cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
3M6 Šmeľ
Technický popis
Protitanková riadená raketa 3M6 Šmeľ sa skladala z dvoch častí. Prvou bola kumulatívna hlavica s trhavou náplňou a nárazovým zapaľovačom. Tuhú časť tvoril samotný trup rakety. V ňom bol umiestnený raketový pohonný systém, palubný riadiaci systém a zdroj energie. Na zadnej časti trupu boli štyri mohutné stabilizačné plochy s pohyblivými krídelkami. Pohonný systém sa skladal zo štartovacieho a letového motoru. Obidva motory používali tuhé pohonné hmoty. Použiteľnosť rakety bola v rozmedzí 500 až 2 200 m. Riadiaci systém bol dvojkanálový s ručnými povelmi prenášanými cez kábel a zameriavaný vizuálnym sledovaním cieľa. Operátor obsluhoval elektronický blok, ktorý bol napojený na riadiaci pult s vlastným napájaním. K pultu sa vždy pripájala vodičom raketa, ktorú operátor riadil. Na zameranie cieľa a sledovanie rakety počas letu slúžil optický zameriavač.
GAZ-46
GAZ-46 je obojživelný automobil, ktorý vznikol po druhej svetovej vojne. Je to v podstate okopírovaný americký Ford GPA.
Vznik a vývoj
Počas 2. svetovej vojny dodali Američania ako vojenskú pomoc na základe zmluvy o prenájme a pôžičke, Sovietom 9500 vozidiel Ford GPA. Po vojne bolo v ZSSR bežné, že osvedčené typy zahraničných vozidiel boli okopírované, upravené a vyrábané bez akejkoľvek licencie. GAZ-46 je toho typickým príkladom. Jeho výroba začala v roku 1956. Toto vozidlo je plne obojživelné.
Technický popis
Základ vozidla tvorí podvozok automobilu GAZ 69, ktorý patril v päťdesiatich rokoch do výzbroje všetkých armád Varšavskej zmluvy. Vodotesná pontónová karoséria bola zváraná z oceľového plechu. V prednej časti bol štvorvalcový vodou chladený zážihový motor s objemom 2,112 l. Výfukové potrubie bolo vyvedené na pravej strane, vedľa krytu motora. Prevodovka bola trojstupňová s dvojstupňovou prídavnou prevodovkou a špeciálnou rozvodovkou pre pohon lodnej skrutky a vodného čerpadla. Zadná náprava bola poháňaná trvalo a redukciu bolo možné zaradiť iba pri zapnutom pohone prednej nápravy. Obidve nápravy boli tuhé a odpružené listovými perami. Boli poháňané kĺbovými hriadeľmi. Vo vode bol automobil poháňaný trojlistou vrtuľou. Zmenu smeru zabezpečovalo kormidlo umiestnené za lodnou skrutkou. V prednej časti karosérie bol vyklápací vlnolam. V zadnej časti karosérie boli dve 45 l nádrže na palivo. Predné okno sa dalo sklopiť a v prípade potreby sa dala na trubkovú konštrukciu natiahnuť plátená strecha. Vozidlo mohlo prepravovať 5 osôb.
Zaujímavosti
Vozidlo sa objavilo vo filme Nevera po slovensky ako auto Karčiho Tarambulu.
Desaťvalcový vidlicový motor
right|thumb|V10 motor [[Dodge Vipera]] right|thumb|V10 motor [[BMW M5 E60]] Desaťvalcový vidlicový motor (iné názvy: desaťvalcový V-motor, V10, vidlicový desaťvalec, desaťvalcový motor/desaťvalec do V, desaťvalcový motor/desaťvalec s valcami do V/s usporiadaním valcov do V/s usporiadaním do V) je vidlicový motor, ktorý sa skladá z desiatich valcov, rozdelených v dvoch radoch.
Z týchto motorov (v závislosti od konštrukcie) sa dá získať výkon aj 500 a viac koní. Možno vidieť rôzne konštrukcie motorov v rôznych uhloch zovretia valcov od 90 stupňov (BMW M5, Audi RS6, Dodge Viper), až po 72 stupňov (Lamborghini Gallardo, Ford Excursion 6,3 V10).
Zoznam automobilov z motormi V10:
Vznetové V10 motory so zdvihovým objemom až do 18 000 cm³ (18 litrov), prepĺňaním a výkonom až 700 koní sa používajú v nákladných automobiloch a ťahačoch. Vidlicový 10 valcový motor používali napríklad nákladné automobily Tatra 815.
Bor (priezvisko)
Bor je české priezvisko. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Domažlice a Luhačovice. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, bez výraznejšieho rozšírenia v niektorej z obcí.
Známi nositelia
Pozri v článku Bor.
Vannes-Ouest
Vannes-Ouest je francúzsky kantón v departemente Morbihan v regióne Bretónsko. Tvorí ho sedem obcí.
Vic-des-Prés
Vic-des-Prés je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pečky
Pečky sú mesto v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 478 obyvateľov, z toho 2 205 mužov a 2 273 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,7 roka (muži 40,1 roka, ženy 43,3 roka).
Michal Kopčik
plk. Mgr. Michal Kopčik (* 9. december 1969, Prešov) je býval prvý viceprezident Policajného zboru.
Životopis
Členom Policajného zboru sa stal v roku 1991, kedy pôsobil v pohotovostnom útvare v Košiciach. V roku 1994 ukončil dôstojnícku školu v Bratislave. V rokoch 1994 až 1999 študoval na Prešovskej univerzite, v odbore personálneho manažmentu. V období rokov 1998 až 2004 pracoval na protidrogovom oddelení Národnej protidrogovej jednotky Policajného zboru v Prešove, neskôr v oblasti boja proti organizovanej kriminalite a boja proti nelegálnej migrácii taktiež v Prešove. 7. augusta 2006 bol vymenovaný za prvého viceprezidenta PZ SR. Od 1.6.2011 bude pôsobiť ako policajný pridelenec SR v Chorvátsku.
James Potter
James Potter (* 14. apríla 1960 - † 31. október 1981) je literárna postava 7-dielnej ságy o mladom čarodejníkovi Harrym Potterovi. Je to otec Harryho Pottera. V knihách nevystupuje priamo, keďže už od začiatku série je mŕtvy. Objavuje sa však v spomienkach iných postáv a ako duch.
Charakteristika
James bol štíhlej postavy, zvykol si strapatiť vlasy, ako keby práve zosadol z metly, lebo si myslel, že je to frajerské, tak ako sa hrával so zlatou strelou, ktorú ukradol. Bol stíhačom za chrabromilský metlobalový tým. Mal čierne vlasy a hnedé oči, nosil okuliare. Harry po ňom zdedil výzor, s výnimkou očí, ktoré mal po matke. James bol neregistrovaný animágus, človek, čo sa mení na zviera. Vedel sa meniť na jeleňa. Odtiaľ vznikla aj jeho prezývka - Paroháč.
Jeho patronus má podobu jeleňa (ang. stag). Jeho prútik je 11 palcov dlhý a je z mahagónového dreva (jadro neznáme).
Životopis
Pochádza zo vznešenej čarodejníckej rodiny, je potomkom jedného z troch bratov Peverellovcov. V jeho rodine sa z pokolenia na pokolenie odovzdáva neviditeľný plášť, ktorý mu veľmi pomáhal v porušovaní školského poriadku. Na škole sa zoznámil s priateľmi Siriusom Blackom, Remusom Lupinom a Petrom Pettigrewom. Posledný z nich ho neskôr zradil. Spolu si hovorili Záškodníci a vymysleli Záškodnícku mapu, ktorá ukazuje všetky tajné cesty a obyvateľov hradu. Tu sa zaľúbil do Lily Evansovej, ktorú si neskôr zobral za ženu a mali malého Harryho. Vo vojne proti Voldemort sa skryli v Godricovej úžľabine. Tam bol Voledmortom zavraždený a spolu s manželkou tam boli pochovaní.
Mariáš
Mariáš je zdvihová kartová hra, ktorá sa hrá so sedmovými kartami (v zahraničnej literatúre označované nemecké karty), pochádza z Nemecka. Názov pochádza z francúzskeho slova mariage – svadba. Kombinácia kráľ-horník je vo francúzskych kartách kombináciou kráľ-dáma. Táto kombinácia v tej istej farbe na jednej ruke je v mariáši najvyššie hodnotená.
Varianty hry
Hrá sa v trojici (pauzovaný vo štvorici, ale pauzujúci hráč nehrá, iba platí alebo inkasuje) pričom dvaja obrancovia hrajú proti hlavnému hráčovi.
Lízaný mariáš hrajú dvaja, krížový mariáš sa hrá v štvorici.
Volený
Rozdávajúci hráč dá preložiť balíček kariet hráčovi vľavo, hráčovi vpravo (forhond, predák) dá 7 kariet, ktorý si z nich zvolí tromfovú farbu (ak sa mu žiadna nehodí, môže naslepo zvoliť z národa - z nasledujúcich piatich kariet), zvyšok kariet rozdá po 5, takže forhond má spolu 12 kariet (zvolená leží na stole lícom nadol) a zvyšní dvaja po 10. Forhond odloží dve karty do talónu a ponúkne, čo chce hrať: Farba, Malý, Veľký, Sedem a Stosedem. Hráč od neho vpravo ako prvý odsúhlasí ponuku alebo zoberie talón a ponúkne Malý, Veľký, Vyložený malý a Vyložený veľký. Ak súhlasil s ponukou forhonda, rozdávajúci môže odsúhlasiť ponuku alebo zobrať talón a ponúknuť Veľký. To neplatí, ak hráč vpravo hrá Veľký. V ďalšom rozdaní rozdáva hráč po pravici naposledy rozdávajúceho hráča (pokiaľ sa rozdáva a hrá v smere hodinových ručičiek, tak vpravo sa zmení na vľavo). V Čechách sa väčšinou sa rozdáva v smere hodinových ručičiek, na Morave a Slovensku proti smeru hodinových ručičiek.
Pravidlá zohrávky
Cieľom hry je získať viac tzv. mastných kariet a prémiových bodov, ako súperi. Mastné karty sú esá a desiatky. Poradie kariet od najvyššej po najnižšiu: Eso, Desať, Kráľ, Horník, Dolník a 9, 8, 7. Každá mastná karta má hodnotu 10 bodov, posledný štich 10 a hlášky 20, hláška v tromfovej farbe 40. Hlášky sú dvojice Kráľ-Horník v jednej farbe na jednej ruke. Ak neboli žiadne hlášky, celkový možný počet získaných bodov je 90, ak boli hlášky, celkový počet bodov je 110 až 190. Ak obrancovia alebo hlavný hráč získa sto bodov, vyplácaná suma sa zdvojnásobuje. Podľa dohody môže ale nemusí každých desať bodov nad 100 zdvojnásobovať vyplácanú sumu.
Malý (Betl)
Ak hráč ponúkol hru Malý, zaväzuje sa, že nezíska žiadny štich. Ak ponúkol vyložený malý, zaväzuje sa, že uhrá malý, aj keď ukáže všetky svoje karty.
Sadzby
Mariáš je hazardnou hrou a hrá sa o peniaze. Základná taxa pri päťdesiathaliernikovom Mariáši bola 50 halierov. V súčasnosti sa hrá najmenej jednocentový mariáš.
Sadzby pri 1 centovom:
Pri viaccentovom mariáši sú sadzby násobkami vyššie uvedených.
Mariáš ako šport
V mariáši sa hrávajú aj turnaje. Štartovné pole je rozdelené do trojíc a hrá sa dopredu stanovený čas. Po uplynutí času rozhodca zahlási koniec časového limitu, pričom sa ukončí rozohrané kolo. Víťazi postupujú do ďalšieho kola. Takto sa postupuje až do finále.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1979
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1979 boli v poradí 11. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 27. januára4. februára 1979 v siedmich švédskych mestách: Eskilstuna, Göteborg, Katrineholm, Kungälv, Köping, Štokholm a Trollhättan, za účasti 4 tímov. Švédsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov štvrtýkrát, predtým hostilo turnaj v rokoch 1963, 1969 a 1971. získal svoj jedenásty titul, keď vyhral skupiny bez prehry.
Bjarni Tryggvason
Bjarni Valdimar Tryggvason (* 21. september 1945, Reykjavík – † 5. apríl 2022, London ) bol kanadský astronaut, ktorý letel do vesmíru roku 1997 v raketopláne Discovery. Bol v poradí 363. kozmonautom Zeme.
Výcvik
Univerzitné vzdelanie zakončil v roku 1972 v odbore fyzika a spočiatku pracoval ako meteorológ, v roku 1974 sa na univerzitu vrátil na štyri roky ako vedecký pracovník. Roku 1978 absolvoval vedeckú stáž na univerzitách v Japonsku a rok potom v Austrálii. V rokoch 1979 - 1982 učil na kanadskej univerzite University of Western Ontario.
Do kanadského oddielu astronautov sa dostal v roku 1983 ako jeden z prvých. Neskôr absolvoval výcvik u NASA. Najskôr bol nominovaný ako záložný člen do predčasne zrušenej misie STS-71-F v roku 1987 a o päť rokov neskôr bol náhradníkom misie STS-52.
Misia STS-85
V roku 1997 sa svojho letu do kozmu dočkal, keď sa na palube raketoplánu Discovery zúčastnil dvanásťdennej misie STS-85. Posádku tvorilo päť Američanov a on z Kanady. Odštartovali 7. augusta 1997 z kozmodrómu Kennedyho vesmírneho strediska a tam tiež 19. augusta 1997 svoj let ukončili. Let bol katalogizovaný v COSPAR pod označením 1997-039A. Počas letu vypustili, o pár dní neskôr zas zachytili, družicu CRISTO-SPAS a odviezli ju na Zem.
Po lete do kozmu
V roku 1998 začal s výcvikom pre ďalšie prípadné misie, však nominovaný na ne nebol. V roku 2008 sa rozhodol z tímu odísť a vo svojich 63 rokoch učil na univerzite University of Western Ontario.
Charny-sur-Meuse (kantón)
Charny-sur-Meuse je francúzsky kantón v departemente Meuse v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 22 obcí.
Stehová plachta
thumb|Stehové plachty Stehové plachty sú trojuholníkové plachty upevnené jednou (najdlhšou) stranou na stehy (laná medzi sťažňami). Voľný roh je lanom pripevnený o palubu alebo o iný sťažeň. Najväčšou výhodou stehových plachiet je možnosť plavby ostro proti vetru. Pri zadnom vetre sú však menej účinné, na tento účel sú vhodné rahnové plachy. Stehové plachty majú aj stabilizačnú funkciu.
Stehové plachty sa najčastejšie používajú na malých jachtách vďaka ich ľahkej obsluhe a spomínaným vlastnostiam výhodným pri plavbe proti vetru. Názvy stehových plachiet sa odvíjajú od ich polohy medzi sťažňami, resp. od názvov stehov, na ktorých visia. Stehovky medzi predným sťažňom a čeleňom sa označujú ako stehovka, vnútorná kosatka, (stredná) kosatka, vonkajšia kosatka a lietavka.
Julian Beever
thumb|Julian Beever
Julian Beever je anglický umelec žijúci v Belgicku. Je známy najmä svojimi trompe-l'oeil dielami maľovanými pastelom na chodníkoch vo Francúzsku, Anglicku, Škótsku, Belgicku, Holandsku, Spojených štátoch, Kanade a v Austrálii. Jeho diela, ak sa na ne pozeráme zo správneho uhlu, dávajú ilúziu trojrozmerného obrazu, ktorý ako keby vychádzal zo zeme. Tieto obrazy sú maľované pomocou techniky premietania - anamorfizmus a vymyká sa pravidlám perspektívy.
Bora (priezvisko)
Bora je priezvisko. V Česku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v mestách Ostrava a Třinec. Na Slovensku sa v neprechýlenej podobe vyskytuje len v Šali a Palárikove
Známi nositelia
Pozri v článku Bora.
Malleville-les-Grès
Malleville-les-Grès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Xouaxange
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plaňany
Plaňany sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 769 obyvateľov, z toho 886 mužov a 883 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 36,6 roka, ženy 39,8 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bystrička
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bystrička v okrese Martin.
Hörsching
Hörsching je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Linz-vidiek.
Žije tu 5 763 obyvateľov (1. 1. 2010).
Akcelerovaná procesorová jednotka
Akcelerovaná procesorová jednotka (, skr. APU) je hlavná procesorová jednotka v počítači (CPU), ktorá navyše zahŕňa ďalšie možnosti spracovania určené na urýchlenie jedného alebo viacerých typov výpočtov mimo centrálnej procesorovej jednotky. To môže zahŕňať grafické výpočty, výpočty pre všeobecné použitie, programovateľné hradlové pole (FPGA) a pod.
Pod APU dnes chápeme predovšetkým ako technologické zariadenie, ktoré integruje CPU a kompatibilné GPU, čím dochádza ku zlepšeniu prenosu dát medzi týmito zložkami a zároveň znížuje spotrebu energie až o 50 % oproti tradičnej architektúre. APU môže zahŕňať aj spracovanie videa a ďalšie akcelerátory pre konkrétne aplikácie. Príkladom sú jednotky AMD APU, Intel HD Graphics, NVIDIA Project Denver.
Dizajn a vlastnosti APU
Návrh APU odstraňuje rad problémov vďaka zlepšeniu komunikácie medzi jadrami CPU a jadrami GPU. Vplyvom tejto integrácie sa u počítačov s APU významne zlepšuje pomer výkon / cena. Dnes už klasické použitie APU je pre mobilné prístroje, ako sú mobilné telefóny, netbooky, tablety. Najväčší prínos APU pre desktopy a servery, je využitie nových štandardizovaných rozhraní a knižníc, ako sú pre všeobecné výpočty DirectCompute, OpenCL, WebCL a najnovších verziách OpenGL.
Prvý APU boli použité v systémoch s nízkym výkonom, kde sa vďaka integrácii CPU a GPU šetrila energia. V súčasnej dobe sa navyše APU používa v systémoch, kde prinášajú vysoký výkon v jednoduchej presnosti FLOPS (hracie konzoly a modelovanie).
Typickými APU orientovaným na vysoký výkon sú APU od firmy AMD, ktoré sú použité v konzolách PlayStation 4, ktoré majú celkový výkon vyšší ako 1 T Flops (jednoduchá presnosť). Podobné vlastnosti má aj APU použité v konzole Xbox One. V oboch prípadoch ide o APU s ôsmimi jadrami CPU, vysoko výkonným GPU a pamäťou zdieľanou ako CPU, ako aj GPU. Cieľom tohto riešenia je dokonalá spolupráca systémov APU a tým pádom čo najvyšší reálny výkon konzol.
Dôležitým predpokladom efektívneho využitia APU je podpora zo strany software pre efektívneho implementáciu softvérového rozhrania. Prelomom pre využitie APU bola podpora grafického rozhrania DirectX 11, od firmy Microsoft, s ktorou prišlo výpočtovej rozhrania DirectCompute 1. Aj v oblasti otvoreného softvér, došlo k podpore APU a to najmä vďaka podpore čoraz významnejšieho grafické rozhranie OpenGL, grafické rozhranie pre drobné a vstavané spotrebiče OpenGL ES a výpočtového rozhrania OpenCL.
Posledná prijatá verzia OpenCL 2.0 rázne obmedzuje nutnosť intervencií CPU do práce GPU v najnovších APU, takže ďalej silne znižuje nutnosť prenášanie dát medzi CPU a GPU v rámci APU. Vlastne sa tak rozširuje množina problémov a algoritmov, ktoré je možné riešiť takmer bez zásahu  CPU. Riešenie za pomoci GPU je totiž obvykle menej energeticky náročné, au čoraz väčšieho množstva úloh aj výrazne výkonnejšie. V podstate sa dá povedať, že cieľom APU je maximálne využitie GPU z dôvodu jeho oveľa vyššiu efektivitu než u súčasných CPU.
Čipy APU
Toto pomenovanie zaviedla v roku 2010 spoločnosť AMD spolu s uvedením svojho projektu AMD Fusion s modelmi Bobcat, Jaguar, .... Prvý APU (CPU a GPU v jednom puzdre) však prišlo už v roku 2006 spolu s procesorom Intel Atom. Oba čipy oproti bežným desktopovým procesorom disponujú miniatúrnymi veľkosťami (Intel Atom 9,1 × 9,6 mm a AMD Bobcat 8,1 × 9,1 mm) a oveľa menšom TDP (napr. AMD Bobcat má mať 9 W, bežné procesory pritom dosahujú 65-95 W). Tretí hráč na trhu procesorov architektúry x86, spoločnosť VIA pre rok 2011 chystá APU čipy NANO. Pre ARM žiadne APU návrhy zatiaľ nie sú známe; ak by sa mali objaviť, dá sa (súdiac podľa zlomkovej spotreby ARM procesorov oproti procesorom x86) predpokladať ešte oveľa menšia TDP než má súčasný návrh AMD Bobcat.
Horský park
thumb|Pohľad na Bratislavu z Horského parku
Horský park je bratislavský mestský park nachádzajúci sa v mestskej časti Staré Mesto. Na rozdiel od ostatných bratislavských parkov je Horský park špecifický tým, že sa nachádza prakticky v strede mesta a pritom disponuje takmer nedotknutým prostredím a pôvodnou flórou a faunou.
V Horskom parku sú postavené vysokoškolské internáty pre študentov Ekonomickej univerzity. Študenti ich familiárne nazývajú „HOPA“ a „DOPA“. Budova internátu HOPA je pravdepodobne z roku 1939.
Dejiny
Horský park vznikol na západnom okraji mesta v roku 1868 zásluhou vtedajšieho starostu mesta Heinricha Justiho. V tom čase sa tu nachádzali pôvodné dubové a bukové porasty. Viacstoročné duby, jasene buky, jedlé gaštany, borovice tvorili kostru malebných lesných porastov. Na nich sa sústredila pozornosť milovníkov prírody, mestských činovníkov a iných nadšencov združených v Bratislavskom okrášľovacom spolku, ktorí sa rozhodli založiť na území spomínaných lesných porastov nazývaných „Študentský les“ lesopark – dnešný Horský park.
Horský park teda vznikol prakticky úpravou už jestvujúceho lesného prostredia, jeho stvárnením a doplnením novými výsadbami, vytvorením priehľadov, skvalitnením okrajových častí a vybudovaním prístupových ciest.
Mešťanosta Justi poveril mestského inžiniera Antona Sendleina, aby vypracoval plán vychádzkových ciest. V parku bolo osadených 50 kusov lavíc, pri hlavnom vchode bol vybudovaný domček pre strážcu a v roku 1873 bolo tiež vybudované detské ihrisko. Na zavlažovanie slúžili dve studne. Areál parku skrášľovali aj malé stavby zo železa – gloriet, malý pavilón so zalomenými lavičkami alebo kovová rozhľadňa na Murmanskej výšine. V parku sústavne pribúdali nové lavičky. Napríklad v roku 1907 dal Mestský okrášľovací spolok vyhotoviť firmou Marton guľaté lavičky (niektoré sú dochované dodnes). V tomto roku bolo na stromoch upevnených aj 25 kusov tabúľ s básňami domácich básnikov. Pre ochranu zvierat a vtákov bolo postavených 20 kŕmidiel a vtáčích búdok.
Súčasnosť
Dnes sa park nachádza v geografickom strede mesta, ktoré sa rozrástlo na všetky strany a jeho rozloha sa stabilizovala na 22 hektárov. Park sa nachádza v nadmorskej výške 185 až a rozkladá sa v dvoch zbiehajúcich sa údoliach, na horskom chrbáte medzi nimi a na terasovitých plošinách. Prirodzeným centrom parku je Justiho pamätník s odpočinkovou terasou. Tento pomník mu dalo postaviť mesto v r. 1908 po jeho smrti a je dielom bratislavského sochára Alojza Rigeleho, ktorý bol tiež členom Bratislavského okrášľovacieho spolku.
Pred vstupom do parku z Nekrasovovej ulice je umiestnený pomník botanika J. A. Bäumlera, rovnako od sochára Alojza Rigeleho.
Dnes k parku patrí aj historická horáreň Horský park, ktorá sa stala vyhľadávaným miestom odpočinku, stretávania sa ľudí a originálnym kultúrnym centrom Bratislavy. Jej súčasťou je aj záhrada s detským ihriskom a libressom. V lete sa tu konajú rôzne kultúrno-spoločenské podujatia. Horáreň zrenovovala a pre verejnosť ju otvorila Nadácia Horský park, ktorá sa výrazne zasadzuje aj o ochranu a zmysluplné vyžívanie Horského parku v dnešných dňoch.
Alexander Nejedlý
Životopis
V roku 1984 ukončil Strednú priemyselnú školu v Žiline, v odbore požiarnej ochrany a v rokoch 1994 až 1999 absolvoval štúdium na Akadémii Policajného zboru v Bratislave, kde získal titul doktora práv.
Spočiatku pracoval ako hasič v podniku Chemko Strážske, neskôr na Okresnej správe Zboru Požiarnej ochrany v Michalovciach. V roku 1996 sa stal veliteľom zmeny jednotky Zboru Požiarnej ochrany v Michalovciach. V roku 2006 sa stal riaditeľom Okresného riaditeľstva Hasičského a záchranného zbor (HaZZ) u v Michalovciach.
Clermont-en-Argonne (kantón)
Clermont-en-Argonne je francúzsky kantón v departemente Meuse v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 14 obcí.
Vic-sous-Thil
Vic-sous-Thil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
National anthem of South Africa
National anthem of South Africa (doslova Štátna hymna Južnej Afriky) je od roku 1997 štátna hymna Južnej Afriky. Je zložená z piesní Nkosi sikelel i'Africa a Die Stem van Suid-Afrika a v jednotlivých častiach sa postupne spieva v piatich z úradných jazykov Juhoafrickej republiky.
Manéglise
Manéglise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polepy (okres Kolín)
Polepy sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 610 obyvateľov, z toho 323 mužov a 287 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 41,6 roka, ženy 42,8 roka).
Yutz
Yutz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bóra (priezvisko)
Bóra je maďarské priezvisko. Na Slovensku sa v neprechýlenej podobe vyskytuje len v Palárikove a Trnave. V Česku sa v neprechýlenej podobe vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Bóra.
Sága
Sága môže byť:
Ella Fuchsová-Lehotská
Ella Fuchsová-Lehotská (* 24. august 1905, Ostrava – † 9. máj 1967, Piešťany) bola slovenská baletná umelkyňa, choreografka a pedagogička. Účinkovala v Slovenskom národnom divadle v Bratislave, potom ako primabalerína v košickom divadle a neskôr i v Česku.
Bola prvou ženou na čele Baletu SND.
Životopis
Po vojne bola v rokoch 1946 až 1948 profesorkou na konzervatóriu v Bratislave. Svoje baletné štúdio mala aj vo svojom byte na Nám 1. mája. „Vychovala najviac sólistov zo všetkých baletných pedagógov u nás“ jej žiačkou bola Eva Jaczová.
„Mala dokonalú baletnú techniku, no nesústredila sa len na ňu. S rovnakou ľahkosťou sa vedela zhostiť aj tanečnej úlohy v operete i muzikáli, zvládala akrobatické kúsky, klasický tanec, stepovanie a keď bolo treba dokonca aj spev.“
Obaja jej synovia, Juraj (* 1940) a Ján (* 1947), sú hudobníci.
Alexander Melicher
Prof. PhDr. Alexander Melicher, CSc (* 10. január 1933, Bratislava) je slovenský hudobný pedagóg.
Životopis
Vyrastal v Šamoríne, kde sa aktívne venoval hudbe už na meštianskej škole (1939 – 1947). Počas štúdia na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave (hra na husle a teória vyučovania hudobnej výchovy, 1953 – 1957), kde jeho učiteľmi boli aj Eugen Suchoň, Viliam Fedor a Ján Albrecht, spieval v zbore Slovenskej filharmónie. Krátko pôsobil v Trenčíne (učiteľ hudobnej výchovy na Základnej deväťročnej škole, 1957 – 1960) a potom sa usadil v Banskej Bystrici. Učil na Pedagogickej fakulte (Katedra hudobnej výchovy, od r. 1981 docent a zástupca vedúceho katedry), neskôr na Fakulte humanitných vied Univerzity Mateja Bela (vedúci Katedry hudobnej a estetickej výchovy). V roku 1997 ho vláda SR poverila založením Akadémie umení, stal sa jej prvým rektorom (1998).
Doktorandské štúdium absolvoval v Prahe (Katedra hudobnej výchovy Karlovej univerzity, 1975 – 1976), na Pedagogickej univerzite J. E. Purkyně v Brne habilitoval na docenta (1981), titul profesor získal na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici (1987).
Neobyčajne bohatým hudobno-kultúrnym aktivitám profesora Melichera dominuje pedagogická činnosť. Cez prizmu učiteľa publikoval, komponoval, organizoval vedecké konferencie, zakladal a viedol detské folklórne súbory, riešil hudobno-historiografickú problematiku, či realizoval výskumy, ktorých výsledky aplikoval v pedagogickej praxi. Intenzívne sa venoval životu a dielu Zoltána Kodálya, jeho hudobno-výchovnej koncepcii (Kodályova metóda, alebo Kodályova koncepcia hudobnej výchovy) a jeho vzťahom k Slovensku. Pôsobil ako externý riaditeľ Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici, inicioval a garantoval vedecké konferencie, sympóziá a semináre o živote a tvorbe slovenských skladateľov, o hudobno-pedagogickej a hudobno-psychologickej problematike. (K problematike hudobného vzdelávania pozri aj Európska asociácia pre hudobné vzdelávanie v školách, European Association for Music in Schools – EAS).
Aktívne ovplyvňoval hudobný život Banskej Bystrice, s Literárnym a hudobným múzeom spolupracoval pri organizovaní koncertov z tvorby slovenských skladateľov v ich rodiskách a pôsobiskách. Významne sa podieľal na príprave a realizácii koncertných cyklov v Banskej Bystrici (Hudobná jar, Dni komornej hudby), spoluorganizoval festival populárnej hudby Bystrické zvony.
Významnou časťou jeho hudobných aktivít bol zborový spev a tvorba pre spevácke zbory. Okrem zboru Slovenskej filharmónie externe spieval v Štátnej opere v Banskej Bystrici. Aktívne spieval v miešaných zboroch Collegium Cantus a Canzona Neosolium, príležitostne vypomáhal vo vysokoškolskom miešanom zbore Cantica, umelecky spolupracoval so speváckym zborom Mladosť pri Univerzite Mateja Bela, so Speváckym zborom mesta Brezna, dodnes spieva v miešanom zbore Viliama Figuša-Bystrého v Banskej Bystrici. Patrí medzi propagátorov zborového spevu a popri pedagogickej práci aj komponoval pre detské zbory a príležitostne pre zbory dospelých.
Jeho aktivity v oblasti populárnej hudby boli ovplyvnené osobným priateľstvom s hudobným skladateľom Vojtechom Wickom a spoluprácou s tanečnými orchestrami Pavla Bayerleho a Gustava Broma a s vokálnou skupinou Linha Singers, ktoré realizovali nahrávky jeho skladieb v Slovenskom rozhlase.
Od chvíle, keď ho v Trenčíne oslovili manželia Kubalovci sa venoval aktívne aj slovenskému folklóru, hlavne ako huslista i ako umelecký vedúci. Zanechal výraznú stopu vo folklórnom súbore Urpín, bol umeleckým vedúcim vysokoškolského folklórneho súboru Mladosť (1971 – 1981), ako člen Ľudovej hudby Ondreja Mrázika bol spolutvorcom mnohých nahrávok ľudovej hudby v Slovenskom rozhlase, spolupracoval s niekoľkými ďalšími folklórnymi súbormi.
V marci 2013 mu primátor mesta Banská Bystrica Peter Gogola udelil Cenu primátora 2012 pri príležitosti životného jubilea za významné umelecké výkony v oblasti hudby, pedagogickú a publikačnú činnosť.
Publikácie
Spoluautor 2 učebníc, 7 vedeckých mongrafií, 2 odborných knižných publikácií, 12 odborných prác, 14 vedeckých príspevkov, prekladateľ 6 odborných prác, redaktor a zostavovateľ 10 publikácií, 3 medzinárodných a 12 domácich zborníkov, početných bulletinov, referátov na vedeckých konferenciách ap.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dražkovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dražkovce v okrese Martin.
Sedem životov (film)
Sedem životov je dramatický film z roku 2008, režírovaný Gabriele Muccinom. Will Smith účinkuje ako muž, ktorý sa rozhodne zmeniť životy siedmich ľudí. Zahrali si v ňom taktiež Rosario Dawsonová, Woody Harrelson a Barry Pepper. Film bol do amerických a kanadských kín uvedený 19. decembra 2008, do slovenských 5. marca 2009.
Dej
Pred dvoma rokmi zapríčinil Tim Thomas (Will Smith) nehodu tým, že telefonoval počas jazdy a zomrelo pri nej sedem ľudí: šesť neznámych a jeho snúbenica, Sarah Jensonová (Robine Leeová).
Rok po nehode a po odchode z práce aeronautického inžiniera, Tim dá svojmu bratovi Benovi (Michael Ealy), zamestnancovi finančnej správy, pľúcny lalok. Šesť mesiacov nato dá časť jeho pečene pracovníčke oddelenia detskej starostlivosti, Holly (Judyann Elderová). Potom začne hľadať ďalších kandidátov na transplantáciu. Nájde Georgea (Bill Smirtovich), hokejového trénera dorastencov, a podaruje mu obličku a potom daruje kostnú dreň mladému chlapcovi menom Nicholas (Quintin Kelley).
Dva týždne predtým, než zomrie, kontaktuje Holly a spýta sa jej, či pozná niekoho, kto si zaslúži pomoc. Navrhne mu Connie Teposovú (Elpidia Carrilová), ktorá žije s násilným priateľom. Tim sa odsťahuje zo svojho domu do miestneho motelu a berie si so sebou medúzu do akvária. V jednu noc, po tom, čo bola Connie zbitá, kontaktuje Tima, ktorý jej dá kľúče od svojho domu pri pláži a zmluvne ho prenesie na ňu.
Ukradnúc bratove akreditácie a vydávajúc sa pod bratovým menom Ben, si nájde kandidátov na jeho posledné dva dary. Tým prvým je Ezra Turner (Woody Harrelson), slepý predavač mäsa a klavirista. Tim zavolá Ezrovi a obťažuje ho v práci, aby zistil, či sa rýchlo rozhnevá. Ezra zostal pokojný a Tim sa rozhodne, že stojí za dar.
Neskôr kontaktuje Emily Posovú (Rosario Dawsonová), živnostníčka s blahoželaniami, ktorá má vrodenú srdcovú chybu a vzácnu krvnú skupinu. Trávi s ňou veľa času, trhá jej burinu na záhrade, opraví jej ojedinelú Heidelbergovu tlačiareň. Zamiluje sa do nej a rozhodne sa podarovať jej srdce, pretože jej situácia sa zhoršuje.
Jeho brat si ho nájde v Emilynom dome. Ben požiada Tima, aby mu vrátil jeho identifikačnú kartu. Tim odíde a vráti sa do motela. Naplní vaňu ľadovými kockami, aby zachoval orgány vitálne, vlezie dovnútra a spácha samovraždu tým, že vloží extrémne jedovatú medúzu do vody. Jeho priateľ Dan (Barry Pepper) je určený za vykonávateľa, aby zaistil podarovanie jeho orgánov Emily a Ezrovi. Ezra Turner dostane jeho rohovky a Emily srdce. Po čase stretá Emily Ezru na koncerte a pustia sa do reči.
Pôvodný názov
Slovo pound z originálneho názvu filmu Seven Pounds pochádza zo Shakespearovho diela Kupec benátsky, kde si pomstychtivý úžerník Shylock bude nárokovať jednu libru mäsa (pound of flesh) z Antoniovho tela, keď nebude schopný splatiť svoj dlh.
Bořík (priezvisko)
Bořík je české priezvisko. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v Plzni, potom v Přešticiach (okres Plzeň-juh) a Prahe. Na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výškytom v Prievidzi.
Známi nositelia
Pozri v článku Bořík.
Michael Bloomfield
Michael John Bloomfield (16. marec 1959, Flint, Michigan, USA) je vojenský letec a kozmonaut USA. Stal sa 364. kozmonautom Zeme, v kozme strávil pri svojich troch letoch viac ako 32 dní.
Životopis
Je absolventom strednej školy Lake Fenton High School v meste Fenton, potom sa prihlásil k armáde, zvládol štúdium na vojenskej akadémii v Colorado Springs (ukončil ju v roku 1981) a svoje štúdium ukončil po mnohoročnej prestávke na univerzite Old Dominion university v Norfolku.
Slúžil u armády ako vojenský letec, dva roky na základni v Nemecku, inak v USA. Oženil sa s Lori Ann Millerovou. V roku 1995 sa prihlásil k NASA, v Houstone absolvoval v rokoch 1995-1996 výcvik a bol zaradený medzi jednotku astronautov. V NASA zostal do roku 2007.
Lety do vesmíru
V rokoch 1997 až 2002 absolvoval tri lety v raketopláne do vesmíru na orbitálne stanice Mir, resp.ISS.
Commercy (kantón)
Commercy je francúzsky kantón v departemente Meuse v regióne Lotrinsko. Tvorí ho 19 obcí.
Innerschwand am Mondsee
Innerschwand je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu obyvateľov.
Britská armáda
Britská armáda sú pozemné sily Britských ozbrojených síl. Vznikli v dôsledku spojenia Anglického kráľovstva a Škótskeho kráľovstva do Kráľovstva Veľkej Británie v roku 1707 spojením anglických a škótskych jednotiek. Okrem Britskej armády je súčasťou Britských ozbrojených síl tiež Kráľovské námorníctvo (Royal Navy) a Kráľovské letectvo (Royal Air Force). Od roku 1964 sú ozbrojené zložky riadené Ministerstvom obrany.
K polovici roka 2011 zamestnávala Britská armáda 110 210 radových vojakov (vrátane 3860 tzv. Gurkhov - Brigade of Gurkhas) a 33 100 vojakov Teritoriálnej armády, čo dohromady tvorí silu 143 310 vojakov. Regular reservers (Pravidelné zálohy) Britskej armády zahrňujú navyše ešte 121 800 osôb.
Pravidelná časť armády je od roku 1907, kedy vznikla Teritoriálna armáda, tiež označovaná ako Pravidelná armáda. Britská armáda je nasadená v mnohých vojnových zónach sveta, či už ako expedičné sily či ako súčasť mierových síl Organizácie Spojených národov. Britská armáda momentálne pôsobí v Kosove, na Cypre, v Nemecku, Afganistane a v ďalších krajinách.
Všetci príslušníci armády prisahajú (či potvrdzujú) vernosť panovníkovi ako formálnemu vrchnému veliteľovi, veliteľom Britskej armády je náčelník generálneho štábu (Chief of the General Staff).
Organizácia Britskej armády
Britská armáda sa delí na pravidelnú armádu (Regular Army) a Teritoriálnu armádu (Territorial Army). Detailnejšia štruktúra Britskej armády je kvôli rozdielnemu pôvodu a variabilite jednotlivých celkov veľmi komplexná. Z hľadiska vojenskej štruktúry je armáda rozdelená do dvoch paralelných celkov - administratívneho a operačného. Administratívny celok zahŕňa regimenty a armádne zbory. Operačný celok zahŕňa hlavný operačný veliteľský celok, čo je veliteľstvo pozemných síl (HQ Land Forces). Delí sa do divízií a podriadených jednotiek počnúc regimentmi a eskadrami končiac. Operačné a regionálne divízie riadia v rámci príslušných geografických oblastí všetky jednotky, či už v teritoriálnej alebo pravidelnej armáde.
Britská armáda sa skladá z generálneho štábu (General Staff) a armády (Field Army), ktorá je v prípade potreby nasadzovaná. Armádu podporujú regionálne sily (Regional Forces), vrátane spoločných zoskupení (Joint Elements), ktoré spolupracujú s Kráľovským námorníctvom (Royal Navy) a Kráľovským letectvom (Royal Air Force). Armáda plní úlohy stanovené demokraticky zvolenou vládou Spojeného kráľovstva. Primárnou úlohou Britskej armády je brániť záujmy Spojeného kráľovstva, ktoré sa skladá z Anglicka, Walesu, Škótska a Severného Írska. Plnenie tejto úlohy môže zahŕňať službu v zámorí ako súčasť síl Severoatlantickej aliancie (NATO) či akékoľvek ďalšie medzinárodné nasadenie. Vojsko tiež môže byť nasadené v operáciách Spojených národov či v prípade ďalších krízových situácií.
Systém regimentov
Vzrastajúca potreba po imperiálnej expanzii spolu s neefektivitou, ktorá sa prejavila počas napoleonských vojen, viedla na konci 19. storočia k tzv. Cardwellovým a Childersovým reformám. Vďaka týmto reformám dostala Britská armáda modernú koncepciu, bol tiež definovaný systém regimentov. Haldaneové reformy v roku 1907 deklarovali vznik Teritoriálnej armády, ktorá dodnes existuje a predstavuje dobrovoľnícku záložnú zložku armády.
Veliteľská štruktúra
Veliteľská štruktúra je hierarchická, stojí na systéme divízií a brigád zodpovedných za zoskupenie menších jednotiek. Hlavnými jednotkami sú regimenty (regiments) alebo zoskupenia veľkosti práporov (Battalion) s menšími podriadenými jednotkami o veľkosti rôt (company) či čiat (Platoon). Všetky slúžiace jednotky sú buď pravidelné, a teda na plný úväzok (Regular), alebo slúži na čiastočný úväzok v Teritoriálnej armáde, prípadne sa kombinujú s podriadenými jednotkami oboch typov.
Názvy zoskupení
Názvy bojových zoskupení sa z mnohých historických dôvodov líšia. Pechotný regiment predstavuje iba administratívny a slávnostný organizačný celok a zahŕňa niekoľko práporov. Pechotný prápor je ekvivalentom jazdnému regimentu. V prípade potreby je za účelom splnenia operačných úloh vytvorená bojová skupina (battle group) okolo bojovej jednotky, ktorú podporujú jednotky či podriadené zoskupenia z ostatných oblastí. Dobrým príkladom by mohla byť eskadra (squadron) tankov pridružená k bojovej skupine mechanizovanej pechoty, prieskumných jednotiek, delostreleckých batérií a ženijnej podpory.
Štruktúra jednotiek
Štandardné operačné jednotky sú štrukturované nasledovne. Existujú však jednotky, ktoré majú vlastnú štruktúru, zvyklosti, názvy a zloženie.
Zbory sa skladajú z dvoch alebo viacerých divízií. Vzhľadom k veľkosti Britskej armády sú však ako čisto národné celky nasadzované len zriedka. Namiesto práporu môže byť sformovaná bojová skupina špecificky prispôsobená úlohám, ktoré treba v danej operácii splniť. Bojová skupina je utvorená okolo obrneného regimentu či pechotného práporu, ku ktorým sú podľa potreby pridružené ďalšie jednotky, či sú od nich odobraté. Výsledné zoskupenie pozostáva zo zmiešaných formácií obrnencov, pechoty, delostrelectva, ženijných a podporných jednotiek. Počet vojakov sa väčšinou pohybuje okolo 600 a 700 mužov pod velením podplukovníka (Lieutenant Colonel).
Nasadenie Britskej armády
Britská armáda je v súčasnosti nasadená vo viac ako 80 krajinách sveta. Charakter nasadenia sa líši a jeho rozsah zahŕňa jednotlivých vojenských poradcov až po plné operačné nasadenie.
Pechota
náhľad|Britský vojak s útočnou puškou L8A2
Základnou pechotnou zbraňou Britskej armády je útočná puška L85A2, často vybavená podvesným granátometom L17A2. Zbraň má niekoľko variantov, ako napríklad L86A2, čo je ľahká podporná zbraň, a L22A2, čo je karabína tohto zbraňového systému používaná hlavne u posádky tankov. Podporná paľba je vedená ľahkým guľometom FN Minimi a guľometom pre všeobecné použitie L7. Pre nepriamu paľbu slúžia mínomety kalibru 51 a 81 mm. Ostreľovacie pušky zahŕňajú L118A1 kalibru 7,62 mm, L115A3 a AW50F, všetky vyrobené firmou Accuracy International. Niektoré jednotky sú vybavené ostreľovacou puškou Barrett L82A1 kalibru .50. Nedávno bol do výzbroje zaradený model bojovej brokovnice L128A1 (Benelli M4), ktorý je určený do Afganistanu na boj na krátku vzdialenosť. náhľad|Tank Challenger 2
Obrnené technika
Hlavným bojovým tankom je Challenger 2. Ďalšia obrnená technika zahŕňa vozidlo Supacat "Jackal" MWMIK a Iveco "Panther" CLV. Bojové vozidlo pechoty Warrior predstavuje hlavný obrnený transportér. Používajú sa však aj rôzne varianty bojového prieskumného vozidla, vozidlá Saxon APC. V súčasnej dobe sa na bojisko vracia modernizovaná verzia vozidla FV430, teraz známa ako Bulldog. Britská armáda ďalej bežne používa terénne vozidlá Land Rover Wolf a Land Rover Defender.
Letectvo Britskej armády
Zbor Army Air Corps poskytuje armáde priamu leteckú podporu, v tejto úlohe však vypomáha tiež Kráľovské letectvo. Hlavnou útočnou helikoptérou je Westland WAH-64 Apache, čo je stroj vyrábaný na základe licencie. Jedná sa o modifikovanú verziu AH-64 Apache. Helikoptéra Bell 212 je prevažne špecializovano-transportný stroj obsluhovaný dvojčlennú posádkou, ktorý je schopný transportovať až 12 vojakov. Helikoptéra Westland Gazelle je ľahký stroj primárne určený na prieskum bojiska a navádzanie delostrelectva a letectva. Stroj Eurocopter AS 365N Dauphin sa využíva pri špeciálnych operáciach. Ľahké lietadlo Britten-Norman Islander je používané pre vzdušný prieskum a na účely velenia.
Bőr (priezvisko)
Bőr je maďarské priezvisko. V maďarčine slovo bőr znamená koža. Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo len raz – v obci Perín-Chym (okres Košice-okolie). V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia
Pozri v článku Bőr.
Nemecká literatúra
Nemecká literatúra je literatúra, v ktorej sú všetky diela napísané po nemecky. Patria sem teda aj rakúska a švajčiarska literatúra. K nemeckej literatúre sa radí aj tvorba nemecky píšucich spisovateľov žijúcich v iných krajinách a nemeckých jazykových ostrovov.
Najstaršou literárnou pamiatkou je preklad Biblie západogótskeho biskupa Wulfilu (* 313 † 383) z gréčtiny do gótčiny. Považuje sa tiež za vynálezcu gótskeho písma, ktorým sa písalo na pergamen a nebolo ho potrebné vyrývať do dreva či kameňa ako runy. Z tohto prekladu Biblie sa zachovali iba úryvky, ktoré dnes poznáme pod názvom Codex argenteus (Strieborný rukopis), ktorý je uložený v univerzitnej knižnici v Upsale.
Z ľudovej slovesnosti sa pestovali obetné zariekadlá, modlitby, chválospevy, svadobné básne, mýty, legendy a rozprávky. Z rímskych zdrojov (Tacitova Germánia) vieme, že Germáni pri bojoch používali aj bojové piesne.
Raný stredovek (okolo 750 – 1100)
thumb|right|Hildebrandova pieseň Z obdobia pred sťahovaním národov sa zachovali Merseburské zaklínadlá (Merseburger Zaubersprüche), ktoré však boli do písomnej podoby dané až v 10. storočí. A keďže boli objavené v 19. storočí v Merseburgskej knižnici, dostali podľa mesta aj svoj názov. Ide o dve zariekadlá – jedno má slúžiť na oslobodenie vojnových zajatcov, druhé je liečivé požehnanie.
Manéhouville
Manéhouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Nemecká literatúra
Raný stredovek (okolo 750 – 1100)
Počas sťahovania národov vznikol nový básnický žáner – hrdinská pieseň. Tieto piesne prednášali speváci žijúci na dvoroch. Spev sprevádzala harfa. Hrdinské piesne ospevovali činy vladárov (chválospevy), alebo objasňovali osudy dávnych hrdinov (epické hrdinské piesne). Jedinou zachovalou hrdinskou piesňou v nemecky hovoriacej oblasti je Hildebrandova pieseň (Hildebrandslied).
Manéhouville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nemecká literatúra
Raný stredovek (okolo 750 – 1100)
Začiatok dejín nemeckej literatúry sa zvyčajne datuje od polovice 8. storočia. Okolo kráľa Franskej ríše Karola Veľkého (* 742† 814) sa vytvoril kruh učencov, ktorí vyvíjali svoju činnosť na dvorskej akadémii a v kláštoroch (Fulda, St. Gallen, Tegernsee, Freising, Reichenau a i.). Tieto inštitúcie patrili k vedúcim centrám vzdelanosti až do 12. storočia.
Manéhouville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nemecká literatúra
Raný stredovek (okolo 750 – 1100)
Medzi prvé písomné svedectvá patria slovníky. Popri slovníkoch vznikali glosy, čiže vysvetlivky neznámych latinských slov medzi riadkami a na okrajoch latinských manuskriptov. V glosách sa nachádzajú doklady o staronemeckej reči.
V kláštoroch vznikala tiež próza. Medzi najznámejšie diela kláštornej epiky patria dva veľké Biblické eposy z 9. storočia, starosaský Heliand a Kniha evanjelií Otfida von Weißenburga.
Manéhouville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nemecká literatúra
Raný stredovek (okolo 750 – 1100)
Po rozpade Franskej ríše vznikala načas znovu len literatúra písaná po latinsky. Vznikali rôzne legendy, prvé drámy, eposy, hádanky a porekadlá.
Na prelome 10. a 11. storočia vzniká v kláštore St. Gallen prekladová literatúra.
Vrcholný stredovek (okolo 1100 – 1250)
thumb|right|Wolfram von Eschenbach, obrázok autora v [[Codex Manesse]] Literatúru tohto obdobia ovládala cirkev a jej ideológia. Prevládalo ospevovanie asketického života, kázne sú plné strachu zo smrti a posledného súdu.
Duchovní sa snažili pôsobiť aj na obyčajných ľudí, aby ich priviedli na cestu k večnosti. K tomuto zámeru upravovali aj reč, obsah a formu svojich diel. Písalo sa opäť po nemecky. Ide najmä o kázne, biblické príbehy, modlitby a legendy. Vznikali však nielen nábožné texty, ale aj príbehy, ako je Kronika cisárov (Kaiserkronik, okolo roku 1150), v ktorej sa epizodickou formou hovorí v okolo 17.000 veršoch o živote 54 Rimanov od počiatku Rímskej ríše až po prípravu druhej križiackej výpravy. Z tohto obdobia pochádza aj známa Rolandova pieseň (Rolandslied, okolo roku 1170), ktorá popisuje boj Karola Veľkého so Saracénmi v Španielsku.
V polovici 12. storočia však dochádza pod vplyvom rytierskej kultúry k postupnej zmene. Vďaka tomuto z Francúzska pochádzajúcemu vplyvu sa literatúra sa stáva žánrovo rozmanitejšou a autori spracúvajú rôzne témy, ktoré boli v predošlom období považované za nehodné písomného spracovania (dvorská lyrika, zábavné texty). Začína sa tiež prejavovať záujem o jedinca (legendy, hrdinský epos).
Lyrika
Lyrické diela vznikali najmä vo forme piesní a básnici boli nielen básnikmi, ale tiež komponistami, spevákmi a hudobníkmi (najčastejšie harfistami, či flautistami).
Epika
Zatiaľ čo sa lyrika inšpirovala ľúbostnou lyrikou z južného Francúzska, epiku podnietili témy z Francúzska severného, ktoré nemeckí autori prispôsobili svojim podmienkam. Medzi najpočetnejšie pestované epické formy vrcholného stredoveku nesporne patril rytiersky román. Hlavným motívom diel tohto obdobia bola česť. Rytier bojoval za svoje ideály v mene božom a v službách svojho pána či dámy. K plodným autorom tohto obdobia patrili Hartmann von Aue a Wolfram von Eschenbach. V tomto období vznikol tiež najznámejší anonymný hrdinský epos Pieseň o Nibelungoch (Nibelungenlied)