cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amoncourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5689
NGC 5689 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. mája 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
Yanina Wickmayerová
Yanina Wickmayerová (* 20. október 1989, Lier, Belgicko) je súčasná belgická profesionálna tenistka.
Pohár Federácie (FED Cup)
Yanina Wickmayerová reprezentovala tím Belgicka v siedmich zápasoch Pohára federácie s bilanciou 9-4 v dvojhre a 1-1 vo štvorhre.
Milan Stanislav Ďurica
Prof. Dr. Milan Stanislav Ďurica SDB (* 13. august 1925, Krivany) je slovenský historik žijúci do roku 1998 v Taliansku. Zameriava sa predovšetkým na moderné slovenské dejiny, najmä na obdobie Slovenskej republiky (1939 - 1945).
Život
Študoval v Turíne, Ženeve, Louvaine a postgraduál absolvoval vo Viedni, Padove, Bonne a Kolíne. Teologickú dizertáciu písal o turínskom plátne (Dr. R. W. Hynek e i suoi studi sulla sindone - Dr. R. W. Hynek a jeho výskum turínskeho plátna, 1956). Za doktora politických vied v Padove sa habilitoval roku 1961 doktorskou tézou ''La Slovacchia e le sue relazioni con il Terzo Reich. Dagli accordi di Monaco all'inizio della seconda guerra mondiale (secondo i documenti diplomatici tedeschi editi e inediti'' (Slovensko a jeho vzťahy s Treťou Ríšou. Od Mníchovskej dohody do vypuknutia II. svetovej vojny (podľa uverejnených a nepublikovaných nemeckých diplomatických dokumentov)). Téza neskôr vyšla knižne.
V roku 1956 sa stal profesorom teológie na Saleziánskej vysokej škole teologickej v Abano Terme, v roku 1963 asistentom profesora, od roku 1967 profesorom politických a ústavných dejín východoeurópskych krajín a istý čas aj prednášajúcim slovenského jazyka na Padovskej univerzite. Pôsobil tam až do dôchodku roku 1997. Zároveň pôsobil aj v Ústredí slovenského katolíckeho študentstva (ÚSKŠ) a bol spoluzakladateľom a generálnym tajomníkom Ústredia slovenských katolíckych intelektuálov (ÚSKI), členom predsedníctva a neskôr predsedom Slovenského ústavu v Ríme (SÚR), ako aj redaktorom jeho ročenky "Slovak Studies". V súvislosti s prípravami a priebehom Druhého vatikánskeho koncilu bol odborným poradcom (peritus) pápežskej komisie pre disciplínu kléru a laikov. V roku 1969 založil stredisko východoeuropských štúdií (Centro di studi sull'Europa orientale). Založil a redigoval ročenku Inštitútu slovanskej filológie pri Univerzite v Padove, „Il Mondo Slavo“. Bol spoluautorom viacerých encyklopédií vo svete. Je výborný znalec západných archívov a knižníc. Od roku 1993 pôsobil ako profesor Cirkevných dejín na Cyrilo-metodskej bohosloveckej fakulte UK v Bratislave, momentálne tam už nepôsobí. Na Slovensku sa pričinil o založenie Slovenského historického ústavu v Ríme a Ústavu dejín kresťanstva (1996).
Na Vianoce roku 1997 úplne stratil sluch. Roku 1998 sa vrátil na Slovensko.
Postoj iných historikov k práci M. S. Ďuricu
Viacerí historici s prácou M. S. Ďuricu a jeho interpretáciou dejín polemizujú, niektorí ju úplne odmietajú. Niektorí však oceňujú jeho prínos pre slovenskú historiografiu predovšetkým pre množstvo zhromaždeného materiálu predovšetkým z talianskych archívov, ktoré boli pre historikov pôsobiacich na Slovensku počas totalitného komunistického režimu neprístupné.
Slovenská historička a vysokoškolská pedagogička Emília Hrabovec hodnotí prácu M. S. Ďuricu nasledovne: "Na prestížnych západoeurópskych univerzitách získal to najlepšie vzdelanie, teoretickú a metodologickú prípravu, jazykové znalosti a medzinárodnú skúsenosť, ktoré mu umožnili formulovať správne otázky a hľadať na ne odpovede systematickým, disciplinovaným a široko rozvetveným štúdiom prameňov a literatúry, kontextualizovať, skúmať slovenské dejiny so všetkou vernosťou vedeckej historickej metóde z nich samých, teda slobodne, bez politických tlakov a závislostí najrozličnejšieho druhu, bez spätných projekcií neskorších mimohistorických kritérií, iba na základne prameňov a historických súvislostí."
Slovenský historik Peter Sokolovič vyzdvihuje celoživotné dielo M. S. Ďuricu: "Je málo historikov, ktorí na pomyselnom poli slovenskej historiografie vyryli takú hlbokú brázdu ako profesor Milan Stanislav Ďurica. Jeho dielo patrí nielen k tomu najrozsiahlejšiemu, ale aj najkvalitnejšiemu, čo dokázala slovenská historiografia 20. storočia vyprodukovať."
Kritika a obhajoba diela Dejiny Slovenska a Slovákov
V roku 1995 vydal prácu Dejiny Slovenska a Slovákov (komentovaná chronológia slovenských dejín). Ministerstvo školstva z iniciatívy ministerky školstva Evy Slavkovskej v roku 1996 financovalo, čiastočne z prostriedkov európskeho fondu Phare, celoplošnú distribúciu druhého vydania Dejiny Slovenska a Slovákov (1945 – 1993) ako pomôcku pre školy. V tlači bolo publikované kritické stanovisko pracovníkov Historického ústavu SAV. V januárovom čísle (1997) Historického časopisu vyšla podrobná (výrazne negatívna) recenzia knihy. V marci 1997 HÚ SAV poslal ministerke školstva obšírny materiál, v ktorom zopakoval svoje výhrady k faktografickému, terminologickému a koncepčnému obsahu knihy. Vzhľadom na financovanie z európskych peňazí sa kauza dostala až na medzinárodnú úroveň. Ministerstvo medzičasom pod tlakom Európskej únie v júli 1997 neodporučilo knihu používať na školách. 24. septembra 1997 Kresťansko-sociálna únia zorganizovala tlačovú konferenciu na obranu Ďuricovej knihy, kde jej odporcov označila za „marxistov“ a „čechoslovakistov“.
Iní slovenskí historici, medzi nimi aj Richard Marsina či Belo Polla, vo verejnom vyhlásení bránili Ďuricu a jeho Dejiny a kritizovali vedenie Historického ústavu SAV: "Publikácia má všetky atribúty serióznej, vedecky podloženej práce a ako dielo jedného človeka si zasluhuje obdiv a uznanie. Preto rozhodnutie Ministerstva školstva SR rozoslať publikáciu ako učebnú pomôcku do škôl bolo korektné, ba priam potrebné. Militantné postoje, ktoré sa vyskytujú, najmä v časti publicistiky proti osobe Milana S. Ďuricu, pramenia v úsilí terajšieho vedenia Historického ústavu SAV. Nejde v nich o historickú pravdu ani o objektívnu interpretáciu našich dejín."
Slovenský historik doc. František Bielik sa v rozhovore pre médiá postavil na stranu M. S. Ďuricu a vyzdvihol význam jeho práce: "Myslím si, že zásluha prof. M. S. Ďuricu pri zapĺňaní bielych miest slovenskej histórie je obrovská [...] Výpady proti prof. M. S. Ďuricovi robia skupiny tých slovenských historikov, ktorých vedecké práce za ostatných štyridsať rokov sú ukážkami deformácií dejín nášho národa."
Werner Sombart
Werner Sombart (* 19. január 1863, Ermsleben, Nemecko – † 18. máj 1941, Berlín) bol nemecký sociológ a ekonóm.
Milan Stanislav Ďurica
Kritika a obhajoba diela Dejiny Slovenska a Slovákov
Ďurica v knihe Priblížiť sa k pravde (Slovenské pedagogické nakladateľstvo, Bratislava 1998) svoju verziu s poukázaním na pramene a odbornú literatúru obhajuje.
Werner Sombart
Skúmal kapitalizmus ako osobitný sociálny jav, problémy sociálnej mobility a sociálnej stratifikácie.
Spočiatku sa hlásil k socializmu a Marxovmu učeniu. Jeho hlavnou myšlienkou je idea pokojného vývoja kapitalizmu k spoločnosti sociálneho pluralizmu, v ktorej koexistuje dlho kapitalizmus a socializmus.
Milan Stanislav Ďurica
Dielo
Podľa Jubilejného zborníka na počesť Milana S. Ďuricu, Bratislava 1995 Ďurica napísal asi 1700 bibliografických jednotiek. Okrem toho prekladá do slovenčiny a taliančiny.
Známe diela:
Secqueville-en-Bessin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 350 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Radoslav Banga
Radoslav Banga (* 27. marec 1982, Praha), známejší pod pseudonymom Gipsy, je reper, spevák, textár a hudobník rómskeho pôvodu, ktorý už od svojich 13 rokov pôsobí na českej hip hopovej scéne.
Život
thumb|Gipsy pri natáčaní videoklipu Do You Wanna (2009) thumb|Gipsy a Noemi Fialová (Gipsy.cz) Už od roku 1994 sa spolu s bratom Patrikom pokúšal preraziť na hudobnej scéne, ale neuspel. Miesto pokračovanie v duu Twins sa obaja rozhodli založiť hip-hopovú skupinu Kalo Rikonos, z ktorej sa nakoniec časť odtrhla a stala sa z nej Paranormalz Cru. Jedinou oficiálne nahranou snímkou Kalo Rikonos sa v roku 1996 stala agresívna pieseň s tematikou ulice a rasizmu zvaná Syndrom Snopp. Ani ten sa však vtedajší Universal Music nerozhodla vydať.
V roku 1997 sa stretol s DJ smogom a založil rovnomennú hip-hopovú skupinu Syndrom Snopp a z party Paranormalz Cru sa stalo undergroundové vydavateľstvo. Na vlastné náklady začali vydávať alba. Gipsy sa stal hlavným producentom a od roku 2000 vydalo Paranormalz cez 30 albumov undergroundového hip-hopu.
Redstone (balistická raketa)
right|thumb|Redstone
Radoslav Banga
Život
Okolo roku 2000 pod menom Ramonis pôsobil na popovej scéne, vydal album Ramonis.cz u BMG a napísal text ku skladbe Letím ke hvězdám pre prvý ročník súťaže Česko hledá SuperStar, ale tiež spolupracoval na debutovej platni Busted R'n'B speváka Sámera Issy. Ďalej vydal platňu Rýmy a blues, ktorú priblížil tento žáner českým priaznivcom rapu.
Redstone (balistická raketa)
Redstone bola prvou americkou raketou stredného doletu. Jej život ako bojovej rakety bol síce krátky, ale zohrala velkú rolu v americkom vesmírnom programe. Slúžila na vynášanie kozmickej lode Mercury po balistickej dráhe do vesmíru. Vývoj začal v roku 1954.
Dejiny
Raketa mala byť pôvodne vojenská. Vývoj sa zakladal na skúsenostiach s raketou V-2. Boli postavené rôzne varianty ako boli rakety Jupiter-C a Juno-1. Z nich vchádzal variant Redstone, ktorý sa líšil iba vyššou výkonnosťou. O niečo neskôr rakety odkúpila Austrália na suborbitálne testy. Raketu potom vylepšila na Redstone/Sparta a v jednom prípade použila aj na vynesenie prvej austrálskej družice Wresat.
V roku 1960 sa k rakete pridala kozmická loď Mercury - vznikla raketa Redstone/Mercury. Táto raketa potom 5. mája 1961 vyniesla nad hranicu vesmíru prvého Američana Alana Sheparda, aj keď iba po balistickej dráhe. Jeho let trval 15 minút.
Radoslav Banga
Život
Banga sa presadil tiež mimo hudobnú oblasť a v roku 2007 sa stal ambasadorom Európskeho roka rovnakých príležitostí. Gipsy.cz si ako prvá a zrejme jediná česká kapela zahrala na najväčšom festivale na svete Glastonbury. Videoklip k singlu Romano Hip Hop sa hral na MTV a kapela hrá po celom svete. Gipsy.cz sa zúčastnilo tiež dvoch národných kôl Veľkej ceny Eurovízie a jedného medzinárodného.
Redstone (balistická raketa)
Iné projekty
.
Radoslav Banga
Život
Je prasynovcom spisovateľa Dezidora Bangy.
Qualcomm
náhľad|Sídlo spoločnosti Qualcomm
Qualcomm je americká spoločnosť založená v roku 1985 v San Diegu s celosvetovou pôsobnosťou. Zameriava sa na bezdrôtové telekomunikačné zariadenia a služby založené na technológii CDMA ktorú vyvinula a na iných technológiách. Po odkúpení časti spoločnosti AMD tiež produkuje grafické čipy Adreno používané vo svojich čipových súpravách pre mobilné zariadenia. Predtým taktiež vyvíjala e-mailový klient Eudora.
Diona (mesiac)
Diona alebo Dione je prirodzený satelit Saturna. Objavil ho taliansky astronóm Giovanni Domenico Cassini v roku 1684. Meno dostal po matke gréckej bohyne Afrodity.
Povrch
Mesiac sa skladá z polovice z kremičitanov a zvyšok tvorí vodný ľad. Povrch Dione je tmavší ako povrch iných Saturnových mesiacov, čo nasvedčuje tomu, že sa tu vyskytujú kamenné plochy nepokryté ľadom. Satelit je posiaty množstvom kráterov, z ktorých veľká väčšina nepresahuje svojím priemerom. Najväčší z nich, Amata, má priemer takmer. Snímky Voyageru 2 odhalili jasnú oblasť okolo krátera, ktorú tvoria svetlé pruhy. Sú to pravdepodobne zlomy vytvorené presakujúcou a následne mrznúcou vodou. Je to 4. najväčší mesiac Saturna.
Oceán
V septembri 2016 vydala trojica vedcov z belgického Kráľovského observatória prácu, akceptovanú na publikovanie v časopise Geophysical Research Letters, naznačujúcu existenciu súčasného oceánu. Autori analyzovali údaje o gravitácii a tvare telesa, pričom dospeli k záveru, že povrchová vrstva hrúbky 99 ± 23 km obklopuje 65 ± 30 km hlboký globálny oceán. Pokiaľ sú použitý model a závery správne, ide o prvý dôkaz existencie súčasného oceánu na Dione.
Krasíkovice
Krasíkovice je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 105 obyvateľov, z toho 60 mužov a 45 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,1 roka (muži 38,5 roka, ženy 37,6 roka).
Hraničná situácia
Hraničná situácia je zážitok bolesti, viny, utrpenia, zápasu o život, cez ktorý sa dochádza k sebapoznaniu a k skutočnej autentickej existencii človeka.
Za hraničnú situáciu sa taktiež pokladá situácia krajnej záťaže (nedostatok tekutín, potravy, spánku, kyslíku) alebo vyhroteného konfliktu. V situácii krajnej záťaže sa skúma odolnosť človeka, podmienky jeho prežitia.
Hraničné situácie sú obľúbeným literárnym motívom (Prométeus, Faust a pod.).
Podľa Karla Jaspersa je to základná situácia, v ktorej človek stroskotáva a zisťuje, že s predchádzajúcou rutinou už nedokáže prekonávať životné ťažkosti. Hraničnou situáciou je smrť, vina, utrpenie, náhoda, nespoľahlivosť sveta. Otrasenosť zo stroskotania v hraničnej situácii môže človeku ukázať cestu k pravej realizácii existencie, k svojej autenticite, t. j. k tomu, aby bol sám sebou.
NGC 5690
NGC 5690 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 30. apríla 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Floriano Peixoto
Maršal Floriano Vieira Peixoto (* 30. apríl 1839, Maceió, Brazília – † 29. júl 1895, Barra Mansa) bol brazílsky vojak a politik a druhý prezident Brazílskej republiky.
Vo februári 1891 bol zvolený za viceprezidenta a v novembri sa po odstúpení Deodora da Fonsecy stal prezidentom. V rokoch 1893-1894 potlačil vzburu námorných dôstojníkov a protirepublikánske ťaženie v štátoch Rio Grande do Sul a Santa Catarina. Jeho vláda sa vyznačovala vzrastajúcou centralizáciou moci a nacionalizmom.
Žlté pleso
Žlté pleso, často sa používa aj v zdrobnenej forme Žlté pliesko je plytké pleso v Žltej kotlinke, najvyššej z troch dolín Doliny Bielych plies, pod východnou stenou Jahňacieho štítu vo Vysokých Tatrách. Leží v nadmorskej výške. Má rozlohu. Dlhé je, široké a hlboké. K plesu nevedie turistický chodník.
La Plata (mesto)
La Plata je hlavné mesto argentínskej provincie Buenos Aires. Nachádza sa v blízkosti aglomerácie hlavného mesta Buenos Aires, ktorého centrum leží asi severozápadne od mesta. Mesto sa nachádza na severe provincie Buenos Aires v blízkosti pobrežia Río de la Plata, no nezasahuje až bezprostredne k moru. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 643 133 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti La Plata udáva na 840 100 ľudí. La Plata tak patrí k najväčším mestám v Argentíne.
Žlté pleso
Názov
Názov nie je výstižný, lebo voda v plese má zelenkastý odtieň. Napriek tomu sa tak ako pleso volá Žltá kotlinka. Nie je jasné, ako názov vznikol.
Okolie
Nad plesom je na západnej strane Jahňací štít a na juhozápadnej Kozí štít, z ktorých je pleso vidieť. Smerom na juh sa nachádzajú vo Vyšnej a Nižnej Žeruchovej kotlinke Vyšné Žeruchové pliesko a Nižné Žeruchové pliesko.
La Plata (mesto)
Mesto bolo založené v roku 1882 po federalizácii mesta Buenos Aires (1880), čím toto prestalo byť súčasne hlavným mestom provincie Buenos Aires. Novým hlavným mestom sa v danom období stalo práve mesto La Plata. Medzi rokmi 1952 až 1955 nieslo mesto názov Ciudad Eva Perón, teda Mesto Evy Perónovej.
Path Tracing
Path tracing je fotorealistický 3D vykresľovací algoritmus, ktorý využíva integrovanie metódou Monte Carlo na výpočet intenzity svetla, ktoré sa odrazí od jednotlivých bodov na povrchu objektu scény a dopadá do virtuálnej kamery. Algoritmus jednotlivo simuluje tok svetla na scéne, ktoré sa pohybujú smerom od svetla do kamery. Medzi jeho hlavné výhody patrí jeho fyzikálna vernosť, ktorá umožňuje zachytávať javy ako nepriame osvetlenie, mäkké tiene alebo kaustiky pod vodnou hladinou.
Práve pre jeho presnosť a nestrannosť sa dnes využíva ako referenčný algoritmus pri testovaní iných, rýchlejších algoritmov. Vykresľovanie kvalitných obrázkov pomocou path tracingu môže trvať niekoľko desiatok až stoviek hodín.
História
V roku 1986 James Kajiya predstavil zobrazovaciu rovnicu, popri ktorej zároveň publikoval aj algoritmus, ktorý odhaduje jej numerickú aproximáciu. O desať rokov neskôr Eric P. Lafortune priniesol niekoľko vylepšení, medzi ktoré patril aj algoritmus bidirectional path tracing.
Stena
Stena je plocha múru ohraničujúca priestor nejakej miestnosti; plocha ohraničujúca akýkoľvek priestor.
Path Tracing
História
V roku 2009 Austin Robinson z Nvidia prezentoval prvú komerčnú implementáciu algoritmu path tracing, ktorý beží na grafickej karte. Tá vo veľkej miere ovplyvnila ďalšie implementácie, ktorým pomohlo aj vyzretie technológií pre programovanie na GPU ako sú CUDA alebo OpenCL.
Opis
Zobrazovacia rovnica, ktorú publikoval Kajiya sa zdží troch zásad optiky: Princíp globálneho osvetlenia, Princíp ekvivalencie (odrazené svetlo je ekvivalentné vyžarovanému svetlu) a Princíp smerov (odrazené aj refraktované svetlo majú svoj smer).
V svete okolo nás, objekty sú viditeľné pre ich odrazivosť svetla. Z tohto hľadiska možno pozorovať, že sa objekty (aj odrazeným) svetlom osvetľujú navzájom. Z tohto jednoduchého pozorovania vychádzajú ďalšie dva princípy:
I. Pre danú uzavretú scénu, každý objekt na scéne musí vyžarovať svetlo na každý objekt.
II. Nie je žiadny rozdiel v správaní svetla, ktoré prichádza priamo od svetelného zdroja a svetla, ktoré je odrazené.
Teoretické pozadie
Algoritmus aproximuje radianciu, ktorá zo scény prichádza do kamery zo scény, teda tú ktorá je vyžarovaná priamo, aj tú, ktorú odrážajú osvetlené objekty v scéne. Pri odrazenom svetle z objektov na scéne do kamery je nutné uvažovať nielen svetlo, ktoré dopadá na ne priamo zo svetelného zdroja, ale aj to, ktoré ich osvetľuje po odraze zo scény. Preto je nutné najprv poznať zobrazovaciu rovnicu:
Ktorá hovorí o tom, že pre daný bod x na scéne v smere \omega_o je súčet radiance, ktorá je z bodu x vyžarovaná priamo (v prípade svetelného) zdroja a integrálu prichádzajúcej radiancie z celej hemisféry funkcie BRDF doplnenú o faktor. Výraz vyjadruje presečník z bodu x v smere \omega_i so scénou a  je prichádzajúca radiancia z bodu  do bodu x.
V komplikovanejších scénach však nie je možné v krátkom čase vypočítať priestorový integrál analyticky. V tomto prípade je nutné použiť numerickú metódu pre výpočet integrálu. V prípade algoritmu path tracing sa využíva metóda Monte Carlo, pre ktorý príslušný estimátor bude mať tvar:
Kde \omega_i je náhodne vygenerovaný smer a p(\omega_i) je pravdepodobnosť, s akou bol smer \omega_i vygenerovaný.
Popis algoritmu
Pre jednoduchosť algoritmus počíta s kamerou ako s bodom. Odtiaľ cez jednotlivé pixely vedie lúče a skúša, či sa od scény neodrazí do svetla. Ak áno, vypočíta príspevok v danom bode a vráti sa naspäť cez odrazené miesta postupne až ku kamere, pričom v odrazených miestach eliminuje intenzitu svetla v závislosti na odrazivosti konkrétneho bodu na scéne.
Uvedený úsek algoritmu je pre 1 pixel. Výsledná scéna vznikne, ak sa spustí niekoľkokrát pre každý pixel a v rámci jedného pixelu sa hodnoty spriemerujú. Kvalita obrázku priamo závisí na počte opakovaní algoritmu na jednom pixeli.
Výber náhodného smeru
Algoritmus ako je uvedený vyššie používa metódu SampleDir o ktorej vieme len to, že vygeneruje nejaký smer \omega_i s nejakou pravdepodobnosťou p(\omega_i). Jedno z možných riešení je, že metóda bude vyberať smery uniformne z celej hemisféry, ktorá sa však ukazuje ako korektná, ale z výsledných obrázkov šum mizne veľmi pomaly. V praxi je výhodnejšie vyberať prednostne tie smery, kde očakávame vyšší príspevok svetla.
Vzorkovanie podľa BRDF
V závislosti na charakteristike materiálu a vstupnom smere, vygenerujeme nový smer s hustotou podľa funkcie odrazivosti. Napríklad v prípade zrkadlovehó povrchu bude výsledný smer zakaždým odrazený v smere od kolmice, v prípade ideálne Lambertovského povrchu, bude vzorkovanie prebiehať s hustotou (tzv. cosínové vzorkovanie), kde \theta je uhol medzi vygenerovaným smerom a normálou plochy v bode x.
Vzorkovanie svetla
Ak sú svetelné zdroje príliš malé, alebo dokonca sú v scéne vyjadrené ako matematický bod (nemajú nikdy priesečník s náhodne vygenerovaným smerom), môže trvať veľmi dlho, kým algoritmus vygeneruje taký smer, že bude mať s nimi priesečník. V tomto prípade je výhodné odhadovať zvlášť priame a zvlášť nepriame osvetlenie. Kým stratégia pre odhad nepriameho osvetlenia môže ostať napr. vzorkovaním podľa BRDF, priame osvetlenie algoritmus odhadne zvlášť vygenerovaným smerom zo svetelného zdroja.
Kombinované vzorkovanie
Predstavme si prípad, kde materiál je „takmer zrkadlový“ a svetlo s veľmi veľkou plochou. Ak budeme vzorkovať z plochy svetla, je veľmi nízka pravepodobnosť, že sa trafíme práve do úzkeho intervalu smerov U(\omega_i), ktorý je materiál schopný odraziť v smere \omega_o s nejakou nezanedbateľnou radian- ciou. Ak budeme mať ešte silnejší predpoklad, a to že materiál je „dokonale zrkadlový“, budeme mať len jeden prípustný smer \omega_o. Ten však nami zvolená technika nikdy nevygeneruje. V týchto prípadoch bude lepšie použiť vzorkovanie podľa BRDF.
Oba prípady môžu nastať dokonca v rámci jednej scény. Metóda vyrovnanej heuristiky využíva obe metódy vzorkovania naraz a do výsledku dáva ich súčet upravený o váhu s akou pravdepodobnosťou by boli vygenerované tou druhou metódou.
Majme smer \omega_l ktorý bol vygenerovaný metódou vzorkovania svetla, smer \omega_f, ktorý bol vygenerovaný metódou vzorkovania podľa BRDF. Pravdepodobnosť bude príslušná pravdepodobnosť z prvej metódy,  príslušná pravdepodobnosť pre metódu vzorkovania podľa BRDF. Pri tejto metóde vzorkovania potrebujeme ďalšie dve hodnoty a to, aká by bola pravdepodobnosť, keby sme smery \omega_l a \omega_f vygenerovali v druhej stratégií. Formálne a.
Estimátor za použitia takejto stratégie vzorkovania bude mať tvar
Ukončenie rekurzie
V realite, svetlo, ktoré prekoná konečný počet odrazov z materiálu s nenulovou odrazivosťou, má stále nejakú (aj keď len zanedbateľne malú) hodnotu. V implementácií by to znamenalo pre každú cestu nekonečný cyklus, ktorý je v praxi vylúčený. Pre tento problém boli vyvinuté algoritmy, ktoré danú hodnotu, pre ktorú je nutný nekonečný cyklus odhadnú.
Ruská ruleta
Ruská ruleta je nestranný algoritmus, ktorý pokračuje s pravdeposťou q a váhu upraví faktorom \frac{1}{q} ktorá nám zaručuje nestrannosť. Za pravdepodobnosť prežitia cesty q môžeme použit’ čokoľvek, algoritmus bude vždy nestranný. V praxi za q dosadzujeme práve odrazivosť, ako je uvedené v pseudokóde. Ak plocha odrazí napr. 30 %, rekurzia skončí s pravdepodobnosťou 70 % a s pravdepodobnosťou 30 % bude pokračovat’.
Gabrielle Bernátová
Gabrielle Bernátová (* 1991, Trnava) je slovenská spisovateľka.
Vyštudovala Strednú zdravotnícku školu v Trnave. Knižne debutovala v roku 2014 románom Dedička. Ďalej napísala dilógiu o tvrdých praktikách mafiánskeho prostredia s názvami Nevyspytateľná mrcha (2014) a Nezastaviteľná mrcha (2015). Jej prvou nemafiánskou knihou je dielo  V dobrom aj v zlom (2015).
Konfliktná situácia
Konfliktná situácia je objavenie sa cieľov s rozdielnou valenciou v životnom poli jedinca; niektoré ciele vzbudzujú v subjekte apetenciu, lákajú ho k sebe, iné naopak vyvolávajú jeho averziu, odpudzujú ho. Rozdiely v kvalite a kvantite valencie však nie sú natoľko veľké, aby získal prevahu jeden cieľový objekt a ihneď určil smer konania indivídua.
Amont-et-Effreney
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ngonidzashe Makusha
Ngonidzashe Makusha (* 11. marec 1987) je zimbabwiansky atlét, ktorý sa venuje skoku do diaľky.
Peking 2008
Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne skok do diaľky na štvrtom mieste výkonom 819 cm. K tretiemu miestu Kubánca Ibrahima Cameja mu chýbal 1 cm a na štvrtom mieste skončil vďaka lepšiemu druhému najlepšiemu skoku, keďže s piatym Kubáncom Wilfredom Martínezom mal rovnaký najlepší skok - 820 cm.
Līga Dekmeijereová
Līga Dekmeijereová (* 21. máj 1983, Riga, Lotyšsko) je súčasná lotyšská profesionálna tenistka.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien 2003
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien 2003 boli v poradí 28. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien, ktoré organizovala Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBASQUET). Konali sa v meste Loja, v Ekvádore v dňoch od 22.27. júna 2003, za účasti 6 tímov. Ekvádor bol organizátorom juhoamerického šampionátu žien tretíkrát, keď predtým hostil toto podujatie v rokoch 1956 a 1970. Deviaty titul v rade a devätnásty celkovo získala 🇧🇷, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇦🇷.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 2003, ktoré organizovalo Mexiko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá. Rovnako slúžili ako kvalifikácia na basketbalový turnaj Panamerických hier 2003 v Santo Domingo, kde postúpila najlepšia dvojica družstiev.
Euville
Euville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juraj Sklenár
Juraj Sklenár (Sklenar, Szklenár) (* 20. február 1744, Tiba – † 31. január 1790, Bratislava) bol slovenský historik a učiteľ.
Absolvoval Košickú univerzitu, od roku 1764 bol jezuita, pôsobil ako gymnaziálny učiteľ v Levoči, Prešove, Košiciach, Trnave a Bratislave. Roku 1764 vstúpil v Trenčíne do jezuitskej rehole, študoval na univerzite v Košiciach, bol doktor filozofie. Bol výborný pedagóg, vyučoval niekoľko predmetov, v Bratislave i slovenčinu.
Tvorba
Napísal dielo Vetustissimus Magnae Moraviae situs (1784) o polohe Veľkej Moravy a „zaujatí vlasti“ starými Maďarmi, ktoré viedlo k nacionalistickým sporom s maďarským historikom menom I. Katona. Územie Veľkej Moravy umiestnil až k územiu Srbska. Vydal viaceré príležitostné básne a ódy, inauguračné prejavy pri otváraní šk. roku na bratislavskom gymnáziu, spis o prírodných zvláštnostiach Uhorska (Rariora... ), v ktorých informoval o nálezoch zlata a drahých kovov i o zvláštnych rastlinách a zvieratách. Historický charakter má jeho kniha o pôvode a genealógii šľachtického rodu Baťánovcov (Origo...). Najvýznamnejšie je jeho dielo Najstaršia poloha Veľkej Moravy a prvý vpád a nájazd Maďarov na ňu (Vetustissimus...), ktoré vyvolalo polemiku s maďarským historikom Š. Katonom, poznačenú obojstrannou nacionálnou neznášanlivosťou. Pod vplyvom osvietenského kriticizmu prehodnotil v ňom Anonymovu kroniku, bránil politickú rovnoprávnosť Slovákov v Uhorsku. S Jurajom Fándlym prepracoval a doplnil dielo J. Papánka Compendiata historia gentis Slavae. Jeho diela o Veľkej Morave mali národnoobranný charakter a napriek niektorým vecným nesprávnostiam obrodne pôsobili na národné zmýšľanie bernolákovskej i štúrovskej generácie.
NGC 5691
NGC 5691 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
Křeč
Křeč je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 221 obyvateľov, z toho 111 mužov a 110 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,9 roka (muži 42,9 roka, ženy 46,9 roka).
Ježov
Ježov môže byť:
Stredoveký vojenský tábor v Starej Ľubovni
Stredoveký vojenský tábor v Starej Ľubovni je múzeum v Starej Ľubovni, ktoré poskytuje detailné zobrazenie života vojakov v stredoveku ako aj podmienok, v akých žili. V tábore sa nachádza veľké množstvo atrakcii, pripomínajúcich autenticky život vojakov v táboroch. Stredoveký vojenský tábor sa nachádza pod Ľubovnianskym hradom na Zámockej ulici.
Vojenský katapult
Tento katapult je najväčší fungujúci katapult na Slovensku. Vzdialenosť jeho dostrelu je 200 až 300 metrov. Tento katapult je svojim druhov nazývaný aj trebuchet. Ten ľubovnianský dostal názov Elisa Katarina.
Pierre-Ernest Weiss
Pierre-Ernest Weiss (* 25. marec 1865, Mulhouse - † 24. október 1940, Lyon; v nemeckom prepise často uvádzaný ako Weiß) bol významný alsaský fyzik. Patrí medzi priekopníkov v skúmaní para- a feromagnetizmu, objasnenil teplotnú závislosť magnetizácie, známu dnes ako Curieho-Weissov zákon. Taktiež rrozvinul teóriu takzvaných Weissových domén.
Životopis
Pierre-Ernest Weiss absolvoval v roku 1887 inžinierske štúdium na Zürišskej polytechnike ako najlepší v ročníku. Nasledujúci rok prešiel na École Normale Supérieure v Paríž i, kde sa začal zaoberať fyzikou. V roku 1895 odišiel na univerzitu v Rennes, o štyri roky neskôr pôsobil na univerzite v Lyon e a v roku 1902 bol menovaný profesorom na polytechnike v Zürich u, kde bol vedúcim laboratória pre štúdium magnetických javov. V roku 1908 spoluzakladal Švajčiarsku fyzikálnu spoločnosť. V roku 1919 sa stal vedúcim fyzikálneho inštitútu univerzity v Štrasburg u. V roku 1926 bol prijatý na parížsku Akadémiu.
Weiss položil základy para a feromagnetizmu, objasnil hlavne teplotnú závislosť magnetizácie. Objavil takzvané Weissove domény a kvantové vlastnosti magnetických momentov atóm ov. Taktiež rozvinul teóriu Pierra Curieho do podoby známej dnes ako Curieho-Weissov zákon. So svojím priateľom Heike Kamerlinghom Onnesom, sa zaoberal magnetizmom pri veľmi nízkych teplotách. Jeho najdôležitejšiou publikáciou je dielom Le magnétisme z roku 1926.
Leontiskos z Messény
Leontiskos (Leontiskos) bol víťaz olympijských hier v zápasení v rokoch 456 a 452 pred Kr.
Leontiskos zo sicílskej Messény zvíťazil na 81. a na 82. olympijských hrách v zápasení. Zápasenie (palé) sa podobalo nášmu „grécko-rímskemu"; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.  Staroveký autor Pausanias uvádza, že Leontiskos, rodák zo sicílskej Messény pri úžine, si pri zápasení počínal podobne ako pankratista Sóstratos zo Sikyónu, nedokázal svoj súpera zvaliť na zem, ale ho zdolal pevným zovretím prstov. Sochu Leontiska, umiestnenú v olympijskej Altide, vytvoril rhégijský Pythagoras, znamenitý sochár, vyučený u Klearcha, žiaka Eucheira. Na hrách v roku 456 pred Kr., keď zápasil Leontiskos, už bol v Olympii dokončený Diov chrám, (jeden zo siedmich divov sveta) postavený podľa plánov a pod vedením Libóna z Élidy.
Sept-Frères
Sept-Frères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 340 obyvateľov (2009).
Ágra
Ágra je mesto v Indii. Leží v severnej časti Indickej republiky, v štáte Uttarpradéš, na rieke Jamuna a počet obyvateľov presahuje 1,6 milióna. Významná turistická destinácia bola od 16. storočia centrom Mughalskej ríše.
Skutočný zvuk
Skutočný zvuk je podľa Aristotela zvuk, ktorý vzniká nárazom niečoho o niečo iné a v niečom; spôsobuje ho úder. V skutočnom zvuku sa prejavujú rozdiely zvučných predmetov. Podľa Aristotela je zvuk druh pohybu vzduchu a môže byť dvojaký, a to skutočný zvuk a možný zvuk.
Východoindická spoločnosť
Východoindická spoločnosť (po angl. East India Company) bol názov (časť názvu) obchodných spoločností, ktoré boli monopolistickými spoločnosťami pre obchod s kolóniami vo Východnej Indii a na Ďalekom východe. Východoindické spoločnosti si v 17. stor. až 19. stor. vyhradzovali v jednotlivých európskych štátoch monopol na obchod s južnou a juhovýchodnou Áziou. Najvýznamnejšími boli:
Martti Ahtisaari
Osobný život
Narodil sa vo fínskom meste Viipuri (teraz Vyborg v Rusku). Jeho prastarý otec z otcovej strany sa prisťahoval z južného Nórska. Ahtisaariho otec Oiva získal fínske občianstvo až v roku 1929. V roku 1935 si zmenil priezvisko z Adolfsen na Ahtisaari. Počas Pokračovacej vojny odišiel na front ako vojenský mechanik a Martti spolu s matkou Tyyne sa presťahovali do Kuopia. Tam strávil Martti detstvo a navštevoval základnú školu. V roku 1952 sa jeho rodina presťahovala do Oulu, kvôli zamestnaniu jeho otca. Tu sa Martti pridal ku YMCA, s ktorým navštívil Pakistan aby tam viedol aktivitu združenia. Po návrate do Fínska sa počas vysokoškolských štúdii v Helsinkách stal členom organizácie AIESEC.
Kariéra
V roku 1956 vstúpil do výboru pre medzinárodnú rozvojovú pomoc na fínskom ministerstve zahraničia. Roku 1973 ho vtedajší prezident Urho Kekkonen menoval veľvyslancom Fínska v Tanzánii. Akreditovaný bol taktiež v Zambii, Somálsku a Mozambiku. Počas svojho obdobia (1973 – 1977) sa v Dar es Saláme dostal do kontaktu so SWAPOm (politická strana v Namíbii). V roku 1977 bol menovaný splnomocnencom OSN pre Namíbiu a v tomto úrade zotrval do roku 1981. Taktiež bol menovaný zvláštnym splnomocnencom generálneho tajomníka OSN pre Namíbiu v roku 1978. V tomto úrade udržiaval kontakty medzi OSN, SWAPOm a OAJ. V marci roku 1989 bol vyslaný do Namíbie aby viedol 8000 mierových dozorcov. Od predstaviteľov Namíbie dostal čestné občianstvo. V roku 1991 sa stal štátnym tajomníkom ministerstva zahraničných veci Fínska.
thumb|left|Martti Ahtisaari na Svetovom ekonomickom fóre v roku 2000 V roku 1993 Ahtisaari prijal kandidatúru na prezidenta za stranu sociálnej demokracie. Jeho politicky nepoškvrnený imidž a jeho vízie väčšej angažovanosti Fínska v medzinárodných zaležitostiach boli hlavnými faktormi jeho kampane. Nakoniec tesne zvíťazil nad Elizabeth Rehnovou.
Úrad prezidenta začal rozkolom vo vládnej koalícii vedenej centristickou stranou, pretože premiér Esko Aho nepodporoval jeho úmysly participácie Fínska v medzinárodných záležitostiach. Často cestoval po Fínsku a do zahraničia. Svoju popularitu si zachovával najmä kvôli tomu, že sa často stretával s obyčajnými obyvateľmi. Ahtisaari podporoval vstup Fínska do EÚ. Počas jeho úradu sa v Helsinkách stretli Boris Jeľcin a Bill Clinton.
náhľad|Pri preberaní Nobelovej ceny za mier v roku 2008 V roku 2000 už nekandidoval v prezidentských voľbách.
Po odchode z úradu prezidenta prijal pozície vo viacerých medzinárodných inštitúciách. V roku 2000 ho britská vláda požiadala, aby sa stal členom skupiny dohliadajúcej nad odzbrojením IRA. V roku 2005 viedol mierové rokovanie medzi hnutím Aceh a indonézskou vládou.
V novembri 2005 bol menovaný splnomocnencom OSN pre Kosovo. V tomto úrade bol Ahtisaari poverený určením politického štatútu Kosova. 2. februára 2007 predložil Ahtisaari srbskému prezidentovi Borisovi Tadičovi plán budúcnosti Kosova, ktorý prezident odmietol, lebo údajne otvára cestu pre nezávislosť Kosova, čo Srbsko nikdy nepripustí. Ahtisaari bol opakovane obvinený, že bol uplatený albánskou mafiou obchodujúcou s drogami a ľudskými orgánmi, aby získal pre Kosovo nezávislosť.
Nobelova cena za mier
V októbri 2008 bol ocenený Nobelovou cenou za mier.
'hours...'
'hours...' je album britského hudobníka Davida Bowieho vydaný v roku 1999. Zároveň je to posledný Bowieho album vydaný spoločnosťou EMI, cez jej dcérsku spoločnosť Virgin Records.
Väčšina skladieb, ktoré sa v súčasnosti nachádzajú na  'hours...'  boli použité v iných verziách v počítačovej hre Omikron: The Nomad Soul. V hre vystupujú postavy, ktoré sa inšpirovali samotným Bowiem, jeho manželkou Iman a spolupracovníkmi Reevesom Gabrelsom a Gail-Ann Dorsey.
Na obale albumu je možné vidieť krátkovlasého Bowieho (z predošlého albumu Earthling) ako vyčerpaný leží v rukách dlhovlasého, mladšie vyzerajúceho Bowieho. 'hours...'  je album v mnohom jemnejší a pokojnejší ako jeho dvaja predchodcovia a obsahuje mnoho odkazov na Bowieho dávnu tvorbu, najmä zo začiatku 70. rokov. Album bol vydaný aj v limitovanej edícii, ktorej obal bol holografický.
Bowie sa rozhodol po vydaní albumu opäť koncertovať. Živých koncertov však bolo oveľa menej ako kedysi a Bowie skôr uprednostňoval televízne vystúpenia s kapelou.
Kritika bola s album relatívne spokojná. Niektorí mu však vyčítali prílišnú nudnosť. Napriek tomu dosiahol album na piate miesto britskej albumovej hitparády.
Zoznam skladieb
Autorom skladieb je David Bowie a Reeves Gabrels, s výnimkou označených skladieb.
Reedície
Album bol vydaný v roku 2004 v reedícii Bowieho vydavateľstva ISO Records spoočne s bonusovým diskom, ktorý obsahoval remixy, B-strany singlov a alternatívne verzie niektorých skladieb.
NGC 5692
NGC 5692 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 13. mája 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Románová novela
Podľa slovenského literárneho vedca Eduarda Gombalu medzi novelou a románom nie sú presne merateľné hranice a vznik termínu románová novela je toho dôsledkom. Ivan Cvrkal prirovnáva tento termín k ruskému literárnemu žánru povesť. Podľa Viery Žemberovej je románová novela jedným z príkladov narušenia tradičnej ustálenosti epických žánrov, ku ktorému došlo v 20. storočí.
Medzi románové novely patria napr.:
Pele
Pele môže byť:
Fotios
Fotios (iné názvy: Fótios, Fócios, Fótios Veľký , Focius, Fotius; po grécky Φώτιος – Fótios, lat. Photius; * okolo 820, Konštantinopol – † 6. február 891 v arménskom Bordi) bol byzantský filozof, teológ, polyhistor, najväčší učenec 9. stor., 857867 a 877886 konštantinopolský patriarcha, profesor na carihradskej univerzite, učiteľ Konštantína Filozofa, jedna z vrcholných postáv byzantskej teologickej vzdelanosti, popredný predstaviteľ byzantského humanizmu.
Pravoslávie ho považuje za jedného z najväčších patriarchov a uctieva ho ako svätého. Jeho liturgická pamiatka sa slávi 6. februára. Postoj katolíckej cirkvi bol v minulosti veľmi kritický, ale v posledných desaťročiach sa mení.
Patril medzi najvzdelanejších mužov svojej doby a pravdepodobne on navrhol svätých Cyrila a Metoda na misiu na Veľkú Moravu v roku 862.
Život
Fotiov otec Sergios bol členom cisárovej telesnej stráže, starší brat jeho otca Tarasios Nikeforos (784806) bol patriarchom a jeden z jeho bratov si vzal za manželku sestru cisárovnej Theodory. Fótios študoval v Konštantínopoli, stredisku vtedajšej vzdelanosti a sám skoro prednášal na univerzite gramatiku, rétoriku, filozofiu a teológiu, získal si povesť mimoriadne vzdelaného muža. Medzi jeho žiakov patrili tiež sv. Cyril, apoštol Slovanov, a neskorší cisár Michal III. Nepochybne bol Fotios vynikajúcim filológom, exegétom a znalcom patristiky. Zároveň bol veliteľom cisárskej telesnej stráže a neskôr prvým cisárskym sekretárom.
Roku 847 bol zvolený nástupcom konštantínopolského patriarchu Methodia I. radikálne zmýšľajúci Ignatios I., syn cisára Michala I. Ignatios hneď spôsobil eskaláciu napätia medzi radikálnymi a umiernenými biskupmi. Po roku 856, keď sa cisár Michal III. stal plnoletým, sa rozhorel súboj medzi Ignatiom a cisárovým strýkom Bardasom, ktorý podporoval umiernených. Dnes nie je celkom jasné, nakoľko pravdivé sú obžaloby oboch strán. Konflikt však roku 858 skončil Ignatiovou (viac či menej vynútenou) rezignáciou.
Cisár Michal III. a Bardas potom zvolili laika Fotia, ktorý sa osvedčil ako na akademickej, tak administratívnej pôde, za nového patriarchu a Fotios do týždňa prijal biskupské svätenie. Fotios pritom informoval ostatných patriarchov o svojom vstupe do úradu a uznal pritom i čestný primát rímskeho biskupa, t. j. pápeža. Patriarchovia vrátane pápeža uznali Fotia, ale pápež Mikuláš I. sa chcel o procedúre voľby informovať. Preto vyslal dvoch legátov, ktorých druhotným cieľom malo byť tiež získania Ilýrie, Kalábrie a Sicílie pod pápežovu jurisdikciu. Obaja pápežskí legáti sa zúčastnili koncilu, ktorý Fotios zvolal, vyšetrili Fotiovu voľbu a prehlásili Ignatiovo odstúpenie zákonným a kanonickým. Druhý zámer však nedosiahli.
Po ich návrate však pápež Mikuláš I. z rozčarovania nad neúspechom pokusu o návrat stratených provincií pod jeho jurisdikciu anuloval výsledky vyšetrovania, exkomunikoval oboch legátov a vyhlásil Fotiovu voľbu za neplatnú a Fotia za zosadeného, právoplatným patriarchom mal byť podľa neho naďalej Ignatios. Fotios reagoval tým, že cisárovi skoncipoval list, v ktorom cisár s pápežom jedná ako s poddaným, čo si nie prekvapivo vyžiadalo ostrú odpoveď z Ríma.
Medzitým prišlo ku konfliktu v inej oblasti. S cisárovou podporou sa Fotios angažoval v misii medzi Rusmi, Bulharmi, na Veľkej Morave a u Chazarov. Fotios má rozhodujúci podiel na rozšírení kresťanstva na týchto územiach. V prípade Bulharska však prišlo k ďalšiemu konfliktu s Rímom, ktorý si nárokoval jurisdikciu nad týmto územím. Okrem toho sa tu stretol Fotios s tým, že západní misionári vkladali do slov Nicejsko-carihradského vyznania slovo Filioque („i Syna“). Fotios oficiálne reagoval encyklikou (okružným listom) východným patriarchom, v ktorom odsúdil viaceré zvyklosti latinskej cirkvi, napr. že sa pôstia v sobotu, Veľký pôst začínajú na Popolcovú stredu a nie v pondelok, kňazom nie je dovolené ženiť sa a nesmú udeľovať sviatosť myropomazania (birmovania) a predovšetkým, že do vyznania viery doplnili slovo „Filioque“. V lete 867 bol zvolaný do Konštantínopola snem, na ktorom bol Mikuláš I. odsúdený a exkomunikovaný.
V rímskokatolíckej cirkvi niekedy boli tendencie vidieť v tomto okružnom liste príčinu schizmy. Podľa pravoslávnych kresťanov Fotios bránil ortodoxiu a tradičnú autonómiu patriarchátov – nič nového tak nepredkladal, len sa bránil novotám z rímskej strany.
Udalosti sa začali teraz hýbať aj v samotnej Byzancii. Cisár Michal III. bol zavraždený, Fotios zakázal vrahovi a uzurpátorovi trónu Basileiovi I. Macedónskemu účasť na bohoslužbe. Basileios I. zosadil Fotia a patriarchom ustanovil opäť Ignatia, zároveň si na svoju stranu získal jednak byzantskú radikálnu stranu i nového pápeža Hadriána II. Ďalší koncil s menším počtom účastníkov, ktorý dnes rímskokatolícka cirkev uznáva ako 4. konštantínopolský koncil, ktorému predsedali dvaja pápežskí legáti, sa konal v dňoch od 5. októbra 869 do 28. februára 870. Koncil sa zaoberal Fotiovým prípadom, Fotios však mal naďalej podporu absolútnej väčšiny metropolitov a biskupov. Koncil začal za účasti iba 12 biskupov a účasť na ňom nikdy neprekročila 103 biskupov. Fotiovi na koncile nebola dovolená plná obhajoba. Keď sa Fotios odmietol podpísať pod svoje odsúdenie, bol exkomunikovaný a poslaný do exilu.
Fotios sa naďalej zúčastňoval všetkých politických útokov a podporoval svojich prívržencov. Nakoniec bol z exilu povolaný späť a stal sa vychovávateľom neskoršieho cisára Leva VI. Mal tak vysokú podporu, že už tri dni po Ignatiovej smrti bol opäť zvolený patriarchom. V Ríme vládol už nový pápež, Ján VIII., ktorý sa kvôli problematickým vzťahom s Franskou ríšou a hrozbe arabských útokov usiloval o dobré vzťahy s Byzanciou. Roku 879 sa konal koncil, ktorý uznáva pravoslávie ako 4. konštantínopolský koncil, tento koncil pápež výslovne uznal. Výsledky predchádzajúceho koncilu boli zrušené a Fotios bol rehabilitovaný. Koncil uznal pápežovu jurisdikciu nad kresťanským Západom, naopak mu ju odmietol nad Východom. V otázke jurisdikcie nad Bulharskom koncil rozhodol na osobitnom zasadaní, že bude pod zvrchovanosťou Konštantínopola, „Filioque“ bolo nepriamo odsúdené zamietnutím akýchkoľvek dodatkov k Nikajsko-carihradskému vyznaniu viery. Fotiova schizma bola konečne zažehnaná.
Roku 882 pápeža Jána VIII. vystriedal Martin I., ktorý Fotia, podľa mienky niektorých, znovu exkomunikoval, načo Fotios reagoval svojim Pojednaním o mystagogii Svätého Ducha, ktoré dodnes vo východnej cirkvi predstavuje štandardné dielo v otázke Filioque. Podľa F. Dvorníka však už druhý raz k schizme medzi Konštantínopolom a Rímom nedošlo a tzv. druhá schizma je len mystifikácia. Roku 886 neočakávane umrel Basileios I. a nový cisár Lev VI. Fotia zosadil v prospech svojho šestnásťročného brata Stefana. Zvyšok svojho života dožil Fotios v monastierskej väzbe v Arménsku.
Dielo
Medzi najdôležitejšie Fotiove diela patrí Myriobiblon čiže Bibliotheca, zbierka poznámok z jeho prednášok o klasických a kresťanských autoroch, ktorí sú často citovaní. Ide o nesmierne významné dielo z hľadiska dejín byzantskej literatúry a svedok byzantského humanizmu, ktorý má začiatky práve v 9. storočí.
Medzi najdôležitejšie z početných Fotiových teologických spisov patrí Amfilochia, zbierka viac než tristo otázok a odpovedí na ťažké biblické miesta, filozofické a teologické problémy, adresovaná arcibiskupovi Amfilochovi; mimo iného sem patrí zmienené Pojednávanie o mystagogii Ducha Svätého.
Nakoniec prichádzajú diela z cirkevného práva, predovšetkým je Fotiovi pripisovaný Nomokanón, klasické dielo byzantského cirkevného práva. Dielo je však staršie a Fotios ho iba redigoval.
Citroën Type C
Citroën Type C je automobil vyrábaný francúzskou automobilkou Citroën v rokoch 1922 až 1926. Počas 5 rokov produkcie bolo vyrobených 80 759 kusov. Model bol ľudovo prezývaný petite citron = malý citrón, pre svoju pôvodnú žltú farbu. Neskôr troj-sedadlový model získal prezývku tréfle = trojlístok.
História
Model A bol nahradený dvoma modelmi, väčšími modelmi typu B a menším typu C. Model C bol pôvodne vyrábaný ako 2 sedadlové torpédo v žltej farbe. V roku 1923 pribudla verzia 2 sedadlový kabriolet. V roku 1924 bol model C nahradený novším modelom C2, ktorý sa vyrábal ako 2 alebo 3 sedadlové torpédo a 2 sedadlový kabriolet. V roku 1925 ho nahradila verzia C3, ktorá zostala vo výrobe až do roku 1926. V roku 1924 sa zmenila konštrukcia rámu a zväčšil sa rázvor kolies na 2 350 mm. Od júna 1924 boli všetky modely vybavené nízkotlakými pneumatikami Michelin, čo výrazne prispelo k zvýšeniu komfortu. Motor bol 4 valec s bočným rozvodom ventilov, chladený vodou neskôr doplnený aj ventilátorom.
Konštrukcia
Karoséria modelu bola na kovovom ráme pevne spojeným s motorom. Karosériu tvorili drevené časti obité plechom. Automobil mal umiestnený pedál plynu medzi brzdou a spojkou. Bol vybavený elektrickým štartérom, okrem prvých modelov bez batérie. Odpruženie bolo zabezpečené listovými pružinami. Brzdy boli umiestnené na výstupe prevodovky pre zadné kolesá, predné brzdy neboli k dispozícií.
Type A Van
Na ráme modelu Typu C3, vznikla aj malá dodávková verzia s odnímatelnými sedadlami, určená na prepravu menších nákladov. Ložná plocha mala rozmery 1500x1070x1070 mm. Užitočná hmotnosť bola 125 kg.
Tetyda (mesiac)
Tetyda alebo Tethys je prirodzený satelit Saturna. Objavil ho taliansky astronóm Giovanni Domenico Cassini v roku 1684. Svoje meno dostal mesiac Tethys po dcére boha Urána a bohyne Gaie.