cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Faye-d’Anjou
Faye-d’Anjou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Machaón
Machaón alebo Macháón (gr. Machaón/iný prepis: Macháón) bol syn boha lekárstva Asklépia a brat Podaleiria, s ktorým sa zúčastnil trójskej vojny ako veliteľ tesálskych oddielov. Bol rovnako ako jeho otec skúseným lekárom a chirurgom. Jeho pomoc často využívali Gréci pri obliehaní Tróje. Podľa Iliady bol zranený Paridom.
Sianów
Sianów je mesto v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve v okrese Powiat koszaliński v rovnomennej gmine.
Žije tu 6 547 obyvateľov (31. 12. 2021).
William James
William James (* 11. január 1842, New York – † 26. august, 1910, Chocorua, New Hampshire) bol americký filozof, jeden z hlavných predstaviteľov a priekopníkov pragmatizmu. James bol profesorom fyziológie, psychológie a filozofie na Harvardovej univerzite, bol prvým americkým filozofom svetového mena.
Podľa Jamesa je metóda filozofie správna vtedy, keď jej závery sú prakticky užitočné. Rozdiely medzi jednotlivými, hoci aj protikladnými teóriami sú len verbálne, ak tieto teórie vedú k prakticky užitočným záverom.
Pravda spočíva v užitočnosti. Všetky pravdy sa menia podľa praktických zreteľov, sú relatívne, človek ich tvorí nato, aby ich pomocou bolo jeho konanie čo najefektívnejšie. Jediným kritériom pravdy je výhodnosť (cash), vhodnosť či užitočnosť.
Predmetom poznania je skutočnosť dostupná zmyslom v podobe predstavy, zodpovedajúca vzťahom medzi vecami, vytvorená ľuďmi alebo zdedená v podobe presvedčení a názorov. Každá z týchto podôb skutočnosti je dielom človeka, ktorý si ich vytvára pre vlastné potreby. Skutočnosť teda nie je niečo uzavreté ani ukončená, ale skladá sa z neurčeného množstva jednotiek alebo faktorov, stále sa mení, rozširuje a zdokonaľuje pod vplyvom činnosti človeka. Každý jav či fakt je v nejakom vzťahu s iným javom alebo faktom. Niet nijakého izolovaného jestvovania – duch je len čímsi relatívne duchovným, hmota len čímsi relatívne hmotným.
Teoretické poznanie je fikciou, o jeho správnosti rozhoduje vôľa veriť, vyplývajúca zo chcenia a snahy jednotlivca.
Užitočnosť je aj kritériom náboženstva, ktoré sa pripúšťa natoľko, nakoľko môže nabádať človeka k efektívnej činnosti.
Saint-Pierre-sur-Doux
Saint-Pierre-sur-Doux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Saint-Pierre-sur-Doux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Pierre-sur-Doux má 103 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
NGC 3663
NGC 3663 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Potáplica stredná
Potáplica stredná (iné názvy: potáplica severná, potáplica väčšia, potáplica severská lat. Gavia arctica) je stredne veľký druh potáplice, vodného vtáka z rovnomenného radu. Hniezdi na sladkovodných jazerách alebo v morských zálivoch v pásme tundry a boreálnych ihličnatých lesov celej holarktídy, na Slovensku sa vyskytuje počas migrácie a v zime na veľkých vodných plochách a riekach. V zime bola zistená na 8,60 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov potáplica stredná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, Európska populácia klesá rýchlosťou 25% za obdobie troch generácií (29,4 rokov).
Opis
Potáplica stredná meria 58  , s rozpätím krídel 110.
Zobák je silný a rovný, slabší ako u potáplice ľadovej. Oproti potáplici malej má strmé čelo, okrúhle temeno a silnejší krk. Charakteristická je pri plávaní biela škvrna v zadnej časti tela nad hladinou.
Vo svadobnom šate má sivé temeno a zadnú stranu krku, čiernu škvrnu na prednej strane krku a čiernobielo prúžkované strany krku. Na chrbte má kontrastnú čiernobielu kresbu. V prostom šate je zhora tmavohnedá, zospodu biela; väčšia časť krku je tmavá.
Hlas
Potáplica stredná sa ozýva hlbokým „o-uk“ či „ú-áú“ (zvukový záznam ) a počas toku stúpajúcim jasným a do diaľky sa nesúcim volaním „klooi, kok-kloooi, kok-klooi“ (zvukový záznam ).
Výskyt a stav na Slovensku
Potáplica stredná sa zo všetkých potáplic vyskytuje na Slovensku najčastejšie. Najmä ako migrant a v menšom počte aj prezimuje. Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 5 50, na rôznych miestach po celom území v 8,60 % mapovacích kvadrátoch.
Počas jesennej migrácie sa objavuje od polovice októbra do konca novembra a na jar do konca mája. Na veľkých vodných nádržiach bývajú najväčšie počty okolo 10 jedincov (priehrada Liptovská Mara 16 jedincov dňa 13. novembra 2013, vodná nádrž Starina, prívodný kanál Vodného diela Gabčíkovo) a najväčší počet bol zistený na Zemplínskej šírave, 91 jedincov 18. novembra 1966 a 32 jedincov dňa 21. novembra 1976.
Biotop
Potáplica stredná hniezdi hlbokých a priezračných jazerách. Zimuje na pobreží morí, vo vnútrozemí sa objavuje počas migrácie, na jeseň najmä v novembri.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.). Bol zaznamenaný mierny pokles populácií, dôvodom je eutrofizácia a okysľovanie vôd a vodné diela. Na Slovensku je ohrozovaný len nelegálnym odstrelom alebo zranením pri zosadnutí na mokrý asfalt namiesto na reálnu vodnú hladinu.
Roman Osipovič Jakobson
Roman Osipovič Jakobson (* 23. október 1896, Moskva, Rusko – † 18. júl 1982, Boston, Massachusetts, USA) bol americký lingvista ruského pôvodu, najvýznamnejšia osobnosť jazykovedy 20. storočia, jeden zo zakladateľov pražskej školy, tvorca binaristickej fonologickej teórie dištinktívnych príznakov. Zakladateľ komunikačnej teórie jazyka.
Jakobson ovplyvnil celú modernú jazykovedu, dal impulzy aj na rozvoj teórie informácie, ovplyvnil francúzsku štrukturalistickú antropológiu (C. Lévi-Strauss)
Roku 1915 založil Lingvistický krúžok v Moskve, v rokoch 19201939 bol profesor na Masarykovej univerzite v Brne, potom pred fašizmom utiekol do USA, kde bol od roku 1941 profesor na Kolumbijskej univerzite, potom profesor slovanských jazykov a literatúry na Harvardovej univerzite a od roku 1957 profesor všeobecnej jazykovedy na Massachusettskom technologickom inštitúte (MIT). V USA založil Harvardov lingvistický krúžok.
Dielo
Na poli filozofie jazyka prispel Jakobson teóriou jazykových funkcií. Stavia v nej na komunikačnom modeli vypracovanom Karlom Bühlerom. center Komunikačný model podľa Bühlera: 1. kontext 2. zdelenie, správa 3. hovoriaci (odosielateľ) 4. poslucháč (prijímateľ, adresát) 5. komunikačný kanál 6. (jazykový) kód
V súvislosti s týmto modelom rozlišuje Jakobson vo svojej teórií 6 jazykových funkcií:
Tento model je používaný aj v dnešnej modernej jazykovede.
Výber z diela
(názvy v jazyku vydania)
Turík
Turík je obec na Slovensku v okrese Ružomberok.
Stredovek
Podľa toho kráľovská komisia hodnoverne vyhlásila, že Štefan, Valentín a Štefan z Turíckeho Potoka sú prví vlastníci zemí v okolí Turíckeho Potoka a vlastnia ich od roku 1278 na základe ustanovenia kráľa Ladislava. Usadili sa tu, osadili tu svojich poddaných a tak majetkoprávne povstala osada, ktorú pomenovali podľa miestneho potoka Turík. Zemepáni tej osady, ktorých do tých čias poznáme len podľa krstných mien, sa od roku 1278 volali Turanskí. Podľa koho alebo čoho sa potok v doline už predtým menoval Tura potok, zatiaľ nevieme hodnoverne doložiť.
V Liptovskom registri sa hovorí, že do roku 1278 dolina patrila kráľovi, možno predpokladať, že tu bol kráľovský majer a teda aj osadníci. Alebo z Teplej, kde už v roku 1209 boli osadníci (tam bývali prví známi predkovia Turanských – Sybur, Adalbert a Marcel) a zaiste tiež kráľovský majer, patriaci ku Starému liptovskému hradu, sem prichádzali poddaní obrobiť oračiny alebo pásť dobytok.
Skalný útes za Turíkom, zvaný Hradná skala, nám hovorí, že tam v dávnej minulosti bol hrádok, postavený z dreva ako predná stráž hlavného liptovského hradu. Starý liptovský hrad v dávnoveku postavený na rozkaz kráľa, aby strážil významnú obchodnú cestu do Poľska, mal okolo seba menšie strážne hrádky (v Malatinej, Kalamenoch, Teplej, Turíku, Sv. Anne, Sv. Mare, atď.) (Štefan Hýroš: Zámok Likava a jeho páni...) Turícky hrádok zanikol pravdepodobne v roku 1241 po vpáde Tatárov.
Prví poddaní osadníci v Turíku zaiste boli ľudia z okolia, dobove označovaní ako inquilini či miseri, t. j. bedári bez prístrešku, bez zeme, ktorých zemepán ľahko získal za svojich poddaných alebo sluhov do dvora, len aby sa zachránili pri živote. Na vykázanom mieste dal im možnosť postaviť si domce s maštalkou, pridelil im na výživu kúsky zeme a tým si ich a ich potomkov právne navždy pripútal k sebe a na robotu na svojom majetku. Prví poddaní sedliaci v Turíku mali domce na vyšnom konci dnešnej obce. Boli to malé drevené domky, s nízkou podmurovkou, pozostávajúce z jednej izby a pitvora, ktorý bol aj kuchyňou. Z im pridelenej zeme, podľa urbárnej dohody, dávali pánovi naturálie – zbožie, peňažité poplatky na rôzne pánove aj župné potreby a mali povinnosť roboty na panskom, ustálený počet ručnej práce i so záprahom. Poddaný nemal slobody osobnej, rodinnej, majetkovej ani spoločenskej. Proti krivdám bol bez súdnej ochrany. Zvlášť žalostný bol stav poddaných v Uhorsku po porážke sedliackeho povstania, vedeného Jurajom Dóžom v roku 1514. Ich život sa vtedy podobal otroctvu až na to, že ich pán nevodil na trh a nepredával. Boli však pripútaní ku zemi, ktorú obrábali tak, že nesmeli opustiť majetok pána, čo ako im zle bolo. Boli na to prísne zákony, jednak z roku 1514 a potom z roku 1715 a 1723. Prechod sedliaka z jednej župy do druhej nebol vôbec možný a ku inému zemepánovi skoro nemožný. Aj zemepáni mohli byť podľa týchto zákonov potrestaní až stratou majetku, ak by boli dovolili presťahovať sa svojim poddaným. V roku 1547 síce uhorský kráľ vydal dekrét, podľa ktorého mali sedliaci právo sťahovať sa, ale jeho praktické vykonanie bolo veľmi komplikované. Podľa tohto zákona, keď sa chcel sedliak sťahovať, musel to najprv ohlásiť tomu pánovi, ku ktorému sa chcel prisťahovať a tiež aj slúžnemu svojho okresu. Slúžny to ohlásil dovtedajšiemu majiteľovi poddaného. Ten mal právo prehovárať svojho poddaného, aby sa nesťahoval. Keď sa ho pánovi nepodarilo presvedčiť, musel poddaný pred richtárom a celou obcou odprisahať, že ho ku sťahovaniu neprinútila nenávisť k zemepánovi, ale nejaká iná príčina. Potom musel vyrovnať všetky svoje dane pánovi, dlžoby spolupoddaným, dom zanechať v poriadku, popredu zaplatiť daň z pozemkov pánovi, ku ktorému sa chcel prisťahovať a až potom mohol od slúžneho dostať povolenie odsťahovať sa.
17. storočie je v dejinách Liptova poznačené ustavičnými prechodmi povstaleckých vojsk sedmohradských grófov Bočkaja, Betlena, Tököliho a dvoch Rákociovcov a rovnako prechodmi vojsk cisárskych proti nim bojujúcich. Ak zemepáni boli týmito vojnami zbedačení a boli, ako to vyplýva z protokolov zasadaní liptovskej stolice, poddaní boli na tom neporovnateľne horšie.
V Turíku z tých čias je známa otrasná udalosť, ktorá postihla jednu rodinu tamojších zemepánov. Vojny v Uhorsku mali v tej dobe aj náboženský charakter. Povstalci - kuruci boli protestanti, cisárski - labanci bránili katolíkov a tak, keď do Liptova prišli kuruci, kynožili katolíkov, keď prišlo cisárske vojsko, pomstilo sa na protestantoch. V roku 1676 prišli do Turíka s oddielom kuruckého vojska vodcovia Šuhajda a Obhajda, vošli do domu zemepána Gabriela Turanského a na mieste ho rozsekali na kusy a pohádzali do rôsolu do koryta, odkiaľ vyhádzali polty slaniny a mäsa z brava, čo sa tam močili. Pri tomto mäsiarení, dcéra, ktorá bola doma a pred nimi neutiekla, musela vrahom svietiť. Gabriel Turanský bol človek vyučený ako znalec krajinských zákonov. Zavraždili ho z pomsty, lebo Ján Dvornikovič, zemepán z Teplej, naložil mu zbiť akéhosi evanjelického kazateľa (údajne v Veľkej Paludze) a vraj sa bol vyslovil, že je ochotný vyzabíjať všetkých evanjelických kazateľov (toto uvádza Štefan Hýroš v knihe Likavský zámok a jeho páni, vypísané z protokolu Liptovskej župy). Liptovská župa totiž túto vraždu vyšetrovala a hľadala vinníkov.
Po roku 1650 poznáme mená niektorých poddaných v Turíku zo zápisov v matrikách teplanskej fary. Najstaršie známe rodiny v Turíku mali priezviská: Bajdoš, Spiška, Vrtich, Šcec, Likavec, Bogoš, Bielený, Krakovský, Chmurič, Štefčík, Stano, Kosturík, Kuboško, Dropa, Beluš, Rusnák, Kurička, Fučko, Uhrík.
Turanskí mali prvý svoj dom v Turíku postavený z dreva. Neskôr v 14. storočí si postavili v dolnej časti dnešného Turíka murovaný kaštieľ. Zvyšky toho kaštieľa boli zbúrané v roku 1930. Vtedy najstarší člen rodiny Turanských, žijúcich v Turíku, z rodinného archívu vyčítal, že onen kaštieľ bol postavený okolo roku 1350. Koncom 17. storočia Turanskí postavili ďalší kaštieľ v hornej časti Turíka, ktorý stojí dodnes. Okrem toho mali v Turíku ešte dva novšie domy poniže kaštieľa.
V Turíku od prvoti boli dve nevyhnutnosti pre každú dedinu, mlyn a píla. Patrili zemepánovi. Jeden mlyn pred dedinou pri potoku stál až do roku 1930 a druhý neskôr postavený, stál v Lazoch. Píla stála povyše osady na rovnom priestranstve pri potoku. Neskôr tam zriadili tiež dubáreň. Mleli tam kôru zo stromov pre kožiarsku fabriku v Mikuláši. V 18. a 19. storočí pri panskom dvore existovala malá pálenica na špiritus. Najprv ho pálili zo žita a potom, keď po roku 1770 začali ľudia pestovať zemiaky, aj zo zemiakov.
Novovek
Dňa 11. mája 1781 zemepán Baltazár Turanský a vdova po nebohom Šimonovi Turanskom Mária, rod. Kecskémeth v prítomnosti liptovského archidiakona, vicearchidiakona a farára liptovskoteplánskeho zápisnične dobrovoľne sa zaviazali, že dávajú svoj pozemok zv. Marčisovský pod stavbu kaplnky. Tiež sa obaja zaviazali, že dodajú po 20 siah kameňa na miesto stavby a ich poddaní prispejú ku stavbe po tri dni ručnými prácami. Rovnako aj bratia Juraj a František Turanský sľúbili dodať po 20 vozov kameňa.
Kostolík v Turíku dali postaviť v roku 1798 Turanskí a to tak, že jeden člen ich rodiny menom Jób Turanský, tajomník biskupa vo Vespríme, v testamente poručil na stavbu kaplnky 800 rýnskych florénov a v Turíku bývajúci Turanskí poskytli pozemok a zaopatrili materiál na stavbu. Pod kaplnkou mala byť krypta, keďže však títo nezaopatrili potrebný materiál na ňu a pozemok na kaplnku vyčlenili na močiari, kryptu nespravili. Kaplnka bola spočiatku bez veže, pokrytá šindľom. V roku 1970 bola pokrytá plechom a v roku 1978 na nej vykonali generálnu opravu interiéru. Keď sa na kaplnke dostavala veža, umiestnili na nej zvon, ktorý bol zadovážil v roku 1767 turícky osadník Ján Likavec. Zvon bol predtým asi 30 rokov zavesený na neďalekej zvonici.
Zriaďovanie prvých verejných škôl po dedinách v našich krajoch posúrilo nariadenie cisárovnej Márie Terézie v roku 1777, podľa ktorého sa musela zriadiť pre ľud škola všade tam, kde bola fara. Prvá škola v Turíku, ako spomínajú najstarší ľudia, čo sa dopočuli od rodičov, bola zriadená po roku 1850. Bol to jednoduchý sedliacky dom o dvoch izbách, predelený pitvorom. Dom-škola stával pri ceste pred kaplnkou. Učieval v nej schopnejší človek z dediny čítať, rátať a písať. Iba vo štvrtok, keď býval voľný deň na ľudových školách, z Teplej prichádzal diplomovaný učiteľ na zopakovanie a doplnenie učiva. Deti do školy chodievali dve-tri zimy, keď sa skončili a pokiaľ sa nezačali práce na poli. Stačilo, keď sa naučili ako tak čítať, písať a počítať.
Škola v Turíku bola založená z iniciatívy teplánskeho farára Jána Vlošáka 15. októbra 1889. On opísal Biskupskému úradu v Spišskej kapitule, aký je stav poddaných v Turíku, že skoro všetci (v tom čase žilo v Turíku, v Turíčku, v Lazoch a na Vlčej jame 217 katolíkov, 26 evanjelikov a 7 Židov) okrem rodín zemepánov sú negramotní a bedári. Vyprosil od spišského biskupa Juraja Čásku na obdobia troch rokov ročnú podporu 50 zlatých a sám sa zaviazal príspevkom 10 zlatých ročne prispievať na školské výdavky v provizórnej škole v Turíku. S obecným výborom v Turíku sa dohodli (richtárom bol vtedy Eliáš Hollý, podrichtárom Juraj Baran, boženíkom Pavol Bursan) a napísali zmluvu, že obec dá škole k dispozícii jednu izbu, zaplatí od nej nájomné, dodá kurivo a zaobstará zariadenie – lavice, stôl. Peter Tábory, organista a učiteľ z Teplej sa zaviazal, že za ročnú odmenu 50 zlatých bude dochádzať do Turíka vyučovať deti vo štvrtok a v nedeľu dopoludnia. Dozor nad deťmi počas učiteľovej neprítomnosti zmluvne prevzal Jozef Likavec za ročný honorár 10 zlatých. To bol začiatok školského vyučovania v Turíku. (Vypísané z archívu teplánskej fary).
V roku 1934 katolícka cirkev (Farský úrad v Teplej) najal od Turanských neďaleko ich dvora murovaný dom pre školu a byt učiteľa. Bola to jednotriedka pre všetky školopovinné deti. V roku 1945 bola táto škola poštátnená a vyučovalo sa v nej do roku 1966, keď turícke deti boli priškolené ku Základnej deväťročnej škole v Liptovskej Teplej. Dovážajú sa tam autobusom.
Novšie dejiny
Majetok Turanských bol po druhej svetovej vojne poštátnený, v Turíku bolo v roku 1950 založené JRD. Združstevnením poľnohospodárstva sa viacerí občania mohli uvolniť pre prácu v priemysle a rôznych prevádzkach. Možnosť väčšieho zárobku sa začali navonok prejavovať vo výstavbe nových domov, v zlepšení domového zariadenia, v slušnom zaobliekaní a stravovaní. Turík sa upravil vo vzhľadnú dedinku s počtom cca 230 obyvateľov. Za pomoci občanov a iniciatívy vedúcich činiteľov bol v obci vybudovaný vodovod, upravili sa cesty, zabezpečilo sa autobusové spojenie. V roku 1974 v akcii Z postavili občania Kultúrny dom.
Rodina Turanských
Turanský bol starobilý slovenský rod. Podľa ich genealógie svoj koreň majú v Žibúrovi a Adalbertovi. Títo dostali v roku 1209 od palatína Tomáša Midu pole, ktoré bolo  možné obrobiť 4 záprahmi koní a rozprestieralo sa v chotári obce Liptovská Teplá. Ich synovia Tomáš a Šimon, Albert a Dionýz v roku 1278 vymenili so súhlasom kráľa alebo na jeho popud zeme v Teplej a dostali zeme pri potoku Tura, ktoré predtým boli majetkom kráľa. Od tých čias si osvojili priezvisko Turanský.
Ďalší potomok tejto rodiny František dostal roku 1330 od liptovského župana Donča za záchranu života zeme na rozhraní Liptova a Oravy, zvané Komjatná Lúka. V tom čase totiž kráľ Karol Róbert viedol vojnu s Valachmi, v tej vojne sa účastnil aj župan Donč. Valasi sa opevnili vo vrchoch Sedmohradska, vlákali do priesmykov kráľovské vojsko a zaskočili ho. V bitke zabili koňa Dončovi a tomu hrozila smrť. Fraňo Turanský mu ponúkol svojho koňa a tak ho zachránil. Za túto službu dostala rodina Turanských zeme v dnešnej Komjatnej. (Štefan Hýroš, Likava a jeho páni...)
Rodina Turanských za 700 rokov sa rozrástla do začiatku XX. storočia na cca 136 rodín po mužských potomkoch. Rozišli sa na majetky v Liptovskej, Oravskej, Trenčianskej, Hontianskej, Abovskej, Zemplínskej župe a v Maďarsku. Napríklad Michal Marcel Turanský bol v roku 1548 farárom vo Veličnej; Gabriel Turanský sa v roku 1670 spomína v spisoch Liptovskej župy ako znalec krajinských pomerov; Mikuláš Turanský pôsobil v roku 1638 v Bratislave ako notár; Jób Turanský, katolícky kňaz bol v roku 1798 biskupským tajomníkom vo Vesprime; Peter Turanský v rokoch 1839–44 bol poslancom v uhorskom sneme; Eufrozina Turanská manželkou básnika Sama Chalupku; Ján Turanský bol farárom v Liptovskej Teplej 34 rokov (1854–1888).
Posledných zemepánov Turíka z rodu Turanských poznali starší občania pod menami Zoltán a Koloman. Manželka Kolomana Turanského Mária, rodená Deltl, pochádzajúca z obce Pančová v Juhoslávii i po skonfiškovaní majetku žila v Turíku a tu zomrela ako 82-ročná 6. júna 1956. Ostatní pomaďarčení potomkovia rodiny Turanských sa z Turíka odsťahovali do Budapešti.
Zbor povereníkov Slovenskej národnej rady od 1. septembra 1944 do 4. septembra 1944
Zbor povereníkov Slovenskej národnej rady (skratka ZP SNR) počas obdobia tzv. politického provizória (1. septembra4. septembra 1944), označovaný aj ako prvý ZP SNR, bol neoficiálnym grémiom povereníctiev Slovenskej národnej rady (SNR) zriadených na základe nariadenia SNR č. 3/1944 Zb. n. SNR zo dňa 1. septembra 1944 o zriadení ústredných úradov. Nebol teda samostatným, legislatívne zriadeným orgánom. Sídlil v Banskej Bystrici.
Prvý ZP SNR, ktorý bol konštituovaný ako výkonný orgán SNR vznikol až po oslobodení územia východného Slovenska, 7. februára 1945 v Košiciach.
George Hammond
náhľad|Postavu generála stvárnil herec [[Don S. Davis.]] George Hammond je jedna z hlavných postáv v seriáli Stargate SG-1. Postava generála veliteľstva Hviezdnej brány sa vyskytovala v 1. až 7. sérii seriálu. Postavu stvárnil herec Don S. Davis.
George Hammond nastúpil ako generál v prvom dieli seriálu, kde nahradil generála Westa, ktorý bol zodpovedný za program Hviezdnej brány v pôvodnom filme z roku 1994. George je známy svojou trpezlivosťou, hlavne voči výmyslom Jacka O'Neilla. Napriek tomu, že len málokedy opustil základňu, stal sa obeťou niektorých problémov, ktoré postihli tým SG-1. Na konci siedmej série postavu generála Hammonda vystriedala na jeho poste profesorka Elizabeth Weirová. Namiesto odchodu do dôchodku bol poverený velením obrany Zeme pri Anúbisovom útoku. Neskôr viedol prvú akciu na zistenie, čo sa stalo s tímom, ktorý sa vybral preskúmať Atlantídu v galaxii Pegasus, no kvôli incidentu na ceste sa vrátili späť na Zem. Po smrti herca, ktorý zomrel na infarkt, premenovali autori Hviezdnej brány novú vesmírnu loď triedy Daedalus „Phoenix“ na „generál Hammond“.
George Hammond sa tiež objavil ako kapitán v alternatívnej realite, poručík v roku 1969 alebo veliteľ vesmírnej lode Prométeus.
Lista över rollfigurer i Stargate
Michail Leontievič Miľ
Životopis
Michail Leontievič Miľ sa narodil v Irkutsku v židovskej rodine strednej triedy. Jeho otec bol zamestnancom Transsibírskej magistrály, matka bola zubárka. Mladý Miľ získal vo veku 12 rokov svoju prvú cenu za model klzáku. V roku 1926 bol prijatý na Sibírsky technologický inštitút v Tomsku. Tu však nemohol študovať odbor letectvo, a tak prestúpil v roku 1928 na Donský polytechnický inštitút v Novočerkassku, kde sa mohol venovať štúdiu aviatiky. Oženil sa so spolužiačkou P. G. Rudenkovou a mal s ňou štyri dcéry a jedného syna.
V roku 1929 začal pracovať Nikolaj Iľjič Kamov spoločne s Nikolajom Kirilovičom Skržinským na projekte autogíry s kĺbovým rotorom KASKR-1 (skratka KAmov-SKRžinskij). Medzi členmi tímu KASKR bol v tej dobe aj študent Michail Leontievič Miľ. V roku 1940 bol založený na letisku Podosinki neďaleko železničnej stanice Uchtomskaja Závod č. 290, prvá konštrukčná kancelária v ZSSR špecializovaná na produkciu autogír. Autor myšlienky N. I. Kamov sa stal hlavným konštruktérom a vedúcim mužom, M. L. Miľ bol ustanovený jeho zástupcom.
Po vypuknutí druhej svetovej vojny bojoval v roku 1941 v Červenej armáde na východnom fronte blízko Jeľni. V roku 1943 bol z bojov stiahnutý a povolaný k leteckému výskumu. Úlohou bolo zlepšiť stabilitu a ovládanie vojenských lietadiel. Dokončil dizertačnú prácu a v roku 1947 prevzal vedenie vrtuľníkového oddelenia v CAGI (Centrálny aerohydrodynamický inštitút), ktoré sa vzápätí transformovalo na Moskovskij vertoľotnyj zavod imeni M. L. Miľa.
Stroje vyrobené pod Miľovým vedením ustanovili mnoho domácich aj svetových rekordov. Podieľal sa, napríklad na konštrukcii vrtuľníkov Mi-1, Mi-2, Mi-4, Mi-6, Mi-8, Mi-10 a V-12. Poruchovosť posledného menovaného stroja (V-12) mala nepriaznivý vplyv na konštruktérovo zdravie a bola príčinou jeho predčasnej smrti. Michail Leontievič Miľ zomrel v januári 1970 v Moskve a bol pochovaný na cintoríne Judinskoje neďaleko Moskvy.
Lykaón (Trója)
náhľad|Bohyňa [[Nike (bohyňa)|Niké (vľavo) leje úliatbu pre Lykaonta (uprostred), ktorý sa chystá odísť do vojny, zatiaľ čo ho otec (vpravo) pozoruje. Atická červenofigúrová amfora, caa 440 pred Kr., Kampánia]] Lykaón (Lykaón) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama a Laothoy.
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. Manželka Hekabé mu splodila devätnásť synov. Matkou Lykaonta bola Priamova vedľajšia manželka Laothoé, dcéra lelegského vládcu Alta, ktorá Priamovi porodila aj syna Polydóra.
Lykaón bol ešte dieťaťom, keď sa začala trójska vojna. V desiatom roku vojny sa jednej noci, achájsky hrdina Achilles zakradol pod hradby Tróje, kde Lykaón rezal konáre na opierky do voza. Zaskočeného chlapca chytil a predal ho za sto volov na ostrov Lemnos. Keď sa o tom Priamos dozvedel, požiadal svojho priateľa Éetióna, aby Lykaonta z otroctva vykúpil a poslal ho do mesta Arisba. Lykaón ale onedlho odtiaľ ušiel a vrátil sa do rodnej Tróje. Jeho radosť z vlasti a prateľov však netrvala dlho. O dvanásť dní ho totiž bohovia opäť odovzdali do Achillových rúk.
V osudný deň zahnal Achilles Trójanov do rieky Skamandros a krvilačne ich zabíjal. Keď madzi Trójanmi zazrel Lykaonta, zbĺkol od hnevu a povedal si sám pre seba:„''Bohovia, čo za zázrak to vidia moje oči? O chvíľu Trójania, ktorých som zabil, začnú vstávať mŕtvy zo súmraku podsvetia! Tu predsa stojí niekto, čo záhube unikol, hoci som ho predal na svätý ostrov Lemnos! Ako vidieť šírava mora ho nezadržala. Teraz okúsi hrot kopije mojej..."''
Prestrašený mladík k nemu nariekajúc pribehol, hodil sa mu k nohám, jednou rukou mu objal nohy a druhou mu zadržiaval hrot oštepu, ktorý sa mu už dotýkal krku a prosil o život slovami:„Ušetri ma, zmiluj sa nado mnou!" Aj keď mu zúfalý Lykaón následne navrhol, že jeho rodina ponúkne za neho trikrát toľko, ako dostal za jeho predaj predtým, Achilles sa nad ním nezmiloval. Po smrti svojho priateľa Patrokla už nepoznal zľutovanie a vyriekol nemilosrdné slová:„Hlupák, už mi nespomínaj výkupné! Kým nezahynul Patroklos, ešte som mal srdce ušetriť Trójanov. Mnohých som bral do otroctva a predával ich. Ale teraz nikto neunikne smrti, kohokoľvek len bohovia pošlú do mojích rúk pod hradbami Tróje! Nikto z Trójanov a už nadovšetko nie Priamove deti. Aj ty, môj milý, takisto umrieš! .." Po týchto slovách sa Lykaontovo srdce zachvelo, pocítil v nohách slabosť, pustil hrot kopije a sadol si na zem s rozloženými rukami. Achilles mu potom priložil na krk ostrý meč a bodol ho. Lykaón padol na chrbát a jeho červená krv zavlažila trójsku zem.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínska Nová Ves
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínska Nová Ves v okrese Trebišov.
Rímskokatolícka cirkev (rozlišovacia stránka)
Rímskokatolícka cirkev môže byť:
Majstrovstvá Ázie v bejzbale 1997
Majstrovstvá Ázie v bejzbale 1997 boli v poradí 19. majstrovstvá Ázie v bejzbale mužov, ktoré organizuje Ázijská bejzbalová federácia (BFA). Konali sa v Tchaj-peji, na Taiwane v dňoch od 25. mája1. júna 1997, za účasti 6 tímov. Taiwan bol organizátorom ázijského šampionátu tretíkrát, keď predtým hostil toto podujatie v rokoch 1962 a 1969, zakaždým v Tchaj-peji. Zápasy sa hrali na štadióne Taipei Municipal Baseball Stadium. Svoj šiesty titul získala 🇰🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇯🇵.
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 1998, ktoré organizovalo Taliansko. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Jednotka (RTVS)
náhľad|Logo (2004 - 2012)|alt= Jednotka (:1; od 1993 do 2004 - STV1) je prvý televízny okruh (program) Rozhlasu a televízie Slovenska.
Vznikol 1. januára 1993 transformáciou prvého programu Česko-slovenskej televízie (po roku 1990 nazývaného F1), ktorý začal vysielať v roku 1956 z Bratislavy (od 1962 aj z Košíc a od 1966 aj z Banskej Bystrice) a bol na rozdiel od neskoršieho druhého programu koncipovaný ako federálny, teda český aj slovenský. V súčasnosti je Jednotka súčasťou verejnoprávneho multiplexu.
Štátna poznávacia značka
Štátna poznávacia značka (skr. ŠPZ) alebo hovorovo ešpézetka, ešpezetka môže byť:
Katar
Katar môže byť:
Novara Calcio
Novara Calcio alebo len Novara je futbalový klub z talianskeho mesta Novara. V sezóne 2012/13 bude hrávať druhú najvyššiu taliansku futbalovú súťaž Sériu B.
História
V roku 1908 vznikol študentský oddiel "Football Association Studenti". Okrem tohto oddielu však v Novare existovalo viacero ďalších podobných oddielov, ktorých najlepší hráči o niekoľko rokov vytvorili "Novara Calcio" a debutovali v najvyššej talianskej futbalovej súťaži v roku 1912. Svoj prvý zápas hrali hneď proti pomerne veľkému klubu Torino FC. Od sezóny 1927-28 sa Novara pohybovala striedavo medzi dvoma najvyššími súťažami až do roku 1962, keď zostúpila na tri sezóny do tretej ligy. Nasledujúce desaťročia boli okrem niekoľkých sezón strávených v Sérii B v znamení striedania tretej a štvrtej ligy. Až v sezóne 2009-10 sa Novare podarilo po desaťročiach opäť si vybojovať miesto v Sérii B. Hneď o rok dokonca postúpila do najvyššej súťaže, kde však strávila iba jeden rok a od sezóny 2012/13 hráva zas Sériu B.
Športové úspechy
Serie B - 3
Tretia liga - 3
Coppa Italia
Externé odkazy
Oficiálna webová stránka
Človek pekinský
Človek pekinský alebo človek vzpriamený pekinský (iné názvy: sinantrop(us), čínsky človek, staršie človek pekingský; lat. Homo erectus pekinensis, Homo pekinensis, ďalšie synonymá pozri nižšie) je poddruh človeka vzpriameného.
Rozsah pojmu
V užšom zmysle taxón zahŕňa len nálezy z Čou-kchou-tienu, v širšom zmysle aj podobné (t. j. najmä relatívne mladé) čínske nálezy (pozri nižšie).
Cameron a Groves 2004 taxón (podobne ako sa to robievalo istý čas v minulosti) spolu s najstaršími čínskymi nálezmi (okrem Homo erectus lantianensis) vyčleňujú ako samostatný druh človeka (potom samozrejme len pod názvom človek pekinský – Homo pekinensis).
Schwartz a Tattersall 2005 tiež navrhujú samostatný druh, konkrétne môže byť podľa nich definovaný dvoma spôsobmi: Homo pekinensis v širšom zmysle:
Synonymá
Ďalšie synonymá, okrem vyššie uvedených, sú: Sinanthropus pekinensis, Pithecanthropus pekinensis, Pithecanthropus steinheimensis pekinensis, Praehomo asiaticus sinensis, Praehomo sinensis, Sinanthropus pekingensis, (?) Pithecanthropus pekingensis, Pithecanthropus sinensis, Homo erectus sinensis.
Objav a opis
Vykopávky pod vedením Rakúšana menom Otto Zdansky, ktoré sa začali v roku 1921 v lokalite s názvom „Čou-kchou-tien (Zhoukoudian) lokalita 1“ v Číne (presnejšie vo „Vrchu dračích kostí“ (po čínsky Lung-ku-šan, pchinjin: Longgushan) pri dedine Čou-kchou-tien od Pekingu), viedli najprv len k nálezom niekoľkých zubov. Jeden nález zuba z roku 1927 (nálezcom bol Švéd Birgin Bolin) primäl Kanaďana menom Davidson Black priradiť ho (spolu s nálezmi zubov z roku 1921 a 1923 z tej istej lokality) v tom istom roku do nového druhu menom Sinanthropus pekinensis (Black v texte opisu navrhol, aby sa opis priraďoval jemu aj Zdanskemu ako spoluautorovi, ale keďže autorom opisu je len Black, je jediným správnym autorom len Black). Black sa v tom istom roku 1927 ujal vedenia aj vykopávok. V roku 1928 sa v tej istej lokalite našli dve primitívne ľudské čeľuste a fragmenty lebky a v roku 1929 Číňan Wen-čung Pej (angl.: W. Ch. Pei, pchinjin: Bei Wenzhong) našiel prvú lebku sinantropa. Do roku 1937 (teraz už o. i. pod vedením Nemca F. Weidenreicha) sa v lokalite našli celkovo zvyšky vyše 14 lebiek, 147 zubov, 7 častí stehnovej kosti, dve ramenné kosti, jedna kľúčová kosť a jedna zápästná kôstka. V roku 1939/1940 F. Weidenreich druh Sinanthropus pekinensis spojil s druhom Pithecanthropus erectus do nového druhu nazvaného Homo erectus, ale zhruba do 70. rokov ešte niektorí autori stále klasifikovali čou-kchou-tienske nálezy ako Sinanthropus pekinensis či Pithecanthropus pekinensis (čo je jeden z alternatívnych názov).
V roku 1937 výskumy zastavil postup Japoncov. V roku 1941, počas druhej svetovej vojny, sa pôvodná zbierka nálezov stratila; špekuluje sa, že je zakopaná niekde v Číne, že sa potopila pri bombardovaní Pearl Harboru Japoncami alebo je niekde mimo Číny. Skutočnosť, že vykopávky boli spracované veľmi dôkladne a F. Weidenreich ich opísal veľmi podrobne, túto stratu minimalizuje. Výskumy boli obnovené v roku 1949 a menšie nálezy ľudí z lokality sa uskutočnili v rokoch 1951, 1955 a 1966. V roku 1979 boli výskumy obnovené znova a dlhodobo, ale nové hominidné nálezy sú iba fragmentárne a našli sa hlavne kamenné nástroje (do roku 1998 sa ich našlo 17 000) a kosti 97 druhov zvierat.
Datovanie
Nálezy z Čou-kchou-tienu sa staršie datovali do asi 460 až 350 tisíc/(podľa Thurzo 1998) 230 tisícami rokov BP (niekde sa uvádzal začiatočný dátum až 600 000 rokov). Encyklopédia archeológie 1985 písala, že geologické datovanie zaraďuje nálezy do glaciálu mindel až do raného interglaciálu mindel-riss. Podľa nového datovania vrstiev, z ktorých nálezy pochádzali, z roku 2009 sú najstaršie nálezy staré 770 000 +/− 80 000 rokov, najmladšie sú staré 400 000 – 500 000 rokov.
Charakteristika nálezov
Kosti sú ťažké, lebky sa zdajú pokročilejšie ako pri jávskom pitekantropovi. Lebková kapacita je priemerne (podľa M. Thurza ), absolútne však kolíše medzi 850 a. Čeľuste vystupujú dopredu, nejestvuje bradový hrboľ. Veľmi málo kostí človeka pekinského sa našlo v ich anatomických vzájomných vzťahoch.
Pôvodne sa predpokladalo, že jaskyne boli obývané nepretržite počas celého obdobia (vtedy datovaného na) 460 000 – 230 000 rokov, ale neskôr (ešte pred zmenou datovania) sa ukázalo, že šlo najmenej o tri samostatné časové jednotky osídlenia.
Človek z Čou-kchou-tienu bol lovcom a zberačom (v jaskyni sa našli čerešňovité plody), lovil jelene, diviaky, kone, slony a nosorožce, našli sa aj rozštiepené kosti levov, šabľozubých tigrov a podobne.
Podľa M. Thurzu: ''Tmavé, takmer čierne, až šesť metrov hrubé sedimenty v Jaskyni dračích kostí slúžili celé desaťročia ako doklad o dlhodobom využívaní a udržiavaní ohňa. Ich podrobnejšie rozbory v druhej polovici 80. rokov ukázali, že mnohé z predpokladaných vrstiev popola sú iba dekalcifikované usadeniny organických zvyškov. Prítomnosť ohniska a využívanie ohňa hominidmi boli dokázané iba v najmladších vrstvách. Čou-kchou-tienske nálezy sa tradične pokladali aj za dôkazy kanibalizmu – a to najmä pre ich fragmentárny stav a predpokladané stopy po zárezoch a zásekoch. Ich prehodnotenie ukázalo, že chýbanie tvárových a bazálnych častí lebiek a stopy na ich povrchu sú dôsledkom opakovaného zrútenia sa stropu jaskyne a aktivity mäsožravcov – najmä hyeny jaskynnej a dikobraza.''
Ďalšie nálezy
M. Thurzo 1998 pod človeka vzpriameného pekinského zaraďuje aj zuby z nálezísk Paj-lung-tung (pchinjin: Bailongdong) v okrese Jün-si (Yunxi) v provincii Chu-pej (Hubei) a Lung-ku-tung (Longgudong, nie je zhodné s lokalitou Longgupo) v okrese Jün-sien (Yunxian) v tej istej provincii, datované približne na 500 000 rokov BP.
Mladšie nálezy, ako Che-sien (Hexian), Ťin-niou-šan (Jinniushan) atď., pripisované pôvodne človeku pekinskému, patria podľa novších názorov zrejme pod druh Homo heidelbergensis (aj keď staršie nálezy z tejto mladšej skupiny, napr. Che-sien, sa aj dnes ešte často zaraďujú aj pod druh Homo erectus, teda pod človeka pekinského).
Princíp zapojenia a vypojenia
V kombinatorike princíp zapojenia a vypojenia alebo aj princíp exklúzie a inklúzie hovorí, že ak A1, ..., An sú konečné množiny, tak
kde |A| označuje kardinalitu množiny A. Názov pochádza z prípadu pre n=2, kde mohutnosť zjednotenia dvoch množín získame súčtom mohutností oboch množín (zapojením) a odpočítaním mohutnosti ich prieniku (vypojením).
Objavenie princípu zapojenia a vypojenia sa pripisuje Abrahamovi de Moivrovi, niekedy sa tiež nazýva po Jozephovi Sylvestrovi a Henrim Poincarém. thumb|Prípad troch množín A, B a C princípu exklúzie a inklúzie.
Jeden z dôkazov princípu zapojenia a vypojenia je takýto: nech x je ľubovoľný prvok zjednotenia. Do súčtu tento prvok prispieva jednotkou. Nech x sa vyskytuje v t množinách z A1, ..., An. Potom na pravej strane prispieva číslom
Princíp zapojenia a vypojenia sa niekedy uvádza v podobe, ktorá hovorí, že ak
potom
V takejto forme ho možno vidieť ako Möbiusov inverzný vzorec pre incidenčnú algebru čiastočne usporiadanej množiny všetkých podmnožín množiny A.
Vynechaním niekoľkých posledných členov pravej strany rovnosti vo vzorci je možné získať alternujúco horné a dolné odhady ľavej strany, čo môže byť užitočné, ak výpočet celej pravej strany je náročný.
Pravdepodobne najznámejšou aplikáciou princípu zapojenia a vypojenia je však riešenie kombinatorického problému počítania všetkých permutácií konečnej množiny, ktoré nemajú žiaden pevný bod, známy aj ako problém šatniarky či problém vyhodených klobúkov. Hovoríme, že permutácia \sigma má pevný bod, ak existuje také i, že \sigma(i)=i. Pomocou princípu exklúzie a inkúzie je možné dokázať, že mohutnosť tejto množiny permutácií bez pevného bodu n-prvkovej konečnej množiny konverguje pre veľké n
kde [x] označuje najbližšie celé číslo.
Princíp zapojenia a vypojenia sa veľmi často používa aj v teórii pravdepodobnosti pre výpočet pravdepodobnosti výskytu niektorej z viacerých udalostí:
Kréthón
Kréthón (Kréthón) je v gréckej mytológii syn Diokla, kráľa v messénskom meste Férai.
Kréthón a jeho brat dvojča, Orsilochos, sa stali obeťou trójskej vojny, keď na trójskej pláni, počas krvavej bitky, zomreli rukou dardanského hrdinu Ainea. O ich smrti hovorí Homérov piaty spev Iliady: „''Danajcov popredných mužov zas Aineas zabil – dvoch synov Diokla: Orsilocha a Krethóna, ich dedo, mal sídlo v pohľadnej Férai, oplýval bohatstvom a rodom pochádzal z Alfeia rieky, ktorá územím pylským svoje prúdy široko valí. Život dala Orsilochovi, ktorý premnohým mužom bol radcom; Orsilochos mal potom syna Dioklea veľkoduchého; Dioklés Kréthóna splodil a Orsilocha, dvoch synov, dvojčatá, a tí čoskoro sa vyznali v kdejakej bitke. Ale keď dospeli potom, tu na svojich koráboch čiernych do Tróje bohatej koňmi sa vydali s argejským vojskom, aby tam Menelaovi aj jeho bratovi Agamemnónovi pomohli k pomste – však padli a smrť im zastrela oči..."''
Antický autor Pausanias uvádza, že Kréthón mal aj sestru Antikleiu, ktorá sa vydala za Machaóna, syna boha lekárstva Asklépia.
Oxymoron
Oxymoron (z gréckeho oxys = ostrý, inteligentný + moros = tupý, pomalý, hlúpy) je spojenie slov protirečiaceho si významu, obyčajne podstatného mena a prídavného mena. Napr. výrečné mlčanie, zdravý nemocný, chudobný boháč, totalitná demokracia.
Oxymoron sa niekedy chápe aj ako metaforický epiteton alebo ako adjektívna metafora.
Saint-Pierreville (obec)
Saint-Pierreville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Sławno
Sławno je mesto v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve v okrese Powiat sławieński v rovnomennej gmine.
Saint-Pierreville (obec)
Poloha
Saint-Pierreville má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sławno
Žije tu 13 255 obyvateľov (30.6.2007).
Saint-Pierreville (obec)
Obyvateľstvo
Saint-Pierreville má 531 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Bob Beamon
Robert Beamon známy aj pod menom Bob Beamon (* 29. august 1946, New York, New York, USA) je bývalý americký atlét, ktorý sa venoval skoku do diaľky.
Na Letných olympijských hrách 1968 v Mexiku získal zlatú medailu v disciplíne skok do diaľky v novom svetovom rekorde. Skočil, čím o zlepšil svetový rekord Igora Tera-Ovanesiana. Tento rekord bol platný až do roku 1991. Vtedy ho zlepšil Mike Powell na.
Pohnánec
Pohnánec je obec v Česku v okrese Tábor v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 54 obyvateľov, z toho 29 mužov a 25 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,1 roka (muži 42,6 roka, ženy 48,1 roka).
Rukojemnícka dráma
náhľad|Cvičenie zásahu pri braní rukojemníkov Rukojemnícka dráma alebo rukojemnícka kríza je označenie situácie, pri ktorej subjekt (podozrivý) násilne zadržiava jednu alebo viacero osôb (rukojemníkov) s cieľom zlepšiť vyjednávaciu pozíciu, splniť záväzok (napr. umožnenie úteku podozrivému), blokovať zákrok zásahovej jednotky a pod., zvyčajne pod hrozbou zabitia rukojemníkov.
Rukojemník je človek, ktorý svojim vedomým postojom zodpovedá za životy iných.
Na Slovensku je tento trestný čin definovaný § 185 Trestného zákona ako branie rukojemníka: „Kto sa zmocní rukojemníka a hrozí, že ho usmrtí alebo že mu spôsobí ujmu na zdraví alebo inú ujmu s cieľom donútiť iného, aby niečo konal, opomenul alebo strpel...“ V medzinárodnom práve je náležitým dôležitým právnym dokumentom Medzinárodný dohovor proti braniu rukojemníkov prijatý Valným zhromaždením OSN 17. decembra 1979 (č. 21931).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínska Teplica
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínska Teplica v okrese Trebišov.
Katolícka cirkev
Katolícka cirkev môže byť:
Dallet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam piesní s textami Pavla Braxatorisa
Zoznam
poz.
(h:/) - doteraz nezistený autor hudby
Dallet
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 3665
NGC 3665 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 23. marca 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
Web site
Web site alebo website (do slovenčiny prekladané ako: webové sídlo, sídlo web, webová lokalita, webové miesto, web, jazykovo nevhodne: web sídlo/websídlo, web lokalita, websajt/web sajt, nejednoznačne: webové stránky/webová stránka, nejednoznačne a jazykovo nevhodne webstránky/webstránka/web stránky/web stránka, nejednoznačne: internetové stránky/internetová stránka) je súbor webových stránok (angl. web pages), zvyčajne v rámci jednej domény na internete.
Vysvetlenie pojmov
Pod webovou stránkou (patriacou / na) website sa tu rozumie dokument zvyčajne v jazyku HTML/XHTML dostupný pomocou HTTP protokolu, ktorý prenáša informácie z webového servera website a zobrazuje stránku v používateľ ovom webovom prehliadači.
Všetky webové stránky (angl. web pages) internetu sa súhrnne nazývajú World Wide Web.
NGC 3664
NGC 3664 (tiež Arp 5) je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 16. marca 1879. Je to magellanická špirálová galaxia (s priečkou a jedným špirálovým ramenom). Je zaradená v Arpovom katalógu podivných galaxií medzi galaxie s nízkou plošnou jasnosťou.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Web site
Vysvetlenie pojmov
K stránkam (pages) na web site sa zvyčajne pristupuje zo spoločného koreňového URL zvaného domovská stránka (z angl. homepage) a zvyčajne sú uložené na fyzicky rovnakom webovom serveri.
Ostatné stránky website môžu byť hierarchicky organizované, napríklad pomocou menu a byť uložené aj inde ako v koreňovom adresáre (ale nemusia). Hyperlinky medzi stránkami (ktoré používateľ vidí ako URL) ak sú správne "nalinkované" (ak nie, zobrazí sa najčastejšie chyba 404 ) prevedú používateľa na ďalšiu stránku website alebo iné website. Stránky na jednom website môžu ale nemusia mať podobnú štruktúru a výzor. Ak je štruktúra rovnaká (napríklad wikipedia má menu vždy vľavo) používateľ si zvyčajne ani nevšimne kadiaľ po sídle prechádza a ako sa mení URL alebo umiestnenie v adresároch. Premávka tak tečie medzi rôznymi časťami web site.
Druhy website
Niektoré website vyžadujú registráciu užívateľa, aby umožnili prístup k ich (kompletnému) obsahu. Príkladom sú stránky Intranetu alebo sídla poskytujúce správy zo Slovenska, pornografiu, spravodajstvo, herné lokality, webové fóra, webové emailové služby a pod.
V cudzom meste
V cudzom meste je druhý štúdiový album slovenskej speváčky Jany Kirschner, vydaný v roku 1999 vydavateľstvom Universal. Na dvadsiate výročie vydania v roku 2019 bol album vydaný na dvojitom LP, táto verzia obsahuje aj štyri bonusové skladby.
Feneu
Feneu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Suchań
Suchań je mesto v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve v okrese Powiat stargardzki v rovnomennej gmine.
Žije tu 1 452 obyvateľov (30.6.2007).
Komárany
Komárany je obec na Slovensku v okrese Vranov nad Topľou.
Dejiny
Archeologické nálezy dokazujú osídľovanie komáranského chotára v slovanskom období. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1303.
Podľa viacerých faktorov (zemepisná poloha, slovanské osídlenie, názov, rozvinutosť už začiatkom 14. storočia) obec existovala už pred 11. storočím. Kostol v obci je potvrdený v roku 1332.
Občianska vybavenosť
Obec má železničnú zastávku.
Saint-Pons (Ardèche)
Poloha
Saint-Pons má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Saint-Pons má 265 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Indian Wells Masters
thumb|right|250px|Indian Wells Tennis Garden, Indian Wells, Kalifornia
Indian Wells Masters je každoročný tenisový turnaj v malom mestečku Indian Wells v Kalifornii. Oficiálny sponzorský názov podujatia je v súčasnosti Pacific Life Open.
Turnaj je súčasťou ATP Masters Series programu turnajov ATP a WTA Tier I Events programu turnajov WTA. Podujatie, ktoré sa uskutočňuje v marci, je jedným z dvoch turnajov (druhý je Miami Masters), ktorých hlavná súťaž trvá viac ako 8 dní. Ženská súťaž zvyčajne štartuje v stredu a končí sobotňajším finále. Mužská súťaž začína v piatok a končí v nedeľu nasledujúceho týždňa. Obidvoch súťaží sa zúčastňuje 96 hráčov. 32 nasadených hráčov automaticky postupuje do druhého kola.
Turnaj sa hrá na tvrdom povrchus a je to okrem grandslamových turnajov najnavštevovanejší turnaj s viac ako 250 000 divákmi.
Gennadij Timoščenko
Gennadij Timoščenko (v anglickom prepise Gennadij Timoscenko), rus. Геннадий Анатольевич Тимощенко, (* 27. apríl 1949, Čeľabinsk) je slovenský šachista ruského pôvodu, medzinárodný veľmajster od roku 1980. Najvyššie ELO dosiahol v roku 1993 2540 bodov, v aktuálnej listine (august 2008) má 2467 bodov.
Bol študentom na svetoznámej Botvinikovej šachovej škole. V rokoch 1982-86 bol trénerom a sekundantom geniálneho Garriho Kasparova. Na Slovensku žije od roku 1993, po štyroch rokoch dostal slovenské občianstvo a päťkrát reprezentoval na šachových olympiádach. Vyhral radu turnajov: Rimavská Sobota (1974), Rubinsteinov memorial v Polanica-Zdrój (1976), Helsinki (1986), Tatranské Matliare (1996), Leonardo di Bono (2000) a Opatija (2003).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínske Jastrabie
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zemplínske Jastrabie v okrese Trebišov.
NGC 3666
NGC 3666 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Darvis Patton
Darvis Patton (* 4. december 1977, Dallas, Texas, USA) je americký atlét, ktorý sa venuje šprintérskym tratiam. Beháva beh na 100 a 200 metrov.