cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
C1 K1 - maratón           12,9km
Chlapci 11 - 12 roční
MK1 MC1 K2 C2           2000m
Dievčatá 11 - 12 ročné
MK1 K2                           2000 m
Veteráni:
Veteráni I: 35 - 44 roční
Veteráni II: 45 - 54 roční
Veteráni III: 55 a starší
Veteránky I: 30 - 39 ročné
Veteránky II: 40 - 49 ročné
Veteránky III: 50 a staršie
Na Slovensku
Na Slovensku existuje Slovenský pohár v rýchlostnej kanoistike, organizovaný Slovenským zväzom rýchlostnej kanoistiky (SZRK) a existuje viacero pretekov v rýchlostnej kanoistike: Pravidelné organizovanie Medzinárodnej Regaty na Zemníku a Súťaže olympíjskych nádejí.
Ostatné preteky na Slovensku:
Kajakmaraton
Nouillonpont
Nouillonpont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sasko-cobursko-gothajská dynastia
Sasko-cobursko-gothajská dynastia alebo sasko-kobursko-goth (aj) ská dynastia alebo sasko-kobursko-gotská dynastia (po nemecky: Sachsen-Coburg-Gotha, po anglicky Saxe-Coburg-Gotha) bola v rokoch 1826 až 1917 vládnuci rod v nemeckom vojvodstve Sasko-Cobursko a Gotha. Jej členovia zároveň vládli vo viacerých európskych krajinách.
Spojené kráľovstvo
[1] Rod sa od roku 1917 v Spojenom kráľovstve volá Windsorská dynastia
Bochonyky
Bochonyky je dedina (село) na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1690 obyvateľov.
Rumigny (kantón)
Rumigny je francúzsky kantón v obvode Charleville-Mézières v departemente Ardennes v regióne Champagne-Ardenne. Skladá sa z 23 obcí.
Creveney
Creveney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doll Domination
Doll Domination je v poradí druhý štúdiový album od skupiny Pussycat Dolls. Album obsahuje v štandardnej edícii 16 skladieb, v DeLuxe edícií je 7 bonusových skladieb, v ktorých sú zahrnuté aj sólo skladby od každej zo speváčok.
Zoznam skladieb
Štandardná edícia:
Medzinárodné bonusy:
DeLuxe edícia (obsahuje sólo skladby od každej členky Pussycat Dolls):
Příštpo
Příštpo je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 283 obyvateľov, z toho 144 mužov a 139 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,9 roka (muži 41,4 roka, ženy 46,4 roka).
Zoznam prezidentov Juventus FC
thumb|180px|Edoardo Agnelli thumb|180px|Gianni Agnelli Od založenie Juventusu stálo na čele klubu 23 prezidentov a dva riadiace výbory. Prvým prezidentom bol Eugenio Canfari, ktorý bol zároveň jedným zo zakladajúcich členov.
Najdlhšie obdobie na tomto poste strávil Giampiero Boniperti, ktorý zastával úlohu prezidenta devätnásť rokov v období rokov 1971 – 1990. Jeho nástupca Vittorio Caissotti di Chiusano bol prezident v rokoch 1990 – 2003, dovedna 13 rokov.
Najmladším prezidentom bol Umberto Agnelli, ktorý mal v roku 1955, keď nastupoval do funkcie, 21 rokov. Za zmienku stojí predsedníctvo Švajčiarov Alfreda Dicka a Giuseppe Hessa a Francúza Jeana-Clauda Blanca, ktorí sú jedinými zahraničnými prezidentmi klubu. Počas Dickovho vládnutia získal Juventus prvé scudetto.
Tiszaföldvár
Tiszaföldvár je mesto v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe v obvode Kunszentmárton.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Dizajn (výrobok)
Dizajn je výtvarné riešenie priemyselného výrobku.
Dizajnom sa (podľa zákona o dizajne) rozumie vonkajšia úprava výrobku alebo jeho časti spočívajúca v znakoch, ktorými sú najmä línie, obrysy,farby, tvar, štruktúra alebo materiál samého výrobku alebo jeho zdobenia. Nemusí ísť nutne o výtvarné alebo grafické dielo. Dizajn môže podliehať právnej ochrane a dá sa registrovať ako predmet duševného vlastníctva najdlhšie na dobu 25 rokov.
Noyers-Auzécourt
Noyers-Auzécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Enckeho kométa
right|thumb|Enckeho kométa
Je to krátkoperiodická kométa, obieha v rovine Slnečnej sústavy.
Hadrián V.
Hadrián V. (* 1205, Janov, Taliansko – † 18. august 1276) bol rímsky pápež od 11. júla do 18. augusta 1276.
Lausanne
Lausanne je mesto vo frankofónnej časti Švajčiarska pri brehu Ženevského jazera v blízkosti Évian-les-Bains s Jurskými horami na severe vo vinohradníckej oblasti. Nachádza sa asi severovýchodne od Ženevy a je to hlavné mesto kantónu Vaud a okresu Lausanne. V meste sídli Medzinárodný olympijský výbor.
Majstrovstvá Európy 1. divízie v ragby mužov 2010/12
[[Súbor:ENC 2010-12.svg|upright=1.3|náhľad|
]]
Two World Financial Center
Two World Financial Center je jeden z najväčších mrakodrapov v New Yorku, stojí na West Street medzi ulicami Liberty Street a Vesey Street vo finančnom dištrikte Lower Manhattanu. 44-poschodová budova má výšku 197 m a je duhá najvyššia v komplexe Svetového finančného centra. Má podobný dizajn ako Three World Financial Center až na strechu, ktorá je vo WFC2 kopula a vo WFC3 pyramída.
Majstrovstvá Európy 1. divízie v ragby mužov 2010/12
'''Majstrovstvá Európy 1. divízie v ragby mužov 2010/12''' boli 43. majstrovstvá Európy v ragby mužov a riadi ich Európska ragbyová asociácia (FIRA-AER). Konali sa od 9. októbra 20109. júna 2012 za účasti 12 tímov, rozdelených do dvoch výkonnostných divízií.
Nasadenie tímov
Divízia 1A Divízia 1B
Two World Financial Center
Okrem iných spoločností je budova centrála firiem Commerzbank, Deloitte & Touche, Merrill Lynch, Nomura Group, State Street Corporation and Thacher Proffitt & Wood, LLP. Je ukážkou postmodernistickej architektúry a navrhli ju Cesar Pelli & Associates a Haines Lundberg Waehler. Kancelársky priestor disponuje 231,000 m², skonštruovaná bola v roku 1986, stála $800 000 000.
Budova má podobný dizajn ako One Canada Square komplexu Canary Wharf v Londýne, pretože bola podobne ako Svetové Finančné centrum projektom kanadskej developerskej spoločnosti Olympia & York a obe stavby boli navrhnuté rovnakými architektmi.
Two World Financial Center bola poškodená padajúcimi troskami zo Svetového obchodného centra 11. septembra 2001, pre opravy bola uzavretá do mája 2002.
Resistance (skladba)
„Resistance“ je titulná skladba z rovnomenného štúdiového albumu anglickej rockovej skupiny Muse. Napísal ju gitarista a spevák skupiny Matthew Bellamy a vydali ju ako tretí singel albumu dňa 22. februára 2010. Skladba má viacero odkazov na Orwellov román 1984.
Výsledky v rebríčkoch
Dňa 21. februára 2010 sa nahrávka „Resistance“ dostala v UK Rock Chart na druhú pozíciu. V rebríčku UK Singles Chart bol singel na 38. mieste. Dňa 20. marca 2010 sa singel v USA posunul zo šiesteho na prvé miesto rebríčka Billboard Alternative Rock Chart, kde svojím výsledkom dosiahol na iný ich úspešný singel „Uprising“.
Törökszentmiklós
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Jelešňa
Jelešňa je riečka na hraniciach medzi Poľskom a Slovenskom, na hornej Orave a na území okresu Tvrdošín. Pôvodne bol ľavostranný prítok Čiernej Oravy, v súčasnosti sa vlieva do Oravskej priehrady a meria približne.
Opis toku
Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Oravická Magura, v masíve Magura, neďaleko slovensko-poľskej štátnej hranice, v nadmorskej výške cca Od prameňa tečie najprv na sever, na území Skorušinských vrchov. Po vstupe do Oravskej kotliny sa pri obci Hladovka stáča na severozápad a začína silne meandrovať. Za Hladovkou tečie územím rašelinísk, podteká most zrušenej železničnej trate a následne tečie ako hraničný tok. Oddeľuje v podstate slovenskú časť Oravy od poľskej časti regiónu. Na tomto úseku podteká cestný most v blízkosti hraničného prechodu Trstená – Chyžné. Rieka tečie už prevažne západným smerom a na hraničnom kameni III/29a pokračuje hranica na sever, kým koryto Jelešne pokračuje na západ.
Ústie
Do Oravskej priehrady sa vlieva na katastrálnom území Trstenej v nadmorskej výške, ďaleko od najbližšieho osídlenia.
Minulosť
Stredný a dolný tok rieky je chráneným územím (CHA Jelešňa), ochraňuje sa biotop vydry riečnej. Pred výstavbou vodnej nádrže ústila Jelešňa priamo do Čiernej Oravy na území zaplavenej obce Oravské Hámre.
Nubécourt
Nubécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Husova
Husova môže byť:
Pyšel
Pyšel je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 463 obyvateľov, z toho 226 mužov a 237 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 38,5 roka, ženy 39,3 roka).
Nicolas Léonard Sadi Carnot
Nicolas Léonard Sadi Carnot (* 1. jún 1796, Paríž – † 24. august 1832, tamže), syn Lazara Carnota, bol francúzsky fyzik, matematik a inžinier.
V roku 1824 napísal svoje významné dielo Réflexions sur la puissance motrice du feu et sur les machines propres à développer cette puissance (Úvahy o hybnej sile ohňa a o strojoch vhodných na vyvinutie tejto sily), ktoré bolo významné pre termodynamiku, najmä pre teóriu tepelných strojov (hlavne parných strojov), a v ktorom zaviedol Carnotov cyklus (Carnotov obeh, Carnotov proces). K názoru, že teplo vyplýva z pohybu častíc dospel až neskôr a vtedy aj vypočítal ako prvý mechanický ekvivalent tepla.
Svätá aliancia
thumb|Zakládajúci členovia Svätej aliancie, na mape Európy v roku [[1840.
{{legend|#ffd42aff| Rakúske cisárstvo   🇦🇹 }} {{legend|#4d4d4dff| Prusko 25px }} {{legend|#008000ff| Ruské impérium    25px }} ]] Svätá aliancia je spolok európskych kresťanských panovníkov proklamovaný [[26. september|26. septembra]] 1815 v Paríži.
Akt Svätej aliancie, podpísali: ruský cár Alexander I., rakúsky cisár František I. a pruský kráľ Fridrich Viliam III. a postupne všetky európske monarchie s výnimkou anglického kráľa, škandinávskych panovníkov a pápeža.
Akt Svätej aliancie mal byť zárukou status quo v Európe po Viedenskom kongrese.
Referencie
Congresso di Vienna
Olbram Zoubek
Olbram Zoubek (* 21. apríl 1926, Praha – † 15. jún 2017, Praha ) bol český sochár, ktorý sa výrazným spôsobom zaslúžil o rozvoj českej architektonickej plastiky.
Biografia
Zoubek sa v roku 1952 oženil so sochárkou Evou Kmentovou, o dva roky (1954) sa im narodila dcéra Polana a v roku 1956 syn Jasan, ktorý sa neskôr stal tiež sochárom. Roku 1980 jeho prvá manželka Eva zomrela a o rok neskôr, roku 1981 sa oženil druhý raz s Marií Edlmanovou. V roku 1982 sa im narodila dcéra Eva.
V rokoch 1945-52 študoval Vysokou školu umeleckopriemyselnú v Prahe u Josefa Wagnera. Stal sa členom Únie výtvarných umelcov, skupiny Trasa a Novej skupiny.
V roku 1988 Zoubek podpísal petíciu Několik vět a v novembri 1989 sa aktívne v Prahe zúčastnil Nežnej revolúcie ako člen akčného výboru Zväzu československých výtvarných umelcov. Bol jedným zo zakladajúcich členov obrodenej a obnovenej Umeleckej besedy.
Je autorom posmrtnej masky Jana Palacha.
Újszász
Újszász je mesto v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe v obvode Szolnok.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Whoopi Goldberg
Whoopi Goldberg, pôvodným menom Caryn Elaine Johnsonová (* 13. november 1955, Manhattan, New York) je americká herečka, komička, speváčka a spisovateľka, držiteľka Oscara, Emmy, Grammy, Tony Award, Saturn Award a Zlatého glóbusu.
Životopis
Hrať začala už v ôsmich rokoch, potom bola členkou hippies, spievala v muzikáloch ako Jesus Christ Superstar, Vlasy alebo Pippin. V tejto dobe sa vydala, stala sa závislou na heroíne, z toho sa síce dostala, ale spôsobil jej rozvod. V roku 1974 sa rozhodla spolu s dcérou odísť z New Yorku do Los Angeles. Tam si zmenila meno a vystriedala niekoľko zamestnaní a zároveň hrala menšie divadelné úlohy. Začala výrazne uplatňovať svoj zmysel pre humor a vďaka tomu ju dostal režisér Mike Nichols na Broadway.
Tam si ju všimol Steven Spielberg a obsadil ju do filmu Purpurová farba, za ktorý Whoopi získala Zlatý glóbus a nomináciu na Oscara. Stala sa z nej úspešná herečka. Začala sa objavovať v televíznych sitkomoch a účinkovala vo viacerých filmoch. Veľkým úspechom sa stal v roku 1990 film Duch s Patrickom Swayzem a Demi Moorovou, za ktorý získala Oscara (Premiere Magazine označil jej postavu menom Oda Mae Brownová 95. najlepšiu filmovú postavu všetkých dôb). Jej hviezdny status potvrdila i úspešná komédia Sestra v akcii, za jej pokračovanie dostala celkom 8 miliónov dolárov (približne 6 600 000| €). V rokoch 1994, 1996, 1999 a 2002 uvádzala odovzdávanie Oscarov, čo bolo potvrdením jej postavenia v Hollywoode. Zároveň bola prvá Afroameričanka, ktorá odovzdávanie uvádzala. V roku 2007 sa stala spolumoderátorkou úspešnej americkej talk show The View.
Filmografia
Výber z filmografie:
Gerolamo Cardano
Gerolamo Cardano (alebo Girolamo/Geronimo Cardano alebo ) (* 24. september 1501, Pavia – † 20. september 1576, Rím) bol taliansky matematik, filozof a astrológ, ktorý v čase najväčšieho rozkvetu astrológie v rokoch 1450 - 1550 patril medzi tých, ktorí zároveň aktívne rozvíjali astronómiu. Jeden z hlavných predstaviteľov prírodnej filozofie obdobia renesancie.
Žil a učil v Miláne a Pavii, potom v Bologni. Roku 1570 ho zatkli pre údajné kacírstvo a zakázali mu učiť a publikovať. Odvtedy žil v Ríme.
Roku 1545 napísal Ars magna, v ktorej uverejnil postupy na riešenie rovníc tretieho stupňa, ktorých výsledkom sú takzvané Cardanove vzorce (postupy vymyslel žiak Niccola Fontana Tartaglia S. del Ferro), a postupy na riešenie rovníc štvrtého stupňa (Lodovico Ferrari).
Ako prvý sa zaoberal matematickou pravdepodobnosťou, opísal kardanový záves (=krížový záves; prvýkrát spomenutý Filónom Byzantským) a kardanový kĺb (krížový kĺb; takisto ho neobjavil Cardano).
V oblasti medicíny sa snažil tomuto oboru dať vedecký základ a zabezpečiť, aby pomáhala praktickému liečiteľstvu – zanechal veľa pozorovaní z oblasti patológie, teralógie a o infekčných chorobách.
Bol aj známym astrológom. Napísal knihy o metoskopii a astrológii a bol dvorným astrológom Joachima I. von Brandenburg.
Simeon II.
Simeon II. alebo Simeon/Simon Sasko-cobursko-gothajský alebo po bulharsky Simeon (Borisov) Sakskoburggotski (bulh. Симеон Борисов Сакскобургготски; * 16. jún 1937, Sofia, Bulharsko) je posledný bulharský cár. Panovníkom sa stal 28. augusta 1943 po náhlej smrti svojho otca Borisa III. Vzhľadom na jeho nízky vek vládla regentská rada. V rokoch 2001 – 2005 zastával funkciu predsedu bulharskej vlády.
Coburgovci a Slovensko
Coburgovský rod, resp. vetva, ktorá obsadila bulharský trón, má veľmi silné väzby so Slovenskom. V čase, keď vlastnil na Slovensku majetky Simeonov starý otec Ferdinand I., Slovensko tvorilo organickú súčasť európskych dejov a taktiež úzko súvisí s dynastiou, ktorá v Bulharsku vládla od roku 1887 do roku 1946. Ferdinand I. ešte ako bulharský cár, ale hlavne po svojej abdikácii v prospech svojho prvorodeného syna Borisa (Simeonovho otca), naďalej navštevoval Slovensko – kraj, ktorý si zamiloval. Tu sa mohol naplno venovať svojim záľubám: botanike, cestovaniu, poľovačkám a entomológii. V Antolskom kaštieli, ktorý bol pôvodne poľovníckym zámkom Coburgovcov, sa Ferdinand zdržiaval naozaj často. V kaštieli vo Svätom Antone býval od 30. rokov 20. storočia do roku 1944. Na Slovensku sa zdržiaval taktiež v kaštieli na Prednej Hore. Svoju reumu si cár liečil niekoľkokrát v Piešťanoch, navštevoval aj Kúpele Sliač a Korytnica. S obľubou chodil na Sitno, Čabraď a Muráň. Vlastnil terénne auto značky Mercedes, ktoré obdivovali hlavne deti, keď prechádzal svojimi obľúbenými miestami. Slovensko opustil definitívne v roku 1944, kedy odcestoval do Coburgu, kde v roku 1948 umiera.
Socha sv. Jána Nepomuckého v Divine
Neskoro baroková socha kamenná bola vytesaná v roku 1796 a pôvodne stála vedľa cesty pri vstupe do Diviny. V roku 1822, počas masívnej povodni, voda sochu podmyla a odniesla. Z týchto dôvodov sochu po nájdení (vtedy sa našla bez hlavy) premiestnili na súčasné miesto pod farou na nový murovaný podstavec. Socha je Národnou kultúrnou pamiatkou. V roku 2016 začala generálna obnova pamiatky, ktorá bola zrealizovaná pod záštitou Veľvyslanectva Nemeckej Spolkovej republiky na Slovensku. Sochu na novom podstavci, tentoraz vychádzajúceho z analógie tvorby neskorého baroka, v piatok 2. júna 2017 odhalil Joachim Bleicker, veľvyslanec Spolkovej republiky Nemecko na Slovensku spolu so starostom Diviny Emilom Molkom a autorom projektu Marekom Sobolom. Následne ju požehnal Mons. Tomáš Galis, žilinský diecézny biskup. Projekt sa vďaka patrónom a donorom stal medzinárodným. K príležitosti požehnania a odhalenia sochy vznikla aj odborná publikácia Príbeh svätojánsky, Socha svätého Jána Nepomuckého v Divine. Autor publikácie ju venoval k Simeonovým 80. narodeninám. Slovenská pošta vydala k príležitosti odhalenia sochy oficiálne poštové produkty – pečiatku, obálky a známkové kupóny. Simeon II. projekt obnovy sochy podporil najmä na pamiatku svojho starého otca Ferdinanda, ktorý slovami samého Simeona „veľmi miloval Slovensko“.
Spolupatrón projektu Donori projektu
Lazare Nicolas Marguerite Carnot
Gróf Lazare Nicolas Marguerite Carnot (* 13. máj 1753, Nolay, Francúzsko – † 2. august 1823, Magdeburg), otec Nicolasa Léonarda Sadiho Carnota, bol francúzsky štátnik, matematik, tvorca francúzskej revolučnej armády a vojenský spisovateľ.
Matematik
Jeho snahou bola syntetická geometria (opak analytickej geometrie založenej na algebre, najmä súradniciach). Zaoberal sa elementárnou a projektívnou geometriou i mechanikou.
Napísal napríklad Essai sur les machines en général (Rozprava o strojoch vo všeobecnosti), Œuvres mathématiques (Matematické diela), Géométrie de position (Geometria postavení), Principes fondamentaux de l'équilibre (Základné princípy rovnováhy) , De la défense des places fortes (O obrane opevnených miest)
Politik
Bol dôstojník-inžinier, od roku 1792 zvolený do Konventu v rámci Francúzskej revolúcie, v roku 1793 zorganizoval prvé levée en masse (masové povolanie do zbrane mladých slobodných 18- až 25-ročných Francúzov) v dejinách, vytvoril francúzske revolučné vojsko (menoval generálov, pripravoval bojové plány).
Neskôr sa zúčastnil zosadenia Robespierra, potom bol členom Direktória, v roku 1797 musel utiecť do Nemecka pre podozrenie, že je rojalista. Roku 1800 ho zavolali späť a stal sa ministrom vojny, čoskoro rezignoval ako odporca Napoleona. Neskôr bol členom Tribunálu, neskôr bol poverený obranou Antverp, počas Stodňového cisárstva bol ministrom vnútra, potom ho vyhnali z Francúzska, žil vo Varšave a Magdeburgu.
Červená dolina (Dolina Zeleného plesa)
Červená dolina je dolina, ktorú tvorí severozápadný úval Doliny Zeleného plesa, ku ktorému sa zvažuje nie príliš strmou, kosodrevinou porastenou a 200 m vysokou jazernou stenou. Leží medzi Karbunkulovým hrebeňom, úsekom hlavného hrebeňa Vysokých Tatier od Belasej veže po Jahňací štít a jeho juhovýchodným vedľajším Kozím hrebeňom. Od jazernej steny pri Červenom plese po úpätie hrebeňa pod Kolovým sedlom meria približne. Vo Vysokých Tatrách je ešte jedna Červená dolina, ktorá je súčasťou Bielovodskej doliny.
Názov
Vznikol z Červeného plesa, ktoré leží v doline. Zdanlivo červenkasté zafarbenie jeho vody vysvetľoval Karol Englisch v ročenke Uhorského karpatského spolku 1899 pobrežným porastom červeného lišajníka alebo obsahom železa v jazernej vode. Poľský názov doliny je pastierskeho pôvodu.
Zaujímavosti
Dolinu vytvoril ľadovec. Skladá sa z dvoch jeden nad druhým položených ľadovcových kotlov, v ktorých sú plesá – Belasé pleso a Červené pleso. V minulosti tu Christian Hohenlohe poľoval na kamzíkov. Prvými návštevníkmi doliny boli Juraj a Jakub Buchholtzovci 8. júla 1726. V období, keď v doline bol ešte sneh, 10. mája 1909 prvými návštevníkmi doliny boli Imre Barcza, Oszkár Jordán a Tihamér Szaffka.
Turistika
Po žltej turistickej značke z Chaty pri Zelenom plese na Jahňací štít.
Mučenica čistoty
Mučenica čistoty je termín pre ženu, ktorá stratila život, keď sa bránila znásilneniu či podobnej forme zneuctenia. Používa sa najmä v rámci katolíckej cirkvi a hovorca ho spravidla môže použiť v rôzne širokom význame: od označenia akejkoľvek takejto ženy, až po najužšie, kedy je tak charakterizovaná iba osoba uznaná katolíckou cirkvou za mučenicu (a priznaním titulu svätá či blahoslavená).
Kritika
Niektoré skupiny dodávajú, že voľba radšej smrť než znásilnenie je zlá sama už z podstaty a preto by sa nemala uprednostňovať už z tohto dôvodu.
Ďalší zase argumentujú, že znásilnenie je zlé, ale smrť tiež a v niektorých prípadoch nemusí byť rozhodnutie radšej smrť správne. Napríklad v prípade sv. Marie Goretti sa v tomto smere namieta, že jej smrť bola ťažkou ranou pre celú rodinu - bola najstaršia dcéra a v rodine bez otca a s chorou matkou prakticky viedla domácnosť - a na základe toho jej rozhodnutie kritizujú ako "nemúdre".
Celkovo sa diskusia na túto tému koncentruje na osobu sv. Marie Goretti, ako jednoznačne najznámejšej a najuctievanejšej mučenice čistoty modernej doby.
Litava (prítok Krupinice)
Litava je významný ľavostranný prítok Krupinice. Má celkovú dĺžku.
Pramení v Krupinskej planine pod vrchom Javorok v nadmorskej výške okolo  Tečie najprv na juh cez obec Senohrad, zľava priberá Litavicu, ďalej preteká obcami Lackov a Litava, kde priberá Rieku z ľavej strany. Pri obci Cerovo sa hlboko zarezáva do podložia a preteká kaňonovitým územím. Stáča sa na západ, zľava priberá Malú Litavu a vytvára päť veľkých zaklesnutých meandrov. Na tomto úseku priberá najprv Hlboký jarok zľava, následne Cerovský potok, Trpinec a Konštiansky potok sprava. Na skalnom brale na poslednom meandri, pod sútokom s Konštianskym potokom sa vypínajú zrúcaniny hradu Čabraď. Rieka potom tečie na juhozápad a dolina sa rozširuje, preteká v blízkosti obce Drienovo, neskôr priberá pravostranný Vrbovok a tečie na juh. Ďalej priberá ľavostranný Belujský potok, stáča sa najprv na juhozápad a pred obcou Plášťovce na západ. Preteká okrajom Plášťoviec a na jej katastrálnom území sa vlieva do Krupinice.
Borový (národná prírodná pamiatka)
Borový je národná prírodná pamiatka ev. č. 1090 nachádzajúca sa asi severovýchodne od mesta Žulová v okrese Jeseník. Chránené územie zaberá celý Borový vrch v Žulovskej pahorkatine. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Jeseníky.
Ochrana
Predmetom ochrany je jedna z najpozoruhodnejších geologických lokalít v Českom masíve dokumentujúca zvetrávanie žuly pokiaľ ide o hrubé aj drobné útvary zvetrávania.
Špecialista
Špecialista môže byť:
Fegyvernek
Fegyvernek je veľká obec v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe v obvode Törökszentmiklós.
Má rozlohu 7148 ha a žije tu 6725 obyvateľov (2007).
Slovenská populárna hudba
Slovenská populárna hudba, v zmysle pop music, sa začala rozvíjať v tridsiatych rokoch dvadsiateho storočia. Jej vývoj bol podmienený vývojom populárnej hudby v západných krajinách, ale aj politickým usporiadaním vo svete. Slovensko má za sebou viac ako sedemdesiatročnú spoločnú históriu s Českom, podstatnú úlohu vo vývoji slovenskej populárnej hudby hral teda aj vplyv kultúrnych väzieb v bývalom Česko-Slovensku. Každé obdobie je charakteristické nástupom rôznych generácii hudobníkov, skladateľov, alebo textárov.
Slovensko v priebehu desaťročí prešlo viacerými kultúrnymi, spoločenskými a politickými zmenami, ktoré sa vo viacerých prípadoch diametrálne odlišovalo. Na začiatku 20. storočia bol vývoj slovenskej populárnej hudby spätý s vývojom populárnej hudby v centre Európy, neskôr sa slovenská hudobná tvorba dostala pod vplyvy totalitných vládnucich štruktúr. V období Slovenského štátu, v priebehu II. svetovej vojny, na slovenskú populárnu hudbu vplývala koaličná nacistická diktatúra Veľkonemeckej ríše. Po skončení vojny sa Slovensko dostalo do izolácie vytvorenej tzv. Železnou oponou. Populárne osobnosti, teda aj osobnosti populárnej hudobnej scény boli interpretmi určitých názorov a svojou popularitou združovali skupiny mladých ľudí, fanúšikov. V niektorých prípadoch bol tento fenomén hrozbou pre totalitné vládnuce štruktúry, bol možnosťou pre vznik opozične ladených organizovaných skupín mládeže. Tento stav nebol počas histórie Slovenského štátu, ale aj obdobia vlády jednej politickej strany žiadúci. Vývoj a vznik novej vlny populárnej hudby výraznejšie ovplyvnila situácia okolo Pražskej jari na konci 60. rokov. Po obnove demokratického systému riadenia štátu, ktorú začali udalosti okolo Zamatovej revolúcie v roku 1989, sa slovenská hudobná scéna dostala pod tlak rozvinutého západného hudobného priemyslu, na ktorý nebol slovenský monopolný hudobný trh pripravený...
1920 – 1948
K silnejšiemu prieniku džezu na naše územie došlo až na prelome 30. a 40. rokov spolu s érou swingu. Slovenská populárna hudba sa vyvíjala na pozadí rozvoja populárnej kultúry európskeho zábavného priemyslu. Ďalšou podstatnou zložkou pre jej podmienený vývoj bola kultúra prezentovaná divadlách, kaviarniach a kabaretoch európskych centier ako bola Paríž, Viedeň, Budapešť a Berlín s divadelným a hlavne operetným repertoárom. Na slovenskom vidieku bol súčasťou života ľudí folklór, populárna hudba mestského typu na vidiek výraznejšie neprenikala.
Koncom 30. rokov sa v zahraničných médiách šíril džez, swing, country and western, či iné populárne žánre, no v Čechách a na Morave bola po tlakom nacistickej propagandy populárna hudba zakázaná. Situácia spätá s populárnou hudbou sa aj u nás v tomto období komplikovala, nakoľko kultúrnu politiku novovzniknutého Slovenského štátu začalo regulovať Nemecko. Nemecká nacistická propaganda poukazovala na to, že tento druh kultúry je produktom nečistých rás (židovskej, a černošskej). Pre mládež sa tak swing stal jedným zo symbolov odporu proti obmedzenosti diktatúry totalitného režimu. Obmedzovanie zo strany nacistov, dokonca od roku 1941 zákaz tanca a spolitizovanie kultúry, vyvolal u mládeže opačnú reakciu, odpor voči režimu a zvýšil záujem o populárnu hudbu. V období 2. svetovej vojny mnoho českých džezových umelcov končilo v koncentračných táboroch, či v emigrácii.
Na Slovensku nebol voči nemeckým kultúrnym požiadavkám výraznejší odpor. U obyvateľstva Slovenského štátu v období 2. svetovej vojny dominoval záujem o ľudovú hudbu. Kladný vzťah k národným kultúrnym tradíciám nebol v rozpore s predstavami vládnucich nacistických strán.
Prvá gramofónová platňa s nahrávkou slovenskej tanečnej hudby vyšla v roku 1935. Boli to dve tangá nahrané v roku 1934: „Dita“ od autorskej dvojice Alexander Aranyos a Štefan Hoza a „Nepovedz dievčatko nikomu“ od autorov Dušana Pálku a Štefana Hozu. V začiatkoch vývoja populárnej hudby na Slovensku patril k najvýznamnejším predstaviteľom pôvodnej slovenskej populárnej hudby skladateľ Gejza Dusík, ktorý nadviazal na tvorbu jedného z prvých predstaviteľov slovenskej operetnej tvorby prelomu 19. a 20. storočia Miloslava Francisciho. Gejza Dusík v druhej polovici 40. rokov založil vlastné nezávislé hudobné vydavateľstvo, takže patrí zároveň aj medzi zakladateľov hudobného priemyslu populárnej hudby na Slovensku. Medzi významných interpretačných predstaviteľov slovenskej zábavnej hudby patrí dnes už legendárny spevák František Krištof Veselý. Začiatky slovenskej populárnej hudby boli žánrovo späté so zmesou zľudovených operetných melódií v zmesi s dobovým džezom a popom. Prvé amatérske džezové formácie začali na Slovensku vznikať na sklonku 40. rokov. Bol to napríklad Tanečný orchester bratislavských vysokoškolákov (r. 1947), zameraný na swing a čiastočne aj moderný jazz, či Ali Jazz Band v Seredi (r. 1946). Prvým profesionálnym džezovým orchestrom na Slovensku bol bratislavský Dixieland (1956). Medzi priekopníkov džezu na Slovensku patril Siloš Pohanka.
1948 – 1960
thumb|[[Gabriela Hermélyová]] Vývoj slovenskej populárnej hudby je vzhľadom na povojnové štátne usporiadanie úzko spätý s vývojom populárnej hudby vo vtedajšom Česko-Slovensku. V povojnovej ére po februárových udalostiach v roku 1948 prevládalo budovateľské hnutie. 50. roky 20. storočia boli poznačené rozdelením vplyvu svetových mocností na dva silné bloky. Česko-Slovenská kultúra, pod patronátom vtedajšieho Sovietskeho zväzu bola ovplyvnená protikapitalistickým postojom komunistických vládnych garnitúr na čele s Klementom Gottwaldom. Všetky buržoázne produkty, teda aj produkty hudobného priemyslu, boli považované za nepriateľské. Cenzúra sa hlboko dotýkala kultúry mládeže, preto nebol vplyv popularity rock and rollu 50. rokov v krajinách východného bloku až taký výrazný.
Masová kultúra mládeže na Slovensku bola ovplyvnená politicky organizovaným budovateľským hnutím. Povojnové mládežnícke Slovensko bolo pod vplyvom zlatej éry rozvoja Socialistického realizmu. V Česko-Slovensku bol organizovaný boj proti spoločnému triednemu nepriateľovi, personifikovanom hrozbou svetového imperializmu. Vznikal kult budovateľských piesní, ktoré boli ľahko zapamätateľné. Veľký význam pre hudobnú kultúru mládeže na slovenskom vidieku v povojnovom období mal ľudový folklór.
Populárna hudba začala na Slovensku predbiehať popularitu ľudovej hudby až po roku 1950. Spočiatku to bol fenomén spätý so zábavou vo veľkých mestách, populárna hudba bola súčasťou vystúpení v zábavných podnikoch, k širšej verejnosti sa dostávala rozhlasovým vysielaním. Dominantným interpretom džezovej hudby na Slovensku bol Orchester Siloša Pohanku. Siloš Pohanka patril k prvej generácii hudobníkov slovenskej populárnej hudby.
60. roky 20. storočia
K zlepšeniu situácie prechodne došlo až začiatkom 60. rokov. Na Slovensko sa rôznymi cestami začali dostávať hudobné nahrávky predstaviteľov hviezd rock and rollovej hudobnej scény (Elvis Presley, Chuck Berry..). Boli to albumy, či single, ale hity na stredných rozhlasových vlnových dĺžkach vysielalo v TOP 20 aj legendárne Rádio Luxemburg. Hity sa nahrávali, kde sa dalo, hľadala sa kvalita, ktorá neznamenala to, čo si predstavujeme dnes pod skratkou Hi-Fi.
V polovici 60. rokov naplno prepukla v anglofónnych krajinách beatová horúčka, vzrastala popularita hudobnej produkcie ktorej predstaviteľmi boli hudobníci povojnových generácií mládeže. Sólové hviezdy, typu Elvisa Preslyho začali nahrádzať hudobné skupiny ako The Beatles, The Kinks, The Who, The Shadows, Cream, či Rolling Stones, začala zlatá éra bigbítu. Slovenská hudobná produkcia sa v 60. rokoch spočiatku zameriavala na napodobňovanie a nahrávanie coververzií známych hitov, no vznikali aj hudobné formácie, ktoré spočiatku podľa vzoru britských The Shadows hrávali inštrumentálne kompozície. V období rokov 1965 – 1967 pretrvával názor, že oficiálnym jazykom bigbítových skladieb je angličtina. Medzi priekopníkov populárnej česko-slovenskej hudobnej tvorby patrí bratislavská skupina The Beatmen, neskôr The Soulmen, so spevákom Dežom Ursínym. S touto skupinou sa spájajú mená neskorších ďalších predstaviteľov populárnej hudby na Slovensku ako boli Fedor Frešo a Dušan Hájek.
Koniec 60. rokov bol spojený s udalosťami okolo Pražskej jari. Hlavné mesto Česko-Slovenska, Praha, sa v tomto období nakrátko stalo jedným zo svetových centier hudobného diania. Konali sa v nej vystúpenia zahraničných skupín, tri ročníky Československých beatových festivalov, kde sa presadili aj slovenské kapely ako The Soulmen, skupina Blues Five (hrali v nej: Peter Lipa, Dušan Hájek, Jaro Filip, Janko Lehotský...), či ďalšia formácia s názvom Prúdy. V roku 1967 vznikla skupina Modus. Svoju hudobnú kariéru začali osobnosti ako Pavol Hammel, Marián Varga, Ján Lehotský, alebo Ján Baláž, s hudobníkmi začali spolupracovať mladí textári: Kamil Peteraj, Boris Filan. V roku 1968 Pavol Hammel a Marián Varga so skupinou Prúdy vydali legendárny album Zvoňte, zvonky.
70. roky 20. storočia
Hudobná tvorba bigbítových, kapiel prvej polovice 70. rokov patrila skôr k okrajovým žánrom jej popkultúry. Z pôvodnej slovenskej tvorby rockovejšieho žánru bola v prvej polovici 70. rokov v popredí skupina Prúdy, postupne sa do mainstreamového prúdu dostávali kapely, ktoré začínali ako sprievodné hudobné telesá sólových spevákov (skupina Ľuba Beláka, Prognóza).
Skupiny akými boli napríklad artrocková kapela Collegium Musicum, bigbítové Provisorium, jazz rocková Fermata, či Revival Jazz Band (s Petrom Lipom), boli dostupné skôr iba na koncertných pódiách, či formou nahrávok na hudobných nosičoch. Ich mená v médiách v hlavných vysielacích časoch a zábavných reláciách nerezonovali. Do podvedomia širšieho publika sa diela artrockovej a jazzrockovej hudby dostávali aj vo forme hudobných zvučiek niektorých relácií. Na Slovensku sa usporiadavali tzv. fonotéky, ktoré boli predchodcami dnešných diskoték. Medzi najvýznamnejších diskotékarov a hudobných redaktorov, ktorý začínali v období normalizácie patrí dnes už legendárny Fero Hora.
V sedemdesiatych rokoch o účinkovaní hudobných skupín rozhodovali rôzne komisie. Vrcholným orgánom, ktorý cez klasifikačné, reklasifikačné skúšky, či rôzne prehrávky overoval a odsúhlasoval profesionálnu dráhu hudobných umelcov bol Slovkoncert. Všetci interpreti bez rozdielu museli dokazovať, že vedia hrať, ovládajú hudobnú teóriu či dejiny slovenskej hudby. Piesne interpretov museli prechádzať schvaľovaním aj cez textové komisie, neraz sa stávalo, že pesničky a aj celé albumy vďaka dedukciám členov týchto komisií končili v trezoroch.
V roku 1971 vzniklo slovenské hudobné vydavateľstvo Opus, došlo tým k čiastočnému vyčleneniu slovenského hudobného trhu od českého. V českých hudobných vydavateľstvách Supraphon a Panton publikovali zo slovenských hudobníkov väčšinou iba ti, ktorí boli známi na federálnej úrovni a umelci z oblasti vážnej hudby. Jedným z prvých počinov novovzniknutého slovenského hudobného vydavateľstva bolo vydanie albumu "Sentimentálna trúbka" Laca Décziho, džezmena slovenského pôvodu žijúceho v Prahe.
Dôležitým fenoménom pre rozvoj slovenskej populárnej hudby sa stalo usporiadavanie hudobných festivalov. V totalitnom režime bol ich počet obmedzený, dôsledkom čoho bol význam úspešného účinkovania pre interpretov dôležitým krokom pre ich ďalšiu hudobnú kariéru. Od roku 1975 sa začali v bratislavskom PKO konať Bratislavské jazzové dni, na ktorých vystúpili svetové kapacity tohto žánru: Jack DeJohnette, Stanley Clarke, John McLaughlin či Steve Coleman. Prezentovali sa nich aj slovenskí džezoví umelci, mali vystúpenia s hosťami zo zahraničia, slovenská džezová scéna aj vďaka tomuto festivalu získavala rešpekt v zahraničí.
Populárne boli rôzne rozhlasové relácie pre mladých, v rozhlase to bolo Mikrofórum, či motoristická relácia Pozor zákruta ktorá sa vysiela dodnes. Dôležitým printovým médiom pre populárnu hudbu na Slovensku bol časopis Populár, ktorý vydával Ústav umeleckej kritiky a divadelnej dokumentácie.
Podstatný význam pre prezentáciu nových slovenských hudobníkov mali hudobné súťaže a festivaly ako boli Detvianska zlatá ruža (od roku 1967) a Oravské synkopy (od roku 1968). Obe súťaže fungovali vďaka štedrým zriaďovateľom – Podpolianskym strojárňam a Oravským ferozliatinárskym závodom. Slovenský festival politickej piesne v Martine organizovalo SZM a Bystrické zvony (od roku 1970). Napríklad na Festivale politickej piesne v Martine okrem mnohých ďalších prvýkrát na seba výraznejšie upozornil Peter Nagy s piesňou „Nagasaki“.
V susednom Česku vystúpil v roku 1988 na festivale Písně za mír v Lipnici vtedajší disident Václav Havel.
Koncom 70. rokov sa na slovenskej hudobnej scéne začala presadzovať skupina Taktici, a na prelome desaťročia začal stúpať vplyv ďalšej hudobnej formácie, skupiny Elán...
80. roky 20. storočia
80. roky 20. storočia sú jednou z najvýznamnejších dekád v histórii formovania slovenskej populárnej hudby. Česko-Slovensko bolo stále v tomto desaťročí satelitom vtedajšieho Sovietskeho zväzu. Začiatkom 80. rokov došlo po úmrtí Leonida Brežneva k viacnásobnému vystriedaniu pohlavárov tejto svetovej mocnosti. V roku 1985 sa na čelo tejto krajiny dostal Michail Gorbačov, ktorý cez presadzovanie Perestrojky a hlavne glasnosti postupne dosahoval väčšiu otvorenosť východného bloku voči západu, ktorá v roku 1989 vyvrcholila Nežnou revolúciou. Väčšia otvorenosť bola zo strany vládnucich štruktúr kultúry aj voči populárnej hudbe.
Obdobie normalizácie malo na začiatku 80. rokov svoje zabehnuté koľaje. Boli zabehnuté kanály pre získavanie počúvanie skladieb, nových hitov. Informácie o nových hudobných trendoch z rádií ako bolo vysielanie rádia Luxemburg, vysielania aktuálnych hitparádových blokov v českom a slovenskom vysielaní rádia BBC, Hlas Ameriky, Slobodná Európa poznala mládež z generácie na generáciu už od 60. rokov. Známi zo západu nosili albumy, ktoré si ďalší známi nahrávali na magnetofónové pásky, populárna hudba sa mimo rádií šírila medzi mladými.
Tretie desaťročie existovala generácia bigbítových skupín a spevákov, s profesionálnou úrovňou. V populárnej hudbe pracovali už skúsení, renomovaní textári, ktorých tvorba bola v mnohých prípadoch kombináciou prebásnenia coververzií osvedčených hitov a skladieb pôvodnej slovenskej produkcie, ako bol Boris Filan, Kamil Peteraj, Ľuboš Zeman, ale aj novšie tváre: Daniel Mikletič, Martin Sarvaš, a Jozef Urban.
Na slovenskú hudobnú scénu nastupovala nová generácia kapiel, do popredia slovenskej hudobnej scény sa dostala skupina Elán. Nahrala niekoľko dodnes známych albumov. Po rozpade v polovici 80. rokov začal na svojich sólových projektoch pracovať Vašo Patejdl. Spolu s členmi Elánu, Robom Grigorovom, Dušanom Rapošom a Borisom Filanom spolupracoval na prvej časti hudobného filmu Fontána pre Zuzanu.
Nakrátko vznikla kapela Demikát – pred príchodom do Modusu hral v nej Marián Greksa, ale svoju kariéru v nej začínal aj Andrej Šeban. V skupine Modus začínali mnohí speváci: po Ľudovítovi Noskovi Miro Žbirka, Marika Gombitová, Marián Greksa, Ľubomír Stankovský, Milan Vyskočányi, Ivona Novotná. Niektorí po odchode zo skupiny začali sólovú kariéru, niektorí úspešne. Miro Žbirka spolu s Lacom Lučeničom založili skupinu Limit. Bubeník Ľubo Stankovský sa rozhodol, že prespieva slová o ...sklíčkach dotykov... v skladbe „Ty, ja a môj brat“, ktorú pôvodne odmietol spievať Marián Greksa. Marika Gombitová pol roka po nehode v novembri roku 1980 znovu vystúpila na Bratislavskej lýre. Neskôr nahrala viacero úspešných sólových projektov, na ktorých spolupracovala so skupinou Gravis, ale aj s Vašom Patejdlom.
Gitarista skupiny Profily, Peter Hečko, priviedol do hudobného šoubiznisu svoju o dvanásť rokov mladšiu sestru, Júliu. So skupinou Knock Out od roku 1983 do roku 1989 nahrali o. i. hity „Taliansky muzikál“, "Horúci mráz", "To som ja", „Mesto snov“, či „Maturitné tablo“, a v roku 1984 Júlia Hečková vyhrala Lýru so skladbou „Spútaná láskou“.
Vznikla a zanikla kapela Ventil RG, v ktorej začínali aj neskorší členovia skupiny Vidiek, či Robo Grigorov. Robo Grigorov potom založil s Mirkou Brezovskou, sestrou Mareka Brezovského a dcérou Aliho Brezovského skupinu Mona Lisa. Robo sa dal so svojou skupinou Midi na sólovú dráhu a Mirka s Monou Lisou nahrala niekoľko hitov („Dievča neplač“, „Doba kávová“, „Let“...) a so skladbou „Od piesne k piesni“ získala bronzovú lýru.
Svoje spevácke úspechy mala za sebou Darinka Rolincová. Po dlhej dobe pokusov preraziť sa medzi populárnymi spevákmi uchytil bývalý prešovský folkový hudobník Peter Nagy. Česko-Slovenskom sa šírila Nagymánia. Mladá študentka z textilnej priemyslovky z Prešova, Beata Dubasová, ospevovala „Účesy“. Ján Hangóni a skupina YPS prosili „... mamu, aby im kúpila röntgen...“. Skupina Lojzo vydala svoje tri albumy, na ktorých bola zábavná zmes folku, country, rocku s popom.
Mladý študent dramaturgie a scenáristiky a hudobný publicista a syn herca Vlada Müllera, Richard sa rozhodol že prestane o hudbe iba písať a založil skupinu Banket.
Julo Kinček a Paľo Habera „Reklamou na ticho“ a „Malou nočnou búrkou“ rozbehli Haberovu kariéru s martinskou skupinou Team. Trojica mladých chlapcov v krojoch sa rozhodla, že pod názvom Tublatanka skúsi hrať slovenský hardrock, neskôr glam metal. V Malackách vznikla skupina AC+, ktorá spievala o „Kláre“. V 80. rokoch vznikla aj skupina Money Factor so spevákom Dodom Dubánom.
Vznikali pôvodné slovenské hity, ktoré dominovali v masmédiách, slovenská hudobná scéna miešala karty aj za riekou Moravou. Na Bratislavskej lýre, ale aj v ankete popularity Zlatý slávik sa začali na popredných miestach striedať slovenskí speváci a hudobné skupiny s českými. Bratislavské džezové dni patrili už k samozrejmej hudobnej udalosti roka. V 80. rokoch sa začala formovať aj slovenská punková a alternatívna hudobná scéna ku ktorej patrili skupiny ako Zóna A, Karpatské chrbáty, Bez ladu a skladu, na sklonku desaťročia kapela Slobodná Európa.
90. roky 20. storočia
Začiatok 90. rokov bol poznačený zmenou politickej situácie v Strednej Európe. Padla Železná opona rozdeľujúca svet na dva tábory. Otvorili sa hranice na západ, trhy bývalého východného bloku začala zaplavovať donedávna ťažko dosiahnuteľná produkcia. Zároveň sa spolu s ďalším tovarom naplno rozbiehal predaj nových hudobných nosičov na CD, ktoré nahradzovali pôvodné vinylové platne. Vychádzali reedície úspešných hudobných albumov v oslavovanej „stabilnej a kvalitnej“ digitálnej forme. Slovenský hudobný trh bol presýtený a slovenská populárna hudba padala do recesie. Niektoré skupiny a speváci, ktorí boli úspešní v 80. rokoch vydali nové albumy, ich komerčný úspech nebol porovnateľný s predošlými, mnoho pripravených nových albumov bolo stiahnutých z edičných plánov hudobných vydavateľstiev, niektoré hudobné vydavateľstvá a populárne skupiny vydávali reedície a kompilácie svojej úspešnej produkcie.
Z emigrácie sa vrátil Robo Grigorov, ktorý vydal niekoľko svojich novších albumov. Niektoré boli nahrané z materiálov, ktoré zložil počas pobytu v Belgicku. Svoje nové albumy vydal aj Peter Nagy, či Marián Greksa. Skupina Elán vydala v 90. rokoch niekoľko novších albumov. Pokusy presadiť sa na hudobnom trhu mala aj skupina Lojzo. Naproti tomu od zámeru vydať pripravovaný album odstúpila speváčka Mirka Brezovská. Na vydaných albumoch bolo nahratých niekoľko rádiových a hitparádových hitov („Sestrička z Kramárov“, „Si kočka“, „Ona je Madona“, „Svet je krásny zadok“...), no celkovo sa nedá úspech týchto slovenských interpretov v tomto období porovnávať s ich úspechmi v 80. rokoch.
Pôvodnejšia slovenská tvorba bola výraznejšie prezentovaná iba v jej jednoduchších formách. Väčší úspech na začiatku 90. rokov dosiahli hudobné formácie dancefloorovej hudobnej scény ako boli skupiny Maduar, Exil, Salco, Dr. Nicolaus, či Lobby. Ďalšími populárnymi umelcami prvej polovice 90. rokov boli speváci a hudobníci, ktorí začali prezentovať šlágre z obdobia 70. rokov v televíznej relácii STV s názvom Repete. Boli medzi nimi niektoré tzv. stálice slovenskej hudobnej scény ako Ivan Krajíček, Zora Kolínska, Karol Konárik, Marcela Laiferová, Dušan Grúň, Vokálna skupina Trend, Eva Máziková, Peter Stašák, Michal Dočolomanský, Ivan Heller, Helena Blehárová, Peter Vašek, ale aj menej výrazní interpreti ako Ľubomír Virág, Ján Greguš, Robo Kazík, či nové tváre, ktoré mali za sebou niekoľko pokusov presadiť sa na slovenskej hudobnej scéne ako Jadranka Handlovská, Marcela Molnárová, či Otto Weiter. Na úspech Repete nadväzovala hudobná kariéra kapiel, hrajúcich jednoduchú hudbu dedinských zábav akou bola skupina Senzus.
V 90. rokoch sa Slovensko štyrikrát pokúsilo o účasť na medzinárodnej súťaži Eurovision Song Contest. V roku 1993 sa nepodarilo do tejto súťaže kvalifikovať skupine Elán. Úspešnejšie bolo účinkovanie Tublatanky (1994), Marcela Palondera (1996) a Kataríny Hasprovej, ktorí tískali umiestnenia súťažiacich v druhej desiatke.
V prvej polovici 90. rokov mala z novších interpretov najvýraznejší úspech rocková kapela Metalinda, v ktorej v tomto období účinkoval spevák Pavol Drapák, či ďalšia rocková formácia zo Žiliny s názvom Aya. V rádiách a na letných festivaloch sa výraznejšie zviditeľnila skupina Hex. Začiatok 90. rokov bol v znamení pokusov presadiť sa na medzinárodnej hudobnej scéne pre ďalšiu hudobnú skupinu, Gladiátor, ktorá v tomto období hrala skladby v štýle thrash metalu, či grunge.
Druhá polovica 90. rokov začala byť pre vývoj pôvodnej slovenskej populárnej hudby zaujímavejšia.
V tomto období sa začali presadzovať hudobníci z viacerých hudobných žánrov. V hitaparádach a v rádiách zneli prvé hity pop rockovej formácie IMT Smile. Svoj prvý album vydala skupina No Name, ktorá debutovala Nagyho piesňou „Kristínka iba spí“. Na hudobnom trhu sa objavil v roku 1996 úspešný album Tam Tam, od „čierneho baču“ Ibrahima Maigu, ktorý produkoval Laco Lučenič. Svoje zastúpenie malo ska v zoskupení Polemic, hviezdami vysielaní sa stalo punkové Iné kaфe, medzi mládežou rezonovali humorné texty piesní z prvých albumov kapely Horkýže Slíže. Svojráznym hudobným a interpretačným štýlom sa začala prezentovať prešovská kapelka Chiki liki tu-a. Na konci desaťročia sa slovenským retrobeatom predstavila kapela Le Payaco, no aj kapela Gladiátor vydala svoj popový album tentoraz so slovensky znejúcim konštatovaním: Viem, kde Boh spí. V závere desaťročia sa začala presadzovať jedna z finalistiek Miss Slovakia 1996, ktorá vydala svoj eponymný debutový album Jana Kirschner.