cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oto Žarnay
Strana SPOLU
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidoval na 33. mieste kandidátky koalície PS/SPOLU. Vo voľbách získal 3 370 hlasov, po zohľadnení preferenčných hlasov sa umiestnil na 28. mieste kandidátky. Kvôli výsledku koalície sa do parlamentu nedostal.
Nošak
Nošak (Noshaq, Nowshak) je druhý najvyšší vrch v pohorí Hindúkuš, vysoký Leží v severovýchodnom Afganistane a je to najvyšší vrch krajiny.
Nošak má tri vrcholy: Prvovýstup na vrchol sa podaril japonským horolezcom v roku 1960. Slovenskí horolezci vystúpili na vrchol prvýkrát v roku 1974.
Nošak bol prvý vrch vyšší ako, na ktorý vystúpili horolezci v zime(1973 poľskí horolezci).
Ostrankovité
Ostrankovité (Muricidae) sú čeľaď predožiabrých ulitníkov radu Neogastropoda. Majú pomerne hrubostenné ulity, pretiahnuté v smere columelly, nápadné bizarnými tŕňovitými výrastkami. Väčšina druhov žije v tropických moriach, v Stredozemnom mori túto čeľaď zastupujú napr. Murex brandaris a Murex trunculus''.
Červený Hrádek (okres Jindřichův Hradec)
Červený Hrádek je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 212 obyvateľov, z toho 111 mužov a 101 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 37,3 roka, ženy 38,6 roka).
Dolný Bar
Dolný Bar je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Skalnatý potok (prítok Popradu)
Skalnatý potok je ľavostranný prítok Popradu. Pramení v južnej stene Lomnického štítu, v nadmorskej výške asi
Potom preteká Skalnatou dolinou, kde napája Skalnaté pleso. Následne prechádza okolo svahu zjazdovky cez kosodrevinu až do Tatranských Matliarov, neskôr pokračuje smerom na Veľkú Lomnicu, kde sa vlieva do Popradu.
Lozinghem
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cristóbal de Olid
Cristóbal de Olid (* 1487, Zaragoza, Španielsko – † 1524, Naco, Honduras) bol španielsky vojak a objaviteľ.
Od roku 1515 slúžil na Kube pod velením Diega Velázqueza. V roku 1519 sprevádzal Hernanda Cortésa, dobyvateľa Mexika. Podieľal sa na dobytí Tenochtitlánu a následne sa oženil s aztéckou princeznou, sestrou Moctezumu II.
Apollónios z Tyany
thumb|right|250px Apollónios z Tyany (* začiatok 1. storočia, Tyana v Kappadokii – † medzi 96 – 98) bol grécky filozof, predstaviteľ pytagoreizmu, náboženský reformátor.
Zoznam slovenských článkov/Š
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 287 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ša
Šahy · Šajdíkove Humence · Šalgočka · Šalgovce · Šalov · Šaľa · Šaľa (okres) · Šambron · Šamorín · Šamudovce · Šance (Vrbovce) · Šandal · Šarbov · Šariš (región) · Šarišská Poruba · Šarišská Trstená · Šarišské Bohdanovce · Šarišské Čierne · Šarišské Dravce · Šarišské Jastrabie · Šarišské Michaľany · Šarišské Sokolovce · Šarišský hrad · Šarišský Štiavnik · Šarkan (okres Nové Zámky) · Šarovce · Šašová · Šaštín-Stráže
šá
Šávoľ
še
Šebeš (hrad) · Šebo Timko · Šelpice · Šemetkovce · Šemša · Šenkvice
ši
Šiatorská Bukovinka · Šiba · Šibačka · Šimon Čaplovič · Šimon Jurovský · Šimon Nemec · Šimon Ondruš · Šimon Organista · Šimon z Kézy · Šimonovce · Šindliar · Šintava · Širákov · Širkovce · Široké · Šišov · Šivetice
ší
Šíd · Šípkov · Šípkové
šm
Šmigovec
šp
Špačince · Špania Dolina · Španie Pole
šr
Šrobárová
šú
Šúrovce · Šútovce · Šútovo
šv
Švábovce · Švedlár · Švošov
Neuville-Saint-Amand
Poloha
Neuville-Saint-Amand má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Neuville-Saint-Amand má 875 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Apollodóros z Atén (filozof)
Apollodóros z Atén alebo Apollodoros z Atén (* asi 180 pred Kr., Atény – † po 120 pred Kr., Atény) bol starogrécky filozof, gramatik a historik. Predstaviteľ epikureizmu.
Vo svojom rodnom meste chodil v mladosti na prednášky k slávnemu filozofovi (predstaviteľovi stoickej školy) Diogeneovi zo Seleukeie. Neskôr sa presťahoval do Alexandrie, kde v knižnici v priebehu viacerých rokov spolupracoval s Aristarchom zo Samothráky. V roku 145 pred Kr. z politických dôvodov ako jeden z mnohých učencov opustil Alexandriu a odišiel do Pergamonu. Ku koncu svojho života sa vrátil do Atén.
Vo svojich prácach sa opieral hlavne o diela svojich predchodcov. K jeho hlavným dielam patrila Chronika (Kronika) vypracovaná na základe štúdia písomných záznamov Eratosthena. Bol to prierez histórie greckej civilizácie od Trójskej vojny (Eratostenom datovanej do roku 1184 pred Kr.) do roku 144 pred Kr. Dielo tvorené štyrmi knihami, napísané vo veršovanej podobe v trimetri venoval pergamskému kráľovi Attalovi. V staroveku bola kniha veľmi cenená a v prepracovaní Cornelia Nepota sa stala obľúbenou aj v rímskych kruhoch.
Medzi jeho ďalšie diela patrili, Peri neón katalogu (O katalógu lodí) v 12 knihách napísaných na základe druheho spevu Homérovej Iliady. Peri theón (O bohoch) v 24 knihách je jedným zo zdrojov súčasného poznania gréckej mytológie. Etymológies (Etymológia), v knihe analyzoval pôvod a vývoj slov. Napísal aj analýzy o dielach básnikov Epicharma z Kosu a Sofróna zo Syrakúz. Apollodoros napísal rad ďalších kritických a gramatických spisov, ale žial z celého jeho diela sa nám zachovali len fragmenty.
Zoznam slovenských článkov/U
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 33 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ub
Ubľa
uč
Učená spoločnosť banského okolia · Učená spoločnosť Slovenska
ud
Udavské · Udiča
uh
Uhliská (okres Levice) · Uhorská koruna (klenot) · Uhorská kronika · Uhorská Ves · Uhorské · Uhorské kniežatstvo · Uhorské korunovačné klenoty · Uhorské povedomie a uhorské vlastenectvo · Uhorsko · Uhorsko-poľská kronika · Uhrovec (obec) · Uhrovské Podhradie
ul
Ulič · Uličské Krivé · Uloža · Ulrika Babiaková
un
Unín (okres Skalica)
uň
Uňatín
ur
Urmince · Uršuľa Kovalyk
ut
Utekáč · Utka · Uttner
uz
Uzda z Turca a Hosti · Uzovce · Uzovská Panica · Uzovské Pekľany · Uzovský Šalgov
Nevado del Huila
Nevado del Huila je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v provincii Huila v južnej Kolumbii. S výškou 5 365 m je to zároveň najvyšší vulkán v Kolumbii, jeho vrchol je permanentne pokrytý ľadom. Hrebeň andezitovo dacitového vulkánu tvorí šesť troskových kužeľov, ich vek sa postupne znižuje od severu na juh. Sopka leží v staršej kaldere s priemerom 10 km.
Explozívna erupcia menších rozmerov bola zaznamenaná ešte v 16. storočí, odvtedy až do 19. februára 2007 sopka nejavila známky aktivity (vynímajúc horúce pramene a unikajúce pary z fumarol na vrchole sopky). Zvýšená produkcia sopečného popola a prachu, dve menšie explózie a niekoľko zaznamenaných bahnotokov prinútili miestne úrady evakuovať mestá pozdĺž riek v blízkosti sopky, aby zabránili katastrofe podobných rozmerov, ako erupcia Nevado del Ruiz v roku 1985 (keď laháry pochádzajúce z roztopeného snehu pochovali viac ako 25 000 ľudí).
Iné projekty
.
Adobe Photoshop
Adobe Photoshop alebo iba Photoshop je komerčný grafický program publikovaný firmou Adobe Systems. Primárne je určený na tvorbu a úpravu rastrovej (bitmapovej) grafiky. Umožňuje tiež použitie grafických efektov a to aj vo forme zásuvných modulov. Program umožňuje aj editáciu a vytváranie vektorovej grafiky a jej prevod na rastrový obrázok. Používaný je väčšinou u profesionálnych grafikov a grafických spoločností. Dodávaný je v 27 svetových jazykoch (najbližšie po česky). Naprogramovaný je v programovacom jazyku C++.
História
V roku 1987 vytvoril Thomas Knoll program zobrazujúci obrazové body, ktorý nazval Display. Bol to program na prezentovanie obrazov v šedej stupnici na čiernobielej obrazovke. V spolupráci s bratom Johnom Knollom začali pridávať do programu ďalšie funkcie, ktoré umožnili spracovávať súbory digitálnych obrazov. Program nakoniec upútal pozornosť vplyvných ľudí oboru a v roku 1988 sa spoločnosť Adobe rozhodla licencovať tento softvér, pomenovala ho Photoshop a v roku 1990 vydala jej prvú verziu. V priebehu svojej histórie sa Photoshop podstatne rozvinul. Z pôvodného jednoduchého zobrazovacieho programu na celosvetovo populárnu aplikáciu, ktorá má na svete viac ako 10 milión užívateľov.
Lugy
Lugy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kéodú
Kéodú je jeden z obývaných ostrovov na atole Vávu na Maldivách. Počet obyvateľov je 687 (jún 2006), dĺžka ostrova 500 m, šírka 250 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 80,09 km.
Rakídú
Rakídú je jeden z obývaných ostrovov na atole Vávu na Maldivách. Počet obyvateľov je 358 (jún 2006), dĺžka ostrova 142,6 m, šírka 165,2 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 96,15 km.
Band of Gypsys
Band of Gypsys bola americká blues-rocková skupina gitaristu Jimiho Hendrixa a hudobníkov Billyho Coxa (basgitara, vokály) a Buddyho Milesa (bicie, vokály). Skupina vznikla v r. 1969 po rozpade Hendrixovej formácie Jimi Hendrix Experience, pričom vydala len jeden album s rovnomenným názvom. Živý album Band of Gypsys, ktorý vyšiel tri mesiace pred Hendrixovou smrťou v r. 1970, bol nahraný počas nocí 31. decembra 1969 a 1. januára 1970.
Homôlkovité
Homôlkovité (lat. Conidae) sú čeľaď predožiabrých ulitníkov radu Neogastropoda. Majú hrubostenné ulity homolovitého tvaru so štrbinovitým ústím. Homôlky sa veľmi dobre prispôsobili dravému spôsobu života – majú komorové oči a jedovú žľazu. Jed sa dostáva do tela koristi pomocou vyliačiteľného chobota s dutým jedovým tŕňom. Tŕne, ktoré vznikli modifikáciou radulárnych zúbkov, sa po poškodení obnovujú zo zvláštneho vačku. Jed homôlok je mimoriadne silný – na neopatrnú manipuláciu so živými mäkkýšmi už doplatilo životom viacero ľudí. Z tropických druhov je najznámejší Conus marmoreus z Indického oceána. V Stredomorí sa vyskytuje iba Conus mediterraneus, no jeho jed nie je nebezpečný.
Korytárka
Korytárka môže byť:
Kaukazské jazyky
náhľad|300px|Mapa jazykov (nie len kaukazských jazykov), ktorými sa hovorí na Kaukaze Kaukazské jazyky (iné názvy: iberokaukazské jazyky, zastarano: paleokaukazské jazyky, starokaukazské jazyky, jafetické jazyky Kaukazu) sú skupina jazykov, ktorou sa hovorí v určitých oblastiach Kaukazu.
Je sporné, či ide o jazykovú rodinu alebo len jazykový zväz. U autorov, ktorí pochybujú o tom, že kaukazské jazyky tvoria jednu jazykovú rodinu, sa namiesto jazykovej rodiny kaukazské jazyky uvádzajú tri nižšie uvedené vetvy kaukazských jazykov ako samostatné jazykové rodiny. Ďalšou možnosťou - dnes pomerne rozšírenou - je považovať za jazykovú rodinu iba severokaukazské jazyky a kartvelské jazyky považovať za druhú, samostatnú jazykovú rodinu.
Členenie
Kaukazské jazyky:
Za úzko príbuzné s kaukazskými jazykmi resp. ich priamu súčasť sa niekedy považuje aj vymretá chattijčina a/alebo churritsko-urartské jazyky. Niektorí autori zas zastávajú názor, že (len) nachsko-dagestanské jazyky tvoria spolu s churritsko-urartskými jazykmi spoločnú jazykovú rodinu, nazývanú niekedy alarodské jazyky. Tieto alarodské jazyky môzu byť aj zakomponované do (severo)kaukazských jazykov, napr. podľa Nikolajev a Starostin 1994 sa severokaukazské jazyky delia takto:
Le Passage (Lot-et-Garonne)
Le Passage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tinadú
Tinadú (ang. Thinadhoo) môže byť ostrov:
Nevado del Tolima
Nevado del Tolima je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa v Kolumbii, v provincii Tolima, južne od vulkánu Nevado del Ruiz. Sopka je pomerne mladá, andezitovo-dacitové horniny majú vek približne 40 000 rokov. Sopka je vybudovaná na staršej, pleistocénnej kaldere s priemerom 3 km. Vrchol sopky je tvorený kráterom lievikovitého tvaru a viacerými lávovými dómami. Posledná veľká erupcia sa odohrala pred 3 600 rokmi, keď deštrukcia lávového dómu vyprodukovala objemnejšie množstvo pyroklastických prúdov, v súčasnosti uložených na severovýchodnej až juhovýchodnej strane sopky. V 19 a 20.storočí bolo zaznamenaných viacero menších explozívnych erupcií.
Iné projekty
.
České Velenice
České Velenice sú mesto v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 3 395 obyvateľov, z toho 1 684 mužov a 1 711 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,1 roka (muži 38,7 roka, ženy 41,5 roka).
Neuville-sur-Ailette
Neuville-sur-Ailette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Neuville-sur-Ailette má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Neuville-sur-Ailette má 91 obyvateľov (2009).
Horný Bar
Horný Bar je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Zlatý rakúskej meny
right|thumb|Zlatý Zlatý rakúskej meny (nem. Gulden österreichischer Währung, hovorovo Silbergulden, Gulden; skr. Gulden ö. W.; maď. osztrák-értékű forint; po slovensky hovorovo aj strieborný zlatý, strieborný zlatník, strieborná zlatka, zlatka, zlatník, gulden) bola mena rakúskej monarchie (resp. od roku 1867 Rakúsko-Uhorska) v rokoch 1857 až 1892. Od roku 1858 to bola povinne jediná mena rakúskej monarchie. V slovenčine sa najmä minca označovala ako zlatník, kým papierové peniaze sa označovali najmä ako zlatka.
V roku 1858 nahradila meny konvenčná minca a viedenská mena a v roku 1892 ju nahradila rakúsko-uhorská koruna. Výmenný pomer bol: 100 zlatých konvenčnej meny = 105 zlatých rakúskej meny.
Zmenou oproti predošlej mene bolo okrem nového mena to, že základom novej meny bola tzv. colná libra s hmotnosťou 500 gramov, a že zlatý sa už nedelil na 60 grajciarov ale na sto grajciarov, čiže v rakúskej monarchii bola zavedená desiatková sústava meny.
Ejakulácia
Ejakulácia je výron, vystreknutie semena zo samčieho pohlavného údu. K ejakulácii môže dôjsť pri pohlavnom styku, pri masturbácii alebo spontánne v spánku (polúcia) a je väčšinou sprevádzaná pocitom sexuálneho vyvrcholenia - orgazmu.
Predčasná ejakulácia
Muži môžu mať problém s predčasnou ejakuláciou (ejaculatio praecox). Príčinou môže byť krátka uzdička na spodnej strane žaluďa, chronický zápal žaluďa alebo predkožky, alebo vrodená zvýšená citlivosť na sexuálne dráždenie.
Existuje niekoľko spôsobov riešenia tohto problému. Najčastejšie používaným je jednoduché preťatie uzdičky pri lokálnom znecitlivení. Predčasnú ejakuláciu možno „liečiť“ aj požívaním antidepresív, ktorých vedľajším účinkom je práve oddialenie ejakulácie. V každom prípade je však žiaduce vyšetrenie u odborníka (sexuológ, urológ), ktorý odporučí najvhodnejšiu liečebnú metódu.
Chemická evolúcia
Chemická evolúcia alebo chemoevolúcia alebo prebiotická evolúcia je proces vzniku makromolekúl (biomolekúl) a ich prvých interakcií, ako aj ich priamych (v širšom zmysle aj dávnejších) predchodcov, ako predpoklad pre vznik života a pre biologickú evolúciu (nasleduje po chemickej evolúcii). Ako hranica medzi chemickou a biologickou evolúciou sa obyčajne udáva vznik eobiontov, napríklad vznik buniek už teda patrí do biologickej evolúcie.
Chemická evolúcia v širšom zmysle sa začína už syntézou ťažkých chemických prvkov jadrovou fúziou vo vnútri hviezd, pretože keďže Veľký tresk vytvoril len prvky vodík, hélium, lítium, berýlium a bór, vznikli všetky pre život podstatné prvky vo hviezdach.
Chemická evolúcia v užšom zmysle je len vznik makromolekúl, teda najmä RNA, bielkovín a ich stavebných kameňov, na Zemi. K tomu pozri napr. evolučná abiogenéza a život.
Cerro Bravo
Cerro Bravo je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v severnej časti Kolumbie. Sopka je tvorená prevažne dacitovými horninami. Neexistuje žiadna doložená správa o vulkanickej činnosti Cerro Bravo, no rádiometricky stanovený vek pyroklastických prúdov z úpätia spoky poukazuje na poslednú aktivitu v rozmedzí rokov 1595 až 1845.
Grajciar
thumb|Grajciar z roku 1690
Grajciar (z nem. Kreuzer – minca s krížom) bola pôvodne strieborná minca razená od roku 1271 v juhotirolskom Merane. Od roku 1559 platil v juhonemeckých štátoch prevodný vzťah 1 zlatý = 60 grajciarov = 252 fenigov (neskôr 240 fenigov).
V českých krajinách bol grajciar zavedený v druhej polovici 16. storočia. Ako drobná minca platil v habsburskej monarchii až do zavedenia korunovej meny v roku 1892 (od roku 1857 s prevodným vzťahom 1 zlatý = 100 grajciarov).
Vojnové zločiny na území Slovenska počas druhej svetovej vojny
V roku 1939 patrilo územie dnešného Slovenska v prevažnej miere trom štátnym útvarom – Slovenskému štátu a južná a východná časť krajiny bola obsadená Horthyovským Maďarskom. Menšie regióny ako Petržalka a Devín pripadli Nacistickému Nemecku. Územie na pravom brehu Váhu – tzv. Nemecká ochranná zóna alebo tiež Schutzzone boli pod čiastočnou nemeckou kontrolou. Až do vypuknutia Slovenského národného povstania zostávalo územie Slovenska mimo hlavného vojnového diania druhej svetovej vojny. Po vpáde nacistických jednotiek na územie vojnového Slovenského štátu a následnom vypuknutí povstania došlo na tomto území k radu vojnových zločinov. Viaceré ďalšie zločiny sa udiali pri prechode frontu, prípadne krátko po skončení vojny.
Tento článok obsahuje informácie o previneniach proti vojnovému právu postihnuteľné podľa medzinárodného (trestného) práva ako je zaobchádzania so zajatcami a podrobenými civilistami (mučenie, vraždenie). O obetiach na životoch v dôsledku štátom legalizovaného vysídlenia a následnej likvidácie židovského obyvateľstva (zločiny proti ľudskosti) pojednáva článok holokaust na Slovensku. Obete na životoch spôsobené bombardovaním Slovenska Spojencami (Bratislava, Dubnica nad Váhom, Dubová, Vrútky, Malacky-Nový Dvor, Komárno, Nové Zámky, Ružomberok, Medveďov, Devínska Nová Ves, Sládkovičovo, Rača) by mali byť v samostatnom článku.
Nacistické zločiny
Nemecké velenie sa na potlačenie partizánskej vojny rozhodlo použiť všetky dostupné opatrenia. Medzi najbrutálnejšie praktiky patrili odvetné akcie proti podhorským dedinám, ktoré podporovali partizánov. Pri väčšine týchto akcií umierali najmä neozbrojení civilisti. Nemecké jednotky a spolu so slovenskými kolaborantmi vypálili viac než stovku slovenských obcí a samôt. Muži a osoby podozrivé z napomáhania partizánom z týchto obcí boli odvlečení do koncentračných táborov alebo v niektorých prípadoch na mieste popravení. Nacisti si dali zvlášť záležať na zhromažďovaní zvyškov židovského obyvateľstva, ktoré začali opäť posielať do koncentračných táborov. Vo viacerých prípadoch rasovo prenasledovaných na mieste popravili.
1944
Po obsadení Kremnice 6. októbra 1944, nacistické jednotky spolu s POHG prenasledovali a vraždili účastníkov povstania. Po vojne bol v Dolnom Turčeku nájdený masový hrob s 182 telami, mnohí iní boli zavraždení vo Zvolene, kde po obsadení 26. októbra 1944 celý týždeň nacisti vraždili zaistených obyvateľov v miestnej väznici. Neskôr zatýkanie a vraždy pokračovali v decembri a januári 1945, po vojne bolo v najmenej 6 masových hroboch v meste a okolí nájdených 128 popravených. V Kremnici sa po vojne našlo v 9 masových hroboch 261 mŕtvych osôb, ktoré predtým nacisti zatkli. V tom istom období povraždili 70 obyvateľov v Martine, 63 osôb v Hornej Mičinej.
28. októbra 1944 príslušníci Einsatzkommando 14 prinútili 27 kriminálnych väzňov a 3 rasovo prenasledovaných aby sa obliekli do civilných šiat, potom ich doviezli automobilmi do Mičinskej doliny, kde ich zastrelili. Po oficiálne nariadenej exhumácii mŕtvych tiel 9. novembra 1944 prisúdili zločin partizánom.
29. októbra 1944 nacisti prepadli osadu Mladoňov, kde boli prechodne ubytovaní partizáni. Partizáni po boji, v ktorom padli traja z nich, ustúpili do hôr. Nacisti následne postrieľali mužov a vyrabovali a následne aj podpálili 13 chalúp aj s hospodárskymi stavbami.
Vo Vinnom 30. októbra 1944 Nemci úplne vypálili 285 domov, čiastočne ďalších 120, 15 obyvateľov odvliekli do koncentračných táborov.
V noci z 31. októbra na 1. novembra 1944 postrieľali v Ponikách 31 obyvateľov.
1. novembra 1944 nacisti pod Prašivou zavraždili 44 ľudí, ktorých telá exhumovali až po vojne. V okolí boli neskôr odkryté ďalšie tri masové hroby s 25 obeťami.
Represálie v Tokajíku sa dohrali 19. novembra 1944. Dopoludnia nacisti sústredili všetkých 34 mužov z dediny pri miestnom kostole, neskôr im prikázali pochodovať spolu s vojakmi smerom na sever. Za obcou však mužov zastavili a na základe narýchlo prečítaného rozsudku, za pomoc partizánom postrieľali. Dvaja ťažko ranení však prežili. Ďalší deň nacistické jednotky Tokajík obkľúčili, ženy a deti rozohnali a obec následne vyrabovali a vypálili.
21. novembra 1944 vtrhli nemecké jednotky do Tisovca, kde namieste postrieľali 15 rómskych mužov. Ďalších 68 žien a detí odvliekli do Kremničky, kde ich popravili.
V Kremničke bolo pri viacerých masových popravách nemeckými vojskami ako aj slovenskými POHG od 5. novembra 1944 do 5. januára 1945 zavraždených 747 osôb (z toho 211 žien a 58 detí). Nacisti a slovenskí kolaboranti vraždili väzňov ranou do tyla. Mŕtve telá padali do protitankového zákopu, ktorý slúžil ako masový hrob. Vraždenie kulminovalo 12. decembra 1944, kedy za jeden deň zavraždili 300 ľudí.
26. novembra 1944 vypálili pred blížiacim sa frontom nemecké jednotky Bačkov (okr. Trebišov), zhorelo 112 domov.
3. decembra 1944 deportovali nacisti 56 obyvateľov dediny Selec ako rukojemníkov obvinených zo spolupráce s partizánmi po tom, čo nemecké jednotky neboli schopné zlikvidovať partizánov v Považskom Inovci. 50 z nich bolo nakoniec transportovaných do koncentračného tábora Sachsenhausen. Odtiaľ sa dostali aj do iných táborov, kde postupne 45 z nich zahynulo v dôsledku zlého zaobchádzania, hladu alebo bombardovania.
12. decembra 1944 bolo v Brezne na Krtičnej zastrelených 31 osôb. V meste nacisti popravili 3 partizánov.
23. decembra 1944 zavraždili nacisti v obci Slatina 56 Rómov.
Rakúsky zlatý
Rakúsky zlatý je voľné označenie rôznych mincí nazývaných zlatý (zlatka, zlatník, gulden) razených na území Rakúska (v novoveku rakúskej monarchie) od 13. storočia do 20. storočia, a to:
Vojnové zločiny na území Slovenska počas druhej svetovej vojny
1945
4. januára 1945 nemecké oddiely prepadli obec Prochot. Zajali 12 partizánov a 42 civilistov, ktorých odvliekli do Kremnice, kde ich popravili. náhľad|Pamätník pri vápenke v Nemeckej
Medzi 4. až 11. januárom 1945 v Ráztockej doline pri obci Nemecká strelnou ranou do tyla zavraždili najmenej 400 zaistených partizánov, povstalcov a Židov, mŕtve telá padali priamo do horiacej pece vápenky, čo neskôr znemožnilo určiť presný počet zavraždených. Podľa viacerých starších prameňov, zakladajúcich sa najmä na svedectvách vrahov a dokladoch z banskobystrickej väznice, mohlo takto byť zavraždených asi 800900 ľudí. Túto popravu vykonali príslušníci SD a Einsatzkomando 14.
5. januára obesili maďarskí fašisti v Košiciach 12 ľudí. Do konca vojny bolo v meste popravených asi 600700 ľudí.
Za pomoc partizánom bola na výstrahu vypálená špeciálnou jednotkou Edelweiss 24. januára 1945 aj osada Ostrý Grúň. Vyhorelo 112 domov, tri dni predtým nacisti zavraždili 62 obyvateľov, medzi nimi aj starcov, ženy a deti. Spolu s útokom na blízku dedinu Kľak sa tieto vojnové zločiny označujú ako masaker v Kľakovskej doline.
21. januára 1945 táto jednotka spolu s oddielmi Waffen-SS a Heimatschutzu prepadla neďaleký Kľak, kde postrieľali 84 obyvateľov (z toho 36 detí). Domy aj s obeťami podpálili. Ostatných obyvateľov vyhnali, postrieľali dobytok a ich domy vyrabovali a zapálili. Vyhorelo 132 domov a hospodárskych budov. Podľa niektorých názorov, hoci nie do množstva, ale spôsobom vykonania ide o najbrutálnejší vojnový zločin spáchaný na Slovenskom území.
24. januára 1945 vyrabovali nemecké oddiely Lom nad Rimavicou, následne odvliekli 73 mužov, z ktorých 8 zahynulo v koncentračných táboroch.
21. februára 1945 nacisti vyrabovali a vypálili Pohronský Bukovec.
Obec Skýcov sa nacisti neúspešne pokúšali obsadiť viackrát. 15. marca 1945, keď partizánske oddiely sídliace v dedine odišli k Červenej armáde do obce vstúpili nacistické jednotky. Vyhnali všetkých obyvateľov z obce a ďalší deň vypálili 266 domov. 13 mužov z obce, ktorí sa aj napriek varovaniu vrátili, odvliekli do koncentračného tábora.
Obce Kalište a Prochot prepadli protipartizánske jednotky 18. marca 1945. V Kališti a jeho okolí zastrelili alebo zaživa upálili 131 civilistov, chorých a ranených partizánov, ďalších 28 civilistov a partizánov zastrelili pri Moštenici. Jedného muža dokonca odvliekli do Turčianskych Teplíc a tam ho rozpílili na stolárskej píle. Obec pred odchodom vyrabovali a vypálili. Zo 42 domov zostalo iba 6. Kalište bolo jedinou slovenskou vypálenou obcou, ktorú po skončení vojny opäť neobnovili.
16. apríla 1945 postrieľali nacisti v Ladeckej cementárni 20 ľudí.
20. apríla 1945 zabila nemeckého vojaka ustupujúceho so svojou jednotkou cez osadu Semeteš patriacej k Vysokej nad Kysucou mína. Nemeckí vojaci preto zaistili 22 miestnych mužov a guľometom ich postrieľali.
Do konca apríla 1945 bol v Kováčovej odkrytý masový hrob s 106 obeťami.
Ďalšie zločiny spáchali nacisti v Slovenskej Ľupči (40 obetí), Bánovciach nad Bebravou (35 obetí), Handlovej (19 obetí), Prievidzi (92 obetí), Trenčíne (69 obetí), Žiline (33 obetí), Novom Meste nad Váhom (27 obetí), Dubnici nad Váhom (62 obetí) a inde.
Zločiny spáchané povstaleckou armádou a partizánmi
Zločiny však boli páchané aj partizánmi či niektorými povstaleckými jednotkami. Išlo najmä o vraždy a útoky na nemecké obyvateľstvo, katolíckych kňazov a predstaviteľov vojnovej Slovenskej republiky. Celkovo si vyžiadali asi 2 400 ľudských životov. Tieto nevyprovokované akcie sa odohrávali v prevažnej miere iba vo vnútri povstaleckého územia a na rozdiel od akcií nacistov nemali systematický charakter ani podporu povstaleckého velenia. Niektorí povstaleckí či partizánski velitelia boli za zločiny stíhaní ešte počas povstania. Po vojne však už žiadne väčšie vyšetrovanie neprebehlo.
30. augusta zlikvidovali partizáni vo Vyhniach prázdny tábor detí z vybombardovaných rodín z Porúria aj s vychovávateľkami.
Romeral (sopka)
Romeral je najsevernejšie položený vulkán v Kolumbii. Nachádza sa na konci sopečnej reťaze Nevado del Ruiz - Nevado del Tolima, východne od miest Aranzau a Neira a severozápadne od vulkánu Cerro Bravo. Jeho stavba je tvorená, tak ako stavba väčšiny sopiek v Kolumbii andezitmi a dacitmi. Na severozápadnom svahu sa nachádzajú dve vrstvy pemzových uloženín, oddelených vrstvôu pôdy. Vek týchto vrstiev bol určený na 8 460, resp. 7 340 rokov.
Vojnové zločiny na území Slovenska počas druhej svetovej vojny
Zločiny spáchané povstaleckou armádou a partizánmi
17. septembra medzi osadami Hájniky a Rybáre (súčasť mesta Sliač) partizáni 1. čs. brigády M.R. Štefánika zavraždili 11 ľudí. Bol medzi nimi aj kňaz J. Šalát. Povstalecké orgány prípad, ešte pred potlačením povstania prešetrili, dvaja partizáni a jeden člen miestnej milície boli usvedčení zo zodpovednosti za incident a pre výstrahu popravení. náhľad|vpravo|Pamätník na mieste masového hrobu pri Sklenom.
21. septembra 1944 po obsadení etnicky prevažne nemeckej obce Sklené v oblasti v Hauerland partizánmi počas Slovenského národného povstania bolo zastrelených 187 nemecky hovoriacich mužov. Partizáni patrili k 3. rote, 8. (Leninskému) oddielu 1. československej brigády J. V. Stalina[1], ktorí konali na základe ústneho rozkazu veliteľa sovietskeho výcvikového dôstojníka, vtedy 27-ročného, Leonida Nikolajeviča Slavkina. Masaker v Sklenom je najväčší z viacerých podobných zločinov proti Karpatským Nemcom v období od konca augusta do konca septembra 1944.
25. - 26. septembra 1944. Podobný masaker sa odohral aj vo Veľkom Poli (spolu 85 mŕtvych) a v Banskej Štiavnici. V polovici septembra 1944 zhromaždili 80 karpatských Nemcov z obcí Veľké Pole a Píla a Janova Lehota do dobytčích vagónov v Hronskej Breznici. Tam ich nechali niekoľko dní zavretých a potom ich dehydratovaných preložili do úzkokoľajných vagónov a zaslali po úzkokoľajnej trati do Banskej Štiavnice. Na starej stanici ich potom v noci z 25. na 26. septembra 1944 strieľali pri vychádzaní z dobytčákov.
V Handlovej (viac ako 80 mŕtvych), v Nitrianskom Pravne (vtedy Nemecké Pravno, nemecky Deutsch-Proben, 30 mŕtvych), v tábore Sklabina (130 mŕtvych), v Partizánskej Ľupči (vtedy Deutsch-Lipsch) (32 mŕtvych), Kunešove (69 mŕtvych) a na iných miestach. Celkovo malo byť na území Slovenska viac ako 600 mŕtvych Nemcov, čo bolo predohrou k úteku karpatských Nemcov zo Slovenska.
Zločiny oslobodzujúcich (sovietskych a rumunských) vojsk
Pred začiatkom SNP sovietske velenie považovalo Slovensko za nepriateľský štát, ktorý sa podieľal na nevyprovokovanom útoku na svoju krajinu. Na Strednom Slovensku boli vysadené viaceré sovietske diverzné skupiny, ktoré s podporou protinacisticky zmýšľajúceho obyvateľstva začali organizovať partizánske skupiny. Po vypuknutí povstania a deklarácii povstaleckej SNR o snahe znovuobnoviť predvojnovú ČSR sa sovietske jednanie rýchlo zmenilo. Sovietske vojská boli pri príchode na Československé územie inštruované, že vchádzajú na územie svojho spojenca.
Potrestanie vojnových zločinov
Po vojne došlo k potrestaniu viacerých osôb zodpovedných za vojnové zločiny. Boli nimi predovšetkým čelní predstavitelia vojnového Slovenského štátu (Tiso, Tuka) ako aj velitelia nemeckých vojsk, ktoré zasiahli proti SNP (Hoffle). Potrestané boli tiež viaceré osoby zodpovedné za masakre civilného obyvateľstva.
Le Temple-sur-Lot
Le Temple-sur-Lot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam slovenských článkov/Ú
úb
Úbrež
Tinadú (Vávu)
Tinadú je jeden z obývaných ostrovov na atole Vávu na Maldivách. Je hlavným mestom atolu. Počet obyvateľov je 204 (jún 2006), dĺžka ostrova 630 m, šírka 200 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 77,04 km.
Zoznam slovenských článkov/Ú
úd
Údol · Údolie smrti (Slovensko)
úh
Úhorná
úp
Úplne najviac
ús
Ústava Slovenskej republiky (1992) · Ústavná listina Československej republiky · Ústavný zákon o autonómii Slovenskej krajiny · Ústredný výbor Komunistickej strany Slovenska
HD
HD môže znamenať:
Silové napätie v hmote
náhľad|vpravo|Silové napätie v hmote Silové napätie v hmote alebo napäťový stav látky je vyjadrenie vnútorných silových pomerov v látke, t. j. ako na seba pôsobia dve vzájomne susediace časti látky.
Pretože sila, ktorou na seba pôsobia tieto dve časti, je závislá od veľkosti plochy na ktorej sa tieto časti stýkajú, sila sa vyjadruje pomocou napätia σ, čo je pomer medzi veľkosťou sily F a plochou S na ktorú táto sila pripadá:
Pozn.: Silové napätie vyjadruje iba vnútorné sily v látke, ktorým sa hovorí aj plošné sily. Okrem nich existujú aj objemové, alebo hmotové sily, ktoré pôsobia na každú časticu látky priamo (nie sprostredkovane cez susedné častice ako pri vnútorných silách) a často na veľkú vzdialenosť (gravitácia, elektromagnetizmus).
Pretože pri vnútorných silách ide o vzájomné pôsobenie na ploche, ide o klasický prípad akcie a reakcie, takže vektor plošnej sily môže mať dva navzájom opačné smery, čo závisí od toho, z ktorej strany sa na plochu pozeráme (z hľadiska ktorej časti látky). Daný stav je popísaný iba jediným napätím σ, ale výsledný smer sily je daný jednotkovým normálovým vektorom plochy \vec{n}. Táto idea sa dá jednoducho vyjadriť nasledovne:
Obvyklá dohoda je, že pre silu, ktorá pôsobí na danú časť látky platí vonkajšia strana plochy z pohľadu danej časti. Takže normálový vektor ukazuje na ploche von z objemu vyšetrovanej časti látky.
Tenzor napätia
Už uvedený vzorec je iba jednoduchý koncept, pretože realita je zložitejšia. V trojrozmernom priestore existuje existujú tri zložky akéhokoľvek vektora sily. Lenže veľkosť plošnej sily závisí nielen od veľkosti plochy ale aj od jej natočenia v priestore. V trojrozmernom priestore existujú tri základné natočenia plochy (smery normály) a každé iné natočenie je kombináciou základných troch. To dáva spolu 3 zložky plošnej sily na 3 orientácie normály --- spolu 9 zložiek, pričom pri zmene súradnicovej sústavy sa spolu mení všetkých 9 zložiek. Na vyjadrenie takejto veličiny už nestačí pojem vektora, a zavádza sa pojem tenzor. Vektor je vlastne tenzor 1. rádu, tj. veličina, ktorá sa dá zapísať stĺpcom čísel. 9 zložiek silového napätia sa dá zapísať ako dvojrozmerná matica čísel, ktorej hovoríme tenzor 2. rádu. Tenzor 3. rádu by bola trojrozmerná kocka čísel, atď. Takže tenzor silového napätia v látke, v 3-rozmernom priestore, je vlastne špeciálna matica 3x3 čísel, ktorá sa pri zmene súradnicového systému transformuje podobne ako vektory. Je možné ju zapísať troma spôsobmi --- vektorovou symbolikou (dvoma šípkami), tenzorovým zápisom pomocou indexov, a maticou:
Na základe takejto reprezentácie tenzora je možné vyjadriť silu vo všeobecnom prípade:
Prvý index zložky tenzora označuje normálu plochy na ktorej pôsobí, a druhý index označuje smer pôsobenia zložky. Existuje aj opačná interpretácia indexov (napr. u Grahama), ale prv uvedená je konzistentná s najčastejšou definíciou divergencie tenzora odvodenej z nasledovného zápisu (za predpokladu ):
Bohužiaľ, nielenže sa používajú aj opačné interpretácie, ale často sú tieto vzťahy aj nekonzistentné v tom istom prameni. Našťastie, pre všetky súčasné reálne aplikácie je to jedno, pretože na konkrétnom význame indexov nezáleží, pretože sa dá dokázať že, t. j. tenzor je vždy symetrický voči diagonále. Dôležité je len to, aby boli všetky vzťahy konzistentné so zvolenou definíciou divergencie tenzora.
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 2001
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 2001 boli v poradí 10. majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v meste Neuquén, v rovnomennej provincii, v Argentíne od 16.26. augusta 2001, za účasti 10 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Amerických Panenských ostrovov. Argentína bola organizátorom amerického šampionátu mužov druhýkrát, predtým hostila toto podujatie v roku 1995, v mestách Neuquén a Tucumán. Zápasy sa odohrali v aréne Estadio Ruca Che. Titul získala domáca 🇦🇷, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇧🇷. Na poslednom mieste skončilo družstvo 🇺🇸, ktoré bolo tvorené hráčmi juniorskej ligy National Junior College Athletic Association.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia amerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2002, ktoré organizovali Spojené štáty. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Silové napätie v hmote
Rozklad tenzora na časti
V mechanike tuhých látok pred zavedením tenzorov a v technických oboroch (napr. strojárstve) sa zvyknú rozlišovať dva druhy napätí: To sa dá zapísať nasledovne:
Naproti tomu v mechanike tekutín (v aerodynamike, hydraulike, ...) je užitočnejšie delenie tenzora napätí na: Izotropický tenzor 2. rádu (čo je náš prípad napätí) obsahuje iba prvky na diagonále, pričom všetky sú rovnaké. Je to teda násobok jednotkovej matice (Kroneckerovho delta tenzora) a konštanty, ktorou je v prípade tekutín hydrostatický tlak. Hydrostatický tlak býva zďaleka najväčšou zložkou silových napätí v tekutine, preto je také delenie veľmi užitočné. Deviatorickú zložku zatiaľ označme ako sij:
Pretože deviatorický tenzor sij je v tekutinách závislý iba od rýchlosti deformácie a od viskozity, hovorí sa mu aj tenzor viskóznych napätí. Pretože tangenciálne zložky viskózneho napätia sú zhodné s celkovými tangenciálnymi zložkami, namiesto symbolu s_{ij}\ používa symbol \tau_{ij}\ (takmer pravidlo v mechanike tekutín).
Treba si zapamätať odlišný význam symbolu τ v mechanike tekutín oproti významu v inžinierskych oboroch. Jediný rozdiel je v tom, že na diagonále tenzora τ pribudli normálové viskózne napätia.
Upozornenie: V mechanike tekutín sa vyskytujú aj prípady s opačným významom symbolov σ a τ prípadne aj iným označením (π).
Surmovkovité
Surmovkovité (Buccinidae) sú čeľaď predožiabrých ulitníkov radu Neogastropoda. Sú to stredne veľké až veľké ulitníky prevažne teplých morí. Ulita je asi dvakrát vyššia než široká, často pestro sfarbená, s lýrovito prehnutým ústím. Na pobreží Atlantiku sa miestami vyskytuje Buccinum undulatum.
Ordo Templi Orientis
Ordo Templi Orientis, skr. O.T.O., je medzinárodnou bratskou a náboženskou organizáciou, založenou začiatkom 20. storočia. Pôvodne bola koncipovaná podľa iniciačného systému jednej zo slobodomurárskych lóži a mala fungovať v asociácii s ňou. Pod vedením Aleistera Crowleyho bola však zreorganizovaná podľa filozofie Theléma. Podobne ako ďalšie tzv. tajné spolky, členstvo v O.T.O. bolo založené na iniciačnom systéme, ktorý má obrady rôznych stupňov a používa rituálnu drámu na posilnenie zväzkov medzi členmi a odovzdanie duchovného a filozofického učenia. O.T.O. je v súčasnosti považované, popri ráde Eulis P. B. Randolfa, za jeden z dvoch prameňov sexuálnej mágie na západe. V tomto prípade koncept vychádza z indického tantrizmu.
História
Začiatok a pôvod hermetického rádu O.T.O. nie je úplné jasný. Pravdepodobne ho treba hľadať v Rakúsku alebo Nemecku medzi rokmi 1895 a 1906. Zakladateľom bol viedenský továrnik, činorodý slobodomurár a rozekrucián Karl Kellner (1850 – 1905), asi v roku 1895.
Na založení spoločnosti spolupracoval Theodor Reuss (1855 – 1923) a prebral jej vedenie po Kellnerovej smrti ako „Suverénny generálny veľmajster rádu ad vitam“. V tom čase bolo udelených niekoľko patentov bratstvám vo Francúzsku, Dánsku, Švajčiarsku, Spojených štátoch a v Rakúsku. Lóža mala deväť stupňov, z ktorých prvých šesť bolo slobodomurárskych:
O.T.O. a Aleister Crowley
Reuss stretol Aleistera Crowleyho v roku 1910 a priznal mu tri stupne zo systému O.T.O. O tri roky neskôr sa Crowley stal hlavou pobočky O.T.O. vo Veľkej Británii a Írsku, a získal X°. Menovanie zahŕňalo otvorenie britskej sekcie, ktorá niesla meno Mysteria Mystica Maxima (M∴M∴M∴). Následne Crowley odišiel do Berlína po pokyny a po titul „Najvyšší a svätý kráľ Írska, Iony a všetkých Británií vo svätyni Gnózy“. Ešte v ten istý rok Crowley napísal Manifest M∴M∴M∴, v ktorom predstavil jednoduchý desaťstupňový systém, ku ktorému pripojil Kellnerov trojstupňový Academie Masonica ako VII°, VIII° a IX°.
V roku 1913 Crowley vytvoril Gnostickú omšu počas pobytu v Moskve. Podľa jeho charakteristiky mal slúžiť ako „ústredný obrad verejnej aj uzatvorenej slávnosti.“ Tesne pred Prvou svetovou vojnou v roku 1914 odišiel do Spojených štátov. Bolo to v čase, kedy sa rozhodoval začleniť filozofiu Theléma do systému O.T.O. V roku 1915 už mal pripravené zrevidované rituály pre M∴M∴M∴.
V 1917 Reuss napísal dokument Osnovu stupňov O.T.O., v ktorom tretí stupeň nazval Murársky cech a zoznam zasvätení zahrňoval Prijatý tovariš, Člen cechu a Murársky majster. Spracoval ich v dokumente Úplný pokyn pre Murársky cech, vrátane katechizmu prvých troch stupňov a výkladu všetkých slobodomurárskych systémov. V ňom sa uvádza, že IV° O.T.O. sa nazýva tiež Svätá kráľovská Enochova klenba. Reuss ich zlúčil do stupňa Škótskeho obradu, ekvivalentu stupňa Škótsky murár, ''Rytier sv. Ondreja a Kráľovská klenba''. Charakterizuje ho ako „Úplný pokyn pre Škótske stupne v Starom a prijatom obrade“.
V roku 1919 sa Crowley pokúšal pracovať s týmto slobodomurárskym O.T.O. v Detroite. Výsledkom bolo, že ho Rada Škótskeho obradu odmietla s odôvodnením, že O.T.O. rituály sa veľmi podobajú ortodoxným. Opísal to v liste Arnoldovi Krumm-Hellerovi z roku 1930:
Crowley následne prepísal iniciačné rituály prvých troch stupňov a tým odstránil väčšinu rituálnych väzieb s pôvodným slobodomurárstvom. Štvrtý rituál však neprepísal. Ten ostal vo svojej pôvodnej podobe, štruktúre a vzťahu k rituálom Kráľovskej klenby v ďalších obradoch.
Theodor Reuss utrpel na jar roku 1920 mŕtvicu. V korešpondencii s jedným z jeho zástupcov Crowley vyjadril pochybnosti o Reussovej spôsobilosti ostať vo funkcii. Vzťah medzi nimi sa začal zhoršovať. V novembri 1921 si vymenili dva nahnevané listy. Crowley informoval Reussa, že si dovolil Reussa odvolať z funkcie a vyhlásiť seba za Vonkajšieho vodcu rádu (OHO, ). Reuss zomrel 28. októbra 1923. Crowley tvrdil neskôr, že ho Reuss ustanovil svojím nástupcom. Crowleyho životopisec Lawrence Sutin, spolu s ďalšími, toto tvrdenie spochybňuje napriek tomu, že neexistuje žiadny dôkaz za ani proti, a tak isto nie je známy iný kandidát, ktorý by sa o tento post uchádzal. V roku 1925 počas búrlivej „Konferencie veľmajstrov“ bol Crowley zvolený za OHO ostatnými správcami O.T.O.
Počas druhej svetovej vojny boli európske vetvy O.T.O. zničené alebo sa uchýlili do ilegality. Jediná pobočka, ktorá ku koncu vojny ešte fungovala, bola Lóža Agapé v Kalifornii. Okrem toho bolo len niekoľko zasvätencov v rôznych krajinách a bolo udeľovaných veľmi málo iniciácií. Preto Karl Germer, Crowleyho zástupca v Nemecku, prišiel do Spojených štátov hneď ako ho prepustili z nacistického väzenia.
O.T.O. po Crowleho smrti
Vďaka neschopnosti Karla Germera sa po smrti Aleistera Crowleyho začalo O.T.O. štiepiť. Crowley ešte pred svojou smrťou určil za svojho nástupcu a OHO O.T.O. Kennetha Granta, Germer ho však 20. júla 1955 z Rádu vypudil. Grant sa stal vodcom svojej vetvy Rádu, tzv. Tyfónskeho O.T.O, a je ním dodnes.
Aktivita O.T.O. bola pod vedením Germera na hranici zániku. Zomrel roku 1962 bez menovania svojho nástupcu. Až roku 1969 vstúpil Grady McMurtry do prázdna, invokoval svoju núdzovú autorizáciu od Crowleyho a prijal titul X° Kalif. Nevyhlásil sa však za OHO. O tomto fakte sa vyjadril v roku 1974: ''„V tomto momente neexistuje Vonkajší vodca rádu pre Ordo Templi Orientis Aleistera Crowleyho. Vonkajší vodca rádu je medzinárodná funkcia a Ordo Templi Orientis Aleistera Crowleyho sa teraz organizačne nenachádza v stave, aby v tomto zmysle splnil podmienky svojej konštitúcie.“'' V roku 1970 začal udeľovať iniciácie. 26. marca 1979 bol O.T.O. zaregistrovaný v štáte Kalifornia. V roku 1982 bol vyňatý z platenia daní ako náboženská organizácia. Grady McMurtry zachránil americké O.T.O. pred zánikom. Zomrel v roku 1985.
Filozofia O.T.O.
O O.T.O. sa Crowley vyjadroval ako o prvom veľkom ráde Starého aeonu, ktorý prijal Knihu zákona. Pôvodne si O.T.O. požičiaval rituálny materiál od neregulárnych slobodomurárskych organizácii. Ich súvislosť sa však zmenila prijatím Thelémy, aj keď niektoré symboly a jazyk z tohto obdobia sa stále ešte používajú. „Rád ponúka ezoterické učenie cez dramatický rituál, poučenie v systéme osvietenej morálky a spoločnosť uchádzačov na ceste Veľkého diela zrodenia božského v človeku“ O.T.O. má dve centrá rituálnych aktivít: Zasvätenie do „mystérií“ a svätenie Liber XV – Gnostickej omše. K tomu Rád organizuje prednášky, kurzy, spoločenské podujatia, divadelné akcie a umelecké predstavenia. Vydáva knihy a časopisy a poskytuje lekcie v hermetických vedách, jóge a mágii.
O celkovom systéme O.T.O. Crowley napísal:
Otázka legitimity
Viacero konkurenčných frakcií tvrdí, že sú legitímnymi dedičmi Aleistera Crowleyho. Objavili sa buď ešte pred McMurtryovým O.T.O., alebo po ňom, s rôznymi nárokmi na nástupníctvo. Sú to nasledujúce organizácie:
Dave Evans napísal, že Crowley určil Karla Germera za „hlavu O.T.O. v Amerike“, resp. X° Ameriky. O Kennethovi Grantovi zase napísal, že mu „Crowley odovzdal riadenie O.T.O.“
V súčasnosti najväčšou vetvou je McMurtryova organizácia O.T.O. v Spojených štátoch, ktorá vznikla z jednej z mála preživších lóží O.T.O. po druhej svetovej vojne, z kalifornskej lóže Agapé. Dnes vlastní publikačné práva a je súdmi USA uznaná ako právoplatná nástupnícka organizácia Crowleyho O.T.O., so všetkými vlastníckymi právami. Robí si nárok na vlastnícke práva aj v iných štátoch, napr. vo Veľkej Británii. Súdny spor, ktorý prebiehal, však nepotvrdil žiadny nárok kalifornskej organizácie.