cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gino Bartali
Profesionálna kariéra
Od roku 1935 do roku 1940 vyhral dvakrát Giro d´Italia, dvakrát Tour de Lombardy a Milano - San Remo a jedenkrát Tour de France (v roku 1938). Jeho kariéru prerušila II. sv. vojna.
Po vojne si v roku 1946 pripísal ďalšie víťazstvo na Giro d´Italia a na Majstrovstvách Zürichu. V roku 1948 druhýkrát vyhral Tour de France, čím sa zapísal do histórie ako pretekár, ktorý dokázal vyhrať túto súťaž s najväčším časovým odstupom medzi jednotlivými víťazstvami.
V súvislosti s Ginom Bartalim sa často spomína jeho rivalita s jeho krajanom Faustom Coppim. Ich cyklistické súboje sa tiahli všetkými významnými pretekmi, talianski fanúšikovia sa kvôli nim rozdelili na dva tábory. Ale obaja cyklisti voči sebe údajne prechovávali veľkú úctu: Dôkazom toho je Tour de France z roku 1949. Obaja vtedy pretekali za ten istý tím, Fausto Coppi v celkovom poradí vyhral a Gino Bartali bol druhý. Ako ukážkový príklad ich vzájomného rešpektu a úcty je, keď Fausto Coppi prenechal Ginovi víťazstvo na horskom priesmyku Col de Izoard ako „darček“ k jeho 35. narodeninám.
Écorpain
Écorpain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sántos
Sántos je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
Má rozlohu 1138 ha a žije tu 575 obyvateľov (2007).
Unbinilium
Prvok môže byť zaujímavý tým, že patrí do tzv. ostrova stability, pričom izotop 304 by mohol byť najstabilnejší zo všetkých, ktoré je možné pripraviť súčasnými metódami. Tento prvok by mal byť najťažším prvkom ostrova stability a súčasne s prvkom číslo 114, najsférickejší.
Vznik
Zoznam ľudí, ktorí leteli do vesmíru
Toto je kompletný zoznam ľudí, ktorí leteli do vesmíru, podľa nižšie definovaných kritérií.
Mená zobrazené šikmým písmom sú cestovatelia, ktorí opustili nízku obežnú dráhu Zeme, ikonka 16px označuje tých, ktorí pristáli na povrchu Mesiaca. Vlajka zobrazuje štátnu príslušnosť cestovateľa v čase letu (letov). Dátum úmrtia hrubo označuje osobu, ktorá zahynula počas misie.
Kritériá pre určenie ľudí, ktorí sa zúčastnili vesmírneho letu sa líšia podľa krajín. Kritériá Medzinárodnej leteckej federácie (FAI) definujú vesmírny let ako let nad 100 kilometrov. V Spojených štátoch sú profesionálni, vojenskí a komerční astronauti už tí, ktorí cestovali nad 80 kilometrov. V doleuvedenom zozname sú zapísaní ľudia podľa definície COSPAR, teda ľudia, ktorí uskutočnili orbitálny let. Nie je tu teda uvedený Joseph Walker, ktorý spĺňa kritériá FAI a v experimentálnom raketopláne X-15 v roku 1963 dvakrát vystúpil nad hranicu, avšak nevykonal orbitálny let (oblet Zeme). Rovnako nie sú uvedení ani piloti komerčného raketoplánu spoločnosti SpaceShipOne.
Ľudí, ktorí zahynuli počas príprav na vesmírny let alebo zahynuli pred dosiahnutím požadovanej výšky, ako napr. Christu McAuliffeovú môžete nájsť v článkoch o vesmírnych katastrofách.
K 6. novembru 2013 cestovalo do vesmíru podľa pravidiel FAI (Medzinárodná letecká federácia) 536 ľudí z 38. krajín sveta, kým podľa definície platnej v Spojených štátoch to bolo 543 ľudí. Z týchto ľudí 533 dosiahlo obežnú dráhu Zeme a 24 ľudí cestovalo až za ňu. Vesmírni cestovatelia celkovo vo vesmíre strávili viac ako 29 000 človekodní (alebo kumulatívne viac ako 77 rokov) vrátane viac ako 100 človekodní na výstupoch do otvoreného vesmíru.
Bruty
Bruty (historicky, , ) sú obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. Väčšina obyvateľstva je maďarskej národnosti.
Pamiatky
== Partnerské obce ==
Gandelu
Gandelu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marxistický feminizmus
Základy marxistického feminizmu položil Friedrich Engels svojou analýzou rodového útlaku v diele Pôvod rodiny, súkromného vlastníctva a štátu. Podľa neho podriadenosť žien nie je výsledkom ich biologických dispozícií, ale pôsobenia spoločenských vzťahov. Inštitúcia rodiny je preto komplexným systémom, v ktorom muži ovládajú služby žien.
Podľa marxistickej teórie je jednotlivec zásadne ovplyvnený štruktúrou spoločnosti (vo všetkých moderných spoločnostiach možno hovoriť o triednej štruktúre). Ľudské príležitosti, túžby a záujmy sú určované výrobným spôsobom, ktorý charakterizuje aj spoločnosť, v ktorej sú ukotvené. Marxistický feminizmus považuje súčasnú rodovú nerovnosť za výsledok práve kapitalistického spôsobu produkcie. Rodový útlak je zároveň triednym útlakom a vzťah medzi mužom a ženou sa dá prirovnať ku vzťahu proletariátu a buržoázie. Podriadenosť žien sa preto javí ako forma triedneho útlaku, ktorá slúži záujmom kapitálu a vládnucej triedy, vďaka čomu naďalej pretrváva. Marxistické feministky rozšírili tradičnú marxistickú analýzu o koncept domácej platenej práce.
Radical Women, hlavná organizácia marxistického feminizmu, stavia svoju teóriu na Marxových a Engelsových analýzach. Z tých vyplýva, že zotročenie žien bolo prvým ekonomickým systémom založenom na súkromnom vlastníctve. Odstránením kapitalistickej ziskom riadenej ekonomiky podľa nich dôjde k eliminácii sexizmu, rasizmu, homofóbie a ďalších foriem útlaku.
Šumen (oblasť)
Šumen je oblasť v Bulharsku. Nachádza sa na severovýchode krajiny a jej sídlo je mesto Šumen.
Má rozlohu a žije tu 205 198 obyvateľov.
Semussac
Semussac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Električková doprava v Prokopievsku
náhľad|[[KTM-19]]
Električková doprava v ruskom meste Prokopievsk funguje od roku 1936. Spolu 8 liniek jazdí na sieti dlhej 36,1 km s rozchodom.
Vozidlový park
Technický vozňový park sa skladá zo 13 vozidiel.
Douglas Engelbart
Douglas Carl Engelbart (* 30. január 1925, Portland, Oregon, USA – † 2. júl 2013, Atherton, Kalifornia) bol americký vynálezca a priekopník informatiky, ktorý významne prispel v oblasti interakcie človeka s počítačom. Bol známy predovšetkým ako vynálezca počítačovej myši. V roku 1997 dostal Turingovu cenu.
Spejbl a Hurvínek
thumb|Spejbl a Hurvínek - plzeňský pamätník na počesť Josefa Skupu Spejbl a Hurvínek je legendárna dvojica drevených bábok navrhnutá podľa českého bábkara Josefa Skupu. Neskôr bola dvojica doplnená o postavy Máničky, Paní Kateřiny a psa Žeryka.
Épineu-le-Chevreuil
Épineu-le-Chevreuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Západ (svetová strana)
Ružica kompasu|náhľad|200px Západ je jedna zo svetových strán.
Výrazom Západ sa označuje aj západná polovica Starého sveta alebo priestor, ktorý obývajú tie národy, ktoré si osvojili západnú kultúru; krajiny a/alebo kraje ležiace západným smerom; pozri západná filozofia.
Západ a Východ tvoria vedno oba polkruhy orbis terrarum.
Brescia
Brescia môže byť:
Popocatepetl
Popocatepetl, špan. Popocatépetl (z jazyka nahuatl - Dymiaca hora), skrátene aj El Popo je aktívna sopka a zároveň druhý najvyšší vrch Mexika. Týči sa do výšky 5 426 m n. m., jej vrchol je pokrytý trvalým ľadom a pri priaznivých poveternostných podmienkach je pozorovateľná aj z hlavného mesta Mexiko, od ktorého je vzdialená 70 km juhovýchodne. Na úpätí sa nachádza niekoľko kláštorov zo 16. storočia, ktoré sú zaradené do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva.
Vrchol sopky je ukončený 400 × 600 m širokým kráterom, počas vývoja sopky došlo k viacnásobnému kolapsu jej stavby, produkty týchto kolapsov sa nachádzajú v širšom okolí Popocatepetl. V priebehu dejín bolo zaznamenaných mnoho erupcií, najstaršie pochádzajú ešte z predkolumbovskej Ameriky. V rokoch 1994 a 2000 museli byť blízke mestečká evakuované v dôsledku výronu obrovského mraku popola, ktorý sa rozšíril do vzdialenosti 25 km.
thumb|right|Popocatépetl, pohľad z mesta Mexiko.
Eotyrannus
Eotyrannus („ranný tyran“) bol rod tyranosauroidného mäsožravého dinosaura (teropóda), žijúceho v období spodnej kriedy (asi pred 125 až 120 miliónmi rokov) na území dnešnej Veľkej Británie (ostrov Isle of Wight, súvrstvie Wessex). Jediný druh je Eotyrannus lengi.
Tento dávny predok tyranosaura bol asi 6 metrov dlhý a na rozdiel od svojho slávnejšieho príbuzného mal v pomere k telu ešte veľmi dlhé a silné predné končatiny. Jeho európsky výskyt značne zmenil predchádzajúce predpoklady o vzniku a biogeografickom rozšírení tyranosauroidov. Eotyrannus zrejme lovil menšie až stredne veľké bylinožravé vtákopanvové dinosaury ako bol Hypsilophodon a Iguanodon. Nie je isté, či žil a lovil vo svorkách, ale je to pravdepodobné.
Jump
Jump môže byť:
Chobotohlavce
Chobotohlavce (lat. Cephalorhyncha alebo Scalidophora) sú taxón zvliekavcov.
Charakteristika
Sú to červovité živočíchy, ktorých telo sa (aspoň v larválnom štádiu) delí na hlavovú časť a trup. Ústa sú na krátkom, obyčajne zatiahnuteľnom chobote, odvodené morské typy majú aj tŕňovité výrastky: skalidy. Na povrchu tela je silná kutikula. Nervová sústava je jednoduchá, pásová. Vylučovanie vykonávajú protonefrídie, druhotne však môžu chýbať. Chobotohlavce sú ostatným kmeňom schizocoelomových živočíchov dosť vzdialené – brázdenie vajíčka je nedeterminované a ústa v procese ontogenézy vznikajú druhotne (anus zodpovedá blastoporu). Žijú voľne, parazitické sú nanajvýš larválne štádiá. Známych je asi 350 druhov, rozdelených do štyroch tried. Z nich len 2 (Priapulida a Nematomorpha) sú známejšie, ďalšie 2 (Kinorhyncha a Loricifera) sú veľmi málo početné skupiny prakticky neznámych drobných morských živočíchov.
Systematika
Do kmeňa chobotohlavce (Cephalorhyncha/Scalidophora) patria:
Chobotohlavce (vrátane strunovcov) spolu s hlístovcami (Nematoda) v starších systémoch tvorili taxón Cycloneuralia (nazývaný občas aj okrúhlovce (Nemathelminthes) v jednom z mnohých možných významov tohto názvu - pozri v článku okrúhlovce).
Klavírny koncert (Grieg)
Klavírny koncert a-mol, Op. 16 je dielo nórskeho skladateľa Edvarda Griega.
Skladateľ dielo zložil v roku 1868, iba ako 25-ročný. Išlo o jedno z jeho najskorších diel a zároveň jedno z mála typických, rozsiahlych orchestrálnych diel, ktoré napísal. Neskôr sa viac sústredil na menšie formy a komornú hudbu. Skice klavírneho koncertu ukázal počas návštevy vo Weimare vtedy už známemu Franzovi Lisztovi, ktorý si ho prehral a nešetril chválou. Zároveň mladému kolegovi poradil, aby druhú tému v prvej vete zveril trúbkam namiesto violončel. Úspešná premiéra koncertu sa uskutočnila v apríli 1869 v Kodani s klaviristom Edmundom Neupertom. Grieg však orchestrálny part po celý život neustále prerábal a nakoniec neposlúchol ani Lisztovu radu. Verziu, v akej sa koncert hráva dnes, dokončil až niekoľko týždňov pred smrťou.
Grieg bol pri písaní koncertu nepochybne ovplyvnený Schumannovým klavírnym koncertom, s ktorým ho nespája len spoločná tónina, ale aj podobný prístup k formálnej stránke diela. Grieg však do koncertu zakomponoval i vplyvy nórskej ľudovej hudby, čo je dôvodom špecifickej vzrušujúcej melodiky diela. Lyricky zameranému koncertu dominuje typický romantický hudobný jazyk, s fantazijnou až rozprávkovou náladou, ktorou prekypujú najmä sólové klavírne pasáže.
Po úvodnom burácaní tympanov dielo začína (podobne ako Schumannov koncert) krátkym dramatickým klavírnym sólom s dobre známou úvodnou zostupnou pasážou. Po nej sa ozvú drevené dychové nástroje s prostou hlavnou témou, ktorú po nich preberie klavír. Až po krátkom rozvedení prichádza vedľajšia téma, ktorú Grieg nakoniec predsa len prenechal violončelovej sekcii. Klavír sa ujme i tejto melódie, ktorú plynule dramatizuje až do výrazného, odhodlaného orchestrálneho vstupu, ktorý uvádza rozvedenie tém. To je plné poetickej hudby, s príjemným vyvážením klavíra a orchestrálneho sprievodu. V prvej vete nechýba ani klavírna kadencia, po ktorej nasleduje repríza. Krátko pred úplnym záverom vety znovu zaznie zostupná pasáž z úvodu koncertu. V krátkej druhej vete sólový nástroj tradične vystupuje v pomalom tempe, so zasnívanou témou, ktorej predchádza citlivý orchestrálny úvod. Tak ako je to charakteristické pre piesňovú formu pomalých viet koncertov, stredná časť vety je búrlivejšia, potom sa však opäť vracia pôvodný charakter hudby. V tretej vete sa po niekoľkých orchestrálnych tónoch klavír rozbieha úvodným behom, z ktorého skočí priamo do rytmickej hlavnej témy, založenej na nórskom ľudovom tanci. Mimoriadne krásna je kontrastná téma, ktorá začína nežným flautovým sólom a po orchestrálnej dohre ju klavír rozvedie. Potom opäť nastupuje hlavná rytmická téma, a po nej dramatická medzihra. Je tu pripomenutý i tematický materiál z prvej vety, a krátka klavírna kadencia. Po zopakovaní modifikovanej hlavnej témy ušľachtilé dielo vyvrcholí vo veľkolepej kóde v ktorej orchester doprevádza klavír s nádychom lisztovskej bravúry.
Hoci niektorí kritici považujú Griegov koncert za prežitok a vyčítajú mu obmedzenú časovú platnosť, toto dielo sa stále nevytráca zo svetových pódií. Veľké melodické bohatstvo a poslucháčska popularita robia z tohto koncertu interpretačne vďačné dielo, ktoré zostáva naďalej stabilnou súčasťou klavírneho repertoáru.
Porto
Porto môže byť:
Priapuly
Priapuly alebo priapulidy (lat. Priapulidea, Priapulida) sú trieda kmeňa chobotohlavce. Sú to morské červovité až vakovité živočíchy so silnou bielkovinovo-chitinóznou kutikulou s malými tŕnikmi a hrbolčekmi. Kutikulu počas rastu periodicky zvliekajú. Stavbou tela pripomínajú larválne štádiá strunovcov (Nematomorpha). Žijú v bahne studených morí v počte len asi 11 druhov. Hojnejší z nich je Priapulus caudatus. Jeho bipolárny areál oddeľuje asi 15 000 km široký hiát miernych a tropických morí. Takýto areál je dôkazom mimoriadnej starobylosti tohto druhu i celej triedy.
Západ slnka
náhľad|Západ Slnka Západ slnka je "miznutie" Slnka za obzor v dôsledku rotácie Zeme okolo svojej osi. Väčšinou je doprevádzaný oparom okolo slnečného kotúča. Čas západu slnka sa počas roka mení (v zime slnko zapadá skôr ako v lete). V užšom zmysle je to len okamih, kedy sa Slnko dolným okrajom dotýka horizontu.
Čas západu slnka je okamih, v ktorom stred slnečného kotúča pri západe slnka prechádza vodorovnou rovinou dotýkajúcou sa ideálneho zemského povrchu (t. j. hladiny mora) v mieste pozorovania západu slnka.
Anata
Anata je švédska metalová skupina z mesta Varberg, založená v roku 1993. Anata znamená v japonskom jazyku zámeno používané pre druhú osobu v jednotnom čísle. Anata je aj palestínske mesto, 4 kilometre severovýchodne od Jeruzalema. Ale skupina si dala meno podľa staroegyptskej bohyni vojny a ochrany pred útokmi dravých zvierat. Skupina nahrala štyri štúdiové albumy, dve demo nahrávky a odohrala množstvo koncertov a festivalov hlavne na európskom kontinente. Koncertovali spolu so skupinami ako Dismember, Decapitated, Rotting Christ a Psycroptic.
Hudobné vplyvy
Skupina začala hrať na začiatku kariéry typický škandinávsky death metal typu In Flames a Dark Tranquillity, ktorý postupne obohacovali prvkami z fúzneho džezu, progresívneho a technického death metalu, podobného skupinám Atheist alebo Cynic. Skladby skupiny často obsahujú disharmonické akordy, kontrapunkt a disharmónie.
Pavúk vodný
náhľad|Samica (vľavo) a samec Pavúk vodný alebo vodnár striebristý (lat. Argyroneta aquatica) je druh pavúka z čeľade Cybaeidae.
Vyskytuje sa v rybníkoch a stojatých vodách mierneho pásma Európy a Ázie. Hoci sa fyzicky nelíši od mnohých suchozemských druhov pavúkov, väčšinu života strávi pod vodou. Tu si medzi koreňmi alebo steblami vodných rastlín buduje ukotvenú hodvábnu striešku. Keď je strieška hotová, pavúk sa niekoľkokrát vynorí a vráti sa s bublinou vzduchu, ktorú ma zachytenú medzi zadnými nohami a bruškom. Bublinu vypustí pod strieškou, ktorá sa vyduje nahor a vytvorí dokonalý potápačský zvon naplnený vzduchom. Tam potom pavúk vyčkáva na svoju korisť pohybujúcu sa okolo. Z času na čas sa vynorí, aby doplnil zásobu vzduchu. Aj samica buduje potápačské zvony s uzavretými chovnými komôrkami pre vajíčka v hornej časti. Keď sa pavúčiky vyliahnu, prehryzú si cestu do hlavnej komory, kde zostávajú niekoľko týždňov, kým nevyrastú a neodvážia sa vystúpiť do rybníka. Väčšina z nich sa vyšplhá na breh, vypustí hodvábne vlákno a nechá sa vetrom unášať preč, hľadať inú vodnú plochu.
Sávoly
Sávoly je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Má rozlohu 2684 ha a žije tu 536 obyvateľov (2007).
Električková doprava v Saratove
Električková doprava v ruskom meste Saratov funguje od roku 1908. Spolu 11 liniek jazdí na sieti s rozchodom.
Étival-lès-le-Mans
Étival-lès-le-Mans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Le Blanc (obvod)
Le Blanc je obvod v departemente Indre a regióne Centre-Val de Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 6 kantónov a 56 obcí.
Siecq
Siecq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 2016
Tento šampionát zároveň slúžil ako kvalifikácia ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 2017, ktoré organizuje Francúzsko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá, pričom 🇶🇦 mal ako vicemajster sveta účasť už zabezpečenú.
Komjatice
Komjatice sú obec na Slovensku v Nitrianskom kraji v okrese Nové Zámky.
Gauchy
Gauchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Komjatice
Polohopis
Ležia na juhozápadnom Slovensku. Komjatice sa nachádzajú 91 km východne od hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislava, 20 km južne od krajského mesta Nitra, 18 km severne od okresného mesta Nové Zámky.
Gauchy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Komjatice
Zemepisná charakteristika
Komjatice ležia na 48° 09' s. z. š. a 18° 11' v. z. d. Chotár obce sa rozprestiera vo výške 125 – 150 m n. m., stred obce má výšku 128 m n. m. Katastrálne územie obce má výmeru 3 076 ha (30 758 288 m²) a tvar pravouhlého trojuholníka (s preponou na juhu). Na východe Komjatice susedia s obcami Černík a Mojzesovo, na juhu s Lipovou – jej časťou Ondrochov, na západe s Rastislavicami, na severe s Veľkým Kýrom (predtým Milanovce) a na severovýchode s Vinodolom.
Geomorfologická charakteristika
Územie obce je súčasťou Podunajskej nížiny, ktorá sa skladá z celkov Podunajská rovina a Podunajská pahorkatina – z jej časti Nitrianska tabuľa. Na nižšie položenej Podunajskej rovine leží takmer celý intravilán obce, ktorý na severovýchode a juhovýchode lemuje rieka Malá Nitra (predtým Stará Nitra), pôvodné prietokové rameno rieky Nitry. Extravilán obce v tejto časti katastrálneho územia má rovinatý povrch s občasným miernymi zvlneniami. Rozlohou dva približne rovnako veľké celky oddeľuje v katastrálnom území obce priečny hlinitý svah (s porastom viniča), ktorý smeruje na sever až po mesto Nitra (súbežne s ním sa vinie štátna cesta Nové Zámky – Nitra). Na severe komjatický chotár hraničí s okresom Nitra. Terasovite vyvýšený extravilán na západe, ktorý má taktiež rovinatý povrch a miestami suché úvaliny, patrí aj s neveľkou časťou intravilánu do Podunajskej pahorkatiny. Komjatice ležia na nivách, ktoré vytvorili staré ramená rieky Nitry, a na rovinatých sprašových terasách, ich chotár má úrodné nivné, lužné a černozemné pôdy. náhľad|Malá Nitra (Niterka)
Gauchy
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Komjatice
Vodné toky a plochy
Obcou Komjatice preteká Malá Nitra, pôvodné prietokové rameno rieky Nitry, s miestnym názvom Stará Nitra. Priteká od severu (od mesta Nitra), obteká takmer celý intravilán obce (zo severovýchodu a juhovýchodu), a odteká z nej na juhu (smerom k mestu Šurany). Na východe obce sa nachádza štrkovisko – vodná plocha s názvom Štrkáreň s rozlohou 33,9 ha. Ide o perspektívnu turisticko-rekreačnú destináciu vhodnú na kúpanie a vodné športy. V juhovýchodnej časti chotára obce sa nachádza nové menšie štrkovisko, nazývané Nová Štrkáreň. Obe vodné plochy vznikli ako bagroviská ťažbou štrkopieskov, ktorý sa z nich stále ťaží, a sú aj rybárskymi revírmi.
V chotári obce na nachádza niekoľko mŕtvych ramien rieky Nitry, spravidla vyschnutých alebo napĺňaných spodnou vodou len v rokoch výdatných na dážď. Najvýznamnejšou z nich je vodná plocha Kňazova jama – Torozlín, ktorá je chránenou prírodnou rezerváciou so vzácnou flórou (62 druhov) a faunou (vrátane výskytu na Slovensku unikátnej korytnačky močiarnej).
Časti obce
Argentína, Hašardíky, Hoštáky, Kanada, Majír (Majer), Pri Cigáňoch, Vinohrady, Funduše (predtým Za Majírom), Sempíter
Názov
Komjatice sa prvý raz spomínajú v stredovekej listine z roku 1256 ako Kamnati. Proprium Komjatice, v miestnom nárečí Komňatice, v sebe skrýva slovenské slovo „komnaty“ (plurál substantíva "komnata"). Podľa starších dokladov názov obce pôvodne znel Komňaty (Kamnati 1256, Komnyati 1343 a Komjatice 1808, so zmenou mň na mj). Slovenskí jazykovedci Ján Stanislav a Rudolf Krajčovič etymologicky vyvodzujú, že pôvodný tvar je Komňat-, potom Komjat-, resp. Komjatice. R. Krajčovič objasňuje, že ide o význam slova komnata, ktoré pochádza z taliančiny, z apelatíva camniata vykurovaná izba, slov. komnata honosne vybavená izba; komnata v stredoveku bola „väčšia, pekne vybavená miestnosť vo väčšom dome alebo v paláci, vykurovaná otvoreným ohniskom, určená pre hostí.“ Čiže bola to usadlosť, kde boli viaceré domy bohato zariadené, vykurované, pripravené pre hostí.
Archeologické nálezy
Katastrálne územie Komjatíc, podľa archeológa Jozefa Bátoru patrí k najlepšie a najdetailnejšie preskúmaným archeologickým mikroregiónom na území Slovenska a sú v ňom zastúpené takmer všetky archeologické doby, obdobia a kultúry typické pre strednú Európu – od kamennej doby až po rímsku dobu.
K najstarším nálezom zvieracích pozostatkov na území obce patria skamenené mäkkýše zo štvrtohôr, zub mamuta a kosti soba z paleolitu.
Na území Komjatíc sa našli doklady prítomnosti neandertálskeho pračloveka a pravekého človeka – lovca mamutov. K svetovým unikátom patrí rondel (kruhový útvar s priemerom 50 – 60 m), ktorý zaznamenali v ich katastrálnom území letecky a v ktorom sa našli aj nálezy z neolitu. Pravdepodobne slúžil na pozorovanie chodu Mesiaca a Slnka a je o 2 000 rokov starší ako kruhové stavby Stonehenge v Anglicku – považované za chrámy Slnka. Potvrdil ho až geologický výskum v roku 1997. Rondel v Komjaticiach má priemer 50 metrov a na jeho mieste sa našli pozostatky z rôznych období (neolitu, doby bronzovej a stredoveku). Keďže mal iba jeden vchod, jeho funkcia je diskutabilná. Nie je však vylúčené, že bol súčasťou väčšieho, klasického štvor-vchodového rondelu. V stredoeurópskom kontexte sa vyníma zlomok nádoby z neskorej kamennej doby s postavou muža držiaceho žrebca (býka?) a kobylu (kravu?). Na Slovensku nemá obdoby aj osemhranný objekt z halštatskej doby, ktorý pripomína murované kostoly – kultové stavby (oktogén) známe najmä z Porýnia v Nemecku z rímskej doby.
Doklady kontinuity slovanského osídlenia
náhľad|Obraz kaštieľa v Komjaticiach (Mlyn Café) Doklady slovanského osídlenia v Komjaticiach siahajú až do najstarších čias usadenia sa Slovanov na území Slovenska (5. stor. – 7. stor. po Kr.) a nechýbajú ani z 8. storočia. Už samotný názov Kamnati napovedá, že ide o staré slovanské sídlisko ležiace na diaľkovej ceste, kde sa pocestným mohlo poskytnúť ubytovanie, a v období stredoveku tu bola mýtna stanica. Nález slovanského sídliska z veľkomoravskej doby posúva dejiny obce do 9. storočia. Pôvodná usadlosť vznikla neďaleko brány (Brencu 1156) do územného areálu Nitrianskeho hradu, do ktorej vstupovala dôležitá obchodná cesta vedúca od juhu pozdĺž Nitry. Najvýraznejšie osídlenie je doložené v 9. a 10. storočia a naznačuje, že išlo o remeselno-výrobné centrum v zázemí nitrianskeho veľkomoravského sídla. Kontinuita staroslovenského osídlenia je na území obce doložená i po zániku Veľkej Moravy v 10.–13. storočí. Svedčí o tom aj situácia na početných stredovekých sídliskách z 11.–13. storočia, ktoré boli zistené v Komjaticiach a okolí (Ondrochov-Lipová, Veľký Kýr, Branč, Nitriansky Hrádok).
Etnické a náboženské zloženie
Prevažná väčšina obyvateľov obce Komjatice sa hlási k slovenskej národnosti a vyznáva rímskokatolícke náboženstvo.
Kultúrne inštitúcie
right|thumb|Kultúrny dom na Námestí Ondreja Cabana v Komjaticiach. Vľavo vchod do Obecnej knižnice v Komjaticiach V Kultúrnom dome v Komjaticiach, ktorý bol sprevádzkovaný roku 1987, sa pravidelne konajú oslavy výročí obce a osobností, kultúrno-spoločenské programy, podujatia ZŠ O. Cabana s MŠ, aktivity miestnych združení a spolkov, zábavy pre starších a diskotéky pre mladých, ale aj programy hosťujúcich profesionálnych kultúrnych telies a umelcov. V priestoroch kultúrneho domu sídli Obecná knižnica v Komjaticiach, ktorej najstaršie tradície siahajú až do druhej polovice 19. storočia, keď významný slovenský kultúrno-osvetový činiteľ, spisovateľ a národovec, komjatický kňaz Ondrej Caban (* 1813 – † 1860) zriadil pri miestnej škole knižnicu pre žiakov i učiteľov zo širokého okolia. Knižničný fond dnešnej knižnice má vyše 22 tisíc zväzkov a využíva ho asi 400 čitateľov.
Najstaršie tradície
Najstaršie zaznamenané tradície organizovanej kultúrnej činnosti v Komjaticiach siahajú do prvej polovice 19. stor., keď sa na Vianoce roku 1843 hralo v obci v réžii komjatického kňaza O. Cabana prvé detské divadelné predstavenie hrané v slovenskej reči na vidieku – na území celého Slovenska s názvom Jozef a jeho bratia v Egypte. Najstaršie tradície zborového spevu v obci sú spojené s menami učiteľov a organistov Jána Novotného (v obci pôsobil v rokoch 1876 – 1891) a Františka Lörincziho st. (* 1861 – † 1819), zakladateľa Komjatického spevokolu, ktorý sa zaznamenal do histórie náboženského zborového spevu nielen na území Slovenska, ale i v celom bývalom Uhorsku. Na zač. 20. stor. bola už v Komjaticiach dychová hudba, ktorá absolvovala aj púť v Mariaceli (1907).
Kultúrna činnosť od polovice 20. stor. po súčasnosť
Od polovice minulého storočia vznikali v Komjaticiach ochotnícke či neprofesionálne umelecké telesá, z ktorých viaceré sa úspešne prezentovali na rozličných súťažiach, prehliadkach a podujatiach nielen v obci a susedných obciach, ale aj v ponitrianskom regióne a neraz i v celoštátnom kontexte : Omše v miestnom kostole a významné kresťanské i obecné sviatky ako sú Vianoce, Veľká noc či hody obohacujú vystúpeniami kresťanské spevácke zbory a spevokoly pri komjatickej farnosti: V Komjaticiach vzniklo množstvo, najmä bigbítových, skupín populárnej hudby, pre viaceré z nich však bol príznačný aj repertoár ľudovej hudby, ako aj interpretácia pôvodnej slovenskej skladateľskej a textárskej tvorby miestnych skladateľov: Skupiny usporiadali v Komjaticiach aj dve stretávky bývalých a aktívnych hudobníkov (1987, 1989), na ktorých sa muzikanti prezentovali hudobnými vystúpeniami. Ochotnícke divadlo pôsobilo v Komjaticiach v rokoch 1843 až 1974 a bábkové v rokoch 1948 až 1954. V súčasnosti sa obnovila tradícia ochotníckeho divadla pod názvom "KOMJATIČAN". Divadelný súbor je vedený pedagogičkou Marikou Dragúňovou Derďakovou a v októbri 2010 odohrali prvú hru s názvom "POPANŠTENÁ KOTRBA".
Doprava
V obci sa nachádza niekoľko autobusových zastávok a železničná stanica. Železničná stanica Komjatice je súčasťou trate ŽSR č. 140 Nové Zámky – Prievidza. Železnica bola postavená železničnou spoločnosťou StEG (Rakúska spoločnosť štátnej dráhy) v roku 1876 na dve etapy (Šurany – Ivanka pri Nitre a Ivanka pri Nitre – Nitra). Predĺženie do Nových Zámkov nasledovalo až v roku 1900. Pôvodné plány postavenia trate siahajú až do roku 1865. Ich realizácia bola pod taktovkou grófa Keglevicha a realizácia nebola úspešná pre nedostatok financií. Cez obec prechádza hlavná cesta Nové Zámky – Nitra. Okrem dvoch hlavných smerov sú cestné komunikácie prepojené s obcami Rastislavice a Černík.
Mayon
Mayon je aktívna sopka, ktorá sa týči do výšky 2 462 m nad zálivom Albay na Filipínach. Je to jedna z najaktívnejších filipínskych sopiek. S klasickým kužeľovým tvarom je dobrým príkladom stratovulkánu.
Psammétichos (Korint)
Psammétichos (Psammétichos) bol korintský tyran v 6. stor. pred Kr.
Mayon
Prvé záznamy o erupciách sú doložené z roku 1616, cyklicky sa opakujú po niekoľkých rokoch. Väčšinou sa začínajú vyvrhovaním bazaltových pyroklastík, neskôr sprevádzaných andezitickými lávami. Často sú to aj pyroklastické prúdy rútiace sa dolu svahmi a devastujúce okolitú krajinu. Pri erupcii v roku 1914 bolo zničených niekoľko mestečiek a zabitých asi 1 200 ľudí.
Sopka je pravidelne monitorovaná Filipínskym inštitútom vulkanológie a seizmológie (PHIVOLCS) - 12 km od krátera je umiestnené laboratórium, ktoré meria seizmickú aktivitu, emisie oxidov síry a zmeny zloženia spodnej vody.
Psammétichos (Korint)
Psammétichos sa zmocnil vlády šesť mesiacov po smrti Periandra a stal sa tak posledným korintským tyranom. Psammétichos pochádzal z rodiny Bakchiovcov, bol pravdepodobne brat, alebo synovec Periandra. Podľa antického autora Aristotela vládol tri roky a to od roku 585582 pred Kr. Psamméticha po troch rokoch panovania Korinťania zabili a v krajine sa obnovila stará forma vlády.
Štefánek (priezvisko)
Štefánek je slovenské a české priezvisko odvodené od mena Štefan. Ženský variant je Štefánková alebo Štefáneková. Je rozšírené predovšetkým v okrese Trenčín, najviac v Hornom Srní, Nemšovej a Trenčíne. V Česku je najčastejšie v meste Havlíčkův Brod.
Známi nositelia
Pozri v článku Štefánek.
Štefánik (priezvisko)
Štefánik je slovenské priezvisko odvodené od mena Štefan. Najčastejšie je v Nových Zámkoch, Považskej Bystrici, Úľanoch nad Žitavou (okres Nové Zámky) a Udiči (okres Považská Bystrica).
Známi nositelia
Pozri v článku Štefánik.
Čechy (okres Nové Zámky)
Čechy sú obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Polohopis
Obec Čechy leží v juhovýchodnej časti Novozámockého okresu včlenená do vŕškov Pohronskej pahorkatiny, ktoré sa k severu zvažujú ku kláštoru Mariánska Čeľaď a na juhu k obci Semerovo. Jej nadmorská výška je v priemere 240 metrov. Východná strana okolia obce je z väčšej časti zalesnená. Pahorkatinové okolie vytvára malebný pohľad na dedinu. Hlavne v letných mesiacoch tvorí nádhernú kulisu pre každého návštevníka obce.
Samotná obec z geologického hľadiska leží na pôdnom zlome sprašových vrstiev. Kopcovité zrázy nasvedčujú tomu, že sa tu stretá hronská sprašová tabuľa so žitavskou.
Na prelome geologických období treťohôr a štvrtohôr boli priestory dnešnej obce zaplavené najskôr Tortónskym a neskôr Sarmatským morom. I v neogénnom období treťohôr, keď ustupovali vody Sarmatského mora, južné časti obce zostali morskou lagúnou až niekde k dnešnej obci Semerovo. Túto skutočnosť potvrdzujú reliéfy okolia (Slimásky jarok, vstupné reliéfy z hradskej do Semerova) a pôdne zlomy, ktoré sa vytvorili vplyvom lagúnových močiarov (povyše i poniže obce). Okolité pahorky, ktoré tvoria veniec okolo obce, taktiež pochádzajú z horotvornej vulkanickej činnosti neogénu (mladšia doba treťohôr). Tento vulkanický podklad sopečných hornín posiatych úrodnou štvrtohornou sprašou sa stal ideálnym miestom pre neskoršie zakladanie ovocných sadov a úrodných viníc.
Morská lagúna sa po ukončení horotvornej činnosti postupne vyparovala a strácala. Sladké vody potôčikov pritekajúcich z blízkeho okolia nevedeli nahradiť vyparovanie morskej vody, ale ani celkom pretvoriť jej chemickú štruktúru. Preto časť z nej vsiakla do hornín. Tieto sú zrejmé v štruktúre pôdy i v súčasnosti vo forme „slancov“, najmä v priestoroch od dnešného rybníka proti prúdu potoka až pod budovu Obecného úradu. Naopak - severne od obce smerom na Mariánsku Čeľaď, sú pôdy sladké, čo spôsobili prítoky sladkých vôd potokov premiešaných vápencom. Napriek neogénnej morskej činnosti nie sú v priestoroch obce zistené tekuté piesky, hojne sa vyskytujúce v okolitých obciach ako Semerovo, Kolta, Veľké Lovce
Existenciu morskej lagúny dokumentujú i nájdené odtlačky nižších foriem živočíchov, napríklad ulít mäkkýšov v hliníkoch. Vo vykopávkach realizovaných v obci sa nenašli pozostatky kostier živočíchov vyššieho typu.
Dejiny
I napriek skutočnosti, že koncom 60. rokov 20. storočia bola obec zaradená do skupiny dedín určených na zánik, podarilo sa jej prežiť. Vekový priemer 45 rokov sa postupne znižoval a v súčasnosti s vekovým priemerom 38 rokov patrí medzi „najmladšie“ v okrese Nové Zámky. Postupne sa podarilo zastaviť aj úpadok počtu obyvateľov a momentálne tu žije 320 Češanov (miestnym nárečím Čahanov). Historicky najnižší počet obyvateľov zaznamenali v roku 1992 - 297. Odvtedy sa tento ukazovateľ síce pomaly ale predsa zvyšuje.
Pekná prírodná scenéria, blízkosť kúpaliska v Podhájskej s celoročnou prevádzkou spolu s možnosťou pestovania turistiky, letných i zimných športov (lyžovanie, sánkovanie, korčuľovanie) vytvárajú pre budúcnosť veľké šance na rozvoj vidieckej turistiky.
Sacha Baron Cohen
Sacha Noam Baron Cohen (* 13. október 1971, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický komik a herec, známy z filmov Borat, Ali G, Bruno a Diktátor (hlavná postava generál Aladeen). Fiktívne satirické postavy, ktoré stvárňoval v týchto filmoch, ťažili z toho, že často interagovali s nič netušiacimi ľuďmi, ktorí si neuvedomovali, že svojou otvorenosťou sami seba zosmiešňujú. V súvislosti s týmito interakciami The Observer napísal: „jeho kariéra je postavená na tom, že namotáva ľudí a to s kamennou tvárou.“
Podobne ako jeho idol Peter Sellers, aj Baron Cohen vo svojich postavách vystupuje maskovaný a používa rôzne prízvuky. Je známy tým, že svoje postavy uvádza do života nielen pred filmovou kamerou. V Británii bol označovaný Ali G za skutočného rappera a v roku 2010 aj Borata niektorí považovali za skutočného reportéra. Cohen tomu sám napomáhal - až do roku 2012 nedal interview sám za seba, ale vždy sa predstavil ako jedna zo svojich postáv.
Fenkov potok
Fenkov potok je potok v Hornom Zemplíne, v južnej časti okresu Humenné. Je to pravostranný prítok Ptavy, meria 2,8 km a je tokom VII. rádu.
Sacha Baron Cohen
Ali G Indahouse (2002)
Cohen tu využil úspech svojej postavy Ali G po skončení Da Ali G Show v Spojenom kráľovstve. Ali G tu hral vodcu jedného z londýnskych gangov, ‘‘Da West Staines Massive’’, bojujúcemu proti inému gangu ‘‘Da East Staines Massive’’. Neskôr sa Ali G dostane do vysokej politiky. Po sérii situácií sa vo filme naznačí hrozba tretej svetovej vojny ktorú nakoniec zažehná marihuana a Ali G nakoniec dostává miesto veľvyslanca Jamajky…
Fenkov potok
Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v podcelku Vihorlat, na západojuhozápadnom svahu Pirnagovho vrchu (644 m n. m.) v nadmorskej výške približne 567 m n. m. Na hornom toku preteká územím Vojenského obvodu Valaškovce. Od prameňa tečie na krátkom úseku najprv západným smerom, následne sa stáča a pokračuje severozápadným smerom. Sprava potom priberá dva prítoky zo západoseverozápadného úpätia Pirnagovho vrchu a prechodne tečie opäť na západ. Ďalej sa stáča na severozápad, opúšťa územie vojenského obvodu a preteká intravilánom obce Porúbka. V obci priberá sprava najprv prítok prameniaci západne od kóty 535,0 m, následne ľavostranné rameno Motyčky a priamo v obci sa v nadmorskej výške cca 298 m n. m. vlieva do Ptavy.
Sacha Baron Cohen
Borat: Nakúkanie do ameryckej kultúry na objednávku slavnoj kazašskoj národa (2006)
Sasha Baron Cohen tu vystupuje v úlohe kazašského novinára Borata Sagdijeva, ktorý je "na objednávku slávneho kazašského národa" vyslaný do Spojených štátov amerických, aby pochytil tamojšiu kultúru s perspektívou aplikovať ju vo svojej rodnej krajine ...
Film stál 18 a zarobil 261 miliónov dolárov. Je zakázaný v Rusku a celom arabskom svete okrem Libanonu.
Brüno (2009)
Brüno Gehard, rakúsky homosexuálny módny reportér sa chce stať slávnym a je schopný urobiť pre to takmer čokoľvek, vrátane úsilia zmeny sexuálnej orientácie.
Diktátor (2012)
V tomto filme Sacha B. Cohen stvárňuje postavu excentrického muža, posledného diktátora na svete: admirálneho generála Aladeena, ktorý vládne vo vymyslenom štáte Wadía (v skutočnosti územie Eritrei). Po tom, čo inšpektorom OSN odmietne vstup do krajiny, OSN odhlasuje letecký útok na Wadíu, ak ich Aladeen nepustí do krajiny. Zhodou okolností, sa Aladeen rozhodne ísť do centra OSN, kde sa celý príbeh začína. Po tom čo ho nechal jeho strýko Tamir zabiť, aby získal právo na ťažbu ropy vo Wadíi. Našťastie sa mu podarí ujsť a spolu s jeho bývalým jadrovým vedcom (ktorý potom čo ho chcel dať Aladeen popraviť sa dostal do USA) sa pokúša získať naspäť moc vo Wadíi.
Borat 2 (2020)
"Ide o pokračovanie úspešného filmu Borat: Nakúkanie do ameryckej kultúry na objednávku slavnoj kazašskoj národa. Sasha Baron Cohen v úlohe Borata ide na svoju druhú výpravu do USA aby dal americkému režimu od vlády Kazachstánu, situácia sa však skomplikuje a diváci budú svedkami komickej cesty kazašského novinára. Premiéra sa uskutočnila v októbri 2020 a producentom bol Amazon Prime."
Monika z Tagasty
Svätá Monika (Monika z Tagasty, * 332, Tagasta, Numídia - † 387, Ostia Antica, Taliansko) je kresťanská svätá a matka svätého Augustína. Sviatok má v rímskokatolíckej cirkvi 27. augusta, v pravoslávnej cirkvi 4. mája.
Život
thumb|Svätá Monika a svätý Augustín
Monika bola matka sv. Augustína a ďalších dvoch detí. Rodičia ju vydali za pohanského úradníka Patrícia. Svojho syna Augustína zachránila svojimi modlitbami (modlila sa zaňho 17 rokov) a slzami od manichejského bludu a od nemravnosti, takže sa obrátil a stal sa slávnym biskupom v Hippo a cirkevným učiteľom. ,,Syn, pre ktorého matka vyplakala toľko sĺz sa nemôže stratiť, " povedal raz sv. Ambróz - milánsky biskup Monike, keď bola opäť zúfala nad výstredným a bezúčelným životom svojho syna Augustína. So slzami ho prosila, aby sa obrátil a prijal krst. Ona mala rozhodujúci podiel na tom, že Augustín našiel cestu. Je znázorňovaná ako matróna alebo s vdovským závojom a má pri sebe kríž alebo knihu. Je patrónkou kresťanských žien a matiek a je vzývaná na záchranu duší detí. Pozostatky sv. Moniky sa nachádzajú v rímskom Kostole sv. Augustína, ktorý sa nachádza neďaleko Panteónu.
Úcta
Zomrela a bola pochovaná v Ostii. Na kvetnú nedeľu v roku 1430 dal jej pozostatky pápež Martin V. previesť do Ríma, do chrámu svätého Tryfonia. Neskôr boli prenesené a uložené v kostole sv. Augustína.
Monikina pamiatka bola do rímskeho kalendára vložená okolo roku 1550 a určená na 4. máj, deň, keď si ju pripomínal sv. Augustín. Od 5. mája sa potom oslavovalo obrátenia svätého Augustína. Presný deň jej smrti je neznámy. Pri revízii kalendára v 1969 v rímskokatolíckej cirkvi bol jej sviatok v presunutý ako pamiatka na 27. august, deň pred spomienkou na sv. Augustína.
Mesto v Kalifornii Santa Monica bolo pomenované po nej, pretože misionári na miesto dorazili po prvýkrát práve v deň jej sviatku.
Zobrazenie
Býva zobrazovaná s vdovským závojom, knihou, krížom, s ružencom v ruke, alebo aj v augustiniánskom hábite - na počesť sv. Augustína. Často je zobrazená, ako sa zhovára sa so svojím synom Augustínom. Aj keď nebola umučená, občas býva zobrazená s palmou - znakom mučeníkov. Má sa tým naznačiť jej utrpenie, ktoré prežívala nad svojím synom.
Sérsekszőlős
Sérsekszőlős je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Tab.
Má rozlohu 665 ha a žije tu 157 obyvateľov (2007).
Jesolo
Jesolo je mesto v Taliansku v regióne Benátsko severne od Benátok. Má rozlohu, žije tu 23 465 obyvateľov a nadmorská vyška je
Iné projekty
.
Reao
thumb|right|Vlajka komunity Reao Pukaruha Reao je atol vo východnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Od Tahiti je vzdialený. Najbližším susedom je atol Pukarua, ležiaci približne na severozápad. Na dĺžku meria približne a šírka kolíše medzi. Zo severovýchodnej strany je úplne uzatvorený, na juhozápadnej strane má množstvo plytkých prietokov, predelených malými piesočnými dunami a motu, kadiaľ sa čerstvá oceánska voda dostáva do lagúny.
História
Atol objavil francúzsky moreplavec Louis Isidore Duperrey 30. apríla 1823 na lodi La Coquille. Nazval ho „Clermont-Tonnerre“. Neskôr v roku 1826 k atolu dorazil aj Frederick Beechey, a za ním Jules Dumont d'Urville v roku 1838.
V roku 1979 na ňom vybudovali letisko s asfaltovou dráhou.
Administratívne začlenenie
Atol je centrom rovnomennej komunity, do ktorej patrí ešte susedný atol Pukarua.
Fauna a flóra
Lagúna je výnimočná výskytom veľkých kolónií koralov typu Porites mordax a Acropora formosa, ako aj približne 400 rôznych druhov lastúrnika Tridacna maxima, zmenšenej verzie lastúrnika Rozďava obrovská (Tridacna gigas).
Literatúra
Atol sa stal inšpiráciou o vzniku atolov v románoch Dvadsaťtisíc míľ pod morom(1870) a Tajuplný ostrov(1874) od Julesa Verneho.
LaFerrari
náhľad|vpravo|272px LaFerrari (Ferrari F150 – názov projektu) je superšportový automobil vyrábaný v limitovanom počte (499 kusov) Talianskou automobilkou Ferrari od roku 2013. Model bol predstavený na autosalóne v Ženeve v roku 2013. Na svoj pohon využíva vidlicový dvanásťvalec 6,3 litra s výkonom 800 koní a systém s elektromotorom – KERS, ktorý dokáže vyvinúť 163 koní. Aj napriek ťažkému elektrickému pohonu váži auto "len", čo sa podarilo dosiahnuť vďaka rozšírenému využitiu uhlíkových vlákien. LaFerrari dosahuje maximálnu rýchlosť /h a zrýchlenie 0 – /h sa udáva pod 3 sekundy. Autorom dizajnu a hlavným konštruktérom LaFerrari je Flavio Manzoni, model je nástupcom Ferrari Enzo.
Špecifikácia
LaFerarri disponuje atmosféricky plneným motorom V12 65° s kompresným pomerom 13.5:1. Agregát je pôvodom z Ferrari FXX a vznikol prevŕtaním pôvodného 6-litrového motora, ktorý bol použitý už vo Ferrari Enzo. 6,3-litrový motor V12 produkuje výkon 800 PS (588 kW; 789 HP) pri 9000 otáčkach za minútu a točivý moment 700 Nm pri 6750 ot./min. To znamená 128 koní, resp. 94 kW výkonu na liter zdvihového objemu motora. V dobe predstavenia LaFerrari išlo o najvýkonnejší motor aký bol kedy v cestovnom vozidle Ferrari použitý. Motor je montovaný uprostred auta, pred zadnou nápravou.
Okrem benzínového agregátu má LaFerrari taktiež elektromotor, ktorý vyvíja výkon 120 kW (163 koní) a krútiaci moment 200 Nm. Ten je súčasťou systému KERS (vo Ferrari nazývaný HY-KERS). KERS dobíja batérie rekuperáciou kinetickej (pohybovej) energie, ktorý by ostala pri brzdení nevyužitá. Systém funguje tak, že po stlačení brzdového pedálu alebo ak to elektronický systém auta uzná za vhodné sa aktivuje elektro-hydraulická spojka, ktorá spojí alternátor s krútiacim sa hriadeľom, alternátor tým začne dobíjať akumulátory. V aute je spolu 120 elektrických článkov, sú umiestnené medzi sedadlami a motorom. Celý elektrický systém pohonu váži (z toho  batérie). Pri použití výlučne spaľovacieho motora by emisie počas jazdy mali dosiahnuť hodnotu 330 g/km CO2 a pri použití hybridnej technológie 220 g/km pri kombinovanom cykle jazdy.
Kombinovaný výkon oboch agregátov teda dosahuje 963 koní (708 kW) a viac než 900 Nm točivého momentu. Ten je posielaný cez 7-stupňovú dvoj-spojovú sekvenčnú prevodovku a elektronický diferenciál na zadnú nápravu. Prevodovka vďaka dvom spojkám radí za menej než 15 milisekúnd. Model využíva elektronické systém vyvíjané priamo vo Ferrari, ako ESC alebo ABS, vyklopné zadné krídlo, či elektronicky diferenciál tretej generácie pre zlepšenie bezpečnosti a trakcie. LaFerrari je v základe obuté do pneumatík Pirreli P-ZERO 265/30 R19 vpredu a 345/20 R20 vzadu. Na brzdenie kombinuje brzdové karbono-keramické kotúče Brembo s rozmermi vpredu a  vzadu a aerodynamickú brzdu v podobe zadného, elektronicky ovladaného krídla.
Štěpánek (priezvisko)
Štěpánek je rozšírené české priezvisko odvodené od mena Štěpán. Najčastejšie je v mestách Praha, Brno a Pardubice. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Štěpánek.
Štefánek
Štefánek je priezvisko, pozri Štefánek (priezvisko), napr.:
Simonfa
Simonfa je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
Má rozlohu 1100 ha a žije tu 379 obyvateľov (2007).
Šarkan
Šarkan môže byť:
Évaillé
Évaillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Pažiť
Pažiť môže byť:
Évaillé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sonnac (Charente-Maritime)
Sonnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Blois (obvod)
Blois je obvod v departemente Loir-et-Cher a regióne Centre-Val de Loire vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 13 kantónov a 121 obcí.
Sanok
Mestský štatút mu bol udelený v roku 1339. Sanok sa rozprestiera na brehoch rieky San. Nachádza sa v samotnom srdci Sanockého údolia. Sanok bol založený roku 1339 poľským kniežaťom Jurajom II. Sanok sa stal iba jedným z miest na obchodnej trase do Uhorska. Počas 19. storočia Sanok začal postupne strácať význam v prospech priemyslu. Sanok je vstupom do Beskýd (Bukovské vrchy, pol. Bieszczady), mnoho autobusov smeruje do Rzeszówa.
Hospodárstvo a Priemysel
Najznámejšie spoločnosti :
Múzeum ľudovej architektúry v Sanoku
Muzeum Budownictwa w Sanoku je skanzen, ktorý sa nachádza v Sanoku. Bol sprístupnený v roku 1958 a je najstarším zariadením svojho druhu na Poľsku. Na ploche je rozmiestnených 200 objektov, ktoré prezentujú ľudovú kultúru a staviteľstvo dvoch etník: poľského a rusínskeho obyvateľstva. Objekty pochádzajú z 17. a 20. storočia a typologicky patria k dreveným stavbám karpatského typu. thumb|left|Sanok-Skanzen. Čerpanie ropy pomocou pumpy Etnografický skanzen v Sanoku je najväčším poľským múzeom v prírode. Koho zaujímajú ikona, obrazy (Beksinski) mal by zájsť do centra mesta na mestský hrad, kde sídli Muzeum Historyczne w Sanoku.
Pleven (oblasť)
Pleven je oblasť v Bulharsku. Nachádza sa na severe krajiny pri hranici s Rumunskom a jej sídlom je mesto Pleven.
Má rozlohu 4 333,5 km² a žije tu 310 449 obyvateľov.
Návaz
Návaz je piaty štúdiový album moravskej doom metalovej skupiny Silent Stream of Godless Elegy. Vyšiel 17. januára 2011 vo francúzskom vydavateľstve Season of Mist.