cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liga národov UEFA 2022/2023
Formát
55 národných tímov z členských krajín UEFA je rozdelených do štyroch líg. Ligy A, B a C, z ktorých každá obsahuje 16 tímov, sú rozdelené do štyroch skupín po štyroch tímoch. V Lige D hrá 7 tímov rozdelených do dvoch skupín, z ktorých jedna obsahuje štyri tímy a druhá tri tímy.
Skupinová fáza
Jednotlivé tímy sú prideľované do líg na základe celkového rebríčka Ligy národov UEFA 2020/2021. Každý tím bude hrať šesť zápasov v rámci svojej skupiny (s výnimkou jednej skupiny v Lige D, ktorá bude hrať štyri), a to vo forme štyroch stretnutí v júni a dvoch stretnutí v septembri 2022. V skupine sa bude hrať systémom doma-vonku, každý s každým.
V najvyššej Lige A tímy súťažia o titul šampióna Ligy národov UEFA. Štyria víťazi skupín v Lige A sa kvalifikujú do finálového turnaja Ligy národov v júni 2023, ktorý sa bude hrať vo vyraďovacom formáte, skladajúcom sa zo semifinále, súboja o tretie miesto a finále. Hostiteľská krajina bude vybraná zo štyroch kvalifikovaných tímov Výkonným výborom UEFA. Vo finále Ligy národov bude použitý systém video asistenta rozhodcu (VAR).
Postupy a zostupy
Tímy tiež súťažia o postup a zostup do vyššej alebo nižšej ligy. Z Líg B, C a D postúpia vyššie víťazi skupín, zatiaľ čo posledné tímy skupín v ligách A a B zostúpia. Pretože v Lige C sú štyri skupiny a v Lige D iba dve, bude sa hrať ešte súboj o udržanie v Lige C medzi dvoma dvojicami tímov z posledných miest v skupinách Ligy C; zápasy sa odohrajú v marci 2024. Dvojice budú zostavené tak, že budú hrať štvrtý najhorší proti prvému najhoršiemu a tretí proti druhému; hrať sa bude na dva zápasy, doma a vonku. Tím, ktorý strelí viac gólov, zostane v Lige C, zatiaľ čo porazený zostúpi do Ligy D. Ak bude súčet gólov rovnaký, príde na rad predĺženie (pravidlo o góloch vonku bolo zrušené) a prípadne i penalty.
Nasadenie tímov
náhľad|375x375bod|Mapa ukazuje rozdelenie tímov do jednotlivých líg. {{legend|#e61e2b|Liga A}} {{legend|#2f89c7|Liga B}} {{legend|#34a861|Liga C}} {{legend|#f8c51e|Liga D}} Do súťaže sa zapojí všetkých 55 národných tímov UEFA. Tímy, ktoré v sezóne 2020/2021 skončili na poslednom mieste v skupinách v Ligách A a B, ako aj porazené tímy z play-out skupiny C, zostúpili o ligu nižšie, zatiaľ čo víťazi skupín v Ligách B, C a D postúpili o ligu vyššie. Ostatné tímy zostali vo svojich ligách.
V prístupovom zozname sezóny 2022/2023 sú tímy usporiadané na základe celkového poradia Ligy národov 2020/2021.
Legenda:
Finálový turnaj
Finálový turnaj Ligy národov sa hral v Holandsku od 14. do 18. júna 2023.
Kvalifikované tímy:
Skupina 2
Rusko bolo vylúčené a automaticky zostúpilo do Ligy C.
Meunet-Planches
Meunet-Planches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sósis
Sósis môže byť:
Bielovodská dolina (národná prírodná rezervácia)
Bielovodská dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 3712,14 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
RetroN
náhľad|RetroN 1 náhľad|RetroN 5 náhľad|RetroN 77
RetroN je séria videoherných konzol, ktoré vytvorila a vyrába americká spoločnosť Hyperkin a umožňuje hrať videohry z konzol ako Nintendo Entertainment System, Super Nintendo Entertainment System a iných.
RetroN 1
Pôvodný RetroN 1 dokáže spustiť iba hry pre Nintendo Entertainment System.
RetroN 1 HD
Je to nové vydanie konzoly RetroN 1, s HD výstupom a lepšie vyzerajúcim ovládačom.
RetroN 2
Bol uvedený v roku 2012, dokáže spustiť hry pre NES a SNES.
RetroN 2 HD
Je to nové vydanie konzoly RetroN 2, s HD výstupom.
RetroN 3
RetroN 3 podporuje hry pre Nintendo Entertainment System, Super NES (SNES) a Genesis.
RetroN 5
Bol vydaný v roku 2014. Podporuje hry pre NES/Famicom, SNES/Super Famicom, Genesis/Mega Drive, Game Boy/Game Boy Color/Game Boy Advance cez HDMI.
RetroN 77
Vydaný bol v roku 2017, je to klon konzoly Atari 2600.
Mega Retron HD
Je to konzola, ktorá podporuje cartridge pre Sega Genesis/Mega Drive.
Supa Retron HD
Je to konzola, ktorá podporuje Super NES hry v HD kvalite, podobne ako RetroN HD pre NES hry.
Solárny panel
thumb|Solárny panel
Solárny panel (iné názvy: fotovoltický modul, fotovoltický panel) je zabalená a prepojená sada solárnych článkov, tiež známych ako fotovoltické články. Solárny panel môže byť použitý ako súčasť väčšieho fotovoltaického systému pre generovanie a dodávku elektriny pre komerčné a rezidenčné (miestne, bytové) použitie.
Pretože jeden solárny panel môže vyrábať energiu iba v obmedzenom množstve, konštrukcia obsahuje niekoľko panelov. Fotovoltický systém zvyčajne obsahuje pole solárnych panelov, striedače, môže obsahovať batérie a prepojenie vedenia.
Teória a konštrukcie
Solárne panely využívajú slnečnú energiu (fotóny) od Slnka na výrobu elektrickej energie prostredníctvom fotovoltického účinku. Štrukturálny (nosný) člen modulu môže byť buď v hornej vrstve alebo v zadnej. Väčšina modulov používa membránu kryštalickej kremíkovej bunky alebo tenké filmové bunky na základe teluridu kadmia alebo kremíka. Vodivé drôty, ktoré berú prúd z panelov, môžu obsahovať striebro, meď alebo iné vodivé (ale nie magnetické) kovy.
Bunky musia byť elektricky pripojené jedna k druhej a k zvyšnej časti systému. Bunky musia byť chránené pred mechanickým poškodením a vlhkosťou. Väčšina solárnych panelov je nehybná, pevná, semi-flexibilné sú prenosné. Elektrické prípojky sú vyrobené v sérii na dosiahnutie požadovaného výstupného napätia alebo paralelne. Samostatné diódy je potrebné otáčať, aby sa predišlo spätnému prúdeniu, v prípade čiastočného alebo úplného zatienenia a v noci. P-n bod monokryštalickej kremíkovovej bunky môže mať k dispozícii zodpovedajúce vlastnosti spätného prúdu, ktoré nie sú nevyhnutné. Spätné prúdy odpadovej energie môžu tiež viesť k prehriatiu tienených buniek. Solárne bunky sa stávajú menej efektívne pri vyšších teplotách, preto sa montážne firmy snažia zabezpečiť dobré vetranie solárnych panelov.
Konštruktéri solárnych panelov navrhujú koncentrátory, v ktorých je svetlo zamerané pomocou šošoviek alebo zrkadiel na menšie bunky. To umožňuje použitie buniek s vysokými nákladmi na jednotku plochy (napr. arzenid galitý) rentabilným spôsobom.
V závislosti od konštrukcie môžu fotovoltické panely vyrábať elektrinu z rozsahu frekvencií svetla, ale zvyčajne nemôžu pokryť celú slnečnú radu (konkrétne, ultrafialové, infračervené a nízke alebo rozptýlené svetlo), preto solárne panely strácajú veľa energie dopadajúceho slnečného svetla. Môžu byť oveľa efektívnejšie, ak budú osvetlené monochromatickým svetlom. Preto ďalšia koncepcia návrhu je rozdeliť svetlo do rôznych vlnových rozsahov a nasmerovať lúče na rôzne bunky, ktoré sú naladené na tieto rozsahy. Plánované je, aby boli schopné zvýšiť účinnosť o 50 %. Návrhom použitia infračervených fotovoltických článkov bolo zvýšiť efektivitu, a samozrejme produkovať energiu aj noci.
Prepočítavacie koeficienty slnečného žiarenia (účinnosť solárnych panelov) sa môžu líšiť o 5 – 18 % pri komerčných produktoch je zvyčajne nižšia účinnosť ich buniek v izolácii. Účinnosť solárnych panelov je popísaná v termínoch ako špičkový výkon výstupu na jednotku plochy a bežne sa vyjadruje v jednotkách watt na štvorcovú stopu (W/ft2). Hustota energie najvýkonnejších sériovo vyrábaných solárnych panelov je viac ako 13 W/ft2.
Evanjelický kostol v Dobšinej
Evanjelický kostol v Dobšinej je gotický kostol, ktorý bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku dňa 6. mája 1963. Ide o neskorogotickú stavbu z konca 15. storočia na pôdoryse gréckeho kríža. Kostol bol v minulosti mnohokrát prestavaný a tak v súčasnosti dominuje jeho neogotická podoba. Stavba získala na význame v roku 2002, kedy boli objavené pôvodné gotické fresky v interiéri kostola. Stojí na Zimnej ulici, v centre mesta.
História
Prvá zmienka o evanjelickom kostole v Dobšinej pochádza z roku 1480. Podľa archívnych záznamov stála na mieste terajšieho kostola kaplnka sv. Valentína postavená v 1. polovici 14. storočia, vedľa ktorej bol v roku 1480 postavený neskorogotický jednoloďový kostol. Nálezy neskorostredovekej výmaľby presbytéria, jej rozsah a umelecká úroveň malieb sú dôkazom hospodárskej prosperity mesta v 2. polovici 15. storočia. Od čias reformácie bol tento kostol neprestajne v rukách evanjelikov. V roku 1641 boli obidve stavby spojené do jedného celku a v roku 1727, vzhľadom k nárastu počtu obyvateľstva, bol kostol rozšírený o priečnu loď a následne spojený so samostatne stojacou vežou. Zásadná prestavba kostola sa odohrala v roku 1891, kedy kostol získal súčasnú neogotickú podobu. Kostol bol obnovovaný po roku 1989.
Architektúra
Kostol je neskoro gotickou architektúrou v minulosti zásadne prestavanou. V súčasnej podobe ma pôdorys gréckeho kríža. V roku 2002 sa pri prieskume vo svätyni kostola našli vzácne stredoveké fresky. Freska nachádzajúca sa na ľavej strane víťazného oblúka dokonca predstavuje nemeckú sväticu, Hildegardu z Bingenu. Ako svoju patrónku si ju sem priniesli nemeckí kolonisti. Jedná sa o jej jediné zobrazenie na Slovensku. Na pravej strane nájdeme významného učenca a učiteľa cirkvi, autora úplného prekladu Biblie do latinčiny, svätého Hieronyma v kardinálskom klobúku. Zobrazený je podľa legendy ako vyťahuje tŕň z laby raneného leva, ktorý za ním prišiel do kláštora.
V sakristii chrámu sa nachádza pamätná tabula pripomínajúca vpád Turkov do Dobšinej napísaná v latinčine a v starej nemčine. V interiéri upútajú aj barokové obrazy štyroch evanjelistov, dvojmanuálový organ z roku 1876 z organarskej firmy Karl Hesse z Viedne. V rámci interiéru sa ďalej nachádzajú kamenná krstiteľnica, drevená kazateľnica a drevená protestantská empora. Na veži kostola sa nachádzajú vzácne vežové hodiny, ako aj tri zvony zhotovené po prvej svetovej vojne.
Meunet-sur-Vatan
Meunet-sur-Vatan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ronel
Ronel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Ronel má 252 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Milan Lichard
Milan Lichard (* 25. február 1853, Skalica – † 21. apríl 1935, Užhorod) bol slovenský hudobný skladateľ a teoretik, výkonný hudobník a novinár.
Folia Geographica
náhľad|Folia Geographica - Aktuálna obálka časopisu náhľad|Obálka prvého čísla časopisu Folia Geographica Folia Geographica je recenzovaný medzinárodný vedecký časopis, ktorý je otvorenou platformou pre publikovanie príspevkov z oblasti geografickej teórie a praxe, resp. geografii príbuzných akademických disciplín. Časopis vydáva Prešovská univerzita v Prešove.
Milan Lichard
Jeho otcom bol Daniel Gabriel Lichard, spisovateľ, učiteľ, novinár a vydavateľ a matkou Kristína rodená Vrchovská.
Folia Geographica
Časopis sa riadi filozofiou otvoreného prístupu a príspevky sú dostupné bezplatne pre všetkých záujemcov v elektronickej podobe na webovom sídle časopisu, pričom ich ďalšie využitie sa riadi licenčnými podmienkami CC-BY 4.0. Časopis nevyberá žiadne poplatky za uverejnenie alebo redakčné spracovanie článkov.
Milan Lichard
Kariéra
Náklonnosť k hudbe zdedil po otcovi, hudobné nadanie rozvíjal pod vplyvom hudobného života v Skalici. Počas štúdia na revúckom gymnáziu sa oboznámil s obrodenskou literatúrou (Kadavý, Tovačovský, Križkovský, Bella) a v študentskom orchestri, ktorý dirigoval Ivan Zoch, hral na flaute, klarinete a kontrabase. V hre na kontrabase sa tak zdokonalil, že vypomáhal na budapeštianskych koncertoch, v budapeštianskom nár. divadle bol istý čas angažovaný ako člen orchestra pre medziaktovú hudbu.
Folia Geographica
Hlavný cieľ vydavateľov je prezentovať nové myšlienky a prístupy v oblasti geografického výskumu a edukácie.
Milan Lichard
Dielo
Ako skladateľ bol samouk a dospel k vysokému stupňu sebakritickosti, preto pred prvých odchodom z Budapešti zničil takmer celú svoju doterajšiu tvorbu, zachovali sa iba diela, ktoré vyšli tlačou:
V tvorbe sa pridržiaval pravidiel klasickej náuky o harmónii, čo sa prejavilo nielen v jeho skladbách, ale aj v jeho teoretických článkoch a štúdiách. Jeho tvorba je rozsiahla, obsahuje zborové úpravy slov. ľud. piesní, vlastné zbory a piesne na texty slov. básnikov (Sládkovič, O. Bella, Kuzmány, Vajanský, Pepkin, Somolický,...), klavírne skladby, pokúsil sa aj o operu (nezachované). Ako hudobný teoretik sa zaoberal slovenskou ľudovou piesňou a otázkou vytvorenia slov. nár. hudby.
Folia Geographica
Súčasnosť
Od r. 2017 vychádza ako časopis s názvom "Folia Geographica" v printovej podobe (ISSN 1336-6157) a elektronickej podobe (ISSN 2454-1001).
Folia Geographica uverejňuje najmä pôvodné vedecké práce, ktoré musia preukázať signifikantný prínos v teoretickej, metodologickej, empirickej alebo aplikačnej oblasti. Zameranie časopisu je na oblasti humánnej geografie, fyzickej geografie a geoekológie, regionálnej geografie, politickej geografie, geoinformatiky, geografického myslenia a geografickej edukácie. Redakcia je otvorená aj vo vzťahu k príspevkom z príbuzných disciplín ako napr. priestorová sociológia, priestorová ekonómia, demografia, kartografia, urbánne a regionálne plánovanie, turizmus a teritoriálny marketing, geopolitika a medzinárodné vzťahy, environmentalistika a podobne. Z teritoriálneho hľadiska sa časopis orientuje predovšetkým na strednú a juhovýchodnú Európu. Časopis je indexovaný v databázach Clarivate Analytics - Emerging Source Citation Index, SCOPUS, ERIH PLUS, ICI Journals Master List, DOAJ, Electronic Journals Library.
Rybár bieločelý
Rybár bieločelý (lat. Sterna striata) je druh z čeľade rybárovité. Hniezdi na Novom Zélande a Tasmánii. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov rybár bieločelý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, predpokladá sa pokles v priebehu troch generácií (30.3 roka) o 5.229.1%.
Mézières-en-Brenne (obec)
Mézières-en-Brenne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lund
Lund je mesto v južnom Švédsku, v provincii Skåne. V súčasnosti má asi 76 000 obyvateľov.
Mesto bolo založené v roku 990 a čoskoro sa stalo kresťanským centrom pre celú severnú Európu. V meste sa nachádza katedrála postavená v roku 1103. Významná je aj miestna univerzita (založená už v roku 1666), ktorá je dnes jednou z najväčších vzdelávacích a výskumných inštitúcii v Škandinávii.
B́
B́ (minuskula b́) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa B s dĺžňom. V súčasnosti sa už nepoužíva v žiadnom jazyku, používalo sa však v hornolužickej a dolnolužickej srbčine, kde však je teraz nahradené za písmeno bj.
Christ Church Cathedral
Christ Church Cathedral môže byť katedrála:
Kornel Chmelo
Životopis
Chmelo sa narodil v roku 1917 vo Svätom Kríži nad Hronom (dnešný Žiar nad Hronom). Strednú školu ukončil maturitou v Bratislave v roku 1935. Následne študoval na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského, ktorú skončil v roku 1941.
Medzi jeho primáty patrí uskutočnenie prvej kompletnej výmeny krvi u novorodenca (exsangvinácie), v Bratislave v roku 1947. Kvôli svojmu náboženskému presvedčeniu bol často prekladaný z miesta na miesto a musel sa vzdať svojej akademickej kariéry. Stal prvým primárom Detského oddelenia Nemocnice s poliklinikou v Liptovskom Mikuláši, kde založil terénnu starostlivosť o dieťa v okrese Liptovský Mikuláš. V roku 1958 musel z politických dôvodov z Liptovského Mikuláša odísť. V rokoch 19581969 pôsobil v Bojniciach, v roku 1968 nastúpil ako primár detského oddelenia Nemocnice s poliklinikou v Piešťanoch. Primárom bol v rokoch 1968 1977, kedy ho nahradil MUDr. Andrej Šajmovič. Po dosiahnutí dôchodkového veku pracoval ako obvodný detský lekár až do 75. roku svojho života.
Chmelo bol veľmi uznávaný najmä ako nesmierne obetavý detský lekár, výborný pedagóg, odovzdávajúci svoje vedomosti a klinické skúsenosti mladším kolegom. Bol vzorom pre vtedajšieho začínajúceho lekára, neskôr profesora Detskej kliniky v Olomouci, Vladimíra Mihála. Zomrel v roku 1996 v Piešťanoch.
Spahr
Spahr môže byť:
Lev americký
Lev americký alebo americký lev (lat. Panthera atrox) je vymretá mačkovitá šelma známa z fosílnych nálezov. Bol to jeden z najväčších druhov leva všetkých čias, dorastal podobnej veľkosti ako Panthera fossilis (staršie: Panthera leo fossilis), čo bol jaskynný lev známy zo starších období pleistocénu. Lev americký bol asi o štvrtinu väčší ako moderný africký lev, podľa niektorých odhadov mohol vážiť až.
V minulosti bol spolu s levom jaskynným (Panthera spelaea) považovaný za poddruh moderného leva púšťového (Panthera leo). Preto sa označoval ako Panthera leo atrox, dnes sú ale obidvaja určovaní ako samostatné druhy.
Opis
Je pôvodom zo Severnej Ameriky, odkiaľ neskôr prenikol cez Panamu aj do niektorých oblastí Južnej Ameriky v rámci tzv. „veľkej americkej výmeny“. Dorastal do dĺžky asi 1,6 až. Bol podobnej veľkosti ako vymretý Panthera fossilis alebo súčasný tiger pásavý ussurijský. Asi 100 exemplárov tohto leva bolo vyzdvihnutých z lokality La Brea Tar Pits u Los Angeles (asfaltové ložiská), takže ich stavba tela je známa celkom dobre. Vzhľad a zuby tohto leva boli dosť podobné levom dnešným, len ich o dosť presahoval veľkosťou. Bol pravdepodobne jednofarebný a samce asi nemali hrivu, čo sa tiež predpokladá u príbuzného európskeho leva jaskynného. Niektoré samce tohto leva však nejakú menšiu hrivu mať mohli.
Výskyt
Južne od Aljašky sa prvýkrát objavil už pred poslednou ľadovou dobou. Od Aljašky sa potom rozšíril po Peru, hoci chýbal na východe Severnej Ameriky a na Floride. Vymrel, rovnako ako mnoho ďalších veľkých cicavcov, na konci pleistocénu, asi pred 10 000 rokmi. Dovtedy bol jedným z hojných cicavcov v rámci megafauny pleistocénu, ktorá zahŕňala celú škálu veľkých cicavcov. Nálezy pozostatkov sú hojné z Yukonu a z vyššie uvedenej lokality La Brea Tar Pits. Jeho nálezy však v asfaltových ložiskách nie sú tak hojné ako u známeho šabľozubého tigra. To sa vysvetľuje tým, že bol buď inteligentnejší a dával si väčší pozor aby do toho asfaltu nepadal alebo možno používal inú stratégiu lovu ako tiger.
Životné prostredie
Lev americký žil na časti svojho areálu v chladnej klíme. Zrejme využíval jaskyne a pukliny, aby sa ukryl pred chladným počasím. Možno pre svoje brlohy používal aj trávu a lístie, rovnako ako to robí dnes iná mačkovitá šelma žijúca na severe – tiger sibírsky. Zrejme sa toľko neživil zvieratami uviaznutými v asfaltových poliach, preto sa v týchto vrstvách toľko nenachádza. Rovnako ako iné predátori, aj tento lev zrejme lovil jelene, dnes už vyhynuté severoamerické kone, bizóny americké, mamuty a iné veľké bylinožravce. Vymretie asi môže súvisieť s vymieraním koncom pleistocénu, kedy zmizla megafauna, ktorú lovil. Ich kosti boli nájdené medzi zvyškami po koristi paleolitických indiánov, takže lov mohol tiež prispieť k jeho zániku. Kópiu čeľuste prvého nálezu tohto leva je možné vidieť v rukách sochy paleontológa Josepha Leidyho, ktorá teraz stojí pri budove akadémie prírodných vied vo Philadelphii.
Roquecourbe
Roquecourbe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Roquecourbe má 2257 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Novara
Novara je talianske mesto v oblasti Piemont, hlavné mesto rovnomennej provincie.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
F́
F́ (minuskula f́) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa F s dĺžňom. Vyskytuje sa iba vo võruštine, avšak veľmi zriedka a nie je súčasťou abecedy tohto jazyka. Číta sa ako palatalizované F (fʲ).
Unicode
V Unicode majú písmená F́ a f́ tieto kódy:
MOL Liga hádzanárok 2020/21
MOL Liga hádzanárok v sezóne 2020/21 bol 19. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. V súťaži malo pôvodne účinkovať 13 družstiev, po odstúpení družstva SHK Veselí nad Moravou z finančných dôvodov ich ostalo 12. Titul majstra WHIL získalo družstvo DHK Baník Most. V následnom slovenskom play-off zvíťazilo družstvo IUVENTA Michalovce, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad HC DAC Dunajská Streda a získalo titul majstra Slovenska.
Systém súťaže
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé sezóny. Hrala sa iba dlhodobá časť, ktorá pozostávala z 26 kôl. Každý s každým sa stretol dvakrát. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili všetky 4 družstvá, v českom nasledovala okrem play-off najlepších 4 tímov aj nadstavbová časť v skupine o 5.8. miesto, z ktorej vzišiel zostupujúci tím. Zo slovenskej strany nezostúpil nikto. Slovenské play-off sa po novom hralo na 2 víťazné zápasy.
Účastníci
Poznámka: Družstvo Veselí nad Moravou sa odhlásilo zo súťaže po jej vyžrebovaní.
Roquemaure
Roquemaure môže byť:
Kretschmer
Kretschmer môže byť:
Timodémos z Atén
Timodémos bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 460 pred Kr.
Migné
Migné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
101955 Bennu
101955 Bennu je uhlíkatý typ asteroidu zo skupiny planétok Apollo. Objavený bol 11. septembra 1999 pomocou projektu LINEAR.
Je to potencionálne nebezpečná blízkozemská planétka, ktorá je uvedená na zozname Sentry s druhým najvyšším kumulatívnym hodnotením na Palermskej stupnici. Má kumulatívnu pravdepodobnosť zasiahnutia Zeme medzi rokmi 2175 a 2199. Je pomenovaná po Bennuovi, staroegyptskom mytologickom vtákovi spájaným so Slnkom, stvorením a znovuzrodením.
101955 Bennu má stredný priemer 490 m a bol pozorovaný vo veľkej miere pomocou planetárneho radaru observatória Arecibo a pomocou Goldstone Deep Space Communications Complex.
Bennu je cieľom misie OSIRIS-REx, ktorá sa má v roku 2023 vrátiť so vzorkami z povrchu späť na Zem. 3. decembra 2018 dorazila OSIRIS-REx k Bennu po dvojročnej ceste. Obiehala okolo asteroidu, podrobne mapovala jeho povrch a hľadala potenciálne miesta na odber vzoriek. Analýza obežných dráh umožnila výpočet Bennuovej hmotnosti a jej rozloženia.
18. júna 2019 NASA oznámila, že kozmickej lodi OSIRIS-REx sa podarilo dostať ešte bližšie a zachytiť obraz vo vzdialenosti 600 metrov od povrchu.
Dňa 20. októbra 2020 OSIRIS-REx úspešne dosiahol povrch a pomocou vysúvacieho ramena odobral vzorky.
D́
D́ (minuskula d́) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa D s dĺžnom. Vyskytuje sa vo võruštine, avšak veľmi zriedka a nie je súčasťou abecedy tohto jazyka. Číta sa ako palatalizované D (dʲ). Taktiež sa vyskytuje v prepise komijčiny a do roku 1939 aj jakutčiny a taktiež v prepise písma kharóšthí, kde ho značí znak 𐨜. V komijskej cyrilike ho značí písmeno Ԃ a v jakutskej cyrilike ho značilo písmeno Џ.
Unicode
V Unicode majú písmená D́ a d́ tieto kódy:
Roquemaure (Tarn)
Roquemaure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Roquemaure má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Roquemaure má 371 obyvateľov (2009).
Karol XIII.
Karol XIII. (švédsky: Karl XIII), (* 7. október 1748 – † 5. február 1818), bol kráľom Švédska od roku 1809 a kráľom Nórska (pod menom Karol II.) od roku 1814 až do svojej smrti v roku 1818. Bol druhým synom kráľa Adolfa I. Fridricha a Lujzy Ulriky Pruskej, sestry Fridricha Veľkého.
Život a politika
V roku 1772 spolupracoval na revolučných plánoch so svojím bratom Gustávom III. Po vypuknutí rusko-švédskej vojny v roku 1788 slúžil ako veľkoadmirál, napr. v bitke pri Hoglande (7. jún 1788) a Olande (26. júl 1789).
Dňa 13. marca 1809 bol zosadený Gustáv IV. Adolf z trónu a 22. marca 1809 bol menovaný švédskym kráľom Karol XIII. Bol predčasne zostarnutý a Jean-Baptiste Bernadotte prevzal fakticky vládu hneď ako Karol XIII. pristál vo Švédsku, v roku 1810. Po spojení štátov Švédska a Nórska v roku 1814 sa stal Karol kráľom Nórska pod menom Karol II. Po ôsmich rokoch, kedy bol len formálnym kráľom, zomrel 5. februára 1818 bez priameho následníka. Na trón nastúpil jeho adoptívny syn Jean-Baptiste Bernadotte.
Rodina
So svojou sesternicou Hedvigou Elizabethou Charlottou z rodu Holstein-Gottorp (* 1759 – † 1818) bol ženatý od 7. júna 1774, ale obe ich deti zomreli krátko po narodení:
So svojou milenkou Augustou Fersenovou mal syna Carla Löwenhielma (* 1772 – † 1861).
Justin Kluivert
Justin Dean Kluivert (* 5. máj 1999, Amsterdam, Holandsko) je holandský profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka v anglickom klube AFC Bournemouth. Je synom holandskej futbalovej legendy Patricka Kluiverta.
Ajax
Kluivert prešiel akadémiou Ajaxu Amsterdam a zahral si aj za rezervný tím Jong Ajax. V prvom tíme Ajaxu v Eredivisie debutoval 15. januára 2017 pri víťazstve 3:1 nad PEC Zwolle. Svoj prvý gól za klub strelil 19. marca pri remíze 1:1 proti SBV Excelsior. Bolo to presne 10 rokov a jeden deň od posledného gólu jeho otca v kariére. Šesť zápasov odohral aj v Európskej lige kde sa Ajax dostal do finále no vo finále proti Manchestru United bol iba náhradníkom.
26. novembra 2017 zaznamenal hattrick pri víťazstve 5:1 nad Roda JC Kerkrade.
Hosťovanie v Lipsku
Dňa 5. októbra 2020 bol Kluivert poslaný na sezónne hosťovanie do nemeckého klubu RB Leipzig. Prvý gól za klub strelil 5. decembra pri remíze 3:3 s Bayernom Mníchov. O tri dni neskôr skóroval v zápase skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2020/21 pri víťazstve 3:2 nad Manchestrom United.
Hosťovanie v OGC Nice
Dňa 20. júla 2021 sa Kluivert pripojil k francúzskemu klubu OGC Nice na sezónne hosťovanie s opciou na kúpu.
Hosťovanie vo Valencii
Dňa 1. septembra 2022 bol Kluivert poslaný na sezónne hosťovanie do španielskeho klubu Valencia.
AFC Bournemouth
Dňa 23. júna 2023 prestúpil Kluivert do AFC Bournemouth v Premier League za nezverejnený poplatok.
Medzinárodná kariéra
V seniorskej reprezentácii Holandska debutoval 26. marca 2018 v prípravnom zápase pri výhre 3:0 nad Portugalskom.
Klubové
''K 28. júnu 2023''
Montchevrier
Montchevrier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ḱ
Ḱ (malé písmeno ḱ) je špeciálny znak latinky. Nazýva sa K s dĺžňom. Používa sa v prepise písmena Ќ v macedónskej cyrilike a v jazyku Saanich, používanom v Kanade.
Unicode
V Unicode majú písmená Ḱ a ḱ tieto kódy:
Migny
Migny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Africký pohár národov 1972
Africký pohár národov 1972 bol ôsmym ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj sa konal v Kamerune v dňoch od 23. februára do 5. marca 1972. Obhajcom titulu bol 🇸🇩.
Víťazom turnaja sa po prvýkrát v histórii stalo 🇨🇬 vo finále zdolalo f 3:2.
Kvalifikované tímy
Hneď pre štyri krajiny to bol debut na tomto turnaji. 🇰🇪, 🇹🇬, f a 🇲🇦 si zahrali na turnaji po prvýkrát. Na turnaji sa prvýkrát nepredstavila 🇪🇹.
Finále
Majstrom Afriky sa stalo Kongo.
H́
H́ (minuskula h́) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa H s dĺžňom. Vyskytuje sa vo võruštine, avšak veľmi zriedka a nie je súčasťou abecedy tohto jazyka. Číta sa ako palatalizované H (hʲ). Tiež sa vyskytuje v ALA-LC transkripciách abcházčiny, jazyku dargwa, lakčiny, lezginčiny a avestánčiny. V abcházčine ho do roku 1954 značil v cyrilike znak Ҿ.
Národné futbalové mužstvo Americkej Samoy
Národné futbalové mužstvo Americkej Samoy reprezentuje Americkú Samou na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Oceánsky pohár národov. Americká Samoa sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta ani na kontinentálne majstrovstvá. Americká Samoa sa postarala o svetový rekord v najvyššej výhre v histórii futbalu. 11. apríla 2001 si Americká Samoa zahrala proti Austrálii a utŕžila prehru 0:31. Tento výsledok je najvyšší v celej histórii futbalu.
J́
J́ (minuskula j́) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa J s dĺžňom. Písmeno J sa v súčasnosti už nepoužíva, v 19. storočí sa používal v jakutčine, kde ho v cyrilike značilo písmeno Ј̵. Predtým sa tiež používalo v holandčine, tu je však, rovnako ako písmeno Í, nahradené za zápražku ij. Historicky sa tiež používalo v jazykoch používaných písmo kharóšthí.
Unicode
V Unicode majú písmená J́ a j́ tieto kódy:
Montgivray
Montgivray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nokia C7-00
Smartphone Nokia C7-00 bol predstavený v 4Q roku 2010. Je vybavený 3,5 palcovým AMOLED kapacitným dotykovým displejom 640 x 360 bodov (pixelov).
Roquevidal
Roquevidal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Roquevidal má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Roquevidal má 121 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Dom a škola
náhľad|Titulný list časopisu Dom a škola Dom a škola bol slovenský vychovávateľský časopis pre rodičov a učiteľov, ktorý vychádzal v 19. storočí.
Časopis vychádzal v Martine raz mesačne. Jedno číslo malo priemerne 380 strán.
Tŕňová koruna
náhľad|Dirk Bouts, Kristus tŕním korunovaný (detail na tŕňovú korunu), olej a tempera na dreve, cca. [[1470, The National Gallery, Londýn]] náhľad|Maarten van Heemskerck, Kristus tŕním korunovaný, olej na dreve (prenesený na plátno), cca. [[1550, Frans Hals Museum, Haarlem]] Tŕňová koruna (iné názvy: Tŕňová koruna Spasiteľa, Božia tŕňová koruna) je biblický termín a kresťanský symbol, ktorý pripomína umučenie Ježiša Krista; v bežnom jazyku symbol utrpenia. Spomína sa v Matúšovom (Mt 27, 29), Markovom (Mk 15, 17) a Jánovom (Jn 19, 2 – 5) evanjeliu. Podľa evanjelií tŕňovú korunu, ktorá bola mučiacim nástrojom Ježišovi počas mučenia nasadili rímski vojaci. Mala dvojakú funkciu: ponížiť Ježiša (korunovať ho za židovského kráľa, čo bol výsmech) a spôsobiť mu škodu a bolesť.
Dom a škola
Vydavateľské údaje
Jeho redaktorom bol Karol Salva so spolupracovníkmi Karlom Kálalom a Martinom Kollárom. Nakladateľom bol J. Fábry, neskôr K. Salva. Časopis tlačil v Martine Kníhtlačiarsko-účastinársky spolok, neskôr J. Feitzinger v Těšíne aj K. Salva v Ružomberku.
Tŕňová koruna
Ján pripomína, že rímski vojaci sa v noci zo Štvrtka Svätého týždňa (Zelený štvrtok) na Piatok utrpenia Pána (Veľký piatok) vysmievali Kristovi a jeho kráľovskej moci tým, že mu nasadili tŕňovú korunu. Krátko pred výstupom na Kalváriu s krížom na chrbte Ježiša šikanovali a týrali rímski vojaci. Napoly v mdlobách sa zrútil na kamenný chodník, mokrý od vlastnej krvi. Rímskym vojakom sa zdalo smiešne, že Žid z vidieka sa môže vyhlasovať za kráľa. Preto mu cez plecia prehodili dlhé rúcho a do ruky mu dali trstinu, ktorá mu slúžila ako žezlo. Na dokončenie svojej potupy potrebovali korunu. Pružné konáre pokryté dlhými tŕňmi (zvyčajne sa používali na zväzovanie dreva na oheň) boli spletené do tvaru koruny a potom mu boli zabodnuté do pokožky hlavy, čo spôsobilo silné krvácanie.
V stredoveku
náhľad|Tŕňová koruna, Bedfordské múzeum Pôvodne bola tŕňová koruna v Jeruzaleme, ale v roku 1060 bola prevezená do Konštantínopolu. Nikolaj Mesarit, efezský metropolita, teológ, cirkevný a štátny činiteľ informuje, že v roku 1201 v Konštantínopole, v Chráme Panny Fary (gr.. τοῦ Θάρου - pri majáku) - v kostole, určenom na každodennú liturgiu v prítomnosti cisára a jeho rodiny, ako aj na slávnostné bohoslužby v 1. deň v roku, 1. mája, v deň spomienky na proroka Eliáša (v prítomnosti synklitu), na Zelený štvrtok a na Bielu sobotu, sa uchovávali tieto relikvie: Kristova tŕňová koruna, Kristova tunika, Kristova palica, bič na bičovanie, svätý klinec, Longinova kopija, časti Kristových sandálov (ktoré priniesol cisár Ján Tzimiskes z Palestíny v roku 975).
Konštantínopol bol vyplienený počas štvrtej križiackej výpravy v roku 1204. Križiaci si z Konštantínopolu odniesli relikvie vrátane tŕňovej koruny. Korunu kúpil Ľudovít IX. v roku 1238 od konštantinopolského cisára Balduina II. údajne za vtedy obrovskú sumu 135 000 livrov. Presnejšie, Balduin II. zastavil tŕňovú korunu Benátkam, od ktorých ju kúpil Ľudovít IX. V roku 1239 Ľudovít IX. a jeho brat Robert d'Artois v sprievode do Sans, bosí, v jednoduchých košeliach, niesli mušľu s tŕňovou korunou. Tŕňová koruna bola potom prevezená do Paríža, odkiaľ boli neskôr prinesené časti Pánovho kríža, Longinovo kopija a ďalšie predmety - svedkovia Starého a Nového zákona. Na uchovanie svätých relikvií dal Ľudovít Svätý postaviť v Paríži osobitný kostol (kaplnka kráľovského paláca, základy boli položené v roku 1242) a v tom istom roku 1239 dočasne umiestnil tŕňovú korunu do mestskej katedrály. V roku 1246 bola tŕňová koruna premiestnená do kaplnky Sainte-Chapelle.
V traktáte "Pojednanie o relikviách", ktorý napísal protestantský učenec Ján Kalvín v roku 1543 a odvtedy bol mnohokrát publikovaný, sa uvádza, že tŕňová koruna mala toľko častí, že keby sa spojili, tvorili by štyri koruny. Boli to: tretina koruny v Saint-Chapelle v Paríži; tri v rímskej Bazilike sv. Kríža Jeruzalemského ; viacero hrotov v bazilike svätého Eustacha; viacero hrotov v Siene; jeden hrot vo Vicenze; päť hrotov v Bourgese; v Besançone, v katedrále svätého Jána, tri; Sarreinsberg ou Mont-Roya - tri; v katedrále v Oviede v Španielsku ; v katedrále svätého Jakuba v Galícii dve; v Albi tri; v Toulouse; Mâcone; Charroux (Vienne) v Poitou; v bazilike Notre-Dame de Clery-Saint-André; Saint-Flour; Saint-Maximin-la-Saint-Baume, v Provensalsku; l'abbaye de la Salle; vo farskom kostole Saint Martin v Noyone.
V neskoršej dobe
Počas Francúzskej revolúcie v 18. storočí, po požiari kaplnky Saint-Chapelle, bola Tŕňová koruna prenesená a uložená v Cabinet des médailles do Francúzskej národnej knižnice. Ľudovít IX. počas svojho života získal veľa relikvií, vytvoril tak rozsiahlejšiu zbierku, ktorej veľká časť bola zámerne a profánne počas francúzskej revolúcie zničená, tŕňová koruna sa zachovala. Svätá koruna bola považovaná za kultúrne dedičstvo. Napoleon I. ho vrátil cirkvi. V roku 1806 bola umiestnené do sakristie katedrále Notre-Dame v Paríži.
Konkordát z roku 1801 znamenal, že relikvia bola odovzdaná parížskemu arcibiskupovi, ktorý ju v roku 1806 pridelil do klenotnice katedrály Notre-Dame v Paríži, kde bola uložená v trezore až do vyhorenia katedrály. Sväté relikvie boli zverené kanonikom kapituly katedrály Notre-Dame, potom boli zverené do zákonnej starostlivosti Rytierov Svätého hrobu v Jeruzaleme. Boli to teda kanonici, ktorí ich prezentovali, a rytieri, ktorí boli zodpovední za ich ochranu počas jej vystavenia.
Relikviár
Relikviár tŕňovej koruny z roku 1862 v neogotickom štýle navrhol Viollet-le-Duc a vyrobila ho zlatnícka dielňa Placide Poussielgue-Rusand. Tento relikviár z bronzu a pozláteného striebra má bohatú výzdobu: "deväť chimér podopiera prvý podnos, zdobený filigriánovými zvitkami a drahými kameňmi. Svätá Helena držiaca kríž, kráľ Balduin II., cisár Konštantínopolu, so žezlom a glóbusom v ruke, a svätý Ľudovít držiaci v rukách svätú korunu, sedia na kreslách s levími hlavami v hieratických postojoch, hlavy majú mierne natiahnuté dopredu. Malá plošina a uzol zdobený lístím podopierajú kruhovú monštranciu, na ktorej sa pod malými baldachýnmi s vežičkami striedajú trojramenné azúrové arkády a niky, v ktorých je umiestnených dvanásť apoštolov. Nakoniec ho korunujú vysoké fleur-de-lys, obohatené listami a drahými kameňmi. Celá táto horná časť spočíva na centrálnom stĺpe a na stĺpoch troch trónov. V tejto monštrancii je umiestnený kruhový relikviár so svätou korunou. náhľad|Relikviár z roku 1862 V roku 1896 nahradil korunu z roku 1806 nový valec z horského krištáľu a pozláteného striebra. Krištáľový prsteň s priemerom 21 cm a prierezom 15 mm, ktorý navrhol architekt Jules Astruc a realizoval Maurice Poussielgue-Rusand, nástupca jeho otca, sa skladá zo šiestich častí spojených tromi sponami. Táto relikviárova rúrka obsahuje kruh spletených prútov z rašeliny, ktoré sú od seba vzdialené asi pätnásť podobných rašelín. Uprostred týchto väzieb vedie zlatá niť. Uprostred tejto vyvýšeniny museli byť napichané tŕnisté konáre, ktoré boli odstránené, pretože svätý Ľudovít ich veľa rozdal. Podľa Charlesa Rohaulta de Fleury sa prstenec skladá z druhu juncus balticus a rodu Rhamnus alebo Ziziphus spina-christi. Dve tretiny tohto prsteňa sú pokryté pletencom tŕňových vetvičiek z tepaného zlata s perlami, kameňmi a kvetmi v briliantoch a z diaľky do diaľky zdobené smaltovanými rozetami, ktoré na lícnej strane predstavujú Saint-Denis, Saint Genevieve a erb kapituly Notre-Dame a na rubovej strane tvár Krista, erb mesta Paríž a pečať Saint Louis. Počas reštaurovania v 20. rokoch 20. storočia bol do relikviárovej rúry kohúta umiestneného na vrchole veže vložený kúsok svätej koruny. Relikviár sa od roku 2008 nachádzal v apsidálnej kaplnke katedrály.
Vedecký výskum
Botanici, ktorí skúmali parížsku pamiatku, uviedli, že okraj koruny s priemerom asi 21 cm bol zhotovený z baltského sitka (Juncus balticus), ktorý rastie vo východných oblastiach Stredozemného mora. 15 alebo 16 vetvičiek zostalo v okraji sitka, ktoré pochádzali z kríka s názvom Zizyphus spina-christi.
Identifikácia tŕňov je oveľa ťažšia. Podľa výpočtov botanikov musel mať tŕň 50 až 60 tŕňov. Francúzsky architekt Charles Rohault de Fleury medzitým v roku 1870 vypočítal, že v európskych kostoloch sa nachádza 139 tŕňov uctievaných ako súčasť Kristovej koruny. Vo svojom pracovnom katalógu svätých tŕňov uviedol, že dva z nich sa nachádzajú v Krakove. J. Maillat a S. Maillat (biblickí bádatelia rastlín) to vysvetľujú tak, že výhonky tŕnistého tŕnia európskeho, ktorý je v Palestíne bežný, boli prepletené medzi tŕňmi z výhonkov Zizyphus spina-christi. Na pletenie tŕňovej koruny sa mohli používať aj tŕnisté výhonky tŕňovca (Sarcopoterium spinosum).
Žiadny historický prameň neuvádza použitie tŕňovej koruny pred ukrižovaním. Na látke Turínskeho plátna sú na lebke početné výrony krvi. Boli spôsobené prepichnutím krvných ciev na hlave tŕňmi tŕňovej koruny. Chirurgovia napočítali 13 rán na čele a 20 na zadnej strane hlavy spôsobených tŕňmi, ale predpokladajú, že ich mohlo byť okolo 50. Keďže pod kožou na hlave je sieť inervácií a krvných ciev, tŕňová koruna spôsobovala neznesiteľnú bolesť a silné krvácanie. "Ak si uvedomíme, že na pokožke hlavy je 140 bodov citlivých na bolesť na cm², môžeme si predstaviť veľkosť Kristovho utrpenia v čase tragickej korunovácie," - napísal L. Coppini, riaditeľ Ústavu anatómie na Bolonskej univerzite.
Súčasnosť
Relikvia, uctievaná ako Božia tŕňová koruna, ktorá predstavuje celú korunu, bola uložená v Paríži v katedrále Notre de Dame.
Tŕňová koruna sa zvyčajne nevystavuje na verejnosti. V pokladnici sakristie parížskej katedrály Notre-Dame boli trvalo vystavené len dva relikviáre z 19. storočia, ktoré darovali Napoleon I. a Napoleon III. Korunka, relikvie z dreva kríža a klinec z kríža boli veriacim k úcte predkladané každý prvý piatok v mesiaci o 15.00 h, každý piatok počas Veľkého pôstu o 15.00 h a na Veľký piatok od 10.00 do 17.00 h.
Od roku 1806 Svätá tŕňová koruna len zriedkavo opúšťa pokladnicu Notre-Dame de Paris. V júni 1939 pri príležitosti 700. výročia príchodu relikvie do Francúzska kardinál Verdier, parížsky arcibiskup, s ňou vykonal symbolickú púť zo Sens do Paríža. V auguste 1997 pri príležitosti Svetových dní mládeže v Paríži bola relikvia niekoľko dní vystavená vo Svätej kaplnke. V marci 2014 pri príležitosti 800. výročia narodenia a krstu svätého Ľudovíta bola vystavená vo Svätej kaplnke a v kolegiátnom kostole Notre-Dame de Poissy.
Pri požiari katedrály Notre-Dame v Paríži, ktorý vypukol 15. apríla 2019 bola tŕňová koruna z katedrály zachránená a prenesená na parížsku radnicu. Počas požiaru sa hasičom podarilo zachrániť Svätú korunu a košeľu svätého Ľudovíta, najmä vďaka abbému Jeanovi-Marcovi Fournierovi, kaplánovi parížskych hasičov a členom parížskeho hasičského zboru.
Nemecké národné hokejbalové družstvo mužov
Vrcholné podujatia
Nemecké družstvo sa zúčastnilo deviatich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 1996. Najlepšie umiestnenie dosiahlo práve na prvom turnaji v Bratislave, na ktorom sa dostalo do semifinále. V ňom v stretnutí so 🇸🇰 prehralo a obsadilo celkové 4. miesto. Po rozdelení družstiev do A a B divízie turnaja MS v roku 2005 súťažilo prvé turnaje v B divízii. Rovnako aj turnaj v roku 2007, ktorý organizoval nemecký Ratingen. Na ňom však skončilo domáce družstvo najhoršiejedenáste. V rokoch 2011 a 2013 bolo nasadené do skupín A divízie a na turnaji obsadilo zhodne 8. miesto
Sipma
SIPMA S.A. je poľský výrobca poľnohospodárskej a záhradnej techniky z Lublinu. Súčasť skupiny SIPMA.
SIPMA S.A. bola založená 1. decembra 1989 ako poľsko-taliansky spoločný podnik Socjeta Italo-Polacca Motori e Machini Agricole Lublin združujúci akcionárov z oboch krajín. Podnik vznikol na základe časti majetku štátneho podniku "Agromet" Fabryka Maszyn Rolniczych v Lubline s tromi talianskymi partnermi Ruggerini Motori Sp. A., Reggio Emilia, Barbieri FB Macchine Agricole SRL, Sossano, OMAS Sp A. Pontevico za účasti poľskej strany: Lubelska Fabryka Maszyn Rolniczych SA, Fabryka Samochodów Lublin, Centrala Handlu Zagranicznego Agromet - Motoimport Sp. z o.o. vo Varšave.
V súčasnosti spoločnosť vyrába diskové kosačky (Kos, Sprint), obracače (Salsa), zhrabovače (Wir, Spinner), lisy na okrúhle balíky (Supra, Classic, Farma Plus, Fortis), lisy na malé hranaté balíky (Kostka), vakovače krmovín (Silo), baličkami balíkov (Tekla, Klara, Mira, Maja, Gaja, Diana, Lena), samonakladacie vozy na balíky (Dromader), rozdružovače balíkov (Kruk), rozmetadlá umelých hnojív (Antek, Boryna, Optima, Optima Pro), rozmetadlá hnoja (Tajfun, Tornado), mačkače zrna (Atlas, Tytan), rezačky energetických rastlín (Heros) a kardanové hriadele.
Ḿ
Ḿ (minuskula ḿ) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa M s dĺžňom. V súčasnosti sa používa predovšetkým v afrických jazykoch, konkrétne v jazykoch dii, gokana, makari, yoruba a ntcham. Tiež sa používa v jupických jazykoch, používaných na juhu Aljašky a na východe Ruska, vo võruštine, a v prepise jazykov Pe̍h-ōe-jī a pchin-jin, používaných v Číne. Predtým sa tiež písmeno Ḿ používalo v dolnolužickej srbčine, tu je však v súčasnosti nahradené za zápražku mj. Keďže je však vo všetkých týchto jazykoch používané veľmi zriedkavo a nie je príliš bežné, je problém ho zapísať v počítačoch a čiarka sa často zobrazuje vedľa písmena.
Unicode
V Unicode majú písmená Ḿ a ḿ tieto kódy:
Vodnopólová extraliga mužov 2011/12
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Súťaž sa opäť skladala z dvoch častí – zo základnej časti a play-off. Po odohraní základnej časti systémom každý s každým jedenkrát doma a vonku nasledovalo pre všetky družstvá play-off. Podľa vzájomných zápasov v základnej časti si do semifinále zobralo každé družstvo toľko bodov, koľko s daným súperom dosiahlo. Zvíťazilo to družstvo, ktoré ako prvé dosiahlo minimálne 7 bodov. Prvé zápasy play-off začínali doma horšie postavené družstvá. Posledný tím mal odohrať baráž s víťazom 1. ligy.
Účastníci
Pozn.: O účasť v Eurointerlige mali záujem Hornets Košice i Akademik Košice, súťaž sa ale napokon nekonala.
Prvá hodinka
Prvá hodinka (alebo prvý čas) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo šiestej hodiny ráno.
Vodnopólová extraliga mužov 2011/12
Základná časť
Zdroj: mokralopta.sk
Prvá hodinka
Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (5, 89, 100), tropáre, Riaď moje kroky..., Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× Pane, zmiluj sa, V každom čase…, Čestnejšia si…, Kriste, pravé svetlo… a prepustenie.
Vodnopólová extraliga mužov 2011/12
Play-off
Do 1. kola play-off si body berú družstvá nasledovne: Do 2. kola play-off si body berú družstvá nasledovne:
Prvá hodinka
Štruktúra prvej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek (cárskych časov). Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.
Vodnopólová extraliga mužov 2011/12
Finále
Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Tretia hodinka
Tretia hodinka (alebo tretí čas) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo deviatej hodiny dopoludnia.
Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (16, 24, 50), tropáre, Nech je velebený…, Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× Pane, zmiluj sa, V každom čase…, Čestnejšia si…, Vládca, Bože Otče… a prepustenie.
Štruktúra tretej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek. Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.
Montierchaume
Montierchaume je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montipouret
Montipouret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Figovník kaučukový
Figovník kaučukový je rastlina z rodu figovník, ktorá pochádza z juhovýchodnej Ázie. Zdomácnela aj v ďalších tropických oblastiach (Západná India, Florida, Havaj).
Ide o strom vysoký 30 –, ktorého kmeň meria až v priemere. Z kmeňa vyrastajú vzdušné korene, ktoré sa používajú aj na budovanie mostov. Oválne listy majú dĺžku 10 – a šírku 5 –. Mladé rastliny majú väčšie listy ako staré. Plod je dlhý maximálne a nejedlý.
Opeľovať ho môžu iba chalcidky.