cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kandži
Japonské deti sa učia čítať a písať znaky až od prvého ročníka základnej školy, čo v praxi znamená, že nie sú plnohodnotne gramotné v jazyku. V tomto smere sú Japonci v obrovskej nevýhode v porovnaní s Európanmi, ktorí dokážu používať latinskú abecedu         (alebo azbuku, a pod.) často predtým než nastúpia do školy alebo najneskôr po ukončení prvého ročníka povinnej školskej dochádzky. Japonskí školáci majú 12 rokov na to, aby sa naučili všetkých 2136 džójó kandži, no povinná školská dochádzka trvá iba 9 rokov,   takže nemožno s určitosťou tvrdiť, že všetci Japonci sú po doštudovaní plne gramotní. Výhodou však je, že v Japonsku sa znaky zvyknú vyučovať viac-menej v závislosti od ich frekvencie použitia, a preto 1026 kjóiku kandži, ktoré by sa japonské deti mali byť schopné naučiť počas prvých šiestich rokov štúdia na základnej škole, pokrývajú vyše 90% zo všetkých znakov vyskytujúcich sa v bežných textoch. Napriek tomu, že za posledných pár desaťročí sa v Japonsku objavilo zopár návrhov na reformu písomného systému a zredukovanie či úplne zrušenie znakového písma, tak počet povinných znakov, ktoré by Japonci mali ovládať sa neustále zvyšuje. Od roku 1981 sa zoznam 1850 tójó rozšíril na dnešných 2136 džójó a v roku 2020 bol počet kjóiku navýšený z 1006 na 1026.
Pilum
náhľad|250px|Rekonštrukcia rímskeho pila náhľad|250px|Vojaci nesúci rímske pilá na pôvodnej rytine Pilum bol typ oštepu používaný rímskymi legionármi v období od 4. storočie pred Kr. do 3. storočia po Kr. Vyznačovalo sa pomerne zložitou stavbou oproti vtedajším oštepom.
Opis
Pilum bolo približne dva metre dlhé. Koniec pila, dlhý približne 40 až 60 centimetrov, bol vyrobený zo železa a mal štvorcový prierez. Na konci bol malý štvorhranný hrot. Pri úchyte kovovej hlavice na drevené ratisko bolo ratisko zvyčajne rozšírené do tvaru zrezaného ihlanu a železná časť bola k drevenej pripevnená po vylepšení pripisovanom Gaiovi Mariovi dvomi kolíkmi, jedným zo železa a druhým z dreva, ktorý sa po dopade ľahko zlomil. To zabránilo tomu, aby mohol nepriateľ vrhnutý oštep hodiť späť, no samotný oštep sa nepoškodil. Na opačnom konci pila bol bodec, vďaka ktorému sa oštep mohol použiť z oboch strán alebo zapichnúť do zeme. Pilum bolo značne zložité na výrobu oproti haste, ktorú používali pomocné zbory. 300px|náhľad|stred|Rôzne typy rímskeho pila
Použitie
Vrhnutím pila legionári začínali útok, dostrel bol do 30 metrov. Až po vrhnutí tasili meč gladius a útočili zblízka. Pilum bola veľmi účinná zbraň, ktorú vďaka svojej váhe neodrazili ani štíty. Používalo sa aj pri bojových formáciách najmä na ochranu pred jazdou. V 4. storočí sa podobne ako aj iné tradičné rímske zbrane úplne prestali používať a boli nahradené jednoduchšími oštepmi.
Čierne
Čierne je obec na Slovensku v okrese Čadca.
Poloha
Obec sa nachádza v južnej časti Jablunkovského medzihoria, asi 6 km severovýchodne od Čadce. Iba do najjužnejšej časti územia zasahujú Kysucké Beskydy (podcelok Javorský Beskyd). Na východe susedí so Skalitým, na juhu s Čadcou (mestská časť Čadečka), na západe so Svrčinovcom, na severe s českými obcami Bukovec a Hrčava a na severovýchode s poľskou dedinou Jaworzynka (súčasť obce Istebna). Hranice Slovenska, Česka a Poľska sa v katastri obci stretávajú v jednom bode, tzv. trojmedzí.
Najvyšší bod územia obce je vrchol Tri kopce v Kysuckých Beskydách na hranici so Skalitým.
Vodné toky
Obcou preteká z východu na západ rieka Čierňanka, spoločne s prítokmi Čadečka (P), Stankovský potok (Ľ), Gorilov potok (P), Čierny potok (P), Markov potok (P) a Stašov potok (Ľ).
Názov obce
Kronika udáva, že územie Čierneho pred založením pokrývali tmavé, čierne hory. Ľudová tradícia zas hovorí, že na vyšnom konci dediny sa nachádzala čierna, rašelinová zem. Iný prameň tvrdí, že názov Čierne pochádza zo starodávneho slova „crn“, ktorým sa označovali nezarastené miesta pod húštinou pred vrcholom hory. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1645.
Dejiny
Čierne bolo so Svrčinovcom a Skalitým založené počas kopaničiarskeho osídľovania oblasti v prvej polovici 17. storočia. Celé územie patrilo do chotára Krásna nad Kysucou. Prvá písomná zmienka o chotári dnešnej obce pochádza z roku 1417, v listine Budatínskeho panstva z roku 1438 sa ako caput Chethcze (prameň Čadce) spomína Čierňanka. Počas 16. storočia nastal príliv nových osadníkov, Valachov, ktorí postupne osídlili celý región. Pohraničný región sa často spomína v súvislosti s územnými spormi okolitých panstiev. Názov obce pochádza od Čierneho potoka, nazývaného podľa tmavo zafarbeného dna. V súpise majetku Budatínskeho panstva z roku 1638 sa zachovala prvá písomná zmienka o Čiernom, ktoré bolo v tom čase iba malou osadou. V listine z roku 1641 sa proti prúdu rieky Čadce (Čierňanky) spomína výstavba novej obce a v roku 1662 sa Čierne priamo uvádza v súpise majetku hradu Strečno. V tomto roku tu žilo 26 osadníkov, v roku 1696 tu bolo 30 sedliackych usadlostí, z toho 11 opustených.
Prvý kostol bol podľa legendy postavený jezuitským misionárom Leopoldom Tempesom v lokalite Latonka v roku 1587, čo je však vzhľadom na absenciu osídlenia v oblasti nepravdepodobné. Rovnako tak, spomínaný misionár žil až v rokoch 1675 – 1742. Skalité, Svrčinovec aj Čierne patrili od roku 1620 do farnosti v Čadci, prvý drevený kostol v obci, zasvätený sv. Jánovi Krstiteľovi, bol postavený v roku 1693. Nový a väčší kostol bol na mieste pôvodného postavený v roku 1723, kedy tu pôsobil spomínaný misionár a murovaný kostol bol vystavaný v rokoch 1787 – 1793. Samostatná farnosť v obci vznikla v roku 1796 a zahrňovala aj susedný Svrčinovec, ktorý sa osamostatnil až v roku 2001.
Jednotriedna ľudová škola bola postavená v roku 1803, ďalšia budova pribudla v roku 1874 a do roku 1898 bolo vyučovanie chlapcov a dievčat oddelené. Druhá škola (štátna) bola postavená v roku 1912. Veľký prínos znamenalo otvorenie železnice do Poľska v roku 1884, ako aj zriadenie pošty o rok neskôr. Súčasný farský kostol bol dokončený v roku 1888, od roku 1896 tu bol zriadený notársky úrad pre Čierne, Skalité a Svrčinovec. V roku 1928 sa spomína hasičský zbor a 28. októbra 1933 bola otvorená nová škola na nižnom konci.
Doprava
Severnou časťou katastra obce, v blízkosti štátnej hranice, prechádza diaľnica D3, dokončená v roku 2017. Kvôli zložitému terénu sa na nej nachádza niekoľko vysokých mostných objektov, vrátane mosta Valy, najvyššieho diaľničného mosta na Slovensku. Súbežne s diaľnicou vedie cesta I/12.
Obcou prechádza jednokoľajná elektrifikovaná železničná trať Čadca – Zwardoń, na ktorej sa nachádza železničná stanica Čierne pri Čadci a dve zastávky Čierne pri Čadci zastávka a Čierne-Polesie. Všetky zastávky sú obsluhované osobnými vlakmi linky Skalité – Čadca – Žilina. Autobusové spojenie zabezpečuje SAD Žilina linkou Skalité – Čadca.
Stavby
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Ignáca z roku 1888, kaplnka sv. Jozefa v miestnej časti Zágrunie a novopostavený kostol sv. Petra a Pavla z roku 2008 vo vyšnom konci obce.
Kyjov (vrch vo Vihorlatských vrchoch)
Kyjov je vrch na južnom okraji náhornej plošiny v západnej časti Vihorlatských vrchov.
Vznikol až v najmladšej dobe sopečnej činnosti. Nachádza sa v podcelku Vihorlat, juhovýchodne od obce Porúbka. Porast tvoria pralesovité bučiny.
náhľad|vľavo|Pohľad na Kyjov z rozsiahleho rúbaniska v okolí vrchu Rakovský kameň
Vrcholová časť Kyjova má kamenitý charakter, miestami s vystupujúcimi skalami. Prevládajúcou drevinou v tejto časti je jaseň štíhly, ktorý tu dosahuje mohutné rozmery. Najhrubší nameraný obvod kmeňa jaseňa dosiahol. Z ďalších drevín sa tu vyskytuje buk, javor horský, brest horský a javor mliečny. Celá lokalita je chránená v rámci Národnej prírodnej rezervácie Kyjovský prales, vyhlásenej v roku 1974 a rozšírenej v roku 2007 na výmere, s najvyšším 5. stupňom ochrany. Účelom rezervácie je chrániť bukové pralesy s vyše 350-ročnými bukmi, aké nikde inde nerastú a iné cenné listnáče, ktoré sa tu zachovali. Kyjovský prales bol aj kandidátom na zápis do Svetového prírodného dedičstva UNESCO v kategórii Karpatské pralesy. Vrch zároveň patrí do lokality Kyjovský prales (SKUEV0051), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.
Južné svahy Kyjova sú strmšie ako severné, majú prevažne kamenitý, miestami až sutinový charakter. Nachádza sa tu zachovalý bukový les s prímesou jaseňa štíhleho, javora a bresta horského, ktoré sa presadzujú najmä v kamenitých častiach, kde je oslabená konkurenčná schopnosť buka. Pri javore horskom bol najhrubší nameraný obvod kmeňa.
Samotný vrchol Kyjova je zalesnený a neposkytuje výhľady. Nechýba tu schránka s vrcholovou knihou.
Na juhozápadnom úbočí Kyjova sa zachoval partizánsky bunker.
Turizmus
[[Súbor:Vihorlat 022.jpg|náhľad|vľavo|Podoba neoficiálnej červenej značky pozostávajúca z červeného (vodiaceho) a bieleho pásu, namaľovaného na kmeni stromu]]
Vrch sa nachádza na území Vojenského obvodu Valaškovce. Z uvedeného dôvodu na vrchol nevedie žiadna turistická značka. Oblasť vrchu patrí pod správu štátneho podniku Vojenské lesy a majetky SR, nachádza sa v Národnej prírodnej rezervácii Kyjovský prales, s najvyšším 5. stupňom ochrany, kde neexistujú vyznačené turistické chodníky a akýkoľvek pohyb je tam nepovolený.
Prístup existuje po neoficiálnej červenej značke pozostávajúcej z červeného (vodiaceho) a bieleho pásu. Značka začína nad obcou Porúbka na lesnej asfaltovej ceste spájajúcej spomínanú obec s oblasťou Vinianskeho jazera pri obci Vinné. Neoficiálne vyznačený chodník prechádza povedľa dvoch partizánskych bunkrov, cez Pirnagov vrch, Kyjov , Rozdielňu , Malý Peňažník a pokračuje na najvyšší vrch pohoria Vihorlat.
Najľahší je výstup z obce Porúbka.
Galéria
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.
Seeteufel
Seeteufel, známy tiež ako Le Diable de Marin, slovensky Morský diabol bola druhá ponorka, ktorú navrhol a skonštruoval Nemec Wilhelm Bauer v roku 1855.
Po porážke Šlezvicka-Holštajnska v prvej šlezvickej vojne prestal byť o Bauerov vynález záujem. Svoju ponorku sa neúspešne pokúšal ponúknuť Francúzom i Rakúšanom, Briti ho údajne o jeho nápady okradli. Nakoniec uspel v cárskom Rusku, kde postavil nástupcu Brandtauchera, známeho ako Seeteufel.
Konštrukcia
Seeteufel sa Bauerovej prvej ponorke Brandtaucher podobal. Plavidlo malo typickú vežovú nadstavbu v prednej časti a rovnako bolo poháňané ľudskou silou. Ponorka mala navyše dve manévrovacie lodné skrutky, zariadenie na regeneráciu vzduchu a bola dvakrát väčšia ako pôvodný Brandtaucher. Údajne mala dokonca i prechodovú komoru, ktorá umožňovala mužovi s potápačským výstrojom plavidlo opustiť a vrátiť sa späť.
Ponorka bola dokončená koncom októbra 1855, no prvú oficiálnu skúšobnú plavbu absolvovala až koncom mája 1856. Príčinou bolo okrem technických a organizačných problémov i neochota pravoslávnej cirkvi ponorku vysvätiť; v tom čase jej prischol i názov Morský diabol.
Služba
Počas testov v Petrohradskom prístave podnikol Bauer s ponorkou viac ako 130 úspešných ponorov. Zisťoval pri nich plavebné vlastnosti lode, spotrebu kyslíka, dokonca skúšal pod hladinou fotografovať. Počas korunovácie ruského cára Alexandra II. v roku 1856 vzal na palubu lode hudobné kvarteto; ich hru bolo údajne dobre počuť aj na hladine.
Tento koncert bol však začiatkom konca Bauerovej ponorky. Medzi dôstojníkmi ruského námorníctva mal odporcov, ktorí na neho podali udanie, že pod vodou sa hral Košútov revolučný pochod. Jeden z nich, Bauerov zástupca poručík Fedorovič (ktorého sa Bauer opakovane neúspešne pokúšal odvolať), nakoniec s ponorkou stroskotal. Pri 134. plavbe 2. októbra 1856, kedy mal Seeteufel pred očami vojenskej komisie potopiť plachetnicu, Fedorovič s ponorkou narazil na dno a uviazol s ňou vo vodných riasách. Po vypusteni záťaže sa predná časť ponorky zdvihla nad hladinu a posádka mohla plavidlo opustiť. Otvoreným vstupom sa však do ponorky nahrnula voda a tá definitívne klesla na dno.
Dozvuky
Bauer po stroskotaní Seeteufel-a ešte navrhol ďalšiu ponorku, tentokrát už s motorom, no k jej realizácii už nezískal podporu a krátko potom Rusko definitívne opustil.
Tepelenë (okres)
thumb|Poloha okresu Tepelenë v Albánsku
Tepelenë (turecky: Tepedelen, (alb.: Rrethi i Tepelenës, gr. Επαρχία Τεπελενίου-Eparchia Tepeleniu, arumunsky Districtul di Tepelena) je okres v Albánsku v kraji Gjirokastër. Počet obyvateľov je 32 000 (2004 odhad), a rozloha je 817 km². Nachádza sa na juhu krajiny, jeho hlavné mesto je Tepelenë, v okrese je ďalšie mesto Memaliaj. Obyvateľstvo tvoria hlavne Arumuni a Gréci.
Ózdsky okres
thumb|Okres Ózd
Ózdsky okres je okres v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Ózd. Rozloha okresu je 385,57 km². V januári 2012 tu žilo 52 732 obyvateľov.
Prietrž (okres Senica)
Prietrž je obec na Slovensku v okrese Senica.
Ózdsky okres
Sídla
V okrese sú dve mestá - Ózd a Borsodnádasd a ďalších 15 dedín.
Havrincourt
Havrincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marko Mrnjavčević
right|thumb|Princ Marko na [[Juhoslávia|juhoslovanskej poštovej známke od Ivana Meštrovića.]] right|thumb Marko Mrnjavčević, známy ako kráľovič Marko (srb. Краљевић Марко alebo Kraljević Marko) (* 1335 – † 17. máj 1395 v bitke pri Rovine) bol srbský despota, ktorý vládol v rokoch 13711395 v oblasti okolo mesta Prilep (dnes Severné Macedónsko).
Život
Kráľovstvo zdedil, keď jeho otec Vukašin zahynul v boji proti Turkom v bitke pri rieke Marica. V roku 1371 bol korunovaný za kráľa, ale musel uznať suverenitu tureckého sultána a bojovať v osmanskej armáde.
Srbské kniežatá, ktoré ďalej bojovali proti Turkom zaberali jeho územia a pripájali ich ku svojim, keďže Marko im nemohol s vojskami oslabenými po bitke pri rieke Marici vzdorovať. Tak získal Đurađ Balšić mesto Prizren v roku 1371 a Peć v 1372; Lazar Hrebeljanović získal Prištinu a Vuk Branković získal Skopje v roku 1377.
Mytológia
Marko sa stal polomýtickým hrdinom mnohých srbských, macedónskych a bulharských povestí a piesní. Napriek spojenectvu s Turkami sa v ľudových povestiach stal symbolom zmeny spôsobu boja proti Turkom. Namiesto otvorenej vojny s nimi bojuje diplomaticky a dokáže sa presadiť aj proti samotnému sultánovi. Trestá turecké zločiny na ľuďoch a keď vidí neprávosť, často býva krutý. Jeho legendu šírili po Balkáne gusliari.
Zoznam fyzikálnych článkov/K
ka
Kai Siegbahn · Kalibrácia · Kalibrácia meradiel · Kalorikum · Kalória · Kaluzova-Kleinova teória · Kandela · Kaón · Kapacita kondezátora · Karát (rýdzosť) · Karl Alexander Müller · Karl Ferdinand Braun · Karl Friedrich Benz · Karl Friedrich Brunner-von Wattenwyl · Karl Schwarzschild · Karol Antolík · Karol Henrich Fuchs · Karol Klobušický · Karol Murgaš (pedagóg) · Karol Olszewski · Katal · Kaustika (optika)
ki
Kilogram · Kilometer · Kilopond · Kinetic energy recovery system · Kinetická energia · Kip Thorne · Kirchhoffove zákony
kl
Klasická fyzika · Klaus von Klitzing
km
Kmitanie · Kmitňa
kn
Knut Johan Ångström
ko
Kodanská interpretácia · Koeficient tepelnej vodivosti · Koherencia · Koherentné vlnenie · Koloid (chémia) · Komplementarita (fyzika) · Komutácia · Koncentrácia · Konstantin Sergejevič Novoselov · Konštanta · Konštanta jemnej štruktúry · Koorbitálny mesiac · Koordinovaný svetový čas · Korónový výboj · Korózia · Korpuskulárne žiarenie · Kozmické žiarenie
kr
Krátke vlny · Kritický bod · Kruhová dráha · Kruhová rýchlosť · Krútiaci moment · Kryptón · Kryštalizácia · Kryštálová štruktúra
ku
Kubický meter za sekundu
kv
Kvadratická forma · Kvant · Kvantová elektrodynamika · Kvantová fyzika · Kvantová gravitácia · Kvantová chromodynamika · Kvantová logika · Kvantová mechanika · Kvantová teória · Kvantové číslo · Kvantové previazanie · Kvantový počítač · Kvantový princíp · Kvapalinová chromatografia · Kvapalný kryštál · Kvark · Kvark b · Kvark d · Kvark t · Kvark u · Kvarkovo-gluónová plazma · Kvaternión · Kvázičastica
ky
Kyslík · Kyvadlo
Staroseverčina
[[Súbor:Old norse, ca 900.PNG|thumb|upright=1.2|Germánske jazyky na začiatku 10. storočia
Spektrálna farba
Spektrálna farba je farba v spektre bieleho svetla.
Staroseverčina
]]
Staroseverčina (iné názvy: stará severčina, staronordičtina, stará nordičtina, staroškandinávčina, stará škandinávčina, stará severná germánčina; staroseverské jazyky, staronordické jazyky, staré severogermánske jazyky, staroškandinávske jazyky; nepresne: staroislandčina v najširšom zmysle) je súhrnné označenie pre všetky severogermánske nárečia/jazyky od 8. príp. 9. storočia do polovice 14. stor.; v širšom ponímaní pojem zahŕňa aj tzv. strednú severčinu, čiže obdobie od polovice 14. do začiatku 16. stor..
Časť vyššie uvedených názvov má však aj iné významy (pozri nižšie).
Významy pojmu staroseverčina
Nasledujúci text sa zaoberá staroseverčinou vo význame č. 2.
Rozšírenie
Staroseverčinou sa najprv hovorilo len v Dánsku, Nórsku, Švédsku a časti Fínska, ale Vikingovia ju rozšírili aj na Orkneje, Shetlandy, časti Škótska, Írska a stredného Anglicka, Faerské ostrovy, Island, časti Grónska a časti Severnej Ameriky.
Delenie
Poznámka: Všetky názvy typu „stará XY“ či „stredná XY“ sa v slovenčine uvádzajú aj v podobe „staroXY“ či „stredoXY“ (napr. stará islandčina - staroislandčina).
Pre staroseverčinu v 11. - 14. stor. sa niekedy (porov. napr. Haugen 2015) uvádza odchylné celkové delenie: konkrétne sa namiesto (aj vyššie uvedeného) pôvodného delenia na západnú skupinu (t.j. v podstate stará nórčina a stará islandčina) a východnú skupinu (t.j. v podstate stará švédčina a stará dánčina) pre 11. - 14. stor. uvádza delenie na severnú skupinu (t.j. v podstate stará nórčina, stará islandčina a stará švédčina) a južnú skupinu (t.j. v podstate len stará dánčina). Pre novovek (ktorý ale už nie je predmetom tohto článku) sa mimochodom niekedy používa zas úplne iné delenie - tentokrát na ostrovnú skupinu (t.j. v podstate islandčina) a kontinentálnu skupinu (t.j. v podstate švédčina, dánčina a nórčina) - o tomto novovekom delení pozri napr. v článku severogermánske jazyky.
Zdroje kapitoly delenie:
Anton Šulík ml.
Mgr. art. Anton Šulík ml. (*12. júl 1964, Žilina ) je slovenský divadelný a filmový herec a režisér. Bývalý riaditeľ žilinského Bábkového divadla  a onehdy i poslanec miestneho mestského zastupiteľstva  je od roku 2012 riaditeľom Mestského divadla v Žiline. Od augusta 2020 pôsobí ako programový riaditeľ RTVS.
Kariéra
Šulík absolvoval divadelnú a rozhlasovú réžiu na Vysokej škole múzických umení v Bratislave pod pedagogickým vedením prof. Vladimíra Strniska a doc. Pavla Mikulíka. V štúdiu pokračoval na poľskej Akadémii dramatických umení Ludvíka Solského v Krakove u Krystiána Lupu a Jana Peszku.
Bábkové divadlo Žilina
náhľad|Od roku 2013 Šulík na [[Mestské divadlo Žilina|svojej domácej scéne režíruje aj divadelnú talkshow Vitajte doma, uvádzanú Soňou Müllerovou. Jedným z prvých hostí, ktorí prijali pozvanie, bola Božidara Turzonovová. ]] Počiatočné výraznejšie uplatnenie našiel na scéne Bábkového divadla (skr. BD) v rodnej Žiline, kde sa v druhej polovici 90. rokov vyprofiloval do čela vedenia umeleckého súboru. Jeho debutom na doskách BD bolo predstavenie Keď veľryby spievajú (1994) z autorskej dielne Tristana Jonatána, Nikitu Slováka a samotného režiséra. Na tento inscenačný projekt čoskoro nadviazal uvedením Podivuhodných dobrodružstiev Dona Quijota de la Mancha a jeho verného sluhu Sancha Panzu (1994), respektíve burlesky napísanej na motívy známeho románu Miguela de Cervantesy Saavedra a divadelných dramatizácií Michaila Afanasieviča Bulgakova a Lászla Guyrka. V tom istom roku ho angažovala Činohra Slovenského národného divadla v Bratislave, a to do adaptácie Gianniho Rodariho Jazmínko v krajine klamárov (1994), a následne Divadlo Slovenského národného povstania (dnešné SKD) v Martine, pre ktoré so Slovákom naštudoval vlastnú úpravu hry Daria Foa Mistero Buffo pod názvom Krížová cesta (1995). Medzi jeho ostatné divadelné projekty zrealizované v prospech BD patrila rocková balada Don Juan ´96 (1996), či tituly O Nevedkovi (1997) a Kráľ komediantov (1998); všetky v spolupráci s vtedajším dramaturgom divadla Slovákom. Za Šulíkov najúspešnejší tvorivý počin z času jeho pôsobenia v žilinskom BD zhodnotil predný historik a kritik bábkoherectva na Slovensku Vladimír Predmerský inscenáciu Keď veľryby spievajú.
Televízia
Od roku 2003 režíruje pre verejnoprávnu televíziu talkshow Aleny Heribanovej Anjeli strážni.
Poznámky
<references group="viď"/>
Majstrovstvá Ázie v basketbale žien 1976
Majstrovstvá Ázie v basketbale žien 1976 boli v poradí 6. majstrovstvá Ázie v basketbale žien, ktoré organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia, vtedy ABC). Konali sa v Hongkongu v dňoch od 2.12. novembra 1976, za účasti 7 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Číny; naopak, sa na ňom prvýkrát nepredstavil. Zápasy sa hrali v aréne Macpherson Stadium. 🇨🇳 získala pri svojej premiére na turnaji titul, keď sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred obhajcom titulu z 🇰🇷 a 🇯🇵.
Katakana
náhľad|Pôvod jednotlivých znakov
Katakana (片仮名, doslova: „čiastočná kana“) je japonský sylabár, jeden zo štyroch systémov zápisu japonského jazyka (ostatné sú hiragana, kandži a romadži).
Je to jedno z dvoch (druhým je hiragana) japonských slabičných písiem (v slabičnom písme jeden znak predstavuje celú slabiku), pozostávajúce zo 46 symbolov (45 slabičných symbolov a písmeno n). Pripojením dvoch čiarok (nigori) alebo krúžku (marunigori) nad určité symboly či ich skladaním vznikajú ešte ďalšie zvuky.
Dejiny
Vznikla v 8. storočí za prispenia Kibi no Makibiho (693-755) zjednodušením jednotlivých častí (kata znamená po japonsky „časť“) znakov kandži (na rozdiel od hiragany, ktorá vznikla zjednodušením celých znakov kandži), u ktorých už predtým došlo k desemantizácii a fonetizácii (stratili význam a stali sa obyčajnými zvukmi, aby mohli vyjadrovať japonské koncovky). Znaky katakany sú hranatejšie a jednoduchšie ako znaky hiragany a cudzinci, ktorí sa učia po japonsky, sa ju väčšinou učia ako druhú (po hiragane). Katakanu pôvodne používali japonskí budhisti ako pomôcku napovedajúcu výslovnosť v budhistických spisoch (podobne ako sa dnes používa hiragana v knižkách pre deti), ako aj ako spôsob rýchleho písania.
Farba (chémia)
thumb|Vyliata zelená farba. Farba je nepriehľadná náterová látka s obsahom farebných pigmentov, ktorá sa nanáša na predmet s cieľom ochrániť predmet a zmeniť farebné vlastnosti povrchu. Podľa typu rozpúšťadla delíme farby na vodové, liehové, olejové, acetónové atď. Komponentmi farby sú pojivo, riedidlo a aditíva. Aditíva sa obvykle skladajú s pigmentov, farbív, katalyzátorov, stabilizátorov, emulgátorov a ďalších látok. Dôležitou vlastnosťou farby je jej adhézia – priľnavosť k povrchu predmetu, na ktorý je nanášaná.
Zoznam fyzikálnych článkov/L
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 48 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
la
Ladislav Dutka · Ladislav Dúbrava · Ladislav Gomolčák · Lambert · Lambertov-Beerov zákon · Langmuirova izoterma · Lars Onsager · Laura Bassiová · Lavesove fázy · Lazarov jav
Bodufuladú
Bodufuladú je malý, ale krásny ostrov obklopený mnohými hotelmi určenými pre turizmus.
Zoznam fyzikálnych článkov/L
lá
Látka (fyzika) · Látkové množstvo
le
Lenzov zákon · Leo Esaki · Leo Kadanoff · Leon Cooper · Leon Max Lederman · Leonard Susskind · Leopold Infeld · Leó Szilárd · Leptón · Letný čas · Lev Davidovič Landau
lé
Léon Foucault
lo
Lorentzova sila · Lotosový efekt · Louis Clément Breguet · Louis Eugène Félix Néel · Louis Victor de Broglie
lu
Ludwig Boltzmann · Luigi Galvani · Luis Walter Alvarez · Lumen naturale · Luminiscencia · Lupa · Lux (jednotka)
lú
Lúmen (jednotka)
ly
Lyman Briggs · Lyman Spitzer · Lymanova séria · Lyotov filter
Symphony OS
right|thumb|Symphony OS
Symphony OS je linuxová distribúcia pôvodne založená na Knoppix-e, dnes je jej základom Ubuntu. Vytvorili ju Ryan Quinn a Jason Spisak. Vyznačuje sa grafickým prostredím Mezzo, ktoré prináša inovatívny prístup k práci s pracovnou plochou. Symphony OS tiež obsahuje aplikačné prostredie Orchestra.
Orchestra
Orchestra je prostredie pre rapídny vývoj aplikácií, ktoré bolo vyvinuté špeciálne pre Symphony OS. Umožňuje spúšťanie programov napísaných v HTML a CGI-style Perl, ako keby to boli lokálne GUI aplikácie. Orchestra sa skladá z dvoch častí: z odľahčeného lokálneho HTTP servera v Perl, a zoštíhleného renderera na báze Mozilla nazvaného Mezzo.
Mezzo
Mezzo je grafické prostredie, ktoré vytvoril Jason Spisak. Prostredie vychádza zo Spisakových Pravidiel dizajnu rozhrania a prináša nový spôsob, ako zobrazovať dáta pre užívateľa.
Mezzo opúšťa zaužívané koncepty ako „Pracovná plocha je priečinok“ a vnorené menu a namiesto toho zobrazuje všetky potrebné informácie prehľadným spôsobom priamo na pracovnej ploche. Štyri rohy pracovnej plochy sprístupňujú úlohy súvisiace so systémom, programami, súbormi a odpadkovým košom. To umožňuje zjednodušiť prácu s pracovnou plochou.
Dubičné
Dubičné je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 350 obyvateľov, z toho 185 mužov a 165 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 39,4 roka, ženy 42,8 roka).
Baleyssagues
Baleyssagues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Despota (titul)
Despota (z gréc. δεσπότης/despotēs, fem. δέσποινα/despoina; po srbsky despot) bol byzantský dvorský titul, ktorý sa udeľoval aj vládcom v Latinskom cisárstve, Bulharsku, Srbsku, Rumunsku a Trapezuntskom cisárstve.
Baleyssagues
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hardfest
Hardfest je hudobný festival, ktorý sa koná každoročne od roku 2007 v amfiteátri v Jaslovských Bohuniciach. Je zameraný na tzv. „tvrdú hudbu“ (z = tvrdý).
Organizátori sa pri výbere kapiel zameriavajú na legendy rockovej scény, pozývajú známe rockové, metalové a punkové kapely. Hardfest je však festivalom pre viaceré žánre, zahrali si na ňom už aj kapely, ktoré hrajú Ska, hardcore punk, pop rock. V rámci tvrdej hudby sa teda nezameriava iba na jeden konkrétny žáner, ale z tohto hľadiska je multižánrový, otvorený viacerým prúdom undergroundovej gitarovej hudby.
Lempire
Lempire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Lempire má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Lempire má 107 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Busko-Zdrój
Busko-Zdrój (Súbor:Ltspkr.png listen) je poľské mesto v Svätokrížskom vojvodstve. Je administratívnym sídlom buského powiatu.
V roku 2008 tu žilo 17 035 obyvateľov (2008).
Canada Life Centre
Dejiny
Od roku 1972 do 2004 hrávali Winnipeg Jets na štadióne Winnipeg Arena, ktorý v súčasnosti už neexistuje. Vzhľadom na finančné ťažkosti tímu bola v roku 1996 franšíza NHL premiestnená do Atlanty. Myšlienka návratu NHL do Winnipegu získala na aktuálnosti zvlášť v súvislosti s otvorením MTS centra, ktoré bolo vybudované bez akejkoľvek štátnej pomoci. Vlastníci arény, David Thomson a Mark Chipman sa pokúšali kúpiť franšízu od Phoenix Coyottes, v máji 2011 ale časopis Globe and Mail publikoval správu o presťahovaní tímu NHL z Atlanty do Winnipegu. Aréna je kapacitne najmenšou arénou NHL pre 15004 divákov. V návštevnosti si ale vedie pomerne úspešne, v roku 2008 bola z hľadiska počtu predaných lístkov treťou najnavštevovanejšou arénou v Kanade, po montrealskom Bell Centre a torontskom Air Canada Centre.
Mesiace Marsu
right|thumb|Fobos a Deimos
Mesiace Marsu sú prirodzené satelity planéty Mars. Sú to satelity Fobos a Deimos, o ktorých sa predpokladá, že sú to zachytené asteroidy.
Oba satelity objavil roku 1877 Asaph Hall a pomenoval ich podľa gréckych bohov Fobos (panika, strach) a Deimos (hrôza), ktorí v gréckej mytológii sprevádzali svojho otca Area - boha vojny. Ares bol Rimanmi označovaný ako Mars.
Putnocký okres
thumb|Okres Putnok
Putnocký okres je okres v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Putnok.
Sídla
V okrese sa nachádza celkom 26 miest a obcí:
Tirana (okres)
thumb|Poloha okresu Tiranë v Albánsku
Tirana (alb.: Rrethi i Tiranës) je okres v Albánsku v kraji Tirana. Počet obyvateľov je 521 000 (2004 odhad), a rozloha je 1 238 km². Je priamo v srdci krajiny, s hlavným mestom Tirana, ktoré je zároveň hlavným mestom krajiny. Ďalšie mestá v okrese sú Kamzë a Vorë.
Tropojë (okres)
Tropojë (alb.: Rrethi i Tropojës) je okres v Albánsku v kraji Kukës. Počet obyvateľov je 28 000 (2004 odhad), a rozloha je 1 043 km². Nachádza sa na severe krajiny a hlavné mesto je Bajram Curri.
Cadillac (kantón)
Cadillac je francúzsky kantón v obvode Langon v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 16 obcí.
Metóda tajných vchodov
Metóda tajných vchodov alebo zadné vrátka je v informatike názov metódy, ktorá umožňuje obísť bežnú autentifikáciu, ktorá za bežných okolností bráni používateľovi neoprávnenému vniknutiu do počítačového systému a jeho používaniu. Zadné vrátka sú súčasťou softvéru či hardvéru a môžu byť používané k serióznym účelom (napr. pre servisný prístup), ale často sú zneužívané (crackerom ako exploit) či vládnymi organizáciami (napr. NSA cez RSA BSAFE), takže sú považované za bezpečnostné riziko, resp. daný systém má svoju zraniteľnosť. Zadné vrátka môžu obsahovať aj mobilné telefóny napr. systém Android v telefónoch značky Samsung.
Norman Reedus
Norman Reedus (* 6. január 1969, Hollywood, Florida, USA) je americký herec a model. Preslávil sa stvárnením postavy Murphyho MacManusa vo filme Pokrvní bratia (1999) a v pokračovaní z roku 2009 The Boondock Saints II: All Saints Day.
Metóda tajných vchodov
Charakteristika
Zadné vrátka obchádzajú štandardné autentifikačné mechanizmy, takže poskytujú (typicky skrytú) metódu vstupu do programu alebo počítačového systému.
Pre vniknutie do operačného systému môžu backdoors obísť firewall napríklad tým, že sa vydávajú za webový prehliadač.
Norman Reedus
Osobný život
Narodil sa v Hollywoode, ale neskôr sa presťahoval do Los Angeles v Kalifornii. Má anglické, talianske, írske a škótske korene. Nejaký čas žil v aj Japonsku, Spojenom kráľovstve a Španielsku. Počas života sa venoval aj maliarstvu, sochárstvu a fotografovaniu.
Metóda tajných vchodov
Charakteristika
Tento kód môže mať formu samostatne inštalovaného programu alebo ide o modifikáciu už existujúceho systému (plugin). Samotný vstup do systému potom má formu zadania fiktívneho používateľského mena a hesla, ktoré napadnutý systém bez kontroly príjme a pridelí používateľovi administrátorské práva.
Norman Reedus
Osobný život
Žil v New Yorku s modelkou Helenou Christensen má syna Mingusa Luciena Reedusa, ktorý sa narodil 13. októbra 1999. Od roku 2016 je jeho partnerkou Diane Kruger s ktorou má dcéru, narodenú v roku 2018.
Metóda tajných vchodov
Charakteristika
Niektoré druhy malvéru, napr. červy Sobig alebo Mydoom inštalujú zadné vrátka na nechránené systémy. Napadnuté počítače potom môžu slúžiť útočníkom k ďalšej činnosti napr. k rozosielaniu spamu alebo k DoS útoku.
Zadné vrátka môžu byť tiež v programu úmyselne zanechané programátorom alebo môže ísť o pomôcku pre ladenie programu, ktorá bola omylom ponechaná aj vo finálnej verzii.
Ferenc Martos
Ferenc Martos (* 10. január 1875, Arad, Rumunsko – † 24. november 1938, Budapešť, Maďarsko) bol maďarský spisovateľ.
Metóda tajných vchodov
Charakteristika
Väčšina cheatov je možné považovať za druh zadných dvierok relatívne neškodného druhu.
Ferenc Martos
Vyštudoval právo, a v roku 1896 začal pracovať na ministerstve školstva. Popri tom bol aj spolupracovníkom denníkov Napló a Magyar Hírlap neskôr aj redaktorom v Fovarosi Lapok. Taktiež začal písať novely, básne, a aj divadelné hry. Postupne sa v spolupráci s priateľom, skladateľom Huszkom, dopracoval k písaniu operetných libriet. Keďže v tom bol veľmi úspešný a jeho práce boli kvalitné, od roku 1904 písal výhradne len libretá pre viacerých slávnych operetných skladateľov, akými boli Viktor Jacobi, Emmerich Kálmán, Franz Lehár a iní.
Jeho manželkou bola Deutsch Gizella, s ktorou sa zosobášil v Budapešti 8. júla 1908. Ich dcéra bola Veronika Martos.
Metóda tajných vchodov
Úvahy o dôvere ku kompilátoru
Ken Thompson bol prvý, kto v tlačenej forme popísal otázky týkajúce sa problémov so zadnými dvierkami. Zdôrazňuje, že slovo dôvera je iba „relatívny“ pojem. Zistil, že ľudia sú dôverčiví (alebo skôr neznalí skompilovaných kódov). Bežní používatelia vidia iba texty, ktoré prečítajú na rôznych webstránkach alebo programovacie kódy, ale už nie skompilované kódy, ktoré kompiluje kompilátor. Používatelia musia veriť, že sa kompilátor chová tak, ako potrebujú a že to nie je žiadny škodlivý program, ktorý sa za kompilátor iba vydáva. V prípade nakazenia jednoducho preloží požadovaný kód, ktorý si modifikuje, aby obstaral napr. heslo.
Takto vykonaný útok bol naposledy objavený v auguste v roku 2009 Sophos Labs: Virus W32/Induc-A, nakazený kompilátor pre vývojárske prostredie Delphi, konkrétne jazyk Pascal. Hneď ako je systém napadnutý týmto škodlivým kódom alebo trojanom, len veľmi ťažko sa získava kontrola nad systémom. Jedinou možnou obranou je použitie vlastného kompilátora, čo je pre väčšinu užívateľov (neprogramátorov) absurdné.
Reflections on Trusting Trust
Bola vytvorená schéma „Dôverčivé dôvery“ (Trusting Trust), ktorá má za cieľ motivovať užívateľov, aby kontrolovali kompilátory, ktoré používajú. Schéma sa zaoberá aj používaním vlastných disassemblerov, ktoré dokážu previesť strojový kód do symbolického kódu v jazyku assembler, čo umožňuje preskúmať kód tak, aby nedochádzalo k útokom na systém. Ale problémom je, že bežní používatelia tomuto kódu nerozumejú a môžu ho považovať tiež za škodlivý. Ďalším spôsobom ako sa takýmto útokom brániť je študovanie HEX súborov, ktoré vytvorí kompilátor, kde je podrobne napísané, ako sa program bude chovať, kam sa aké adresy kopírujú a čo sa odkiaľ maže. Existujú aj programy, ktoré z tohoto HEX súboru dokážu vytvoriť spätne súbor v programovacom jazyku, ale je tu opäť problém, že kompilátor na takýto prevod musí byť opäť čistý (neinfikovaný).
Rozdielne dvojité kompilácie
Princíp dvojitej kompilácie podľa David A. Wheeler spočíva v tom, že sa skompiluje zdrojový kód do strojového kódu a potom vlastným kompilátorom naspäť. Výsledný súbor musí byť zhodný s pôvodným súborom.
Dubné
Dubné je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 399 obyvateľov, z toho 718 mužov a 681 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 37,3 roka, ženy 38,7 roka).
Marcel Ochránek
Marcel Ochránek (* 21. apríl 1973, Bratislava) je slovenský divadelný, televízny a dabingový herec, moderátor.
V rokoch 1992 – 1996 študoval herectvo na Vysokej školy múzických umení v Bratislave v ročníku doc. Emila Horvátha a doc. Juraja Slezáčka.
Bitka pri Lechu
Bitka pri rieke Lech bolo ozbrojené stretnutie medzi vojskom Nemeckého kráľovstva a vojskom Starých Maďarov, ktorá sa uskutočnila 10. augusta 955 neďaleko mesta Augsburg v Nemecku.
Višvanátan Ánand
Višvanátan Ánand (tamilsky: விசுவநாதன் ஆனந்த் - ]; * 11. december 1969, Madras, India) je indický šachový veľmajster a v rokoch 2007-2013 bol majstrom sveta v šachu. Prezývaný je tiež Tiger z Madrasu vďaka svojim útočne založeným partiám.
Bitka pri Lechu
Nemecký kráľ Otto I. za podpory viacerých európskych vladárov tu zastavil postup staromaďarských kmeňov do západnej Európy. Bola to definitívna porážka starých Maďarov. Podľa ústnej tradície sa z bitky pri Lechu vrátilo len sedem maďarských bojovníkov. Ich výpravy po tejto bitke nepokračovali. Prešli z kočovného spôsobu života na usadlý a usadili sa približne v dnešnom Maďarsku a okolitých krajinách, kde prebrali spôsob života od poľnohospodársky vyspelejších miestnych Slovanov.
Úhor (poľnohospodárstvo)
náhľad|Úhor - neobrobená časť poľa v Nemecku Úhor alebo prieloh je tretia časť pôdy (poľa), ktorá zostávala časť roka neobrobená. Tento princíp sa využíval v stredoveku v tzv. trojpoľnom hospodárstve. Používal sa aj v dvojpoľnom hospodárstve, kedy sa na tejto neobrábanej časti pôdy pásol dobytok. Po jednom roku bol vymenený s jednou zo zostávajúcich častí poľa. Časť pôdy zostávala každý rok nevyužitá. Tento systém sa využíval už od 12. storočia.
Višvanátan Ánand
Kariéra
V roku 1983 vyhral juniorské majstrovstvá Indie do 16 a 19 rokov, o rok neskôr bol štvrtý na majstrovstvách Indie dospelých. V roku 1987 vyhral majstrovstvá sveta juniorov do 20 rokov a stal sa veľmajstrom.
Osuské
Osuské je obec na Slovensku v okrese Senica.
Višvanátan Ánand
Kariéra
Na medzipásmovom turnaji v Manile v roku 1990 sa kvalifikoval do turnaja kandidátov. V rodnom Madrase v roku 1991 vyhral zápas proti Alexejovi Drejevovi 4,5:1,5 (+4, -1, =1) a vo štvrťfinále prehral s Karpovom tesne 3,5:4,5 (+1, -2, =5). V roku 1992 vyhral superturnaje v Reggio Emilia a v Moskve a s Elom cez 2700 sa prebojoval do neoficiálného kruhu superveľmajstrov. V roku 1994 prehral v kandidátskom turnaji FIDE v polofinále s Gatom Kamským. V PCA cykle prehral až vo finále s Kasparovom v roku 1995 v zápase hranom vo World Trade Center v New Yorku 7,5:10,5 (+1, -4, =13). V roku 1998 hral o titul majstra sveta v cykle FIDE v Lausanne proti Karpovovi, zápas sa skončil 3:3, v súboji so skráteným časovým limitom vyhral Karpov.
V roku 2000 získal titul majstra sveta v cykle FIDE, vo finálovom zápase porazil Alexeja Širova v Teheráne 3,5:0,5. V roku 2001 stratil titul, v polofinále ho porazil Vasilij Ivančuk 1,5:2,5. V turnaji o majstra sveta v argentínskom San Luis sa delil o druhé miesto. Na aprílovej listen FIDE v roku 2006 sa dostal prvýkrát cez hranicu 2800 bodov. Anand získal titul majstra sveta na turnaji v hlavnom meste Mexika, kde skončil prvý a stal sa po Steinitzovi 15. majstrom sveta. V októbri 2008 obhájil titul víťazstvom 6,5:4,5 v zápase s Kramnikom. Titul majstra sveta stratil s Magnusom Carlsenom v roku 2013 v zápase v Chenai v pomere 6,5-3,5.
Osuské
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci Osuské pochádza z roku 1262.
Višvanátan Ánand
Kariéra
Anand patrí medzi výnimočných hráčov svetového šachu. Napriek svojemu veku sa dlhodobo udržuje vo svetovej desiatke a pravidelne dosahuje popredné priečky v TOP šachových súťažiach. Vďaka prekvapivému víťazstvu v súťaži kandidátov v Khanty-Mansijsk sa mu podarilo získať právo stať sa vyzývateľom Carlsena v zápase o majstra sveta. Napriek vyrovnanému priebehu a viacerým šanciam tento zápas prehral v pomere 6,5-4,5.
Osuské
Dejiny
Obec Osuské sa rozprestiera na úpätí Malých Karpát. Pôvodná osada Ropov vznikla pravdepodobne na katastrálnom území v hone Pod kostolíkom, oproti súčasnej záhradkárskej osade Opendáky, pri rieke Myjava. Stála na rozmedzí terajších chotárov obcí Osuské a Prietrž na močaristej pôde. V tejto oblasti, kde má rieka Myjava plytké dno, sa často rieka vylievala zo svojho koryta. Preto sa osadníci rozhodli presťahovať na suché, vyššie položené územie. Toto územie nazvali Osušina. Bolo to asi okolo roku 1100. V 13. storočí obec patrila do majetkov rodu Kunta a pod názvom Oszusz patrila hradnému panstvu v Hlohovci. Zemepánmi tu boli Pálfiovci a Aponiovci.
K obci patria osady Ropov, Paseka a v roku 1636 založená osada Rásnik. Bola to pôvodne panská záhrada, ktorú za dobré služby dostal od Pálffyovcov sluha Juraj Barcaj. Obec bola rozdelená na dve časti, severná strana nazývaná aj Erdúcka patrila pod hrad Branč a južná strana Korlátska pod hrad Korlátko. Každá strana mala svojho richtára i bubeníka. V roku 1852 mala obec 910 obyvateľov. Z toho 27 domácností bolo poddanských a 26 želiarskych. Väčšina obyvateľstva bola rímskokatolíckeho vyznania, 40 obyvateľov bolo židovského vyznania.
Farmácia
Farmácia alebo lekárnictvo je zdravotnícky odbor vedecky aj prakticky zameraný na výskum liečiv a liekov, na získavanie vedeckých poznatkov o nich, na hodnotenie a kontrolu akosti liečiv a liekov, na ich výrobu a rozdeľovanie, na organizáciu a riadenie farmaceutických funkcií, na výchovu a výuku odborníkov pre výkon farmaceutických funkcií a na získavanie, skladovanie a využitie dokladov o výkone týchto funkcií a odvetví v minulosti a súčasnosti. Spoločným zmyslom všetkých týchto funkcií je získavať liečivá, pretvárať ich na lieky a tieto vydávať v čase potreby, v potrebnom množstve a predpísanej akosti, aby mohli splniť svoju preventívnu, diagnostickú alebo terapeutickú úlohu.
Farmácia je odbor známy v gréckej kultúre, rímskej kultúre a arabskej kultúre.
Podľa Zákona 362/2011 Z.z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, ako aj podľa názoru odborníkov FaF UK je farmácia "skúšanie liekov, uvádzanie liekov na trh a uvádzanie zdravotníckych pomôcok na trh alebo uvádzanie zdravotníckych pomôcok do prevádzky, výroba liekov, veľkodistribúcia liekov, poskytovanie lekárenskej starostlivosti, zabezpečovanie a kontrola kvality, účinnosti a bezpečnosti liekov a zdravotníckych pomôcok".
Smrekovec opadavý
Smrekovec opadavý (iné názvy pozri nižšie; lat. Larix decidua; staršie Larix europaea, Larix larix, Pinus larix, Abies larix) je ihličnatý strom z čeľade borovicovité (Pinaceae). Je známy ihlicami, ktoré na rozdiel od väčšiny ostatných ihličnanov, mení každý rok podobne ako listnaté dreviny, čiže opadávajú.
Názvy
Súčasný názov tohto druhu znie smrekovec opadavý.
Opis
Smrekovec opadavý môže dorásť do výšky 50 m, priemer kmeňa je okolo 1 m. Koruna je v mladosti úzko kužeľovitá, neskôr je nepravidelná. Kôru má smrekovec v mladosti hladkú a žltohnedú, neskôr pozdĺžne rozpraská na borku. Má tenké hnedasto žlté výhonky, ktoré sú na povrchu hladké. Púčiky majú vajcovito-guľatý tvar. Ihlice na starších jedincoch vyrastajú v brachyblastoch, na mladších jednoročných výhonkoch obrastajú konár špirálovite. Sú mäkké, svetlozelené a každý rok opadávajú. Pred opadnutím zožltnú. Samčie kvety sú drobné a žlté. Samičie majú karmínovočervenú, alebo zelenú farbu a sú vzpriamené. Kvitne v apríli. Šišky majú v čase zrelosti približne 1,2 až 3,5 cm. Ich tvar je valcovitý až kužeľovitý. Semená sú 3 až 4 mm dlhé, lesklé, svetlohnedé a majú hnedasté krídelko. Dozrievajú koncom septembra a zo šišiek sa uvoľňujú v nasledujúcom roku. Klíčivosť je 33 %. Začína rodiť v 10 – 15 roku, v horách je to o niečo neskôr. Najintenzívnejší rast prebieha okolo 20. roku a trvá do 100. roku.
Rozšírenie
Čo sa týka rozšírenia, zaberá významný disjunktívny areál s centrom v Alpách a Karpatoch. Najčastejšie sa vyskytuje v zmiešaných lesoch s bukom, jedľou, smrekom, prípadne borovicou. Podľa nárokov na svetlo je svetlomilný a jeho nároky na pôdnu a vzdušnú vlhkosť sú stredné. Na pôdu je náročný. Má rád skeletnaté pôdy, dobre rastie aj na vápencoch a dolomitoch.
Jeho výskyt v Tatrách je vo výške okolo 1 200 a jeho zákrpky vystupujú až do výšky Rastie od 4 až po 8 vegetačný lesný stupeň (LVS).
Pink Narcissus
Pink Narcissus je americký film z roku 1971, ktorý bol nakrútený v skromných amatérskych podmienkach v jednom z manhattanských apartmánov. V závere filmu sa jeho autor podpísal ako Anonymous. Zistilo sa, že film natočil James Bidgood. Film patrí medzi kultové snímky kinematografie s homosexuálnou tematikou a je dostupný medziiným aj na DVD nosičoch. Doslovný preklad názvu filmu je Ružový Narcis.
Obsah filmu
Film rozpráva príbeh o homosexuálnom, veľmi peknom chlapcovi, prostitútovi, ktorý vo svojich voľných chvíľach uniká do sveta vlastných narcistických fantázií a snov. Chlapec/prostitút si sám seba predstavuje v stredobode pozornosti (napríklad v roli matadora v aréne, ako otrok rímskeho cisára alebo ako chlapca z háremu jedného šejka, ako anjela a podobne). Film bol sčasti natočený primitívnymi prostriedkami na 8-mm film a jeho pestrosť obrázkov a farebnosť ovplyvnila umelcov ako Pierre et Gilles.
Hradište pod Vrátnom
Hradište pod Vrátnom je obec na Slovensku v okrese Senica ležiaca na úpätí Malých Karpát.
Borovany
Borovany môžu byť:
AC Arles-Avignon
Athlétic Club Arles-Avignon je francúzsky futbalový klub pôsobiaci momentálne v Ligue 1. Klub bol z minulosti známy ako Athletic Club Arles, ale v roku 2010 sa presťahovala z Arles do blízkeho mesta Avignon a zmenil si názov na Athlétic Club Arles-Avignon. Domáce zápasy hráva na štadióne Parc des Sports z kapacitou 17 700 miest. V tejto sezóne hrá v Ligue 1, keď minulú sezónu obsadil v Ligue 2 tretiem miesto a postúpil do najvyššej ligy. Hrávajú zo žlto-modrými prúžkovanými dresmi a v modrých trenírkach.
História
Klub bol založený v roku 1913 zlúčením troch klubov: la Pédale joyeuse, Arles Auto-vélo a Arles Sports. V sedemdesiatych rokoch 20. storočia hrali Ligue 2 a Championnat National. V roku 1970 a 1973 hrali vo štvrťfinále Coupe de France.
V roku 2009 postúpili po štyroch sezónach do Ligue 2. Vtedy prestali hrať na štadióne Stade Fernand Fournier a presťahovali sa do nového štadión Parc des Sports. A zmenili názov na AC Arles - Avignon a aj logo. Na štadión sa presťahovali s dohodou s klubom Avignon Foot 84.
12. októbra 2009 sa tím dohodol z anglickým tímom z Premier League Manchestrom City, že budu spolu spolupracovať, a prípadne si medzi sebou vymieňať hráčov na hosťovanie alebo na prestupy.
Súčasná zostava
(hosťovanie z Hull City)
(hosťovanie z Olympique Lyon)
(hosťovanie z Leicester City)
(hosťovanie z Montpellier)
(hosťovanie z Strasbourg)
(hosťovanie z Goiás)
Sárospatacký okres
thumb|Okres Sárospatak
NGC 3200
NGC 3200 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Edward Singleton Holden 10. apríla 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Sárospatacký okres
Sárospatacký okres je okres v severovýchodnom Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho správnym centrom je mesto Sárospatak.
Sídla
V okrese sa nachádza celkom 16 miest a obcí.
Exploit
Exploit je v informatike špeciálny program, dáta alebo sekvencia príkazov, ktoré využívajú programátorskú chybu, ktorá spôsobí pôvodne nezámernú činnosť softvéru a umožňuje tak získať nejaký prospech. Obyčajne ide o získanie kontroly nad iným počítačom alebo spustiť nežiaducu inštaláciu softvéru, ktorá ďalej vykonáva činnosť, o ktorej používateľ počítača ani len netuší (napr. nejaký druh malvéru). Bežne používanou ochranou je častá inštalácia aktualizácií, ktoré vydá autor chybného softvéru.