obchodom s potravinami. Vyrastala v mestečku Yvetot. V roku 1958 vo veku 18 rokov odišla z domu na leto, aby pracovala v detskom prázdninovom tábore. Stretla sa tam po prvý raz bližšie s rovesníkmi a prežila svoju prvú sexuálnu skúsenosť. Na základe nej neskôr napísala román Mémoire de fille. Učiteľstvo a modernú literatúru študovala na univerzitách v Rouene a Bordeaux, získala titul (agrégée) oprávňujúci vyučovať francúzsku literatúru na univerzite. Svoj prvý román vydala v roku 1974. V tom čase pracovala ako stredoškolská učiteľka a mala dve deti. Román mal názov Les Armoires vides (Prázdne skrine) a tematizoval detstvo príslušníčky robotníckej triedy a nelegálny potrat, ktorý podstúpila. V roku 1977 sa s rodinou presťahovala do Cergy, mesta v parížskom regióne. V období 1977 až 2000 pracovala a učila na Centre national d’enseignement à distance (CNED). Na začiatku 80. rokov sa rozviedla a v roku 2000 odišla z učiteľského postu, aby sa naplno venovala písaniu. Bývať zostala v Cergy.
Tvorba
Debut Les armoires vide bol publikovaný v roku 1974, v angličtine pod názvom Cleaned Out v roku 1990. Píše o témach, ktorým sa francúzski autori a autorky „skôr vyhýbali“. Predseda komisie pre Nobelove ceny za literatúru Anders Olsson povedal, že Ernauxová samu seba nevníma ako autorku beletrie, ale opisuje sa ako „etnologička seba samej“. Podľa Denisy Ballovej „Jej písanie [...] balansuje medzi literatúrou, sociológiou a históriou.“ V roku 2008 vydala knihu Les Années, ktorej anglický preklad bol neskôr nominovaný na Bookerovu cenu. Svoj zatiaľ posledný román Jeune homme vydala v roku 2022. Vydavateľ Jacques Testard ju považuje za veľmi dôležitú feministickú autorku, podľa neho bola Ernauxová ovplyvnená francúzskou autorkou Simone de Beauvoir, predchodcom bol aj Marcel Proust. Ernauxová bola tiež autorkou a režisérkou dokumentárneho filmu Les années Super-8.
Romány
(výber)
Slovenské národné hokejové mužstvo na MS 2017
alt=Slovak national team jerseys 2014.png|náhľad|Dresy slovenského národného hokejového mužstva na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2017 Toto je zostava slovenského národného hokejového mužstva, ktoré sa umiestnilo na doposiaľ najhoršom výsledku na majstrovstvách sveta (na 14. mieste) na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2016. Trénermi boli Zdeno Cíger, Miroslav Miklošovič a Július Šupler.
Základná skupina
Tabuľka
Suchý vrch (vrch v Branisku)
Suchý vrch je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Šindliarom, približne juhozápadne od Lipian.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Smrekovica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Lipovce. Najbližšími sídlami sú východne ležiace obce Šindliar a Lipovce, juhovýchodne sa nachádzajú Fričovce, severozápadne Vyšný Slavkov a severne Lačnov.
Opis
Suchý vrch leží v rázsoche, ktorá vybieha východným smerom z vrchu Boldigaň v hlavnom hrebeni, medzi Kravcovou  a Lačnovským sedlom. Východným smerom sa nachádza Kopytovská hora, Galia , Petrušova hora a Mindžová , severným Bučie , Červená skala , Magura  a Bučina , západným Boldigaň, Kravcová, Smrekovica  a Nad Bučom  a južným Patria , Homôľka  a Príkry hrb. Oblasť odvodňuje Kopytovský potok, smerujúci do riečky Svinka v povodí Hornádu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež susednú Bachureň a Slanské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no južným úpätím vedie modro značený chodník z Lipoviec do sedla Smrekovica. Východne prechádza žlto značený chodník z Kopytovskej doliny do Lačnovského kaňonu.