cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hugh Grant
Hugh John Mungo Grant ( * 9. september 1960, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický herec a filmový producent.
Životopis
Vyštudoval angličtinu na univerzite v Oxforde. Postgraduálne začal študovať dejiny umenia, štúdium kvôli začínajúcej hereckej kariére nedokončil. Vo filme debutoval v roku 1982 v snímke Privileged . V nasledujúcich rokoch hral v niekoľkých televíznych filmoch a seriáloch. Filmový prielom nastal v roku 1993, kedy získal hlavnú úlohu vo filmu The Remains of the Day. Výrazne na seba upozornil o rok neskôr v komédii Štyri svadby a jeden pohreb kde stvárnil plachého starého mládenca Charlesa. Táto úloha mu vyniesla Zlatý glóbus, čo ho zaradilo medzi filmové hviezdy. Charakterovo podobnú postavu si zahral i vo filmoch Rozum a cit (1995), Dvaja v tom (1995), Notting Hill (1999) a Láska nebeská (2003). Zápornejšiu úlohu mal v Denníku Bridget Jonesovej (2001) a v jeho pokračovaní Bridget Jonesová - S rozumom v koncoch (2004). Jednou z posledných filmových úloh je postava moderátora Martina Tweeda v paródii na americkú reality show Hľadáme Ydol (2006).
Ocenenia
Grant získal ceny Zlatý glóbus, BAFTA a Čestného Césara. Jeho filmy zarobili viac než 2,4 miliardy dolárov.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2015
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2015 bola kontinentálna kvalifikácia v basketbale žien, ktorú organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). V 1. kole sa zúčastnilo 14 európskych štátov, ktoré súťažili o 4 miesta na postup do 2. kola kvalifikácie. Tie postúpili do semifinálového a ich víťazi do finálového kola. Druhého kola sa zúčastnilo 22 družstiev, ktoré súťažili v 6 kvalifikačných skupinách. Na záverečný turnaj postúpil víťaz 1. kola a 11 družstiev z 2. kola. 1. kolo kvalifikácie sa začalo 7. júna a skončilo sa 25. júna 2013, 2. kolo trvalo od 7. júna do 25. júna 2014.
Nasadenie do výkonnostných košov
FIBA Europe nasadila tímy do výkonnostných košov podľa umiestnenia tímov na predchádzajúcej kvalifikácii a finálovom turnaji ME 2013.
Skupina A
🇱🇺 Bertrange
Skupina C
🇫🇮 Helsinki
Skupina D
🇮🇱 Ramla
NGC 2077
NGC 2077 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. septembra 1826.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ruskovce (okres Bánovce nad Bebravou)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Ruskovce v okrese Bánovce nad Bebravou.
Pod lesem
Pod lesem je prírodná pamiatka ev. č. 1890 na severnom okraji mesta Jílové v okrese Děčín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Labské pískovce. Lokalita bola do roku 2013 vedená ako prírodná rezervácia, v tomto roku však došlo k prekvalifikovaniu lokality na prírodnú pamiatku a na zväčšenie ochraňovaného územia z na.
Ochrana
Predmetom ochrany je fragment zachovalých kvetnatých lúk. Z významných a vzácnych druhov tu rastú napr.: vstavačovec májový, čertkus lúčny, túžobník obyčajný, ostrica prosová.
Bunkové delenie
Bunkové delenie je časť bunkového cyklu, počas ktorého sa rodičovská bunka rozdelí na dcérske bunky. Obvykle mu predchádza delenie bunkového jadra (u Eukaryotov).
Kleomenes III.
Kleomenes III. (, iný prepis: Kleomenés III.) bol kráľ Sparty z kráľovskej línie rodu Agiovcov. Vládol od roku 235 pred Kr. do roku 221 pred Kr. Jeho spolukráľmi z rodu Eurypontovcov boli Eudamidas III. (241 – 228 pred Kr.), Archidamos V. (228 – 227 pred Kr.) a Eukleidas (227 – 221 pred Kr.).
Kleomenes bol synom a nástupcom Leónida II., známeho odporcu reforiem zavádzaných jeho spolukráľom Agidom. Po smrti Agida, ktorého popravili, sa Kleomenes oženil (z donútenia) s jeho vdovou Agiatis. Podľa Plutarcha sa manželia zblížili a jej oddanosť k popravenému manželovi na neho tak zapôsobila, že sa začal zaujímať o jeho úmysly a ciele a po oboznámení s nimi sa ich rozhodol uskutočniť. Pritom sa poučil z jeho chýb a postupoval ináč. Počkal na vhodnú chvíľu, kým nevypukne nejaká vojna a efori mu zveria velenie nad vojskom. Tá chvíľa prišla onedlho, keď na spartské územie vpadli vojská Achájskeho spolku vedeného Arátom.
Arátos v roku 243 pred Kr. dobyl od Makedónčanov Akrokorint a priviedol Korinťanov do Achájskeho spolku a postupne ďalšími výpravami oslobodil rad miest od tyranských vlád a makedónskych posádok. Jeho úmysel zjednotiť celý Peloponéz sa však stretol s odporom. Neverili, že mu ide o oslobodenie, ale že ho k tomu vedú mocenské ciele. Rozpútala sa vojna, v ktorej Sparťania so svojimi spojencami pod vedením kráľa Kleomena, hoci bol nepriateľ v početnej prevahe, zvíťazili.
Po víťaznom návrate Kleomenes s vojskom obsadil eforát a gerúziu a obidve tieto inštitúcie zrušil. Eforov a najhorlivejších odporcov reformy dal popraviť a ostatných poslal do vyhnanstva. Keď si upevnil moc, zvolal ľudový snem, od ktorého si svoje opatrenia schválil a už mu nič nestálo v ceste k zavedeniu reforiem. Na začiatku zrušil všetky dlhy a skonfiškoval pôdu, ktorú rozdelil rovnakým dielom medzi bezzemkov. Potom do zoznamu nových občanov zapísal niekoľko tisíc perioikov a tiež im pridelil pôdu. Týmito opatreniami chcel obnoviť počet plnoprávnych spartských občanov a tým aj bojaschopnosť Sparty. Ďalšie reformy mali za cieľ obnovu starého poriadku v Sparte podľa Lykurgovej ústavy. K tomu sa však už nedostal. Arátos sa spojil s Makedóniou a Antigonos III. na čele štyridsaťtisícového vojska vtrhol po viacerých bitkách proti Kleomenovi do Sparty. Tu pri Sellasii v roku 221 pred Kr. utrpeli Sparťania drvivú porážku. Antigonos a Arátos boli prví víťazi v dejinách, ktorí vstúpili do Sparty.
Kleomenovi sa podarilo utiecť do Egypta, kde našiel útočisko u Ptolemaia III., ktorý ho počas vojny ako nepriateľ Makedóne finančne podporoval. V tom istom roku Ptolemaios III. zomrel a jeho následníkom sa stal jeho syn Ptolemaios IV. známy svojou krutosťou a nerestným životom. Ten podozrieval Kleomena, že proti nemu chystá sprisahanie a uväznil ho. Kleomenovi sa z väzenia podarilo utiecť a z pomsty zorganizoval v Alexandrii povstanie, ktoré však bolo rýchlo potlačené a Kleomenes v bezvýchodiskovej situácii spáchal samovraždu.
NGC 2078
NGC 2078 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. decembra 1834.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slatinka nad Bebravou
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Slatinka nad Bebravou v okrese Bánovce nad Bebravou.
Bambiderstroff
Bambiderstroff je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Thalamy
Thalamy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vajskovský potok
Vajskovský potok je potok na Horehroní, preteká územím okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku 17,3 km a je tokom III. rádu.
Thalamy
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vajskovský potok
Na hornom toku preteká jednou z najdlhších dolín v Nízkych Tatrách, takmer 10 km dlhou Vajskovskou dolinou. Na hornom toku vytvára 9 m Vajskovský vodopád, v dolnej časti doliny sa prerezáva bralnatým územím.
Prameň
Pramení v Nízkych Tatrách na východnom svahu vrchu Kotliská (1 936,9 m n. m.), pod hlavným hrebeňom Ďumbierskych Tatier, v nadmorskej výške cca 1 680 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na juhovýchod, vytvára vodopád a po pribratí významnejšieho ľavostranného prítoku spod Derešov sa stáča smerom na juh. V strednej časti Vajskovskej doliny sa esovito stáča, prechodne pokračuje juhozápadným smerom a sprava priberá významný prítok Dve vody. V dolnej časti doliny preteká bralnatým územím, vytvára oblúk prehnutý na západ, mení smer toku na juh a vteká do Horehronského podolia, kde postupne priberá Červenú vodu, Bôrovský potok a Košariský potok. Na dolnom toku tečie juhojuhozápadným smerom cez intravilán obce Dolná Lehota a miestnej časti Vajsková, napokon sa stáča opäť severojužným smerom, preteká cez Lopej, podteká štátnu cestu do Brezna a ústi do Hrona.
Ústie
Do Hrona sa vlieva na území obce Dolná Lehota, v intraviláne jej miestnej časti Lopej, v nadmorskej výške približne 438 m n. m.
Obce
V celej svojej dĺžke preteká iba územím obce Dolná Lehota, najprv neobývaným a husto zalesneným územím, na dolnom toku najprv intravilánom tejto obce, neskôr cez miestne časti Vajsková a Lopej.
Yenne (obec)
Yenne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tres Vírgenes
Tres Vírgenes je v súčasnosti neaktívny vulkanický komplex, nachádzajúcich sa na polostrove Kalifornia, v štáte Baja California Sur. Komplex je tvorený troma stratovulkánmi El Viejo, El Azufre a La Vígren. Najmladší z tejto série je stratovulkán La Vígren, andezitový stratovulkán, pokrytý početnými dacitovými lávovými dómami a prúdmi. Vek jeho poslednej erupcie sa odhaduje na niekoľko tisíc rokov. Na severnom okraji komplexu, neďaleko okrajov kaldery El Aguajito sa nachádza elektráreň, využívajúca geotermálnu energiu oblasti.
Yenne (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Skupenské teplo varu
Skupenske teplo varu je teplo ktoré prijme kvapalina Skupenské teplo varu alebo skupenské teplo vyparovania pri teplote varu je teplo, ktoré prijme kvapalina pri skupenskom prechode na plyn počas vyparovania pri teplote varu (teda pri vrení).
Skupenské teplo vyparovania je potrebné určiť pre každú teplotu zvlášť, pretože vyparovanie môže prebiehať pri ľubovoľnej teplote, zatiaľ čo skupenské teplo varu sa určuje pri teplote varu (ide teda o skupenské teplo vyparovania pri teplote varu).
Veľkosť skupenského tepla varu je pre rovnakú látku rovnaké ako veľkosť skupenského tepla kondenzácie.
Teplo, ktoré prijme 1 kilogram látky sa nazýva merné skupenské teplo varu.
Výpočet
Hodnotu skupenského tepla varu je možné určiť zo vzťahu kde m je hmotnosť a lv je merné skupenské teplo varu, ktoré má rovnakú hodnotu ako skupenské teplo kondenzácie.
NGC 2079
NGC 2079 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. decembra 1834.
Centrobasket mužov 2001
Centrobasket mužov 2001 boli v poradí 17. majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v basketbale mužov, ktoré organizuje Stredoamerická a karibská basketbalová konfederácia (CONCENCABA) v spolupráci s FIBA Americas. Konali sa v Toluce, v štáte Mexiko, v Mexiku v dňoch od 11.15. júla 2001, za účasti 8 tímov. Mexiko bolo organizátorom stredoamerického šampionátu mužov štvrtýkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1965, 1985 a 1991. Svoj siedmy titul získalo 🇵🇷, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácim 🇲🇽. Predchádzajúci trojnásobný víťaz z 🇨🇺 skončil až na 6. mieste.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 2001, ktoré organizovala Argentína. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Sikyón
Sikyón môže byť:
Merné skupenské teplo varu
Merné skupenské teplo varu (tiež vyparovania) je teplo, ktoré prijme 1 kilogram kvapaliny, ak sa pri teplote varu celá premení na plyn o tej istej teplote.
Merné skupenské teplo vyparovania sa určuje pre každú teplotu zvlášť, keďže vyparovanie môže prebiehať pri ľubovoľnej teplote, zatiaľ čo merné skupenské teplo varu sa určuje pre teplotu varu (ide teda o merné skupenské teplo vyparovania pri teplote varu).
Výpočet
Merné skupenské teplo varu sa určí ako podiel skupenského tepla varu L_v a hmotnosti m látky, tzn.
Bannay (Moselle)
Bannay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bárczyovský kaštieľ
náhľad|Bárczyovský kaštieľ v roku 2013 Bárczyovský kaštieľ je jeden z troch kaštieľov z historickej Radvane je situovaný pod vyvýšeninou Hôrka, na ľavom brehu potoka Malachovka (Malachovský potok) západne od mestskej komunikácie vedúcej od Zvolena do centra Banskej Bystrice. Skladá sa z dvoch častí, vstupnej časti a kaštieľa. Vstupná časť je v zachovalom stave a je tu aj herňa a vináreň. Kaštieľ je v súčasnosti v ruinách a pravdepodobne ho v najbližšej dobe čaká asanácia.
Ammosaurus
Ammosaurus bol všežravý, možno bylinožravý prosauropódny dinosaurus. Žil v spodnej jure, konkrétne v období Pliensbach až Bajok cca pred 170 miliónmi rokov. Zvyšky Ammosaurov sa nachádzajú aj v Arizone a na nových náleziskách Connecticutu. Žil v západnej Laurázíi, teda na území dnešných USA. Jediný druh je Ammosaurus major. Druh Ammosaurus sa vyvinul z mäsožravých dinosaurov konca Triasu. Názov sa odvodzuje od gréckych slov ammos (piesčitý) a sauros (jašter), jeho meno teda znamená piesčitý jašter.
Bárczyovský kaštieľ
História
Kaštieľ postavila rodina Radvanskovcov ako svoj druhý. Nazýval sa aj horný pretože bol trošku vyššie ako prvý kaštieľ. V roku 1917 prevzal kaštieľ po Kolomanovi Radvanskom Dr. Emil Bárczy. Koncom 60. rokov prešiel kaštieľ strednou opravou a do konca 80. rokov tu bola krčma nazývaná aj „Furmanská“. Kaštieľ bol postavený okolo 15. – 16. storočia.
Ammosaurus
Objav
Prvého jedinca objavili lomoví robotníci v štáte Connecticut v USA v roku 1884 pri stavbe mosta. Othniel Charles Marsh ho najprv v roku 1887 opísal ako Anchisaurus major a o dva roky neskôr ho zaradil do samostatného rodu Ammosaurus major. Bol opísaný len podľa niekoľkých neúplných kostier, ktoré veľmi pripomínali Anchisaura. Niekoľko paleontológov však našlo isté odlišnosti v panvovej kosti a zadných nohách týchto dvoch druhov. Tento most sa neskôr zrútil a v troskách sa našla ďalšia kostra. Dodnes sa však nedá presne určiť, či je rozdiel medzi panvami týchto dvoch druhov dostatočný na to, aby to boli dva samostatné rody.
Bárczyovský kaštieľ
Zaujímavosti
Na vstupnej časti kaštieľa na stene nad vstupom do areálu sa nachádzal latinský názov „CELSA CADVINT VIIIIS CRESCVNT VIRTVTE TENELLA TVRRIS LAXA IACET PONDERE PRESSA SVO“ ktorý datuje kaštieľ do roku 1751, neznamená to však dátum vzniku. Tento nápis bol pri rozsiahlej rekonštrukcii vstupnej časti v roku 1965 odstránený a nahradený nápisom „Furmanská krčma“.
Ammosaurus
Opis
Ammosaurus bol 2,2 až 4 metre dlhý a okolo 20 kg vážiaci primitívny Sauropodomorph, teda predok veľkých a úspešných Sauropódov, ktoré sa vyvinuli na začiatku jury. Vedel chodiť po dvoch, ale aj všetkých štyroch nohách. Väčšinou chodil po štyroch, ale keď potreboval dočiahnuť vyššiu vegetáciu, postavil sa na zadné. Pravdepodobne ho lovili mäsožravce ako Dilophosaurus a pásol sa spolu so Scutellosaurom, Anchisaurom a inými primitívnymi bylinožravcami zo spodnej Jury.
Bárczyovský kaštieľ
Časti
Kaštieľ sa delí na dve časti: prednú - vstupnú a zadnú - kaštieľ. Predná časť je v dobrom stave. Napravo tu stále sídli herňa a vináreň. Kaštieľ je v zdevastovanom stave. V súčasnosti sa tu nenachádza nič a je v takom zlom stave, že ho čaká asanácia, aj v prípade opravy by musela prebehnúť asanácia a následná celková stavebná rekonštrukcia.
Epochos
Epochos (Epochos) môže byť v gréckej mytológii:
NGC 2080
NGC 2080 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. decembra 1834.
Toy-Viam
Toy-Viam je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Hajdarábad (mesto, Telangána)
Hajdarábad (iné prepisy pozri Hajdarábad; telucky హైదరాబాద్), je hlavné mesto južných indických štátov Telangana a de iure  aj Ándhrapradéšu.
Mesto zaberá na brehu rieky Musi a obýva ho približne 6,8 milióna obyvateľov. Spolu s metropolitnou oblasťou činí počet obyvateľov 7,75 milióna, čím sa zaraďuje Hajdarábad na 4. miesto najľudnatejších miest v Indii a 6. miesto, čo sa týka aglomerácií v krajine. Mesto sa rozkladá v zvlnenom hornatom teréne v okolí vodných nádrží – vrátane nádrže Hussain Sagar s menom zakladateľa mesta – na sever od mesta. Priemerná nadmorská výška činí 542 metrov nad morom.
Mesto bolo založené v roku 1591. Hajdarábad bol v minulosti centrum obchodu s perlami a diamantmi, a naďalej býva označovaný za Mesto perál. Mnohé z tradičných mestských bazárov – Laad Bazaar, Begum Bazaar či Sultan Bazaar – ostalo otvorených po stáročia. Industrializácia počas 20.storočia však zaujala mnohé významné indické priemyselné, výskumné a finančné inštitúcie, vrátane Bharat Heavy Electricals Limited, Národného geofyzikálneho výskumného inštitútu a Centra pre bunkovú a molekulárnu biológiu. Špeciálna ekonomická zóna zameraná na informačné technológie povzbudila firmy z Indie aj zahraničia usadiť sa v meste. Vznik farmaceutických a biotechnologických závodov v meste počas 90.rokov 20.storočia prisúdil mestu nový prívlastok "Genómové údolie". Hajdarábad je s výnosmi 74 miliárd USD piatym najväčším prispievateľom do indického hrubého domáceho produktu. Mesto je vďaka teluckej kultúre druhým najväčším producentom indických filmov.
Isla Tortuga
Isla Tortuga je ostrov vulkanického pôvodu, nachádazjúci sa v Kalifornskom zálive, asi východne od pobrežia Kalifornského polostrova. široký a približne vysoký ostrov je vlastne vrchol štítovej sopky, ktorá je ukončená kalderou s priemerom. V kaldere sa nachádza asi hrubá vrstva morskej soli, ktorá sa tam postupne usadzovala. Vek poslednej erupcie nie je známy, jediným prejavom vulkanickej minulosti ostrova sú aktívne fumaroly.
Puška
thumb|250px|Rakúsko-Uhorská puška Mannlicher M1890 Puška je individuálna strelná zbraň jednotlivca, charakteristická dlhou hlavňou s drážkovaným vývrtom. Určená je na ničenie živej sily protivníka priamou paľbou. S nasadeným bodákom sa dá použiť aj ako chladná zbraň.
Drážkovaný vývrt hlavne, ktorý sa začal používať v 19. storočí uvádza vystrelené strely do rotácie a tým zvyšuje ich presnosť a dostrel. Pod pojmom puška sa obvykle myslí dlhá strelná zbraň nabíjaná zozadu jednotným typom nábojov. Kaliber pušiek sa v súčasnosti pohybuje od do, v minulosti mali pušky na jednotný náboj kaliber od  do  výnimočne i viac. Pušky nabíjané odpredu, muškety a arkebuzy mali kaliber aj viac ako.
Špeciálne pušky, najmä moderné veľkokalibrové ostreľovačské zbrane majú kaliber do, protitankové a protimateriálové pušky 14, či dokonca.
Počiatky strelných zbraní
Prvopočiatky pušiek možno nájsť v prvých stredovekých ručných palných zbraniach, ktoré sa objavovali v polovici 14. storočia. Ručné strelné zbrane sú historicky nepatrne staršie ako delá.
Predovky
Prvé strelné zbrane boli nabíjané odpredu, ústím hlavne.
Prvé ručná strelné zbrane boli tvorené jednoduchou hlavňou upevnenou objímkami na stvole, ktorý sa zakladal pod pažu strelca. Nemali pažbu, ani žiadny typ zámku. Odpaľovali sa priložením žeravého želiezka, neskôr luntu (dútnáku) k prachu v panvičke, spojenej kanálikom s hlavňou. Niektoré zbrane boli vybavené hákom (buď na stvole alebo priamo na hlavni), ktorý prenášal spätný ráz od výstrelu na okraj vozu alebo hradby. Nazývali sa hákovnice a z nich vznikli arkebuzy (arkebuza sa považuje za skomolený český výraz hákovnica). Pre streľbu na koni boli zbrane vybavené krátkym kovovým svolom, ktorý sa pri streľbe opieral o prsia (strelec-jazdec mal na sebe zbroj), nazývali sa petrinaly (z ). Zbrane malého kalibru nazývali husiti píšťaly, z čoho neskôr vznikol názov pištoľa.
Všetky tieto zbrane boli nabíjané odpredu a nabíjanie bolo zdĺhavé a streľba pomalá. Obsluhu tvorili často dvaja alebo i viac mužov.
Okolo roku 1440 bol zostrojený luntový zámok, dôležitý krok k možnosti mierenej streľby. Bol tvorený zverákom, v ktorom bol zachytený horiaci lunt (dútnák), ktorý sa jednoduchým mechanizmom mohol priložiť na panvičku s prachom. Pušky s týmto typom zámku boli dvoch druhov – ťažké arkebuzy a ľahké muškety, oba druhy však boli ťažké a strelec ich musel pri streľbe podopierať furketou. Až v 17. storočí vo Švédsku vznikla mušketa, ktorej hmotnosť klesla na a furketa sa prestala používať.
Ďalší významný vynález bol kresadlový zámok, ktorý vznikol na konci 16. storočia. Rýchlo vytlačil luntový a kolieskový zámok a udržal sa až do polovice 19. storočia, pričom niektoré časti jeho konštrukcie sa na loveckých zbraniach používajú dodnes.
Kresadlový zámok má otáčavý kohút, poháňaný silnou pružinou. V čelusti kohútu je uchytený kresadlový kameň – pazúrik. Panvička s prachom je zakrytá odpruženou ocieľkou so zdrsneným povrchom. Pri výstrele naráža pazúrik na ocieľku a vykresáva iskry, súčasne je pritom ocieľka odtlačená a otvára tak panvičku s prachom, na ktorú dopadnú vykresané iskry. Prednosťou je predovšetkým pomerne vysoká pohotovosť zbrane a malé rozmery a hmotnosť zámku, čo umožnilo ďalej odľahčiť pušku. Kresadlový zámok bol tiež výrobne jednoduchší a lacnejší ako kolieskový zámok. Nevýhodou kresadlového zámku bola relatívne malá spoľahlivosť a problémy s vodou pri daždi. Prakticky rovnaký zámok (konštrukciou i rozmermi) sa používal aj na pištoliach.
Iným významným objavom je drážkovaný vývrt hlavne. Napriek vyššiemu dostrelu a lepšej presnosti streľby sa presadzoval len pomaly, pretože vytváranie drážok ručným preťahovaním je veľmi pracné. Presadil sa až v polovici 18. storočia, keď bol objavený spôsob, ako vyrábať drážkovanie s potrebným stúpaním a ďalšími rozmermi strojovo, pomocou vhodných šablón.
Posledným významným vynálezom vo vývoji odpredu nabíjaných pušiek a pištolí je vynález pekrusného zámku. Súvisí s objavom traskavej ortute a chlorečnanu draselného ako látok schopných výbuchu po údere alebo nápichu. Perkusný zámok prevzal z kresadlového zámku kohút, ktorý mal upravený tvar (miesto čeľustí mal rovnú plochu alebo dutinu) a panvička s ocieľkou bola nahradená pistonom (komínikom), na ktorý sa nasadzovala čiapočková perkusná zápalka (vynájdená približne v roku 1820). Pri výstrele udieral kohút na piston, na ktorom bola nasadená zápalka, zlož v zápalke nárazom explodovala a plameň prešľahol dutým pistónom do hlavne, kde zapálil prachovú náplň.
Všetky tieto zbrane sa nabíjali odpredu, ústím hlavne, čo je predovšetkým v boji a za zlého počasia veľmi nepraktické. Je potrebné nasypať do hlavne strelný prach, utlačiť ho nabijákom, následne vložiť do hlavne tesniacu podložku a strelu a opäť ich utlačiť nabijákom, potom pripraviť k výstrelu zámok, nasypať na panvičku prach alebo nasadiť zápalku na pistón, natiahnuť kohút a vystreliť. Väčšina činností spojených s nabíjaním sa pritom dá robiť len po stojačky a vojak v poli je plne vystavený nepriateľskej paľbe.
Zadovky
Prvé ručné zbrane nabíjané zozadu sa objavujú už v polovici 16. storočia, ale príliš sa nerozlíšili. Rozvoj začína po vynáleze jednotného náboja, ktorý spojil dohromady všetky potrebné časti – strelu, prachovú náplň a zápalku. Prvý jednotný náboj skonštruoval v roku 1832 francúzsky puškár Lefaucheux. Náboj mal zápalku s kolíčkovou kovadlinkou a uplatnil sa hlavne v loveckých zbraniach. V roku 1845 vymyslel Francúz Flobert jednotný náboj s okrajovým zápalom – traskavá zmes bola umiestnená do dutého okraju nábojnice (dodnes sú tak vyrábané podobné náboje kalibru.22 Long Rifle). V roku 1866 vymyslel Američan Berdan zápalku so stredovým zápalom a v roku 1867 angličan Boxer zápalku s vnútornou kovadlinkou. Prvý jednotný náboj so stredovým zápalom skonštruoval v roku 1860 Francúz Pottet. Náboj mal papierovú nábojnicu, čo vylepšil angličan Boxer vytvorením celokovovej nábojnice. Vzniká puškový jednotný náboj v podobe, ako ho poznáme dodnes.
V roku 1841 skonštruoval Mikuláš Dreyse pušku s valcovým odsuvným záverom a ihlovým zápalom – dlhá ihla prenikala celým nábojom až k zápalke, ktorá bola nalisovaná na dno strely. Vznikla prvá vojenská zadovka. Táto zbraň revolučný spôsobom zmenila spôsob boja – vysoká rýchlosť streľby a možnosť nabíjať zbraň po ležiačky viedla k rozpadu formácií pechoty a väčšiemu využívaniu terénu. Po Rakúsko – Pruskej vojne a rozhodujúcej bitke pri Hradci Králové v roku 1866 sa palebná a taktická prevaha zadoviek plne prejavila a nastal ich prudký rozvoj. V relatívne krátkom období rokov 1860 – 1890 vzniká obrovské množstvo najrozličnejších vojenských pušiek nabíjaných zozadu jednotným nábojom, objavujú sa desiatky patentov na najrozličnejšie spôsoby usporiadania záveru. Mnoho starších predoviek je tiež prerábaných na zadovky.
Amfidamas
Amfidamas (Amfidamas) môže byť v gréckej mytológii:
Puška
Zadovky
V búrlivom rozvoji zadoviek sa postupne objavuje problém zvýšenia rýchlosti streľby a sú nachádzané vhodné technické riešenia. Vznikajú opakovacie pušky.
Opakovačky
thumb|350px|Britská puška Martin-Henry – puška s ovládacou pákou thumb|350px|Ruská puška Mosin-Nagant 1891/30 thumb|350px|Nemecká puška Mauser 1898 Jedna z prvých prakticky použiteľných opakovačiek na jednotný náboj je legendárna puška Divokého západu Winchester model 1866. Je to zbraň s ovládacou pákou (lever-action) a trubicovým zásobníkom pod hlavňou na náboj s okrajovým zápalom. Pôvodne to bola originálna, ale nie príliš úspešná puška Volcanic, ktorú skonštruovali Horace Smith a Daniel B. Wesson. Oliver F. Winchester získal ich firmu a patenty a najal puškára Benjamina T. Henryho, aby pušku zdokonalil, predovšetkým zmenil druh streliva na náboje s okrajovým zápalom a vznikla puška Henry model 1860/1861 – slávna „henryovka“ – obľúbená lovcami, desperádmi i ochrancami dostavníkov a po americkej občianskej vojne bola zdokonalená na pušku Winchester model 1866. Podobný spôsob ovládania má aj opakovacia puška Spencer. Významným vynálezom je aj opakovacia brokovnica ovládaná posuvným predpažbím (pump-action), ktorú vytvoril Američan John Browning a vyrábala ju firma Winchester ako model 1897. Systém sa používa dodnes.
V Európe sa vývoj uberal iným smerom – prednosť dostal jednotný náboj so stredovým zápalom, ktorý má lepšie používateľské vlastnosti. Presadil sa valcový odsuvný záver a nábojová schránka pod nábojiskom.
Vývoj moderných vojenských opakovačiek je spojený predovšetkým s menami Mosin-Nagant (ruská puška 1881), Mannlicher (rakúska puška 1895) a veľmi rozšírený Mauser (nemecká puška 1888 a 1898). Vo Veľkej Británii vzniklo niekoľko typov Lee-Enfield, vo Francúzsku sa používali zbrane Lebel, v Dánsku a Nórsku Krag-Jørgensen, vo Švajčiarsku originálna konštrukcia Schmidt-Rubin, v Japonsku puška Arisaka. Väčšina týchto zbraní vznikla tesne pred koncom 19. storočia alebo v prvých rokoch 20. storočia.
Väčšina armád tiež prešla na nitrocelulózový („bez dymový“) strelný prach.
S týmito puškami (alebo puškami veľmi podobnými) vstúpili európske armády do prvej svetovej vojny a väčšina z nich aj o dvadsať rokov neskôr aj do druhej svetovej vojny.
Samonabíjacie a automatické pušky
thumb|350px|Browning BAR 1918 thumb|350px|Browning BAR 1928 Samonabíjacie a automatické pušky sa v princípe takmer nelíšia, hlavný rozdiel je v tom, že automatické pušky sú schopné streľby dávkou, kým samonabíjacie pušky túto vlastnosť nemajú. Automatické a samonabíjacie pušky sú súhrnne označované ako samočinné pušky.
Prvé konštrukcie samonabíjacích pušiek sa objavujú veľmi skoro po zavedení jednotného náboja a ešte pred zavedením bez dymového prachu. Už v roku 1863 získal Američan Regulus Pilon patent na samočinnú pušku, v roku 1866 získal angličan Joseph Curtiss patent na samočinnú pušku s valcovým zásobníkom. Postupne sa objavujú ďalšie konštrukcie (Plesner, Krnka, Winchester, Maxim, Mannlicher, Rudnickij...). Hlavným problémom prvých konštrukcií bola nízka spoľahlivosť a vysoká spotreba munície – už pre opakovačky sa vyžadovalo 150 – 200 nábojov, čo predstavuje okolo nábojov a pri intenzívnej paľbe boli spotrebované za niekoľko minút.
Pred prvou svetovou vojnou boli zavedené samočinné pušky Mongdragon (1908), Mauser (1910), Browning (1911), Fedorov (1913) a Tokarev. Počas prvej svetovej vojny vzniklo niekoľko ďalších zbraní, z ktorých len niektoré boli zavedené aj do výzbroje armád.
V Rusku vznikol Avtomat Fjodorova 1916. Táto zbraň má v histórii ručných strelných zbraní pomerne významné miesto, pretože svojím pojatím je predobrazom moderných vojenských automatických zbraní. Zbraň pracovala s krátkym záklazom hlavne a používala pôvodne japonský náboj Arisaka kalibru 6,, neskôr podobný náboj ruskej výroby. Odnímateľný zásobník bol na 25 nábojov. Za povšimnutie stojí celková koncepcia, dĺžka zbrane je a hmotnosť  bez zásobníka,  s plným zásobníkom. Predpokladalo sa použitie 4 zbraní v čate a bola nasadená bojovo na fronte proti Nemecku. Zbraň bola vyrobená v počte asi 3 200 kusov a používala sa aj po revolúcii do roku 1925.
Ďalšou známou a úspešnou samočinnou puškou je americký M1918 Browning Automatic Rifle, ktorá svojou koncepciou tvorí prechod medzi automatickými puškami a ľahkými guľometmi. Je to pomerne ťažká zbraň (7,2 – ) pracujúca na princípe odberu plynov z hlavne a vybavená zásobníkom na 20 nábojov. Používala sa s rôznymi úpravami až do 60. rokov a bola vyrábaná aj v iných krajinách.
V medzivojnovom období vývoj pokračoval a vznikali ďalšie zbrane, ale do výzbroje ich bolo prijatých len málo. Je to predovšetkým americká puška Garand M1 kalibru .30-06 a Johnson model 1941 rovnakého kalibru, nemecká puška pre výsadkárov FG 42 kalibru a sovietske pušky Simonov AVS-36, a predovšetkým konštrukcie Tokarev – samonabíjacie SVT-38 a SVT-40 a automatická ATV-40.
Po druhej svetovej vojne nastáva postupne odklon od samočinných pušiek (zbraní v puškovom kalibri) a prednosť dostávajú ľahšie zbrane na náboj stredného balistického výkonu, ktorým sa hovorí útočné pušky alebo automatické karabíny. Napriek tomu vzniklo niekoľko zbraní, ktoré je potrebné spomenúť. Je to napríklad rozšírená belgická automatická puška Fabrique Nationale de Herstal FN FAL, vyrábaná v mnohých štátoch a zavedená do výzbroje mnohých armád sveta (napríklad vo Veľkej Británii ako L1A1, v Kanade ako FN K1 a FN K2, používa sa v Indii, Brazílii, Austrálii..), do výzbroje armády SRN bola neskôr zavedená puška Heckler & Koch G3, ktorej počiatočný vývoj prebiehal v Španielsku, vo firme CETME, je zavedená napríklad aj vo Švédsku a mnohých ďalších armádach. Vo vysokom počte bola a stále je vyrábaná a používaná aj sovietska samonabíjacia puška Dragunov SVD-63, predurčená ako ostreľovačská puška a zavedená v mnohých krajinách.
Pušky v „plnom“ puškovom kalibri nábojov bývajú niekedy označované ako battle rifle teda približne „bojové pušky“, pre odlíšenie od zbraní s menším výkonom. Tieto zbrane sú obvykle v kalibroch 7,62×54R, 7,62×51 NATO (= .308 Win), .303 British, .30-06 Springfield, vzácnejšie aj 7,92x57 Mauser a moderný .338 Lapua Magnum.
Vo výzbroje súčasných armád je puška (ako druh zbrane) používaná pomerne málo, ale jej miesto je stále nezastupiteľné. Pušky sa používajú predovšetkým ako ostreľovačské zbrane pre presnú streľbu na väčšie vzdialenosti. Treba pripomenúť, že okrem sovietskej pušky Dragunov SVD-63 je väčšina ostatných ostreľovačských pušiek odvodená od štandardných samočinných pušiek, alebo dokonca od loveckých opakovačiek, hoci v posledných rokoch sa znovu začínajú objavovať špecializované konštrukcie.
Rozdelenie
Pušky možno rozdeliť podľa spôsobu nabíjania a paľby na:
Iné druhy pušiek:
Petr Janda (architekt)
náhľad|Pamätník obetiam komunizmu Liberec náhľad|Návrh Kostola Krista Spasiteľa a komunitného centra Barrandov Petr Janda (* 5. január 1975, Zlín) je český architekt.
Vyštudoval Strednú priemyselnú školu stavebnú v Zlíne, Fakultu architektúry ČVUT v Prahe (1993-2001), diplom obhájil v ateliéri prof. Jana Bočana. V rokoch 1997-2003 pokračoval v štúdiu na AVU Praha v Škole monumentálnej tvorby prof. Aleša Veselého.
Pracoval najprv v ateliéri A 69 architekti, potom sa stal zakladajúcim členom ateliéru sporadical, od marca 2008 má vlastné štúdio brainwork. Od apríla 2011 je členom predstavenstva Českej komory architektov.
NGC 2081
NGC 2081 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel v roku 1834.
Gmina Abramów
Gmina Abramów je gmina v Poľsku, v Lubelskom vojvodstve v okrese powiat lubartowski. Má rozlohu, žije tu 4185 obyvateľov (2014) s priemernou hustotou obyvateľstva 50 obyvateľov na km2.
Tetra kráľovská
Tetra kráľovská (lat. Inpaichthys kerri) je druh ryby z čeľade charaxovité (Characidae).
Troche
Troche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tetra kráľovská
Pôvod
Pochádza z Južnej Ameriky (južné povodie Amazonky v Brazílii).
Troche
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Malý Čepčín
Malý Čepčín je obec na Slovensku v okrese Turčianske Teplice. Obcou prechádza železničná trať Zvolen – Vrútky spolu so zastávkou a nachádza sa tu križovatka ciest III/2176, III/2178 a III/2180. Leží medzi obcami Veľký Čepčín, Ivančiná, Jazernica, Turčianske Teplice a Bodorová, pričom od poslednej obce je intravilánom vzdialená len niekoľko stovák metrov.
Erb obce
Erb obce tvorí v modrom štíte nad trikrát strieborno-zeleno delenou zvýšenou pätou štítu strieborný jeleň, sprevádzaný striebornou hviezdou a strieborným polmesiacom v rohoch štítu. Vychádza z rodového erbu rodu Čepčianskovcov.
Abondance (Haute-Savoie)
Abondance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Malý Čepčín
Pečať obce
Pečať je okrúhla, uprostred je umiestnený erb obce, okolo kruhopis „OBEC MALÝ ČEPČÍN“
Nefcerka
Nefcerka, alebo Nefcerská dolina je jedno z hlavných východných odvetví Kôprovej doliny v jej prostrednej časti vo Vysokých Tatrách.
Abondance (Haute-Savoie)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Nefcerka
Plesá
V Nefcerke, kde je niekoľko malých pliesok bez názvov, sa nachádza Nižné Terianske pleso, Vyšné Terianske pleso a Malé Terianske pleso. Z Nižného Terianskeho plesa vyteká Nefcerský potok, ktorý má bočný prítok, ktorý doň vteká poniže Horného Nefcerského vodopádu.
Malý Čepčín
Diaková
Súčasťou obce je bývalá kuriálna osada Diaková ( staršie aj Diakova ves, Diakovejsa ). Nachádza sa asi 20 m severne od konca samotnej obce v blízkosti železničnej trate na ceste III/2176 v smere do Jazernice. Prvý raz sa spomína v roku 1360 v listine nitrianskej kapituly ako Albertfolde (inde Alberththeleke), vtedy si ju kúpil magister Pavol, syn Ghyletov zo Zorkoviec. Keďže Pavol bol literát („diakon“), premenovala sa časom osada na Diakovú. V roku 1412 ju získal do svojho rodinného dedičstva Peter Plathych z Paludze a Diviak. Neskôr podiel na obci získali prevažne vydajom okolití zemania, menovite Czemanskí, Súľovskí, Kevickí a Čerňanskí. Keďže ani jedna rodina sa tam neusadila trvale, pomerne skoro kúria stratila význam, neskôr (1698) sa už spomína len ako majer, ktorý obhospodarovali zemianske rodiny z Malého Čepčína. Kúria zanikla pravdepodobne v 18. storočí.
Abondance (Haute-Savoie)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nefcerka
Potoky a vodopády
Nefcerský potok vytvára Nižný nefcerský vodopád, Kmeťov vodopád a Vyšný nefcerský vodopád. Dolinu ohraničuje bujná vegetácia, ktorá so skalnými zrázmi robí z Nefcerky jednu z najkrajších tatranských dolín. Je prísne chránenou rezerváciou TANAPu a je pre návštevníkov uzavretá.
Abondance (Haute-Savoie)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nefcerka
Názov
Je odvodený od priezviska Neftzer, ale konkrétne sa ponúkajú aj iné alternatívy. Kráľovským správcom Likavského hradu sa v roku 1695, po smrti Juraja Szechényiho, ostrihomského arcibiskupa, záložného pána hradu, stal Leonard Ján Neftzer a po jeho smrti roku 1699 Jakub Ján Neftzer. Ten sa neskôr, po skončení kuruckých vojen, stal prefektom liptovskohrádockých korunných majetkov, ku ktorým patrila aj Kôprová dolina s odvetviami. Je aj ústne podanie o tom, že dolina bola pomenovaná podľa banského konfederáta Neffzera. Iná verzia hovorí o „nejakom“ Neftzerovi, ktorý v doline „veľmi dávno“ utrpel smrteľnú nehodu.
Malý Čepčín
Prírodné pomery
Obec leží na širokej nive po oboch stranách potoka Teplica. Povrch obce je zvlnený do miernej pahorkatiny a takmer úplne odlesnený. Podklad tvoria treťohorné usadeniny pokryté sprašovými hlinami. Pôdy sú lužné a ilimerizované.
Nefcerka
Názov
Podľa iného autora nemá názov Nefcerka nič spoločné s Neftzerom. Korení v starom nemeckom názve tur, ktorý označoval baňu. Výraz, možno, vplyvom miestneho nárečia alebo nepresného zápisu, ktoré ovplyvnilo starogermánske sloveso thurek, sa  pretvoril do tvaru ter. Od slova ter bola odvodená dolina Tertal resp. Tal Teriawska, označujúci hornú časť doliny, v ktorej kutali baníci. Z tejto podoby možno odvodzovať názov Tersee - Terianske pleso a Terianska veža. Keď sa banícka činnosť v doline rozšírila začal sa používať názov Newen Tertal (Nová Terianska dolina), ktorý sa postupne v miestnom nárečí posunul do  podoby Newtertal, resp. Newtztal a bol základom neskoršieho názvu Neftzertal. Zhodou okolností korešpondoval s menom človeka, ktorý však v Liptove pôsobil až v 18. storočí, keď baníci dolinu dávno opustili. Poliaci túto dolinu nie náhodou nazývajú Niewcyrka.
Malý Čepčín
História
Archeologické nálezy dokazujú osídlenie chotára obce v staršej dobe železnej. Prvý raz sa spomína v roku 1254, kedy patrila Jánovi, synovi Namslavovmu, ako Kysmoys - Malé Mošovce. Toto územie daroval Jánovi kráľ Belo IV., nakoľko susedilo s jeho domovským majerom Konotopa (Ivančiná). Zemianskemu rodu z Ivančinej patrila obec do roku 1437. Neskoršie sa majiteľmi obce stal rod Čepčianskovcov z Veľkého Čepčína. . Hlavným zamestnaním obyvateľov obce bolo poľnohospodárstvo, počas prvej ČSR ich niekoľko pracovalo na píle v Diviakoch. Obec sa zapojila do partizánskeho odboja počas SNP a v roku 1950 tu bolo založené JRD.
Nefcerka
Prístup
Nefcerka patrí medzi klenoty slovenskej prírody, je prísne chránená a turisticky neprístupná. Obmedzenie dokonca platí aj pre lezcov a okolité hrebene sú aj pre nich zakázanou zónou.
Zaujímavosti
Na Neftzerskej poľane stál Poľovnícky dom arcikniežaťa Rudolfa, ktorý postavili okolo roku 1880 a šopa pre honcov a služobníctvo. Poľovnícky dom zhorel v roku 1909 a šopa v roku 1915. Nefcerku oddávna navštevovali lovci kamzíkov, hľadači pokladov, baníci i pastieri. Prví, ktorí o výstupe do nej napísali, boli Eugeniuzs Janota s druhmi a s vodcom Maciejom Sieczkom 9. septembra 1867.
Malý Čepčín
História
Spomína sa v roku 1254 ako Kus Moys, Kysmayus, 1351 ako Parua Chepcsin, 1364 ako Kysmoych, Kysmoyus, 1398 ako Kis Moys vulgo Kis Csepcsin, 1554 ako  Kiscsepcsyn, 1736 ako Kis Cscheptschin Slauis Maly Csepczin cum antique Kis Majuch, 1773 ako Maly Csepczin.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľov od roku 1869 po 2019 vyjadruje nasledovný graf :
Služby
V obci je okrem obecného úradu verejná knižnica, cintorín, materská škola, neplnoorganizovaná základná škola („malotriedka“), pobočka Slovenskej pošty a TJ Družba.
Archeológia
V osade Diaková, v lokalite Hŕby sa spomína nález keramiky zo staršej doby železnej. Najvýznamnejším archeologickým náleziskom v obci však je lokalita Homôlka.
Vojtech Budínsky-Krička (v literatúre aj ako Budaváry) pokračoval v roku 1936 v prieskume lokality, a okrem toho objavil ďalší hrob, dva železné nože, ocieľku a kresadlo, kovania z rakvy, drobné predmety a fragmenty drobných železných predmetov. Výskum preukázal, že veľmoža nepochovali s koňom, o ktorom sa zmieňoval T. Lehoczky v svojej správe o prvom výskume mohyly.
Tisikrates z Krotónu
Tisikrates alebo Tisikratés (Tisikrates, iný prepis: Tisikratés) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v rokoch 496 a 492 pred Kr.
Tisikrates z Krotónu bol na 71. a na 72. olympijských hrách korunovaný olivovými vencami za víťazstvá v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda. Záznam o olympijských víťazstvách Tisikrata je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvá Tisikrata uvádzajú aj antickí autori Dionysios a Pausanias. Dionysios zaznamenal jeho prvé a aj druhé víťazstvo v súvislosti s datovaním udalostí, ktoré sa v tých rokoch udiali v starovekom Ríme a Pausanias uvádza jeho druhé víťazstvo v súvislosti s datovaním opanovania Syrakúz tyranom Gelónom (stalo sa to až v roku 485 pred Kr., nie ako uvádza Pausanias).
Barchain
Barchain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 2082
NGC 2082 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Skupenské teplo kondenzácie
Skupenské teplo kondenzácie (tiež skupenské teplo skvapalnenia) je teplo, ktoré odovzdá plyn pri skupenskom prechode na kvapalinu počas kondenzácie (skvapalnenia).
Veľkosť skupenského tepla kondenzácie je pre rovnakú látku rovnaká ako veľkosť skupenského tepla varu.
Teplo, ktoré prijme 1 kilogram látky sa nazýva merné skupenské teplo kondenzácie.
Výpočet
Hodnotu skupenského tepla kondenzácie je možné určiť zo vzťahu kde m je hmotnosť a lv je merné skupenské teplo kondenzácie, ktoré má rovnakú hodnotu ako skupenské teplo varu.
Kastília (rozlišovacia stránka)
Kastília (po španielsky Castilla) alebo historicky aj Kastílsko môže byť:
Merné skupenské teplo kondenzácie
Merné skupenské teplo kondenzácie (tiež merné skupenské teplo skvapalnenia) je teplo, ktoré odovzdá 1 kilogram plynu, ak sa celý premení na kvapalinu o tej istej teplote.
Výpočet
Merné skupenské teplo kondenzácie sa určí ako podiel skupenského tepla kondenzácie L_v a hmotnosti m látky, tzn.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Timoradza
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Timoradza v okrese Bánovce nad Bebravou.
Lars Ulrich
Lars Ulrich R (* 26. december 1963, Gentofte, Dánsko) je dánsko-americký bubeník, skladateľ, producent, podcaster a spoluzakladateľ americkej heavymetalovej skupiny Metallica.
Vyrástol v Kodani, v Dánsku, preto má skoro na každom koncerte vyvesenú pred súpravou bicích nástrojov dánsku zástavu. Jeho otec bol profesionálny tenista a Lars chcel ísť v otcových stopách. Keď mal 9 rokov, otec ho zobral na koncert skupiny Deep Purple. Táto hudba ho natoľko zaujala, že začal zbierať metalové a rockové albumy rôznych kapiel. Tieto kapely ako napríklad spomínaný Deep Purple, Black Sabbath, Motörhead, Diamond Head či Iron Maiden ho hudobne ovplyvnili najviac.
V roku 1975, keď mal dvanásť rokov, rodina sa presťahovala do Newport Beach v Kalifornii. Tam prestal športovať a začal sa venovať bubnovaniu a v roku 1976 presvedčil starú mamu, aby mu kúpila súpravu bubnov. Neskôr si dal do novín Recycle inzerát a tak sa zoznámil s Jamesom Hetfieldom. Po skúškach ho James nebral veľmi vážne, lebo nevedel udržať poriadne rytmus a paličky mu vypadávali z ruky. No nakoniec to s ním vyskúšal. Do partie ešte pribrali basgitaristu Cliffa Burtona a gitaristu Davea Mustaina (neskôr založil a pôsobí v Megadeth).
Lars sa považuje za lídra skupiny – dáva najviac rozhovorov a bol to on, kto po smrti Cliffa Burtona udržal kapelu pokope. V súčasnosti je rozvedený a má dvoch synov Mylesa (* 1998) a Laynea (* 2001). Lars o sebe povedal, že je predvídateľný, spontánny, tvrdohlavý, hlúpy a má piskľavý hlas.
Na stránke drummerworld.com ho zaraďujú medzi 500 najlepších bubeníkov na svete.
Baronville
Baronville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 2083
NGC 2083 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. decembra 1834.
Concavenator
Concavenator bol rod stredne veľkého dravého dinosaura, ktorý žil v období spodnej kriedy (asi pred 130 miliónmi rokov) na území dnešného Španielska. Jeho jediný druh je Concavenator corcovatus.
Opis
Concavenator bol asi 4 až 6 metrov dlhý dravý dinosaurus, pohybujúci sa po dvoch končatinách. Predné končatiny mal kratšie, čeľuste boli mohutné a vysadené vrúbkovanými zubami. Zaujímavým znakom však boli veľké výbežky dvoch stavcov nad panvou, ktoré zrejme za života zvieraťa podopierali akýsi veľký hrboľ. Ten mohol slúžiť na termoreguláciu (podobne ako u súčasných tiav) alebo k vnútrodruhovej signalizácii.
Operenie
Na lakťových kostiach tohto dinosaura objavili vedci akési hrbolčeky, majúce zrejme väzbu na ukotvenie pernatých štruktúr. Je teda možné, že zaživa bol rod Concavenator aspoň na predných končatinách operený. Žiadne odtlačky peria v okolí skameneliny síce objavené neboli (naopak zachovali sa odtlačky šupín z niektorých častí tela), operenie je však pomerne pravdepodobné. V tom prípade je možné vidieť jeho počiatok už u vývojovo primitívnych zástupcov kladu Neotetanurae, žijúcich v období strednej jury.
Alby-sur-Chéran (obec)
Alby-sur-Chéran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Chaim Potok
Chaim Potok (rod. Herman Harold Potok; * 17. február 1929, New York City – † 23. júl 2002, Merion, Pennsylvania) bol americko-židovský spisovateľ a rabín.
Životopis
Chaim Potok sa narodil v Buffalo v rodine poľských imigrantov ako najstaršie zo štyroch detí. Dostal ortodoxnú židovskú výchovu. Jeho hebrejské meno Chaim Tzvi (חיים צבי) znamená "život". Po prečítaní románu Evelyna Waugha Brideshead Revisited sa rozhodol, že sa stane spisovateľom. Ako sedemnásťročný poslal svoj prvý príspevok do časopisu The Atlantic Monthly. Hoci tento nebol publikovaný, dostal naň odpoveď v podobe pochvaly od editora. V roku 1950 ukončil s vyznamenaním štúdium anglickej literatúry. S úspechom ukončil aj štúdium hebrejskej literatúry a po štyroch rokoch štúdia ho Jewish Theological Seminary of America ordinoval za rabína. Od roku 1955 až 1957 strávil viac než rok ako vojenský rabín v kórejskej vojne. V roku 1965 obdržal doktorát University of Pennsylvania.
Chaim Potok sa stal všeobecne známym prostredníctvom svojho debutového románu The Chosen (v slovenčine: Vyvolení, vydalo Argo, 2002) z roku 1967, ktorý sa ihneď stal bestsellerom. Po ňom nasledoval román The Promise (v češtine: Slib, vydalo Argo, 2003) z roku 1969. The Chosen bol sfilmovaný v roku 1981 režisérom Jeremy Kaganom. Existuje tiež jeho spracovanie pre divadlo a muzikál.
Obidve tieto knihy sa zaoberajú témou priateľstva dvoch chlapcov, z ktorých jeden pochádza z prísne chasidského a druhý zo židovsko-liberálneho prostredia. Tému napätia medzi dvoma svetmi poznal Potok z vlastného života. Vyrastal v ortodoxnej židovskej rodine, jeho literárne ambície však v jeho najbližšom okolí budili pohoršenie a boli brané ako neužitočná zábavka alebo strata času.