cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nad Svitákem
Popis
Mokrade v nive Milíčovského potoka a v okolí rybníka Sviták. Pôvodne územie slúžilo ako prepásané vlhké lúky či bola tráva kosená ako stelivo. Od 80. rokov 20. storočia sa o lokalitu nik nestaral, zarástla náletovými drevinami a vysokými trávami (napr. smlz kroviskový). V tom čase tu rástli páperník štíhly (Eriophorum gracile), ostrica blšná (Carex pulicaris), všivec močiarny (Pedicularis palustris), vstavačovec Fuchsov (Dactylorhiza fuchsii, synonymum Dactylorhiza longebracteata), rosička okrúhlolistá (Drosera rotundifolia), bublinatka menšia (Utricularia minor) a barička močiarna (Triglochin palustre). Časť vplyvom hospodárenia vymizla a časť prežíva v malých populáciách. Vyskytuje sa tu kosáčik (Drepanocladus vernicosus) a žije mravec rašelinný (Formica picea). Na mokradiach žije močiarnica mekotavá (Gallinago gallinago). V roku 2012 kúpil Český svaz ochránců přírody dva pozemky o celkovej rozlohe 1,5 hektára v rámci kampane Miesto pre prírodu. Plánuje sa presvetlenie a kosba pozemkov.
Ján Hacek
Doc. Mgr. Ján Hacek, PhD. (* 1984, ČSSR) je slovenský vysokoškolský pedagóg. V súčasnosti je odborným asistentom a vedúcim Katedry žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Životopis
V rokoch 2004 a 2008 študoval magisterské štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Katolíckej univerzity v Ružomberku. Do roku 2011 na rovnakej fakulte pokračoval doktorandským štúdiom teórie a dejín žurnalistiky. Popri doktorandskom štúdiu bol v roku 2010 novinárom v Rádiu Slovensko.
Od septembra 2011 začal pôsobiť ako odborný asistent na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Bol porotcom súťaže Novinárska cena 2019 v kategórii Audiovizuálna žurnalistika – Najlepší investigatívny príspevok.
Parisot (Tarn)
Parisot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Parisot má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Loučky (prírodná rezervácia)
Loučky bola prírodná rezervácia ev. č. 222 neďaleko obce Vílanec v okrese Jihlava. Oblasť spravuje AOPK ČR. Zrušená k 31. 12. 1999
Parisot (Tarn)
Obyvateľstvo
Parisot má 849 obyvateľov (2009).
Loučky (prírodná rezervácia)
Ochrana
Predmetom ochrany bola prirodzená zmiešaná bučina.
Zlúčením PR Kloc a PR Loučky vznikla prírodná rezervácia V Klučí.
Parisot (Tarn)
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
La Buxerette
La Buxerette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Josef Thomayer
Prof. MUDr. Josef Thomayer (* 23. marec 1853, Trhanov – † 18. október 1927, Praha) bol český lekár – profesor vnútorného lekárstva, jeden zo zakladateľov českej lekárskej vedy. Bol zakladateľom českého lekárskeho názvoslovia. Jeho brat František Josef Thomayer bol významný český záhradný architekt.
Život a kariéra
Josef Thomayer sa narodil v Trhanove na Chodsku v Čechách. Študoval na gymnáziu v Klatovoch a potom na lekárskej fakulte univerzity v Prahe.
Josef Thomayer sa venoval internej medicíne; od roku 1883 bol docentom, v roku 1886 bol menovaný mimoriadnym a 1897 riadnym profesorom Lekárskej fakulty Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1886 sa stal prednostom polikliniky českej lekárskej fakulty UK. V rokoch 1902 až 1921 bol po profesorovi Emerichovi Maixnerovi druhým prednostom II. internej kliniky UK, ktorú neobyčajne povzniesol. Pestovali sa na nej všetky odbory internej medicíny: pneumológia, kardiológia, endokrinológia, aj neurológia.
Thomayer sám sa angažoval vo viacerých oblastiach vnútorného lekárstva. Významné úspechy však dosiahol najmä v štúdiu brušného poklepu, ktorý dôkladne popísal. Bol ojedinelým pedagógom. Na univerzitné prednášky bol vždy starostlivo a svedomite pripravený a svoje bohaté skúsenosti a znalosti z lekárskej praxe odovzdával poslucháčom. Na druhú stranu vyžadoval od študentov presnosť, pravdivosť a spoľahlivosť. Aj v nedeľu doobeda museli aspoň prejsť klinikou.
Josef Thomayer žil až do smrti ako starý mládenec. Jeho obraz je mnohofarebný. Mal veľké množstvo obdivovateľov aj obdivovateliek, priateľov ale aj nepriateľov. Priateľov mal najmä v literárnych kruhoch (jedným z nich bol spolužiak z gymnázia Emil Frída, ktorému Thomayer vymyslel pseudonym Jaroslav Vrchlický) a Thomayer sám písal a vydával poviedky pod pseudonymom RE Jamot (fonetický anagram Thomayer). Bol známym spisovateľom, ktorého uznávali napr. Jan Neruda alebo Alois Jirásek. Svoju pozíciu si vydobyl stovkami fejtónov a obrázkov z ciest. Aj v jeho ďalších dielach vyniká láska k prírode.
Thomayer odišiel predčasne do dôchodku v roku 1921. „Ja nie som žiadna primadona, ja idem do penzie, kým som ešte nestratil hlas,“ komentoval svoj odchod do výslužby. Odchádzal zrejme v súvislosti s ťažkým ochorením (rakovina konečníka), ktorému v roku 1927 podľahol. Svoje nemalé imanie odkázal Ústrednej matici školskej, knižnici a výtvarným zbierkam Národného múzea a Národnej galérie v Prahe. Pochovaný je na cintoríne v rodnom Trhanove.
Zaujímavosti
Až prehnaný bol jeho vzťah k Šumave a okrajovým oblastiam Čiech. Ako rodený Chod bol presvedčený, že kultúrne a intelekuálne bohatstvo českého národa pochádza odtiaľ. Dokonca to bol on, kto podnietil Aloisa Jiráska k napísaniu Psohlavcov.
Pohŕdal (a dával to najavo) obyvateľmi stredných Čiech. Vymyslel pre ne výraz Dementia mesobohemica (Stredočeská hlúposť), ktorý často používal. Traduje sa, že keď niektorý študent pri skúškach nevedel, vždy sa ho spýtal, odkiaľ je. Keď sa dozvedel, že zo stredných Čiech, triumfoval.
Vážnejšia bola jeho neznášanlivosť s chirurgmi. Nikdy neodporúčal pacienta na operáciu apendicitídy (zápalu slepého čreva), ani keď išlo o chorobu akútnu. Ak sa pacient operácie domáhal, ukázal velebným gestom smerom k Maydlovej (chirurgickej) klinike so slovami: „Ak chcete umrieť, choďte tam.“ Sám bojoval s rakovinou konečníka bez operácie. Zomrel v roku 1927, rok pred tým, než boli objavené antibiotiká. Po profesorovi Thomayerovi je pomenovaná známa pražská nemocnica. Fakultná Thomayerova nemocnica v Prahe 4 bola založená v roku 1954 premenou Masarykových domovov (pre dôchodcov) na nemocnicu. V roku 1954 bola zriadená osobitná komisia, ktorá mala rozhodnúť, po kom bude nemocničný areál pomenovaný. Táto komisia nakoniec dala Thomayerovi prednosť pred doktorom Ivanom Hálkom, synom českého spisovateľa Vítězslava Hálka, hoci MUDr. Ivan Hálek bol veľkým zástancom Židov a ako lekár chudobných a ľavicovo orientovaný antifašista spĺňal lepšie vtedajšie marxistické kritériá.
Odborná literatúra
a ďalšie.
Gene Kranz
Eugene Francis „Gene“ Kranz (* 17. august 1933, Toledo) je americký letecký inžinier, bývalý stíhací pilot a vyslúžilý letový riaditeľ a manažér NASA. Ako letový riaditeľ riadil misie programov Gemini a Apollo, vrátane Apolla 11, prvej misie, ktorá pristála s ľudskou posádkou na Mesiaci. Najviac je známy tým, že úspešne riadil tím riadiaceho strediska pri záchrane posádky Apolla 13. V roku 1995 bola jeho práca pri záchrane Apolla 13 vykreslená v rovnomennom filme, kde jeho postavu stvárnil Ed Harris. Je tiež známy svojím krátkym účesom a elegantnými vestami rôznych štýlov a materiálov, ktoré mu šila jeho manželka Marta v období, kedy pracoval ako letový riaditeľ.
Je osobným priateľom amerických astronautov tej doby a zostáva prominentnou postavou v americkej histórii prieskumu vesmíru s ľudskou posádkou. Jeho kariéra bol predmetom niekoľkých celovečerných filmov, dokumentárnych filmov, kníh a článkov v časopisoch. Je držiteľom Prezidentskej medaily slobody. V roku 2010 sa v prieskume Space Foundation stal najobľúbenejším vesmírnym hrdinom.
Štefan Klubert
Štefan Klubert (* 17. november 1919, Spišská Nová Ves – † 31. máj 1986, Levoča) bol katolícky kňaz, dekan v Levoči a bývalý politický väzeň z čias komunistického režimu vo vtedajšom Česko-Slovensku. Podieľal sa spolu s bratmi-reštaurátormi Kotrbovcami na záchrane oltára Majstra Pavla v Levoči. Je pochovaný v rodnej Spišskej Novej Vsi. V roku 2009 mu mesto Levoča udelilo in memoriam čestné občianstvo.
Zo života
Maturoval na gymnáziu v Spišskej Novej Vsi. Za kňaza študoval na Spišskej Kapitule, kde ho biskup Ján Vojtaššák 13. júna 1943 vysvätil na kňaza. V rokoch 19751986 bol dekanom v Levoči. Je po ňom pomenovaná Stredná zdravotnícka škola v Levoči. Štefan Klubert sa zaujímal o medicínu, no pre spor s biskupom štúdiá nedokončil. Pôsobil ako kaplán v Kežmarku, Poprade a v Zubrohlave.
Vec ohľadom štúdia medicíny sa urovnala a neskôr biskup Ján Vojtaššák s tichým súhlasom umožnil Klubertovi medicínske štúdiá, na ktoré aj Klubert nastúpil v Bratislave (a popritom vypomáhal v nemocnici), no zasiahol komunizmus. Klubert bol začlenený do tábora nútených prác v Novákoch, odkiaľ bol presunutý do sústreďovacieho kárneho kláštora v Močenku ako politický väzeň odsúdený v procese Bernard Jaško a spol. (V tomto procese odsúdili na smrť Klubertovho švagra Pavla Kalinaja, ktorý mal v tom čase manželku Kláru a dcéru Beatrix, neskôr vydatú Smerekovskú.)
Klubertovi kapláni
Podľa biskupa Štefana Sečku odchoval Štefan Klubert celé generácie kaplánov, ktorí pri ňom pôsobili v Levoči v rokoch 19531986 a potom sa presunuli do svojich farností. Za jeho života sa malo na levočskej fare vystriedať 32 kaplánov. V generácii „Klubertových“ kaplánov sa napríklad nachádzajú Pavol Dobranský, Vladimír Olos, Emanuel Chyla, František Tondra, Jozef Jarab, Ondrej Palušák, Vladimír Fajkus, Viliam Komár, Jozef Kasan, Jozef Tomáň, Anton Mišek či František Dlugoš.
Film „Štefan Klubert“
V roku 2020 o ňom vznikol rovnomenný film Štefan Klubert, ktorý odvysiela RTVS na Dvojke v nedeľu 1. novembra. Je to portrét, ktorý okrem záchrany oltára Majstra Pavla dokresľuje aj Klubertov vzťah k veriacim, k umeniu (zvlášť fotografii) a jeho vzťah k rodine. „Ako by som  ho charakterizovala mojimi slovami? Bol to človek modlitby a hlbokej viery. Nikdy som z jeho slov nepočula vetu „Nemám čas“. Nikto neovplyvnil a neovplyvňuje až podnes, a to aj 33 rokov od jeho smrti, môj život ako práve on“, uvádza vo filme Štefan Klubert jeho neter Beatrix Smerekovská.
Vo filme sa tvorcom podarilo zachytiť aj ľudí, ktorí, žiaľ, zakrátko zomreli, ako napríklad historik Ivan Chalupecký či biskup Štefan Sečka, ktorý sa osobne s Klubertom poznal a najmä s jeho neterou Beatrix Smerekovskou. „Pri spomienke naňho musí človek otvoriť viac srdce. To vnímam ako jedno veľké požehnanie, ktoré dal nielen Levoči, ale aj diecéze“, povedal v dokumente spišský biskup Štefan Sečka
Tripus
náhľad|[[Atika (kraj)|Atický keramický tripus, cca 850 pred Kr.]] Tripus alebo tripous (, – „trojnožka“) je antický stojan alebo nádoba s tromi nohami. Tripus (mn. č. tripodes) t. j. trojnožka existovala takmer vo všetkých časoch a kultúrach. V starovekom Grécku sa tripodes (hlavne kovové, menej keramické alebo kamenné) najčastejšie používali ako podstavec pod lebes (kotol) alebo iné nádoby. Tripus, nádoba v tvare pologule (často s tromi krúžkami na vrchných okrajoch na prichytenie a pokrievkou) na troch nôžkach, slúžil ako varná nádoba. Bol súčasťou základného vybavenia putujúcich obyvateľov alebo vojakov. Tripodes, z ktorých sa mnohé (najmä v klasických časoch) vyznačovali vynikajúcim spracovaním a bohatým zdobením poslúžili ako symboly víťazstva nad nepriateľom, ceny za víťazstvá v súťažiach (aj v atletických ) alebo ako votívne dary pre božstvá. Britský vedec Michael Ventris v roku 1952 dešifroval text lineárneho písma B na hlinenej tabuľke (má tvar listu a bol nájdený v troch kusoch) objavenej v archívnej miestnosti mykénskeho paláca v archeologickej lokalite Epano Englianos v Messénii a dokázal, že starí Mykénčania hovorili gréčtinou. V texte napr. kombináciou troch znakov ti - ri - po získal sylabický ekvivalent gréckeho slova tripous (trojnožka). Text uvádza aj nádoby, ako napr. panvicu na pečenie (eschara, e-ka-ra), rituálnu nádobu fialé (pi-je-ra). Tieto zistenia publikoval v roku 1953 so svojim spolupracovníkom Chadwickom v slávnom článku, ktorý úplne zmenil dovtedajší obraz Egejskej bronzovej doby.
V Homérových eposoch patrí tripus medzi vysoko cenené výrobky. Napr. v deviatom speve Iliady si Achájci chcú udobriť Achillea darmi, medzi ktorými je aj sedem nových (ohňom nedotknutých) trojnožiek alebo v trinástom speve Odysey ho prijal Odyseus ako vzácny dar od Fajákov. Pôsobivým kolektívnym votívnym darom bol zlatý tripus, ktorý venovali do Delf na pamiatku víťazstva nad Peržanmi grécke štáty po bitke pri Platajách (479 pred Kr.). Tento tripus bol na nohách ozdobený vzájomne prepletenými bronzovými hadmi a na jeho podstavci boli vyryté názvy tridsaťjeden gréckych mestských štátov bojujúcich proti Peržanom. Podľa historika Thukydida pôvodne bolo na ňom vyryté elegické dvojveršie tohto znenia: „Pausanias kráľ, čo velil Helénov vojsku, Foibovi na počesť pamätník vystaviť dal, rozdrviac Peržanov šíky" Toto dvojveršie zložil básnik Simónides z Keu.
Vo veštiarni v Delfách sedela kňažka Pýthia na zlatom tripuse a v mystickom stave extázy (zrejme pôsobením omamných výparov) vydávala nezreteľné zvuky, ktoré zaznamenávali dvaja kňazi a potom ich spracúvali na ťažko pochopiteľné odpovede. O tripuse v delfskej veštiarni píše historik Diodoros: „''... ale potom, čo neskôr mnohí spadli do trhliny pod vplyvom šialenstva a zmizli, obyvatelia tejto oblasti prišli na nápad, že toto nebezpečenstvo odstránia tak, že tam umiestnia jednu ženu ako veštkyňu pre všetkých pýtajúcich sa na proroctvá. Aby ani ona nespadla do trhliny, vyrobili jej tripus, ku ktorému ju pripevnili. Mal tri nohy, preto sa nazýval tripus, a trúfam si povedať, že všetky bronzové tripodes, ktoré existujú až dodnes, sú ich napodobeninami." Podľa Pausania, keď nastal dvadsiaty rok messénskej vojny, Pýtia výsledok tejto vojny vyveštila takto:„Tým dá božstvo messénsku zem a vojenskú slávu, ktorí prví položia obetný dar okolo oltára v ithómskom chráme tripodes (trojnožiek) desaťkrát desať, v tomto množstve, Diovi k pocte. Takto rozhodol Zeus. Lesť klamná prinesie ti prednosť, neskôr príde však trest, veď nemožno oklamať boha. Čiň, ako káže sudba, dnes jednému, zajtra zas iným.''" Pýthia pritom vyveštila Sparťanom víťazstvo, len ak použijú nejakú lesť, kým druhú stranu varovala pred úskokom Sparťanov. Nakoniec v tejto vojne zvíťazili Sparťania, ktorí do messénskeho chrámu boha Dia na hore Ithóme priniesli keramické tripodes zatiaľčo Messénčania ich bohu venovali len menejcenné drevené. Najširšími ulicami (12 m) starovekých Atén boli Panatenajská cesta a cesta Trojnožiek. Cesta Trojnožiek (viedla zo stredu mesta k bránam) dostala názov podľa bronzových trojnožiek, ktoré dostávali chorégoi fýl (vojenských a kultových kmeňových združení) ako víťaznú cenu v básnických (dithyrambických) zborových súťažiach na Dionýziach (divadelných dramatických pretekoch). Dithyramby predvádzal 50členný zbor bez masiek, ktorý tancoval a spieval v orchéstre divadla (na náklady bohatého choréga menovaného fýlou). Víťazný chorégos (mn. č. chorégoi) potom trojnožku venoval bohom. Trojnožky sa stavali aj na strechy malých chrámov. Pretože ich rýchlo pribúdalo (každoročne sa získavali dve ceny: jedna za víťazstvo chlapcov, druhá za víťazstvo mužov), vznikla z nich celá ulica.
Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov 2017
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie 2017, ktoré organizuje Libanon. Na kontinentálne majstrovstvá sa kvalifikovalo 5 najlepších družstiev.
Účastníci
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.
Vladimír Balla
Vladimír Balla (* 8. máj 1967, Nové Zámky) je slovenský spisovateľ.
Paulinet
Paulinet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Paulinet má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Paulinet má 538 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Grímnismál
vpravo|náhľad|387x387bod| „Nikto nepomyslel na súcit, okrem malého Agnara“ od Georgea Wrighta. Mladší Agnarr ponúka mučenému Grímnirovi niečo na pitie. Grímnismál (stará nórčina: [ˈɡriːmnesˌmɔːl]; anglicky 'The Lay of Grímnir') je jednou z mytologických básní Poetickej Eddy. Zachoval sa v rukopise Codex Regius a fragmente AM 748 I 4to. Hovorí sa prostredníctvom hlasu Grímnira, jednej z mnohých masiek boha Odina. Kráľ Geirröth omylom mučil Odina, zamaskovaného ako Grímnira, čo bola osudová chyba, pretože Odin spôsobil, že spadol na svoj vlastný meč. Báseň je písaná väčšinou metrom ljóðaháttr, typickým pre múdroslovný verš.
Štruktúra a história
Prózy s najväčšou pravdepodobnosťou neboli súčasťou pôvodných ústnych verzií Grímnismálu. Henry Adams Bellows naznačuje, že boli pridané v 12. alebo 13. storočí a založené na nejakej naratívnej tradícii týkajúcej sa tejto básne. To nie je celkom isté. Samotná báseň vznikla pravdepodobne v prvej polovici 10. storočia.
Súhrn
Odin a jeho manželka Frigg sedeli v Hlidskjalfe a pozerali sa na svety. Obrátili svoje oči na kráľa Geirrötha, ktorý vládol namiesto svojho zosnulého otca, kráľa Hrauthunga. Geirröth a jeho starší brat Agnarr boli vychovaní Odinom a Friggou. Boh a bohyňa sa zamaskovali za roľníka a jeho manželku a naučili deti múdrosti. Geirröth sa vrátil do kráľovstva svojho otca, kde sa stal kráľom po smrti svojho otca, zatiaľ čo Agnarr býval s obryňou v jaskyni.
V Hliðskjálfe Odin poznamenal Frigge, že jeho nevlastnému dieťaťu Geirröthovi sa darí viac ako jej Agnarrovi. Frigg odpovedala, že Geirröth bol taký skúpy a nehostinný, že by svojich hostí mučil, keby si myslel, že ich je priveľa. Odin to spochybnil a pár v tomto ohľade uzavrel stávku. Frigg potom poslala svoju slúžku Fullu za Geirröthom s tým, že mu poradila, že na jeho dvor čoskoro vstúpi kúzelník, aby ho očaril, a povedala, že ho možno spoznať podľa toho, že žiadny pes nie je dosť zúrivý na to, aby ho napadol.
Geirröth poslúchol Fullovo falošné varovanie. Nariadil svojim mužom, aby zajali muža, na ktorého psy nezaútočili, čo aj urobili. Odin zamaskovaný ako Grímnir, oblečený v tmavomodrom plášti, sa nechal zajať. Uviedol, že sa volá Grímnir, ale viac o sebe nepovedal.
Geirröth ho potom nechal mučiť, postavil ho na osem nocí medzi dva ohne, aby ho prinútil hovoriť. Po tomto prišiel ku Grímnirovi Geirröthov syn, ktorý dostal meno Agnarr po kráľovom bratovi, a dal mu plný roh, z ktorého sa mohol napiť, s tým, že jeho otec, kráľ, nemá právo ho mučiť.
Grímnir potom prehovoril a povedal, že trpel osem dní a nocí, bez pomoci všetkých okrem Agnarra, Geirröthovho syna, o ktorom Grímnir prorokoval, že bude pánom Gótov. Potom sa odhalil, kým je, ako Najvyšší a sľúbil Agnarrovi odmenu za nápoj, ktorý mu priniesol.
Prechádzajúc od prózy k poézii od monológu Odina zamaskovaného za Grímnira, Grímnir obšírne opisuje kozmogóniu svetov, príbytky ich obyvateľov, seba a jeho mnohé podoby.
Nakoniec sa Grímnir obráti na Geirrötha a sľúbi mu nešťastie, čím odhalí svoju pravú identitu. Geirröth si vtedy uvedomil veľkosť svojej chyby. Keď sa dozvedel, že je nešťastný, rýchlo vstal, aby vytiahol Odina z ohňa, ale meč, ktorý mal položený na kolene, sa mu pošmykol a spadol, takže keď sa kráľ potkol, napichol sa naň. Odin potom zmizol a Agnarr, syn mŕtveho kráľa Geirrötha, vládol namiesto svojho otca.
V popkultúre
12. album komiksu Valhalla voľne čerpá z tejto básne.
V televíznej adaptácii Neila Gaimana Americkí bohovia z roku 2017 sa postava Mad Sweeney odvoláva na Pána Wednesdaya ako Grimnira. Pán Wednesday neskôr napodobňuje Odinovo odhalenie jeho identity prostredníctvom jeho rôznych mien, keď odhaľuje svoju vlastnú pravú identitu.
Alex (prvé meno)
Alex je mužské krstné meno. Na Slovensku má meniny 9. januára.
La Champenoise
La Champenoise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kĺbový hrbček
Kĺbový hrbček  je kostný výbežok na spánkovej kosti, ktorý je umiestnený na zadnom konci vonkajšej plochy spánkovej šupiny. Hrbček tvorí prednú hranicu dolnej čeľuste a za živa je pokrytý chrupavkou.
Payrin-Augmontel
Polohopis
Payrin-Augmontel má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Payrin-Augmontel má 2182 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Kráľova skala (vrch v Nízkych Tatrách)
Kráľova skala je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Telgártom, približne juhozápadne od Popradu.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Kráľova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územia obcí Šumiac a Telgárt. Najbližšími sídlami sú južne situované obce Telgárt a Šumiac, severovýchodne leží Vernár. Vrch je súčasťou Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Kráľova skala leží na juhovýchodnom úbočí mohutnej Kráľovej hole na východnom okraji Kráľovohoľských Tatier. Východne leží Popová a Gregová, južne Priehybka , Čelo  a Grúň , západne Ždiarna  a Orlová  a severne Kráľova hoľa, Tri kopce , Úplaz  a Košarisko. Oblasť patrí do povodia Hrona, kam smerujú i potoky, odvodňujúce svahy Kráľovej skaly. Blízkym sedlom prechádza lesná cesta z obce Šumiac k vysielaču na Kráľovej holi a vrcholom vedie turistická trasa z Telgártu.
Výhľady
Vrcholovú skalnatú časť pokrýva nízka hôľnatá vegetácia s nesúvislým porastom kosodreviny, ktoré umožňujú nerušený kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Kremnické vrchy, Poľanu, Veporské, Stolické a Volovské vrchy, Spišsko-gemerský kras, Branisko, Levočské vrchy a východný okraj Vysokých Tatier.
Koronavírus
Koronavírus alebo coronavírus môže byť:
Koronavírusy alebo coronavírusy môže byť slovenský názov:
Ulica Zuzany Chalupovej
Ulica Zuzany Chalupovej je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa na sídlisku Slnečnice - zóna Mesto v miestnej časti Lúky.
Je pomenovaná podľa Zuzany Chalupovej maliarky slovenského pôvodu zo Srbska. Tvorí ju zástavba bytových domov, ktoré boli postavené na začiatku 21. storočia. Na ulici sa nachádza Slnečnice Market, hračkárstvo, barber, bar, vinotéka...
La Chapelle-Orthemale
La Chapelle-Orthemale je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Phycophyta
Phycophyta môže byť v niektorých systémoch:
La Chapelle-Orthemale
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labouristická strana (Spojené kráľovstvo)
Labouristická strana je stredoľavicová politická strana vo Spojenom kráľovstve. Bola založená na začiatku 20. storočia. Od roku 1920 bola hlavnou stranou na ľavej strane politického spektra v Anglicku, Škótsku a Walese, ale nie v Severnom Írsku, kde len nedávno začala budovanie svojej organizačnej štruktúry.
Vo voľbách roku 1997 strana pod vedením Tonyho Blaira zvíťazila, aj keď sa pôvodná veľká väčšina v Dolnej snemovni znížila na 167 kresiel a roku 2005 až na 66 poslancov. Labouristi sú vedúcou silou vo waleskej koaličnej vláde a opozičnou stranou v Škótskom parlamente.
Politika strany
Strana pôvodne vznikla z iniciatívy odborárskeho hnutia a socialistických strán ako platforma pre podporu záujmov robotníckej a nižšej triedy, napriek tomu dnes podporuje aj záujmy strednej triedy. Pôvodne strana presadzovala ľavicové a socialistické idey ako štátne vlastníctvo dôležitých odvetví priemyslu, zásahy vlády do hospodárstva, prerozdeľovanie bohatstva, zvyšovanie práv pre robotníkov a slabšie sociálne skupiny, sociálny štát alebo verejne spravované a financované zdravotníctvo a školstvo. Na konci 80. rokov začala strana pod vedením Neila Kinnocka, Johna Smitha a Tonyho Blaira zastávať názory podporujúce regulovanú trhovú ekonomiku, čo viedlo k tomu, že začala byť označovaná ako sociálnodemokratická alebo dokonca ako strana tzv. tretej cesty.
Od roku 2015, po zvolení Jeremyho Corbyna, sa strana vracala k niektorým pôvodným demokraticky socialistickým myšlienkam. Labouristická strana sa prejavuje silne proeurópsky, hoci aj v rámci nej pri odchode krajiny z EÚ existovala frakcia „Labour Leave“.
Kritika
V roku 2019 vyšlo najavo, že v strane bol silne rozšírený antisemitizmus, ktorý vedenie strany vrátane predsedu Jeremyho Corbyna dlhodobo neriešilo. Bolo zaznamenaných viac ako 130 nevyriešených prípadov, kde členovia strany prejavovali nenávistné prejavy na adresu Židov vrátane ich vyhladenia. Tresty v takýchto prípadoch buď neprišli, alebo boli slabé.
Propylacetát
Propylacetát alebo propylester kyseliny octovej či propyl-etanoát je organická zlúčenina. Každoročne sa ho vyrába takmer 20,000 ton na použitie ako rozpúšťadlo. Táto bezfarebná tekutina je známa svojou charakteristickou vôňou hrušiek. Kvôli tomu sa bežne používa vo voňavkách a ako prídavná látka v potravinách. Vzniká esterifikáciou kyseliny octovej s 1-propanolom, často cez Fischer-Speierovu esterifikáciu s kyselinou sírovou ako katalyzátorom a vodou ako vedľajším produktom.
Péchaudier
Péchaudier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Péchaudier má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Péchaudier má 187 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Laserová harfa
náhľad|Jean-Michel Jarre hrá na laserovú harfu počas koncertu v [[Bratislava|Bratislave v roku 2016.]] Laserová harfa je hudobný nástroj, ktorý patrí do skupiny elektro-optických nástrojov.
Bola zostrojená Nemcom Bernardom Szajnerom v roku 1980. Po prvýkrát ju verejne použil hudobník Jean-Michel Jarre v októbri 1981 na koncertoch v Číne. Odvtedy sa neodmysliteľne spája s jeho koncertmi.
Spočiatku bola dosť nebezpečná pre vysoký výkon použitého lasera. Aby sa predišlo zraneniam, museli sa nosiť špeciálne okuliare a azbestové rukavice. V súčasnosti sa na stavbu harfy zvyčajne používajú bezpečnejšie, slabšie lasery. Laserová harfa je ovládacia klaviatúra a ak nie je pripojená k syntetizátoru, nevydá zvuk. Konštrukcia harfy obsahuje: laserový lúč, hranolový rozptyl lúčov, fotorezistor, midi sekciu a syntetizátor.
Používa sa hlavne na koncertoch. Používajú to okrem iného Bernard Szajner, Jean Michel Jarre, Claude Lifante, Sebastien Pamart.
Dracaena kaweesakii
Dracaena kaweesakii je strom z rodu dracéna, objavený v roku 2013.
Dorastá až do výšky 12 metrov s priemerom koruny až 12 metrov. Kmeň stromu môže dosiahnuť až priemer jedného metra. Tento druh dračieho stromu objavili v roku 2013 vedci v Thajsku a pomenovali ho podľa mena jedného z vedcov. Má jemné čepeľovité listy s bielym okrajom. Kvety majú jasno oranžové vlákna. Má atraktívny vzhľad a rozsiahle vetvenie.
Music festival Piešťany
Music festival Piešťany (v minulosti Piešťanský hudobný festival alebo Piešťanský festival, skratka PF) je medzinárodný festival klasickej hudby, ktorý sa koná v Piešťanoch každoročne od roku 1956. Festival je druhým najstarším festivalom na Slovensku po Hudobnom lete Trenčianske Teplice. Hlavnými organizátormi sú Dom umenia Piešťany, ktorý je aj hlavným miestom konania koncertov, spolu s Mestom Piešťany a Slovenskými liečebnými kúpeľmi Piešťany. V desiatych rokoch 21. storočia sa festival rozšíril aj do miest Hlohovec a Nové Mesto nad Váhom.
Iniciátorom a zakladateľom festivalu bol hudobný skladateľ Eugen Suchoň, ktorý ho spolu so svojimi spolupracovníkmi pozdvihol už v prvých rokoch existencie na špičkovú európsku úroveň. Počas doterajších ročníkov na ňom účinkovali najvýznamnejšie hudobné slovenské i zahraničné telesá a vynikajúci vokálni i inštrumentálni sólisti. K pravidelným účinkujúcim patria Slovenská filharmónia, Štátna filharmónia Košice, Štátna opera Banská Bystrica, Slovenský komorný orchester Bohdana Warchala, Štátny komorný orchester Žilina, Moyzesovo kvarteto, Umelecký súbor Lúčnica či SĽUK. Pred dobudovaním Domu umenia sa hlavné koncerty konali v sále hotela Slovan a v piešťanskom amfiteátri.
náhľad|left|Koncert [[Slovenská filharmónia|Slovenskej filharmónie a Slovenského filharmonického zboru počas 65. ročníka festivalu v roku 2020.]]
Pavol Dinka
RSDr. Pavol Dinka (* 29. november 1942, Skalica) je slovenský spisovateľ literatúry faktu, novinár, mediálny analytik a prekladateľ. Pôsobil na ministerstve kultúry Slovenskej republiky (SR) za tretej vlády Vladimíra Mečiara (19941998) a v Rade pre vysielanie a retransmisiu (20092015).
Štúdiá a pracovný životopis
Po ukončení Strednej všeobecnovzdelávacej školy (1960) a Strednej priemyselnej školy stavebnej (1962) absolvoval v roku 1968 polročné štúdium angličtiny v Missouri, USA, v roku 1980 ukončil štúdium na Vysokej škole politickej ÚV KSČ v Bratislave (politológia) a v roku 1992 absolvoval trojmesačný žurnalistický študijný pobyt v USA.
V rokoch 19682004 bol redaktorom západoslovenského denníka Hlas ľudu, tlačového orgánu Západoslovenského krajského výboru Komunistickej strany Slovenska (do roku 1990), pričom od roku 1990 pôsobil ako jeho šéfredaktor. V rokoch 19941998 bol vedúcim kancelárie ministra kultúry SR. V rokoch 19982001 pracoval v riadiacich funkciách spoločností Mabex (vydavateľ krajských denníkov) a v rokoch 20012004 v spoločnosti Slovakopress. Členom slovenskej Rady pre vysielanie a retransmisiu bol v rokoch 20092015.
Od roku 2013 je redaktorom Literárneho týždenníka, časopisu Spolku slovenských spisovateľov (SSS), pričom v rokoch 20162018 bol jeho šéfredaktorom. V rokoch 20152019 bol podpredsedom SSS pre médiá a od roku 2017 je členom predstavenstva SSS pre mediálnu sféru.
Zimnoplavecké aktivity
Dve knihy Dinkovej tvorby sa venujú (aj) zimnému plávaniu a otužovaniu, a to na základe vlastných životných aktivít a skúseností z rokov 20002012.
Pavol Dinka spoluzakladal o. z. Slovenské ľadové medvede – Polar bears Slovakia (2006). Bol členom prvej slovenskej otužileckej štafety, ktorá preplávala v roku 2003 Lamanšský prieliv,
Kontroverzie
V januári 2009, krátko po zvolení Dinku do Rady pre vysielanie a retransmisiu počas prvej vlády Roberta Fica, obvinil novinár denníka SME Tomáš Bella Pavla Dinku z plagiátorstva, keď na blogu uviedol, že Dinkova kniha Slovenské masmédiá : Metódy manipulácie z roku 2008 obsahuje fragmenty jeho seminárnej práce z roku 2001. Vtedajší riaditeľ Transparency International Slovensko Gabriel Šipoš vyčíslil, že šlo približne o tretinu Bellovej práce, spolu 740 slov. Dinka sa bránil tým, že o Bellovom texte nevedel a úryvky označené ako plagiát pochádzajú od jeho známeho (v roku 2022 ho dodatočne identifikoval ako syna osvetového pracovníka Jozefa Pokorného ), ktorý súhlasil s ich zverejnením v knihe, no neželal si byť uvedený ako ich autor. Šipoš tiež upozornil na to, že si Dinka pod pseudonymom Jozef Pálenický napísal recenziu tejto knihy pre časopis Záhorák, ktorá bola kópiou jej úvodu. Informáciu následne zverejnil aj denník SME s tým, že Dinka Bellov text použil už v roku 2007, v článku „Nevyvážená ‚tlačenka‘ tlačových médií“, publikovanom v časopise Slovenské pohľady, rovnako pod pseudonymom J. Pálenický. Svoj pohľad na kauzu Dinka opísal v knihe Žurnalisti – lovci vo svorke z roku 2010.
Literárne ocenenia
Pavol Dinka získal tieto ocenenia:
Diela
Knižná tvorba Pavla Dinku pokrýva do súčasnosti 20 pôvodných kníh (vrátane spoluautorstva), množstvo publicisticýh článkov, niekoľko elektronických publikácií (audiokniha, CD-ROM, e-kniha), ktoré možno rozdeliť na literatúru faktu, knihy esejí, publicistické knihy a články, iné knihy. Je aj prekladateľom knih z angličtiny a publikoval aj v rozhlase. Dominantnou inšpiráciou jeho tvorby je skalický a záhorský región.
Veľká cena Abú Zabí 2022
Veľká cena Abú Zabí 2022 (angl. Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix 2022), ktorá sa uskutočnila 20. novembra 2022 na okruhu Yas Marina Circuit v Abú Zabí v Spojených Arabských Emirátoch, bola záverečná Veľká cena sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Boli to posledné preteky v kariére štvornásobného majstra sveta Sebastiana Vettela. Aj pre Daniela Ricciarda, Micka Schumachera a Nicholasa Latifiho to boli (zatiaľ) posledné preteky, keďže nemajú zmluvu na rok 2023.
Max Verstappen sa už pred poslednými pretekmi sezóny stal majstrom sveta. Charles Leclerc a Sergio Pérez boli v celkovom poradí na druhom a treťom mieste so rovnakým počtom bodov.
Priebeh kvalifikácie
Verstappen získal v kvalifikácii pole position pred svojím tímovým kolegom Sergiom Pérezom a Charlesom Leclercom.
Priebeh pretekov
Verstappen, Leclerc a Pérez skončili na prvých troch miestach v tomto poradí; na rovnakých miestach skončili aj celkovo.
Kvalifikácia
Poznámky:
Preteky
Poznámky:
Banský vrch (vrch v Štiavnických vrchoch)
Banský vrch je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad obcou Banská Hodruša, približne východne od Žarnovice.
Poloha
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Žarnovica a na katastrálnom území obce Hodruša-Hámre. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí ležiaca Banská Hodruša (Hodruša-Hámre) a severne situované Vyhne, západným smerom je Žarnovica a východným osada Banky (Banská Štiavnica). Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis
Banský vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Paradajs západným smerom cez Hadovú na Trejbolc. Južným smerom susedí plytkým sedlom oddelený Malý Kerling, východne leží Končiar a Hadová , severne  Spálený vrch  a Klokoč  a západne Trejbolc. Oblasť patrí do povodia Hrona, kam vodu zo severnej časti masívu odvádza Vyhniansky potok a z južnej Hodrušský potok. Na vrchol nevedie značený chodník, no okolím vedú trasy z Vyhní.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý les, ktorý ponúka najmä južný smerom obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou a nesúvislou vegetáciou vidieť najmä okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri vhodných podmienkach tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Nízke Tatry, Poľanu a južným smerom i niektoré z pohorí v severnom Maďarsku.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no v rázcestí Kerling a Kešnerovská sa križujú trasy z okolitých obcí. Hrebeňom sa dá vystúpiť na vrchol Banského vrchu.
Zoznam geovedných článkov/Á
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
áb
Ábú (pohorie)
Kazimierz Polański
Kazimierz Polański (* 6. apríl 1929, Berezdivci, Ukrajina† 7. február 2009, Katovice, Poľsko) bol poľský jazykovedec, popredný špecialista v oblasti polabčiny. Autor 150 odborných publikácií, z toho 11 kníh.
Zoznam geovedných článkov/Á
ál
Álen
Kazimierz Polański
Bol autorom základných diel z oblasti všeobecnej lingvistiky a slavistiky. Je známy svojimi monumentálnymi slovníkovými dielami a encyklopédiami. Bol spoluredaktorom „Słownika terminologii językoznawczej“ a „Encyklopedii języka polskiego“. Pod jeho redakciou bol zostavený slovník „A Terminological Dictionary of Algebraic Linguistics“ a dve vydania „Encyklopedii językoznawstwa ogólnego“.
Po mnoho rokov bol šéfredaktorom „Biuletynu Polskiego Towarzystwa Językoznawczego“, významného lingvistického časopisu. Bol tiež zakladateľom a redaktorom časopisu „Linguistica Silesiana“.
Africký pohár národov 1968
Africký pohár národov 1968 bol šiestym ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj sa hral v Etiópii v dňoch od 12. do 21. januára 1968. Na turnaji sa prvýkrát predstavilo osem účastníkov. Tímy boli rozdelené do dvoch skupín po štyri a z každej skupiny postúpili prví dvaja do semifinále. Obhajcom titulu bola Ghana.
Latifa Ibn Ziaten
Latifa Ibn Ziaten (* 1. január 1960, Tétouan, Maroko) je aktivistka, vedie francúzsko-marocké občianske združenie.
Je matkou Imada Ibn Ziatena, narodeného v roku 1981, prvého vojaka zavraždeného v Toulouse Mohammedom Merahom 11. marca 2012.
Biografia
Po tomto stretnutí sa rozhodla v apríli 2012 vytvoriť združenie Imad-Ibn-Ziaten pre mládež a pre mier s cieľom pomôcť mladým zo znevýhodnených štvrtí a podporiť sekularizmus a medzináboženský dialóg. Združenie je reprezentované hercom Jamelom Debbouzom a kanceláriu mu dala k dispozícii radnica 4. parížskeho obvodu, menovite Christophe Girard.<abbr class="abbr" title="Quatrième">
19. novembra 2015 v prítomnosti prezidenta François Hollanda Latifa Ibn Ziaten dostala Cenu za prevenciu konfliktov od Chiracovej nadácie za svoju prácu pri podpore medzináboženského dialógu a kultúry mieru.
Peyregoux
Peyregoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Peyregoux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Peyregoux má 93 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Basketbalová extraliga mužov 2011/12
Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2011/12 bol 20. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenskou basketbalovou asociáciou (SBA). Zo svojho tretieho titulu v histórii sa tešili hráči BC Prievidza, ktorí získali titul po dlhých 17-tich rokoch.
V extralige bolo v tejto sezóne iba 9 družstiev, pretože tím BK Inter Bratislava, ktorý skončil v minulej sezóne na 10. mieste, neprejavil záujem štartovať a pôsobil tak len v najvyššej českej súťaži Mattoni NBL. Víťaz 1. ligy MBK AŠK Slávia Trnava ani v poradí druhý tím Slávia TU Bemaco Košice, taktiež neprejavili záujem štartovať v najvyššej súťaži z finančných dôvodov. V dôsledku toho zo súťaže nikto nevypadával.
Účastníci
Pozn: Tím Levíc účinkuje zároveň aj v českej najvyššej súťaži.
Tabuľka po základnej časti
Pozn: Spišská Nová Ves má 1 kontumačnú prehru bez priznania bodu. Pri rovnosti bodov rozhodujú vzájomné zápasy.
Play-off o 3. miesto
(na odvetu)
Kačica ostrochvostá
Kačica ostrochvostá (lat. Anas acuta) je zúbkozobec a patrí do čeľadi kačicovité. Žije v celej Holarktíde. Na Slovensku hniezdi vzácne, v období migrácie bola zistená v 20,30 % mapovacích kvadrátov ako zimujúca bola zaznamenaná iba v 7 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kačica ostrochvostá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia klesá, za obdobie 20,4 rokov (tri generácie) poklesla európska populácia o 25%, za posledných 40 rokov klesla populácia v severnej Amerike o 77,3%.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 0 – 10, zimujúcich jedincov 5 – 30. Druh bol fluktujúci. Ekosozologický status v roku 1995 E – ohrozený druh. V roku 1998 EN:B1,3c, EN – ohrozený. V roku 2001 EN - ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC3 – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia V – zraniteľný druh.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 05 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov (20072018) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802018) boli fluktujúce. Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola fluktujúca.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 3000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Peyrole
Peyrole je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Peyrole má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Peyrole má 480 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Eurydiké (dcéra Pelopa)
Eurydiké alebo Eurydika alebo zriedkavo Eurydike (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, ) je v gréckej mytológii dcéra Pelopa, kráľa v Élide a jeho manželky Hippodameie.
Kráľ Pelops bol synom sipylského kráľa Tantala, ale zo Sipylu ho vyhnal trójsky kráľ Ilos. Pelops sa nato oženil s Hippodameiou a stal sa tak nástupcom kráľa Oinomaa na tróne v élidskej Pise. Eurydika bola ich dcérou, rozhodne nebola tak neblaho preslávená ako jej bratia Atreus a Thyestes. Eurydiku niektoré antické pramene uvádzajú ako matku Alkmény.
La Chapelle-Saint-Laurian
La Chapelle-Saint-Laurian je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ñ
náhľad|Ilustrácie
Ñ (minuskula ñ) je písmeno latinky. Vyskytuje sa v španielčine, galícijčine, astúrčine, baskičtine, filipínčine, chamorro, guaraníjčine, krymskej tatárčine a v jednej z abecied votčiny. Znak je zložený z písmena N a tildy. Vyslovuje sa ako palatálna nazála (slovenské ň).
Budova Slovenskej obilnej spoločnosti
Budova Slovenskej obilnej spoločnosti je objekt nachádzajúci sa v Bratislave na Hlbokej ceste 2, postavená v rokoch 1941 až 1943 podľa projektu Juraja Tvarožka z roku 1940.
Budova je poslednou veľkou Tvarožkovou realizáciou, na ktorej pracoval na základe prvenstvu v súťaži staviteľa Tatra, stav. úč. spol. Pôvodne slúžila Slovenskej obilnej spoločnosti (SOS), ktorá obchodovala s obilím v rámci Obilnej spoločnosti pre Slovensko (OSS). Budova bola koncipovaná vo funkcionalistickom štýle. Trojkrídlový objekt mal štyri poschodia a dva suterény. Okrem kancelárií sa na horných poschodiach nachádzali byty.
Budove štýlovo uškodili dostavby a prestavby v rokoch 1968, 1985, resp. 1998, kedy bolo postupne dostavané štvrté krídlo s kinom a kuchyňou, nadstavané piate poschodie a klasicizujúci tympanón v atike spolu s mohutnou elipsovitou markízou nad vstupom. Pozoruhodné dielo neskorej moderny tým prišlo o svoj pôvodný charakter.
Samotné obilné obchodovanie na Slovensku realizovala Slovenská obilná účastinná spoločnosť (SOS) ako akciová spoločnosť, pričom akcionármi boli jednotliví obchodníci s obilím. Na SOS bola uvalená dočasná národná správa dňa 20. júna 1939 a potom dňa 24. apríla 1945 aby dňa 17. mája 1946 SOS prešla pod národnú správu. Situácia sa zopakovala aj po februári 1948, keď dňa 20. mája 1948 bola výmerom uvalená na SOS dočasná národná správa až nakoniec bola 30. júna 1949 znárodnená zoštátnením. V roku 1947 budova slúžila SOS a OSS a kedy ju zabralo ÚV KSČ ale v roku 1968 im už patrila.
Počas komunistického režimu slúžil objekt ako sídlo Ústredného výboru KSS (symbol režimu). Po Nežnej bolo najprv sídlom Ministerstva školstva a potom až do súčasnosti Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky.
La Châtre (obec)
La Châtre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
B̈
B̈ (minuskula b̈) je špeciálne písmeno latinky. Nazýva sa B s prehláskou. V súčasnosti sa už toto písmeno nepoužíva, ale predtým sa používalo v prepise dnes už nepoužívanej Manichejskej abecedy, kde ho reprezentoval znak (bheth) (𐫂).
Unicode
V Unicode majú písmená B̈ a b̈ tieto kódy:
Pont-de-Larn
Pont-de-Larn je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn, v regióne Midi-Pyrénées.
Polohopis
Pont-de-Larn má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Pont-de-Larn má 2871 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Spolok včelárov Slovenska
Spolok včelárov Slovenska (SVS) je nástupnícka celoslovenská organizácia najstarších včelárskych spolkov na Slovensku, jednak Krajinského Ústredia Spolkov včelárskych na Slovensku (1931) a Prvého Spolku slovenských včelárov na Slovensku (vtedy v Hornom Uhorsku) založeného Štefanom Závodníkom v roku 1869. Jeho úlohou je chrániť a rozvíjať záujmy slovenských včelárov na rôznych úrovniach, vzájomná pomoc, vzdelávanie spoločnosti v oblasti včelárstva, uchovávanie a odovzdávanie duchovného odkazu tých, ktorí sa zaslúžili o jeho rozvoj.
Spolok pokračuje vo vydávaní časopisu Slovenský včelár, ktorý vychádza od r. 1923.
Externé odkazy
Oficiálna stránka Spolku včelárov Slovenska Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.
Zoznam piesní Michala Dočolomanského
Toto je zoznam piesní herca, speváka, moderátora a imitátora Michala Dočolomanského.
Zoznam
poz. - pieseň - (autor hudby piesne / autor textu piesne)
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
La Châtre-Langlin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Abrádž al-Bajt
Abrádž al-Bajt (arabským písmom ابراج البيت) je komplex budov v saudskoarabskom meste Mekka.
Najvyššia z týchto budov, Funduk al-Burdž (Hotel Tower), má 601 metrov, čím je treťou najvyššou budovou na svete. Jej hodiny majú priemer 43 metrov, čím sú najväčšie na svete. Megatall Hotel Tower je aj najvyššou hodinovou vežou sveta. Komplex stojí pred Kábou. Budova je zakončená polmesiacom.
Budovy sú pomenované po islamských symboloch: po Hotel Tower sú druhými najvyššími Zamzam a Hádžar (po slovensky Hagar) - Zamzam je významný islamský prameň a Hagar bola služobníčka Sáry, manželky Abraháma. Tieto dve budovy sú vysoké 260 metrov. 250 metrov sú vysoké Makám a Kibla - kibla je smer, ktorým sa modlia moslimovia (vždy smeruje k Mekke). Najnižšie, 240 metrov vysoké Marwa a Safá (pozri As-Safá a Al-Marwa) sú v skutočnosti dva vŕšky nachádzajúce sa vo Veľkej mešite.
Rozloha poschodí je 1 500 000 m², čím je najväčšia na svete. Má 120 poschodí a 95 výťahov, čím je to budova s druhým najvyšším počtom výťahov, po Willis Tower, ktorý má výťahov 120.
Chrám svätého Juraja (Panagiurište)
Chrám svätého Juraja  je pravoslávny chrám z druhej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky. Je katedrálnym chrámom mesta Panagiurište, ako aj Panagiurského duchovného okruhu.
Poudis
Polohopis
Poudis má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Chrám svätého Juraja (Panagiurište)
Ďalšie názvy
Chrám je známy aj pod názvami Chrám svätého veľkomučeníka Juraja Víťazného, alebo Katedrálny chrám svätého Juraja Víťazného.