cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henry David Thoreau
Život
Na jar roku 1845 začal žiť samotárskym životom. Postavil si zrub na Emersonovom súkromnom pozemku pri jazere Walden a 4. júla 1845 ( symbolicky na Deň nezávislosti) sa tam nasťahoval. Počas celého 26 mesiacov dlhého pobytu v zrube bol v úzkom kontakte s rodinou i priateľmi. Knihu Walden začal písať v roku 1846. V júli tohto roku bol zatknutý a na jednu noc uväznený za to, že na protest proti úlohe štátu pri udržiavaní otroctva neplatil niekoľko rokov daň z hlavy. Ešte v ten istý večer neznáma osoba (pravdepodobne jeho teta Maria Thoreau) dlžnú sumu uhradila. Nasledujúce ráno Thoreaua, ktorý odmietol sám odísť, vyhodili z väzenia. Po celý zvyšok jeho života teta a ostatní členovia rodiny platili za Thoreaua dane, aby sa vyhli ďalšej konfrontácii.
V roku 1862 dokončil štyri posledné eseje.
Zomrel 6. mája na tuberkulózu. Pochovali ho 9. mája 1862 na pohrebisku New Burying Ground v Concorde, neskôr boli jeho pozostatky prevezené na neďaleký cintorín Sleepy Hollow.
Karol Juraj Rumy
Karol Juraj Rumy (= Rumi) (de Rum et Rába-Doroszló; * 18. november 1780, Spišská Nová Ves, Slovensko† 5. apríl 1847, Ostrihom, Maďarsko) bol významný slovenský učenecpolyhistor, evanjelický farár, pedagógprofesor, prírodovedecentomológ.
Životopis
Narodil sa v roku 1780 v Spišskej Novej Vsi v rodine obchodníka zemianskeho pôvodu Jána Juraja Rumyho a jeho manželky Anny Zuzany. Po skončení základnej školy pokračoval v štúdiu v Kežmarku a v maďarskom Debrecíne. V roku 1800 odchádza študovať na univerzitu do Göttingenu. Obdržal pozvanie učiť na gymnázium v rodnom meste v čase, keď pôsobil vo funkcii conrektora a profesora gréčtiny, latinčiny, nemčiny, francúzštiny, dejepisu a zemepisu na gymnáziu v Tešíne. 23. júla 1807 zaujal funkciu rektora školy. Jeho pôsobenie na škole vzhľadom na jeho encyklopedické vedomosti bolo veľkým prínosom. Po smrti manželky Wilhelmíny, rod. Mittererovej, dostal v roku 1808 pozvánku učiť na evanjelickom lýceu v Levoči. Odtiaľ odišiel za evanjelického farára do Smolníka. Po získaní doktorátu filozofie v roku 1809 na univerzite vo Wittenbergu prijal pozvanie na evanjelické lýceum do Šopronu, kde učil okrem filozofie i dejepis. Pôsobil aj medzi srbskou mládežou v Karlovaci. V rokoch 18211824 bol zástupcom rektora bratislavského lýcea. Odtiaľ odišiel do Viedne a nakoniec sa usadil v Ostrihome, kde sa stal profesorom práva.
Historické pramene ho označujú za vzdelanca veľkého formátu. Bol členom viacerých učených spoločností v Európe a Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej, prispieval do Slovenských národných novín redigovaných Ľudovítom Štúrom (pod pseudonymom Dragutin). Bol aj aktívnym členom Mineralogickej spoločnosti v Jene, v ročenke ktorej uverejnil štúdiu o spišských mineráloch. Autor mnohých monografií, ktoré publikoval v latinskom i nemeckom jazyku, štúdií v oblasti poľnohospodárstva, botaniky, zemepisu a práva. Pripravil do tlače rukopisy Tomáša Maukscha – spišského botanika, zakladateľa tatranskej floristiky. Jeho bohatá knižnica sa stala majetkom Uhorskej akadémie vied. Zomrel v roku 1847 v Ostrihome.
Entomologické aktivity
Pre históriu slovenskej entomológie majú význam jeho faunistické zbery a prieskumy, ktoré prevádzal ešte v mladosti v okolí Spišskej Novej Vsi. Prehľad získaného hmyzu zverejnil v svojich dvoch prácach.
Martin Pyndt
Martin Pyndt (* 13. júl 1977) je bývalý dánsky hokejový útočník.
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu Rodövre Might Bulls v najvyššej dánskej súťaži.
Reprezentácia
Dánsky Tréner Mikael Lundström ho nominoval Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 39.
NGC 458
NGC 458 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Tukan, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 6. septembra 1826.
Nagyvejke
Nagyvejke je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Bonyhád.
Má rozlohu 777 ha a žije tu 169 obyvateľov (2007).
Benny Goodman
Benny Goodman, celým menom Benjamin David Goodman (* 30. máj 1909 – † 13. jún 1986) bol legendárny swingový kapelník, (neskôr džezový) klarinetista, skladateľ a herec, ktorý si počas dlhoročnej kariéry vyslúžil prezývky ako "Kráľ swingu", "Patriarcha klarinetu", "Pán profesor" alebo "Starý swingový štátnik".
Jeho bigband sa spočiatku preslávil ako súčasť zábavného programu Let's Dance, ktorý bežal v sobotu večer na televíznom kanáli NBC na začiatku roku 1935. Svoju kariéru začal už ako 20 ročný v roku 1929, keď hrával s populárnymi skupinami a orchestrami, ktoré okrem vystupovania v televízii a rádiu aj nahrávali hudbu ku krátkym filmom.
Nak
Nak je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Dombóvár.
Má rozlohu 2778 ha a žije tu 625 obyvateľov (2007).
NGC 459
NGC 459 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. októbra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Preigney
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
In memoriam
In memoriam je ustálený latinský výraz, ktorý doslova znamená „na pamäť“ alebo „na pamiatku“, a používa sa v zmysle „posmrtne“, napríklad pri udeľovaní vyznamenania a ocenení už zosnulým osobám. Časté je v prípade vojakov, policajtov, hasičov a pod. ktorí zahynú pri výkone služby. Niektoré krajiny majú dokonca aj špeciálne vyznamenania a ocenenia, ktoré sa udeľujú výhradne in memoriam, za obetovanie vlastného života. Formu ocenenia má aj ich posmrtné povýšenie do vyššej hodnosti. Posmrtne však môžu byť udelené napríklad aj akademické tituly.
Vologaises V.
Vologaises V. (po stredoperzsky Valgaš) bol partský veľkokráľ z rodu Arsakovcov, ktorý vládol v rokoch 191/192–207/208. Jeho otcom bol kráľ Vologaises IV., ktorý Partskej ríši vládol viac ako štyridsať rokov, jeho synmi neskorší králi Vologaises VI. a Artabanos IV.
Vláda
Vologaisova vláda bola z veľkej časti vyplnená zápasom s Rímskou ríšou a priebeh aj vyústenie týchto vojen je prakticky to jediné, čo možno z vtedajšieho diania detailne zrekonštruovať. Konflikt vypukol potom, ako partský kráľ počas občianskej vojny v Ríme (193–194) podporoval pretendenta trónu, ktorý nakoniec neuspel (Pescennia Nigra). Napriek tomu, že táto podpora nebola príliš efektívna (Vologaises len sľúbil, že vyzve svojich vazalov, aby Nigrovi pomohli), nový cisár Septimius Severus hneď po ovládnutí impéria podnikol výpravu proti severnej Mezopotámii.
Anton Hodinka
Anton Hodinka (* 13. január 1864, Ladomirov – † 15. júl 1946, Budapešť) bol rusínsky historik.
Študoval na gymnáziu v Marosille, Užhorode, Budapešti a na historickom inštitúte vo Viedni. V roku 1891 PhDr., 1912 univerzitný profesor, 1910 člen korešpondent, 1933 riadny člen UAV. Roku 1892 archivár Ministerstva financií, knihovník knižnice cisárskeho rodu vo Viedni, 1906 prof. Právnickej akadémie, 1912 prednášal na Alžbetínskej univerzite v Bratislave, po jej zániku odišiel do Maďarska, 1923 prednášal na univerzite v Pécsi, od 1935 na odpočinku.
Vologaises V.
Vláda
Jeho protivník, kráľ Vologaises, zápasil v tom čase s vážnymi problémami. V Iráne prepukli povstania, ktoré sa podarilo len s námahou potlačiť. Hneď potom vypukol konflikt s adiabenským kráľom Narsom, ktorý sa počas Severovej výpravy asi správal príliš prorímsky, čo ho po dobytí Adiabeny stálo život. Kráľovské vojská ho zabili. Naproti tomu Vologaisova výprava do Osroény (proti mestu Nisibis) úplne zlyhala.
Saint-Martin-Cantalès
Saint-Martin-Cantalès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Vologaises V.
Vláda
Roku 197 začal Septimius Severus, čerstvo ovenčený vavrínmi z víťaznej vojny s Albinom, novú výpravu proti Partom. Jeho oddiely vtrhli pozdĺž Eufratu do vnútra Mezopotámie, dobyli Seleukiu nad Tigridom aj Babylon a potom sa pustili do obliehania partského hlavného mesta Ktésifonu. Tuhý odpor, ktorý im kráľovské jednotky kládli, spôsobil, že mesto obsadili až koncom roku 198.
Anton Hodinka
Venoval sa najmä dejinám Srbov a Rusínov, ako aj cirkevnej histórii, najmä dejinám grécko-katolíckej cirkvi. Autor monografických prác, prispieval do maďarských a inojazyčných odborných časopisov. Bádal v archívoch v monarchii v Taliansku, zúčastnil sa na vydávaní prameňov k uhorským dejinám. Jeho práce, poznačené cirkevných uhrofilským vedením, stopa na bohatom faktografickom materiálu a dodnes majú pramennú hodnotu.
Saint-Martin-Cantalès
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anton Hodinka
V rokoch 193233 rektor univerzity v Pécs.
Vologaises V.
Vláda
Po páde Ktésifonu sa cisár aj s vojskom stiahol z partského územia (cestou ešte neúspešne obliehal mesto Hatru západne od toku Tigridu) a krátko nato došlo k rokovaniam o mieri, ktoré vyústili do dohody zaručujúcej Rimanom držbu oblasti Osroéne aj s jej metropolou Nisibis (199/200). Súčasne sa zriadila nová rímska provincia Mesopotamia a sformovali tri légie nesúce názov Parthica.
Ostře sledované vlaky
Ostře sledované vlaky je český film, natočený režisérom Jiřím Menzelom v roku 1966 podľa novely Bohumila Hrabala.
Dej
Príbeh sa odohráva v období protektorátu a rovnako ako ďalšie Hrabalove diela so sebou nesie symboliku. Mladík Miloš Hrma (Václav Neckář) sa zaúča na železničnej stanici a zároveň prežíva neľahké obdobie svojho dospievania, to všetko v kontexte druhej svetovej vojny. Po neúspešnom pokuse o samovraždu sa však zaučí ako v práci na stanici, tak v intímnom vzťahu so ženou. Nakoniec sa zachová ako hrdina, keď sa rozhodne vyhodiť do vzduchu nemecký vojenský vlak, ktorý vezie zbrane. Pri tejto amatérskej akcii však zomrie.
Ocenenie
V roku 1968 získal film americkú filmovú cenu Oscar za najlepší cudzojazyčný film. Americký týždenník Time zaradil film do stovky najlepších filmov všetkých čias.
Exteriéry
Film sa natáčal na železničnej stanici v Lodenici.
Družeľubivka (Kalynivský rajón)
Družeľubivka je dedina (село) na Ukrajine v Kalynivskom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 786 obyvateľov.
Feelin’ Way Too Damn Good
„Feelin' Way Too Damn Good“ je tretí singel kanadskej rockovej skupiny Nickelback vydaný v roku 2004. Pochádza a tiež propaguje album z roku 2003, The Long Road. Text piesne napísal Chad Kroeger. Vo Veľkej Británii bol singel vydaný ako druhý v poradí po singli „Someday“ pretože singel „Figured You Out“ bol zakázaný pre prílišnú obscénnosť textu. Na B-strane sa objavila skladba „Where Do I Hide“ z albumu Silver Side Up v akustickej verzii nahraný počas koncertu MTV Unplugged. Skladba z roku 2005 bola nominovaná na cenu Grammy v kategórii Najlepší hardrockový výkon. Singel získal zlatú platňu. Je to tretí singel z albumu The Long Road, ktorý získal zlatú platňu. Prvým bol singel „Someday“ a druhým bol „Figured You Out“.
Umiestnenie v rebríčkoch
Skladba dosiahla dosť vysoké umiestnenia v hitparádach. Dosiahla #48 v rebríčku Billboard Hot 100, #23 v rebríčku Modern Rock Tracks a #3 v rebríčku Mainstream Rock Tracks. Skladba dosiahla tiež #2 v rebríčku Canadian Singles Chart a je prvým singlom skupiny od singlu „How You Remind Me“, ktorý nedosiahol #1 v tomto rebríčku.
Hudobné video
Vo videoklipe piesne „Feelin' Way Too Damn Good“ môže byť naposledy videný bubeník Ryan Vikedal. Vikedal bol neskôr nahradený bývalým bubeníkom skupiny 3 Doors Down, Danielom Adairom. Videoklip ukazuje mladý pár jazdiaci v noci autom po meste a skupinu Nickelback hrajúcu v hale pred malou skupinou ľudí. Režisérom videoklipu bol Martin Weisz.
Zoznam skladieb
CD singel:
Zostava
Nickelback
Štúdioví hudobníci
Produkcia
Ostatní
Prayer in C
„Prayer in C“ je skladba francúzsko-izraelskej alternatívnej popovej dvojice Lilly Wood and the Prick, pôvodne vydaná na albume Invisible Friends z roku 2010. Nemecký producent elektronickej hudby Robin Schulz vytvoril remix tejto skladby a v júni 2014 ju vydal ako singel. Pôvodne bol remix dostupný vo forme digital download, na ohromenie jej držiteľov autorských práv, Wagram Music.
Schulzov remix dosiahol 1. miesta v rebríčkoch v Rakúsku, Nemecku, Švajčiarsku, Luxembursku, Francúzsku, Holandsku, Belgicku, Grécku, Taliansku, Maďarsku, Česku, Poľsku, Dánsku, Fínsku, Nórsku, Švédsku, Portugalsku, Írsku a v Spojenom kráľovstve.
NGC 460
NGC 460 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Tukan, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Németkér
Németkér je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Paks.
Má rozlohu 6497 ha a žije tu 1828 obyvateľov (2007).
Open 13 1996
Open 13 1996 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 12. do 19. februára 1996  v hale na tvrdom povrchu v francúzskom meste Marseille. Titul v dvojhre získal Francúz Guy Forget, ktorý vo finále porazil Francúza Piolina. Bol to jeho posledný 11. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Francúzi Jean-Philippe Fleurian a Guillaume Raoux, ktorí vo finále porazili juhoafricko-švédsky pár Marius Barnard, Peter Nyborg. Pre Raouxa to bol tretí a pre Fleuriana jediný titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇫🇷 Guy Forget vs. 🇫🇷 Cédric Pioline 7-5 6-4
Štvorhra mužov
🇫🇷 Jean-Philippe Fleurian / 🇫🇷 Guillaume Raoux vs. 🇿🇦 Marius Barnard / 🇸🇪 Peter Nyborg 6-3 6-2
Rwenzori
thumb|Rwenzori Ruwenzori alebo Rwenzori (-u- bolo odstránené v roku 1980, aby bol názov viac v súlade s menom miestneho kmeňa) je malé sopečné pohorie vo Východoafrickej priekope na hraniciach Ugandy a Konga. Je tu zriadený Národný park Rwenzori Mountains.
Pohorie sa často zvykne považovať za totožné s pohorím Montes Lunae (Mesačné vrchy, Vrchy Mesiaca) spomínaným Ptolemaiom, ale nie je to isté.
Najvyšší vrch je Ngaliema (predtým nazývaný Margherita) vysoký 5109 m. Jeho výška sa udáva aj ako 5110 m, 5119 m či 5120 m a vrchol leží presne na štátnej hranici. Ruwenzori tvorí 120km dlhý hrebeň, ktorý sa ťahá pozdĺž konžsko-ugandskej hranice od severovýchodu na juhozápad.
Ruwenzori je len jedno z troch afrických pohorí, ktorých vrcholy sú trvalo zasnežené. Neprístupné pohorie zahaľujú mraky, takže ich takmer 300 dní v roku nevidno. Keď sa oblaky konečne zdvihnú, objavia sa impozantné zasnežené štíty.
Delenie (zoradené podľa výšky):
NGC 461
NGC 461 je galaxia v súhvezdí Sochár, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 25. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Radovan Kaufman
Radovan Kaufman (* 9. apríl 1978, Partizánske† 16. jún 2003, tamže) bol slovenský paralympijský reprezentant v cyklistike, zakladateľ kampane „Na kolesách proti rakovine“. Bol bratrancom neskoršieho slovenského tenistu Martina Kližana.
Najväčšie športové úspechy
Paralympiáda 2000 v Sydney Majstrovstvá sveta 1998 v Colorado Springs Majstrovstvá Európy 1999
Goričan
Goričan je obec v Chorvátsku v Medzimurskej župe, ktorá leží v bezprostrednej blízkosti maďarskej štátnej hranice. V roku 2001 tu žilo 3 148 obyvateľov.
Doprava
Obec leží neďaleko štátnej hranice s Maďarskom, v blízkosti sa nachádza cestný i diaľničný hraničný priechod.
Lighthouse Vltava Waterfront Towers
thumb|Libeňský most s Lighthouse Vltava na holešovickom brehu left|thumb|Lighthouse Vltava Waterfront Towers
Lighthouse Vltava Waterfront Towers (tiež Lighthouse Tower alebo Lighthouse Towers) je siedma najvyššia budova v Česku. Táto stavba sa nachádza v Prahe, v Holešoviciach, na predmostí Libeňského mosta.
Jej výška je 80 m, má 19 poschodí. Otvorená bola v roku 2007 a jej priestory tvoria najmä kancelárie, približne ide o 22 000 m² takto využiteľnej plochy. Súčasťou budovy sú aj štvorpodlažné podzemné garáže. V budúcnosti sa uvažuje o možnom vybudovaní ďalších, ešte väčších budov v okolí Lighthouse Vltava, ktoré by mali dvadsať až štyridsať podlaží.
Ozora
Ozora je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Tamási. Má rozlohu 5 957 ha a žije tu 1 745 obyvateľov (2007).
Saint-Martin-sous-Vigouroux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká kométa roku 1819
Veľká kométa roku 1819, Kométa Tralles alebo C/1819 N1 bola neperiodická kométa, ktorá bola objavená 1. júla 1819.
Michael Smidt
Michael Smidt (* 4. júl 1979) je dánsky hokejový útočník. Meria 178 cm a váži 80 kg (2006).
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu Rødovre Mighty Bulls v najvyššej dánskej súťaži.
Reprezentácia
Dánsky reprezentačný tréner Mikael Lundström ho nominoval Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 11.
Austrálsky hodvábny teriér
Austrálsky hodvábny teriér je plemeno psa uznané v FCI v skupine 3 pod číslom 236.
Vzhľad
Austrálsky hodvábny teriér je kompaktný, dobre stavaný pes dosahujúci v kohútiku výšku 23 cm. Dĺžka tela by mala byť primeraná k jeho výške. Vyznačuje sa jemnou, hladkou, lesklou a hodvábnou srsťou. Sfarbenie má byť modré s trieslovou alebo sivomodré s trieslovou, pričom sa uprednostňujú sýtejšie farby. Austrálsky hodvábny teriér má malé, do písmena V formované uši, ktoré nosí vzpriamené. Šteniatka sa rodia čierne.
Temperament
Austrálsky hodvábny teriér má typický teriérsky temperament. Je ostrý strážca, dynamický a sebavedomý.
Pôvod
Toto plemeno bolo vyšľachtené v 19. storočí v Austrálii krížením jorkšírskeho teriéra a austrálskeho teriéra.
Őcsény
Őcsény je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Szekszárd.
Má rozlohu 7261 ha a žije tu 2493 obyvateľov (2007).
Tiferet
Tiferet (hebr. תפארת, dosl. krása) je podľa kabaly šiesta z desiatich sfirot.
NGC 462
NGC 462 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 23. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Juraj Šebesta
Mgr. Juraj Šebesta, PhD. (* 18. máj 1964, Bratislava) je slovenský prekladateľ. Do roku 2020 bol riaditeľom mestskej knižnice v Bratislave. Venuje sa divadelnej a kultúrnej publicistike, prekladom hier z angličtiny, ako aj vlastnej literárnej tvorbe. Slovenský rozhlas realizoval jeho hru Kuleha.
Dielo
V Divadelnom ústave vydal publikáciu Sam Shepard: Hry a sériu anglických prekladov slovenských hier Contemporary Slovak Drama 1 – 5.
Provenchère (Haute-Saône)
Provenchère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Pálfa
Pálfa je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Paks.
Provenchère (Haute-Saône)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Pálfa
Má rozlohu 3474 ha a žije tu 1648 obyvateľov (2007).
Tunguská udalosť
right|thumb|Lokalizácia tunguskej katastrofy
Provenchère (Haute-Saône)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 463
NGC 463 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 16. decembra 1871.
Provenchère (Haute-Saône)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 463
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Tunguská udalosť
Tunguská udalosť (iné názvy: tunguská katastrofa, tunguská explózia, (ak sa postuluje meteoritický pôvod) tunguský meteorit; tunguzská udalosť, tunguzská katastrofa, tunguzská explózia ) bol obrovský výbuch, ku ktorému došlo 30. júna 1908 o 7. hodine a 17. minúte v tajge pri rieke Podkamennaja Tunguska (Podkamenná Tunguzka) vo východnej časti Sibíri – asi 800 km severozápadne od jazera Bajkal, 65 km od Vanavary (vtedy najbližšie väčšie sídlo v okolí).
Prejavy v blízkosti
V okolí výbuchu vedci našli 80 miliónov ležiacich stromov do vzdialenosti až 200 km, tlakovú vlnu bolo cítiť v Európe aj Amerike. Cestujúci na transsibírskej železnici smerom do Kanska počas udalosti údajne videli letieť „svietiacu hmotu“, a potom počuli silný tresk. Tlaková vlna bola tak silná, že strojvodca Grjaznov zastavil vlak, lebo si myslel, že sa vykoľajil. Ešte 300 km od epicentra tlaková vlna vyrážala okná. Vo Vanavare popraskali steny na domoch, tlaková vlna zrazila na zem ľudí aj dobytok.
Prejavy vo svete
Záchvevy zeme zaznamenali všetky európske aj americké seizmografy. Tlakovú vlnu zaznamenali barografy v Irkutsku (970 km) za hodinu, v Postupime (cca 5 000 km) za 4 hodiny 41 minút a vo Washingtone za 8 hodín. Tlaková vlna obehla celú Zem - druhýkrát ju v Postupime namerali po 30 hodinách a 28 minútach.
Odhaduje sa, že výbuch dostal do atmosféry okolo 10 miliónov ton pevného materiálu (vrátane úlomkov objektu a prachu). Prach spôsobil rozptyl svetla, takže jasno zostávalo aj po západe slnka. Viac ako týždeň po udalosti sa v Londýne dali čítať noviny o polnoci.
Bořitov (okres Blansko)
Bořitov je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 301 obyvateľov, z toho 647 mužov a 654 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 39,7 roka, ženy 42,6 roka).
Tunguská udalosť
Vedecký výskum
Vedci začali udalosť skúmať na mieste až po mnohých rokoch. Prvú vedeckú expedíciu, ktorá sa do oblasti katastrofy dostala, viedol mineralóg Leonid Kulik v roku 1927. Bol presvedčený, že katastrofu spôsobil železný meteorit, zvyšky ktorého neúspešne hľadal do roku 1939. Dokumentácia polomu pomocou leteckej fotografie sa začala až v roku 1937. Kulikovovi sa nepodarilo objaviť žiaden zvyšok železného meteoritu. Jediné, čo našiel a zdokumentoval, boli mikroskopické guľôčky magnetitu, niklu a železa.
V rokoch 1959 až 1987 intenzívnejší výskum oblasti robil ruský geofyzik Alexej Zolotov. V mieste polomu zistil mierne zvýšenú rádioaktivitu. Stromy na Sibíri a na Aljaške majú v letokruhoch zodpovedajúcich roku 1909 rádioaktivitu zvýšenú až 1,5-násobne. Zolotov zrátal, že tak rozsiahly polom spôsobil výbuch so silou zodpovedajúcou výbuchu 40 megaton TNT (2000-násobne silnejší ako výbuch v Hirošime). Bol presvedčený, že išlo o jadrový výbuch, ktorý nastal vo výške 5 až 10 km. Keďže v roku 1908 ešte nebola známa jadrová bomba, Zolotov usúdil, že muselo ísť o výbuch motorov a paliva mimozemskej kozmickej lode.
V roku 1990 sa na mieste katastrofy našli maličké grafito-diamantové kvapôčky, ktoré určite nemajú pozemský pôvod, resp. sú dôkazom šokovej metamorfózy, ktorá sprevádza impakty mimozemských telies. Tiež sa namerali magnetické anomálie. Najnovšie odhady sily výbuchu sa pohybujú v rozpätí od 5 do 30 megaton TNT.
Špekulácie o príčine
Tunguská udalosť sa stala obľúbenou témou vysvetľovačov záhad (ale aj vedcov), a tak existuje obrovské množstvo teórií o jej príčine. Najpravdepodobnejšie vysvetlenia sú:
Medzi málo pravdepodobné, až fantastické teórie patria:
Sojuz 7
Sojuz 7 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 7 bol súčasťou spoločnej sovietskej kozmickej misie spolu s misiami Sojuz 6 a Sojuz 8, ktoré sa stretli na obežnej dráhe v rovnakom čase, a vyniesli sedem kozmonautov.
Posádka pozostávala z veliteľa Anatolija Filipčenka, palubného inžiniera Vladislava Volkova a inžiniera-výskumníka Viktora Gorbatka, ktorých úlohou bolo spojenie so Sojuzom 8 a presun posádky, tak ako pri misiách Sojuz 4 a Sojuz 5.
Priebeh letu
Loď odštartovala dňa 12. októbra 1969 z kozmodrómu Bajkonur. Bola navedená na obežnú dráhu vo výške 207,4 – 225,9 km s dobou obehu 88,63 minút. Deň predtým vyštartovala na obežnú dráhu Zeme loď Sojuz 6 a o deň neskôr, 13. októbra 1969, aj loď Sojuz 8, takže v priebehu niekoľkých hodín boli na obežnej dráhe Zeme naraz tri sovietske kozmické lode a spoločne tiež komunikovali. V programe bolo spojenie s loďou Sojuz 8, ale táto operácia za pasívneho prizerania tretej lode Sojuz 6 zlyhala. Lode sa len priblížili na vzdialenosť 500 metrov. Počas letu bolo uskutočnené aj televízne vysielanie z paluby lode.
Návratový modul Sojuzu 7 úspešne pristál v kazašskej stepi po takmer piatich dňoch letu, 17. októbra 1969, 155 km severozápadne od Karagandy.
Ještěd
Pod vrcholom sa nachádza Horní Hanychov, mestská časť Liberca. Od roku 1995 je masív Ještědu súčasťou Prírodného parku Ještěd. Pred výstavbou vysielača na vrchole stál veľký kríž. Ještědské kríže majú svoju históriu od roku 1737, posledný stál do roku 1990. Jeho predchodca bol v 80. rokoch 20. storočia tajne odrezaný, údajne na pokyn vtedajšieho komunistického predsedu národného výboru v Liberci.
Kvalifikácia vo volejbale žien na Africké hry 2015
Kvalifikácia vo volejbale žien na Africké hry 2015 bola africká kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien, ktorú organizuje Africká volejbalová konfederácia (CAVB), na multišportové podujatie Afrických hier 2015. Zúčastnilo sa jej 22 afrických družstiev, ktoré súťažili o 11 miest na finálový turnaj v 7 kvalifikačných zónach. Prebiehala od 21. apríla do 8. mája 2015.
Priamy postup
Priamo postúpilo iba družstvo hostiteľskej krajiny:
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIVB k októbru 2014.
Zóna 7
Prihlásilo sa nakoniec iba jedno družstvo🇸🇨, a to jediné aj postúpilo.
Pári
Pári je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Tamási.
Má rozlohu 1306 ha a žije tu 669 obyvateľov (2007).
NGC 464
NGC 464 je dvojhviezda v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel v roku 1882.
Kyselina peroxomravčia
Používa sa ako oxidačné činidlo a dezinfekcia v potravinárstve a medicíne. Je účinným biocídom proti baktériám (vrátane mykobaktérií), vírusom, mikroskopickým hubám a bakteriálnym spóram. Jej degradačným produktom je kyselina mravčia. Kyselina peroxomravčia je nestabilná, treba ju teda pripravovať tesne pred použitím a nakladať s ňou opatrne, pretože môže dôjsť k rýchlemu rozkladu s uvoľnením veľkého množstva energie.
Kyselina peroxomravčia sa vyrába katalyzovanou reakciou kyseliny mravčej a peroxidu vodíka alebo reakciou kyseliny mravčej, peroxidu vodíka a kyseliny peroctovej. Typický vodný roztok kyseliny peroxomravčej obsahuje aj kyselinu mravčiu a peroxid vodíka.
Pavol Vásárhelyi
Pavol Vásárhelyi (* 25. marec 1795, Spišské Vlachy – † 8. apríl 1846, Pešť, Maďarsko) bol maďarský inžinier a zememerač slovenského pôvodu.
Životopis
Narodil sa v Spišských Vlachoch. Svoje vyššie štúdiá začal na evanjelickom lýceu v Prešove, neskôr študoval na Institutum geometricum v Pešti, kde získal inžiniersky diplom.
Patril k najvýznamnejším odborníkom v oblasti geodézie a hydromeliorácie v Uhorsku v prvej polovici 19. storočia, od r. 1835 bol členom korešpondentom, od 1838 riadnym členom Uhorskej akadémie vied. Vyvíjal mimoriadne rozsiahlu inžiniersko-zememeračskú činnosť pri mapovacích a vymeriavacích prácach na Dunaji, Tise, Körösi a na ďalších riekach v Uhorsku, z ktorých osobitne významné sú jeho hydrografické mapy Dunaja a plány na reguláciu Tisy, ktoré sa realizovali až po jeho smrti. Hoci v oblasti matematických vied nepublikoval žiadnu prácu, vo viacerých svojich dielach riešil matematickými prostriedkami aj teoretické problémy, súvisiace napr. s trianguláciou a inými meraniami. Pozoruhodná bola jeho práca, v ktorej skúmal závislosť prietokovej rýchlosti vody od polohy v prierezovom profile rieky.
Zomrel 8. apríla 1846 v Pešti.
Karen Blixenová
Barónka Karen Blixenová (* 17. apríl 1885 – † 7. september 1962) celým menom Karen von Blixen-Finecke rodená Karen Dinesen bola dánska spisovateľka.
Svoje diela písala v dánčine a angličtine pod pseudonymom Isak Dinesen. Jej najznámejšie dielo, memoáre Spomienky na Afriku (Out of Africa) opisuje jej zážitky zo života v Keni. Kniha bola pod rovnomenným názvom v roku 1985 sfilmovaná (Spomienky na Afriku, Sydney Pollack).
Jiří Kořínek
Jiří Kořínek (* 1. október 1906, Liberec† 4. november 1988) bol český esperantista a prekladateľ. Prekladal predovšetkým operné árie a piesne (na 250 prekladov), českú poéziu do esperanta.
Bol obchodným pomocníkom v Liberci, od roku 1931 v textilnom závode v Brne. Za vojny bol totálne nasadený vo zlievarni. Po vojne sa vrátil k svojej pôvodnej profesii, najskôr opäť v Brne, v roku 1964 sa presťahoval do Ústí nad Labem, kde pracoval až do dôchodku ako kontrolór kvality v závode Textil Liberec.
Ako študent v roku 1922 sa zoznámil s esperantom, od roku 1949 začal prekladať do esperanta prózu aj poéziu, vynikol v prekladoch operných árií. Jeho bibliografia zachytáva okolo 500 prekladov básní a 300 pôvodných prác, ktoré sa zachovali roztrúsené po esperantských časopisoch celého sveta alebo v rukopisoch v esperantských archívoch (nižšie uvádzame len rozsiahlejšie práce). Dva týždne pred smrťou bol vyznamenaný titulom Zaslúžilý pracovník kultúry, ktorý vtedajší štát udeľoval amatérskym umelcom.
Pavol Rell
Pavol Rell (* 1823 – † 1891) z Ábelovej bol evanjelický farár, botanik a ovocinár.
Saint-Martin-Valmeroux
Saint-Martin-Valmeroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cantal, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bek (priezvisko)
Bek je priezvisko. Časté je v Česku, najviac v mestách Praha, Opava a Hradec Králové. Na Slovensku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Bek.
Pörböly
Pörböly je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Szekszárd.
Vodní nádrž Švihov
náhľad|Pohľad na hrádzu Vodní nádrž Švihov (známa skôr pod názvom vodní nádrž Želivka) je vodárenská nádrž na rieke Želivka, ktorá slúži ako zdroj pitnej vody pre Stredočeskú oblasť, vrátane Prahy. Ide o najväčšiu vodárenskú nádrž v Česku a v strednej Európe.
Stavba
Výstavba sa začala v roku 1965 a bola dokončená v roku 1975, skúšobné odbery vody však začali roku 1972. Priehrada je vybudovaná v riečnom kilometri 4,29, nad sútokom Želivky so Sázavou. Priama zemná hrádza dosahuje výšku 58 metrov, dĺžka koruny hrádze činí 860 m. Dve odberné veže a bezpečnostný šachtový preliv tvorí združený objekt. Od roku 2004 je pri nádrži v prevádzke malá vodná elektráreň s Francisovou turbínou s inštalovaným výkonom 450 kW.
Pred nádržou Švihov bola vybudovaná sústava menších vodných nádrží (Trnávka, Němčice, Sedlice), ktorých účelom je zachytiť splaveniny pred vodárenskou nádržou.
Vodný režim
Priemerný dlhodobý ročný prietok v profile hrádze činí 6,93 m³/s. Storočná voda tu dosahuje 316 m³/s.
Zatopené obce
Vodnou nádržou bola zatopená napríklad dedina Švihov, staré Dolní Kralovice a prevažná časť bývalého mestečka Zahrádka (predtým Trhová Zahrádka). O výstavbe nádrže a tým o likvidácii mesta rozhodla vláda uznesením z 27. augusta 1969, likvidácia bola dokončená roku 1976. Počiatky osady Zahrádka siahajú do 12. storočia, v 14. storočí pri dedine bol významný brod cez Želivku. Roku 1562 ju Ferdinand I. povýšil na mesto a bola premenovaná na Trhovú Zahrádku. 21. februára 1850 mesto poničil požiar. Roku 1856 bola postavená cesta do Želivu, 1858 do Ledča nad Sázavou, 1862 do starých Dolných Kralovíc a 1879 do Humpolca. Roku 1860 bola v Trhovej Zahrádke zriadená pošta. Ešte pred prvou svetovou vojnou bola zavedená autobusová linka z Ledča nad Sázavou cez Záhradku do Humpolca. Roku 1920 sa mestečko vrátilo k názvu Zahrádka.
Jozef Jarab
Mons. prof. ThDr Jozef Jarab, Ph.D., bol od júna 2014 do augusta 2018 rektor om Katolíckej univerzity v Ružomberku.
Vzdelanie a začiatky kňažského pôsobenia
Po základných školách v Bijacovciach a Spišskom Podhradí vyštudoval Strednú všeobecnovzdelávaciu školu v Levoči, ktorú absolvoval v roku 1965. V rokoch 1965 – 1970 študoval Rímskokatolícka cyrilometodská bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského v Bratislave, ktorú ukončil s titulom Mgr. 21. júna 1970 v Bratislave prijal kňazskú vysviacku, následne pôsobil ako kaplán v Levoči a v Spišskej Novej Vsi. Od 1. apríla 1974 bol Štefanom Garajom menovaný za tajomníka Biskupského úradu v Spišskej Kapitule - Spišskom Podhradí. V roku 1980 mu však bol odobraný štátny súhlas. Potom pôsobil na farnosti Svit-Lučivná a Spišské Bystré.
Pedagogické pôsobenie
12. januára 1990 bol Františkom Tondrom menovaný za rektora kňazského seminára v Spišskej Kapitule - Spišskom Podhradí. Na seminári pôsobil až do roku 2014. V rokoch 1993 až 1995 opäť študoval na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte. Doktorandské štúdium katolíckej teológie ukončil titulom ThDr, na základe novely vysokoškolského zákona získal aj titul Ph.D.. Po ukončení habilitačného konania bol 1. júna 1996 rektorom Univerzity Komenského menovaný za docenta.
V rokoch 1994 až 2003 bol vedúcim Katedry pastorálnej teológie na RCMTF kde prednášal pastorálnu teológiu, rétoriku a homiletiku. Rétoriku prednášal tiež na Fakulte manažmentu Univerzity Komenského v Bratislave (v rokoch 1997 až 2001). Vyučoval tiež na Teologickom inštitúte Rímskokatolíckej Cyrilometodskej bohosloveckej fakulty UK (1990 – 2003). Na Teologickom inštitúte Teologickej fakulty KU v Spišskom Podhradí - Spišskej Kapitule prednáša od roku 2003 pastorálnu teológiu, pastorálnu psychológiu, pastorálnu medicínu a vybrané kapitoly z teológie. Od roku 2003 pôsobí tiež na Gréckokatolíckej teologickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove kde vyučuje pastorálnu medicínu, pastorálnu psychológiu, pastoračnú prax a liturgiku a rovnako od roku 2003 tiež na pracovisku Pedagogickej fakulty KU v Poprade (manažment) aj vybrané kapitoly z teológie. Za profesora v odbore katolícka teológia bol menovaný prezidentom Ivanom Gašparovičom 13. júna 2005.
Od roku 1999 pracuje v Akreditačnej komisii, od septembra 2013 do mája 2014 bol jej podpredsedom. Bol členom viac než dvadsiatich fakultných a univerzitných vedeckých rád.
Vedecká činnosť
Profesor Jarab pracoval na viacerých vedeckých projektoch. Medzi inými Teologické súvislosti mediálnej problematiky v katechéze v rokoch 2008 až 2010 a Multikultúrna edukácia ako základné východisko eliminácie neznášanlivosti a xenofóbie v kontexte celoživotného vzdelávania pracovníkov základných a stredných škôl v rokoch 2013 až 2015. Viedol tiež projekt Kvalita života a ľudské práva v prosociálnej spoločnosti.
Rektor Katolíckej univerzity v Ružomberku
Podľa rozhodnutia akademického senátu 9. mája 2014 bol od 1. júna 2014 poverený vedením Katolíckej univerzity v Ružomberku. Stalo sa tak po abdikácii predošlého rektora Tadeusza Zasępu 5. mája s platnosťou od 31. mája. Na tajnom hlasovaní v mu vyjadrilo podporu 18 z 24 členov akademického senátu. Jarab vtedy uviedol „Kvalita univerzity porastie len vtedy, keď sa naučíme slúžiť jeden druhému.“ Po voľbe ho vo funkcii potvrdil veľký kancelár univerzity, arcibiskup Bernard Bober. V auguste 2018 mu skončilo štvorročné funkčné obdobie. Vo funkcii ho vystriedal doc. Ing. Jaroslav Demko, CSc.
Podlučinského ulica
Podlučinského ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa Andreja Hvizdáka-Podlučinského, slovenského básnika a politika (1883 – 1948).
Popis
Ulica je situovaná v smere juh-sever. Na južnom konci vyúsťuje do Gagarinovej ulice. Na východnej strane do nej vyúsťuje Martákovej ulica. Na západnej strane do nej vyúsťuje Peterská ulica. Na východnej strane do nej vyúsťuje Goláňova ulica. Na severnom konci ústi do Albrechtovej ulice.
Na ulici sa nachádzajú 3-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Na začiatku ulice sa na západnej strane po vyústenie Peterskej ulice nachádzajú rodinné domy. Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
NGC 465
NGC 465 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Tukan, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 1. augusta 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
Bieloruské národné futsalové družstvo mužov
Bieloruské národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Bielorusko v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Belaruskaja Federacija Futbola (BFF). Svoj prvý zápas odohralo v roku 1994, Ukrajine podľahlo. V novembri 2012 mu patrilo v medzinárodnom rebríčku FIFA 18. miesto.
Vrcholné podujatia
Bielorusko absolvovalo 6 neúspešných kvalifikácií na Majstrovstvá Európy UEFA. Najbližšie k postupu malo v rokoch 2001, 2003 a 2007, keď zakaždým skončilo v skupine druhé ako prvé nepostupujúce družstvo. Zlom nastal v roku 2009, keď spolu s Talianskom postúpilo na ME 2010 ako jeden zo 4 tímov, ktoré sa kvalifikovali s druhých miest v skupinách. Na samotných ME, ktoré sa konali v Maďarsku v skupine prehralo so Španielskom vysoko a remizovalo s Portugalskom a ďalej nepostúpilo. V kvalifikačnej skupine 3 na ME 2012 skončilo druhé za Portugalskom a nepostúpilo na európsky šampionát, rovnako ako aj o 2 roky neskôr, keď skončilo až na 4. priečke.
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov 1992
Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov 1992 boli v poradí 8. Majstrovstvá sveta B kategórie v hádzanej mužov, ktoré organizovala Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v deviatich rakúskych mestách: Bad Vöslau, Graz, Innsbruck, Linz, Lustenau, Oberwart, Salzburg, Stockerau a Viedeň, v dňoch od 19.29. marca 1992, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja B kategórie boli družstvá Argentíny a Číny. Rakúsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov B kategórie druhýkrát, predtým hostilo turnaj v roku 1977. Na turnaji zvíťazilo 🇳🇴, keď vo finálovom zápase vyhralo nad domácim 🇦🇹. Bol to zároveň posledný turnaj MS B kategórie; od roku 1995 prebrala úlohu kvalifikácie na MS opäť európska kvalifikácia.
Tento turnaj slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 1993, ktoré organizovalo Švédsko. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Kvalifikácia
Poznámka: Argentína nahradila odstúpenú Kanadu.
České Sliezsko
České Sliezsko, do 1918 Rakúske Sliezsko, 1938–1945 aj Sudetské Sliezsko, zavádzajúco aj Moravské Sliezsko, je historické územie na severovýchode Česka s rozlohou a zhruba 1 miliónom obyvateľov. Historickým hlavným mestom je Opava. S výnimkou moderného okresu Jeseník (ktorý je súčasťou Olomouckého kraja), je súčasťou Moravskosliezskeho kraja. Na juhu hraničí s Moravou; na juhovýchode so slovenským Žilinským krajom; na východe, severe a juhozápade s Poľským Sliezskom (konkrétne s vojvodstvom Sliezskym, Opolským a Dolnosliezskym).
V rokoch 1918 až 1992 bolo označované tiež ako Československé Sliezsko, v čase po Mníchove (1938–1945), kedy kvôli tradičnej prevahe nemeckého obyvateľstva pripadlo (okrem Frýdecka) nacistickému Nemecku, tiež Sudetské Sliezsko. V rokoch 1918-1928 tvorilo České Sliezsko ako krajina Sliezska jednu z krajín v Česko-Slovenska, potom bolo spojené s Moravou do krajiny Moravskosliezskej, ale na úrovni okresov bola hranica voči Morave ešte zachovaná. Po druhej svetovej vojne bolo České Sliezsko ako zvláštna jednotka reformami štátnej správy úplne zrušené, roku 1948 bolo rozdelené medzi Ostravský a Olomoucký kraj a roku 1960 sa celé stalo súčasťou Severomoravského kraja. V roku 2000 bolo znovu rozdelené medzi Moravsko-sliezsky kraj a Olomoucký kraj (okres Jeseník).
Z väčšej časti je totožné s územím bývalého Rakúskeho Sliezska a obvykle sú do neho zahŕňané aj moravské enklávy v Sliezsku. Hlavnou odlišnosťou od Rakúskeho Sliezska je, že k Českému Sliezsku už nepatrí východné Tešínsko (patriace Poľsku) a naopak je jeho súčasťou Hlučínsko.
K historickému Sliezsku patria aj drobné územia v Krkonošiach a Jizerských horách v Královohradeckom a Libereckom kraji, ktoré získalo Československo roku 1959 od Poľska a sú jedinými časťami bývalého sliezskeho Javorského kniežatstva na území dnešného Česka. Ide o nepatrné územie severovýchodne od Lúčnej búdy v Krkonošiach (patrí k mestu Pec pod Sněžkou v okrese Trutnov), osadu Mýtiny (súčasť mesta Harrachova v okrese Jablonec nad Nisou) a tie časti územia obce Kořenov v okrese Jablonec nad Nisou, ktoré sa rozkladajú ľavom brehu Jizery.
Michael Fincke
Mladosť
Michael Fincke pochádza z Pensylvánie, roku 1989 získal dva tituly bakalár na MIT (v odbore aeronautiky a astronautiky a v odbore vied o Zemi, atmosfére a planétach. Leto 1989 strávil na stáži v moskovskom leteckom inštitúte Sergeja Ordžonikidzeho. O rok neskôr sa na Stanfordovej univerzite stal magistrom. Druhý magisterský titul (z planetárnej geológie) získal na University of Houston-Clear Lake roku 2001. Od roku 1990 slúžil u vojenského letectva ako inžinier pre testovanie kozmických systémov, roku 1994 absolvoval školu skúšobných pilotov, od januára 1996 slúžil v Japonsku ako koordinátor prác na japonsko-americkom projekte stíhačky XF-2.
Astronaut
V máji 1996 bol v 16. nábore NASA vybraný medzi astronautov. Po dvojročnom kurze všeobecnej vesmírnej prípravy získal kvalifikáciu letový špecialista.
V júli 1999 bol zaradený do záložnej posádky Expedície 4. Ďalšími členmi posádky boli Gennadij Padalka a Stephen Robinson. Expedícia 4 štartovala v decembri 2001.
V marci 2002 bol vymenovaný do hlavnej posádky Expedície 9 s Gennadijom Padalkom a Olegom Kononenkom. Súčasne bol v apríli až decembri 2002 členom záložnej posádky Expedície 6. Po havárii Columbia boli plány letov a zloženie expedícií viackrát menené, nakoniec bola posádka Padalka, Fincke koncom januára 2004 určená ako hlavná pre Expedíciu 9.
Prvý let
Obaja kozmonauti ešte s holandským astronautom ESA André Kuipersom odštartovali do vesmíru 19. apríla 2004 na palube Sojuzu TMA-4. Nahradili kolegov z Expedície 8 a pol roka obývali stanicu. V októbri ich vystriedali členovia Expedície 10. Padalka s Finckem (a Jurijom Šarginom, ktorý priletel s Expedíciou 10) pristáli v Kazachstane 24. októbra 2004 po 187 dňoch, 21 hodinách a 16 minútach letu.
Medzi letmi
V októbri 2005 nahradil Johna Grunsfelda v záložnej posádke Expedície 13, v nej sa pripravoval do marca 2006.
Od augusta 2006 do októbra 2007 bol veliteľom záložnej posádky Expedície 16 (so Saližanom Šaripovom). Vo februári 2007 bola posádka Fincke, Šaripov vymenovaná za hlavnú posádkou Expedície 18. V máji 2008 Šaripova zo zdravotných dôvodov nahradil Jurij Lončakov.
Pusztahencse
Pusztahencse je obec v Maďarsku v Tolnianskej župe v obvode Paks.
Má rozlohu 3171 ha a žije tu 1060 obyvateľov (2007).
Beka (priezvisko)
Beka je slovenské a české priezvisko. Je zriedkavé, na Slovenskej sa najviac vyskytuje v Bojniciach, v Česku v meste Mladá Boleslav.
Známi nositelia
Pozri v článku Beka.
Mníchov (film)
Mníchov je triler film režiséra Stevena Spielberga.
Príbeh o tom čo nasledovalo po tom, ako v roku 1972 boli zavraždení 11 izraelskí športovci na mníchovskej olympiáde.
Ján Vanovič (fyzik)
Prof. RNDr. Ján Vanovič (* 17. január 1907, Martin – † 25. február 1973, Bratislava) bol slovenský fyzik, vysokoškolský pedagóg.
Životopis
Narodil sa 17. januára 1907 v Martine. Tu v roku 1926 ukončil stredoškolské štúdium. V školskom roku 1926/1927 začal študovať na Českej vysokej škole technickej v Brne. Od roku 1927 študoval matematiku a fyziku na Prírodovedeckej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. Štúdium ukončil štátnymi skúškami v roku 1931. V rokoch 19331944 pôsobil na bratislavských gymnáziách. V roku 1936 mu prof. Viktor Teissler, vedúci Ústavu lekárskej fyziky na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, umožnil vedecky pracovať. Venoval sa problematike spriahnutých kyvadiel. V roku 1938 bol promovaný za doktora prírodných vied (RNDr.) na Prírodovedeckej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. Roku 1941 ako honorovaný docent prednášal astronómiu na Slovenskej vysokej škole technickej a matematiku na Vysokej škole ekonomickej. Počas SNP i po oslobodení pracoval na Povereníctve SNR pre školstvo a osvetu ako prednosta 2. odboru – starostlivosť o stredné školy. Od roku 1947 prednášal na novovzniknutej Pedagogickej fakulte UK. V roku 1948 sa stal vedúcim Fyzikálneho ústavu tejto fakulty, menovaný bol za profesora a súčasne prednášal aj na Prírodovedeckej fakulte. Po roku 1953 prešiel na novovytvorenú Vysokú školu pedagogickú ako dekan Fakulty prírodných vied. Naďalej však prednášal aj na UK. Po zrušení Vysokej školy pedagogickej v roku 1959 prešiel na Katedru fyziky Prírodovedeckej fakulty UK a v roku 1961 na novovytvorenú Katedru jadrovej fyziky UK, kde pôsobil až do svojej náhlej smrti 25. februára 1973.
Okrem organizačnej a pedagogickej práce vyvíjal aj rozsiahlu činnosť vedeckú, najmä v oblasti modernizácie vyučovania fyziky aj s jej aplikáciami na stredoškolské kurzy. Táto činnosť zapadala do rámca úlohy štátneho plánu výskumu, ktorej bol koordinátorom. Bol činný v rozhlase i v televízii. Významná bola aj jeho činnosť v rôznych organizáciách a komisiách. Bol členom v niekoľkých redakčných radách a edičných komisiách. Bol členom JČSMF od roku 1928. Bol zakladateľom a prvým predsedom Fyzikálnej pedagogickej sekcie JSMF( 19691972). Zastával funkciu predsedu JSMF a podpredsedu JČSMF. Vykonával funkciu podpredsedu Slovenskej astronomickej spoločnosti pri SAV. Bol expertom fyziky Onkologického ústavu, expert fyziky v Ústave pre výskum rúd v Bratislave. V Socialistickej akadémii bol členom od roku 1958 a vykonával funkcie v jej predsedníctve. Bol členom Slovenskej a Československej mierovej rady. Na svojom poslednom pracovisku, na Katedre jadrovej fyziky pracoval 12 rokov. Významne prispieval k jej rozvoju a bol nezištným radcom a pomocníkom pri odbornom i kvalifikačnom raste jednotlivých jej pracovníkov a účinne sa podieľal na výchove a pri kvalifikačnom pokračovaní mladých fyzikov vôbec.
Bol nositeľom mnohých vyznamenaní. V roku 1947 dostal Rad SNP 2. triedy, v roku 1962 Vyznamenanie Za vynikajúcu pedagogickú prácu, v roku 1972 zlatú medailu UK. Zjazd JSMF mu v roku 1972 udelil vyznamenanie Čestný člen.
Dielo
Bol autorom mnohých učebníc pre stredné školy. V roku 1938 napísal úspešnú učebnicu Geometria pre IV. triedu gymnázia. V roku 1941 napísal Fyziku pre VII. triedu slovenských gymnázií a pre učiteľské akadémie a v roku 1942 Fyziku pre VIII. triedu slovenských gymnázií a pre učiteľské akadémie. V oboch používal pomerne náročný matematický aparát. Ich kvalitu potvrdili nové vydania v rokoch 1947 a 1949. V začiatočných rokoch Pedagogickej fakulty UK pre nedostatok inej literatúry poskytovali významnú výpomoc aj pre túto fakultu. Neskôr viedol kolektív autorov pri vydaní Učebnice fyziky pre 2. ročník SVŠ, ktorá vyšla s celoštátnou pôsobnosťou v češtine aj v slovenčine v roku 1966 a aj v rokoch 1968 a 1972. Napísal tiež dodatok učebnice fyziky pre gymnáziá Teória relativity. Okrem učebníc napísal učebné texty z experimentálnej fyziky, z teórie elektromagnetického poľa, teórie relativity, astronómie, didaktiky fyziky, z atómovej a jadrovej fyziky. V posledných rokoch pracoval na vysokoškolskej učebnici Atómová fyzika. Dokončili ju jeho žiaci a vydali ju v r. 1980. Súpis vedeckých prác prof. Vanoviča prekračuje číslo 20. Okrem toho napísal vyše 70 odborných a vedecko-populárnych článkov.
NGC 466
NGC 466 je galaxia v súhvezdí Tukan, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. októbra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Purgerot
Purgerot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.