cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zámutov
Občianska vybavenosť
Nachádzajú sa tu tri kostoly, okrem rímskokatolíckeho a evanjelického aj moderný gréckokatolícky chrám Ochrany Presvätej Bohorodičky z rokov 1968-1969.
Futsal na Ázijských halových hrách 2005
Futsal na Ázijských halových hrách 2005 bol futsalový turnaj v rámci multi-športového podujatia Ázijských halových hier 2005. Konal sa v Bangkoku, v Thajsku od 10.17. novembra 2005, za účasti 8 mužských a 4 ženských tímov. Dejiskami turnaja boli hala 1 a hala 2 arény Thai-Japan Youth Center. Víťazmi turnaja sa stali Iránci a Uzbečky.
Sála
Sála môže byť:
Ján Mazák
Prof. JUDr. Ján Mazák, PhD. (* 12. jún 1954, Košice) je slovenský právnik, vysokoškolský pedagóg a predseda Súdnej rady Slovenskej republiky. Bývalý predseda Ústavného súdu SR v období 2000 až 2006.
V súčasnosti pôsobí ako profesor občianskeho a európskeho práva. Je členom Ústavu medzinárodného práva a európskeho práva na Právnickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.
Le Lion-d’Angers (obec)
Le Lion-d’Angers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Ján Mazák
Životopis
Vzdelanie získal v období 19691973 na Gymnázium Poštová 9 v Košiciach. V rokoch 19731978 na Právnickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.
Le Lion-d’Angers (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ján Mazák
Životopis
Po ukončení štúdií práva nastúpil v období 19781980 ako právny čakateľ Krajského súdu v Košiciach. V roku 1980 bol zvolený za sudcu z povolania, od roku 1983 pôsobil ako námestník predsedu súdu pre trestný úsek a od roku 1987 ako námestník predsedu súdu pre občianskoprávny úsek.
V roku 1989 vzdal sa členstva v Komunistickej strane. V roku 1990 sa stal predsedom mestského súdu v Košiciach. Zároveň pôsobil ako vysokoškolský pedagóg na Právnickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, kde bol v roku 1998 habilitovaný za docenta, v roku 2005 vymenovaný za mimoriadneho profesora európskeho a v roku 2007 za profesora občianskeho práva. Súčasne v období 19901998 pôsobil aj ako advokát.
Le Lion-d’Angers (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Mazák
Životopis
Od roku 1993 poradca Ústavného súdu SR, v novembri 1998 menovaný za štátneho tajomníka Ministerstva spravodlivosti SR (SOP) a podpredsedu Legislatívnej rady Vlády SR.
Od roku 1994 odborný asistent na fakulte, neskôr docent (1999) a mimoriadny profesor. Od roku 2004 menovaný profesorom občianskeho práva.
Ústavný súd
V období od 2. januára 2000 do 30. septembra 2006 pôsobil vo funkcii predsedu Ústavného súdu SR.
Od decembra 2004 bol členom Európskej komisie pre demokraciu prostredníctvom práva (Benátska komisia).
Súdny dvor Európskej únie
Od 7. októbra 2006 do 6. októbra 2012 bol jendým z generálnych advokátov na Súdnom dvore Európskej únie v Luxemburgu. Člen Európskej spoločnosti verejného práva.
Koncom mája 2014 ho novozvolený prezident Andrej Kiska predstavil ako jedného zo svojich šiestich poradcov.
Kandidatúra do Európskeho súdu pre ľudské práva
V januári 2015 bol zvolený Súdnou radou SR za jedného z kandidátov na sudcu Európskeho súdu pre ľudské práva. Už v marci 2015 však vláda zoznam kandidátov odmietla, proti čomu Mazák podal sťažnosť. Sudkyňou sa neskôr v štvrtom kole kandidatúry stala Alena Poláčková.
Súdna rada Slovenskej republiky
Dňa 23. apríla 2020 bol zvolený za člena Súdnej rady Slovenskej republiky ako vládny nominant. Dňa 29. júna 2020 sa stal jej predsedom. Do súdnej rady ho zvolil parlament na základe nominácie poslanca Alojza Baránika (SaS). Vo voľbách získal 13 zo 16 hlasov pričom nehlasoval sám za seba. Mazák sa stal prvým predsedom Súdnej rady, ktorý bol do nej zvolený parlamentom. Mazák povedal, že bude robiť všetko inak ako jeho predchodkyňa Lenka Praženková.
Publikačná činnosť
Ako autor a spoluautor napísal 12 monografií. Je autorom prvej slovenskej učebnice občianskeho procesného práva. Publikoval doma i v zahraničí viac ako 100 štúdií a odborných článkov. Prednáša na zahraničných sympóziách a konferenciách. Medzi jeho najvýznamnejšie diela patria:
Zoznam mestských knižníc na Slovensku
Zoznam mestských knižníc na Slovensku podľa Adresára knižníc SR 2018:
La Sauvetat (Puy-de-Dôme)
La Sauvetat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1224 Fantasia
1224 Fantasia je planétka s priemerom 15 km, ktorú objavili Sergej Ivanovič Beľavskij a N. Ivanov 29. augusta 1927.
Inštrumentál
Inštrumentál je gramatický pád, ktorý vyjadruje prechodnú účasť alebo prechod (daným predmetom, a to aj v prenesenom zmysle).
Vyjadruje najmä okolnosť miesta, času, nástroja, prostriedku, pôvodcu, príčiny, zreteľa, spôsobu, miery a účelu. V slovenčine najčastejšie reprezentuje (bez predložky):
V prípade prísudku na rozdiel od nominatívneho prísudku vyjadruje prechodný a časovo aktualizovaný príznak (je dobrý učiteľ - ale: bol dlho učiteľom vo Zvolene)
Predložky
V slovenčine sa spája s týmito predložkami: medzi [kde?], nad [kde?], pod [kde?], pred [kde?], s, za [kde?]
Koza (priezvisko)
Koza (o význame pozri koza) je české a slovenské priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v obciach Oščadnica (okres Čadca), Divín (okres Lučenec) a Lovčica-Trubín (okres Žiar nad Hronom). V Česku je najčastejšie v Hradci Králové a Prahe.
Známi nositelia
Pozri v článku Koza.
Clyde (rieka v Škótsku)
Clyde je rieka v Škótsku, desiata najdlhšia v Spojenom kráľovstve. Preteká cez oblasti rady South Lanarkshire, North Lanarkshire, Glasgow City, West Dunbartonshire, Renfrewshire, Inverclyde a Argyll and Bute. Je 170 km dlhá s estuáriom 208 km). Povodie má rozlohu 4100 km².
Systema
Systema (🇷🇺) je ruský bojový štýl. Názov Systema vyplýva z toho, že ide o kompletný výchovno-vzdelávací systém, sadu konceptov a tréningových cvičení, ktoré slúžia na vylepšenie života človeka vo všetkých troch úrovniach ľudských schopností: fyzickej, psychologickej a duševnej.
Dejiny
História Systemy siaha až do 10. storočia a jej základy spočívajú v historickom ruskom bojovom umení a pravoslávnych tradíciách. Systema bola neustále vylepšovaná stáročiami skúseností tréningu obrancov domoviny, od čias starého Ruska, až po dnešok. Rusko muselo už od nepamäti odrážať útočníkov, ktorí sa vyznačovali odlišnými štýlmi bojov a zbraní (nože, meče, bajonety, pištole). Bitky sa odohrávali v rôznych typoch terénu, v rôznych ročných obdobiach (na jednej strane kruté zimy a na druhej horúce letné dni), pričom často čelili mnohopočetným armádam protivníkov. Práve tieto drsné podmienky prispeli k vytvoreniu vlastného štýlu boja, ktorý sa musel vyrovnávať s uvedenými nevýhodami ruského bojovníka. Štýl kombinoval vnútornú silu s inovatívnymi taktikami boja a taktiež bol praktický, smrteľný a účinný voči akémukoľvek nepriateľovi za akýchkoľvek okolností. Jeho hlavné charakteristické črty boli prirodzenosť a voľnosť. (Neexistovali žiadne presné techniky, štruktúry či obmedzenia. Vyučovali sa iba základné princípy, podľa ktorých si každý bojovník mohol vytvoriť špecifický štýl jemu vlastný.) Techniky boja boli založené na inštinktívnych reakciách (za majstrovstvo v tejto oblasti je považovaný tzv. bezkontaktný boj) a individuálnych silných stránkach a boli navrhnuté špeciálne pre rýchle učenie.
Keď sa v roku 1917 dostali k moci komunisti, začali potláčať všetky národné tradície. Tí, ktorí naďalej praktizovali dávny štýl boja, mohli byť vážne potrestaní. Ľudia v čele krajiny si zároveň dobre uvedomovali, aký životaschopný a zároveň zničujúci bol pôvodný systém a jeho tréning vyhradili iba pre určité špeciálne jednotky, akými boli Specnaz (armáda špeciálneho určenia), VDV (výsadkári), SOBR (špeciálne oddiely okamžitej reakcie) a niektoré jednotky OMON (zásahové oddiely).
Filozofia
Korene filozofie Systemy sú v ruskej pravoslávnej cirkvi, ktorá hlása, že čokoľvek sa nám stane, či už dobré alebo zlé, má svoj účel a je to súčasť Božieho plánu. Bojovníci Systemy často nastupovali do boja kvôli ochrane svojej viery a myšlienky kresťanstva aplikovali vo svojom spôsobe boja.
Typickým príkladom takto aplikovanej myšlienky Ježiša je zásada nepremáhať silu: "Ja vám však hovorím: Neprotivte sa zlému { Gr. tó ponéró = 1. (neprotivte sa) zlému človeku, 2. (neprotivte sa) zlým spôsobom.}! Naopak: Tomu, kto ťa udrie po pravom líci, nadstav aj ľavé."(Mt 5,39). Zásada neprotiviť sa zlým spôsobom, (t. j. proti sile) je jeden zo základných princípov Systemy.
A rovnako ako nebude nikdy spokojná duchovná stránka človeka so svojím stupňom dokonalosti, nebude spokojná ani tá telesná, pretože človek je dokonalé spojenie ducha a tela. Ale podobne ako hovoria Svätci ("Peter však povedal: Striebro ani zlato nemám, ale čo mám, to ti dám." (Sk 3,6)) sa ich príkladu držia aj majstri Systemy, ktorí hovoria "veľa toho neviem, ale čo viem vám ukážem..."
Kľúčovým princípom ruskej Systemy, je neničenie. Cieľom je zaistiť, aby tréning a postoj neublížil telu a duši partnera. Systema je navrhnutá k posilneniu tela, duše, rodiny a vlasti. Jej druhé meno je, "poznai sebia" alebo poznaj sám seba. Systema je cesta ako spoznať seba samého. Bojovníci Systemy tvrdia, že umožňuje získať pravú silu, ktorá pramení z pokory (pred sebou a pred Bohom) a pochopenia zmyslu života.
Pravoslávna cirkev a boj
Mnohí ľudia, ktorí sa seriózne venujú Systeme a pokúšajú sa pochopiť, na akých duchovných základoch stojí, sa musia vysporiadať s otázkou: Ak je pravoslávne kresťanstvo o láske a pokoji, ako môže podporovať bojové umenie? Ako zachovať rovnováhu medzi nenásilím a sebaobranou, je problém ktorý si každý musí vyriešiť sám. Skutočný bojovník je poháňaný láskou k rodine, priateľom a k vlasti. Profesionáli, akými sú vojaci a policajti, sú trénovaní, vyzbrojení a pripravení na úlohu zachraňovať životy. Riskujú svoje životy v súlade s pokorou a cťou. Pravoslávna cirkev učí, že boj sa stáva hriechom, keď je v ňom prítomná pýcha a agresia, alebo obsahuje nenávisť, pomstu alebo ľahostajnosť, keď sú príčiny chamtivosť, márnivosť, závisť, zúfalstvo a ďalšie podobné necnosti. Na druhej strane keď je boj za obranu, za záchranu, je hriechom nebojovať a nechať ostatných napospas utrpeniu, smrti, alebo si nechať zničiť vlasť.
Najlepšia vlastnosť, ktorú Systema rozvíja v cvičencoch, je pokora.
Špecifickosť Systemy
V Systeme súhra troch princípov vytvára skutočného bojovníka – šikovnosť v boji, silný duch a zdravé telo. Telo musí byť oslobodené od napätia, vytrvalé a flexibilné, s ľahkým pohybom. Psychika musí byť pokojná, bez hnevu, podráždenia, strachu, sebaľútosti, sebaklamu a pýchy. Šikovnosť v boji v sebe zahŕňa pohyby, ktoré sú silné a presné, náhle a úsporné, spontánne, nenápadné a rôznorodé.
Hlavní predstavitelia
Plukovník vojenských špeciálnych jednotiek, bývalý hlavný inštruktor taktického tréningu jednotiek rýchleho nasadenia, bývalý poradca Najvyššieho súdu Ruskej federácie. Michail Rjabko začal s tréningom v piatich rokoch a s bojovým výcvikom v pätnástich. Bol taktický veliteľ protiteroristických tímov. Žije v Moskve, je držiteľom hodnosti plukovníka. Naďalej pokračuje v trénovaní ako najvyšší tréner Systemy. V minulosti bol nasadzovaný v početných vojenských operáciách a je držiteľom mnohých vládnych vyznamenaní.
"Buďte dobrí ľudia, všetko ostatné potom za vami príde" (Rjabko)
Riaditeľ a hlavný inštruktor Systemy. Narodil sa v Rusku, kde absolvoval intenzívny bojový výcvik a je najlepším študentom Michaila Rjabka. Neskôr sa presťahoval do Kanady a v roku 1993 založil prvú školu ruského bojového umenia mimo Ruska. Odvtedy osobne trénoval a certifikoval viac ako 500 kvalifikovaných inštruktorov a škôl po celom svete a vytvoril sadu inštruktážnych materiálov, ktoré získali mnoho ocenení.
Narodil sa 20. júla 1935 v meste Odessa v rodine kádrového dôstojníka VVS Ozbrojených síl SSSR. Od roku 1939 žije v meste Krasnodar. Od 1955 do 1958 absolvoval službu v Ozbrojených silách SSSR. Od 1959 do 1983 pracoval v rôznych organizáciach mesta Krasnodar. V roku 1965 ukončil Krasnodarský polytechnický inštitút. Od roku 1983 prednášal na katedre mechaniky Krasnodarského vyššieho vojenského dôstojnícko-inžinierskeho učilišťa raketových vojsk. Dlhé roky vyučuje bojové dedičstvo našich predkov s pomocou tradičných poznatkov ale aj posledných výdobytkov v oblasti fyziky, matematiky, biomechaniky a psychológie. Zosúladil vedu a praktiky jedného z najstarších druhov boja, vypracoval unikátny štýl. Od roku 1962 až do súčasnosti A.A.Kadočnikov pripravuje špecialistov pre špeciálne oddelenia silových štruktúr krajiny a dôstojnícke kádre vo vojenských učilištiach mesta Krasnodar a krasnodarského regiónu. Je autorom 7 vynálezov, množstva kníh, brožúr, a učebných filmov. Je nositeľom rady medailí a vyznamenaní.
Od detstva sa venoval bojovým športom, ktorým dominoval predovšetkým zápas. Vyštudoval trénerstvo zo špecializáciou na Judo a Sambo. Má bohatú trénerskú prax v mnohých športových školách, ale je aj špecialista na trénovanie vojenských tímov a ich prípravu. Vyučuje boj proti zbraniam, taktiku, psychológiu extrémnych situácii, ale aj špeciálnu vojenskú akrobaciu. Bol trénerom elitnej jednotky Vympel, ďalej špeciálnej finančnej a protidrogovej polície. Od roku 1980 je jeden z najbližších študentov a dnes i spolupracovníkov M. Rjabka na scéne Systemy. Je pozývaný ako vedúci mnohých seminárov Systemy po celom svete. Na týchto seminároch vyučuje svoje umenie Systemy, ktorú okrem Rjabka študuje aj u Sergeja Ivanoviča Nebalujeva.
Systema na Slovensku
Je reprezentovaná predovšetkým klubom Systema Slovakia. V roku 2010 ho založili Ing. Slavomír Meško, Ondrej Sobota a Dávid Fazekaš. Cieľom tohto klubu je podporovať ruské bojové umenie a organizovať pravidelné tréningy a semináre na Slovensku.
Belleville (Ontário)
Belleville [bɛlvɪl] je mesto v kanadskej provincii Ontário,
Podľa sčítania obyvateľstva v roku 2021 malo 55 071 obyvateľov. V roku 2016 malo 50 716 obyvateľov.
Belleville sa nachádza na diaľnici 401 medzi kanadskými miestami Toronto a Montreal  a asi  od jazera Ontário. Hlavné mesto Kanady, Ottawa je vzdialené.
Mesto Belleville bolo založené v roku 1789. Mesto sa pôvodne volalo "Meyer's Creek", v roku 1816 bol názov mesta zmenený na súčasný.
Externé odkazy
Oficiálne stránky mesta
Laothoé (manželka Priama)
Laothoé alebo Laothoa (Laothoé) je v gréckej mytológii dcéra lelegského vládcu Alta, bola vedľajšou manželkou (alebo družkou) trójskeho kráľa Priama.
Laothoé sa narodila v meste Pédasos, ktoré sa nachádzalo v Tróade. Jej otec Altes tam vládol zo svojho sídla pri rieke Satnioentes bojovnému kmeňu Lelegov. Keď dospela, stala sa jednou z manželiek (alebo družiek) trójskeho kráľa Priama a porodila mu synov Polydóra a Lykaonta. Kráľ Priamos mal celkove päťdesiat synov, z toho devätnásť synov mal s manželkou Hekabou a ostatných so svojimi inými manželkami, alebo družkami. Deti Laothoy a aj Priamos zahynuli v trójskej vojne.
Viktor Krupa
PhDr. Viktor Krupa DrSc. (* 23. december 1936, Nové Mesto nad Váhom – † 14. február 2021, Bratislava) bol slovenský jazykovedec, ktorý pracoval v oblasti všeobecnej a orientálnej jazykovedy, typológie, folkloristiky, japonistiky. Prekladal z orientálnych literatúr, najmä mytológiu a ústnu slovesnosť.
Bol najvýznamnejším slovenským odborníkom na kultúru Oceánie, v rokoch 1990 až 2006 bol riaditeľom Kabinetu orientalistiky Slovenskej akadémie vied.
Vyše tridsať rokov sa zaoberal jazykovedou, religionistikou a mytológiou, predovšetkým polynézskou. Po skončení vysokoškolského štúdia rusistiky a slovakistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (v r. 1959) absolvoval niekoľko dlhodobých pobytov v zahraničí, napr. v rokoch 1965-1966 na Havajských ostrovoch a na Novom Zélande (štipendium Wenner-Gren Foundation v New Yorku), v r. 1969 v USA, na Kalifornskej univerzite v Berkeley (štipendium  National Science Foundation vo Washingtone), v rokoch 1970-1971 na  univerzitách v Münsteri a Tübingene v Nemecku (štipendium A. von  Humboldt-Stiftung) a v r. 1988 na Novom Zélande (štipendium  Aucklandskej univerzity).
Sál
Sál môže byť:
Mestská knižnica
Mestská knižnica môže byť:
Džiddú Krišnamúrti
Džiddú Krišnamúrti (* 25. máj 1895, Madanapalli, Madras, India – † 17. február 1986, Ojai, Kalifornia, USA), pseudonym Alsion, bol indický filozof, predstaviteľ džňánajogy, a básnik. Najväčší duchovný učiteľ 20. stor. Typom filozofovania ho radia k učiteľom života, k akým patril napríklad H. D. Thoreau alebo A. Schweitzer.
Život
V roku 1909 zaujal členov Teozofickej spoločnosti (ku ktorej patril jeho otec - príslušník brahmanskej kasty) schopnosťou spontánne upadnúť do extázy. Vychovávali ho pod vedením vedúcej Teozofickej spoločnosti A. Besantovej.
Roku 1912 ho vyhlásili za mesiáša, nového spasiteľa ľudstva (Hviezdu východu), v dôsledku čoho došlo k rozkolu v Teozofickej spoločnosti, od ktorej sa odštiepila antropozofia na čele s R. Steinerom. Krišnamúrtiho prívrženci sa zjednotili do rádu Hviezdy východu. Krišnamúrti vtedy učil: Božské je všehomír, ktorého intuitívnym poznaním dospievame k mieru svojej duše.
Počas 30. rokov 20. storočia absolvoval prednášky v Európe, Latinskej Amerike, Indii, Austrálii a Spojených štátoch. V roku 1938 sa stretol s Aldousom Huxleyom. Nadviazali spolu blízke priateľstvo, ktoré pretrvalo mnoho rokov. Mali spoločné obavy z hroziaceho konfliktu v Európe, ktoré považovali za výsledok zhubného vplyvu nacionalizmu. Jeho postoj k druhej svetovej vojne sa často chápal ako pacifizmus (alebo dokonca podvracanie počas obdobia vlasteneckej horlivosti v USA) a na istý čas sa dostal aj pod dohľad FBI.
Počas druhej svetovej vojny sa utiahol do ústrania a až od r. 1944 sa začal opäť zúčastňovať na verejných prednáškach, skupinových diskusiách a stretať so zainteresovanými jednotlivcami z celého sveta. Stretal sa a svojimi názormi ovplyvňoval významné osobnosti kultúrneho, vedeckého, náboženského i politického života. Angažoval sa aktívne v diskusiách s viacerými známymi hinduistickými a budhistickými učencami a vodcami vrátane dalajlámu, Aktívny bol až do svojej smrti, ešte v rokoch 1984 a 1985 hovoril pred pozvaným publikom na pôde OSN v New Yorku.
Zomrel na rakovinu pankreasu 17. februára 1986 vo veku 90 rokov. Jeho pozostatky boli spopolnené a popol bol rozptýlený jeho priateľmi a spolupracovníkmi v troch krajinách, kde strávil väčšinu svojho života - India, Anglicko a USA.
Dielo
Krišnamúrtiho myslenie je principiálna improvizácia, ktorá sa cieľavedome vyhýba stabilite termínov. Krišnamúrti odmieta uzavreté predstavy o bytí a systémy. Krišnamúrti nepožaduje od svojich poslucháčov zapamätanie si, lež účasť. Naozajstné chápanie pravdy predpokladá uvoľnenie miesta činnosti prýštiacej z hlbiny osobnosti.
V závere svojho života v 80-tych rokoch Krišnamúrti zopakoval hlavné prvky svojho učenia v písomnom vyhlásení známom ako „podstata doktríny“ (Core of the Teaching) takto:"„Pravda je krajina bez ciest; človek k tomu nemôže dospieť prostredníctvom organizácie, viery, dogmy (cirkvi alebo rituálu), filozofických poznatkov alebo psychologických metód. Musí to nájsť cez zrkadlo vzťahov, cez pochopenie obsahu vlastnej mysle, pozorovanie, ale nie intelektuálnu analýzu alebo introspekciu. V snahe o bezpečnosť si človek v sebe vytvoril obrazy - náboženské, politické, osobné, ktoré sú symbolmi, myšlienkami, vierou. Ich bremeno do veľkej miery ovplyvňuje ľudské myslenie, vzťahy a každodenný život. To je dôvod našich problémov, ktoré rozdeľujú ľudí.'"Jedným z hlavných princípov Krišnamúrtiho filozofických myšlienok je úsilie o nezávislosť od akejkoľvek autority. Nechcel, aby z neho bol učiteľ hovoriaci o tom, kto a čo má robiť, nechcel nasledovníkov, čo formuloval do výroku: "„Nič ťa neučím, držím iba lampión, aby si lepšie videl, a či chceš vidieť, je na tebe.“"Tvrdil, že každý človek môže nájsť pravdu iba sám, a preto vo výučbe dôsledne popieral akúkoľvek formu vonkajšieho náboženstva. Krišnamúrtiho filozofia pripomína európsky existencializmus, no na otázky čiastočne zodpovedá v duchu tradícií východného náboženského myslenia vychádzajúcich z chápania absolútna v raných upanišádach a buddhizme. Originalita jeho filozofického učenia spočíva v tom, že v podstate nemá východnú ani západnú povahu. Vychádza z východných koreňov, ale na Západe je predstavovaná jazykom Západu. Zdroje ju charakterizujú ako indickú v jej pôvode, ale obsahovo ju zaraďujú k modernosti ako celku ako druh odrazu všeobecných rozporov civilizácie 20. storočia.
Historici filozofie spravidla cítia potrebu zaradiť každého mysliteľa do všeobecných štruktúr vývoja filozofického myslenia. V prípade Krišnamúrtiho to nie je ľahké, pretože je jednou z postáv stojacich na pomedzí filozofií Európy a Východu. Akákoľvek definícia je v rozpore s jeho túžbou oslobodiť sa od všetkých druhov porovnávania. Podľa M. Latyensovej „sám Krišnamúrti sám seba vždy označoval za slobodného výskumníka témy... takže ho môžeme nazvať jednoducho mysliteľom a filozofom.“
Záujem o Krišnamúrtiho a jeho prácu pretrváva aj v rokoch od jeho smrti. Jeho knihy, zvukové, obrazové a počítačové materiály sa dostávajú občasne do distribúcie online i tradičným knižným maloobchodom. Na Slovensku boli dostupné české preklady jeho prác a prednášok rozpredané (vydané v r. 2002, 2012-2014).
Štyri oficiálne nadácie vo svete naďalej udržiavajú archívy, šíria výučbu, publikujú a rozširujú jeho myšlienky i cez webové stránky, sponzorujú príležitostne televízne programy a organizujú stretnutia a dialógy zainteresovaných osôb z celého sveta.
Gold Against the Soul
Gold Against the Soul je druhý štúdiový album waleskej skupiny Manic Street Preachers vydaný 20. júna 1993. Na rozdiel od predchádzajúceho albumu sa nevenuje toľko politickým témam, ale je viac introvertný (výnimkou je posledná pieseň Gold Against the Soul). Skupina sa o albume často vyjadruje ako o svojom najhoršom.
Pieseň La Tristesse Durera je pomenovaná podľa posledných slov Vincent Van Gogha, hoci samotný text hovorí o vojnovom veteránovi. Je to tiež jedna z dvoch piesní, kde zaznie Richeyho gitara (druhá je až No Surface All Feeling z albumu Everything Must Go).
T-34
Vývoj
Po prvých skúsenostiach z bojov v španielskej občianskej vojne, kde sa sovietske tanky BT a T-26 ukázali ako nedostatočne pancierované pred súčasnými protitankovými zbraňami požiadalo velenie tankových vojsk Červenej armády o prípravu nových tankov so zvýšenou pancierovou ochranou. náhľad|vľavo|A-8 (BT-7M), A-20, T-34 model 1940, T-34 model 1941 V októbri 1937 bol ChTZ (Charkovskij tankovyj zavod) poverený vývojom nového tanku, ktorý by mal nahradiť tanky radu BT. Šéfkonštruktér A. Firstov bol v tomto období (Stalinov vrcholiaci veľký teror) zatknutý a popravený. Vedením konštrukčnej kancelárie bol poverený mladý konštruktér Michail Koškin, autor úspešného prototypu T-111. Koškin bol svojimi nadriadenými podrobne inštruovaný, že sa hľadá nový kolopásový tank. Ten si bol vedomý konštrukčných obmedzení kolopásových tankov. Tak popri kolopásovej konštrukcii odvodenej od tankov BT na podvozku upraveného amerického patentu J. W. Christieho, ktorej prototyp niesol označenie A-20, vypracoval aj variant s čisto pásovým podvozkom, ktorý nazval A-32. Výhodou masívnejšej konštrukcie tanku A-32 bolo hlavne to, že mohol byť v budúcnosti vybavený silnejším pancierom a ťažším vybavením (vrátane lepšej výzbroje). V roku 1938 demonštroval obe konštrukcie pred výborom Rady obrany ZSSR. Typ A-32 bol okamžite kritizovaný hlavne maršalmi Vorošilovom a Kulikom. Najmä Kulik zúril, že si konštruktér vôbec dovolil nejaký nekolopásový variant ponúknuť a nekompetentne dopredu odsudzoval novú konštrukciu. Stalin však pri konečnom rozhodovaní navrhol aby boli pripustené ku skúškam oba prototypy. Tank A-32, premenovaný na T-32 teda mohol pokračovať. Čakala ho ťažká cesta, pretože predsedom komisie pre posúdenie spôsobilosti oboch typov bol neskôr menovaný práve Kulik.
V roku 1939 bolo dokončené vyhodnotenie oboch strojov. V januári a februári 1940 boli dodané prvé dva prototypy. Kulik urobil všetko možné, aby nafúkol závady pri prototype T-32 a súčasne banalizoval podobné závady pri stroji A-20. Pod jeho tlakom sa komisia klonila k odmietnutiu stroja, nakoniec však pod vplyvom balistických skúšok, z ktorých T-32 vyšiel lepšie, nerozhodla v prospech A-20. Postaviť proti maršalovi sa však komisia neodvážila a rozhodnutie, ktorý typ dostane prednosť, odložila. Ministerstvo obrany tiež požadovalo, aby prototypy najprv najazdili. Vrchné velenie nejakú dobu váhalo, nakoniec však pri zvážení omnoho väčšieho potenciálu ďalšieho vývoja typu T-32, sa 30. marca 1940 rozhodlo odporučiť ho do sériovej výroby v trochu upravenom variante, ktorý bol potom pomenovaný T-34. Rozsiahlejšie testy s novým vozidlom nikdy neprebehli, pretože sovietske velenie pod tlakom nemeckých úspechov v Západnej Európe požadovalo okamžité zavedenie do výroby. Fabrika v Charkove mala do konca roka dodať 600 tankov, Stalingradský traktorový závod ďalších 100.
Prvé verzie tanku boli vyzbrojené kanónmi kalibru, označujú sa teda ako T-34/76 (1940). Je nutné spomenúť, že ide o pomerne rôznorodú skupinu s mnohými rozličnými úpravami a odlišnosťami pokiaľ išlo o výrobnú technológiu, pretože každá továreň, ktorá stroje vyrábala ich do určitej miery modifikovala. Tak sa napríklad medzi tankistami povrávalo, že tanky T-34 vyrobené v Tomsku sú najlepšie. V roku 1943 bola začatá produkcia tankov vyzbrojených kanónom, ktoré mali predstavovať reakciu na nové nemecké tanky typov Tiger a Panther, ktoré starý T-34/76 vysoko prekonávali. T-34/85, s vežou z tanku KV-85, ktorá bola vybavená kanónom, predstavoval adekvátnu reakciu, aj keď otázka pomeru síl medzi ním a jeho vyššie zmienenými protivníkmi je dodnes zdrojom vášnivých polemík odborníkov aj obdivovateľov oboch typov. T-34/85 mal totiž kvalitný kanón, ale oproti svojim protivníkom mierne poddimenzovaný pancier.
Výroba
Prvé dva tanky typu T-34/76 boli vyrobené v januári roku 1940. Ich prvé skúšky boli veľmi úspešné, hoci časom sa začali prejavovať určité nedostatky v nadpriemerne rýchlom opotrebovaní niektorých dielov, čo viedlo k ďalšiemu zastaveniu produkcie v marci 1940, kedy Kulik prikázal zrušenie výroby a vyvinutie iného, nového tanku. Jeho rozhodnutie bolo nakoniec zvrátené, ale aj tak došlo k ďalšej strate času. Napriek tomu dostala Červená armáda do začatia operácie Barbarossa asi 1 225 tankov T-34, čo bola impozantná sila. Drvivá väčšina z nich bola prednostne pridelená západným vojenským okruhom, kde potom čelili vpádu vojsk Osi. Ich nasadenie nebolo príliš úspešné, je však nutné podotknúť, že to nebolo práve vinou ich konštrukcie. Je fakt, že počas prvých 2 – 3 týždňov operácie Barbarossa boli sovietske tankové formácie zo západných okruhov prakticky celkom vyhladené spolu s modernými strojmi typu KV a T-34, a to i napriek ich obrovskej technickej prevahe nad strojmi nepriateľa.
Tank bolo možné skompletizovať za 40 hodín. Avšak výroba viacerých komponentov nebola vždy dostatočne rýchla, jednalo sa predovšetkým o vznetové motory V-12 a prevodovky. Súčasne však nabiehala výroba v továrňach a krajina prechádzala na vojnové hospodárenie. Výroba sa čoskoro rozbehla v Charkove, Kirove, Stalingrade, Maruipoli,Vorošilovgrade, Čite, Novosibirsku, Čeľabinsku, Nižnom Tagile a neskôr aj v mestách Gorkij a Saratov.
Do konca roku 1941 bolo vyrobených viac než 1 500 tankov T-34 a produkcia stále stúpala napriek územným a hospodárskym stratám. Čiastočne to bolo aj tým, že sa velenie Červenej armády rozhodlo pre unifikáciu výzbroje. V roku 1942 bolo vyrobených asi 12 520 strojov, v roku 1943 asi 15 700 T-34/76 a takmer 300 strojov typu T-34/85, v roku 1944 asi 3 000 T-34/76 a 11 800 strojov T-34/85 a v roku 1945 12 500 strojov T-34/85 (z toho asi 7 330 do konca vojny). Celkom ZSSR vyrobil v rokoch 1940 – 1945 viac než 50 000 týchto tankov, celková produkcia všetkých typov T-34 vrátane povojnovej dosahuje viac než 60 000 kusov. Výroba v ZSSR bola zastavená v roku 1946. V 50. rokoch však boli ďalšie stroje vyrobené v zbrojovkách sovietskych satelitov, konkrétne Poľska a Česko-Slovenska. Išlo asi o 4 500 strojov.
Varianty tanku
náhľad|T-34/43 s kanónom kalibru
Druhá svetová vojna
Prototypy tanku T-34 postavené v januári 1940 mali byť podľa predstáv inžinierov vyskúšané podobne ako prototypy tankov KV-1 v priebehu Zimnej vojny, ale tá nakoniec skončila príliš skoro, než sa mohli zapojiť do akcií.
Prvé bojové nasadenie teda čakalo tanky T-34 až po začiatku operácie Barbarossa. Prvou zdokumentovanou akciou tankov T-34 je úspešný protiúder jedného práporu 34. tankovej divízie pri rieke San 22. júna 1941. Úspešnosť tejto akcie bola ale (v tejto dobe) skôr ojedinelá. Napriek tomu, že tanky T-34 mali zdrvujúcu prevahu nad ktorýmkoľvek vtedajším nemeckým tankom, boli ich formácie v prvých 2 – 3 týždňoch vojny prakticky celkom vyhladené, čo malo hneď niekoľko dôvodov.
Prvým bola nevycvičenosť posádok tankov – jednak absolútna (úroveň výcviku bola v Červenej armáde celkovo veľmi nízka), jednak spôsobená tým, že sa posádky nestihli so strojmi zžiť. Prvé várky týchto tankov navyše trpeli značnou poruchovosťou (čo možno ale povedať o všetkých nových typoch tankov všeobecne), poruchové boli v prvom rade prevodovky.
Veľký problém predstavovala logistika. V tomto ohľade išlo najmä o dôsledok nekompetencie a diletantizmu „architektov“ Červenej armády, najmä maršalov Kulika a Vorošilova, ktorí systematicky zanedbávali celý logistický úsek. Najhoršie sa tento fakt prejavil pri tankových vojskách, pre ktoré neboli vystavané zodpovedajúce kapacity skladov, cisterien a zásobovacích vozidiel, odťahová služba potom prakticky neexistovala. Celá vec bola ešte zhoršená faktom, že tank T-34 bol na začiatku vojny jedným z mála sovietskych strojov, ktorý používal ako palivo naftu. Táto výnimočnosť, ktorá inak bola veľmi výhodná, pretože tank nemal také tendencie po zásahu vzplanúť, bola strojom spočiatku mnohokrát osudná, pretože zatiaľ čo distribúcia benzínu a streliva bola síce úbohá, ale občas fungovala, distribúcia nafty krátko po začatí bojov prakticky prestala existovať. Tých niekoľko cisterien a skladov, ktoré existovali a v žiadnom prípade nemohli pokryť spotrebu, veľmi rýchlo vyradila Luftwaffe, pokiaľ ich na svojom rýchlom postupe nezabral Wehrmacht. Dôsledkom bolo, že najlepšie tanky, akými Červená armáda disponovala, museli byť na ústupe ničené či opustené, pretože ich nebolo možné vziať so sebou. náhľad|Tanky T-34 model 1942 útočiace spolu s pechotnými jednotkami pri [[Briansku.]] V dobe svojho prvého nasadenia predstavovali tanky T-34 celkom novú kvalitatívnu triedu v rámci tankových konštrukcií. Nemecké tanky typov PzKpfw I, PzKpfw II, PzKpfw 35(t), PzKpfw 38(t) a PzKpfw III s kanónom ho vôbec nemohli ohroziť, pretože nedokázali prestreliť jeho pancier ani z tesnej blízkosti. O niečo lepšie si viedli nové tanky typu PzKpfw III s kanónom a stíhač tankov Panzerjäger I, ktoré mohli prestreliť niektoré slabšie časti jeho zadného panciera. Najlepšie na tom boli tanky typu PzKpfw IV, vyzbrojené krátkym kanónom a útočné delá StuG III A-D, ktoré dokázali z malej vzdialenosti prestreliť zadný aj bočný pancier a pri veľkom šťastí údajne aj čelný. Problém však bol v tom, že sa najskôr museli takto blízko dostať, čo nebolo až tak jednoduché, pretože kanón T-34 bez problémov prebíjal čelný pancier všetkých týchto strojov aj na veľkú vzdialenosť. Nemecké tanky viedli vo vedľajších parametroch, technike a jej kvalite (všetky mali vysielačky, ich vnútorný bojový priestor nebol tak stiesnený, mali kvalitnejšiu zameriavaciu techniku a lepšie riešený výhľad von. Takisto boli trochu spoľahlivejšie). Na druhej strane, spočiatku tieto rozdiely v sekundárnom vybavení nehrali v prípade stretnutia až tak veľkú úlohu. V roku 1941 tank T-34 nemal teoreticky medzi nepriateľskou technikou súpera rovnakých kvalít. Tanky sa v bojoch osvedčili. Nadporučík Dmitrij Lavrinenko, ktorý zničil s T-34 za 2,5 mesiaca bojov od októbra do decembra 1941 52 nemeckých tankov.
Situácia sa začala meniť v roku 1942, kedy sa na fronte začali objavovať improvizované stíhače tankov typu Marder I (kuna) a prvé tanky typu PzKpfw IV s dlhým kanónom KwK40 L/43, čím získal T-34 súpera, ktorý ho už dokázal zničiť aj z väčšej vzdialenosti. Ďalším nebezpečným súperom sa stali útočné delá StuG III, ktoré od série F dostali dlhý 75 milimetrový kanón. Tanky PzKpfw III dostali dlhý kanón, takže získali aspoň nejakú, aj keď nie príliš veľkú šancu. Tanky T-34 stále predstavovali určitú vyššiu kvalitu, najmä preto, že sa postupne darilo zvyšovať počet strojov s vysielačkou a vylepšovať ich sekundárne štruktúry. Sovietska armáda však naďalej nebola schopná aj napriek kvalitatívnej a v určitých obdobiach aj kvantitatívnej prevahe svojej obrnenej techniky úspešne porážať nemecké tankové armády.
V roku 1943 sa na fronte objavil už celý rad strojov s ktorými sa T-34/76 mohol merať len ťažko. V prvom rade išlo o ťažký tank Tiger a stredný tank Panther. Takisto sa objavil už celý rad nemeckých stíhačov tankov druhej generácie, ktoré už boli schopné viesť priamy boj s tankmi T-34. Odpoveďou sovietskej vojnovej výroby bol tank T-34/85, ktorý predstavoval zodpovedajúcu reakciu. Tank Panther bol vyvinutý na základe skúmania konštrukcie tanku T-34 a bol prvý nemecký tank, ktorý mal sklonený pancier. Ten už predtým použili na viacerých konštrukciách (vrátane T-34) úspešne Sovieti. Obidva tanky boli približne rovnako pancierované aj ťažké. Tank T-34 vynikal jednoduchosťou výroby, ktorá umožnila prečísliť nemecké stroje.
náhľad|T-34 zničený protitankovou strelou ktorá prerazila prednú časť tanku v Stalingrade na jeseň 1942.
Zvyšok vojny
V priebehu vojny došlo k podstatnej zmene situácie. Mohutné výrobné kapacity idúce na plný plyn a značné ľudské rezervy viedli k tomu, že ZSSR chrlil nové tanky aj s posádkami v obrovskom množstve, takže ani výrazný nepomer strát tankov v boji, ktorý podľa niektorých zdrojov činil až 1:10 v neprospech sovietskej strany, nedokázal Červenú armádu zlomiť. Postupne dochádzalo k vyrovnávaniu kvality oboch armád, ako pri posádkach tankov, tak veleniu jednotiek.
V rámci kvality posádok išlo o dôsledok ohromných strát v nemeckých radoch, kedy na miesto veteránov prišli neskúsení jedinci. Tento trend bol zrejmý aj v tankových silách, napriek tomu že tie si vďaka svojej elitnosti udržiavali istú úroveň a skôr vysávali kvalitných bojovníkov ostatných druhov zbraní, najmä potom pokiaľ išlo o posádky útočných diel a stíhačov tankov. Na sovietskej strane potom dochádzalo ku zlepšeniu výcviku a postupnému získavaniu skúseností.
V rámci kvality veliteľov dochádzalo na oboch stranách na nižších postoch k podobnému javu ako pri posádkach, na vyšších potom išlo na nemeckej strane o odstraňovanie schopných veliteľov, ktorí mali dosť odvahy vzoprieť sa nezmyselným rozkazom z Hitlerovho štábu či ich ignorovať. Takto boli odvolaní napr. Heinz Guderian i Erich von Manstein. Na sovietskej strane potom došlo k obmedzeniu vplyvu politických komisárov na riadenie bojových operácií a k tvrdej selekcií v rámci dôstojníckeho zboru.
Vyrovnávaniu kvality ľudí samozrejme neprinieslo tak evidentný efekt, ako by malo mať, pretože bol potlačovaný tým, že nemecké tanky a stíhači tankov rýchlo kvalitatívne predstihli svojich protivníkov. Sekundárne zlepšenie ruských tankov T-34 (zlepšenie zameriavacej a pozorovacej optiky, dovybavenie vysielačkami a zníženie poruchovosti) nebolo adekvátne voči faktu, že nemecké tanky dostali nové zbrane s ešte kvalitnejšou optikou a že sa objavili nové tanky a stíhače tankov, ktoré stroje T-34 prekonávali. Sovietska strana reagovala novou generáciou tankov T-34/85, ktorá prekonávala zodpovedajúce stroje radu PzKpfw IV, hoci už nikdy nezískali tak výrazný náskok, ako na začiatku vojny.
V dôsledku určitého vyrovnania kvality sa naplno prejavila hospodárska prevaha Spojencov. Tank T-34 bol na front vrhaný v značných množstvách, takže svetlo sveta mohli zazrieť napr. taktika pre boj s tankmi Tiger, ktorá spočívala v tom, že sa minimálne 4 tanky T-34 vrhali na osamoteného protivníka s predbežnou kalkuláciou, že 2 – 3 z nich budú odpísané, aby sa zvyšok dostal do pozície, odkiaľ bol úspech temer zaručený – pomer strát 3:1 bol v tomto prípade totiž považovaný za veľmi výhodný pre sovietsku stranu. Sovietska strana všeobecne nijako neľutovala obetovať vlastné sily, pokiaľ to považovala za vhodné k urýchleniu operácií a dosiahnutí dobrého výsledku, či už bol definovaný akokoľvek. V mnohých prípadoch sa preto stávalo, že po väčšej ofenzíve musel byť vozový park tankových jednotiek vybudovaný prakticky znovu. Tieto vysoké straty však neboli zapríčinené nízkou kvalitou tanku, ale štýlom boja sovietskej armády a najmä spôsobom nasadzovania tankov T-34 v bojoch v mestách a neprehľadnom teréne. Pre porovnanie, podobný štýl boja tankových jednotiek aplikovali i jednotky západných Spojencov, ktoré boli vyzbrojené tankmi M4 Sherman.
T-34 v iných armádach
Stroje T-34 boli v priebehu vojny dodané niekoľkým spojencom ZSSR, najmä v ZSSR zostaveným poľským a československým jednotkám, Bulharskej armáde po jej prechode na stranu ZSSR a Titovým partizánom. V priebehu vojny sa dostalo množstvo nepoškodených T-34 aj do rúk nepriateľa. Používali ich Nemci a Fíni. 1. januára 1945 sa v radoch fínskych tankových vojsk nachádzalo 14 strojov T-34, z toho 7 T-34/76 a 7 T-34/85. Počet tankov T-34 používaných nemeckou armádou je ťažké odhadnúť, ale išlo rádovo minimálne o stovky strojov, z ktorých mnohé boli v nemeckých poľných dielňach rôzne upravené.
Kórejská vojna
Tanky T-34/85 prežili druhú svetovú vojnu nielen ako vďačné a lacné exponáty tankových múzeí, ale ako stále použiteľný a vysoko účinný bojový prostriedok. Najväčším konfliktom, ktorého sa zúčastnili, bola bez pochyby Kórejská vojna. Keď vojská severnej Kórey prekročili 25. júna 1950 hranice, disponovali 85 tankmi typu T-34/85, ktoré mali veľký podiel na jej úspechu, pretože Juhokórejská strana ani americké jednotky nedisponovali adekvátnou protizbraňou. Ani v prvej vlne urýchlene dodané tanky M24 Chaffee neboli zodpovedajúcim protivníkom. Až keď USA neskôr začali masívny prísun zodpovedajúcej techniky (M4 Sherman, M26 Pershing, pancierovky ), bola prevaha obrátená v prospech vojsk OSN a nič na tom nezmenili ďalšie dodávky zo ZSSR (odhadované na 200 – 400 ďalších strojov).
Ďalšie nasadenie
Napriek tomu, že tank T-34 pomaly zastarával (posledná modernizácia v rámci sovietskych ozbrojených síl prebehla v roku 1969, ďalšie už boli zamietnuté ako neperspektívne), dlho sa udržal vo výzbroji ozbrojených síl z vojenského hľadiska druhoradých mocností či štátov. Bojoval v Maďarsku v roku 1956, v Suezskej vojne, odrážal inváziu v Zátoke svíň, účinkoval v občianskej vojne v Jemene (1961 – 1967) aj v Šesťdennej vojne na strane Arabov či vo Vietnamskej vojne. Od Jomkipurskej vojny bol v rozsiahlejších konfliktoch používaný ako druhosledový, hoci v konfliktoch chudobných afrických krajinách alebo pri bojoch v Juhoslávií v 90. rokoch sa ešte stále uplatňoval, najmä vďaka svojej finančnej dostupnosti. Niektoré chudobné štáty ho mali vo výzbroji ešte na začiatku 21. storočia.
T-34 ako múzejný exponát
Niet divu, že vzhľadom na obrovské množstvo strojov, ktoré boli vyrobené a prežili do ukončenia bojov, sa tank T-34 stal najčastejšie uchovávaným múzejným exponátom v oblasti obrnenej techniky druhej svetovej vojny. Ďalšie T-34 skončili ako pomníky pripomínajúce významné bitky. Na Slovensku možno vidieť niekoľko tankov T-34/85 v oblasti Duklianskeho priesmyku. Zaujímavé je najmä rozmiestnenie asi 8 ks tankov T-34/85 medzi obcami Nižná Pisaná a Kapišová - tzv. Údolie smrti.
Tanky sú rozmiestnené tak ako boli zničené počas bojov Karpatsko-duklianskej operácii, nejde však o originálne kusy, ktoré bojovali počas vojny, ale o tanky inštalované po vojne.
Helmut Kuhn
Helmut Kuhn (* 22. marec 1899, Lubin, Poľsko – † 2. október 1991, Mníchov, Nemecko) bol nemecký filozof, sociálny antropológ a estetik. Usiloval o spojenie transcendentálnej a fenomenologickej metódy a o integráciu rôznych antropologických smerov.
Pavúk (priezvisko)
Pavúk (o význame pozri pavúk) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Prešovskom kraji, najviac v Prešove, Gelnici, Bardejove a obci Proč (okres Prešov).
Známi nositelia
Pozri v článku Pavúk.
Ernestine Andersonová
Ernestine Andersonová (* 11. november 1928, Houston, Texas, USA – † 10. marec 2016, Shoreline, Washington) bola americká džezová a bluesová speváčka.
Spevu sa venovala už od detstva. Spievala v kostolnom zbore a vo svojich osemnástich rokoch odohrala turné so spevákom Johnnym Otisom. Svoj prvý album Hot Cargo vydala v roku 1956 a počas nasledujúcich rokov jej vyšlo niekoľko desiatok ďalších nahrávok. Štyrikrát bola nominovaná na cenu Grammy, ale nikdy ju nezískala.
Tlačidlo
thumb|Tlačidlo Tlačidlo alebo gombík alebo gombička alebo v niektorých prípadoch aj kláves či klapka je ukončenie elektrického alebo mechanického zariadenia do tvaru umožňujúceho ovládanie stlačením alebo otočením pomocou ľudského prstu.
Rozlišuje sa:
Zlatník (okres Vranov nad Topľou)
Zlatník je obec na Slovensku v okrese Vranov nad Topľou.
1226 Golia
1226 Golia je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil H. van Gent 22. apríla 1930.
René Roubíček
René Roubíček (* 23. január 1922 - † 29. apríl 2018, Praha) bol český sklársky výtvarník a dizajnér. V roku 1982 sa zúčastnil XV. Bienále v Benátkach.
Rybky (Ukrajina)
Rybky je dedina (село) na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 172 obyvateľov.
René Roubíček
Na výstave Expo 1958 získal za svoju abstraktnú priestorovú kompozíciu cenu Grand prix.
Straka (priezvisko)
Straka (o význame pozri straka) je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v Prešove, Trenčíne, Širokom (okres Prešov), Zlatovciach (okres Trenčín) a v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Straka.
La Tour-d’Auvergne (obec)
La Tour-d’Auvergne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Termodynamická účinnosť
Termodynamická účinnosť je parameter, ktorý kvantitatívne vyjadruje, ako účinne sa približuje skutočný proces v zariadení k idealizovanému procesu v tomto zariadení. Táto definícia sa vzťahuje na termodynamický proces, t.j. na jeden komponent obehu, napr. len turbíny, alebo na otvorené systémy, napr. systémy stacionárneho prúdenia. Je to bezrozmerné číslo a označuje sa symbolom ηT.
Lens (Belgicko)
Lens je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Termodynamická účinnosť
Termodynamická účinnosť tepelných motorov
Pre oblasť tepelných motorov t.j. uzavretých termodynamických cyklov je pojem termodynamická účinnosť synonymum pre termickú účinnosť = tepelnú účinnosť.
Termodynamická účinnosť zariadení stacionárneho prúdenia
Pre oblasť otvorených systémov pojem termodynamická účinnosť môže zahŕňať napríklad :
Lens (Belgicko)
Obyvateľstvo
Obec má približne 4 214 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Lens pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
John Wishart
John Wishart môže byť:
Le Longeron
Le Longeron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oko
náhľad|Ľudské oko
Oko je orgán reagujúci na svetlo. V priebehu vývoja živočíchov došlo k výraznému rozvoju od svetlocitlivých orgánov reagujúcich iba na to, či svetlo je alebo nie je, až po „jednoduché“ oko u stavovcov (vrátane človeka) a hlavonožcov a zložené oko u článkonožcov.
Veľa živočíchov (vrátane cicavcov, vtákov, plazov a niektorých rýb) má oči umiestnené na každé na inej strane hlavy, čo im umožňuje trojrozmerné binokulárne videnie - jednotlivé obrázky z oboch očí sa skladajú do jedného, ktorý vnímame. Oproti tomu existuje monookulárne videnie, kedy živočích vníma súčasne dva rozdielne obrazy, ako napríklad zajac alebo chameleón. Optické chyby, spôsobené ohybom svetla na zrenici príliš malých očí jednoduchého typu, prakticky znemožňujú ich používanie, preto by pre drobné druhy hmyzu boli také oči bezcenné.
Stavba oka cicavcov
náhľad|350px|Prierez ľudského oka Štruktúra ľudského oka sa úplne prispôsobuje potrebe zaostriť lúč svetla na sietnicu (lat. retina). Všetky časti oka, cez ktoré lúč svetla prechádza sú priehľadné, aby čo najviac zabraňovali rozptylu dopadajúceho svetla. Rohovka (lat. cornea) a šošovka (lat. lens) pomáhajú lúč svetla spojiť a zaostriť na zadnú stenu oka - sietnicu. Toto svetlo potom spôsobuje chemické premeny vo svetlocitlivých bunkách (tyčinky a čapíky), ktoré vysielajú nervové impulzy zrakovým nervom (lat. nervus opticus) do mozgu.
Svetlo vstupuje cez rohovku do oblasti vyplnenej komorovou vodou (lat. aquaeus humour) a dopadá na šošovku cez zrenicu (lat. pupil). Tá sa pomocou svalov (dúhovky, lat. iris) rozťahuje a zužuje, čím reguluje množstvo prechádzajúceho svetla. Pomocou svalov je regulovaná aj šošovka, ktorá zaostruje lúče svetla, aby sa zbiehali presne na sietnici, kde vytvárajú prevrátený obraz. Zostávajúca oblasť oka je vyplnená sklovcom, ktorý udržuje v oku stály tlak a tým aj tvar.
Časti oka: náhľad|Normalizovaná (relatívna) spektrálna citlivosti ľudských [[Čapík (oko)|čapíkov typov S, M a L (LMS (long, medium, short color space) v závislosti od vlnovej dĺžky svetla (znázorneného vo farbe spektra sRGB), podľa výpočtov z modelu Stockmana a Sharpea (2000) pri štandardnom pozorovaní 2° kužeľa (priemeru 1,7 cm z diaľky 50cm).  Prevod z farebného priestoru LMS (z cone fundamentals) do iných farebných modelov (napr. CIE 2012 XYZ) spôsobí, že červená (L) bude mať dva vrcholy. Podobné výsledky boli dosiahnuté pri experimentoch s reálnymi farbami vytvorenými z troch svetelných zložiek (tristimulus) napr. RGB alebo vynesením citlivosti v kvantách. ]]
Pohlcovanie žiarenia
V rôznych častiach oka dochádza k pohlcovaniu rôznych vlnových dĺžok žiarenia. To sa dá využiť pri operáciách oka, ale predovšetkým to chráni oko pred poškodením. Žiarenie je pohlcované pomocou rozkladu proteínov a iných látok, čím sa spotrebúva energia. Vyššie dávky nevhodného žiarenia spôsobujú slzenie, zvýšenie teploty a tlaku v oku, zápaly a podobne.
Karta
Karta môže byť:
Karty môže byť:
Adekvátna idea
Adekvátna idea (podľa Barucha Spinozu) je idea zhodná, primeraná.
Zabrze
Zabrze je mesto s právami powiatu v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v rovnomennej gmine.
Žije tu 187 674 obyvateľov (31. 12. 2009). Do roku 1945 patrilo mesto k Nemeckej ríši.
Pexeso
Pexeso je druh kartovej hry, pri ktorej je potrebná hlavne pamäť. Názov PEXESO je česká skratka vytvorená zo súslovia PEKELNĚ SE SOUSTŘEĎ.
Pravidlá
Hracie karty môžu mať ľubovolné symboly. Každý symbol je spárovaný teda vždy existujú dve karty s rovnakým symbolom. Pri hre sú karty obrátené symbolmi dolu.