cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klub ligových kanonierov
Kanonieri a reprezentácia
Prvým „kanonierom“ v reprezentačnom drese Česko-Slovenska bol Jozef Luknár, 3. apríla 1938 v Bazileji nastúpil proti Švajčiarsku. Luknár bol aj pri medzištátnej premiére reprezentácie Slovenska, 27. augusta 1939 v Bratislave sa spolu s Jánom Arpášom gólovo podieľali na víťazstve nad Nemeckom 2:0.
Najviac reprezentačných štartov má na konte Marek Hamšík (135), v česko-slovenskom drese odohral najviac zápasov zo všetkých Slovákov Marián Masný (75). Naopak, len jediný raz sa dostalo cti reprezentovať takým kanonierom ako Ján Strausz, Jozef Levický, Ladislav Józsa a Peter Herda. Streleckým rekordérom bol do roku 2019 Róbert Vittek, s 23 presnými zásahmi pred ďalšími členmi KLK Szilárdom Némethom (22) a Adolfom Schererom (22), najlepším slovenským strelcom v česko-slovenskej reprezentácii. Od roku 2019 je historicky najlepším kanonierom reprezentácie Marek Hamšík s 26 gólmi.
Zaujímavosťou je skutočnosť, že dvaja najlepší kanonieri v histórii slovenského a českého futbalu Ladislav Kubala a Josef Bican sa v dvoch zápasoch stretli bok po boku v reprezentácii Česko-Slovenska. Jozef Adamec si ako jediný z členov KLK zahral na dvoch finálových turnajoch majstrovstiev sveta, na MS 1962 v Čile získal striebornú medailu, zúčastnil sa aj MS 1970 v Mexiku. Finalistom MS 1962 v Čile bol tiež Adolf Scherer, s tromi gólmi jeden z najlepších strelcov šampionátu. Titulom majstra Európy z Belehradu 1976 a bronzovou medailou z ME 1980 v Taliansku sa môže pochváliť Marián Masný, Ladislav Pavlovič a Adolf Scherer vybojovali bronzový kov na premiérových ME 1960.
Reprezentačné zaujímavosti
Kanonieri a európske poháre
!Góly !width=150|Meno !LM/EPM !PVP !EL/P-UEFA !Kluby
Kluby kanonierov v zahraničí
Podobné kluby ostrostrelcov existujú v rôznych obmenách v mnohých krajinách. Iniciátor myšlienky založenia česko-slovenského Klubu ligových kanonýrů pán Luboš Jeřábek našiel inšpiráciu v Klube Grigorija Fedotova, ktorý vznikol v Sovietskom zväze. Založenie slovenského Klubu ligových kanonierov a jeho pravidlá výrazne ovplyvnili aj český Klub ligových kanonýrů. Komisia pre históriu a štatistiku Futbalovej asociácie ČR rozhodla v roku 2016 o dodatočnom započítaní gólov zo zahraničných ligových súťaží strelených pred 1. januárom 1991. Zároveň bolo rozhodnuté, že členom Klubu sa môže stať futbalista s československým občianstvom (pred rokom 1993), ktorý väčšinu gólov strelil v československej prípadne českej lige alebo reprezentoval Československo. Týmto aktom došlo k zjednoteniu štatistík oboch Klubov, navyše Ladislav Kubala, Jozef Obert, Tibor Mičinec, Pavol Diňa a Ľubomír Luhový sa stali na základe nových pravidiel novými členmi českého Klubu ligových kanonýrů. Podobne v roku 2020 pribudli do českého Klubu kanonýrů Jozef Luknár, Viktor Tegelhoff a Gejza Šimanský. V pôvodnom československom Klube bolo 13 Slovákov, po úprave pravidiel ich počet vzrástol na 21. Český futbalista Jan Nezmar sa stal členom Klubu ligových kanonýrů aj vďaka presným zásahom v MFK Ružomberok, počas pôsobenia v slovenskej lige zaznamenal 24 gólov.
Spomínaný Klub Grigorija Fedotova eviduje kanonierov v bývalom Sovietskom zväze a v Rusku, do štatistík však započítavajú okrem ligových gólov aj góly dosiahnuté v reprezentácii, góly strelené v domácom pohári a v európskych pohárových súťažiach. Na čele tohto rebríčka je s 319 gólmi legendárny Ukrajinec Oleg Blochin, najlepší futbalista Európy 1975 a práve po tomto skvelom hráčovi je pomenovaný ukrajinská obdoba Klubu kanonierov. Klub Olega Blochina má rovnaké pravidlá ako Klub G. Fedotova, jeho členom je Ruslan Ľubarskij (107 gólov), ktorý strieľal góly aj v slovenskej lige v kluboch Chemlon Humenné (18) a 1. FC Košice (34) a po ukončení kariéry sa usadil na Slovensku.
V Poľsku evidujú kanonierov v Klube 100, do štatistík započítavajú len góly z domácej ligovej súťaže.
Milan Ružička
Dr.h.c. prof. RNDr. Milan Ružička, DrSc. (* 29. máj 1929, Bratislava) je slovenský vedecko-pedagogický pracovník, venujúci sa oblasti ekologických a environmentálnych vied, ochrane a tvorbe životného prostredia. Je zakladateľom krajinnoekologickej školy, zameranej na ekologické plánovanie.
Štúdium a kariéra
Po maturite na elokovaných triedach Reálneho gymnázia v Bratislave (1940 – 1948) začal študovať na Slovenskej univerzite, neskôr premenovanej na Univerzitu Komenského v Bratislave. Prvé dva ročníky absolvoval na pedagogickom smere predmety Prírodopis - Zemepis. Po druhom ročníku sa zapísal na Botaniku, špecializáciu Geobotanika.
V roku 1951, ešte počas štúdia v piatom ročníku univerzity, sa stal riaditeľom referátu pre prírodné vedy Slovenskej akadémie vied. V roku 1952 bol poverený podieľať sa na prípravách zákona a zahájenia činnosti SAV v roku 1953. Prevzal funkciu tajomníka pre biologicko – lekárske vedy. V roku 1960 obhájil dizertačnú prácu na SAV v Bratislave a získal titul CSc.. V roku 1965 založil Ústav biológie krajiny Slovenskej akadémie vied, ktorý položil základ pre rozvoj medzinárodnej spolupráce v tomto smere. Počnúc rokom 1967 organizoval každé tri roky medzinárodné sympóziá, venované problematike ekologického výskumu krajiny. Inicioval založenie Medzinárodnej asociácie krajinnej ekológie (IALE), ktoré sa uskutočnilo v roku 1982 v ČSSR. Dve funkčné obdobia bol jej viceprezidentom.
Od roku 1992 spolupracoval s Vysokou školou pedagogickou v Nitre, neskôr Univerzitou Konštantína Filozofa v Nitre pri vytvorení študijného odboru Ekológia a environmentalistika. Pripravil vznik Katedry ekológie a environmentalistiky FPV (v roku 1994) a desať rokov bol jej vedúcim. V roku 1992 sa habilitoval za docenta v odbore Ochrana a tvorba krajiny na Technickej univerzite vo Zvolene. V tom istom roku získal titul DrSc., na SAV v Bratislave. V roku 1993, na základe úspešne ukončeného vymenúvacieho konania získal vedecko – pedagogický titul profesor na Technickej univerzite vo Zvolene pre odbor Ekológia krajiny.
Publikačná činnosť
Milan Ružička je autorom, alebo spoluautorom 22 knižných publikácií a 12 učebných textov, 309 pôvodných vedeckých článkov, 324 odborných článkov, rôznych odborných správ a informácií, 190 recenzií a rozhovorov v časopisoch, relácií v rozhlase a televízii. Na domácich a zahraničných podujatiach predniesol 386 referátov. Vykonával taktiež rozsiahlu činnosť na úseku odborných expertíz pre ministerstvá a rezortné inštitúcie.
Ohlas majú jeho práce v domácej literatúre (cca 370 citácií), ale aj v SCI (viac ako 230 citácií). Základné princípy metódy LANDEP boli v plnom rozsahu zahrnuté do jednej z dvoch svetových učebníc krajinnej ekológie.
Ocenenia
Za svoju vedeckú prácu a uplatňovanie jej výsledkov do praxe získal mnohé ocenenia, uznania, diplomy a ďakovné listy. Z najvýznamnejších možno uviesť:
Elyská katedrála
thumb|Elyská katedrála Elyská katedrála, oficiálne Katedrálny kostol Najsvätejšej trojice v Ely (Cathedral Church of the Holy and Undivided Trinity of Ely) je hlavný chrám Elyskej diecézy a sídlo biskupa Anglikánskej cirkvi z Ely. Katedrála sa začala stavať v roku 1083 a býva zaraďovaná medzi najpôsobivejšie stavby stredoveku.
Predchádzajúce budovy
Prvú kresťanskú stavbu na mieste dnešnej katedrály dala postaviť Etheldreda (* 603), dcéra anglosaskej kráľovnej Anny. Po rozpade svojho druhého manželstva založila v roku 673 a riadila kláštor v Ely a bola tu aj pochovaná. Predpokladá sa, že kláštor bol zbúraný po invázii Vikingov v 9. storočí. Zachoval sa len kostol, ktorý tu existoval až do jeho prestavby v 10. storočí.
Nový benediktínsky kláštor bol na tomto mieste postavený v dobe obnovy kláštorov v roku 970, kedy boli obnovené i kláštory v Peterborough a Ramsey.
Rád svätého Bazila Veľkého
náhľad|Monastier oo. baziliánov v Prešove, Vajanského 31 v r. 2005 náhľad|Monastier baziliáni Prešov v pohľade z nádvoria r. 2005 náhľad|Monastier oo. baziliánov v Trebišove r. 1999 Rád svätého Bazila Veľkého (O.S.B.M. –, ČSVV – Čin svjatoho Vasilija Velikoho) je mníšsky rád Gréckokatolíckej cirkvi a Pravoslávnej cirkvi. Je známy aj pod označeniami baziliáni, otcovia baziliáni, baziliánsky rád, alebo pod menej známym pomenovaním ''Baziliánsky rád sv. Jozafáta''.
Jeho pôvod siaha do 4. storočia k sv. Bazilovi Veľkému. Sv. Bazil vo svojom monastieri okrem modlitby a manuálnej práce zaviedol aj intelektuálnu prácu a zaoberal sa aj sociálnymi problémami. To bol posun oproti dovtedajším egyptským a palestínskym mníchom. Pre svojich mníchov napísal pravidlá, ktoré boli zdrojom pre všetky rehoľné pravidlá, ktoré neskôr vznikali na Západe. Mnísi žijúci podľa pravidiel sv. Bazila sa najprv neoznačovali osobitným menom ale volali sa jednoducho mníchmi, keďže na východe iné mníšske rády, od ktorých by sa eventuálne potrebovali odlíšiť názvom, neexistovali. Meno „baziliáni“ sa po prvýkrát objavilo až v 11. storočí v Taliansku. Na území Slovenska sa pomenovanie "baziliáni" pre východných mníchov objavilo až v 17. storočí. Za čias Cyrila a Metoda sa tiež nazývali iba slovom „mnísi“.
Elyská katedrála
Súčasná budova
Katedrála je postavená z kameňa dopraveného z Barnacku v Northamptonshire. Celková dĺžka stavby je a dĺžka hlavnej lode je, čo ju robí najdlhšou v Spojenom kráľovstve.
Rád svätého Bazila Veľkého
Provincie rádu pôsobia na Ukrajine, v Argentíne, Brazílii, Kanade, Maďarsku, Poľsku, Rumunsku, na Slovensku a v USA. Na Slovensku majú baziliáni provinciu sv. Cyrila a Metoda, ktorá má monastiere v Prešove (sídlo provincie), Krásnom Brode (noviciát) a v Trebišove. V Srbsku majú monastier v Kule.
Elyská katedrála
Súčasná budova
V roku 1539, v dobe rušenia anglických kláštorov za vlády Henricha VIII., neutrpela katedrála vážne škody, bola ale zničená hrobka Etheldredy a poškodené sochy v jej kaplnke. Katedrála bola čoskoro, v roku 1541, znovu obnovená.
Rád svätého Bazila Veľkého
Medzi členov baziliánskeho rádu patril aj blažený Pavol Peter Gojdič.
Bernard Jaško
Život
Bernard Jaško sa narodil v Černovej (mestská časť Ružomberka). Pochádzal z rodiny robotníka pracujúceho v ružomberskej textilke. V roku 1943 narukoval do Turčianskeho sv. Martina k 11. spojárskemu pluku. S touto jednotkou sa neskôr zúčastnil Slovenského národného povstania. Po potlačení povstania sa ukrýval v horách až do príchodu Červenej armády, kedy sa opätovne pridal k odboju. V roku 1946 vstúpil do Zboru národnej bezpečnosti a v roku 1948 sa prihlásil do spojárskej služby. V roku 1949 bola ďalekopisná služba pridelená pod Povereníctvo vnútra, odbor Štátnej tajnej bezpečnosti. Tam slúžil až do svojho zatknutia 2. júna 1949.
Bernard Jaško sa počas svojej služby v ďalekopisnej ústredni dostával k hláseniu zo staníc Povereníctva vnútra a Krajských veliteľstiev ŠTB, ktoré veľakrát obsahovali správy o plánovaných, alebo prevedených represáliách ŠTB voči rôznym skupinám obyvateľstva. Jaško sa so svojimi kolegami Pavlom Kalinajom a Pavlom Hajdinom dohodol, že bude tieto informácie odovzdávať biskupovi trnavskej apoštolskej administratúry Michalovi Buzalkovi.
Ešte v roku 1949 sa snažil uniknúť do Rakúska, pričom mal v pláne zobrať so sebou viaceré diaľkopisy, ktoré mal v pláne odovzdať Counterintelligence Corps. Pri svojich snahách si počínal krajne neopatrne, čo podľa všetkého viedlo k jeho odhaleniu. Deň pred jeho útekom (bol plánovaný do Rakúska cez rieku Moravu) bol zatknutý.
O tri dni bol Jaško hospitalizovaný so zlomeninami dolných končatín, hlavy a vnútornými poraneniami spôsobenými pádom z vyšetrovacej miestnosti, ktorá sa nachádzala na 2. poschodí. V správe vyšetrovateľa sa uvádzalo, že sa Jaško pokúsil o útek a vyskočil sám, existuje ale možnosť, že bol z okna vyhodený v rámci výsluchu. Neskôr trpel psychickými a nervovými problémami, liečený však nebol.
Bernard Jaško a Pavol Kalinaj boli popravení 17. februára 1951 na nádvorí súdneho väzenia v Bratislave o 4:55 ráno.
Dňa 30. novembra 1990 boli rehabilitovaní rozsudkom Vyššieho vojenského súdu v Trenčíne a 16. júna 2004 im prezident republiky udelil Rad Ľudovíta Štúra III. triedy in memoriam.
V roku 2012 vznikol o Bernardovi Jaškovi a jeho kolegovi Pavlovi Kalinajovi dokumentárny film 22 hláv.
Profesionáli (seriál)
Profesionáli (seriál) môže byť
Zoznam planétok 44251 – 44500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Holmenbruene
thumb|Najkratší zo železničných mostov, v popredí [[Drammensbrua]] Holmenbruene je trojica železničných mostov premosťujúcich ramená rieky Drammenselva oddelené ostrovom Holmen v meste Drammen v nórskom kraji Buskerud. Niekedy sú takto označované aj ďalšie dva mosty v tejto lokalite, a to cestné mosty Holmenbrua  a Strømsøbrua spájajúce mestské časti Bragernes na severnom brehu Drammenselvy a Strømsø na južnom brehu s Holmenom.
Prvé mosty, ktoré boli súčasťou železničnej trate Drammenbanen v Drammene, boli postavené v roku 1872. Tieto mosty boli drevené a ich celková dĺžka bola. V roku 1930 boli nahradené za novšie mosty. Most, ktorý premosťoval rameno Bragernesløpet severne od Holmenu, bol v roku 1996 nahradený za dnešný oblúkový, zatiaľ čo nový most premosťujúci rameno Strømsøløpet južne od ostrova bol vybudovaný paralelne so starým, ktorý stojí dodnes. Mosty cez Strømsøløpet sú s dĺžkami (nový) a  (starý) najdlhšími železničnými mostami v krajine a  dlhý most cez Bragernesløpet sa radí medzi najdlhšie. Výška mostov na hladinou rieky je.
Cestné mosty boli vybudované v 60. rokoch – dlhý Holmenbrua cez rameno Bragernesløpet v roku 1964 a Strømsøbrua cez rameno Strømsøløpet o dva roky neskôr. Oba sú súčasťou cesty Riksvei 282 a do dokončenia mosta Drammensbrua, ktorý je najdhším cestným mostom v krajine a premosťuje rieku neďaleko od Holmenbruene, slúžili ako hlavná cestná spojnica brehov. Podobne ako pri železničných mostoch, aj výška cestných mostov nad hladinou Drammenselvy je.
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2004
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2004 boli v poradí 6. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2004. Konalo sa od 16. do 25. apríla 2004 v Macau, za účasti 18 tímov. Nováčikmi turnaja boli 4 družstvá: 🇵🇭, 🇬🇺, 🇰🇭 a 🇲🇻. Zápasy sa hrali v aréne IPM Multisport Pavilion. 🇮🇷 sa šiestykrát (šiestykrát za sebou) stal víťazom turnaja.
Sibřina
Sibřina je obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 694 obyvateľov, z toho 339 mužov a 355 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,0 roka (muži 37,1 roka, ženy 36,9 roka).
Outarville (obec)
Outarville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slimák (kochlea)
Slimák alebo kochlea (lat. cochlea) je špirálovitá časť labyrintu ucha cicavcov a krokodílov.
Slimák človeka
Nachádza sa pred predsieňou. Skladá sa z centrálneho vretienka (modiolus) a kanálika slimáka (canalis spiralis cochleae), ktorý sa okolo neho špirálovito točí (a vytvára 2,5 závitu). Z povrchu vretienka vyčnieva do kanálika slimáka špirálovitá platnička - kostená haditá platnička (lamina spiralis ossea), ktorá rozdeľuje kanálik slimáka na hornú časť - predsieňové schody (scala vestibuli) a dolnú časť - bubienkové schody (scala tympani). Vo vrchole slimáka sa obidva kanáliky spájajú. Medzi nimi je slimákový kanál (scala media), ktorý obsahuje zmyslové bunky.
Predsieňové schody a bubienkové schody sú naplnené perilymfou, slimákový kanál endolymfou.
NGC 2860
NGC 2860 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 17. marca 1884.
Slimák (kochlea)
Slimák človeka
Oor
NGC 2860
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Filmografia Johna Calea
Toto je filmografia waleského hudobníka John Cale. Hoci je jeho hlavným odborom hudba (k mnohým filmom zložil originálny hudobný sprievod), v niekoľkých filmoch sa predstavil aj ako herec. V rôznych experimentálnych filmoch sa začal objavovať už v šesťdesiatych rokoch (išlo prevažne o filmy Andyho Warhola, ale aj iných režisérov). V roku 1987 dostal lekcie od herca F. Murraya Abrahama a následne hral rolu postavy menom Hubbley v krátkom filme The Houseguest. Neskôr hral v niekoľkých ďalších filmoch a seriáloch. Ako skladateľ tvoril hudbu prevažne pre francúzska filmové drámy. Taktiež účinkoval v rade rôznych dokumentárnych filmov a televíznych relácií. V niekoľkých filmoch boli taktiež použité jeho piesne.
Skladateľská
Toto je zoznam filmov, ku ktorým John Cale zložil originálnu hudbu (nie piesne). Niektoré z nich vyšli na albume ako soundtrack, väčšina však nie. Takisto zložil hudbu k ďalším snímkam, kde nakoniec jeho hudba použitá nebola. Ide napríklad o film La Jalousie režiséra Philippa Garrela z roka 2013.
Counterintelligence Corps
Kontrašpionážny zbor (anglicky Counterintelligence Corps, zkráceně CIC) bola spravodajská služba armády Spojených štátov založená v priebehu druhej svetovej vojny, a to v decembri 1941.
Úlohou CIC bolo vyhľadať a eliminovať nemeckých špiónov v radoch spojeneckých armád. Ich činnosť spočívala aj v získavaní spolupracovníkov v nemeckej politickej sfére a armáde.
Po druhej svetovej vojne sa zamerala na sovietsky blok, kde spolupracovala okrem iného aj s česko-slovenským zahraničným odbojom. Pomáhala vyhľadávať a školiť agentov, ktorí plnili spravodajské úlohy na území sovietskeho vplyvu vrátane Česko-Slovenska. Neskôr túto činnosť prevzala Ústredná spravodajská služba (CIA).
Ara arakanga
Ara arakanga alebo ara kanga (Ara macao, Linné 1758) je pestrofarebne sfarbený vták, patriaci do rodu Ara a k skupine papagájov Ara, ktoré majú svoj pôvod v tropickej oblasti od východného cípu Mexika cez Strednú Ameriku a od severu Južnej Ameriky po Brazíliu (Mato Grosso).
Ara arakanga je aj honduraským národným vtákom.
Veľkosť
Ara arakanga dosahuje priemernú veľkosť 86 –, krídla sú v priemere dlhé a chvost má priemernú dĺžku. Priemerná hmotnosť tohto papagája je okolo jedného kilogramu. Pre svoje rozmery patrí tento vták k najväčším papagájom sveta.
Sfarbenie
Ara arakanga je jedným z najpestrofarebnejších papagájov. Jej celkovému zafarbeniu dominuje šarlátovo červená farba. Chvostové perá sú bledomodré. V chvostových perách môžeme vidieť kombinácie červenej a modrej farby. Veľké a stredné perá na krídlach sú žlté so zeleným koncom. Na krídlach sa nachádzajú modré, zelené a červené perá. Lícna oblasť tváre arakangy je biela bez pierok. Horná časť zobáku má rohovinové zafarbenie, spodná časť je šedočierna. Oko ary arakangy má žltú dúhovku.
Samica má oproti samcovi menší, širší a zahnutejší zobák. Mladé vtáky sú podobné dospelým s menšími rozdielmi v sfarbení pier v krídlach, majú svetlejšiu spodnú časť zobáku a tmavú očnú dúhovku.
V zajatí sa podarilo odchovať niekoľko krížencov papagájov ara (arou modrožltou, arou zelenokrídlou a arou vojenskou), ktoré môžu mať kombináciu farieb, zdedenú po svojich rodičoch.
Životné prostredie
Prirodzeným biotopom ary arakangy sú vysoké stromy tropického dažďového pralesa. Hniezdia v dutinách vysokých stromov, niekedy až dvakrát za sebou. V jednej znáške bývajú 2 – 4 vajcia. Mláďatá sa liahnu po inkubácii v trvaní od 24 do 25 dní. Ich hniezda sa dedia z generácie na generáciu a bývajú ľahko identifikovateľné podľa chvostových pier, ktoré sa zvyknú nachádzať v blízkosti vletových otvorov. Počas denných preletov z miesta hniezdenia pri vyhľadávaní potravy lietajú ary v pároch, ktoré sa navzájom skoro dotýkajú krídlami. Jednotlivé páry sú spolu po celý rok, no po hniezdení sa zhromažďujú do väčších kŕdľov, niekedy až 20 jedincov, ktoré sú veľmi hlučné.
V niektorých ročných obdobiach sa tieto vtáky zhromažďujú na miestach, kde dozrievajú plody rastlín, ktoré patria k ich obľúbenej potrave na savanách a plantážach. Arakangy často spôsobujú škody vo figovníkových sadoch, majú radi plody paliem, semená ihličnatých stromov, rôzne bobule, orechy a výhonky stromov a kríkov. Často sa preto stávajú obeťou domorodých pestovateľov, ktorí sa snažia zachrániť svoju úrodu.
V zemiach svojho pôvodu sú mláďatá ary arakangy vyberané z hniezd a vychovávané ako domáci miláčikovia. Arakangy sa dožívajú viac ako 80 rokov.
Chov ary arakangy v ľudskej opatere
Ara arakanga je v Európe známa už od čias objavenia Ameriky Krištofom Kolumbusom, nakoľko boli tieto vtáky chované domorodcami. Traduje sa historka z roku 1509, keď sa skupina španielskych dobyvateľov pokúsila prepadnúť dedinku Yubaco v karibskej oblasti. Votrelci boli prezradení krikom "veľkých skrotených papagájov, ktorí sedeli v korunách stromov na jej okraji". Dedinčania mohli vďaka tomuto poplachu včas utiecť.
Papagáje ara arakanga sú často chované v zoologických záhradách. Arakangy sú populárne, majú veľmi efektný vzhľad, no ich chov si vyžaduje veľkú starostlivosť. Chovateľ, ktorý sa rozhodne pre tieto ary musí mať s papagájmi skúsenosti. Tieto vtáky sú extrémne hlučné. Ary patria medzi veľmi inteligentné vtáky, ktoré majú schopnosť napodobňovať ľudskú reč a rôzne zvuky.
Chov arakangy vo voliérach
V zajatí sú ary arakangy chované vo voliérach, v ktorých sa za dodržania určitých podmienok a s istou dávkou šťastia sa darí aj odchov potomstva týchto papagájov. Voliéry musia byť priestranné, ary pre svoj let potrebujú priestor, a musia byť vyrobené z pevného kovu. Drevené konštrukcie tento papagáj rýchlo likviduje. Aklimatizovaní jedinci sa relatívne dobre prispôsobia našim klimatickým podmienkam. Ary arakangy majú radi aj dážď, jednotlivo chované ary v domácnostiach obľubujú aj jemný postrek vodou z fľaše.
V zimných obdobiach by minimálna teplota vo voliére nemala klesnúť pod 5 – 10 °C. V niektorých zoologických záhradách ary bežne lietajú vonku aj v zime, majú však možnosť kedykoľvek vojsť do temperovanej miestnosti.
Chov v ZOO
Na Slovensku ju chovajú zoologické záhrady v Bojniciach  a Košiciach. Ako prvá u nás ich v minulosti chovala koncom šesťdesiatych a v sedemdesiatych rokoch XX.storočia aj Zoo Bratislava. Chov bol zrušený začiatkom 80-ych rokov v súvislosti s búraním časti areálu zoo kvôli diaľnici D2, kedy zanikol bez náhrady tamojší Pavilón vtákov s vtedy najväčšou kolekciou papagájov rodu Ara vo vtedajšom Československu.
Domáci miláčikovia
Pri individuálnom odchove domáceho miláčik si arakanga vyžaduje intenzívnu starostlivosť a snahu o to aby bol niečím zamestnaný. Papagáje ara arakanga sa radi hrajú, potrebujú pre svoju stimuláciu rôzne hlavne drevené hračky. Znudený papagáj prepadá depresiám a môže sa stať až extrémne agresívnym. V čase, keď tento papagáj zostáva doma sám, je dobré hlavne pre zachovanie dreveného vybavenia domácnosti, ho umiestniť do uzavretej klietky. Klietka pre aru arakangu by mala mať minimálne 1×1× (šírka×dĺžka×výška).
Skrotenie arakangy, ktorá nie je krotká je veľmi ťažké až nemožné. Pokusy o priblíženie môžu byť nebezpečné, je známy prípad, keď ara arakanga svojim silným zobákom zabila aj psa. Skrotená ara je k svojmu pánovi nežná, na cudzích reaguje ostražito, v prípade prudkého pohybu rúk môže zaútočiť.
Potrava v ľudskej opatere.
Ary arakangy kŕmime v zajatí potravou, ktorá by mala byť podobná potrave, ktorou sa živí vo svojom prirodzenom prostredí. Sú to hlavne rôzne druhy orechov, ovocia a semien. Arakangy dorbe znášajú aj varenú ryžu, mrkvu, rôzne zelené krmivo, pochúťkou pre ne býva aj tvrdý chlieb máčaný v sladenom mlieku.
Tak ako každý domáci miláčik si aj ara arakanga vyžaduje pravidelnú veterinárnu kontrolu.
Titanic: Adventure Out of Time
Titanic: Adventure Out of Time je počítačová hra vyvinutá spoločnosťou Cyberflix, uvedená na trh 12. novembra 1996 v troch verziách: pre operačný systém Windows, Macintosh a vo verzii fungujúcej v kombinácií s operačným systémom Windows i Macintosh, ktorá bola na trh uvedená v roku 1997. Hra je k dispozícií v šiestich jazykových verziách: anglickej, francúzskej, holandskej, kórejskej, nemeckej a poľskej.
Je to hra z pohľadu prvej osoby fungujúca na princípe "ukáž a klikni".
Jej dej sa odohráva prevažne na virtuálnej palube zaoceánskeho parníka RMS Titanic v noci zo 14. na 15. apríla roku 1912.
Hráč môže preskúmať väčšinu lode, počínajúc hornými palubami, veľkým schodiskom, luxusnými kajutami, cez strojovne, miestnosti s uhlím, nákladné priestory, až cez také miesta ako sú Turecké kúpele, squashový kurt, či lodné komíny.
Dej
Príbeh sa začína v Londýne počas druhej svetovej vojny v apríli 1942. Hlavná postava hry, Frank Carlson je vo svojom byte, v ktorom sa nachádza niekoľko vecí spojených s Titanicom. Pri ich prezeraní ale dochádza k bombardovaniu Londýna a Carlson sa pri tom presunie späť v čase, do roku 1912 na palubu Titanicu. V tých časoch pracoval ako britský tajný agent. Ako pasažier prvej triedy sa môže pohybovať po takmer celej palube Titanicu a navštíviť aj niekoľko jeho kajút. Jeho úlohou je získať Rubáiyát Omara Khayyáma(ohromne vzácne dielo Perzskej poézie). Ten bol ukradnutý na začiatku roku 1912 a teraz sa nachádza vo vlastníctve nemeckého plukovníka Zeitela, ktorý na Titanicu cestuje so svojím rakúskym chránencom, šermiarom Willim von Haderlitzom. Haderlitz je ruský špión, ktorý má zoznam s menami dôležitých boľševikov. Ukáže sa, že Zeitel sa dohodol s istým Sashom Barbiconom, ktorý mu za Rubáiyát ponúka vzácny obraz. Obaja sa kontaktujú cez čierneho pasažiera, Srba Vlada Demonica. Sasha navyše ukradne diamantový náhrdelník Lady Lamberthovej, nahradí ho falošným a spolu s pravým náhrdelníkom a Rubáiyátom chce podporiť financovanie teroristickej organizácie Čierna ruka.
Počas plnenia úloh, ktoré Carlson dostáva od svojej nadriadenej, Penny Pringleovej, má hráč možnosť plniť aj tzv. vedľajšie úlohy. Môže pomôcť bohatej Daisy Cashmorovej, ktorá sa chce stretnúť s vlastníkom firmy Conkling Steel, Andrewovm Conklingom. Tomu zase musí pomôcť získať jeho obchodné dokumenty, ktoré mu ukradla slúžka Shailagh Hackerová. Neskôr sa ukáže, že manželka pána Conklinga, Beatrix Conklingová, vzala Shailagh jej dieťa, chlapca Eddieho, ktorého otcom je práve pán Conkling.
Počas hry sa hráč stretáva s rôznymi postavami, ktoré mu buď pomáhajú s plnením jeho úloh, alebo mu prezradia zaujímavé informácie. Pri plnení svojej hlavnej misie musí niekedy splniť aj také úlohy, ktoré mu buď pomôžu pri prechádzaní loďou, alebo získať dôležité informácie. Ide napríklad o dekódovanie zašifrovaných správ pre Zeitela, hranie kartovej hry blackjack, opravu lodných strojov, či rozloženie matriošky kvôli získaniu diamantového náhrdelníka.
Všetky tieto úlohy majú doviesť hráča k získaniu Rubáyiátu a diamantov, bez ktorých nemôže byť financovaná Čierna ruka. Tak sa zabráni atentátu na Františka Ferdinanda d'Este, čo nakoniec úplne zmení dejiny. Obraz, ktorý vlastní Sasha, namaľoval Adolf Hitler. Po potopení Titanicu sa obraz stane vzácnym a vďaka nemu a Carlsonovi sa Hitler stane umelcom a nie politikom, ktorý zapríčinil druhu svetovú vojnu. Zoznam boľševikov, ktorý pri sebe mal Willie von Haderlotz, sa po jeho zavraždení Zeitelom dostane do Carlsonových rúk, ktorý ho po potopení Titanicu pošle do Ruska, vďaka čomu sa neuskutoční v Rusku revolúcia. Podľa toho, čo všetko hráč získal, sa zmení budúcnosť. Pokiaľ nezískal všetky dôležité veci, môže v hre dôjsť k jednému z alternatívnych koncov, kde buď Nemecko porazí Rusko a Veľkú Britániu, alebo kde si ZSSR podmaní Európu.
Postavy hry
Frank Carlson - je už zbytočný britský tajný agent, ktorý býva v malom byte v Londýne. V byte má mnoho vecí, ktoré mu pripomínajú jeho neúspešnú misiu na Titanicu a na vzducholodi Hindenburg. Po bombardovaní Londýna má ale možnosť vrátiť sa späť v čase na palubu Titanicu a vojnám zabrániť tým, že získa dôležité veci, počnúc Rubáyiatom.
Penny Pringleová - je Carlsonova kolegyňa, ktorá mu poskytuje rôzne informácie a rady k jeho misii. Vďaka chybnej rezervácií je ubytovaná v druhej triede a tak nemôže Carlsonovi aktívne pomáhať. Prežije potopenie Titanicu.
Plukovník Zeitel - pod zámienkou cesty na nemeckú ambasádu v Amerike sa snaží vymeniť Rubáyiát za obraz od Adolfa Hitlera. V obraze sa totiž ukrýva tajný vojenský plán. V snahe oslabiť Rusko zabráni tomu, aby sa zoznam boľševikov dostal Rusom do rúk. Keď zistí, že Willi von Haderlitz pracuje pre Ruského cára, zabije ho a v snahe dostať sa z potápajúceho sa Titanicu vydiera Carlsona, inak otrávi jeho bývalú milenku, Lady Georgiu Lambethovú. Hráč má sám na výber, či Zeitela zachrániť, alebo nechať zomrieť.
Willi von Haderlitz - milovník šermu, profesor na Viedenskej univerzite v Rakúsko-Uhorsku. Pracuje s Zeitelom ako jeho ochranca a do Ameriky cestuje kvôli štúdiu mytológie Indiánov. V skutočnosti je to ruský špión pracujúci pre cára. Vlastní zoznam s menami boľševikov a prsteň, na ktorom sú vyryté mená ruských osobností. Po tom, ako ho Carlson porazí v šermiarskom súboji, mu tento prsteň dá. Zaujímavosťou je aj to, že spomenie fakt, že Titanic sa práve nachádza v oblasti Grand Banks, ktorú Vikingovia pri svojej cesty do Ameriky pokladali za prekliatu. Zeitel neskôr zistí, že Haderlitz je ruský špión a preto ho zabije.
Sasha Barbicon - díler umeleckých cenností. V Londýne má umeleckú galériu, ktorej hlavným cieľom je stretávanie sa členov Čiernej ruky. Ukradne diamantový náhrdelník Lady George Lambethovej a nahradí ho falošným. Skutočný náhrdelník potom ukryje v skladačke ruskej matriošky. Zeitelovi ponúka na výmenu umelecký obraz od Adolfa Hitlera za Rubáyiát. Ten chce spolu s diamantovým náhrdelníkom použiť na financovanie Čiernej ruky. Počas potápania parníka ho zabije Vlad Demonic, pretože nebol lojálny Srbsku a Čiernej ruke.
Andrew Conkling - majiteľ fiktívnej firmy Conkling Steel, ktorá poskytla kov na výstavbu Titanicu, ktorý ale obsahoval veľký prímes síry. Mal pomer so svojou slúžkou Shailagh, ktorá s ním mala chlapca Eddieho. Počas potápania lode ho zastrelí tretí dôstojník Morrow pri pokuse ho podplatiť, aby sa dostal na záchranný čln.
Beatrix Conkling - Američanka a manželka Andrewa Conklinga. Pracuje ako interiérová dizajnérka a do USA cestuje kvôli interiérovým dekoráciám hotela v Beverly Hills. Nemôže mať vlastné deti a preto vezme dieťa svojej slúžke Shailagh Hackerovej. Carlson od nej získa list, v ktorom sa píše o horšej kvalite ocele, ktorú vyrába Conkling Steel. Nakoniec sa Beatrix zachráni v jednom z člnov.
Shailagh Hacker - slúžka Conklingovcov, pôvodom Írka. Mala aféru s Andrewom Conklignom a vďaka tomu porodila chlapca Eddieho. Toho jej však vzala Beatrix Conklingová. Carlson jej môže pomôcť získať dieťa späť, vďaka čomu potopenie Titanicu môže prežiť ona aj dieťa.
Jack Hacker - brat Shailagh, obaja cestujú treťou triedou. Je cieľavedomý a snaží sa ochrániť svoju sestru.
Lady Georgia Lambethová - bývalá priateľka Carlsona, teraz nešťastne vydatá za Lorda Charlesa Lambetha. Je trochu rozmaznaná, no inak celkom nápomocná. Krátko pred potopením Titanicu ju otrávi plukovník Zeitel, ktorý sa takto od Carlsona pokúša získať obraz. Na výmenu mu ponúka protijed.
Lord Charles Lambeth - hrdý a arogantný aristokrat, manžel Lady Georgie. Má dlh voči Andrewovi Conklingovi, ktorý mu nedokáže splatiť. Keď sa Titanic začne potápať, nepokúša sa uniknúť, ale ostane vo fajčiarskej miestnosti a čaká na svoju smrť ako gentleman. Keď si trocha vypije, rád rozpráva zaujímavé klebety.
Tretí dôstojník Morrow - veterán Búrskej vojny. Svoju prácu vykonáva zodpovedne. Ostáva na palube Titanicu, svoju prácu zodpovedne plní až do spustenia posledného záchranného člnu.
Daisy Cashmorová - Carlsonova bývalá bohatá priateľka. Miluje klebety a peniaze a zrejme aj vďaka tomu je ešte stále slobodná. Ostáva na palube Titanicu, pretože má problémy s ľuďmi v záchranných člnoch, ktorí nemajú taký majetok ako ona a ani pre ňu zaujímavé klebety.
Gorse-Jonesovci - manželia Ribeena a Henry sú bohatší starší pár z Halwhistlu v Anglicku. Sú o niečo zhovorčivejší a ani potápanie Titanicu zrejme neberú dosť vážne, pretože pôsobia mierne optimisticky. Carlsonovi ponúknu miesto v ich záchrannom člne.
Eric Burns - americký fotograf, na Titanicu trávi medové týždne so svojou novomanželkou Stephanie; tá sa na neho ale hnevá, pretože s ňou netrávi mnoho času.
Leyland Sachum Trask - pochádza z Bostonu a je to istý druh média. Hovorí o Carlsonovej misii, o tom, že tým zmení históriu. Vie, že sa blíži katastrofa a pri potápaní Titanicu ostáva v salóniku prvej triedy, pretože sa cíti byť príliš starý a tučný na to, aby niekomu zabral miesto v záchrannom člne.
Max Seidelman - hazardér, priateľ Carlsona, ktorý neprežije potopenie. Žije vo Philadelphii v Pensylvánii, kde aj pracuje ako kupec pre istú spoločnosť. Je to on, kto zoznámi Carlsona s Zeitelom.
Edgar Troutt - je reverend a misionár, cestuje druhou triedou z misionárskej cesty z Malawi do New Hampshire. Jeho manželka Emily umrela v prístavnom meste Egypta - Port Said. Na palube ostáva až do potopenia Titanicu, keďže stále sú na ňom ženy a deti, ktoré člny potrebujú viac ako on.
Claris Limehouse - priateľka Williho von Haderlitza. Carlson jej dá Williho prsteň. Keď sa dozvie, že je Willi mŕtvy, rozhodne sa ostať na lodi.
Buick Riviera - Francúz v stredných rokoch, ktorý zbožňuje hazard, obzvlášť karty. Pochádza z Francúzskej riviéry a na Titanic nastúpil po odchode z kasína v Monte Carlo. Carlson si s ním počas plnenia úloh zahrá blackjack. Aj napriek potápaniu lodi sa rozhodne na Titanicu ostať, konkrétne vo fajčiarskej miestnosti, v prítomnosti svojich kariet.
John Smethells - Carlsonov a Haderlitzov steward. Pomáha Carlsonovi orientovať sa na Titanicu. Zmieňuje sa aj o tom, že nakoľko je chladná nedeľná noc, len málo ľudí pôjde von z kajút, čím Cyberflix aspoň z časti vyriešil nedostatok postáv na lodi. Po náraze Titanicu na ľadovec Smethells zmizne.
Voľná hra
V tejto hre nie je hráč obmedzený časom a má možnosť prejsť sa celým Titanicom, od jeho vrchných palúb až po podpalubie. Na lodi sa tiež nachádzajú tri postavy z hry a ďalšie postavy je možné si do hry stiahnuť z internetu. Tieto postavy poskytujú hráčovi rozličné informácie a fotografie Titanicu, počínajúc začiatkom jeho stavby až po jeho potopenie a titulky v novinách.
Averdoingt
Averdoingt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diodóros Kronos
Diodóros Kronos (iné názvy: Diodóros (Kronos) z Iasa, Diodoros Kronos, Diodoros (Kronos) z Iasa; prelom 4. a 3. stor. pred Kr.) bol grécky filozof, predstaviteľ megarskej školy. Spájal učenie eleatov učením Sokratovým.
Preslávil sa paradoxmi Luhár (Hovorí pravdu ten, kto hovorí, že klame?), Hromada (od koľkých zŕn začína hromada?); tieto paradoxy sa však pripisujú aj ďalšiemu členovi megarskej školy, čiže Eubulidovi z Milétu.
Námestie Andreja Hlinku
Námestie Andreja Hlinku je námestie:
Kollárovo námestie
Kollárovo námestie je námestie:
Gran Turismo (album)
Gran Turismo je štvrtý štúdiový album švédskej rockovej skupiny The Cardigans, medzinárodne vydaný dňa 1. októbra 1998 a v novembri 1998 v USA. Obsahuje temnejšiu a náladovú hudbu, miešanú s elektronickými zvukmi. Z albumu bol vydaný najväčší hit skupiny „My Favourite Game“.
Banskobystrický samosprávny kraj
thumb|Ebnerovský dom na [[Námestie SNP (Banská Bystrica)|Námestí SNP v Banskej Bystrici, sídlo Banskobystrického samosprávneho kraja]]
Banskobystrický samosprávny kraj (skr. BBSK) je jeden z ôsmich samosprávnych krajov Slovenska. Sídlo má v Banskej Bystrici v Ebnerovskom dome na Námestí SNP. Zriadený bol zákonom č. 302/2001 Z. z. v území Banskobystrického kraja.
Banskobystrický samosprávny kraj je s rozlohou 9 454 km2 najväčším samosprávnym krajom na Slovensku. V rámci kraja sa nachádza 13 okresov: Banská Bystrica, Banská Štiavnica, Brezno, Detva, Krupina, Lučenec, Poltár, Revúca, Rimavská Sobota, Veľký Krtíš, Zvolen, Žarnovica a Žiar nad Hronom.
Zastupiteľstvo Banskobystrického samosprávneho kraja
Zastupiteľstvo Banskobystrického samosprávneho kraja sa skladá z 50 poslancov volených v priamych voľbách.
Pozri kategóriu: Zoznamy poslancov Banskobystrického samosprávneho kraja
Organizácie v zriaďovateľskej pôsobnosti samosprávneho kraja
Banskobystrický samosprávny kraj vykonáva zriaďovateľskú povinnosť nad viacerými inštitúciami nachádzajúcimi sa na jeho území.
Kultúrne inštitúcie
a iné
Školské zariadenia
Do pôsobnosti kraja patrí 20 gymnázií, 43 stredných odborných škôl , 6 spojených škôl 1 jazyková škola , Konzervatórium Jána Levoslava Bellu a 5 ďalších školských zariadení.
NGC 2861
NGC 2861 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 28. marca 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Ouvrouer-les-Champs
Ouvrouer-les-Champs je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Extraliga hádzanárov 1998/99
Extraliga hádzanárov v sezóne 1998/99 bol 6. ročník najvyššej hádzanárskej ligy mužov, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Svoj druhý titul získalo družstvo HC VSŽ Košice.
Systém súťaže
Systém súťaže bol rovnaký ako v minulej sezóne. Najprv sa hrala základná časť, ktorá pozostávala zo 14 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Po základnej časti nasledovala nadstavbová časť, v ktorej sa družstvá rozdelili do dvoch skupín, do skupiny o 1. až 4. miesto a do skupiny o 5. až 8. miesto, v ktorých sa započítavali body zo základnej časti. Nadstavbová časť o prvú štvorku pozostávala zo 6 kôl, v ktorej sa každý s každým doma a vonku stretol raz. Umiestnenie v tejto časti rozhodlo o semifinálových dvojiciach play-off. Po nich nasledovali zápasy o 3. miesto a finále, ktoré určilo majstra. Nadstavbová časť o 5. až 8. miesto pozostávala z 12 kôl, v ktorej sa každý s každým doma a vonku stretol dvakrát. Posledné družstvo z tejto skupiny zostúpilo do 1. ligy a predposledné odohralo baráž s druhým tímom 1. ligy.
Csesznek (obec)
Csesznek je obec v západnom Maďarsku v Bakonskom lese vo Vesprémskej župe v obvode Zirc, známa svojim stredovekým hradom. V roku 2011 tu žilo 519 obyvateľov. V roku 1263 sa stal jeho vlastníkom barón Jakub Česnegi, hlavný župan Trenčianskej župy a Česnegiovci.
Názov pochádza buď zo starosrbochorvátskeho/slovanského slova čes(t)nik (dnes to slovo znamená hlavnú mužskú osobu na svadbe - starejší, kedysi malo význam privilegovaná osoba alebo nositeľ úradu), alebo zo slovenského ščästnik (dnes by to slovo znelo šťastník; od slova šťastie).
Dejiny
Medzi rokmi 1326 a 1392 bola obec spolu s hradom kráľovským majetkom, pokiaľ ju kráľ Žigmund Luxemburský nevenoval rodine Garaiovcov (Garai, Garay, Garaj, chorvátsky: Gorjanski), ako vyrovanie za Mačvu (Bánovina Mačva, je historické územie v dnešnom severozápadnom Srbsku). V roku 1482 Garaiovci v mužskej línii vymreli a kráľ Matej Korvín dal hrad do správy Zápoľským. V roku 1527 panstvo po vpáde Turkov, keď sa Zápoľskí dostali do kráľovej nemilosti, prevzal barón Balint Török. Počas 16. storočia bol Csesznek striedavo v držbe rodín Csabayovcov, Szelestényovcov a Wathayovcov. V roku 1561 jeden zo správcov, Vavro Wathay úspešne odolal tureckému obliehaniu. Tým sa podarilo hrad dobyť v roku 1594, no nie nadlho, keďže v roku 1598 ho v Rábskej kampani oslobodili uhorské vojská. V roku 1635 hrad s dedinami kúpil Daniel Esterházy a odvtedy bol Csesznek majetkom Esterháziovcov až do roku 1945.
Sluhy
Sluhy sú obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 677 obyvateľov, z toho 327 mužov a 350 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,8 roka (muži 40,5 roka, ženy 43,1 roka).
San Benedetto del Tronto
thumb|San Benedetto del Tronto
San Benedetto del Tronto je talianske mesto v oblasti Marky, so 48 262 obyvateľmi (2010) druhé najväčšie mesto provincie Ascoli Piceno.
Mesto je hlavné letovisko Palmovej riviéry. Je tu najvyššia a najstaršia palma v Európe. Paliem sa tu nachádza viac než 7 000.
Ocenenie
San Benedeto Del Tronto dostalo Modrú vlajku ako ocenenie ekologického správania radnice i obyvateľov.
Česko Slovenská SuperStar (2015)
Česko Slovenská SuperStar je séria častí medzinárodnej relácie z roku 2015. Ide o štvrté pokračovanie známe skôr už iba pod názvom Superstar, ktoré sa vysielo od 30. augusta 2015 do 6. decembra 2015 na českej TV Nova a slovenskej TV Markíza
Diogenes
Diogenes môže byť aj:
Česko Slovenská SuperStar (2015)
Moderátor
10. marca televízie oznámili, že moderátorom štvrtej medzinárodnej SuperStar bude Martin "Pyco" Rausch, ktorý v minulosti moderoval reláciu Slovensko hľadá SuperStar spolu s Adelou Banášovou. Nahradil moderátorov predošlého ročníka Zorku Kepkovú a Romana Juraška. V histórii slovenskej SuperStar ide o vôbec prvý ročník, ktorý moderuje iba jediný moderátor, v predošlých sa moderovania zhostil vždy pár. Od semifinálových kôl však k moderátorovi pribudla opäť aj partnerka, ktorou sa stala Česká Miss 2011 Jitka Nováčková.
Porota
Dňa 6. apríla bolo oznámené, že si do porotcovského kresla zasadne opäť slovenský spevák Pavol Habera, ktorý bol dosiaľ súčasťou poroty vo všetkých slovenských aj česko-slovenských ročníkoch SuperStar. Spolu s ním bolo oznámené aj meno prvej porotkyne, ktorou sa stala česká speváčka Marta Jandová, ktorá bola porotkyňou v prvom ročníku Česko Slovenskej SuperStar. 21. apríla boli následne oznámené aj mená zvyšných dvoch porotcov. Prvým z nich sa stal Ondřej Soukup, ktorý zasadne do porotcovského kresla česko-slovenskej Superstar po druhýkrát a česká speváčka z kapely Toxique Klára Vytisková, ktorá je v zostave porotcov celkom nová.
Castingy
Castingy boli začaté 10. marca 2015, súčasne boli oznámené mestá a termíny konania.
Super výber
Štěpán Urban a Patricio Malundo - Hall Of Fame ( Will.i.am feat. The Script)
Marie Tomanová a Veronika Némethová - Rude (Magic)
Marta Michalska-Uras a Peter Farkašovský - Could I Have This Kiss Forever ( Whitney Houston feat. Enrique Iglesias)
Kamila Kopečková a Sabina Ulmanová - Counting Stars (One Republic)
Nikola Kasalová a Marek Pošta - FourFive Seconds (Rihanna feat. Paul McCartney feat. Kanye West)
Barbora Hazuchová a Melinda Noáková - Set Fire To The Rain (Adele)
Karolína Přibylová a Pavol Kovaliček - Little Talks (Of Monsters And Men)
Sabina Slepčíková a Dalibor Slepčík - Say Something (Christina Aguilera feat. A Great Big World)
Emma Drobná a Daniel Křižka - Falling Slowly (Glen Hansard feat. Markéta Irglová)
Dlhá cesta
Súťažiaci, ktorí prešli celým super výberom na záver individuálne pristúpili k porote. Tá každému povedala rozhodujúci verdikt. Zo všetkých súťažiach nakoniec vzišla semifinálová dvadsiatka.
Semifinále
Semifinálové kolá sú prvé kolá vysielané naživo. V 4. ročníku sa semifinále natáčali v priestoroch starej banky a v súčasnom múzeu skla v Prahe. Prvé semifinále sa odvysielalo 18. októbra 2015 a vystúpilo v ňom 10 semifinalistov chlapcov. Dievčenské semifinále sa konalo o týždeň neskôr, 25. októbra 2015. Z oboch kôl do veľkého finále postúpili 4 semifinalisti, pričom súťažiaci, ktorý dostal od televíznych divákov najviac SMS hlasov postúpil automaticky, o ďalších troch postupujúcich rozhodla porota.
Zoznam piesní Karola Duchoňa
Toto je zoznam piesní, ktoré naspieval spevák Karol Duchoň.
Zoznam
poz. - pieseň - (autor hudby / autor textu piesne)
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
(s.t.) - slovenský text
Prvý česko-slovenský odboj
thumb|Karel Kramář - čelný predstaviteľ domáceho čs. odboja Prvý česko-slovenský odboj bolo odbojové hnutie počas prvej svetovej vojny, ktorého cieľom bolo zvrhnúť Rakúsko-Uhorsko a vytvoriť samostatný česko-slovenský štát. V čele odboja stáli dva dôležité orgány. Tým prvým bol pre domáci odboj Národný výbor československý, v zahraničnom odboji pôsobila Československá národná rada.
NGC 2862
NGC 2862 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 21. februára 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Park ušľachtilých duší
Obelisk Ma bisterem!
Obelisk Ma bisterem! je pamätník rómskeho holokaustu od sochárky Jaroslavi Šickovej a akademického sochára Jána Šicka, v tvare obelisku, s rómskym nápisom ''"Ma bisterem!" (Nezabudnite!)''.
Cesta pokory
Symbolizuje zážitok smrti a znovuzrodenia. Táto priechodná dva metre hlboká symbolická hrobka vznikla na návrh architekta Petra Abonyiho. Jej sarkofág je vytvorený zo sklených platní naplnených mosadzným drôtom obalenými riečnymi kameňmi od výtvarníka Petra Kalmusa, ktoré symbolizujú modlitby za slovenské obete holokaustu. Tieto platne sú vložené medzi železničné koľajnice, ktoré symbolizujú deportácie židov do koncentračných táborov. Z hrobky sa vychádza po bielych schodoch pri Strome života.
Obelisk nádeje
thumb|Obelisk nádeje Obelisk, ktorý symbolizuje nádej a život je zo zlepených 620 elipsovitých osem milimetrov hrubých platní výtvarne preparovaného skla. Autorom Obelisku nádeje je výtvarník a sklár [Palo Macho].
Digitálny informačný kiosk
Modernou súčasťou areálu pamätníka Parku ušľachtilých duší je digitálny informačný kiosk s informačným materiálom o pamätníku.