cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blana (prírodná pamiatka)
Lokalita
Prírodná pamiatka leží v lesnom komplexe Řídká Blana a je situovaná medzi Blanským rybníkom, v ktorom rastie kotvica plávajúca (Trapa natans) a opusteným povrchovým lomom na ťažbu ílov. V tesnej blízkosti sa nachádza skládka komunálneho odpadu a niekoľko menších lokalít so starou skládkou dechtov. Objem dechtov a kontaminovaných zemín sa pohybuje v množstve cca. Vďaka kvalitnému ílovému podložiu však tieto dechty neunikajú do okolia. Lokalita leží v dielčom povodí č. 1-06-03-044 s povrchovým sklonom smerom k rybníku Bezdrev. Územie je odvodňované Mydlovarským potokom, ktorý spája Blanský rybník s Mydlovarským rybníkom a rybník Bezdrev. Prírodná pamiatka Blana je položená vo výške 401 až a má rozlohu.
História
Na jar roku 1742 sa v blízkosti obce Zahájí odohrala šarvátka medzi francúzskymi a rakúskymi vojskami v rámci vojny o rakúske dedičstvo. Na území prírodnej pamiatky a v jej okolí bol vybudovaný opevnený vojenský tábor. Zvyšky tohoto opevnenia sú v lesnom komplexe dodnes zrejmé. V roku 1852 sa priamo na území dnešnej prírodnej pamiatky začala ťažiť železná ruda a to aj napriek tomu, že mala obsah železa okolo 20 až 30 %. V roku 1881 potom na tom istom mieste začala ťažba okrov a žiaruvzdorných ílovcov. V prvej fáze boli dobývané okrové íly, z ktorých sa vyrábali farby, považované pri ťažbe za hlušinu. Touto okrovou hlinou farbili obyvatelia Zahájí vonkajšie steny domov ešte v 20. storočí. Ťažba okrov v lese Řídká Blana začala najskôr dolovaním pomocou šachtíc, ktoré boli asi 7 metrov hlboké, zo dna šachtíc boli potom razené chodby. Takto vyťažené okry spracovávala manufaktúra neďaleko rybníka Bezdrev. Oveľa významnejšia bola však ťažba žiaruvzdorných ílovcov, ktoré boli používané pre výrobu šamotových prvkov. Táto ťažba tiež prebiehala podpovrchovým spôsobom, ale časom sa ťažba presúvala do povrchových jám. Ťažba v rozsiahlom lome na západnom okraji lesného komplexu Řídká Blana bola ukončená v roku 2005. Väčšina dnešných tôní vznikla zaplavením ústí šachtíc a povrchových baní. Prírodná pamiatka Blana bola vyhlásená 8. marca 2011.
Geológia
Blana leží v jednom z podcelkov Českobudejovickej panvy, v Blatskej panve, okrsok Zlivská panva. Blatská panva je vyplnená zväčša slabo spevnenými ílovcami a pieskovcami vrchnokriedového klikovského súvrstvia. V okolí lokality sú uložené sedimenty spodnej časti mydlovarského súvrstvia. Sú to predovšetkým tuhé a pevné íly, ílovité piesky, silty, lignitické íly a lignity.
Flóra
Prírodná pamiatka a priľahlý lesný komplex je tvorený ihličnatou lesnou kultúrou s dominantným zastúpením smreka obyčajného (Picea abies) a borovice lesnej (Pinus sylvestris), miestami s výskytom duba letného (Quercus robur) a jelše lepkavej (Alnus glutinosa). Kríkové poschodie nie je výraznejšie vyvinuté, v bezprostrednom okolí tôní ho tvorí vŕba ušatá (Salix aurita) a vŕba popolavá (Salix cinerea) miestami sa objavuje aj krušina jelšová (Frangula alnus). Bylinné poschodie nie je druhovo početné, dominujú tu ostrica traslicovitá (Carex brizoides), bezkolenec modrý (Molinia caerulea) a brusnica čučoriedková (Vaccinium myrtillus). Prekvapivý je hojný výskyt lipkavca okrúhlolistého (Galium rotundifolium). Zo vzácnejších druhov, vyskytujúcich sa mimo tône, bol zaznamenaný ľubovník rozprestretý (Hypericum humifusum), perečinovec horský (Lastraea limbosperma) a tiež v nižších polohách málo hojný smlz chĺpkatý (Calamagrostis villosa). V stovkách rôzne obsiahlych tôní sa nachádzajú bohaté populácie radu významných a ohrozených druhov vodných a mokraďových rastlín. Najväčšiu populáciu vodných makrofytov majú žaburinka menšia (Lemna minor) a bublinatka nebadaná (Utricularia australis). Miestami sa vyskytuje hviezdoš (Callitriche sp.) a červenavec plávajúci (Potamogeton natans). Najvýznamnejším druhom tejto lokality je ale bublinatka Bremova (Utricularia bremii), druh zvlášť chránený a v červenom zozname flóry Českej republiky hodnotený ako kriticky ohrozený. Bublinatka Bremova bola od konca 70. rokov 20. storočia považovaná v Česku za nezvestnú. Ďalším chráneným a kriticky ohrozeným druhom rastúcim na lokalite je lekno belavé (Nymphaea candida). V početnej populácii sa tu vyskytuje ježohlav najmenší (Sparganium natans). Ďalej sa na lokalite nachádzajú porasty rozpuku jedovatého (Cicuta virosa), červenavca ostrolistého (Potamogeton acutifolius), čerkáča (Lysimachia thyrsiflora), červenavca tupolistého (Potamogeton obtusifolius), ostrice pašachorovej (Carex pseudocyperus), vŕbovky močiarnej (Epilobium palustre) a veroniky štítovitej (Veronica scutellata).
Fauna
Vzhľadom na početný výskyt drobných vodných plôch je táto lokalita vhodná pre prežívanie a rozvoj populácií obojživelníkov. Z chvostnatých obojživelníkov tu žije mlok bodkovaný (Triturus vulgaris), mlok hrebenatý (Triturus cristatus) i mlok horský (Triturus alpestris), zo žiab sa tu vyskytujú početné populácie skokana štíhleho (Rana dalmatina), skokana zeleného (Rana kl. esculenta), skokana krátkonohého (Rana lessonae) a na slnečných stanovištiach kunky červenobruchej (Bombina bombina). Žije tu tiež mnoho druhov vážiek. Najstabilnejšiu populáciu tu majú Coenagrion hastulatum, Aeshna juncea a vážka rašelinisková (Leucorrhinia dubia). Vzácne bola zistená Leucorrhinia pectoralis. V niektorých dobre osvetlených nádržiach s hustou vegetáciou žijú niektoré vzácnejšie druhy vodných a mokraďových chrobákov. K najzaujímavejším nálezom patrí vodomil čierny (Hydrophilus aterrimus) alebo potápnik (Graphoderus zonatus).
Ochrana
Pre úspešné prežívanie populácií významných druhov sa musí zaistiť lesnícke hospodárenie, ktoré povedie k svetlým lesným porastom, umožňujúce prežívanie chránených druhov rastlín a živočíchov, ktoré žijú v nelesných mokraďových a vodných biotopoch. Nežiaduca je teda výsadba a rozširovanie smreka, ktorého porasty vedú k zatieneniu svetlomilnej vegetácie tôní. Tiež väčšina druhov obojživelníkov vyskytujúcich sa na lokalite vyžaduje dostatočne oslnené vodné hladiny. Veľmi negatívne sa na kvalite biotopu jednotlivých tôní podpísalo deponovanie konárov a ďalších ťažobných zvyškov na dne tôní. Tým sa urýchlilo zazemňovanie tôní a rada ich tak zanikla alebo zaniká. To sa prejavuje najmä v suchých letách, kedy je nízka hladina vody v tôňach. To potom obmedzuje rozvoj populácií chránených druhov. Tento drevný odpad by sa mal, pokiaľ je to možné, z tôní odstraňovať v jesenných mesiacoch, kedy už niesu zarastené vodnou vegetáciou a ani sa tu nenachádzajú znášky obojživelníkov. Vytvorenie veľkej čistiny v centrálnej časti územia počas ťažby dreva naopak podporilo rozvoj populácie kunky červenobruchej (Bombina bombina) a bublinatky Bremovej (Utricularia bremii).
Sekundárny medziľudský vzťah
Sekundárny medziľudský vzťah je krátkodobejší, povrchnejší medziľudský vzťah bez väčších záväzkov, málo častý.
Rakva
Rakva alebo truhla alebo umrlčia truhla je schránka pre mŕtveho, najčastejšie je tvorená z masívneho dreva, ktoré je zdobené rôznymi doplnkami, v podobe kovania a podobne.
Polgár
Polgár môže byť:
Vlastníctvo (všeobecne)
Vlastníctvo je súbor procesov vzniku a udržiavania vlastnenia nejakej entity alebo entít. Subjekt vlastnenia (vlastníctva) sa nazýva vlastník. Pri dvoch a viacerých vlastníkoch jednej veci ide o spoluvlastníctvo a takýto vlastník sa nazýva aj spoluvlastník.
Najčastejšie sa vypracúvajú ekonomické a právne pojmy vlastníctva (pozri vlastnícke právo).
Asnières-sur-Seine-Nord
Asnières-sur-Seine-Nord je francúzsky kantón v obvode Nanterre v departemente Hauts-de-Seine v regióne Île-de-France. Tvorí ho severná časť mesta Asnières-sur-Seine.
Žeravice
Žeravice sú obec v Česku v okrese Hodonín v Juhomoravskom kraji, 8 km východne od Kyjova.
1. januára 2012 tu žilo 1 034 obyvateľov, z toho 515 mužov a 519 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,3 roka (muži 39,1 roka, ženy 43,5 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1235.
NGC 1279
NGC 1279 je galaxia v súhvezdí Perzeus, ktorú objavil dánsko-írsky astronóm John Dreyer 12. decembra 1876.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15.
Filipíny
Filipíny: je to štát v juhovýchodnej Ázii. Filipíny sú bývalá kolónia Španielska a USA, čo spôsobilo vplyv západnej kultúry na ostrovoch. Hlavným mestom je Manila. Svoje meno získali na počesť španielskeho kráľa Filipa II.
História
Pred kolonizáciou Filipín sa na Filipínskych ostrovoch nenachádzal žiaden väčší štát. Po kolonizácii začala modernizácia krajiny až v druhej polovici 19. storočia, dovtedy bola táto oblasť výrazne zaostalá. V roku 1896 prebehla národná revolúcia. Filipíny sa stali nezávislým štátom v roku 1946.
Ekonomika
Filipíny sú oficiálne označované za zaostalú krajinu. Sú prirodzene poľnohospodárskou krajinou. Ľahký priemysel a služby sa v poslednom čase rozvinuli. Hoci kedysi boli najbohatšou krajinou v Ázii po Japonsku, ekonomika zaznamenala začiatkom 80. rokov pokles, keď na svetových trhoch poklesol dopyt po filipínskych produktoch po zavraždení Ninoy Aquina počas Marcosovho režimu, počas ktorého sa stratilo približne 1 % HDP v dôsledku korupcie a klientelizmu. Ekonomické oživenie bolo odvtedy v porovnaní s ostatnými ázijskými krajinami pomalé a Filipíny ostávajú jednou z najchudobnejších krajín v regióne.
Ekonomika Filipín utrpela ďalší šok počas ázijskej finančnej krízy v roku 1997. Vplyv šoku bol ešte zhoršený rastom cien, inflácie a zlým počasím. Ekonomický rast klesol z 5 % v roku 1997 na 0,6 % v roku 1998, ale vrátil sa na úroveň okolo 3 % v roku 1999, 4 % v roku 2000 a viac ako 6 % v roku 2004. Vláda sľúbila pokračovať v ekonomických reformách, ktoré pomôžu dohnať rýchlosť rozvoja novo industrializovaných krajín Východnej Ázie. Vysoký dlh (verejný dlh je 77 % HDP) bráni pokusom zlepšiť stav ekonomiky. Výdavky rozpočtu na krytie dlhu sú vyššie ako rozpočet na vzdelávanie a obranu dohromady. Nerovnomernosť príjmov ostáva veľmi vážnym problémom.
Vládny program na rozvoj ekonomického rastu zahŕňa zlepšovanie infraštruktúry, revidovanie daňového systému pre zvýšenie vládnych príjmov, prehlbovanie deregulácie a privatizácie ekonomiky a zvýšenie integrácie obchodu s regiónom. Vyhliadky do budúcnosti závisia hlavne od ekonomickej výkonnosti dvoch hlavných obchodných partnerov, USA a Japonska, a zodpovednejšej administratívy a trvalých vládnych nariadení.
V posledných rokoch migrovalo veľa call centier a podnikov business process outsourcing (BPO) do Filipín, čím vytvorili tisíce pracovných miest. Forbes označil v roku 2005 filipínske peso za najlepšiu ázijskú menu za rok 2005. 1. novembra 2005 bola zavedená nová rozšírená daň z pridanej hodnoty (E-VAT), čo bolo opatrenie určené na zníženie vzrastajúcich zahraničných dlhov Filipín.
Filipíny sú členom Ázijskej rozvojovej banky, Svetovej banky, Medzinárodného menového fondu a iných medzinárodných ekonomických zoskupení, ako sú APEC, Svetová obchodná organizácia (WTO), Colombov plán a G-77.
Náboženstvo
Filipíny sú prevažne rímskokatolíckou krajinou. V minulosti boli až do roku 1898 španielskou kolóniou, čo zanechalo vplyv na jazyku a náboženstve obyvateľov. Na juhu krajiny žijú aj moslimovia a počas nadvlády USA (1898 – 1946) sa v krajine rozširoval aj protestantizmus.
Percentá: rímskokatolíci – 80,5 %, protestanti – 7,3 %, Kristova cirkev – 2,3 %, filipínska nezávislá cirkev – 2 %, islam – 5,1 %, budhizmus – 0,11 % a iné 2,69%.
Sokorópátka
Má rozlohu 1686 ha a žije tu 1104 obyvateľov (2007).
Oščadnica
Oščadnica môže byť:
Sonny Anderson
Sonny Anderson da Silva Nilmar  (* 19. september 1970, Goiatuba) je futbalový hráč z Brazílie. Hral ako útočník pre Olympique de Marseille, AS Monako, FC Barcelona a Olympique Lyonnais kde sa stal legendou klubu. V súčasnosti je trénerom útočníkov v klube Olympique Lyonnais.
Osobné vlastníctvo
Osobné vlastníctvo je forma uspokojovania osobných potrieb fyzických osôb v socialistickom spoločenskom zriadení; predmetom osobného vlastníctva boli najmä príjmy a úspory z práce a zo sociálneho zabezpečenia, veci domácej a osobnej potreby, rodinné domy a rekreačné chaty.
Zosilňovač
Zosilňovač je elektronické zariadenie, modul, blok alebo súčiastka, ktorých úlohou je zvýšiť amplitúdu premenlivého elektrického signálu (napätie, prúd alebo oboje) tak, aby jeho ostatné charakteristiky (frekvenčné, fázové zloženie) zostali v rámci nejakého pracovného rozsahu podľa možnosti zachované. Toto zvýšenie amplitúdy sa nazýva zosilnenie. Miera zosilnenia sa nazýva zisk a vyjadruje sa ako pomer výkonu alebo amplitúdy signálu na výstupe obvodu voči výkonu (amplitúde) na vstupe.
náhľad|Časový priebeh vstupného v_i(t)  (modrá)  a výstupného napätia v_o(t)  (červená)  ideálneho lineárneho zosilňovača s arbitrárnym signálom privedeným na vstup. V tomto prípade má zosilňovač napäťové zosilnenie 3 ([[Zisk (elektrotechnika)|zisk 9,5 dB), tzn. v každom okamihu platí .]] náhľad|Principiálna schéma zapojenia napäťového zosilňovača s bipolárnym NPN [[tranzistor (polovodičová súčiastka)|tranzistorom v zapojení so spoločným emitorom a kapacitnou väznou na vstupe aj výstupe]] náhľad|Zosilňovač s [[operačný zosilňovač|operačným zosilňovačom v neinvertujúcom zapojení. Napäťový zisk je definovaný pomerom odporov spätnoväzobných rezistorov R1 a R2. Zosilňovač je s priamou väzbou na vstupe aj výstupe, zosilňuje teda aj jednosmernú zložku vstupného napätia.]] náhľad|[[Elektrónka|Elektrónkový nízkofrekvenčný zosilňovač s transformátorovou väzbou na výstupe.]]
Ako zosilňovač sa označuje aj komponent audiosústavy určenej na reprodukciu zvuku, ktorý spĺňa túto funkciu.
Sopronhorpács
Sopronhorpács je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v obvode Sopron–Fertőd.
Má rozlohu 2069 ha a žije tu 842 obyvateľov (2007).
Bojovnica mierna
Bojovnica mierna (Betta imbellis) je druh ryby patriacej do podradu labyrintkovité (Anabantoidei) čeľade guramovité (Osphronemidae)  a rodu bojovnice (Betta). Občas sa označuje aj ako Bojovnica nebojovná (prevzaté z českej literatúry).
V prírode žije v stojatých vodách južnej a juhovýchodnej Ázie. Je známa z jednej lokality Indie a to z okolia Kuala Lumpur, bola objavená v roku 1970. Nakoľko obýva stojaté vody v močiaroch, ryžové polia, priekopy ktoré sú chudobné na kyslík, vyvinul sa im pomocný dýchací „nadžiabrový“ orgán tzv. labyrint, ktorý rybám umožňuje prijímať kyslík priamo zo vzduchu.
Doplnkové mená
V (cudzojezyčnej) odbornej literatúre sa používa aj vedecké meno: Betta Phuket, anglická literatúra často používa výrazy: Crescent Betta, Peaceful Betta. V českej literatúre je pomenovaná ako Bojovnice nebojovná.
Charakteristika
Žiabrové viečko má vždy zelené na rozdiel od bojovnice pestrej ktorá ho má červené. Bojovnica mierna je veľmi plachá rybka, ktorá svoje pravé zafarbenie ukáže len v zatienenej nádrži a v spoločnosti jedincov svojho druhu. Samce sa navzájom predvádzajú ale nikdy si nebezpečne neublížia. Tento druh dorastá do dĺžky (2,4 palca).
Určovanie pohlavia
Samčeky majú živšie farby a prepracovanejšie plutvy.
Chov v akváriu
Bojovnica mierna na rozdiel od bojovnice pestrej, ktorá prakticky z vody nevyskakuje, je bojovnica mierna vynikajúci skokan až do výšky a môže využiť aj najmenšiu štrbinku a vyšplhá sa von z nádrže, najčastejšie niekde v jej kúte.
Dobre sa im darí v druhových nádržiach, alebo v spoločnosti pokojných neatakujúcich rýb. Môžu byť chované vo dvojiciach, a v prípade, že nádrž je dostatočne veľká môže byť chovaných spolu niekoľko párov pohromade.
Bojovnica mierna je pomerne plachá, bez agresie svojho bratranca Betta splendens. Potrebuje v nádrži množstvo úkrytov na všetkých úrovniach nádrže, vysoké rastliny a predovšetkým jaskyne. Nemá rada silný prúd.
Vhodná teplota pre tieto rybky je medzi 24 – 28 °C, tvrdosť v rozsahu 5 – 19 °dGH a pH vody by malo byť v rozpätí 6,0 – 7,0 pH, pričom je nevyhnutné prostredie udržiavať v uvedených mantineloch. Bojovnice sú veľmi citlivé na nepriaznivé podmienky, môžu trpieť alergiami na niektoré vybavenie akvária, prípadne na premnoženie baktérii a siníc.
Potrava
Kŕmenie raz alebo dvakrát denne, lebo ako u väčšiny druhov Betta, sú náchylné k prejedaniu a zápche, takže jej strava musí byť starostlivo regulovaná.
Rozmnožovanie
Bojovnice sa rozmnožujú tak, že samček postaví hniezdo a keď sa mu samička poddá, tak z nej vytlačí v nežnom objatí vajíčka a starostlivo ich poukladá do hniezda, o ktoré sa pozorne stará a odháňa všetkých nevítaných návštevníkov.
Karlín
Karlín môže byť:
Medziosobnostný vzťah
Medziosobnostný vzťah je subjektívne prežívaný vzťah medzi ľuďmi, ktorý sa objektívne prejavuje v charaktere a spôsoboch medziosobnostnej interakcie, t. j. vo vzájomnom pôsobení ľudí pri ich spoločnej činnosti a styku.
George Sand
Amantine Aurore Lucile Dupin (* 1. júl 1804, Paríž – † 8. jún 1876, Nohant-Vic, Francúzsko), známa pod umeleckým pseudonymom mužského rodu George Sand, bola francúzska spisovateľka románov, noviel, poviedok, hier, literárnych kritík, svojej autobiografie a politických textov. Neskôr vydajom za baróna Dudevanta získala titul barónka Dudevant.
V jej živote prebehli niektoré škandály týkajúce sa jej ľúbostného života a jej avantgardného módneho štylizovania obliekania a fajčenia. Zaviedla novú maskulínnu módu (nohavice a sako), čo ladilo s jej novým mužským pseudonymom „Sand“, v roku 1829. Podľa nej si zmenili meno aj spisovateľky Marie d'Agoult na Daniel Stern a Delphine de Girardin prijala pseudonym Charles de Launay. Napriek nactiutŕhačom (napr. Charles Baudelaire a Jules Barbey d’Aurevilly) bola v centre intelektuálneho diania vo svojej epoche. Vo svojich sídlach v Nohant-Vic alebo Palaiseau prijímala v salónoch Franza Liszta, Balzaca, Marie d'Agoult, Flauberta, Delacroixa a Victora Huga. Podporovala ich v tvorbe a dodávala odvahu pokračovať v nej.
Mladosť
Po matke pochádzala z rodiny zámockého sokoliara a po otcovi bola pravnučkou francúzskeho maršala Mauricea Saského, legitimizovaného syna Augusta II., saského kurfirsta a poľského kráľa. Bipolárny pôvod meštiansko-šľachtický ju poznačil natoľko, že sa to prejavilo v jej politickom angažovaní.
V štyroch rokoch osirela a vychovávala ju jej stará matka z otcovej strany, Aurora of Königsmarck-Madam Dupin vo svojom sídle v Nohante na rieke Indre. Celý život zostala zviazaná s týmto krajom a jeho okolím. Inšpiroval ju k napísaniu pastorálnych románov Diablov močiar, Malá Fadetka a François le Champi.
Na jar 1822 sa zoznámila s barónom Françoisom Casimirom Dudevantom, svojím neskorším manželom. Sobáš sa konal 17. septembra toho roku. Z tohto manželstva pochádzali jej dve deti, Maurice (1823) a Solange (1828). Solange, s ktorou mala veľmi konfliktný vzťah, sa vydala za sochára Auguste Clésingera.
V roku 1831 opustila svojho manžela, s ktorým si nikdy nerozumela, a odišla s o osem rokov starším milencom Julesom Sandeauom. Spoločne začali kariéru ako novinári v Le Figaro podpisujúc sa jedným pseudonymom „J. Sand“. Ako spoluautorka sa so Sandeauom podieľala na prvom románe Rose a Blanche, ako George Sand sama napísala román Indiana a ako George Sand napísala aj ďalší román Valentine a Lélia. Za tento úspech mohla ďakovať vydavateľstvu Lélia, ktoré jej umožnilo vstúpiť do kruhu veľkých spisovateľov a žiť z vlastnej práce.
Škandalistka
George Sand bola často glosovaná, hlavne jej maskulínny spôsob obliekania vrátane cylindra a dlhej cigary. Škandálny bol jej nezávislý a slobodný životný štýl, ktorý vtedy prekážal konzervatívnej verejnosti. No dostala za to na revanš ocenenie a zaradenie medzi najlepších autorov, nie medzi autorky, ale autorov v mužskom rode, v tej istej kategórii a stupni ako Honoré de Balzac a Victor Hugo.
Sama George vysvetľuje svoje postoje v autobiografii L'histoire de ma vie prečo si zvolila maskovanie na muža. Bolo to jednak kvôli peniazom, lebo mužské oblečenie v tých časoch stálo oveľa menej, po druhé, nohavice jej umožňovali voľný pohyb a otvárali jej dvere, do ktorých by ako žena nikdy nemohla vstúpiť. Vo svojich prvých troch románoch si zvolila ako hlavnú tému rehabilitáciu ženy a boj proti vynúteným manželstvám. Opisovala v nich model manželstva, ktorý zahŕňal muža klamaného, milenca smiešneho a ženy skvelej a revoltujúcej. Okrem sociálnej revolty vyjadrila vo svojich dielach svoju antipatiu voči monarchii a túžbu po republike.
Citový život
náhľad|George Sand a F. Chopin. Mala niekoľko milencov a vášní, ktoré ovplyvňovali jej vzťahy s nimi: spisovateľ Jules Sandeau, básnik Alfred de Musset a advokát Michel de Bourges. Po rozchode so Julesom Sandeauom mala krátku a nešťastnú známosť s Prosperom Mériméeom. Nasledujúci vzťah nadviazala s Alfredom de Mussetom, ktorý trval šesť rokov. Búrlivý spoločný život obsahoval aj zrady na oboch stranách. Známa je situácia počas ich pobytu v Benátkach, kedy mal Alfred milostné vzťahy s grizetkami, zatiaľčo George ležala chorá. A naopak: počas Mussetovej choroby George nadviazala intímny vzťah s jeho lekárom Pietrom Pagellom. Sú známe publikované ľúbostné listy Alfreda a George, ktoré patria k najkrajším ľúbostným vyznaniam vo francúzskej reči. Po Mussetovej smrti George publikovala Elle et lui, opis ich vzťahu. Mussetov brat Paul de Musset, šokovaný úlohou, ktorú hrala pred jeho bratom George, napísal ako odpoveď spisbu Lui et elle. Louisse Colet, ktorá mala vzťah s Mussetom, nezostala nič dlžná a napísala publikáciu o vzťahu s ním s názvom Lui.
V období 1835 – 1837 bola George Sand milenkou advokáta Michela de Bourges, ktorý ju obhajoval v kauze vymáhania jej dedičného majetku Nohant od jej manžela Casimira Dudevanta, s ktorým sa jej podarilo rozviesť. Túto kauzu pre ňu aj vyhral. V roku 1836 stretla Frédérica Chopina, s ktorým zotrvala desať rokov, od 1838 do 1847. V 1838 – 1839 strávili spolu zimu na Malorke v Chartreuse de Valldemossa, spolu s jej deťmi. Ich vzťah bol komplikovaný, priateľstvo sa zmenilo na lásku, neskôr ku chorému Chopinovi prechovávala materinský cit.
Politické angažovanie
Michel de Bourges ju nasmeroval do politických aktivít. V roku 1841 preto založila La revue Indépendente. George sa spojila s demokratmi ako Arago, Barbès a Michail Alexandrovič Bakunin. V roku 1848 sa zasadila tiež o pád Ľudovíta Filipa a koniec júlovej monarchie, vyznávajúc ideál utopického socializmu a republikánstva. Po roku 1848, kedy asistovala násilnej revolte, sa stiahla z politiky a odišla do Nohantu. Taktiež cestovala po Francúzsku, prebývala u svojho priateľa Duverneta na jeho zámku, odišla na nejaký čas do cudziny.
Posledné roky
náhľad|left|Fotografia George Sand, 1875. Udržiavala vzťah s priateľom svojho syna Alexandrom Mancéeom. Počas nasledovných pätnásť rokov bol súčasne jej sekretárom aj milencom. Stala sa listovou priateľkou Gustava Flauberta a bola ako jediná žena prijímaná na večere v Magny, ktorých sa zúčastňovali Téophile Gautier, bratia Jules a Edmont Goncourtovci, Charles Augustin Sainte-Beuve, či Hyppolite Taine.
V roku 1868 porodila jej vnučka Lina malú Gabrielle, poslednú pravnučku George, ktorá sa stala známou ako Gabrielle Sand. V tom istom roku si zariadila malý byt v Paríži na ulici Gay-Loussac, ktorý si udržala až do posledného dychu. Nezastavila sa v tvorbe až do svojho návratu do Nohantu, kde skonala v dôsledku ochorenia zažívania v roku 1876 ako 71-ročná.
Dielo
V jej rozsiahlom diele sa často vyskytuje prostredie kraja Berry vo Francúzsku. V prvých dielach sa zaoberá témou sociálnej revolty a emancipácie žien, napr. román Indiana. Píše romány, v ktorých sa sústreďuje na sociálny boj pracujúcej triedy v priemysle (Le Compagnon du Tour de France). V románe Mauprat (1837) a v Le Meunier d’Angibault (1845) vytvorila ideál beztriednej spoločnosti bez konfliktov. Sústredila sa aj na prostredie vidieka a roľníkov, ktoré zobrazovala v bukolickej idealizovanej forme. Napríklad La petite Fadette, Francois de Champi a Les Maîtres sonneurs. George Sand vstúpila aj do žánru autobiografie – L’Histoire de ma vie – a do žánru historického románu – Consuelo. Román Consuelo je príbehom talianskej opernej speváčky Consuelo v prostredí európskeho umeleckého sveta 18. stor. Ďalší historický román Les Beaux Messieurs de Bois-Doré pojednáva o peripetiách lásky a o dobrodružstvách rytierov, ktorí boli v opozícii proti cirkvi v období panovania Ľudovíta XIII.. Dielo George Sand patrí do progresívneho prúdu romantickej literatúry 19. storočia.
15. decembra 1863 katolícka inkvizícia zavrhla jej dielo ako celok a dala ho na index. Ako dôvod mala vyššie spomenuté politické aktivity, tému emancipácie žien a sympatie G. Sand voči filozofii Jeana Jacquesa Rousseaua.
Mladen Varaga
Mladen Varaga (* 17. december 1977) je bosniansky basketbalista, hráč BK Sadská. Pôsobí na pozícii pivota. Je vysoký 214 cm, váži 110 kg.
Asnières-sur-Seine-Sud
Asnières-sur-Seine-Sud je francúzsky kantón v obvode Nanterre v departemente Hauts-de-Seine v regióne Île-de-France. Tvorí ho južná časť mesta Asnières-sur-Seine.
Súkromné vlastníctvo
Súkromné vlastníctvo je forma vlastníctva, ktorá sa vyznačuje možnosťou zbavenia jeho práva, právom užívania viac alebo menej podľa vlastnej vôle a právom k transferu vlastníctva. Súkromné vlastníctvo je legálny právny titul.
Vlkoš
Vlkoš môže byť:
Žeraviny
Žeraviny sú obec v Česku v okrese Hodonín v Juhomoravskom kraji, 5 km južne od Veselí nad Moravou.
1. januára 2012 tu žilo 200 obyvateľov, z toho 98 mužov a 102 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,1 roka (muži 42,0 roka, ženy 44,1 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1447.
NGC 1280
NGC 1280 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 19. decembra 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Jambles
Jambles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1. liga vo futsale 1998/99
1. liga vo futsale 1998/99 bol 6. ročník 1. slovenskej ligy vo futsale, najvyššej futsalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizovala Komisia futsalu SFZ. V súťaži účinkovalo 12 družstiev, teda o 2 menej ako v minulej sezóne. Jej víťazom sa stalo družstvo FK Diamont Selce.
Sopronkövesd
Má rozlohu 2682 ha a žije tu 1167 obyvateľov (2007).
Vychylovka (potok)
Vychylovka je potok na Kysuciach, na území okresu Čadca. Je to pravostranný prítok Bystrice a má dĺžku. Pri osade Vychylovka preteká kolmo na smer vrstiev flyšového pásma a vytvára skalné koryto s prahmi s dĺžkou cca 150 a šírkou cca (PP Vychylovské prahy).
Prameň: na rozhraní Kysuckých Beskýd a Oravských Beskýd na juhovýchodnom úpätí Rycierovej hory v nadmorskej výške okolo
Smer toku: prevažne na juhozápad, medzi Podrycierovou a Vychylovkou na juh
Geomorfologické celky: Kysucká vrchovina, podcelok Bystrická brázda
Prítoky: sprava Májovský potok, Brhlov, prítok spod Bugaja, z doliny Pri skalka, zľava Chmúrov potok
Ústie: do Bystrice pri obci Nová Bystrica v nadmorskej výške okolo
Obce: iba Nová Bystrica a jej osady Podrycierová, Vychylovka a ďalšie
Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach (skr. UPJŠ) je slovenská univerzita so sídlom v Košiciach. Táto verejná vysoká škola bola založená v roku 1959 a je tak druhou najstaršou klasickou univerzitou na území Slovenska. Nesie meno slovenského básnika, historika a univerzitného profesora Pavla Jozefa Šafárika, zakladateľa vedeckej slavistiky. UPJŠ historicky nadväzuje na viac ako tristo ročnú tradíciu Košickej univerzity – Universitas Cassoviensis založenej v roku 1657.
Od svojho vzniku zaujíma UPJŠ popredné miesto v slovenskom systéme vysokoškolského vzdelávania a stala sa medzinárodne uznávaným centrom vedy a výskumu. Dlhodobo patrí medzi najlepšie hodnotené univerzity na Slovensku.
Universitas Cassoviensis - Košická univerzita
náhľad|vľavo|NOS LEO POLDVS VNIVERSITAS CASSOVIENSIS – pamätná tabuľa Košickej univerzity Univerzita Pavla Jozef Šafárika v Košiciach historicky nadväzuje na viac ako tristo ročnú tradíciu Košickej univerzity - Universitas Cassoviensis. Jej história sa začala písať 26. februára 1657, kedy jágerský biskup Benedikt Kišdy, rodák z novohradských Sečian, vydal vo svojom sídle v Jasove zakladaciu listinu Akadémie (studium universale seu academiam) a dáva ju do rúk jezuitom. Novo vzniknutej akadémii zároveň venoval finančný dar 40 tisíc toliarov. O tri roky neskôr, 7. augusta 1660, rímsky cisár a uhorský kráľ Leopold I. potvrdil zlatou bulou (bulla aurea) text Kišdyho zakladajúcej listiny a zrovnoprávnil ju s ostatnými univerzitami Svätej ríše rímskej národa nemeckého a v Uhorsku. Košická univerzita tak získala rovnaké privilégiá ako mali univerzity v Kolíne, Viedni, Grazi a v Trnave.
Univerzita bola vedená rádom jezuitov a jej štruktúru určoval študijný poriadok - Ratio studiorum et institutiones Societas Jezu, z roku 1559. Na čele univerzity stáli rektor, vicerektor a kancelár, na čele fakúlt dekani. Funkcia rektora bola spojená s funkciou predstaveného košických jezuitov, ktorého menoval generál rádu. Dominantnou fakultou bola v tom čase Teologická fakulta. Okrem nej tvorili súčasť univerzity aj Filozofická a Právnická fakulta. Vyučovacím jazykom bola latinčina a medzi vyučované predmety patrila filozofia, etika, logika, história, rétorika, kontroverzie a cudzie jazyky. Zároveň bol vytvorený priestor aj pre prírodné vedy ako fyzika, matematika, zemepis a botanika.
Košická univerzita bola veľmi dobre vybavenou inštitúciou. Mala svoju knižnicu, kostol, tlačiareň a súviseli s ňou aj iné ustanovizne ako gymnázium, seminár, konvikt, správa poddaných dedín a iného majetku. Univerzita vlastnila viaceré obce na Spiši, v Abovskej a Zemplínskej stolici a z gemerských miest jej patrila Jelšava.
Polgár (priezvisko)
Polgár je maďarské priezvisko s významom občan. Na Slovensku je najčastejšie vo Vlčanoch (okres Šaľa), Bratislave a v Bernolákove.
Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Universitas Cassoviensis - Košická univerzita
V roku 1773 opustili jezuiti mesto Košice a majetok rádu a univerzity prešiel do štátnej krajinskej základne. Košická univerzita (1657-1777) bola nadnárodnou univerzitou a významne ovplyvnila slovenskú vedu, vzdelanosť a duchovnú kultúru v 17. a 18. storočí. Akademická tlačiareň, ktorá bola jej súčasťou, tlačila nielen v latinskom jazyku ale aj v slovenčine, maďarčine a nemčine.
Academia Regia - Kráľovská akadémia
Košická univerzita rovnako ako iné univerzity v 15. až 17. storočí mala výrazne konfesionálne zameranie. V dobe osvietenstva sa funkcia univerzity menila a stala sa nielen šíriteľkou vzdelanosti, ale plnila aj vedecké ciele. Universitas Cassoviensis bola ustanovizňou všetkých národností Uhorska s výrazným slovenským zastúpením. Odchovala stovky slávnych osobností Uhorska, medzi ktoré patrí napríklad Michal Baluďanský, rodák z Vyšnej Olšavy pri Stropkove, ktorý sa stal zakladateľom a prvým rektorom Petrohradskej univerzity.
Univerzita Pavla Jozef Šafárika v Košiciach
náhľad|vľavo|Pavol Jozef Šafárik Na tradíciu historickej jezuitskej Košickej univerzity sa podarilo nadviazať v roku 1959 založením Univerzity Pavla Jozef Šafárika v Košiciach, ktorá sa tak stala druhou najstaršou klasickou univerzitou na území Slovenska. UPJŠ vznikla zlúčením pobočky Lekárskej fakulty Univerzity Komenského a Filologickej fakulty Vyššej školy pedagogickej v Prešove. Jej prvým rektorom sa stal prof. MUDr. Jozef Pajtáš.
V roku 1963 bola zriadená Prírodovedecká fakulta ku ktorej v roku 1964 pribudla Pedagogická fakulta so sídlom v Prešove. Poslednou fakultou, ktorá sa začlenila do tohoto zväzku, bola v roku 1973 Právnická fakulta so sídlom v Košiciach. K rozšíreniu univerzity o ďalšie dve fakulty došlo v roku 1990, kedy sa UPJŠ rozšírila o Pravoslávnu bohosloveckú a Gréckokatolícku bohosloveckú fakultu.
Každá fakulta mala vlastný internát a študentskú jedáleň, aj keď priestory na ubytovanie neboli vždy vyhovujúce. Napríklad na Komenského ulici v Košiciach s kapacitou 166 lôžok bývalo až 30 študentov na jednej izbe a menšie izby boli dvoj až trojnásobne predimenzované. Podobná situácia bola aj v internáte na Štefánikovej ulici (bývalá Gottwaldova ulica) s kapacitou 76 lôžok. Veľkým prínosom preto bolo vybudovanie 750 lôžkového internátu na sídlisku Terasa v Košiciach.
V záujme zlepšenia riadenia univerzity sa v roku 1966 centralizovali najskôr internáty Filozofickej fakulty a Pedagogickej fakulty v Prešove a zriadilo sa spoločné riaditeľstvo. V roku 1967 sa zlúčili internáty v Prešove a v Košiciach pod jedno riaditeľstvo vysokoškolských internátov a jedální.
1. januára 1997 bola UPJŠ v dôsledku spoločensko-politických zmien v spoločnosti rozdelená na dva samostatné právne subjekty: Univerzitu P. J. Šafárika v Košiciach a Prešovskú univerzitu so sídlom v Prešove. Počet fakúlt na UPJŠ sa tak zredukoval na tri - Lekársku, Prírodovedeckú a Právnickú. K týmto fakultám pribudla v roku 1998 Fakulta verejnej správy a v roku 2007 aj Filozofická fakulta.
Štatistika
náhľad|Areál Univerzity Pavla Jozef Šafárika v Košiciach náhľad|Interiér budovy rektorátu V akademickom roku 2010/2011 ponúkala UPJŠ vysokoškolské vzdelanie v 205 akreditovaných študijných programoch. Ku 31. októbru 2019 študovalo na UPJŠ v Košiciach celkovo 7 067 študentov, z toho 6 479 v dennej forme štúdia a 588 študentov v externej forme štúdia. Na kvalitu štúdia má vplyv aj fakt, že univerzita kladie dôraz na denné prezenčné štúdium, keďže do externého štúdia bolo zapojených menej len 8,3% z celkového počtu študentov. Pri tvorbe a realizácii študijných programov je kladený dôraz na ich vzájomnú prestupnosť a otvorenosť. Príkladom sú prebiehajúce spoločné študijné programy Prírodovedeckej a Filozofickej fakulty.
V akademickom roku 2018/2019 ukončilo riadne svoje štúdium 1 557 študentov. Počet novo prijatých študentov za rok 2019 bol 3 518 z celkového počtu 6 168 uchádzačov, z čoho na štúdium nastúpilo 2 368 študentov.
Na univerzite pôsobí 104 profesorov, 151 docentov, 421 odborných asistentov, asistentov a lektorov a 132 výskumných pracovníkov. V roku 2008 boli vymenovaní 6 noví profesori, 13 zamestnancom univerzity bol udelený titul docent a významne vzrástol počet zamestnancov s titulom PhD. Priemerný vek zamestnancov vo funkcii profesora na univerzite je 56 rokov, čo v celoslovenskom meradle predstavuje jeden z najnižších údajov. Až 472 zamestnancov (27,5%) univerzita zamestnáva vo veku do 50 rokov. Profesori pôsobia na univerzite v neformálnom občianskom združení - Klube profesorov, ktoré napomáha vedeniu univerzity pri významných rozhodnutiach.
V roku 2019 publikačná činnosť dosiahla číslo 2 831 prác. Zamestnanci univerzity publikujú takmer 14% všetkých karentovaných prác publikovaných verejnými vysokými školami na Slovensku.
náhľad|vľavo|Poslucháreň Lekárskej fakulty UPJŠ v Košiciach
Zahraničné vzťahy
Strategickým zámerom univerzity je zladiť štúdium so štátmi Európskej únie a to predovšetkým účasťou v programoch Liefelong Learning Programme/Erasmus, CEEPUS, Leonardo a pod.
UPJŠ je členom EUA (European University Association) a medzinárodného regionálneho združenia Asociácia univerzít Karpatského regiónu, Euroregión Karpaty. Počet zahraničných univerzít, s ktorými má UPJŠ podpísanú spoluprácu, dosiahol ku koncu roku 2008 počet 113.
Študentské spolky a organizácie
Na univerzite pôsobí rad študentských spolkov a organizácií rozličnej orientácie a zamerania. Z viacerých možno spomenúť Spolok medikov mesta Košíc, Slovenský spolok študentov zubného lekárstva, miestnu organizáciu Európskeho združenia študentov práva ELSA, či Debatný klub UPJŠ pôsobiaci na Právnickej fakulte. Študenti Filozofickej fakulty na katedre slovakistiky, slovanských štúdií a komunikácie začali v roku 2010 s vydávaním študentského časopisu Univerzál. Študenti Prírodovedeckej fakulty organizujú každoročne Prírodovedecké dni UPJŠ. V študentských domovoch na Medickej ulici vysiela študentské internátne rádio Šturko. Študentská internátna rada tvorená zástupcami študentov všetkých fakúlt sa v spolupráci s vedením Študentských domov každoročne podieľa na zostavovaní poradovníkov žiadateľov o ubytovanie i na chode života v študentských domovoch. Od roku 2011 sa univerzita stala zriaďovateľom folklórneho súboru Hornád.
Požiar
Dňa 9. decembra 2016 zachvátil budovu Prírodovedeckej fakulty UPJŠ na ulici Dr. Kostlivého rozsiahly požiar. Budovu po kompletnej rekonštrukcii za zhruba 4 milióny eur otvorili 17. septembra 2018.
Univerzitná knižnica
Univerzitná knižnica UPJŠ vznikla v roku 1973 zlúčením troch fakultných knižníc: Ústrednej knižnice Lekárskej fakulty, Ústrednej knižnice Prírodovedeckej fakulty a Ústrednej knižnice Filozofickej a Pedagogickej fakulty so sídlom v Prešove. Je bibliografickým, koordinačným a poradenským pracoviskom univerzity, ktoré garantuje evidenciu publikačnej činnosti a ohlasov na ňu.
Univerzitná knižnica UPJŠ poskytuje hlavne výpožičné služby a eviduje viac ako 253 835 knižných jednotiek. Vo vlastných študovniach disponuje 446 miestami na štúdium. V roku 2019 evidovala 7 711 používateľov. Okrem výpožičných a evidenčných služieb poskytuje aj služby reprografické a skenovacie (v roku 2010 umožnila vytvorenie viac ako 84 000 xerokópií prostredníctvom samoobslužného kopírovania).
V roku 2010 došlo k presťahovaniu riaditeľstva a centrálnych odborných pracovísk univerzitnej knižnice z priestorov Lekárskej fakulty na Triede SNP č. 1. do zrekonštruovaného objektu UK na Moyzesovej ulici č. 9. a k otvoreniu Filozofickej knižnice v tom istom objekte.
UK zabezpečuje svoje služby prostredníctvom pracovísk:
Botanická záhrada UPJŠ
Botanická záhrada Univerzity Pavla J. Šafárika v Košiciach je lokalizovaná v severozápadnej časti Košickej kotliny na úpäti svahu východného výbežku Slovenského rudohoria v lokalite Bankov, v miestnej časti Červený breh.
Bola založená v roku 1950 a v súčasnosti sa rozprestiera na ploche 30 hektárov. V jej areáli sú v teplých expozičných skleníkoch s rozlohou 3500 m2 expozície tropickej a subtropickej vegetácie. Na ploche 4 hektárov je expozícia dekoratívnej flóry a časť tejto expozície tvorí Ekologická náučná plocha. Botanická záhrada obsahuje aj genofondovú zbierku autochtonných taxónov vyšších rastlín, lesnú časť, herbár a Thaiszovu knižnicu. Od roku 1990 edituje vedecké periodikum THAISZIA - Journal of Botany.
Akademický informačný systém - AiS
Prostredníctvom Centra aplikovanej informatiky sa UPJŠ podieľa na vývoji a prevádzke Akademického informačného systému AiS2, ktorý je určený na podporu riadenie základných procesov vysokej školy - vzdelávania na všetkých troch stupňoch a vedy a výskumu. V súčasnosti je AiS2 implementovaný na 16 vysokých školách na Slovensku a k dispozícii ho má viac ako 100 000 študentov slovenských vysokých škôl, čo je viac ako 50% všetkých vysokoškolských študentov na Slovensku.
Vřesovice
Vřesovice môžu byť:
Vychylovka
Vychylovka môže byť:
László Polgár
László Polgár môže byť:
Sireuil
Sireuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mesto (Slovensko)
Vyhlásenie obce za mesto
Článok 70 Ústavy Slovenskej republiky sa zmieňuje o spôsobe vyhlásenia obce za mesto. Vzhľadom na stručnú formuláciu toho ústavného článku si táto problematika vyžaduje konkretizáciu zákonom. Podrobnú úpravu obsahuje zákon 369/1990 Zb. o obecnom zriadení v § 22 a Metodický pokyn Ministerstva vnútra Slovenskej republiky na prípravu a vykonanie územných zmien (SVS-233004-2009/06739 z 5. mája 2009). Národná rada Slovenskej republiky môže vždy k 1. januáru na návrh vlády vyhlásiť za mesto tú obec, ktorá:
Obec možno vyhlásiť za mesto, aj keď nespĺňa podmienku počtu obyvateľov ak je to opodstatnené vzhľadom na splnenie ostatných uvedených predpokladov. Podaniu žiadosti o pridelenie postavenia mesta musí predchádzať referendum obyvateľov obce. Obec podáva žiadosť o vyhlásenie za mesto po spomínanom hlasovaní obyvateľov obce, ktoré malo pozitívny výsledok prostredníctvom obvodného úradu v sídle kraja, v obvode, ktorého sa obec nachádza. Ak malo referendum negatívny výsledok, žiadosť o vyhlásenie obce za mesto obec nepodá. Referendum s negatívnym výsledkom bolo v minulosti napríklad v terajšom meste Gabčíkovo, kde sa obyvatelia vyjadrili proti vyhláseniu tejto obce za mesto.
Obvodný úrad v sídle kraja žiadosť o vyhlásenie obce za mesto podáva Ministerstvu vnútra Slovenskej republiky aj so svojím stanoviskom najneskôr do konca septembra kalendárneho roka. Vo svojom stanovisku krajský úrad uvedie jednoznačné odporučenie, alebo neodporučenie vyhlásenia obce za mesto a dôvody, z ktorých obvodný úrad pri odporučení alebo neodporučení vychádzal. Obvodný úrad v sídle kraja ďalej uvedie údaje o historickom vývoji obce, prínos mesta pre jeho okolie a kraj a vyhodnotenie plnenia podmienok podľa § 22 ods. 1 zákona o obecnom zriadení. Obec za mesto vyhlasuje k 1. januáru Národná rada SR na návrh vlády SR. Ak bolo obci pridelené postavenie mesta, obec pred svojím názvom používa pomenovanie mesto. 1. januára 2016 pribudli na Slovensku 2 nové mestá Gabčíkovo na juhu a Turany na severe Slovenska. 1. januára 2020 pribudlo na Slovensku 1 nové mesto Nesvady na juhu Slovenska. Počet miest na Slovensku je 141.
Uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení obce za mesto sa uverejňuje v Zbierke zákonov Slovenskej republiky a na jeho základe vydá vláda obci osvedčenie o vyhlásení obce za mesto.
Obce nad 5 000 obyvateľov bez postavenia mesta
K 31. 12. 2020 (podľa Štatistického úradu):
(poradie; názov obce (okres); počet obyvateľov)
Kenchreis
Kenchreis alebo Kenchréis je v gréckej mytológii manželka cyperského kráľa Kinyra. Kenchréis sa vydala za cyperského kráľa Kinyra. Šťastným manželom sa narodila dcéra Mirrha, z ktorej vyrástla krásna dievčina. Šťastie ich však opustilo, keď sa pyšná Kenchréis začala vychvaľovať, že jej dcéra je krajšia než sama bohyňa Afrodita. Urazená bohyňa nemohla tolerovať takéto porovnanie a prichystala jej strašnú pomstu. V jej dcére Mirrhe potom podnietila incestnú lásku k svojmu otcovi, ktorej nedokázala odolať.
Podľa Ovídiových "Premien" sa potom Myrrha s pomocou svojej pestúnky tajne stala jeho milenkou a keď ju otec odhalil a chcel ju za to zabiť, utiekla do ďalekej cudziny, kde sa za svoj zločin sama prekliala strašnou kliatbou: aby ju bohovia zbavili života i smrti. Bohovia ju teda premenili na strom, ktorý neustále plače. Kropaje stromu sa dodnes nazývajú myrha. Takto premenená potom porodila syna Adónida, neskoršieho miláčika bohyne Afrodity.
Želetice
Želetice môžu byť:
Sopronnémeti
Má rozlohu 710 ha a žije tu 291 obyvateľov (2007).
Franck Ribéry
Franck Bilal Ribéry (* 7. apríl 1983, Boulogne-sur-Mer, Francúzsko) je bývalý francúzsky futbalista. Novinári ho občas označujú za nástupcu Zinedina Zidana. Keď bol Franck malý s jeho rodičmi mal autonehodu, po ktorej mu ostala zjazvená tvár. V januári 2005 podpísal zmluvu s tureckým veľkoklubom Galatasaray SK Tu pôsobil iba krátko, vrátil sa do Francúzska, kde hrával za Olympique de Marseille. Za Marseille odohral Ribéry dve sezóny, v jednej z nich sa dostal až do finále Pohára UEFA, kde ale klub prehral s Valenciou. Ribéry bol považovaný za najväčší objav Majstrovstiev sveta vo futbale 2006, kde pomohol Francúzom dostať sa do finále.
Vonkajšie
Vonkajšie je povrchová, zmyslom bezprostredne prístupná stránka predmetu alebo skutočnosť jestvujúca mimo predmetu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Modre
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v meste Modra v okrese Pezinok.
Heaven and Hell (skupina)
Heaven and Hell bola heavy metalová hudobná formácia zložená z bývalej zostavy britskej heavy metalovej skupiny Black Sabbath, ktorú tvoria Tony Iommi (gitara), Geezer Butler (basová gitara), Vinny Appice (bicie) a Ronnie James Dio (spev).
Bois-Colombes (kantón)
Bois-Colombes je francúzsky kantón v obvode Nanterre v departemente Hauts-de-Seine v regióne Île-de-France. Tvorí ho mesto Bois-Colombes.
Hendikep
Hendikep (z angl. handicap < "hand i'the cap" - ruku do čiapky) môže byť:
NGC 1281
NGC 1281 je galaxia v súhvezdí Perzeus, ktorú objavil dánsko-írsky astronóm John Dreyer 12. decembra 1876.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
Morálny vzťah
Morálny vzťah je špecifická forma spoločenského vzťahu, súhrn závislostí a väzieb, ktoré vznikajú medzi ľuďmi v procese ich morálnej činnosti.
Požiadavka morálky je najjednoduchší prvok morálnych vzťahov medzi osobnosťou a spoločnosťou.
Szakony
Szakony je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v obvode Sopron–Fertőd.
Szárföld
Szárföld je obec v Maďarsku v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe v obvode Kapuvár.
Má rozlohu 1712 ha a žije tu 883 obyvateľov (2007).
Yterbium
Yterbium Ytterbium je chemický prvok v periodickej tabuľke, ktorý má symbol Yb a protónové číslo 70. Patrí medzi lantanoidy.
V zemskej kôre je zastúpený v koncentrácii okolo 2,63 mg/kg, údaje o jeho obsahu v morskej vode nie sú známe. Vo vesmíre pripadá na jeden atóm yterbia 200 miliárd atómov vodíka.
Vírivé prúdenie (mechanika tekutín)
Vírivé prúdenie alebo vírové prúdenie je prúdenie, ktorého vír rýchlosti v celej sledovanej oblasti nie je rovný nule. Zjednodušene povedané teda ide o prúdenie (pohyb skupiny častíc), pri ktorom jednotlivé častice zároveň rotujú.
Termíny opisujúce vírivé prúdenie
Veličina vír rýchlosti (nazývaná aj vorticita či vírnatosť) má značku  a vzorec, kde  je operátor rotácie, \vec{v} je rýchlosť a  uhlová rýchlosť. Definícia vírového prúdenia je.
Yterbium
V prírode sa vyskytuje iba vo forme zlúčením. Neexistujú ani minerály, v ktorých by sa niektoré lantanoidy vyskytovali samostatne, ale vždy ide o zmesové minerály, ktoré obsahujú prakticky všetky prvky tejto skupiny. Medzi najznámejšie patria monazity (Ce, La, Th, Nd, Y)PO4 a xenotím, chemicky fosforečnany lantanoidov, ďalej bastnäsity (Ce, La, Y)CO3F– zmesové fluórouhličitany prvkov vzácnych zemín a napríklad minerál euxenit (Y,Ca,Ce,U,Th)(Nb,Ta,Ti)2O6.
Vírivé prúdenie (mechanika tekutín)
Termíny opisujúce vírivé prúdenie
Analógiou k pojmu prúdová čiara (prúdnica) je pojem vírová čiara. Vírová čiara je krivka, ku ktorej je vír rýchlosti vždy dotyčnicou.