cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Doktorský pamätník
Charakteristika
Pôvodne sa na stenách pyramídy nachádzalo aj osem ďalších dekorácií v podobe bronzových vencov, tieto však boli v 90. rokoch 20. storočia odcudzené,  pričom rovnaký osud postihol aj následne zhotovené kópie.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku národného významu v roku 1955. Ako dôvod ochrany je uvedená architektonicko-staviteľská, historická ako aj pamätná hodnota stavby.
Názov stavby ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Pametnik na zaginalite medicinski činove v rusko-turskata osvoboditelna vojna (, doslova Pamätník padlých zdravotníkov v rusko-tureckej osloboditeľskej vojne), alebo skrátene Doktorski pametnik (, doslova Doktorský pamätník).
Kanadský Slovák
Kanadský Slovák alebo The Canadian Slovak sú noviny slovenskej komunity v Kanade vydávané Kanadskou slovenskou ligou ako týždenník každú sobotu. Noviny mali tradične kresťansko-národnú orientáciu. Súčasným šéfredaktorom je Julo Behul. Prvé číslo vyšlo 5. marca 1942 v Montreali, nadviazalo na Slovenského priekopníka. Texty sú v súčasnosti prevažne v slovenčine, ale aj v angličtine.
Malý Minčol (vrch v Malej Fatre)
Malý Minčol je vrch v hlavnom hrebeni Lúčanskej Malej Fatry. Leží približne západne od Vrútok. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Nachádza sa v južnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin. Na vrchole sa stretávajú hranice katastrálnych území mesta Vrútky a obce Stráňavy. Najbližšími vrcholmi sú juhozápadným smerom po hrebeni ležiaci Minčol, severovýchodným smerom pokračuje hrebeň na Úplaz. Severozápadne sa nachádza vrch Hoblík a východným smerom leží Diaľna. Na úpätí Minčola na žilinskej strane sa nachádzajú obce Stráňavy a Višňové s rovnomennými, turisticky zaujímavými dolinami.
Opis
Vrch je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Domašín v Strečnianskej tiesňave cez Malý Minčol na Veľkú lúku. Od dominantného Minčola ho oddeľuje sedlo Okopy, plytké sedlo na severovýchode oddeľuje Úplaz. Práve s Úplazom tvorí Malý Minčol jeden masív. Podobne ako susedný Minčol, aj tento vrch pôsobí mohutnejším dojmom zo západnej, žilinskej strany. Svahy pokrýva zväčša smrekový, miestami zmiešaný les, vrcholová časť je bez porastu, čím umožňuje kruhový výhľad. Okolie vrcholu je porastené plochami čučoriedky obyčajnej. Severné svahy odvodňujú prítoky Stráňavského potoka, južné potok Javorina a východnú časť Kamenný potok.
Výhľady
náhľad|vľavo|Výhľad východným smerom Z vrcholu je, podobne ako zo susedného Minčola, kruhový výhľad na Žilinskú kotlinu, mesto Žilina, Turčiansku kotlinu, mesto Martin a na Malú a Veľkú Fatru. Pri priaznivých podmienkach sa prejaví jeho výhodná poloha v osi horného toku rieky Váh a nižších pohorí na severe a západe. Na východ tak dovidieť ponad Liptov k štítom Západných, Vysokých a Nízkych Tatier, veľmi dobre vidieť Veľký Choč a Krivánsku časť Malej Fatry, Oravské i Kysucké Beskydy a západným smerom i Moravsko-sliezske Beskydy s Lysou horou.
IK Sävehof (muži)
IK Sävehof je švédsky mužský hádzanársky klub z mesta Partille, neďaleko Göteborgu, kde aj hráva svoje domáce zápasy. Vznikol v roku 1950. Je 4-násobný majster krajiny a takisto 5-násobný víťaz národného pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie semifinálová účasť vo Vyzývacom pohári EHF či osemfinálové účasti v Lige majstrov EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Elitserien i handboll för herrar.
Úspechy
Švédska najvyššia súťaž:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Ilkovičova ulica
Ilkovičova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Karlova Ves. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Chrám svätých Petra a Pavla (Plovdiv)
Chrám svätých Petra a Pavla, alebo je pravoslávny chrám z prvej tretiny 20. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v okrese Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iný názov
Medzi veriacimi farnosti je chrám známy aj pod neoficiálnym názvom Chrám svätého Mínu.
Lokalita
Pravoslávny chrám svätých Petra a Pavla sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv na južnom úpätí pahorku Bunardžik  na ulici Nikolu Petkova 2 v mestskej štvrti známej pod lokálnym názvom „Invaliden kvartal“ (, doslova Invalidná štvrť).
Dejiny a súčasnosť
Budova bola postavená v rokoch 1932 – 1933. Oficiálne vysvätený bol chrám 26. mája 1935 plovdivským metropolitom Maximom. V roku 1947 bola ku chrámu pristavaná zvonica. V roku 1984 bol v budove inštalovaný ikonostas. Chrám je v súčasnosti funkčným farským chrámom. Chrámový sviatok sa slávi 29. júna.
Charakteristika
Chrám svätých Petra a Pavla je jednoloďová budova s pôdorysom tvaru predĺženého kríža. Autorom projektu bol významný modernistický architekt Hristo Peev. Chrám je typickým predstaviteľom cirkevnej architektúry postavenej v slohu bulharskej moderny, vyznačujúcej sa najmä národnými motívmi a to predovšetkým odkazom na architektúru z obdobia bulharského národného obrodenia. Architektonicky najvýraznejším prvkom je v tomto smere veža zvonice bohatá na prvky napodobujúce obytnú architektúru z obdobia bulharského národného obrodenia. Zvonica bola k budove pristavaná neskôr a bola postavená podľa projektu architekta Stefana Todorova. Zvonku je budova omietnutá spôsobom typickým pre obdobie moderny s hrubou vrstvou omietky s hlbokým ozdobným ryhovaním. Ikonostas vyhotovený v 80. rokoch 20. storočia je vyrobený z orechového dreva a jeho autorom je rezbár Petăr Kušev. Autormi ikon a fresiek sú umelci Nikolaj Rostovcev, Karl Jordanov, Kostadin Gospodinov, Nikola Gospodinov, Dimităr Bakalski a Borislav Džamdžiev.
The Usos
The Usos (taktiež známy ako The Uso Brothers) je wrestlingový tag tím, ktorí tvoria bratia Jimmy a Jay Usovci (*22. august 1985). Istý čas bola ich manažérkou Tamina Snuka. Jimmy a Jay pochádzajú zo slávnej wrestlingovej rodiny Anoa'i. Ich otcom je bývalý profesionálny wrestler Solofa Fatu.
Villeneuve-Lécussan
Villeneuve-Lécussan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ostreľovačská puška
náhľad|Ostreľovačská puška [[Accuracy International AWM, štandardná ostreľovačská puška armád krajín ako Veľká Británia alebo Nemecko (na obrázku puška nemeckej armády)]] náhľad|Pohľad cez teleskopický [[puškohľad]] Ostreľovačská puška alebo odstreľovacia puška je puška používaná na presnejšiu streľbu na dlhé vzdialenosti. Osoba, ktorá používa ostreľovačskú pušku v armáde, sa nazýva ostreľovač (sniper).
Charakteristika
Typicky, opakovacie pušky majú dlhší dostrel a sú presnejšie ako poloautomatické pušky preto, lebo musia byť po každom výstrele znovu ručne nabité, a tak majú nižšiu kadenciu ako poloautomatické pušky, ktoré strieľajú tak rýchlo, ako dokáže strelec rýchlo stláčať spúšť. Na blízke vzdialenosti alebo v situáciách, kedy musí strelec strieľať rýchlo za sebou, môže dať ostreľovač prednosť poloautomatickej puške. Príklady opakovacích ostreľovačských pušiek sú M40, R700 alebo M24 SWS. Príklady poloautomatických ostreľovačských pušiek sú M21 SWS, Dragunov alebo Barrett M82.
Náboje
náhľad|Puškové náboje, zľava: [[.50 BMG, .300 Win Mag, .308 Winchester, 7,62 Russian Short, 5,56 NATO, .22 LR]] Ostreľovačské pušky používajú náboje kalibru od 5,99 mm nábojov .22 LR, ktoré používa mnoho malých pištolí až po kaliber 12,7 mm nábojov .50 BMG, ktoré používa guľomet M2 Browning. Menšie náboje ako .22 LR sa často používajú na kratšiu vzdialenosť, zvyčajne s tlmičom. Náboj je príliš slabý a má krátky dostrel nato aby zasiahol človeku podobné ciele. Naopak, väčšie náboje ako .50 BMG sú používané v ťažkých ostreľovačských puškách, ktoré sa často používajú na zničenie ľahkých vozidiel a zariadení. Používajú sa pri streľbe z veľkých vzdialeností nad 1,5 km. Pre bežné bojové použitie sú veľmi drahé, objemné a na krátku vzdialenosť nepresné.
Primo & Epico
Primo & Epico je wrestlingový tag tím, ktorí pôsobí v spoločnosti WWE. Momentálne sú držiteľmi tag tímových titulov. Manažérkou tímu je Rosa Mendes.
Peter Greenaway
Peter Greenaway, CBE (* 5. apríl 1942, Newport, Spojené kráľovstvo) je britský režisér a scenárista. Patrí k významným režisérom umeleckých filmov určených pre náročnejšieho diváka.
Biografia
Vyštudoval maliarstvo na Walthamsrow School of Arts, ako mladý študent už mal samostatnú výstavu v Lord´s Gallery v Londýne. V rokoch 1965-1976 pracoval ako strihač dokumentárnych filmov britskej Ústrednej informačnej služby, sám ale nakrúcal krátke dokumentárne filmy a venoval sa aj písaniu scenárov a maľovaniu.
V jeho hraných filmoch dominuje opulentná a rafinovaná vizuálna zložka, interiéry, kulisy i kostýmy sú dômyselne štylizované, často s odkazmi na staršie umelecké diela (napr. na obrazy nizozemských maliarov 17. storočia). Jeho zaujatie svetom umenia zo 17. storočia sa odráža aj na námetoch a scenároch viacerých jeho filmov (napr. Umelcova zmluva, Dieťa z Mâconu, Rembrandtova Nočná hliadka, Golzius and the Pelican Company). Jeho filmy majú často zašifrované odkazy na filozofické diela alebo obsahujú rôzne morálne posolstvá (napr. o hraniciach slobody ľudského jedinca alebo umeleckej tvorby).
Od roku 1985 točil filmy s kameramanom Sachom Viernym, ktorý bol v 70-tych rokoch dvorným kameramanom režiséra Alaina Resnaisa. Hudbu k mnohým jeho filmom zložil skladateľ Michael Nyman. Spolupracoval tiež s niektorými módnymi návrhármi (napr. vo filme Kuchár, zlodej, jeho žena a jej milenec kostýmy navrhol módny návrhár Jean-Paul Gaultier).
Basketbalová extraliga žien 2008/09
Systém súťaže
Po odohraní základnej časti, ktorá sa hrala dvojkolovo, nasledovala rovnako dvojkolová nadstavbová časť v skupinách o 1.6. a o 7.9. miesto. Družstvám sa v nadstavbovej časti započítavali výsledky odohraté v základnej časti. 8 najlepších družstiev po nadstavbovej časti postúpilo do play-off. Štvrťfinálové duely play-off sa hrali na 2 víťazné zápasy, semifinále, duel o 3. miesto a finále na 3 víťazné zápasy. Kvôli neúplnému počtu účastníkov nezostúpilo priamo do 1. ligy žiadne družstvo. Posledné družstvo po nadstavbovej časti odohralo baráž s 2. tímom 1. ligy.
Účastníci
Poznámky:
Žigmund Alexander
Žigmund Alexander (🇭🇺; * 20. júl 1830, Vrbovce † 28. október 1912, Piešťany) bol uhorský lekár balneológ židovského pôvodu.
V roku 1862 absolvoval štúdium medicíny na univerzite v Pešti. Ako lekár pôsobil vo Vrbovom, od roku 1855 vo Zvolene a od roku 1872 alebo 1883 pracoval ako kúpeľný lekár v Piešťanoch. O Kúpeľoch Piešťany a ich liečivých účinkoch napísal knihu Die Schwefeltherme Piestyán (Piešťany, 1893). Patrila mu Vila Dr. Alexander (Villa Dr. Alexander) na dnešnej Winterovej ulici a dom na dnešnej Beethovenovej ulici č. d. 10. Jeho syn, lekár Leo Alexander (* 1870† 1945) taktiež pôsobil v Piešťanoch.
Villeneuve-lès-Bouloc
Villeneuve-lès-Bouloc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pierre-Édouard Bellemare
Pierre-Édouard Bellemare (* 6. marec 1985, Le Blanc-Mesnil) je francúzsky hokejový útočník hrajúci v severoamerickej National Hockey League (NHL) za tím Tampa Bay Lightning. Predtým pôsobil vo Francúzsku a Švédsku.
Hráčska kariéra
Bellemare s hokejom začínal vo Francúzsku, kde s tímom Dragons de Rouen v sezónach 2002/2003 a 2005/2006 ovládol najvyššiu domácu súťaž Ligue Magnus. Následne sa presunul do Švédska, kde nastupoval vo švédskej superlige ľadového hokeja (SHL) v drese mužstva Skellefteå AIK. S ním vyhral dvakrát švédsku súťaž v ročníkoch 2012/2013 a 2013/2014.
Dňa 11. júla 2014 podpísal ročnú zmluvu s tímom severoamerickej National Hockey League (NHL) Philadelphia Flyers. V prvej sezóne 2014/15 zaznamenal svoj prvý gól v tejto súťaži, keď 22. októbra v pensylvánskom derby proti Pittsburghu Penguins prekonal Marca-Andrého Fleuryho. Po uzávierke prestupov podpísal dňa 2. marca 2015 s klubom nový dvojročný kontrakt, ktorý mu zaistí celkom 1 425 000 amerických dolárov.
Dňa 19. apríla 2016, v treťom zápase série úvodného kola play-off proti Washingtonu Capitals, dohral súboj pri mantineli s ruským obrancom Dmitrijom Orlovom, ktorý po jeho zákroku zostal ležať na ľade. Nasledovala veľká bitka a vedenie NHL rozhodlo o jeho suspendácii na jeden zápas. Hoci Orlov neutrpel žiadne výraznejšie zranenie, incident rozpútal veľkú debatu ľudí okolo hokeja, napr. bývalý rozhodca NHL Kerry Fraser označil Bellemarov hit ako "idiotský" a "zle vyhodnotený", naviac podľa neho mohol mať za následok veľmi vážne zranenie Orlova.
Súkromný život
Bellemarov otec sa narodil na ostrove Martinik, ktorý je zámorským departementom Francúzska. Jeho sestra, Rose-Eliandre Bellemareová je športovou gymnastkou; zúčastnila sa Letných olympijských hier 2008 v čínskom Pekingu.
Reprezentačné štatistiky
Legenda
Jozef Ščasný
Jozef Ščasný (* 10. apríl 1813, Borský Peter – † 1. december 1889, Bratislava) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, národný pracovník, mecén. Bol stúpencom myšlienky národnokultúrneho zjednotenia a česko-slovenskej spolupráce. Značnú časť svojho osobného majetku venoval na národné, kultúrne alebo náboženské ciele.
Životopis
Narodil sa 10. apríla 1813 v Borskom Svätom Petre v rodine notára Ondreja Ščasného a Agnesy rod. Pappovej. .Študoval v Skalici. Absolvoval strednú školu v Ostrihome a Nitre a katolíckú teológiu na peštianskej univerzite. Roku 1836 ho vysvätili za kňaza. Ako kaplán účinkoval v Drietome, Nitre, Chynoranoch a Uhrovci. Ako farár pôsobil v Dražovciach a Močenku. Do Drážoviec prišiel roku 1847, kde blahodárne pôsobil štyri roky, zakladajúc i spolky triezlivosti. Roku 1850 odišiel do Močenku, kde pôsobil až do roku 1868 vzdal fary, lebo bol znechutený bojmi s maďarónskymi šovinistami V tejto obci zanechal cennú pamiatku — dal vystaviť na vyvýšenom mieste kalváriu. Kratší čas sa zdržiaval v rodných Búroch (Borský Peter), potom žil na penzii v Bratislave až do úmrtia 1. decembra 1889. Pochovaný je na Ondrejskom cintoríne.
Pre Jozefa Ščasného mal veľký význam jeho uhrovský pobyt. Tu sa spriatelil s Ľudovítom Štúrom a jeho starším bratom Karolom. Prostredníctvom nich sa zapojil do mladoslovenského hnutia (mal aj slovanské prímeno Borislav) a pracoval v tajnej spoločnosti Vzájomnosť, ktorú založil Skaličan Alexander Boleslavín Vrchovský. Takto sa stal významným reprezentantom katolíckeho duchovenstva v národno-zjednocovacích snahách. Jeho meno nájdeme v podpisovej akcii za povolenie Štúrových novín, zo strany mladých bernolákovcov patril medzi prvých podporovateľov spolku Tatrín (do Tatrína vstúpil v rámci štvrtého zasadnutia 9. augusta 1847) - predobrazu budúcej Matice slovenskej, bol členom jeho výboru i pravopisnej komisie, horlivo propagoval spolky miernosti (napísal o nich články do Slovenských národných novín i Orla tatránskeho).
K významnému postaveniu a autorite medzi slovenskými národovcami mu vo veľkej miere okrem vlastných zásluh prispelo aj dlhoročné priateľstvo s Jánom Hollým, ktorý bol pre národne cítiacu inteligenciu symbolom slovenskosti a všeobecne uznávaná autorita. Po jeho smrti po skončení revolúcie 1848 - 1849, inicioval v slovenskej verejnosti otázku postavenia pomníka a celonárodnej zbierky naň. Jozef Ščasný vydal vlastným nákladom na storočnicu jeho narodenia brožúru Ignáca Kaviaka o Hollého živote a diele. Keď v roku 1863 začala rozvíjať činnosť Matica slovenská, Ščasného meno opäť nachádzame ako člena jej výboru a podporovateľa jej vydavateľského úsilia.
Mecénska aktivita
15. apríla 1886 svätil v tichosti zlatú svätú omšu z ktorej príležitosti venoval Spolku sv. Vojtecha 10 000 zlatých na vydania Písma svätého po slovensky, a zvlášť 100 dukátov prekladateľovi Sasinkovi. Svoju bohatú knižnicu taktiež venoval Spolku sv. Vojtecha ako aj ďalších 1000 zlatých.
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 1989
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 1989 bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev Ázie v hádzanej mužov, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konal sa v Pekingu, v Číne v dňoch od 18. augusta1. septembra 1989, za účasti 9 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Iránu. Čína organizovala ázijský šampionát mužov druhýkrát, keď predtým hostila toto podujatie v roku 1979 v Nankingu. Zápasy sa odohrali v aréne Yuetan Gymnasium. Víťazom turnaja sa tretíkrát (tretíkrát za sebou) stala 🇰🇷, ktorá sa vo finálovej skupine umiestnila pred 🇯🇵 a 🇰🇼.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 1990, ktoré organizovalo Česko-Slovensko. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Muškát (Pezinok)
náhľad|Detské ihrisko na Hroznovej ulici (Sídlisko) Muškát je tretie najväčšie sídlisko v Pezinku. Nachádza sa v severovýchodnej časti mesta smerom na Vinosady v lokalitách Muškát I. a Gánok. Nachádza sa tu aj bytový dom Zelený dvor, pri ktorom sa viedol dlhoročný súdny spor, a k nemu pristavený bytový dom Zelený dvor II. Prvé bytové domy na sídlisku boli postavené počas 70. rokov 20. storočia, posledné v rokoch 2021 a 2022.
Sídlisko sa skladá z častí Muškát I. a Muškát II. Projekty na výstavbu vzorového sídliska Muškát I. sa vyhotovili už v roku 1972 a bolo v pláne postaviť 192 bytových jednotiek v individuálnej bytovej výstavbe, z toho 10 jednotiek v dvojdomkoch, 129 v radovej zástavbe a 53 dvojbytov. Do konca volebného obdobia v roku 1976 tu stálo 72 bytových jednotiek v hromadnej a 172 jednotiek v individuálnej bytovej výstavbe.
Nachádzajú sa tu dve predajne potravín (jedna na Trnavskej ulici a druhá na Ulici generála Pekníka), materská škola, kaderníctvo, kaviareň, pizzeria a lekáreň. Neďaleko sídliska sa nachádza bývalý hypermarket, z ktorého sa čoskoro stane obchodné centrum Retail box, obchodné centrum Bozin Shopping (pôvodne obchodné centrum Queen) a Okresné riaditeľstvo policajného zboru.
Julia Garnerová
Julia Garner (* 1. február 1994, Bronx, New York, USA) je americká herečka.
Detstvo a mladosť
V pätnástich rokoch začala navštevovať hodiny herectva, aby prekonala svoju hanblivosť.
Kariéra
Svoj filmový debut mala vo filme Martha Marcy May Marlene, z roku 2011, po boku Elizabeth Olsen, Louisy Krause a Hugha Dancyho. O rok neskôr, pre ňu napísal menšiu rolu David Chase v jeho filme Not Fade Away. V rovnakom roku si zahrala výraznejšiu úlohu spoločne s Rorym Culkinom, vo filme Elektrické deti.
V roku 2014 získala vedľajšiu úlohu vo filme Sin City: Ženská, pre ktorú by som vraždil a v roku 2015 hosťovala v televíznom seriály V službách KGB, po boku Keri Russel a Matthewa Rhysa. V rovnakom roku si tiež zahrala vo filme Babi, kde jej babičku stvárnila Lily Tomlin.
Od roku 2017 do roku 2022 účinkovala v televíznom filme Ozark, kde si zahrala po boku Laury Linney a Jasona Batemana. Garnerová za svoj herecký výkon v seriály získala dve ceny Emmy Awards, pre najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe. Medzi tým, účinkovala tiež v seriáloch Špinavý John či Maniak.
V roku 2019 si zahrala vo filme Asistentka, za ktorý získala nomináciu na filmové ocenenie Independent Spirit Awards. Po boku Anny Chlumsky a Laverne Cox, si zahrala v televíznom seriály Inventing Anna, ktorý bol natočený na motív skutočnej udalosti a Garnerová stvárňuje hlavnú rolu.
Súkromný život
V roku 2019 sa vydala za Marka Fostera.
Villeneuve-Tolosane
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
IK Sävehof (ženy)
IK Sävehof je švédsky ženský hádzanársky klub z mesta Partille, neďaleko Göteborgu, kde aj hráva svoje domáce zápasy. Vznikol v roku 1950. Je 12-násobný majster krajiny. Z medzinárodných úspechov je najhodnotnejšia 2-násobná účasť v hlavnej fáze Ligy majstrov EHF. Momentálne (2016) hrá najvyššiu domácu súťaž, Elitserien i handboll för damer.
Úspechy
Švédska najvyššia súťaž:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Košiar
thumb|Súčasný košiar pri salaši v Liptovskej Tepličke, Slovensko.
Košiar (nárečovo aj: košár) je ohrada, ktorá slúži na zatváranie oviec na pasienku, lúke alebo oráčine. Zatváranie oviec do košiarov je rozšírené vo všetkých pastierskych regiónoch Karpát a Balkánskeho polostrova.
Terminológia
Pojem košiar sa používa predovšetkým na označenie ohrady slúžiacej na nočné ustajnenie oviec. V niektorých oblastiach sa pojem košiar vzťahoval aj na ohradu pre hovädzí dobytok, častejšie bol však nazývaný stádlo. Na východnom Slovensku sa pojmom košiar označoval aj salaš. Miesto, kde tradične stával košiar sa nazýval košarisko. Ohrada do ktorej sa zatvárajú ovce iba počas dojenia sa nazýva honelnica.
Typy košiarov
V spôsobe budovania a používania košiarov možno pozorovať viaceré vývojové stupne. Počet košiarov, ich tvar a vnútorné členenie záviseli od počtu oviec, počtu stád, polohy salaša a miestnej tradície. Vývojovo najstaršie sú lesné košiare, ktoré boli vyrobené z poukladaných smrekov alebo kosodreviny. Väčšie vetvy sa niekedy poukladali navrch tak, aby prečnievali dnu do ohradeného priestoru a tak poskytovali ovciam čiastočnú ochranu pred vetrom a dažďom. Niekedy sú nazývané aj ako zaťaté alebo zlodejské košiare.
Vývojovo vyššiu formu predstavujú ohrady z tenších ihličnatých stromov. Zhotovovali sa zo žrdí upevnených koncovými kolmi zarazenými do zeme. Do začiatku 20. storočia boli žrde vypĺňané doštičkami alebo prútím. Boli jednopriestorové s oválnym alebo kruhovým pôdorysom. Ak sa košiar nachádzal ďalej od koliby, stála pri ňom strežiareň pre valachov. Neprenosné košiare na nočné ustajnenie mali od veternej strany šikmú striešku, ktorá slúžila ako ochrana pred vetrom. Tieto kruhové košiare so šikmou strechou sa udržali až do 60. rokov 20. storočia v oblasti Malej Fatry (Zázrivá, Párnica, Terchová, Belá) a Roháčov (Huty, Veľké Borové). Existovali aj prenosné košiare zložené z 3- až 5-metrových dielcov, ktoré mali väčšinou obdĺžnikový tvar a zvyčajne boli rozdelené na dva priestory pričom do jedného sa zatvárali ovce pred dojením a do druhého po dojení a na noc. Na niektorých vysokohorských salašoch boli neprenosné ohrady z kamenných múrov (Vysoké Tatry, Západné Tatry). Kamenné ohrady sa vyskytovali aj na poľskej strane Vysokých Tatier.
Vo viacerých vysokohorských strediskách salašného chovu oviec existovala tradícia nezatvárania oviec do ohrady, ale ich ponechávania na otvorenom priestore v blízkosti koliby (Vysoké Tatry, Nízke Tatry, Malá Fatra, Veľká Fatra). Dôvodom bolo, že medvede urobia menšie škody, pokiaľ sú ovce na voľnom priestranstve. Dôvody boli taktiež hygienické. Nocovanie oviec na neohradenom priestore bolo možné na salašoch, kde stádo neohrozovalo poľnohospodársku úrodu.
Lipa spieva Lasicu
Lipa spieva Lasicu je názov desiateho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2006 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.
Syndróm systémovej zápalovej odpovede
Syndróm systémovej zápalovej odpovede organizmu (SIRS – Systemic Inflamatory Response Syndrome) je neprimerane intenzívna zápalová reakcia na škodlivý inzult komplexom nešpecifických a uniformných reakcii, ktorých cieľom je ochrana organizmu s elimináciou škodliviny a následná oprava poškodených tkanív. Na rozdiel od primerane intenzívnej zápalovej odpovede, zlyhanie regulácie zápalovej reakcie v akútnej fáze tohto kritického stavu je spojené so šírením zápalovej reakcie aj na pôvodne nepoškodené tkanivá a nakoniec ich poškodenie s nasledujúcou poruchou funkcie orgánov. Neprimerane intenzívna zápalová reakcia nakoniec môže samotná viesť k  narušeniu homeostázy a deštruktívnemu pôsobeniu na celý organizmus.
Príčiny
SIRS najčastejšie súvisí so sepsou alebo septickým šokom a môže vyústiť až do syndrómu multiorgánového zlyhania (MODS – Multiple Organ Dysfunction Syndrome). Od sepsy, ktorá je stavom s poruchou funkcie orgánov, zapríčinený neprimeranou odpoveďou organizmu na infekciu, šíriacu sa spravidla krvou, je potrebné odlišovať bakteriémiu, teda prítomnosť baktérii v krvi, ktorá môže nastať aj pri nezávažných úrazoch s narušením celistvosti kože alebo slizníc, býva dočasná a imunitný systém organizmu sa s ňou dokáže vysporiadať, často aj bez vzniku príznakov zápalovej reakcie. Vznik SIRS však nemusí byť vždy spojený s infekciou (teda s nežiadúcou prítomnosťou mikroorganizmov na určitých miestach v organizme), ale môžu k nej viesť aj iné príčiny: akútna ischémia (nedokrvenie) čriev, krvácanie do zažívacieho traktu, pankreatitída, popáleniny, závažné úrazy, autoimunitné ochorenia, cirhóza pečene, cirkulačný šok, zhubné nádory, toxický alebo neprimeraný účinok liekov a ďalšie príčiny. Pacientov so SIRS neinfekčného pôvodu však pravidelne bývajú postihnutí druhotnou nozokomiálnou infekciou.
Patogenéza
Na molekulárnej úrovni sa zápalová odpoveď spúšťa, ak imunitný systém rozpozná špecifické štruktúry na povrchu mikroorganizmov (PAMP - Pathogen Associated Molecular Patterns). Chemicky sú to napríklad lipopolysacharidy, peptidoglykany atď. V rámci zápalovej odpovede sa tvoria cytokíny - glykoproteínové signálne látky (TNF - tumor necrosis factor, niektoré interleukíny, interferón gama), ktoré sa dostávajú aj do krvného obehu, kde vedú k aktivácii viacerých typov leukocytov (bielych krvniniek) a trombocytov (krvných doštičiek). Niektoré látky, uvoľňované pri zápalovej odpovedi, napr. C-reaktívny proteín (CRP), prokalcitonín alebo interleukín IL-6 je možné rutinne stanovovať v sére pacientov a slúžia ako biochemické ukazovatele intenzity zápalovej reakcie. V tomto štádiu je zápalová reakcia pod kontrolou, sprostredkovanou aj protizápalovými cytokínmi (napr. interleukíny, solubilné receptory...). Protizápalová odpoveď organizmu je niekedy označovaná skratkou CARS (Counter-Inflamatory Response Syndrome). V prípade, že sa zápalová reakcia vymyká kontrole a šíri na celý organizmus, v neprimeranom rozsahu sa aktivujú aj hemostatické faktory (špecifické bielkoviny, regulujúce zrážanie krvi) a ďalšie mediátory. Je poškodzovaná stena ciev, ktorá stráca schopnosti regulovať napätie cievnej steny a tým krvný tlak, zvyšuje sa jej priepustnosť s únikom tekutín do tkanív, neprimerane sa aktivuje proces zrážania krvi s tvorbou mikrotrombov (drobných zrazenín, ktoré ich upchávajú), zápal poškodzuje srdcový sval, pľúca, obličky, pečeň, mozog a ďalšie orgány a vedie k ich zlyhaniu.
Diagnostika
Na SIRS je potrebné myslieť pri každom ochorení pacienta, ktoré ho môže vyvolať, zvlášť, ak je zlý jeho celkový stav. Nemá samostatné špecifické klinické príznaky. Je však k dispozícii množstvo biochemických parametrov, ktoré umožňujú stanoviť intenzitu zápalovej reakcie a prítomnosť komplikácii, resp. stupeň zlyhávania orgánov.
Diagnózu SIRS treba zvážiť, ak sa u pacienta zisťujú dva alebo viac prejavov z nasledujúcich:
Liečba
Základom liečby je zvládnutie vyvolávajúceho ochorenia, podstatné je zvládanie komplikácii. Hospitalizácia pacienta na dostatočne vybavenej jednotke intenzívnej starostlivosti je nevyhnutná. Cieľom liečby sú udržanie stability vnútorného prostredia, predchádzanie zlyhaniu orgánov alebo podpora či náhrada ich funkcie, ak už k zlyhaniu došlo, zvládnutie infekcie (ktorá, ak nebola príčinou SIRS, pravidelne čoskoro vzniká ako komplikácia pobytu na jednotke intenzívnej starostlivosti a s ním spojených lekárskych výkonov), zabezpečenie výživy pacienta, predchádzanie komplikáciam. Liečebný postup sa zhoduje so základnými postupmi pri liečbe pacientov so sepsou: udržanie stability krvného obehu a krvného tlaku podávaním primeraného množstva tekutín a vazoaktívnymi medikamentmi (napr. noradrenalín), intenzívna antimikrobiálna liečba, zabezpečenie dostatočného okysličenia krvi, prípadne aj s použitím umelej pľúcnej ventilácie, hemodialýza alebo hemoperfúzia ako náhrada funkcie zlyhávajúcich obličiek, s čím súvisí udržanie normálneho vnútorného prostredia organizmu (objemu a zloženia telesných tekutín), podpora alebo náhrada funkcie imunitného systému organizmu, výživa pacienta, predchádzanie stresovým peptickým vredom, trombóze a ďalšie.
Komplikácie a prognóza
Z početných možných komplikácii je častou a najzávažnejšou akútne zlyhanie dýchania - zlyhanie výmeny kyslíka a oxidu uhličitého medzi krvou a vdychovaným vzduchom v rámci ARDS (Acute Respiratory Distress syndrome). Väčšinou je združené s pneumóniou (zápalom pľúc), často nozokomiálnou (vznikajúcou v nemocničnom prostredí). Časté je zlyhanie obličiek, porucha zrážanlivosti krvi so vznikom trombózy, alebo diseminovaná intravaskulárna koagulácia (DIC), rozvrat vnútorného prostredia (acidobázickej a elektrolytovej rovnováhy), zlyhanie krvného obehu.
SIRS je potenciálne smrtiace ochorenie. Jeho prognóza závisí od príčiny a jej zvládnutia, ako aj od veku, celkového stavu a pridružených ochorení pacienta. Mortalita sa pohybuje od niekoľkých percent v najľahších prípadoch, cez desiatky percent pri sepse, ale oslabení, starší a polymorbídni pacienti v septickom šoku zomierajú skoro všetci.
Huntingtonova choroba
Huntingtonova choroba (HCH), tiež známa ako Huntingtonova chorea, je dedičnou neurodegeneratívnou poruchou, ktorá vedie k odumieraniu mozgových buniek. Najčastejšími príznakmi sú mierne problémy s výkyvmi nálad alebo mentálnymi schopnosťami, často nasledované zhoršením koordinácie, či nestabilnou chôdzou. S postupom ochorenia sa nekoordinované, trhané pohyby stávajú zreteľnejšími. Fyzické schopnosti sa postupne zhoršujú, až kým sa koordinovaný pohyb stane veľmi obtiažnym a osoba nie je schopná hovoriť. Úbytok kognitívnych funkcií postupne prechádza až do demencie. Špecifické príznaky sa medzi jednotlivcami mierne líšia. Symptómy sa zvyčajne začínajú prejavovať medzi 30. až 50. rokom života, ale môžu začať aj skôr. V približne 8% prípadov sa ochorenie prejaví pred 20. rokom života a symptómy sú podobné Parkinsonovej chorobe. Ľudia s HCH často podceňujú vážnosť svojich problémov.
Ochorenie je autozómovo dominantne dedičné, čo znamená, že nie je viazané na pohlavie, rovnako postihuje ženy i mužov. Dominantná dedičnosť znamená, že každé dieťa rodiča, ktorý je nositeľom abnormálneho génu (mutácie) zodpovedného za ochorenie, má 50% pravdepodobnosť, že zdedí tento gén a teda aj ochorenie. Gén, ktorý spôsobuje HCH sa nachádza na krátkom ramene chromozómu č.4 a nazýva sa IT 15 gén pre huntingtín. HCH vzniká v dôsledku zmeny v IT 15 géne, ktorá spočíva v zmnožení počtu CAG opakovaní (cytozín, adenín, guanin) v určitej časti génu, a to nad 36 a viac. Čím viac opakovaní obsahuje gén, tým skôr vznikajú prvé prejavy ochorenia.
Autorom prvého popisu ochorenia z roku 1841 bol Charles Oscar Waters. Ochorenie bolo podrobnejšie opísané v roku 1872 Georgeom Huntingtonom, po ktorom bolo neskôr aj pomenované. Genetický základ bol objavený v roku 1993 vďaka medzinárodnej spolupráci pod vedením Nadácie pre dedičné ochorenia. Koncom 60. rokov začali vznikať výskumné a podporné organizácie s cieľom zvýšiť povedomie verejnosti, poskytovať podporu jednotlivcom a ich rodinám a podporovať výskum. Súčasné smerovanie výskumu zahŕňa určenie presného mechanizmu ochorenia, testovanie liekov na liečenie symptómov alebo spomalenie progresie ochorenia a štúdium postupov, ako je terapia kmeňovými bunkami s cieľom napraviť poškodenia spôsobené chorobou.
Kauzálna liečba HCH nie je v súčasnej dobe dostupná - ochorenie nie je možné vyliečiť. Možná je len symptomatická liečba, liečba jednotlivých príznakov, čo môže prispieť k skvalitneniu života postihnutých a uľahčiť život ich rodinám. Liečbu ordinuje neurológ a psychiater.
Dôležitá je úprava životosprávy, dostatočná primeraná výživa, strava upravená možnostiam prijímania pacientom (krájaná na kúsky, mixovaná), rečová terapia-logopédia na udržanie komunikácie, fyzioterapia ktorá pomáha udržiavať samostatnosť pacienta, pracovná terapia.
Izoentalpa
náhľad|250px|V tomto T-s diagrame chladiaceho cyklu je izoentalpa krivka medzi bodmi 3 a 4 Izoentalpa je v termodynamike krivka opisujúca zmeny stavových veličín počas izoentalpického deja. Takým je napríklad škrtenie - prúdenie plynu cez prekážku s prudkým zúžením prierezu. V stavovom diagrame h-s (závislosť mernej entalpie na entropii) má izoentalpa lineárny priebeh podľa rovnice:
Čiara je rovnobežná s vodorovnou osou.
Izoentalpa vs. izoterma
Zo vzťahu pre entalpiu: kde:
vyplýva pre tvar izoentalpy nasledovné:
Villenouvelle
Villenouvelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matignon
Matignon môže byť:
Hlavná ulica (Štvrtok na Ostrove)
Hlavná ulica je ulica v Štvrtku na Ostrove, Hviezdoslavove a Kvetoslavove. Križuje sa spolu s 33 ulicami:
Vtipnejší vyhráva
Vtipnejší vyhráva bola humoristická súťažná relácia, vysielaná Česko-slovenskou televíziou v rokoch 1971 až 1987. Vyrábala sa v bratislavskom televíznom štúdiu a jej vysielanie sa začalo 18. mája 1971. Princíp bol jednoduchý: známi herci a speváci tu rozprávali vtipy a získavali body podľa toho, ako rozosmiali a roztlieskali divákov.
Z televízneho štúdia v Mlynskej doline sa postupne relácia dostala do kulturákov po celej krajine, kde sa konali verejné nahrávky. Divákmi boli zamestnanci miestnych podnikov, ktoré sa takýmto spôsobom mohli prezentovať. Vtipy hodnotila najprv porota, v ktorej väčšinou boli zamestnanci spomínaných podnikov. Tí hodnotili udelením bodov vtip i jeho interpretáciu. Dovedna mohol získať takýto vtip maximálne 100 bodov. Neskôr bol používaný takzvaný potleskomer, ktorý mal merať intenzitu potlesku v hľadisku. V každom súťažnom kole zazneli tri vtipy súťažiacich a jeden divácky vtip. Na konci relácie divácke vtipy vyhodnotila porota a najlepší divácky vtip bol odmenený stokorunáčkou.
S rozprávaním vtipov v jednotlivých kolách sa striedali menšie scénky a vystúpenia hudobného hosťa. Okrem toho však verejná nahrávka bola aj príležitosťou pre miestne či podnikové kapely.
V rokoch 1976 až 1986 bola vlajkovou loďou slovenskej televíznej zábavy a "revitalizovaná" sa chcela vrátiť na obrazovky aj v rokoch 1997 a 1998.
Infobox
Scénar: Veronika Bednárová, potom O. Hlaváček
Hrajú: Oldo Hlaváček, Ivan Krajíček, Marián Labuda st., Leopold Haverl, Zora Kolínska, Andrej Hryc, Ida Rapaičová, Magda Paveleková, František Dibarbora, Rudolf Hrušínský, Pavol Mikulík, Josef Bek, Vladimír Durdík ml., Petra Černocká, Eva Krížiková, Zuzana Tlučková, Miro Noga, Stanislav Král, Zuzana Frenglová, Michal Hraška, Bronislav Poloczek, Jana Synková, Oľga Šalagová, Ľubomír Paulovič, Maja Velšicová, Ivan Mládek, František Zvarík, Jiří Císler, Ivona Krajčovičová, Ján Mistrík, Peter Debnár a Michal Dočolomanský.
Muškát
Muškát môže byť:
Antras (Gers)
Antras je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Ellen DeGeneres Show
The Ellen DeGeneres Show (často skracované na Ellen, The Ellen Show a štylizované ako ellen) bola americká denná televízna varietná komediálna talk show, ktorú vytvorila a hosťovala jej menovkyňa Ellen DeGeneresová. Šou debutovala 8. septembra 2003, produkovalo ju Telepictures a vysielala v syndikácii. Väčšina staníc vo vlastníctve NBC Owned Television Stations spolu s Hearst Television a Tegna slúžila ako najväčšia pridružená základňa programu. Prvých päť sérií sa relácia nahrávala v štúdiu 11 v štúdiách NBC v Burbanku v Kalifornii. Od 6. série sa šou presunula na nahrávanie v Stage 1 v neďalekom areáli spoločnosti Warner Bros. Od začiatku šiestej série sa The Ellen DeGeneres Show vysielala vo vysokom rozlíšení.
Relácia počas doby svojej existencie získala 171 nominácií na cenu Daytime Emmy Award a k roku 2021 získala 61 cien Daytime Emmy, čím prekonala rekord The Oprah Winfrey Show, ktorá ich vyhrala deväť. Taktiež vyhrala 17 cien People's Choice Awards. 21. mája 2019 DeGeneresová oznámila, že podpísala zmluvu na ďalšie tri roky, čím predĺžila show do roku 2022. Osemnásta séria mala premiéru 21. septembra 2020. 12. mája 2021 DeGeneresová oznámila, že devätnásta séria bude poslednou. Devätnásta a posledná séria mala premiéru 13. septembra 2021.
Záverečná epizóda bola odvysielaná vo štvrtok 26. mája 2022, ako bolo vopred oznámené 17. marca 2022. Pridružené stanice, na ktorých sa Ellenina relácia vysielala, pokračovali v prevádzke programu počas celého leta (až do tradičného začiatku novej televíznej sezóny v septembri) s hosťujúcimi hostiteľmi, kompilačnými prehliadkami a reprízami.
Mojmír Benža
PhDr. Mojmír Benža, PhD. (* 25. apríl 1941, Senica ) je slovenský etnológ a vysokoškolský pedagóg.
Životopis
V roku 1958 maturoval na gymnáziu v Senici. Po dvoch semestroch na Strojníckej fakulte SVŠT chcel prestúpiť na Filozofickú fakultu Univerzity Komenského, priamy prestup však nebol možný a tak rok pracoval ako robotník na Štátnom majetku v Senici. Od roku 1960 študoval národopis. V roku 1962 však prešiel na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity. Tam mohol študovať mimoeurópske kultúry, na Univerzite Komenského sa prednášalo hlavne o slovenskej tradičnej kultúre. Titul PhD. získal v roku 1998.
Práca
Vzdelanie ukončil v roku 1966 popri zamestnaní diplomovou prácou o brazílskych indiánoch kmeňa Bororo čím sa podľa vlastných slov stal "prvým slovenským mimoeurópskym etnológom". Pracoval pre Slovenské národné múzeum v Martine a pripravil výstavu Staroegyptské pamiatky zo zbierok slovenských múzeí.
Vyučoval na Katedre etnológie a mimoeurópskych štúdií Filozofickej fakulty Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave. Je bývalým pracovníkom Ústavu etnológie SAV.
Publikácie
Je spoluautorom koncepcie, redaktorom a autorom kapitoly o tradičnom odeve. Je redaktorom a autorom hesiel Elektronickej encyklopédie Centra pre tradičnú ľudovú kultúru. Podieľal sa aj na Historickom atlase Evanjelickej cirkvi a.v. na Slovensku.
Skövde HF
Skövde HF je švédsky ženský hádzanársky klub zo Skövde. Vznikol v roku 1949. V najvyššej domácej súťaži debutoval v roku 1996. Je majster krajiny zo sezóny 2007/08. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 3. kola. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Elitserien i handboll för damer.
Úspechy
Švédska najvyššia súťaž:
Európske súťaže
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Aignan (obec)
Aignan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Cyperské kráľovstvo
Cyperská kráľovstvo (fr. Royaume de Chypre, gr. Βασίλειο της Κύπρου) bol križiacky feudálny štátny útvar rozprestierajúci sa na rovnomennom ostrove v Stredozemnom mori v rokoch 1191 až 1489. Štát vznikol počas tretej križiackej výprave na území, ktoré pred tým de iure podliehalo Byzantskej ríši, a de facto vzbúrenému správcovi Cypru Izákovi Komnénovi. V roku 1191 ostrov dobyl anglický kráľ Richard I. Levie srdce a ostrov predal templárom, od ktorých ostrov kúpil bývalý jeruzalemský kráľ Guy z Lusignanu, ktorý sa stal prvým cyperským kráľom. Rod Lusignanovcov ostrovu následne vládol až do roku 1474, keď zomrel kráľ Jakub III. Ostrov následne kúpou od kráľovnej Kataríny Cornaro v roku 1489 získala Benátska republika.
Aignan (obec)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cyperské kráľovstvo
História
V roku 1185 na Cyprus z arménskeho väzenia pricestoval Izák Komnénos, pravnuk byzantského cisára Jána II. Na Cypre sa Izák s falošnými dokladmi predstavil ako nový guvernér menovaný cisárom a s pomocou armády sa zmocnil moci, čím sa stal de facto nezávislým vládcom. Izákova vláda trvala až do roku 1191, keď ostrov dobyl anglický kráľ Richard I. na svojej ceste do Svätej zeme. Dobytím Cypru križiakmi malo za následok príchod latinského vplyvu do oblasti. Richard ostrov nevrátil pod moc Byzantskej ríše, ale predal za 100 000 bezantov templárskemu rádu. Templárska vláda nad ostrovom však bola pomerne nešťastná a po povstaní Cyperčanov na Veľkú noc v roku 1192, sa rád sa nakoniec z ostrova stiahol, a požiadal Richarda I. o anuláciu kúpy. Richard preto po neúspechu tretej križiackej výpravy vládu na ostrove prenechal bývalému jeruzalemskému kráľovi Guyovi z Lusignanu, ktorý sa tým stal prvým cyperským kráľom. V roku 1194, po Guyovej smrti sa kráľom stal jeho brat Amaury, ktorý korunu získal od rímsko-nemeckého cisára Henricha VI. Amaury pokračoval v rozvoji feudálnej štruktúry kráľovstva a udelil na ostrove panstvá viacerým latinským rytierom. Začala sa výstavba nových hradov západného typu a rozvinula sa katolícka cirkevná hierarchia na čele s biskupom v Nikózii, ktorá sa stala hlavným mestom. v roku 1197 bol Amaury zvolený aj za jeruzalemského kráľa. Po Amauryho smrti únia kráľovstiev skončila a moc v kráľovstvách získal rod Ibelinovcov, ktorého členovia vládli ako regenti neplnoletých panovníkov.
Aignan (obec)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cyperské kráľovstvo
História
Až do piatej križiackej výpravy žilo kráľovstvo s moslimskými krajinami v mieri. Cyperčania sa následne zúčastnili dvoch ťažení do egyptskej Damietty (neúspešného v rokoch 12191221 a úspešného v 1249). Až do konca výprav sa Cyprus naďalej zapájal do križiackych bojov o Orient.
Za vlády Huga III. si Cyperské kráľovstvo prisvojilo aj titul jeruzalemskej koruny a oficiálny názov kráľovstiev v personálnej únii sa zmenil na Kráľovstvo Cypru a Jeruzalema. V roku 1291 mamlúci dobyli Akkon a Jeruzalemské kráľovstvo zaniklo. Cyprus sa preto stal hlavným obchodným centrom pre obchod s Orientom a začali doň utekať kresťania z moslimami dobytej Sýrie a Palestíny.
Po tom, čo v roku 1393 bez dedičov zomrel Levon V. Lusignan, posledný latinský kráľ Malej Arménie, sa cyperský kráľ Jakub I. prehlásil arménskym kráľom. Šlo však o de facto prázdny titul a jeho jediným ziskom bola prístavná pevnosť Korykos v Malej Arménii. Oficiálny titul kráľovstiev v personálnej únii znel Kráľovstvo Cypru, Jeruzalema a Arménie.
V 14. storočí sa Cyprus pre obchodné záujmy talianskych mestských štátov dostal pod vplyv Janova a Benátok a moc kráľov začala upadať. Spočiatku sa darilo najmä Janovu, ktorý v roku 1372 porazil Benátky. V roku 1374 následne Janovčania s podporou cyperských obyvateľov vtrhli do pevností Famagusta a Nikózia, a vymohli si od Cypru 90 rokov trvajúce privilégiá, ktoré republike zabezpečili obchodnú hegemóniu. V roku 1426, za vlády Janusa sa navyše Cyprus po invázii mamlúckeho sultána Barsbaja dostal do podriadeného postavenia aj voči mamlúkom, ktorým sa kráľovstvo zaviazalo platiť ročný tribút 8000 florénov. Nikózia bola vyplienená a Cyprus zaplatil jednorázový poplatok 200 000 florénov.
V roku 1448 padol do rúk Karamanu arménsky prístav Korykos a do ďalších bojov sa ostrovný štát dostal po tom, čo na trón nastúpila kráľovná Šarlota. Jej nevlastný brat Jakub II. ju s mamlúckou pomocou vyhnal a ujal sa trónu. Aby sa zbavil janovského tlaku, vzal si kráľ za ženu Benátčanku Katarínu Cornaro.
Po tom, čo v roku 1474 zomrel neplnoletý kráľ Jakub III., sa moci ujala jeho matka, predtým regentka Katarína Cornaro. Ostrov sa dostal pod výrazný vplyv Benátok, ktoré ostrovu poskytli pomoc proti rozpínavej moci Osmanskej ríše. Po tom, čo sa v roku 1488 pred Fatmagusou objavila osmanská flotila, Katarína ostrov odovzdala Benátskej republike. 26. februára 1489 sa Benátčania ujali ostrova a vyslali k Osmanom správu o udalosti. Cyperské kráľovstvo tak po takmer 300 rokoch zaniklo.
Ústredná a miestna správa kráľovstva
Podobne ako v Jeruzalemskom kráľovstve, aj na Cypre fungoval tzv. Vysoký dvor (Haute Cour/Cour de liges), ktorý disponoval zákonodarnou, výkonnou i súdnou mocou. Na jeho čele stál cyperský kráľ. Krajina však bola viac feudalizovaná ako Jeruzalem a moc orgánu preto nebola podobne silná ako v Jeruzaleme, naopak veľkú moc mal kráľ. V kráľovstve existovali typické európske tituly ako senešal, komorník, kancelár, zvláštnym titulom bol tzv. grand bailli pre civilné záležitosti. Z vojenských hodností sa uplatňovali pozície maršala, konstábla a grand turcoplier (veliteľ ľahkej jazdy).
Významné postavenie v kráľovstve mali mestá Nikózia (hlavné mesto) a Famagusta. Na ich čele stáli vikomt i, ktorým pomáhali mactasibsi. Najmä Famagusta sa stala medzinárodným prístavom, ktorý spájal veľké európske krajiny s Orientom, a preto v nej významný vplyv mali západné krajiny.
Obyvateľstvo a spoločnosť
Na vrchu spoločnosti stála malá vrstva aristokratov na čele s kráľom. Príslušníci šľachty pochádzali najmä zo starých francúzskych rodov. Medzi najvýznamnejších predstaviteľov patrili Ibelinovia, či rod de Nores. Druhú privilegovanú vrstvu (tzv. fondachi) tvorili zahraniční obchodníci - najmä z Janova a Benátok, ale aj z územia Provensálska, či Katalánska, ktorí postupne získavali väčší a väčší vplyv. Pôvodné grécke ortodoxné obyvateľstvo malo horšie postavenie. Prislúchalo buď medzi slobodné vrstvy lefterov alebo perpiriarov, alebo medzi neslobodnú vrstvu paricov, ktorými bola väčšina obyvateľstva). Okrem Grékov na ostrove žila aj arménska, a neskôr aj maronitská menšina. Väčšina z nich na Cyprus prišla zo Sýrie a Libanonu v 14. storočí.
Z cirkevného hľadiska existovala dvojitá štruktúra cirkevných úradov, katolícke a pravoslávne, na čele cirkvi však od roku 1196 stál jeden latinský biskup so sídlom v Nikózii. Podriadenie gréckych ortodoxných duchovných latinskému biskupovi v roku 1260 ustanovil aj pápež Alexander IV. vo svojej bule Constitutio Cypria.
Leon Draisaitl
Hráčska kariéra
Draisaitl bol draftovaný v roku 2014 ako tretí celkovo tímom Edmonton Oilers, čím sa stal najvyššie umiestením nemeckým hráčom, ktorý bol draftovaný do NHL (Dany Heatley, ktorý bol draftovaný v roku 2000 ako celkovo druhý, sa síce narodil v Nemecku, ale vyrastal v Kanade).