cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dejiny Ukrajiny
Prví prezidenti Ukrajiny
Kariéra druhého prezidenta Ukrajiny sa začala rozbiehať pomaly v roku 1993, keď sa v septembri vzdal funkcie ukrajinského premiéra a vo voľbách o rok neskôr (1994) kandidoval na post hlavy štátu. Po nástupe do funkcie (19. júl 1994) zvýšil ekonomický rating krajiny obnovením ekonomických vzťahov s Ruskou federáciou a trhovou reformou. Krajine sa začalo dariť a keď po piatich rokoch nastal čas, aby si Ukrajinci znova zvolili svojho prezidenta, do tohto úradu, v ktorom zotrval do 23. januára 2005, sa v roku 1999 dostal druhýkrát.
Jeho posledných päť rokov prezidentovania však bolo poznačených kontroverznými nahrávkami s pravdepodobným vrahom novinára Georgija Gongadzeho, ktorého zavraždili v septembri roku 2000. Tieto informácie, ktoré vyniesol na povrch ukrajinský opozičný politik Alexander Moroz sa v konečnom dôsledku pre Leonida Kučmu stali osudnými. V ďalších prezidentských voľbách na post hlavy štátu už nekandidoval. Na tomto poste ho 23. januára 2005 nahradil Viktor Juščenko.
Oranžová revolúcia
Zmena úradujúcej elity Ukrajiny, ktorá v krajine počas revolúcie vládla, radikálne zmenila smerovanie krajiny v jej nasledujúcom období dejín a dala tak vážny dôvod jej pozorovateľom na otvorenie témy tzv. farebných revolúcií, ktoré sa začali zmenou vlád v Srbsku, pokračovali v Gruzínsku, na Ukrajine a Kirgizsku.
Politická kríza na Ukrajine (2006)
Začiatkom roka 2006 na Ukrajine vyvrcholil po udalostiach roku 2004 druhý vážny problém. Päťdesiat päť poslancov národnej rady Ukrajiny sa vzdalo svojho mandátu v ukrajinskom parlamente, čím následne nemohol ďalej fungovať. Príčinou konfliktu bol vtedajší dlhodobý spor medzi Ruskou federáciou a Ukrajinou o dodávkach ropy a zemného plynu na Ukrajinu tiahnúci sa z prelomu rokov 2005 a 2006. Rusko chcelo, aby Ukrajina za dodávky týchto dvoch komodít zaplatila viac, s čím nebolo spokojné ukrajinské vedenie. Toto zvýšenie cien sa však napokon prejavilo aj na svetovom trhu cien a obchodovania s čiernym zlatom.
Konflikt bol formálne uzatvorený v noci z 3. na 4. januára 2006 podpisom dohody, z ktorou súhlasili obe strany. Ukrajinský parlament však využil túto dohodu na štrajk. Vláda Jurija Jechanurova bola paralyzovaná a neskôr sa celkom rozpadla, hoci s menšinou dokázala vládnuť do 25. júla 2006, kedy ju Viktor Juščenko rozpustil a vymenoval novú.
left|thumb|[[Júlia Tymošenková]]
Politická kríza na Ukrajine (2007)
Nová vláda, ktorá vzišla z politickej krízy roku 2006 sa udržala pri moci sotva rok. Vnútropolitická kríza, ktorá vypukla dlhodobým bojom o moc medzi prezidentom Viktorom Juščenkom a premiérom Viktorom Janukovyčom, vyvrcholila 2. apríla 2007, keď prezident vydal príkaz o predčasnom ukončení mandátu národnej rady Ukrajiny a na 27. mája 2007 vypísal termín predčasných volieb.
Medzitým však parlament vyhlásil prezidentov príkaz za nezákonný a o deň neskôr (3. apríl 2008) ho postúpil na prešetrenie ústavnému súdu. Dňa 25. apríla 2007 preto Viktor Juščenko podpísal nový príkaz na rozpustenie parlamentu a predčasné voľby presunul na koniec júna. Začiatkom mája 2007 sa obe strany stretli na vzájomných rokovania, ktoré trvali tri týždne. Ani po tomto čase však nedospeli ku vzájomnej dohode a kompromisu, čím sa situácia koncom mája znova zostrila. Hroziacemu ozbrojenému konfliktu oboch strán – ohlásenému na 24. – 26. mája 2007 – sa však podarilo predísť. V noci z 26. na 27. mája 2007 sa po 12 hodinách rokovania dospelo k trojstrannej dohode, ktorá sa stala základom príkazu č. 497/2007 prezidenta Ukrajiny zo dňa 5. júna 2007 o predčasných voľbách do ukrajinského parlamentu.
Ani táto zmena však nepriniesla želaný výsledok. Opozícia blokovala prácu parlamentu, ktorý naďalej nebol uznášaniaschopný a za prvé tri mesiace svojej vlády dokázal prijať iba tri zákony! V určitých otázkach na danú problematiku prezident ani premiérka nedokázali nájsť spoločnú reč. Časť ukrajinských politológov a politikov túto patovú situáciu v ukrajinskej politike považovalo za pokračovanie krízy ukrajinského parlamentu, ktorá môže krajinu doviesť k štrajku vlády, ba dokonca k ďalším predčasným voľbám.
Politická kríza na Ukrajine (2008)
V polovičke septembra 2008 vyvrcholila na Ukrajine už v poradí tretia politická kríza. Nezabránila tomu ani desaťdňová lehota, v ktorej mohli obe strany sporu krízu prekonať. Jej výsledkom bol teda rozpad vlády premiérky Júlie Tymošenkovej. Kríza bola vyústením sporov medzi prezidentom Viktorom Juščenkom a ukrajinskou premiérkou. Ukrajinský prezident vyhlásil termín predčasných volieb na Ukrajine na 7. decembra 2008. Júlia Tymošenková v nastávajúcich predčasných voľbách vidí prezidentovu snahu o jej zosadenie z postu premiéra Ukrajiny. Nepriamo to potvrdzujú aj slová prezidenta, ktorý pri ohlasovaní rozpustenia parlamentu povedal, že demokratickú koalíciu ako sa na Ukrajine nazývalo spojenie Viktora Juščenka a Júlie Tymošenkovej, zničila práve premiérka, a to údajne len pre svoje osobné (prezidentské) ambície. Tymošenková navrhla, aby sa súčasné predčasné parlamentné voľby spojili s prezidentskými, pričom naznačila, že by kandidovala. Moscow Times pripomínajú, že Juščenko odišiel z deväť mesiacov trvajúcej koalície po tom, ako sa Tymošenková spojila s opozíciou a poločne prijali rad zákonov, ktoré prezidentovi obmedzujú právomoci. Juščenko taktiež tvrdo kritizoval Rusko za zásah v Gruzínsku a Tymošenková to neurobila, bola zdržanlivá. Zároveň vyzvala na vyvážené vzťahy z Ruskom.
Ukrajinské voľby si všímajú aj poľské noviny Dziennik. Podľa nich v zložení parlamentu zrejme ani po predčasných voľbách nebudú veľké zmeny. Zároveň citujú ukrajinské zdroje, podľa ktorých sa na hlasovaní zúčastní nová strana Blok Viktora Juščenka s prezidentom na čele. Jeho hlavným cieľom bude vojna proti Bloku Júlie Tymošenkovej o elektroreaktor v západnej a centrálnej časti Ukrajiny. Denník sa odvoláva na zdroje z kancelárie prezidenta, ktorý chce na západe Ukrajiny využiť na boj proti Tymošenkovej všetko čo by ju mohlo oslabiť. Bude apelovať na vlastenectvo, vstup do Severoatlantickej aliancie a na boj proti ruke Kremľa. Noviny citujú aj ukrajinského politológa Iľka Kučeriva, ktorý tvrdí, že Juščenko nemal inú možnosť než vypísať voľby. Podľa neho sa všetci politici na Ukrajine, vrátane prezidenta Juščenka, dostali do slepej uličky a nie sú schopní dohodnúť sa. Preto zdôraznil, že nové voľby sú lepšie, ako neustále urážky čo je podľa neho tá dobrá stránka celej situácie. Zlá je, že Ukrajinci si uvedomili v akom nedokonalom štáte žijú. Politológ tvrdí, že príčinou predčasných volieb je najmä konflikt medzi Juščenkom a Tymošenkovou o to kto vlastne vládne. Ak sa podľa neho neplní ústava a keď sa nestanoví kto hrá prvé husle, či prezident alebo premiér, konflikty sa  budú opakovať.
Obe výrazné tváre ukrajinskej politiky, razantná Júlia Tymošenková s nevinne pôsobiacim dievčenským vrkočom a bojovne zjazvený Viktor Juščenko, ktorý sa zotavil po ťažkej chorobe, podľa niektorých ale po otrávení nepriateľmi, sú v podstate jediné, ktoré sa dávajú do súvislosti s predčasnými ukrajinskými voľbami. Iní politici akoby sa vytratili. Nová deliaca čiara ukrajinskej politiky sa však už neťahá medzi tradične interpretovaným proruským a prozápadným táborom. Rivalmi nastávajúceho politického zápasu sú tvrdo prozápadný Viktor Juščenko a mierne prozápadná Júlia Tymošenková, ktorá v posledných mesiacoch – a najmä po vojenskom zásahu Moskvy v Gruzínsku – presadzuje, ako sama hovorí, vyváženú politiku medzi Ruskom a Západom. Opozičného Viktora Janukovyča, ktorý zastáva záujmy početnej ruskojazyčnej menšiny na Ukrajine nateraz médiá ignorujú, čo však neznamená, že je marginálny. Naopak, jeho preferencie sú stále vysoké a jeho skutočná sila sa môže ukázať práve po voľbách. Mimochodom sily expremiéra Janukovyča a premiérky Tymošenkovej sú podľa prieskumov vyrovnané. Juščenkovo zoskupenie za nimi výrazne zaostáva. Bezprostredným vyhroteným vzťahom medzi prezidentom a premiérkou sa stal vpád ruských vojsk do Gruzínska. Viktor Juščenko reagoval mimoriadne ostro – odsúdil zásah Moskvy – a vyhlásil, že tieto udalosti sú hrozbou aj pre Ukrajinu.
Kroky premiérky po roztržke však boli neočakávané. V parlamente sa spojila so svojím dovtedajším úhlavným nepriateľom – proruskými silami – a zákonom obmedzila prezidentovi právomoci. Zároveň naznačila, že by chcela doterajší prezidentský systém vlády na Ukrajine zmeniť na parlamentný. Pred týmto krokom však varoval napríklad aj bývalý ukrajinský prezident Leonid Kučma. Podľa neho by parlamentný systém Ukrajinu ešte viac zdestabilizoval a označil ho za nevhodný na ukrajinské pomery. Juščenkova reakcia potom postupne viedla k vyhláseniu predčasných parlamentných volieb. Bloky oboch lídrov dávajú politológovia do súvislosti najmä s dôležitejšími prezidentskými voľbami v roku 2010, na ktorých sa očakáva súboj práve Viktora Juščenka a Júlie Tymošenkovej. Súčasný prezident už obvinil svoju potencionálnu súperku, že sa politikou ústretovejšou k Moskve usiluje o podporu Ruska. V komplikovanej situácii na Ukrajine vidí Viktor Juščenko tzv. ruskú ruku, ktorá by mohla Júliu Tymošenkovú ako prezidentskú kandidátku podporiť. Rusko však momentálnu situáciu na Ukrajine pokojne pozoruje a nevyjadruje sa k nej. Ukrajinu ale súčasne viní z vojenskej podpory Gruzínska a konfliktov v Abcházsku a Južnom Osetsku. Moskva označuje dodávky ukrajinských zbraní do Tbilisi za nelegálne a žiada ich vyšetrenie. Všetky ruské obvinenia smerujú predovšetkým k Viktorovi Juščenkovi ako spojencovi gruzínskeho prezidenta Michaila Saakašviliho. Podľa pozorovateľov však permanentná nestabilita v regióne vyhovuje práve asertívnemu Rusku. Veď pokračujúca destabilizácia Ukrajiny je popri mocenskom boji medzi prezidentom Viktorom Juščenkom a premiérkou Júliou Tymošenkovou, výraznou črtou nástávajúcich parlamentných volieb aj keď tie sú len predohorou k neskorším dôležitejším prezidentským.
Dňa 16. decembra 2008 bola v ukrajinskom parlamente sformovaná vládnuca koalícia. Jej súčasťou sa stali politické bloky Júlie Tymošenkovej a Vladimira Litvina a proprezidentská frakcia Naša Ukrajina-Narodná domobrana. Vznik novej aliancie je začiatkom konca dlhotrvajúcej parlamentnej krízy, ktorá v krajine vládne od polovice septembra 2008. Na druhej strane vznik aliancie zabránil súčasnému prezidentovi Viktorovi Juščenkovi vyhlásiť v krajine predčasné voľby a Júlii Tymošenkovej zase umožnil zachovať si post premiéra Ukrajiny. Podľa slov prezidenta Viktora Juščenka je to „začiatok cesty k politickému outsiderstvu“. Súčasne práve na „koalícii troch“ a predsedovi vlády teraz leží celá zodpovednosť za situáciu v ukrajinskej ekonomike a dopad svetovej finančnej krízy v krajine. Predsedovia troch vládnych strán podpísali text zmluvy vzniku trojkoalície (tzv. Národný rozvoj, stabilita a poriadok), ktorým sa zaviazali nemeniť tie ustanovenia ukrajinskej ustavy, ktoré sa týkajú prerozdelenia moci prezidenta a parlamentu a zároveň potvrdili ochotu Ukrajiny vstúpiť do Európskej únie a NATO.
Odmietnutie asociačnej dohody s Európskou úniou
Prezidentské voľby v roku 2010 vyhral V. F. Janukovyč, keď získal 48 % hlasov. Strana regiónov tak získala post predsedu parlamentu, premiéra aj prezidenta. Za transparentné a čestné voľby označili pozorovatelia, medzi nimi aj OBSE. Janukovyč presadzoval okrem normalizácie vzťahov s Ruskom aj priblíženie krajiny so západom. K podpisu asociačnej dohody o vstupe do Európskej únie malo dôjsť na summite Východnho partnerstva v novembri 2013. 21. novembra 2013 na summite vo Vilniuse však ukrajinský prezident Janukovyč odmietol pokračovať so slovami, že by takéto jednanie bolo pre Ukrajinu zatiaľ nevýhodné. Zdroje sa zhodujú na tom, že k takémuto kroku pristúpil v dôsledku tlaku vyvíjaného Ruskom.
22. novembra 2013 došlo v hlavnom meste Kyjeve k prvej vlne demonštrácii, ktoré vyvrcholili pod označením Euromajdan pred Vianocami 2013. Na hlavnom Kyjevskom Námestí nezávislosti sa stretlo podľa odhadov až 200 000 ľudí, ktorí prišli vyjadriť nesúhlas so zastavením procesu zbližovania krajiny so západom. V januári 2014 v Kyjeve spustili na protestujúcich neznáme ozbrojené zložky streľbu a došlo tiež k stratám na životoch ako na strane protestujúcich tak i na strane polície a jednotiek ministerstva vnútra. Po tom čo agresívne zrážky prerástli de neúnosných rozmerov bol prezident Janukovyč parlamentom 22. februára 2014 odvolaný a následne utiekol z krajiny. Za neštandardných okolností bol parlamentom zvolený za dočasného prezidenta O. V. Turčynov, predsedom vlády sa stal parlamentom zvolený A. P. Jaceňuk.
Krymská kríza a nepokoje na východe krajiny
Vnútorná nestabilita krajiny podnietila Ruských predstaviteľov k obsadeniu polostrova Krym, ktorú vykonali s ich podporou proruskí ozbrojenci bez viditeľných vojenských označení. Obsadenie Krymu si vyžiadalo minimálne obete na životoch. 6. marca 2014 sa o odtrhnutí Krymu od Ukrajiny jednohlasne vyslovil Krymský parlament, 16. marca toto rozhodnutie potvrdilo viacerými stranami kritizované referendum. Následne Krymský parlament 17. marca vyhlásil Krym za nezávislý zvrchovaný štát s názvom Republika Krym a požiadal o vstup do Ruskej federáce.
Na Ukrajine sa medzitým 25. mája 2014 uskutočnili prezidentské voľby. V prvom kole ich vyhral oligarcha Petro Porošenko.
Krátko po zvrhnutí prezidenta Janukovyča vo februári vypukli v rusky hovoriacich oblastiach na východe Ukrajiny proruské protesty, ktoré neskôr prerástli do ozbrojeného konfliktu s vládnymi silami. Tzv. separatisti vyhlásili v Doneckej a Luhanskej oblasti dve samostatné ľudové republiky, ktoré označili ako tzv. Novorusko. Od polovice apríla 2014, kedy sa boje začali si do 10. augusta podľa správ pozorovateľov OSN boje vyžidali asi 2086 mŕtvých a 5000 zranených. V dôsledku bojov do polovice augusta opustilo svoje domovy na východe Ukrajiny vyše 800 až 850 000 ľudí. Veľká časť z nich smerovala do Ruska. Počas bojov bol nad územím separatistov 17. júla 2014 bol pravdepodobne zostrelený civilný Boeing 777 spoločnosti Malaysia Airlines letiaci z Amsterdamu do Kuala Lumpur (Let Malaysia Airlines 17). Okolnosti pádu lietadla sú dodnes predmetom vyšetrovania. Incident si vyžiadal životy 298 cestujúcich a členov posádky. Spolu s ozbrojeným konfliktom sa rozhorela aj intenzívna informačná a propagandistická vojna. 5. septembra 2014 v Bieloruskom Minsku podpísali predstavitelia separatistov a Ukrajiny dohodu o prímerí. Napriek faktu, že obe strany neprestali v plnej miere s bojovými operáciami, ich tempo aj rozsah sa výrazne zmiernili. Došlo tiež k výmene zajatcov. Cez zimu 2014/2015 sa boje medzi povstalcami a ukrajinskými jednotkami rozhoreli vo veľkej miere znovu do pôvodného rozsahu. Kvôli eskalácii konfliktu začali obe stranu znovu rokovať o prímerí. K dohode napokon došlo 12. februára opäť v Minsku. Prímerie má platiť od polnoci 15. februára.
Staré mesto (Spišská Nová Ves)
Staré mesto je časť mesta Spišská Nová Ves. Tvorí ho historické centrum mesta a obytné zóny s hranicami pri trhovisku, na hlavnej križovatke pri pamätníku kpt. Nálepku, po nábrežie Hornádu a po úroveň železničnej trate smer Košice - Žilina. Časť Staré mesto má vo svojom jadre hlavné historické pamiatky ako napr. Kostol Nanebovzatia Panny Márie, evanjelický kostol, divadlo/reduta, mestský park a iné. Obyvateľstvo tvoria väčšinou starší ľudia nakoľko byty, ktoré sa v lokalite nachádzajú boli kedysi prideľované zamestnancom baní, kameňolomov, OSP ai.
Biurakanskaja astrofizičeskaja observatorija
thumb|Biurakanskaja astrofizičeskaja observatorija Biurakanskaja astrofizičeskaja observatorija je observatórium v Arménsku na svahoch vrchu Aragac, 35 km severozápadne od Jerevanu (+44°17,5'; +40°20,1'; 1 450 m).
Je jedno z najväčších observatórií v bývalom Sovietskom zväze, založené roku 1946 z iniciatívy V. A. Ambarcumiana. Zaoberá sa výskumom nestacionárnych hviezd, hmlovín, hviezdnych asociácií, pekuliárnych galaxií a kvazarov. Observatóriu patrí rádioastronomická stanica v Saravande (3 km severne od Biurakanu), na ktorej je rádiový ďalekohľad s priemerom antény 100 m.
Dobřichovice
Dobřichovice sú mesto v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 3 368 obyvateľov, z toho 1 660 mužov a 1 708 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,2 roka (muži 38,0 roka, ženy 40,4 roka).
Hummel (samohybná húfnica)
Hummel bolo samohybné delo používané Wehrmachtom v druhej svetovej vojne od roku 1942 až do konca vojny.
náhľad|vľavo|Hummel v Rumunsku Išlo o stroj, ktorý vznikol v roku 1942 na základe požiadavkov na nosič, schopný niesť húfnicu FH-18. Vzhľadom na to, že nebol k dispozícii vhodný nosič, bol skonštruovaný nový na základe skúseností s podvozkami nemeckých tankov Panzer III. a IV. Na tento podvozok bola nainštalovaná korba zo zvarených pancierových plátov hrubých. V zadnej stene sa nachádzali dvojdielne dvere slúžiace pre posádku i nakladanie munície. Bojový priestor bol zhora celkom otvorený a posádka sa musela proti nepriaznivému počasiu chrániť impregnovanou plachtou. Samohybné delo malo hlavnú nevýhodu v tom, že zásoba vezenej munície mala len 18 kusov. Preto museli byť niektoré stroje prestavané na zásobovacie. V rokoch 19431945 bolo vyrobených 724 kusov týchto samohybných diel.
Sierra Nevada (sopka)
Sierra Nevada (alebo Sierra Nevada de Lagunas Bravas) je neaktívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa v jednej z najneprístupnejších oblastí Ánd, na hraniciach Argentíny a Čile. Komplex je tvorený približne dvanástimi krátermi a asociovanými lávovými prúdmi dlhými až 7 km a rozkladá sa na ploche približne 225 km2. Staršie časti komplexu sa nachádzajú na východnej, argentínskej strane hranice.
Iné projekty
.
Saint-Denis-en-Val
Saint-Denis-en-Val je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Non nobis solum
Non nobis solum (v slov.: "Nielen pre nás") je latinské motto. Podobné je Non nobis, sed omnibus ("Nie pre nás, ale pre všetkých").
Toto motto sa vzťahuje na Cicerovu najvýznamnejšiu filozofickú prácu De officiis ("O povinnosti"). V plnom znení tam Cicero napísal, že non nobis solum nati sumus ("nenarodili sme sa sami pre seba"). Jeho zmyslom, ako povedal sám Cicero, je literárny preklad Platónovho Listu Archytasovi, ktorý Cicero spojil so stoickým ideálom kozmopolitizmu, podľa ktorého majú všetci ľudia prirodzený vzťah k iným ľuďom a potrebu "prispieť ku celkovému dobru vzájomnou láskavosťou, dávaním a braním".
Šavuot
Šavuot (hebr. שבועות - Týždne), výslovnosť v jidiš Šavues, alebo Sviatok týždňov je židovský pútnický sviatok, pripomienka odovzdania Tóry na hore Sinaj. Slávi sa 50 dní po Pesachu, 6. dňa židovského mesiaca sivan (v diaspóre aj 7.) - odtiaľ grécke pomenovanie πεντηκοστή (ἡμέρα) [pentékosté (hémera)], dosl. päťdesiaty (deň) - a uzatvára obdobie tzv. počítania omeru.
Porto-Novo
thumb|Poloha mesta
Porto-Novo je hlavné mesto Beninu. Mesto má 208 000 obyvateľov. (1998).
Argentínska Antarktída
thumb|Mapa Antarktídy s vyznačeným území nárokovaným Argentínou. thumb|Argentínske vedecké stanice. Argentínska Antarktída je pomenovanie časti Antarktického kontinentu, ktorú si nárokuje Argentína a považuje ju za súčasť svojho územia. Má tvar kruhového výseku, ktorého stred sa nachádza na južnom póle a je vymedzený 74. a 25. západným poludníkom. Jej severný okraj je 60. rovnobežka južnej šírky. Akékoľvek územné nároky na Antarktídu boli zmrazené podpísaním zmluvy o Antarktíde, preto je aj argentínsky nárok pozastavený. Územie Argentínskej Antarktídy sa plne prekrýva s ešte väčším britským antarktickým územím a čiastočne s čilským antarktickým teritóriom.
Ľudské osídlenie
Na území Argentínskej Antarktídy sa nachádza niekoľko argentínskych vedeckých a výskumných staníc. Šesť z nich je obývaných celoročne a podľa sčítania ľudu v roku 2010 tu žilo 230 osôb (vrátane detí).
Celoročne obývané stanice sú:
Krymská tatárčina
right|thumb|232px|Rozšírenie krymskej tatárčiny. thumb|232px|right|Podiel Krymských Tatárov v jednotlivých rajónoch Krymu (2001) Krymská tatárčina alebo krymskotatárčina (Qırımtatar tili, Qırımtatarca) alebo krymčina (Qırım tili, Qırımca) alebo krymská turečtina (Qırım Türkçesi) je jazyk používaný Krymskými Tatármi na Ukrajine na Kryme. Je to jazyk turkickej jazykovej rodiny a bol oficiálnym spisovným jazykom Krymu do 17. storočia. Krymskú tatárčinu treba odlišovať od tatárčiny.
Ďalšia oblasť rozšírenia je Stredná Ázia, predovšetkým Uzbekistan, ďalej potom diaspora Krymských Tatárov v Turecku, Rumunsku a Bulharsku.
Počet hovoriacich
Dnes žije na Kryme viac ako 260 000 Krymských Tatárov, a približne 150 000 je stále v Strednej Ázii (hlavne v Uzbekistane), kam boli presídlení po prechode frontu v roku 1944. Približne 5 miliónov ľudí krymskotatárskeho pôvodu žije v Turecku - potomkovia, tých čo emigrovali po zabratí Krymu Ruskom - v Istanbule ich žije 40 000. Z nich sa odhaduje asi 2 000 stále rozpráva krymskou tatárčinou. Menšie komunity Krymských Tatárov možno nájsť aj v Rumunsku (22 000), Bulharsku (6 000), Poľsku[chýba citácia], Fínsku[chýba citácia], a v Spojených štátoch amerických. Krymská tatárčina je jedným z vážne ohrozených jazykov v Európe.
Krymskotatárska latinka
Â, â nie sú samostatnými písmenami v abecede.
N’Djamena
N’Djamena [ndžamena] (arab. Nidžámíná  alebo  Andžamíná) je hlavné mesto Čadu. Počet obyvateľov sa pohybuje okolo 1 milióna (2009), čím je najväčším mestom v krajine.
náhľad|vľavo|Poloha mesta na sútoku riek Chari a Logone
Poloha
Mesto sa nachádza v západnej časti Čadu, na pravom brehu rieky Chari, do ktorej sa tu vlieva pohraničná rieka Logone. Most ponad rieku spája N'Djamenu s Kamerunským mestom Kousséri. Z metropoly vedie tzv. transsahelská diaľnica na východné pobrežie Afriky do Džibuti, ktorá sa napája na transsaharskú cestu z Tripolisu do Kapského Mesta.
Bayenghem-lès-Seninghem
Bayenghem-lès-Seninghem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mykoplazma
Mykoplazma (staršie názvy L-organizmy, pleuropneumonia-like organisms) je druhovo veľmi početný rod baktérií predstavujúci najmenšie a najjednoduchšie prokaryotické bunky vôbec. V minulosti sa mykoplazmy (najmä v botanike) pre svoju jednoduchosť považovali za vírusy alebo za prechodné formy medzi vírusmi a baktériami.
Vyznačujú sa tým, že im chýba bunková stena a ich tvar tak udržiava iba trojvrstvá cytoplazmatická membrána. Veľa druhov mykoplazmy je bežnými komenzálmi slizníc dýchacieho, urogenitálneho alebo tráviaceho traktu zvierat a ľudí. Iba niektoré druhy sú dôležitými patogénmi zvierat a ľudí. Medzi najznámejšách zástupcov patrí Mycoplasma pneumoniae (pôvodca pneumónie u ľudí), Mycoplasma mycoides subsp. mycoides SC (pôvodca pľúcnej nákazy dobytka) a Mycoplasma agalactiae (pôvodca agalakcie (zastavenie produkcie mlieka) oviec).
Panamerické majstrovstvá v bejzbale žien 2009
Panamerické majstrovstvá v bejzbale žien 2009 boli 1. Panamerické majstrovstvá v bejzbale žien, ktoré organizuje Panamerická bejzbalová konfederácia (COPABE). Konali sa od 15.20. novembra 2009 vo Valencii, vo Venezuele, za účasti 4 tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť až 6 tímov, okrem zúčastnených aj Kolumbia a Brazília. Zápasy sa hrali na štadióne Estadio de Beisbol Alejandro Sevilla. Titul získalo domáce družstvo 🇻🇪.
Majstrovstvá tiež slúžili ako kvalifikácia amerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2010. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.
Vodné pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013
Vodné pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2013. Konal v Neipyijto, v Mjanmarsku od 6. do 10. decembra 2013, za účasti 5 mužských tímov. Vodnopólový turnaj sa organizoval od 3. hier v roku 1965, a toto bolo už jeho 25. vydanie, pričom zakaždým zvíťazilo družstvo 🇸🇬. Všetky zápasy sa hrali na plaveckom štadióne Zeyar Thiri Swimming Pool s kapacitou 2 800 divákov. 25. krát za sebou sa stal víťazom 🇸🇬, ktorý zvíťazil vo všetkých stretnutiach.
Cesta I. triedy 75 (Slovensko)
Cesta I. triedy 75 (I/75) je cesta I. triedy na Slovensku, ktorá spája Lučenec a Sládkovičovo. Jej celková dĺžka je 195,196 km. Úsek Nové Zámky – Lučenec bude kopírovaný R7.
História
Cesta bola pôvodne kategorizovaná ako ''cesta II. triedy 508''. V roku 1948 bol vo výstavbe úsek tejto cesty od Trnovca nad Váhom po obec Rastislavice. V 70. rokoch bola cesta upravená a prekategorizovaná na I/75.
Trnavský kraj
I/75 sa začína v Sládkovičove v galantskom okrese na križovatke s I/62. Ďalej pokračuje križovatkou s II/507, II/561, I/35, III/1334 a pokračuje do šalianskeho okresu.
Nitriansky kraj
Ešte pred vstupom do mesta sa cesta križuje s III/1364 a s III/1365. V Šali sa I/75 križuje s III/1366, III/1367, II/573, pokračuje križovatkou s III/1497 do Trnovca nad Váhom, kde sa križuje s II/562.
V nasledujúcom okrese Nové Zámky sa I/75 križuje s III/1369 a s III/1502. V Jatove sa križuje s III/1500 a III/1501, neďaleko Palárikova sa križuje s II/580, pokračuje do Nových Zámkov, kde sa križuje s I/64, III/1495, III/1503, v Dvoroch nad Žitavou sa križuje s II/511 a v Kolte s III/1504 a II/589.
V levickom okrese sa I/75 začína križovatkou s III/1530, pokračuje v Čake križovatkou s III/1559 a III/1522. Pri Málaši sa križuje s II/588, v Tekovských Lužanoch s III/1560, pri obci Šarovce s I/76. Ďalej pokračuje križovatkami s III/1543 a III/1514, v Demandiciach sa križuje s II/564, pri obci Horné Semerovce sa nachádza križovatka s I/66 a I/75 pokračuje do Slatiny. Tu sa križuje s III/1558, III/1562, za Slatinou s III/1556 a III/2592 a prechádza do Banskobystrického kraja.
Banskobystrický kraj
V okrese Veľký Krtíš sa I/75 najskôr križuje s III/2566, III/2568, III/2582, III/2593, III/2605, v Dolných Plachtinciach s III/2601, III/2583, vo Veľkom Krtíši s II/527, v obci Pôtor s II/585 a III/2588, s II/591 pri obci Slovenské Kľačany a v Závade sa I/75 križuje s III/2590.
I/75 následne prechádza do lučeneckého okresu, kde sa križuje s III/2659 v Lehôtke, s III/2660, III/2664, III/2644 a v Lučenci s III/2666, II/585 a končí sa na križovatke s I/16.
Graie
náhľad|Graie, Kniha bájí (1915) New York Graie (starogr. Γραῖαι – Graiai, ) sú v gréckej mytológii dcéry morského boha Forkysa a morskej bohyne Kéty.
Graie boli tri a volali sa Enyo, Pefrédo a Deino. Bývali na ďalekom západe v blízkom susedstve bohyne noci Nykty. Narodili sa už ako stareny, ktoré mali spoločný jeden zub a jedno oko. Keď mala oko jedna z nich, ostatné boli slepé a tak to bolo aj so zubom, tá ktorá ho mala, mohla sa najesť. O oko a zub sa večne hašterili a tým si strpčovali už beztak smutný život. Sestrami Graií boli ohavné Gorgony a ich bratom bol drak Ladón strážiaci jabloň so zlatými jablkami v záhrade Hesperidiek
Hrdina Perseus, aby dokázal kráľovi Polydektovi svoj božský pôvod podujal sa na jeho podnet vykonať nadľudský čin, zabiť Medúzu, jednu z troch Gorgón, obludu s hadmi namiesto vlasov, s dlhými ostrými tesákmi a navyše každý pri pohľade na ňu na mieste skamenel. Cestou hľadajúc Medúzu sa Perseus dostal až do pochmúrnej krajiny, kde žili Graie sestry Gorgón, ktoré k nim cestu poznali. Perseus počkal na chvíľu, keď si vymieňali oko a vzal im ho. Potom mu Graie pod hrozbou, že im oko nevydá prezradili cestu ku Gorgonám. Perseus túto úlohu nakoniec splnil aj vďaka trom zázračným darom, ktoré dostal cestou cez háj od dobrosrdečných nýmf, keď od Graií odchádzal.
Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers
náhľad|Titulná strana prvého zväzku Encyklopédie Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers (v doslovnom preklade z franc.: „Encyklopédia alebo Rozumne koncipovaný slovník vied, umení a remesiel“) alebo skrátene Encyclopédie („Encyklopédia“) je encyklopédia, ktorá bola publikovaná vo Francúzsku v rokoch 17511766, neskoršie revízie a dodatky v rokoch 1772, 1777 a 1780. Hlavným redaktorom bol Denis Diderot.
Saint-Firmin-des-Bois
Saint-Firmin-des-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská štvorhra na Wimbledone 2009
Mužská štvorhra na Wimbledone 2009 sa hrala ako súčasť Wimbledonu 2009 od 22. júna do 5. júla. Súťaže sa zúčastnilo 64 párov, z toho 16 nasadených. Víťazmi sa stali Daniel Nestor a Nenad Zimonjić, ktorí vo finále vyhrali nad párom Bob Bryan, Mike Bryan 7:6(7), 6:7(3), 7:6(3), 6:3.
Nasadenie
<li>🇿🇦 Wesley Moodie / 🇧🇪 Dick Norman ''(Semifinále) <li>🇺🇸 Travis Parrott / 🇸🇰 Filip Polášek ''(2. kolo) <li>🇧🇷 Marcelo Melo / 🇧🇷 André Sá ''(2. kolo) <li>🇿🇦 Jeff Coetzee / 🇦🇺 Jordan Kerr ''(2. kolo) <li>🇨🇿 František Čermák / 🇸🇰 Michal Mertiňák ''(2. kolo) <li>🇿🇦 Rik De Voest / 🇦🇺 Ashley Fisher ''(1. kolo) <li>🇨🇿 Martin Damm / 🇸🇪 Robert Lindstedt ''(3. kolo) <li>🇦🇺 Stephen Huss / 🇬🇧 ''(1. kolo) </ol>
Marcela Plítková-Jurovská
Marcela Plítková-Jurovská (* 2. január 1940, Bratislava – † 16. máj 2022, Bratislava) bola slovenská scenáristka, režisérka a dramaturgička dokumentárnych filmov.
Životopis
Marcela Plítková - Jurovská chcela byť novinárkou. Po ukončení strednej školy začala tento odbor aj študovať. Politické zmeny v päťdesiatych rokoch ale zasiahli aj do jej rodiny a Marcela sa stala žeriavničkou v Stalinových závodoch v Martine. Potom sa rozhodla prihlásiť na FAMU do Prahy na odbor filmovej a televíznej dramaturgie. Po skončení pražského štúdia nastúpila ako režisérka a dramaturgička do Krátkeho filmu v Slovenskej filmovej tvorbe v Bratislave. Zameriavala sa na výrobu filmových a televíznych žurnálov.
Od roku 1983 do roku 1990 vyučovala na FAMU v Prahe. Ako pedagogička pôsobila i na VŠMU v Bratislave, kde patrila do tímu tvorcov študijného programu dokumentárneho filmu v polovici 70. rokov spolu s režisérom Martinom Slivkom a s kameramanom Alexandrom Strelingerom. Neskoršie po založení samostatnej Filmovej fakulty VŠMU viedla Katedru dokumentárnej tvorby. Od roku 1999 je držiteľkou pamätnej medaily VŠMU, ktorou bola ocenená k 50. výročiu založenia školy.
Svoje skúsenosti Marcela Plítková využila aj pri zakladaní študijného programu filmová dokumentárna tvorba v študijnom odbore filmové umenie a multimédiá na Fakulte dramatických umení na Akadémii umení v Banskej Bystrici (spolu s Antonom Szomolányim). V rokoch 2000 až 2007 pracovala ako pedagogička a vedúca Katedry dokumentárnej tvorby na Akadémii umení v Banskej Bystrici, kde sa neskôr stala aj mimoriadnou profesorkou.
Marcela Plítková vo svojej dokumentárnej tvorbe rada využíva archívne materiály. Venuje sa histórii najmä rokom paťdesiatym. Dramaturgiu a scenáristku, ktorú vyštudovala na FAMU, nikdy nepraktizovala.
V roku 1993 natočila trinásťdielny cyklus Pred kamerou–za kamerou, v ktorom porovnáva vlastné osobné spomienky s oficiálnym propagandistickým obrazom päťdesiatych rokov.
V roku 2003 Marcela Plítková natočila dlhometrážny film Čo odvial čas z letopisných materiálov pre filmový archív, na ktorom dlhší čas pracovala. Od roku 2000 natáčala aj pre Slovenskú televíziu, ako napríklad televízne filmy Historická panoráma, Zrkadlenie v čase: Krok za krokom (2000) a Pán, alebo sluha (2001). V roku 2008 natočila dva zo štyroch dielov televízneho seriálu Magická osmička, a to Kto zvíťazil vo februári a Rok 1918 – vízie a skutočnosť. Participovala aj na televíznom seriáli Ženy o ženách, pre ktorý zrealizovala film Krásny svet pod Roháčmi (2001). K filmu Príbeh jednej lanovky (2004) napísala scenár.
V oblasti profesionálneho filmu zastávala v roku 2004 na Medzinárodnom filmovom festivale dokumentárnej tvorby v oblasti architektúry ARCHFILM Košice predsednícky post. Tiež bola členkou v porote na Art Filme v Trenčianskych Tepliciach v roku 2001 a v roku 2008 na podujatí 9. miedzynarodowe dni filmu dokumentalnego v Lubline.
Dolní Břežany
Dolní Břežany sú obec v Česku v okrese Praha-západ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 3 430 obyvateľov, z toho 1 739 mužov a 1 691 žien, pričom priemerný vek v obci bol 34,9 roka (muži 34,1 roka, ženy 35,8 roka).
Stredná bronzová doba
Stredná bronzová doba alebo lingvisticky nesprávne stredná doba bronzová (Blízky východ cca: 2000 – 1600 pred Kr.; Slovensko: 1450 – 1250 al. 1600 – 1200 al. 1500 – 1200 pred Kr.) je rôzne datovaný časový úsek bronzovej doby.
V barbarskej Európe bol prelom starej a strednej bronzovej doby (okolo 1500 pred Kr.) výrazným dejinným medzníkom. Úplne sa zmenila kultúra a ekonomika spoločnosti, a to smerom k úpadku. Charakteristické je najmä (už predtým známe) pochovávanie pod mohylovým násypom, ktoré sa rozšírilo natoľko, že prešlo do názvu viacerých archeologických kultúr. Vznikli teda tzv. mohylové kultúry.
Slovensko
Na Slovensku boli v tomto období tieto kultúry:
30 St Mary Axe
thumb|175px|Pohľad smerom na juh ulicou Bishopsgate.
30 St Mary Axe je budova nachádzajúca sa v Londýnskom City. Neformálne je tiež známa ako Gherkin alebo aj tiež Swiss Re Tower alebo Swiss Re Building označenie vzťahujúce sa k vlastníkovi budovy. Dosahuje výšku 180 metrov. Stavba je slávna predovšetkým svojím tvarom, ktorého autormi sú Sir Norman Foster a Ken Shuttleworth.
História
thumb|235px|left|Vrchol budovy.
Budova stojí na mieste pôvodnej Baltickej burzy (Baltic Exchange), sídla vedenia spoločnosti predávajúcej lode a poskytujúcej informácie o lodnej doprave. 10. apríla 1992 vybuchla neďaleko domu bomba, ktorú tu umiestnila IRA. Táto detonácia spôsobila rozsiahle škody na stavbe i na priľahlom okolí.
Spoločnosť na ochranu národných pamiatok English Heritage a Corporation of London trvali na tom, aby rekonštrukcia budovy zachovala pôvodný vzhľad priečelia. Spoločnosť prevádzkujúca Baltickú burzu však nebola schopná financovať takú rozsiahlu rekonštrukciu, a tak pozemok predala v roku 1995 spoločnosti Trafalgar House. English Heritage však časom zistila, že poškodenie budovy je oveľa rozsiahlejšie než sa pôvodne očakávalo a tým pádom netrvala na plnom obnovení stavby.
V roku 1996 spoločnosť Trafalgar House zverejnila svoj plán na výstavbu 370 metrov vysokej stavby s plochou viac ako 90 000 m² kancelárskych priestorov, vyhliadkovou terasou vo výške 305 metrov. Návrh tvaru budovy bol veľmi neobvyklý a pripomínal tvarom uhorku, z čoho vznikla prezývka „Gherkin“. Napriek tomu, že spoločnosť Trafalgar House od svojich plánov upustila, prezývka budove už zostala. 23. augusta 2000 bolo vydané povolenie k stavbe omnoho vyššej ako bola pôvodná Baltická burza. Jedným z dôvodov pre toto rozhodnutie bol fakt, že mnohé budovy sa začali sťahovať zo City do Canary Wharf, pretože v City sa začal prejavovať nedostatok rozsiahlych kancelárskych priestorov.
Vlastníkom tejto budovy je švajčiarska zaisťovacia spoločnosť Swiss Re, ktorá tu má centrálu pre svoje operácie v rámci Veľkej Británie. Meno tejto spoločnosti sa taktiež používa na označenie tejto stavby – „Swiss Re Tower“.
Charakteristika budovy
thumb|235px|left|Vstupný priestor budovy. thumb|175px|30 St Mary Axe.
Stavba je navrhovaná ako energeticky úsporná stavba a vyžaduje iba polovicu energie obdobných stavieb. Medzery v každom poschodí vytvárajú šesť šácht, ktoré slúžia ako prirodzený ventilačný systém. Šachty vytvárajú efekt dvojvrstvového skla a vzduchová vrstva izoluje vnútorné priestory. Architekti obmedzujú dvojité zasklievanie pri obytných domoch aby sa vyhli neúčinnému prúdeniu tepla, ale pri tejto stavbe tento efekt dokonale využitý. Šachty odvádzajú počas horúcich dní nadbytok tepla a v zime je vnútro budovy ohrievané pomocou pasívnej solárnej energie. Sklo taktiež umožňuje využiť slnečné svetlo pre osvetlenie kancelárií.
Na 40. poschodí, najvyššom, sa nachádza bar pre nájomníkov a ich hostí, ktorý umožňuje prekrásny panoramatický výhľad na Londýn. Na 39. poschodí sa nachádza exkluzívna reštaurácia a o poschodie nižšie sa nachádzajú súkromné jedálne.
Dopravné spojenie
Najbližšie stanice London Underground:
Enyo
Enyo alebo Enyó alebo Enýó (starogr. Ἐνυώ – Enyo, Enyó, Enýó, ) môže byť v gréckej mytológii:
Enyo môže byť aj:
Time (týždenník)
Charakteristickým prvkom časopisu sú červené okraje na titulnej strane.
Časopis Time každý rok vyberá osobnosť roka, ktorá podľa jeho redakcie najviac ovplyvnila uplynulý rok. Medzi osobnosti, ktoré časopis vo svojej histórii vybral, patria napríklad George W. Bush, Ronald Reagan, Bill Gates, Bono, Adolf Hitler, Josif Stalin, alebo Sajjíd Ruholláh al-Chomejní. V roku 1999 vyhlásil Alberta Einsteina za osobnosť storočia.
Fehérgyarmatský obvod
Fehérgyarmatský obvod (maď. Fehérgyarmati kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg. Jeho správnym centrom bolo mesto Fehérgyarmat.
Saint-Simon
Saint-Simon môže byť:
Novoveská Huta
Novoveská Huta je mestská časť Spišskej Novej Vsi, ktorá sa nachádza 6 km južne od centra mesta.
Novoveskú Hutu tvoria väčšinou staršie rodinné domy. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1383. Po zastavení banskej činnosti tu v roku 1876 vznikli kúpele s kapacitou 150 lôžok, v ktorých sa liečili nervové choroby a katary dýchacích ciest. Kúpele slúžili do roku 1939. V minulosti teda bola významným kúpeľným centrom na Spiši, kúpele však zanikli a pripomínajú ich už len pozostatky kúpeľných domov. Novoveská Huta bola v minulosti tiež baníckou osadou. Dnes sa v územných plánoch navrhuje obnovenie tejto tradície a vybudovanie regeneračno-klimatických kúpeľov.
Dodnes tu prebieha ťažba a spracovanie sadrovca. Obyvateľom Novoveskej Huty je k dispozícii predajňa potravín, pekáreň a pohostinstvo. V obci sa nachádza kostol sv. Cyrila a Metoda a cintorín. Novoveská Huta je východzím bodom do Národného parku Slovenský raj. Doprava do tejto miestnej časti je zabezpečená linkou mestskej hromadnej dopravy č. 3 a prímestskými autobusovými linkami.
Po roku 1993 tu skončila stavebná uzávera, vďaka čomu mestská časť znovu začala ožívať. V súčasnosti aj napriek snahám súkromných investorov je novodobá ťažba uránu nezlúčiteľná s rozvojom rekreácie, cestovného ruchu a športu, s ktorým mesto v budúcnosti počíta pri svojom rozvoji.
Bazinghen
Bazinghen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HK Dynama-Minsk
HK Dynama-Minsk alebo GK Dinamo-Minsk (po rusky ГК Динамо-Минск) je bieloruský mužský hádzanársky klub z Minska. Vznikol v roku 2008. Je 4-násobný majster Bieloruska, víťaz Bieloruského pohára a víťaz Baltickej ligy. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie postup do hlavnej fázy Ligy majstrov EHF či účasť vo štvrťfinále Pohára EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Čempionat Respubliki Belarus.
Úspechy
Bieloruská najvyššia súťaž:
Víťaz Bieloruského pohára:
Viťaz regionálnej Baltickej ligy:
Európske súťaže
Liga majstrov EHF:
Pohár EHF:
Mizantropia
thumb|[[Pieter Brueghel:Mizantrop (okolo 1568)]] Mizantropia (z gr. misos – nenávisť, anthropos – človek) je všeobecná nenávisť, alebo odpor voči ľudskému druhu, alebo ľudskej povahe – je opakom filantropie. Mizantropia býva výsledkom zmarených očakávaní, neprimerane naivného optimizmu a stratou viery v ľudí, nemusí sa nevyhnutne spájať s nehumánnym postojom voči ľuďom. Mizantropi sú často mylne označovaní za asociálov.
Immanuel Kant napísal, že je dôležité rozlišovať medzi filozofickým pesimizmom a mizantropiou: "Nenávisť k ľudstvu má dve formy, averziu voči ľuďom (antropofóbiu) a nepriateľstvo voči ľuďom. Stav nenávisti môže vzniknúť sčasti z nechuti a sčasti zo závisti."
Za mizantropické postoje bývajú kritizovaní aj niektorí environmentálni filozofi. "Správanie ľudstva v časoch populačnej explózie sa značne líši od čias, kedy bol človek ešte len riedko roztrúseným a vznešeným druhom. Ako môže byť niekto taký šialený a myslieť si, že bez ohľadu na to, koľko nás je, má ľudský život stále rovnakú cenu?" (Pentti Linkola)
Hnutia Gaia Liberation Front (GLF) a Cirkev eutanázie (CoE) dokonca agitujú za vymretie ľudského druhu, čím by, podľa ich ideológie, zachránili budúcnosť pre život na Zemi.
Zoznam manželiek a manželov neapolských panovníkov
right|thumb|Mapa Neapolského kráľovstva
Zoznam manželiek a manželov neapolských panovníkov obsahuje mená žien a mužov, ktorí sa po sobáši s neapolským panovníkom stali kráľovnami a kráľmi. Nikdy však samostatne nevládli, najviac mohli byť regentmi svojich neplnoletých detí.
História Neapolského kráľovstva je úzko spojená s dejinami Sicílskeho kráľovstva. Do roku 1282 existovalo tzv. Kráľovstvo oboch Sicílií. Prvým kráľom Kráľovstva oboch Sicílií sa stal v roku 1130 Roger II. V roku 1282 sa pre veľké nepokoje v krajine za vlády Karola I. z Anjou kráľovstvo rozpadlo na dve časti. Sicílsky trón získal aragónsky kráľ Peter III. a Karolovi pripadlo Neapolské kráľovstvo. Kráľovstvo oboch Sicílií sa ešte obnovilo v rokoch 1816 – 1861 za vlády Ferdinanda I., ktorý v Neapolskom kráľovstve vládol ako Ferdinand IV. a v sicílskom ako Ferdinand III..
Kapetovsko-anjouovská dynastia (staršia vetva)
Neapolská kráľovná Jana I., ktorá bola zo staršej dynastie Anjouovcov, zostala bezdetná a napriek tomu, že existovali dediči zo staršej dynastie Anjouovcov (napríklad dračskí Anjouovci), rozhodla sa označiť Ľudovíta (vládol ako Ľudovít I.) za svojho právoplatného dediča a ten na trón nastúpil po jej smrti v roku 1382. Ľudovít bol z Valoisovsko-anjouovskej dynastie. Ale po období bojov s Aragóncami v južnom Taliansku začali o nadvládu v Neapolsku súperiť dva anjouovské rody. Dračská línia bola spočiatku úspešná pri nadvláde v Neapolsku, valoiskí Anjouovci zase ovládli Provensalsko a naďalej súperili o trón pod vedením Ľudovíta II. (potomok Ľudovíta I.), ktorý bol avignonským protipápežom korunovaný za neapolského kráľa. Teda tak v Neapolsku vládli v rokoch 1382 – 1426 defakto dvaja králi. Na konci týchto bojov o trón uznala kráľovná Jana II., ktorá nemala potomkov, vojvodu Ľudovita III. v roku 1426 za dediča trónu. Ľudovít III. však zomrel skôr ako Jana, a tak jeho brat René zdedil jeho nároky na trón. Jana II. určila ešte pred svojou smrťou Reného za nástupcu a dediča trónu a ten nastúpil v roku 1435.
V nasledujúcej tabuľke sú uvedené aj manželky kráľov, ktorí vládli len formálne (sú označení kurzívou) a vládli súčasne s panovníkmi z dynastie dračských Anjouovcov, ktorí sú uvedený v predchádzajúcej tabuľke.
Valoisko-anjouovská dynastia
V roku 1435 vymreli dračskí Anjouovci, a tak sa neapolský trón dočasne uvoľnil pre Valoisovcov. Posledný kráľ z tohto rodu, René, bol vyhnaný z Neapolska v roku 1442 Alfonzom V. Aragónskym, ktorý kráľovstvo vojensky dobyl. Alfonz V. sa považoval za právoplatného následníka Jany II..
Saint-Firmin-sur-Loire
Saint-Firmin-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tarča
Tarča je sídlisko situované južne od centra mesta Spišská Nová Ves. Jeho výstavba prebiehala v 60. rokoch 20. storočia. Bolo to prvé sídlisko v meste, ktoré bolo postavené v tedajšom extraviláne mesta. Tvoria ho stovky bytov a zaraďuje sa medzi najväčšie mestské časti. Sídlisko má nákupné stredisko, obchody s potravinami, základnú školu na Lipovej ulici, základnú školu, osemročné a päťročné bilingválne gymnázium na Javorovej ulici, materskú školu, domov dôchodcov, požiarnu zbrojnicu. Územie je obsluhované linkami mestskej hromadnej dopravy.
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 1999
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 1999 boli v poradí 5. Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien, ktoré organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konali sa v Buenos Aires, v Argentíne od 29. marca3. apríla 1999, za účasti 6 tímov. Nováčikmi turnaja boli 🇨🇺, 🇬🇱 a 🇨🇴. Pôvodne sa malo turnaja zúčastniť aj družstvo 🇵🇾. Titul obhájila 🇧🇷. Strieborná 🇨🇺 aj bronzová 🇦🇷 si vybojovali svoje prvé medaily.
Tieto panamerické majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 1999, ktoré sa konali v Dánsku a Nórsku. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Gaborone
Gaborone je hlavné a najväčšie mesto Botswany a predstavuje hospodárske, politické a kultúrne centrum krajiny. Prevažuje tu potravinársky priemysel a spracovávajú sa tu diamanty.
Poloha
Mesto sa nachádza 15 km od hraníc s Juhoafrickej republiky, na dôležitej železničnej trati do Kapského Mesta a Harare. Má 62 štvrtí, rozlohu 19,46 km² a 208 441 obyvateľov (2005).
Sevan (jazero)
Sevan (, nazývané tiež Gokča z tureckého Gökça) je horské jazero v Arménsku, najväčšie jazero na Kaukaze. Má rozlohu (v roku 1968). Priemernú hĺbku má a maximálnu hĺbku. Leží v nadmorskej výške medzi Malým Kaukazom a Arménskou vysočinou obklopené horskými chrbtami. Na severovýchode je to Sevanský chrbát Malého Kaukazu. Zvyšné tri chrbty patria pod Arménsku vysočinu. Sú to na severozápade Pambacký chrbát, na západe Gegamský chrbát a na juhu Vardenisský chrbát. Sevan zaberá centrálnu časť medzihorskej tektonickej prepadliny.
Vodné bilancie
Do jazera ústí 28 neveľkých riek a vyteká zoň rieka Hrazdan. Vodná hladina má blankytne modrú farbu a je priezračná do hĺbky 11 m. Priemerná mineralizácia vody je 716 mg/l. Ročný rozsah kolísania hladiny je do 0,6 m, najvyššia hladina je v júli a auguste a najnižšia vo februári a marci. Vo vodnej bilancii hrajú hlavnú prírastkovú rolu povrchové prítoky (0,727 km³ za rok) a zrážky (0,491 km³ za rok). Hlavnú úbytkovú úlohu potom hrá odpar (1,083 km³ za rok), podzemný odtok (0,085 km³ za rok) a rieka Hrazdan (0,050 km³ za rok). Hladina jazera je tak udržiavaná v rovnováhe.
Vlastnosti vody
Priemerná teplota povrchovej vrstvy vody v júli a auguste je 17 až 19 °С, maximálna 24°С. V januári a februári teplota klesá na 1,5 až 1,8°С. Veľkú časť roka je teplota konštantná. Celé jazero zamŕza len vo výnimočne chladných zimách.