cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roger Scruton
Kariéra
V rokoch 1974 – 1976 študoval aj právo na Inns of Court a mal možnosť stať sa advokátom v roku 1978, čo však nikdy nepraktikoval. Jeho ďalšia publikácia bola tiež o estetike, The Aesthetics Of Architecture (1979). V diele The Meaning of Conservativism (1980) zdôraznil zmenu zamerania „Right away“ z ekonomiky na otázky morálky. V roku 2010 povedal pre „The Guardian“, že kniha zničila jeho akademickú kariéru. Kvôli jeho politickým názorom ho ohovárali kolegovia na „Birkbeck College“.
Nasledovali knihy The Politics Of Culture a Other Essays (1981). Po nich história a slovník filozofie v roku 1982, The Aesthetic Understanding (1983), knihy textov o Kantovi a Spinozovi (1983 a 19870), Thinkers of the New Lef (1985), zbierka esejí kritizujúca 14 intelektuálnych prominentov a Sexual Desire: A Moral Philosophy of the Erotic (1986).
Aktivity vo východnej Európe
V roku 1985 ho zatkli v Brne a následne ho požiadali, aby opustil krajinu. Niekto, kto ho videl prechádzať cez rakúsku hranicu, neskôr napísal: „''Bol to široký prázdny priestor medzi dvoma brehmi, úplne prázdny, ani jediný človek na obzore okrem jedného vojaka a cez tento široký prádzny priestor sa trmácal anglický filozof Roger Scruton so svojím malým ruksakom smerom do Rakúska. ''“ 17. júna toho istého roku bol daný na index – zoznam neželaných osôb. Napísal, že ho sledovali počas návštev v Poľsku a Maďarsku. Za svoju prácu v pomoci disidentom bol ocenený Českom Medailou za zásluhy prvej triedy v roku 1998. Peter Hitchens vyjadril v roku 2009 obdiv voči Scrutonovi a iným, ktorí robili podobnú prácu. Scruton vyjadril ľútosť nad tým, ako sa určité aspekty spoločenstva východnej Európy rozvinuli, kým spadol Berlínsky múr.
Editor Salisbury Review
V roku 1982 sa stal editorom v časopise Salisbury Review, ktorý uznával tradičný konzervativizmus. Toryom bola známa ako Salisbury Group ovládaná z Peterhouse Right – krúžok konzervatívcov napojených na Cambridge College, vrátane Maurica Cowlinga, Davida Watkina a matematika Adriana Mathiasa.
Scruton napísal v roku 2002, že editovaním časopisu ukončil svoju akademickú kariéru v Spojenom kráľovstve. Časopis sa pokúsil ponúknuť intelektuálnu základňu pre konzervativizmus a bol veľmi kritický voči závažným otázkam tej doby, vrátane mierového hnutia, kampane za nukleárne odzbrojenie, egalitarizmu, feminizmu, zahraničnej pomoci, multikulturalizmu a modernizmu. „Poslednou možnosťou bolo byť konzervatívcom a zároveň byť trochu doľava.“, napísal v Review. ''„Bolo ťažké nájsť intelektuálov, ktorí by toto napísali, ale ja som to napísal. Jeden po druhom odchádzali konzervatívci a spájali sa s nami spoznajúc, že sú to posvätné slová pre ich šancu stať sa členom Britskej akadémie, vicekancelárom, alebo čestným profesorom, že kvôli ich čistému profilu treba vysloviť čistú pravdu.“''
Bol to Scruton, ktorý v roku 1984 publikoval slávny kontroverzný článok od Raya Honeyforda, riaditeľa školy Drummond Middle School v Bradforde, kde sa pýtal na výhody multikultúrnej výchovy. Honeyford bol donútený rezignovať z funkcie, pretože bol kvôli článku pod policajným dozorom. V roku 1985 bola revue zakázaná kvôli rasizmu počas výročného kongresu Britskej asociácie pre rozvoj vedy a následne Scruton napísal v roku 2002, že dopisovatelia časopisu boli ignorovaní akademickým prostredím. Fakulta filozofie na University of Glasgow zorganizovala oficiálny bojkot.
Presťahovanie na vidiek a druhé manželstvo
V roku 1990 strávil jeden rok prácou pre Nadáciu Jana Husa, od roku 1992 pracoval na Boston University.
Založil niekoľko firiem, napríklad: V rokoch 2001 – 2009 napísal pre New Statesman stĺpčeky o víne. Prispel článkom pre "World of Wine and Questions of Taste" – esejou "The philosophy of Wine (2007).
V marci 2007 viedol debatu s Richardom Dawkinsom, Christopherom Hitchensom a A.C. Graylingom v Londýne na tému "Are We Better Off Without Religion?"
Akademické posty
Udržal si viaceré akademické posty na čiastočný úväzok od roku 2000:
Aféra Svetová zdravotnícka organizácia verzus „JTI“
Scruton pritiahol pozornosť verejnosti v roku 2002, keď sa o ňom písalo, že prijal honorár od firmy Japan Tobacco International a zároveň písal o tabaku bez toho, aby to priznal. Písal články o fajčení pre Wall Street Journal v roku 1998 a 2000. V roku 2000 napísal 65-stranový pamflet s názvom "WHO, What, and Why: Trans-national Government, Legitimacy and the World Health Organisation" pre Inštitút ekonomických záležitostí, inak britský think tank. Pamflet kritizoval Svetovú zdravotnícku organizáciu(WHO) kvôli jej kampani proti fajčeniu, tvrdiac, že medzinárodné telesá nie sú povinné skúmať vplyv domácej legislatívy, pretože tieto telesá nemajú povinnosť voči ich voličom. Napísal, že celkovo bol proti tabaku. Jeho otec zomrel na emfyzém po mnohoročnom fajčení, ale vraj to bola nevinná zábavka (zrejme myslené ironicky – pozn. prekladat.)
Scruton povedal novinám, že jeho nový návrh sa nikdy neudial. The british Medical Journal ho kritizoval za to, že chybne deklaroval vzťah, keď písal pamflet kritizujúci WHO a Inštitút ekonomických záležitostí povedal, že to malo byť autorove politické vyhlásenie. Scruton so spätnou platnosťou dosvedčil, že mal vyhlásiť svoj úžitok z toho.
Opera
Scruton napísal tri libretá, z nich dve hudobné. Prvé pre jednoaktovú komornú operu nazvanú „Minister“, bola uvedená viackrát. Druhé libreto je pre operu o dvoch aktoch nazvanú „Violet“, bola uvedená dvakrát v Guildhall School of Music v Londýne v decembri 2005. Toto libreto je založené na živote Violet Gordon-Woodhouseovej, britskej čembalistky.
Argumenty pre konzervativizmus
Scruton prvýkrát prijal konzervatívne názory počas študentskej vzbury v máji 1968 vo Francúzsku. Nicholas Wroe napísal do „The Guardian“, že Scruton bol v Latinskej štvrti v Paríži v čase, keď študenti prevracali autá a tvorili z nich barikády a vytrhávali dlažobné kamene a vrhali ich na políciu. "Nečakane som sa ocitol na opačnej strane. To, čo som uvidel, bol nedisciplinovaný dav svojvoľných chuligánov zo strednej vrstvy. Keď som sa spýtal priateľov, že čo títo chcú dosiahnuť, všetko čo som sa dozvedel bola smiešna marxistická hatlanina. Bol som tým znechutený a preto som sa vrátil ku obrane západnej civilizácie proti týmto veciam. Preto som sa stal konzervatívcom. Radšej skúšam veci zachovávať ako ich ničiť."
"The Meaning of Conservativism"(1980), ktorý nazýva aj ako ''"Hegeliánska obrana Toryovských hodnôt tvárou v tvár ich zrady voľnotrhovníkmi", je kniha, o ktorej sa hovorí, že bola pohromou pre jeho akademickú kariéru. V „Gentle Regrets“ napísal (2005), že základy argumentácie Edmunda Burkeho v „Reflections of the Revolution in France“ presvedčujú. Hoci Burke písal o revolúcii, nie o socializme, Scruton bol presvedčený, že utopické sľuby socializmu sú sprevádzané abstraktnými víziami myslenia, ktoré trpí nedostatatočnými vedomosťami o tom, čo si vlastne väčšina ľudí myslí.
Scruton definoval post-modernizmus ako nárok, ktorý nemá základ v pravde, objektivite a myslení a ktorého konflikty rôznych pohľadov nie sú ničím viac ako súťažením sily. Západ nemá podľa neho právo súdiť iné kultúry, západná kultúra je Scrutonom nepriaznivo posudzovaná ako etnocentrická a rasistická.
Názory na náboženstvo a totalitarizmus
Scruton tvrdí nasledujúc tak Immanuela Kanta, že ľudské bytosti majú transcendentálny rozmer, posvätné jadro prejavené v ich schopnosti pre sebareflexiu. Tvrdí, že sme v ére sekularizácie bez precedentu v histórii sveta. Napísal, že spisovatelia a umelci ako napr. R.M.Rilke, T.S.Eliot, Edward Hopper a Schoenberg venovali veľa energie na obnovu skúsenosti s vierou v boha, ale privátne radšej, ako verejnou formou uvedomenia. Vyhlásil, že pretože zameriavali svoje umenie na malé skupiny, nikdy to nemalo dopad na veľké. Definoval totalitarizmus ako neprítomnosť sebaovládania centrálnej moci. Obhajcovia totalitarizmu sýtia odpor, vyhlásil, a uzurpujúc moc pokračujú zakazovaním inštitúcií, napríklad zákona, vlastníctva a vierovyznania, ktoré vytvorila štátna moc. Vyhlásil tiež, že revolúcie nie sú ľuďmi vedené zdola ale zhra v mene ľudí nejakými elitami.
Tvrdí, že dôležitosť „Newspeaku“ v totalitných spoločnostiach je daná preto, že má účel nahradiť popis skutočnosti iným jazykom, ktorý sa vyhýba realite. Súhlasí s Alainom Besançonom v tom, že totalitná spoločnosť zobrazená Georgeom Orwellom v 1984 môže byť vnímaná len v teologických termínoch, ako spoločnosť nachádzajúca sa v transcendentálnej negácii. Súhlasí aj s T. S. Eliotom v tom, že pôvodná pravdivosť je možná len bez tradície a že je to presne v moderných podmienkach fragmentácie, herézy a bezbožnosti; čo projekt konzervativizmu prijal je cit.
Názory na potrebu sexu
Jonathan Dollimore napísal, že Scrutonovo dielo Sexual Desire (1986) je založené na konzervatívnej sexuálnej etike podľa hegeliánskeho názoru, že „úplný koniec rozumnej bytosti je jej znovuvýstavbou“, čo vyvoláva poznanie inakosti. Scruton vyhlásil, že „väčšina znakov perverzie značí sexuálne vymanenie sa zo zákazov alebo obchádzania inakosti“, čo považuje za narcisistické a solipsistické.
Napísal tiež esej Sexual morality and the liberal consenzus (1989), v ktorej tvrdí, že homosexualita je perverzia rozumu: pretože telo homosexuálneho milenca náleží do tej istej kategórie ako jeho partnera.
Mark Dooley napísal, že Scruton mieni, že potreba sexu nahrádza všeobecnú potrebu viery v boha. Martha Nussbaum tvrdí, že Scruton nemôže aplikovať svoj princíp "inakosti" rovnako v prípade, ak sú sexuálne vzťahy medzi dospelými a deťmi. Scruton tiež vyhlásil, že určití ľudia jednej generácie, hlavne muži, sú priťahovaní tým istým pohlavím a špeciálne k deťom toho istého pohlavia. Napísal, že pocit hanby týchto môže byť spúšťacím mechanizmom a vyhýbanie sa homosexuálnym aktom viesť k vyprchaniu záujmu v mladosti, čo sa vidieva u mladých kňazov, učiteľov a vodcov skautov, čo sa mu vidí byť blahodarným. V roku 2007 vyvolal prijatie názoru, že gejovia majú právo vychovávať a adoptovať deti. Študentská asociácia pri St. Andrews University, kde štvrťroka učil v roku 2011, vyjadrila svoje obavy kvôli tomuto jeho názoru a jeho menovaniu za učiteľa.
Za zásluhy
Za zásluhy môže byť:
Rozhovory
Rozhovory môže byť:
Hloh obyčajný
Hloh obyčajný je opadavý ker až nevysoký strom z rodu hloh (Crataegus), z podčeľade mandľovaté (Amygdaloideae, syn. Prunoideae – slivkovaté), ktorá je taxonomicky zaradená do  čeľade ružovité (Rosaceae). Prirodzeným areálom jeho rozšírenia je Európa a rastie predovšetkým v miernych biómoch.
Výskyt
Je rozšírený v celej Európe, uprednostňuje vápenaté pôdy, tienisté krovinaté a skalnaté stráne, listnaté lesy a rôzne húšťavy. Rastie hojne aj na Slovensku, a to od nížin po horské pásma.
Opis
Je veľmi rozkonárený, má hnedočervené vetvy pokryté tŕňmi. Má dlhostopkaté okrúhlovajcovité viaclaločnaté listy. Rastlina kvitne v máji a júni; kvety sú v chocholíkoch a majú biele alebo ružové korunné lístky. Plody sú guľovité alebo vajcovité lysé červené malvičky s múčnatou dužinou a dvoma kôstkami; dozrievajú na jeseň.
Obsahuje: zmes hlohových krategových kyselín, saponíny, flavonoidy, triesloviny, glykozidy (kvercitín, rutín a vitexín), taníny, karotén, vitamín C a vitamíny skupiny B (hlavne B1), pektíny, purínové látky, amíny.
Európske hlohy s hlboko laločnatými, veľmi premenlivými listami sa veľmi ťažko rozoznávajú. Až doposiaľ bolo opísaných veľa vnútrodruhových taxónov a takmer v každej populácii možno nájsť ďalšie, tvarovo odlišne rastliny.
Využitie
Jeho použitie ako liečivej rastliny je doložené už od staroveku (hloh obyčajný ako liečivú rastlinu spomína už Dioskorides). Lieči problémy s krvným obehom, srdcom a krvným tlakom. V Česko-Slovensku sa z tohto hlohu vyrábali čaje Alvisan (existuje dodnes) a Droseran. Čínski lekári hloh používajú pri poruchách trávenia, bolestivej menštruácii a hnačke.
Zbiera sa kvet, list aj plod. Obchodne najžiadanejší je kvet s listom. Z listov, kvetov a plodov hlohu sa vyrábajú zápary („čaje“). Z plodov marmelády a kompóty. Suchý extrakt z hlohu sa používa na výrobu kvapiek, injekcií a kapsúl.
Konkrétnosť pravdy
Konkrétnosť pravdy je vlastnosť pravdy založená na rešpektovaní a zovšeobecnení konkrétnych podmienok existencie toho či onoho javu, závislosť pravdy od určitých podmienok miesta a času atď.
Zoznam geografických článkov/7
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
7.
7. obvod (Paríž)
NGC 3932
NGC 3932 je hviezda v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 4. decembra 1861.
Hovory
Hovory môže byť:
Analektá
Analektá môžu byť:
3. storočie
3. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 201 do roku 300.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
1. storočie | 2. storočie | '''3. storočie''' | 4. storočie | 5. storočie | 6. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
Zoznam matematických článkov/C
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 39 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ca
Calculus ratiotinator · Camille Jordan · Cantorov paradox · Cantorova diagonálna metóda · Cantorova-Bernsteinova veta · Carl David Tolmé Runge · Carl Friedrich Gauß · Carl Gustav Jacob Jacobi · Carl Ludwig Siegel · Carsten Thomassen · Catalanovo číslo · Cauchyho postupnosť · Cauchyho rovnica dynamickej rovnováhy · Cauchyho veta o strednej hodnote · Cauchyho-Schwarzova nerovnosť · Cayleyho-Hamiltonova veta
ce
Celé číslo · Celočíselné programovanie · Centilión · Centimeter · Cesta (teória grafov)
cé
Cédric Villani
ci
Ciferný súčet · Ciprian Foias
co
Colin Maclaurin · Consensus omnium · Constantin Carathéodory
cr
Craig Arnold Tracy
cs
Csaba Török (matematik)
cu
Curtis Tracy McMullen
cy
Cykloida · Cyklomatické číslo grafu · Cyklometria · Cyklometrická funkcia · Cyril Palaj
Zoznam geografických článkov/8
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Poix-Terron
Poix-Terron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 834 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Émondeville
Émondeville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ondrej I. (Uhorsko)
Ondrej I. (* 1015 – † 1060) bol uhorský kráľ v rokoch 10461060, pochádzal z mladšej vetvy rodu Arpádovcov.
Po tom, čo strávil pätnásť rokov v exile, nastúpil na trón počas silného povstania pohanských Maďarov. Napriek tomu posilnil pozíciu kresťanstva v Uhorsku a tiež sa mu podarilo uchrániť nezávislosť Uhorska proti Svätej ríši rímskej. Pokúsil sa zaistiť nástupníctvo pre svojho syna, čo viedlo k otvorenej revolte jeho brata, ktorý ho zosadil z trónu pomocou sily.
Émondeville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 3933
NGC 3933 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Alphonse Borrelly v roku 1871.
Émondeville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ondrej I. (Uhorsko)
Mladosť
Ondrej bol druhý syn vojvodu Vazula, bratanca Štefana I., prvého kráľa Uhorska. Jeho matka bola pravdepodobne konkubína (dcéra člena uhorského rodu Tátony) jeho otca, stále uznávajúceho staré zvyky.
Pozadie
Uhorská kmeňová spoločnosť neuznávala prvorodenstvo, miesto toho favorizovala vek pre určenie poradia nástupníctva. To urobilo z ostatných mužských členov Arpádovskej dynastie nebezpečenstvo pre úradujúceho kráľa. Ondrejova vetva dynastie dlho súperila so staršou vetvou, ku ktorej patrili Štefan I. a jeho otec. V predošlom polstoročí sa rodinná rivalita sústredila väčšinou na spor medzi východným a západným kresťanstvom, predstavovaným mladšou a staršou vetvou. Staršia vetva vymrela po meči v roku 1038, čo otvorilo nové príležitosti pre mladšiu preživšiu vetvu. Uhorská klanová spoločnosť 11. storočia stále verila v jedinečnú dedičnosť po mužskej línii.
V exile
Po otcovej tragickej smrti museli bratia opustiť vlasť. Najskôr utiekli do Čiech a pokračovali do Poľska, kde sa Belo oženil s členkou dynastie Piastovcov. Ondrej a Levente pokračovali v ceste a usadili sa v Kyjeve. Tam sa Ondrej oženil s Anastáziou, dcérou kniežaťa Jaroslava I. Múdreho.
Anglickí preláti, vedení biskupom Gerardom z Csanádu, sa rozhodli povolať Ondreja a jeho bratov späť do Uhorska a napísali im list. V dobe, kedy sa Ondrej a Levente vrátili do vlasti, rozpútalo sa obrovské povstanie Maďarov. Obaja bratia vytvorili v Abaújváre alianciu s rebelmi, ktorí prijali vedenie. Kráľ Peter sa pokúsil utiecť do Svätej ríše rímskej, ale bol uväznený a oslepený spojencami oboch bratov.
Vláda
V roku 1048 povolal z Poľska svojho brata a kráľovstvo rozdelil na 3 časti, pričom dve ostali v majetku kráľa a jedna prešla do majetku kniežaťa (Tercia pars regni). Belo takto získal údelné kniežatstvo siahajúce od rieky Morava až po hranice Sedmohradska. Rozdeľovalo sa na dve časti - Nitriansko a Biharsko, deliacou čiarou bola rieka Tisa. Začiatkom roka 1050 Uhorsko čelilo útokom reznianského biskupa smerujúcim do západného pohraničia. Ako odvetu uhorské vojsko vyplienilo susedné pohraničie a vypálilo hrad Hainburg. O rok neskôr vpadol do Uhorska nemecký cisár Henrich III. spolu s českým kniežaťom Břetislavom. Ondrej a Belo však vypálili oblasti, kadiaľ cisárske vojsko prechádzalo, a vojaci tak trpeli hladom, rušení prepadmi uhorských a pečenžských vojsk. Ondrejovi sa ľsťou podarilo zničiť lode zo zásobami a Henrich III. musel odtiahnuť. Nasledujúci rok cisár zaútočil opäť, pričom obľahol Bratislavu. Bratislavčania všetky útoky odrazili a podarilo sa im aj potopiť všetky cisárove lode. Mier prišiel dokonca sprostredkovať aj pápež Lev IX..
Spory o nástupníctvo
Keďže Ondrej mal z prvého manželstva iba jednú dcéru - Adelaidu (ktorú vydal za olomoucké knieža Vratislava), v roku 1048 určil za nástupcu svojho brata Bela. Druhé manželstvo uzavrel v roku 1049 s Anastáziou, dcérou Jaroslava Múdreho a v roku 1052 sa mu narodil syn Šalamún. V septembri 1058 sa Ondrej stretol s novovymenovaným nemeckým kráľom Henrichom, uzavreli mier a zasnúbili Šalamúna s Juditou, Henrichovou sestrou. Krátko na to dostal záchvat mŕtvice a v tom istom roku nechal korunovať malého Šalamúna, čo pobúrilo Bela. Bratia sa stretli v roku 1059 pričom Belo si mal vybrať medzi kráľovstvom a kniežatstvom. Ak by si vybral kráľovstvo, mali ho zabiť najatí vrahovia. Belo sa o tom dozvedel a ušiel do Poľska ku švagrovi Boleslavovi II. S ním nasledujúci rok vpadol do Uhorska. Postavilo sa proti nemu početné nemecké vojsko. Bitka sa odohrala pri rieke Tisa a Belo zvíťazil. Ťažko ranený Ondrej chcel utiecť do Nemecka, no Belovi vojaci ho chytili a krátko na to svojim zraneniam podľahol.
NGC 3933
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Jozef Balogh
Jozef Balogh (iné zápisy: Jozef Július Balogh; 🇭🇺; * 11. jún 1896, Tekovský Hrádok, Rakúsko-Uhorsko, dnes Slovensko – † 11. marec 1963, Trnava, ČSSR, dnes Slovensko) bol slovenský maliar.
Život
Narodil sa 11. júna 1896 v rodine Júliusa Balogha a jeho manželky Barbory rod. Kozákovej. Základy maľovania si osvojil u Dominika Skuteckého v Banskej Bystrici. Študoval na Akadémii výtvarných umení v Budapešti. Od roku 1929 pôsobil v Trnave. Maľoval najmä portréty a zátišia. Popri maliarstve sa venoval aj hudbe. V roku 1948 sa podieľal na založení Robotníckeho výtvarného krúžku a neskôr bol jeho čestným predsedom. Na celoslovenskej výstave v Bratislave v roku 1952 vystavoval olejomaľby Vlastná podobizeň a Zátišie so zeleninou. Zosobášil sa s Júliou rod. Baloghovou, s ktorou mal syna Júliusa Balogha (19212003 ). Zomrel 11. marca 1963 v Trnave.
Břetislav Kafka
Břetislav Kafka (* 14. máj 1891, Horní Kostelec – † 27. august 1967) bol český hypnotizér, parapsychológ, umelecký rezbár a kamenár.
Břetislav Kafka pracoval spočiatku ako rezbársky robotník vo firme Červinka v Bílé Třemošné. Tu spoznal svoju manželku Máriu, s ktorou sa v roku 1912 oženil. Neskôr sa začal zaoberať hypnózou, sugesciou, telepatiou, prírodným liečiteľstvom a okultizmom. Je autorom niekoľkých kníh z tejto oblasti, napr. Experimentálna psychológia a Parapsychológia.
Informačná architektúra
Informačná architektúra je dizajn organizácie, štruktúry a pomenovania častí webových stránok, intranetov a softvéru s cieľom podporiť čo najlepšiu použiteľnosť. Ide o novú disciplínu zameranú na prenesenie princípov dizajnu a architektúry do „digitálneho sveta“. Zvyčajne obsahuje model alebo koncept informácii, ktoré budú používané v komplexnom informačnom systéme. Môže ísť napríklad o knižničné systémy, alebo o iné produkty využívajúce databázy.
Historicky je termín informačný architekt prisudzovaný Richardovi Saulovi Wurmanovi. V súčasnosti existuje rastúca komunita aktívnych IA špecialistov, známa ako Information Architecture Institute.
Definícia
Informačná architektúra môže mať mierne rôzne významy v rôznych odvetviach informačných systémov alebo IT architektúry. Všetky definície majú tieto spoločné body: určenie cieľov, určenie nárokov, štruktúrovaný dizajn zdieľaného prostredia, metódy organizácie a pomenovaní prvkov, predpríprava pre implementáciu.
Úloha
Informačná architektúra je špecializovaná zručnosť, ktorá interpretuje informácie a vyjadruje rozdiely medzi značkami a systémami značiek. Konkrétnejšie zahŕňa kategorizáciu informácie do komplexnej štruktúry, ideálne takej, akej cielené publikum čo najrýchlejšie porozumie a potom z nej čo najjednoduchšie získa informáciu, ktorú požaduje. Organizačná štruktúra býva obvykle hierarchická, ale nie je to nutné. Toto zvykne byť vyžadované pri aktivitách ako knižničné systémy, CMS, webové stránky, technické písanie a kritická softvérová infraštruktúra. Informačná architektúra do istej miery vychádza z knihovníctva a informačnej vedy a učí sa na niektorých školách.
Postup
Tvorba informačnej architektúry webovej stránky sa skladá z analýzy a návrhu. V analýze sa určí zmysel projektu, prehodnotia sa jeho ciele a vyhodnotí sa pre akých návštevníkov je určený. Vzápätí sa títo návštevníci rozdelia do rôznych rolí a zistí sa, aké akcie budú na tejto stránke dané role robiť, aké funkcie budú požadovať a aký obsah vyhľadávať. Pokiaľ sa nerobí úplne nová stránka, vykoná sa analýza tej predošlej, čo bolo dobre a čo treba zmeniť. K tomuto zoznamu údajov sa ešte pridajú funkčné, legálne a obchodné požiadavky.
V druhej etape sa navrhne štruktúra budúcej stránky s ohľadom na to, aby sa roliam zisteným v analýze používala čo najpohodlnejšie. Jej obsah sa pomenuje a vytvorí sa takzvaná mapa. Potom sa navrhne navigácia a ako bude fungovať vyhľadávanie (aký obsah bude prehľadávať). Nakoniec sa zohľadnia prípadné posledné požiadavky, ako napríklad merania návštevnosti, a vytvorí sa dokumentácia pre implementáciu. Keď je toto všetko hotové, je možné začať programovať.
Informačný architekt
Richard Saul Wurman hovorí o informačnom architektovi: "Používam pojem architekt z cudzieho oboru. Myslím architekta ako človeka tvoriaceho systematické, štruktúrované a usporiadané princípy na dosiahnutie cieľa — vedomá tvorba artefaktu, idei, alebo doktríny, ktorá informuje, pretože je jasná."
MPEG
Názov MPEG skracuje anglické slová Moving Picture Experts Group (vyslovuje sa [empeg]), v preklade Skupina expertov pre pohyblivý obraz, čo je názov pracovnej skupiny vyvíjajúcej štandardy používané na kódovanie audiovizuálnych informácií (napr. film, obraz, hudba) pomocou digitálneho kompresného formátu. MPEG je jedna z mnohých pracovných skupín pracujúcich v rámci spoločnej komisie vytvorenej organizáciami ISO (Medzinárodná organizácia pre normalizáciu) a IEC (International Electro-Technical Commission). MPEG je označená ako ISO/IEC JTC1/SC29 WG11 - Coding of moving pictures and audio - ISO/IEC spojená technická komisia 1, podkomisia 29, pracovná skupina 11 - Kódovanie pohyblivého obrazu a audia.
Skupina MPEG štandardizovala nasledujúce skupiny formátov:
Princíp MPEG
Kodeky MPEG väčšinou využívajú tzv. stratovú kompresiu pomocou transformných kodekov. Pri stratových transformných kodekoch sa vzorky obrazu alebo zvuku rozdelia na drobné segmenty, transformujú sa na frekvenčný priestor a potom kvantizujú (quantized). Výsledné kvantizované údaje sa ďalej kódujú entropicky.
V rámci štandardov MPEG je popísaný len formát bitového prúdu a dekodér (angl. decoder). Kóder (angl. encoder) nie je v rámci štandardu popísaný. Pre členov skupiny MPEG sú však k dispozícii referenčné implementácie, ktoré vytvárajú platné bitové prúdy. To v praxi znamená, že ľubovoľný dekodér formátu MPEG-4 dokáže dekódovať ľubovoľný materiál formátu MPEG-4 (rovnakého typu) bez ohľadu na to, akým kóderom bol konkrétny materiál kódovaný.
Využitie štandardov MPEG
Štandardy vyvinuté pracovnou skupinou MPEG našli okrem ich priameho využitia uplatnenie aj v ďalších špecifikáciách alebo štandardoch vyvinutých inými organizáciami:
Zoznam geografických článkov/9
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
9.
9. mája (Hlohovec)
Likvidátorstvo (politický smer)
Likvidátorstvo (stúpenec sa volá likvidátor) bolo pôvodne Leninovo označenie istých krajne pravých a krajne ľavých smerov v Sociálnodemokratickej robotníckej strane Ruska (SDRSR) v rokoch pred prvou svetovou vojnou. Neskôr sa tento termín zaužíval v komunistickom hnutí ako všeobecné označenie komunistov, ktorí boli odporcami vládnuceho smeru hnutia.
Menševické likvidátorstvo
náhľad|Pavel Borisovič Axeľrod, významný predstaviteľ menševikov. V užšom zmysle bol ako likvidátorstvo (presnejšie: „likvidátorstvo sprava“) označovaný smer v rámci menševickej frakcie SDRSR, ktorý existoval v rokoch 19071914. Po neuspokojivých výsledkoch ruskej revolúcie z roku 1905 presadzovali jeho zástancovia zrušenie nelegálnych štruktúr SDRSR, ktorá bola ilegálnou stranou keďže vo svojom programe požadovala zvrhnutie cára. Namiesto uplatňovania ilegálnych foriem politického boja sa zasadzovali o využívanie legálnych štruktúr (napr. odborov) a zrekonštruovanej, plne legálnej SDRSR, ktorá by vo svojom programe nepožadovala zvrhnutie monarchie. Tento postoj zastávala väčšina menševikov. Hlavnými predstaviteľmi boli Pavel Borisovič Axeľrod, Fiodor Iľjič Dan, Alexandr Nikolajevič Potresov a Noj Nikolajevič Žordanija.
Proti likvidátorskému smeru v rámci SDRSR stál zvyšok menševikov a všetci boľševici. Likvidátori v užšom zmysle boli v roku 1912 oficiálne vyhnaní zo SDRSR, združili sa následne okolo novín Luč a ako hnutie zanikli začiatkom prvej svetovej vojny. Súviselo to s úpadkom podpory menševikov u robotníckej vrstvy, ktorá sa v období 19101914 čoraz viac radikalizovala a militarizovala, pričom jej sympatie si získavali boľševici. Naproti tomu si menševizmus udržal podporu maloburžoázie.
Boľševické likvidátorstvo
V širšom zmysle sa okrem likvidátorov sprava do likvidátorského hnutia zaraďuje aj „likvidátorstvo zľava“, t. j. minoritný smer v rámci boľševickej frakcie SDRSR, fungujúci od roku 1908 do prvej svetovej vojny, ktorý sa snažil obmedziť stranícku činnosť len na ilegálne aktivity – bol teda priamym opakom menševického likvidátorstva. Do tohto smeru patrili najmä tzv. otzovisti, požadujúci okamžité ukončenie legálnych foriem práce a teda aj odvolanie poslancov SDRSR zo Štátnej dumy, a ultimatisti, ktorí v snahe odstrániť vplyv menševikov ultimátom požadovali úplné podriadenie poslancov strany rozhodnutiam Ustredného výboru SDRSR.
Likvidátori ako odporcovia
Termín likvidátorstvo sa ujal v ešte širšom význame ako označenie komunistov, ktorí boli odporcami vládnuceho smeru komunistického hnutia. Už Lenin vo svojom hodnotení novín Luč tvrdil, že jeho redaktori sú „likvidátori marxizmu“, a teda podľa neho niektorí z nich chceli zlikvidovať stranu proletariátu, ďalší myšlienku nadvlády proletariátu, Marxov filozofický materializmus, internacionalizmus proletárskeho socializmu, marxistickú ekonomickú teóriu atď. Podľa českého historika Jana Květiny Lenin celkovo svojich protivníkov tituloval oportunisti či likvidátori.
V 20. rokoch Josif Vissarionovič Stalin označil za likvidátorov pravé a ľavé krídlo Ruskej komunistickej strany (boľševikov). Neskôr sa v Sovietskom zväze podľa Stalinovho vzoru výraz používal voľne na označenie „zradcov“ v strane. V duchu pôvodného významu výrazu označil v novembri 1936 Josip Broz Tito vzťah medzi Komunistickou stranou Juhoslávie a Socialistickou stranou Juhoslávie ako „likvidátorstvo“, keďže socialisti pokladali za najväčšiu prekážku uzavretia dohody o spolupráci ilegálne aktivity komunistov.
V Československu Příruční slovník jazyka českého z rokov 19371938 definoval likvidátora ako „prezývku komunistov neveriacich v svetovú sociálnu revolúciu“ a Slovník spisovného jazyka českého z roku 1989 (avšak heslo bolo napísané asi už v 60. rokoch) ako „oportunistické smery v robotníckom hnutí, ktoré vedú k likvidácii revolučných snáh“. Encyklopédia Slovenska (1979) definovala likvidátorstvo v širšom zmysle nasledovne: „Po vzniku komunistických strán sa pojmom likvidátorstvo označovali pravicovooportunistické úchylky v [komunistických] stranách, ktoré dospeli až k pokusom o ich likvidáciu.“ Ako príklady likvidátorstva v Komunistickej strane Československa (KSČ) tento zdroj uvádza bubnikiádu (vnútrostranícka kríza KSČ v roku 1925, ktorej hlavným aktérom bol Josef Bubník) a akcie „pravicovooportunistických síl“ pred piatym zjazdom KSČ (1929) a po ňom. Po piatom zjazde boli „likvidátori“ (t. j. tí, ktorí nesúhlasili s novozvoleným boľševickým vedením strany) z KSČ vylúčení.
NGC 3934
NGC 3934 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Alphonse Borrelly v roku 1871.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Zoznam matematických článkov/Č
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 13 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
če
Český štatistický úrad
či
Čiara · Čiastočne usporiadaná množina
čí
Čínska zvyšková veta · Číselná predpona · Číselná sústava · Číselný koeficient · Číslica · Číslo (matematika) · Číslo šelmy · Číslo zapísané písmenom
NGC 3935
NGC 3935 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. apríla 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Pouru-aux-Bois
Pouru-aux-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Karol I. (Anglicko)
Karol I. (* 19. november 1600, Dunfermline, Škótsko – † 30. január 1649, Londýn, Anglicko) bol kráľ Anglicka, Škótska a Írska od 27. marca 1625.
Vláda
Karol nastúpil na trón po smrti svojho otca v roku 1625. Parlament nesúhlasil s jeho manželstvom s Máriou Henrietou, lebo sa bál, že bude zvýhodňovať katolíkov pred protestantmi (väčšina členov parlamentu boli protestanti). Karol sa zaviazal, že nebude konať proti protestantom, aj keď s Ľudovítom XIV. sa tajne dohodli inak. Korunovácia prebehla vo Westminsteri. Na začiatku svojej vlády sa Karol orientoval najmä na zahraničnú politiku. Nechal sa zatiahnuť do tridsaťročnej vojny, konfliktu, kde proti sebe stáli katolíci a protestanti v Európe. Pomáhal svojmu bratancovi Frederikovi III. získať naspäť územia od cisára Svätej rímskej ríše Ferdinanda II. Karol vyhlásil vojnu Španielsku s cieľom prinútiť Filipa IV. pomôcť Frederikovi. Parlament navrhoval zaútočiť na španielske kolónie v Novom svete, čím mohli získať peniaze na financovanie vojny. Karol radšej bojoval na kontinente. Parlament mu preto dal len obmedzenú sumu peňazí. Aj keď to s vojnou nevyzeralo dobre, Karol odmietal odvolať veliteľa, vojvodu z Buckinghamu, a radšej rozpustil parlament. Vzápätí zaviedol vyššie dane. Hoci sa mu podarilo nejaké peniaze získať, zakrátko ich opäť minul na neúspešné vojny. Nakoniec musel akceptovať zákon vydaný parlamentom v roku 1628 (tzv. Petition of right), ktorý mu neumožňoval zvýšiť dane bez súhlasu parlamentu. O rok po ďalších nezhodách s členmi snemovne reprezentantov parlament opäť rozpustil. Uzavrel mier s Francúzskom a Španielskom (keďže by nemohol financovať vojny) a ďalších 11 rokov vládol bez parlamentu. Toto obdobie je známe ako 11 rokov tyranie. Podobne ako jeho otec zastával názor, že kráľovská moc pochádza od Boha, preto by sa kráľ mal zodpovedať len jemu. Peniaze získaval rôznymi spôsobmi, najmä prostredníctvom pokút. Tieto pokuty boli udeľované väčšinou za neuposlúchnutie zákonov, ktoré zaviedol taktiež Karol.
Cirkev
Snažil sa urobiť zmeny v anglikánskej cirkvi. Chcel obmedziť vplyv kalvinizmu a orientovať ju viac na tradičné ideály. V tomto mu pomáhal jeho poradca William Laud, ktorého roku 1633 vymenoval za arcibiskupa v Canterbury. Ten zrušil puritánov a zaviedol nové reformy, ktoré sa stretli s veľkou dávkou nevôle. Na potrestanie tých, čo odmietali jeho reformy, využíval najvyššie súdy v krajine: Súd najvyššej komisie a Súdny dvor. Počas Karlovej vlády boli tieto súdy ešte viac skorumpované ako v predchádzajúcich obdobiach. Tieto praktiky sa snažili zaviesť do cirkvi aj v Škótsku. Škóti však nechceli dovoliť, aby ich ovládli anglikáni, preto vypukla vzbura. Karol neuspel, a tak Škótom udelil náboženskú slobodu. Tento neúspech znamenal koniec Karlovej absolutistickej vlády kvôli finančným ťažkostiam. Roku 1640 musel preto znovu zvolať parlament.
Parlament
Karol potreboval peniaze na ovládnutie Škótska. Preto žiadal od parlamentu, aby začal vyberať dane na účel vojen. Parlament súhlasil, ale pod podmienkou, že bude mať právo zúčastňovať sa na štátnej politike. Ani jedna strana nechcela ustúpiť, preto Karol tento tzv. krátky parlament, ktorý fungoval len tri týždne, rozpustil. So Škótmi však prehral a musel im platiť odškodné. Zvolal nový parlament, ktorý mohol byť rozpustený, len ak to odsúhlasili jeho členovia. Preto sa aj volal dlhý parlament. No tento, vedený Johnom Pymom, spôsoboval rovnaké problémy ako predošlé. Aby predišiel absolutistickej vláde, parlament vydal vyhlásenie, podľa ktorého musí zasadať aspoň raz za tri roky. Ďalej parlament prinútil Karola urobiť viacero ústupkov vrátane zrušenia oboch súdov. Roku 1641 sa Íri vzbúrili proti nadvláde anglických protestantov a ohrozovali parlament. Bolo potrebné zvolať armádu, aby si poradila s rebelmi. Poslanci sa však báli, že Karol by ju neskôr mohol použiť proti nim. Preto prijali zákon, v ktorom kráľa zbavili kontroly nad armádou. Karol ho odmietol akceptovať. Takisto sa začali šíriť reči proti jeho katolíckej manželke Márii Henriete. Karol dal zatknúť piatich členov snemovne reprezentantov, ktorí spôsobovali najviac problémov. Hovorilo sa aj o zrade. No im sa podarilo ujsť. Táto zahanbujúca udalosť znamenala politickú katastrofu. Karol odišiel z Londýna, kde sa už necítil bezpečne, a cestoval po krajine zostavujúc armádu proti parlamentu.
Občianska vojna
thumb|Sťatie Karola I. pred Banqueting House Obe strany sa v roku 1642 začali pripravovať na občiansku vojnu. Karol sa usídlil v Oxforde a mal pod kontrolou sever a západ Anglicka. Jeho priaznivci sa nazývali cavalieri. Parlament kontroloval Londýn a juhovýchod, kde boli najbohatšie oblasti. Preto aj neskôr nemuseli zápasiť s nedostatkom financií ako cavalieri. Na čele parlamentariánov stál Oliver Cromwell, pochádzajúci z nižšej šľachty. Vytvoril nový typ armády zloženej prevažne zo schopných, vzdelaných mužov. Vojna začala 25. októbra 1642 bitkou pri Edgehille a pokračovala do roku 1644, keď parlament získal definitívnu prevahu. Karol ušiel do Škótska, kde hľadal útočisko u presbyteriánov. Tí ho však vydali parlamentariánom, ktorí ho uväznili v Northamptonshire. Neskôr bol presunutý do Hampton Court. Podarilo sa mu ujsť a ukryl sa na zámku Carisbrooke. Odtiaľ sa snažil dohodnúť so Škótmi, súhlasil, aby v Anglicku nastolili presbyterianizmus, ak by to pomohlo poraziť parlament. V júli 1648 preto vypukla druhá občianska vojna, keď Škóti zaútočili na Anglicko. No ich porážka pri Prestone znamenala koniec akýmkoľvek snahám cavalierov. Karol bol prevezený do zámku Hurst a neskôr do Windsoru. Roku 1649 sa proti nemu začal súdny proces. Ešte nikdy sa nestalo, aby súdili kráľa. Proces viedol generál John Cook. Karol bol obvinený z velezrady a iných zločinov. Stále veril v kráľovskú moc danú od boha, preto ho vraj nemôžu súdiť. Odmietal sa aj obhajovať. Súd ho však uznal vinným a odsúdil ho na smrť sťatím. Bol popravený 30. januára 1649. Ľudia si mysleli, že sa bojí, lebo sa triasol, no v skutočnosti to bolo len od zimy. Hlavu mu oddelili jedným seknutím.
Rodina
Z manželstva s Henriettou Máriou Bourbonskou (* 1609 – † 1669), dcérou francúzskeho kráľa Henricha IV. sa narodilo 9 detí:
Konsenzus
Konsenzus je súhlas, zhoda, privolenie, zdieľanie súboru významov; živelný súhlas; najmenší spoločný menovateľ diskutujúcich alebo sporiacich sa strán. Ku konsenzu sa väčšinou dospeje po diskusii.
Rozhodovanie pomocou konsenzu znamená, že chceme, aby bolo rozhodnutie spoločné a nie aby zvíťazila väčšina. Preto sa nepoužíva hlasovanie. Diskusia prebieha dovtedy, kým nie je s rozhodnutím spokojný každý. Konsenzus sa dá dosiahnuť ľahšie, ak sa oň usilujú všetci, je pritom veľmi dôležité byť konštruktívny a zamerať sa na riešenie. Stretnutia a diskusie, na ktorých sa uplatňuje konsenzus, nemajú vedúceho, ale facilitátora, ktorý so súhlasom skupiny pomáha usmerňovať stretnutie.
Équeurdreville-Hainneville
Équeurdreville-Hainneville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Agnos
Agnos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Robert William Seton-Watson
náhľad|Busta Setona-Watsona v [[Ružomberok|Ružomberku.]] Robert William Seton-Watson (* 20. august 1879, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 25. júl 1951, Skye) známy ako Scotus Viator, bol britský historik a publicista zaoberajúci sa ku koncu svojho života dejinami slovanských národov. Pracoval aj ako expert ministerstva zahraničných vecí Spojeného kráľovstva pre strednú Európu a Balkán. Intenzívne sa zaujímal o národnostné pomery v Uhorsku a osobitne sa venoval slovenskej otázke. V dobe prvej svetovej vojny podporoval myšlienku vytvorenia samostatného česko-slovenského štátu. Po prvej svetovej vojne sa stal profesorom na Katedre stredoeurópskych štúdií University College London. Počas druhej svetovej vojny spolupracoval s britskou spravodajskou službou a po vojne sa vrátil na univerzitu. Zomrel v roku 1951.
Vzťah k Slovensku
Narodil sa v Londýne (1879), ale hrdo sa hlásil ku svojim škótskym koreňom. Prvé priezvisko dostal po matke, ktorá pochádzala zo starobylého škótskeho rodu a druhé po otcovi, významnom podnikateľovi Wiliamovi Livingstonovi Watsonovi. Vyštudoval históriu na rôznych univerzitách. Hovoril plynule nemecky, francúzsky a taliansky a plynulo sa učil maďarsky, srbsky, chorvátsky, česky a slovensky. Vo svojich prvých spisoch používal pseudonym "Scotus Viator", ktoré znamenalo "škótsky pútnik".
Do Viedne prišiel v roku 1905, aby spracoval príbeh habsburskej ríše po kráľovnej Márii Terézii. Maďarský ľud bol vtedy obdivovaný veľkou väčšinou britskej verejnej mienky ako „národ Louisa Kossutha“. Počas tohto obdobia písal pre noviny The Spectator pod pseudonymom „Scotus Viator“. Zamýšľal tiež písať o sťažnostiach Maďarov a na jar 1906 odišiel na tri mesiace do Budapešti, aby tam študoval situáciu. Do šiestich týždňov sa však kvôli svojmu hnevu na Maďarov vrátil do Viedne. Navštívil Uhorsko pôvodne ako obdivovateľ jeho histórie, ale skutočnosť, že Maďari prejavili prehnane negatívne postoje voči Rakúšanom, ako aj skutočnosť, že ho v Budapešti oklamali tvrdením, že Slováci vôbec neexistujú, ho motivovali k tomu, aby sa začal dôkladne venovať národnostnej otázke v Uhorsku.
V máji a júni roku 1907 navštívil Bratislavu, Skalicu, Modru, Pezinok, Nové Mesto n/V., Trenčín, Turčiansky Sv. Martin, Žilinu, Púchov, Kubín, Ružomberok, Liptovský Sv. Mikuláš a Košice. V rámci tejto cesty sa zoznámil s mnohými poprednými predstaviteľmi slovenského kultúrneho, spoločenského i politického života ako boli P. O. Hviezdoslav, A. Hlinka, V. Šrobár, M. Hodža, E. Stodola. Výsledky svojho bádania podopreté a skúsenosti zhrnul do obsiahlej štúdie Racial problems in Hungary, ktorá vyšla v roku 1908, teda rok po Černovskej tragédii, ktorá aj vďaka nemu vyvolala celoeurópske reakcie.
S najväčšou pravdepodobnosťou, na podnet svojich slovenských priateľov, sa zúčastnil ako neoficiálny pozorovateľ volieb v Uhorsku v roku 1910 aby zaznamenal všetky zneužitia a nezrovnalosti, ktoré by mohli voľby sprevádzať. Prešiel z Viedne do prevažne slovenského mesta Skalica aby získal osobné dojmy. Našiel dostatok materiálov na šokovanie britskej verejnosti. Jeho závery boli uverejnené v mnohých novinách, od radikálneho Nation až po konzervatívne Standard a Morning Post.
Stal sa najuznávanejším anglicky hovoriacim odborníkom na národnostné pomery v Uhorsku (je priamo citovaný aj v Encyklopédii Britannica z roku 1911 a podobne). Svojimi prácami, najmä „Racial Problems in Hungary“ a neskôr aj podporou profesora T. G. Masaryka v rámci česko-slovenského zahraničného odboja počas prvej svetovej vojny výrazne napomohol vzniku Česko-Slovenska.
Zoznam geografických článkov/Ç
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ça
Çanakkale (mesto)
ço
Çorovodë
Malcov
Malcov je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci je gréckokatolícky chrám Stretnutia Pána so Simeonom z roku 1338 a kaplnka Narodenia Panny Márie z roku 1830. V Malcove je aj rímskokatolícky kostol Sedembolestnej Panny Marie. Obec bola v januári 1945 vypálená počas oslobodzovacích bojov, nemeckými vojakmi. Zhoreli 3 domy a boli zničené všetky mosty.
Saffirova-Simpsonova hurikánová stupnica
Saffirova-Simpsonova hurikánová stupnica je stupnica klasifikujúca tropické cyklóny severnej pologule, lebo prevyšuje sily "tropických níží" a "tropických búrok", a preto sa vytvárajú hurikány. Kategórie, na ktoré stupnica rozdeľuje hurikány, sú význačné silami ich príslušných silných vetrov. Klasifikácie sú v prvom rade vytvorené na zmeranie potenciálnej škody a záplav, ktoré hurikán spôsobí zosuvom. Saffirova-Simpsonova hurikánová stupnica sa používa výhradne pre kategorizovanie hurikánov formujúcich sa v Atlantickom oceáne a v severnej časti Tichého oceánu východne od medzinárodnej dátumovej hranice. V ostatných častiach označujú tropické cyklóny ako "cyklóny" a "tajfúny" a používajú vlastné klasifikačné stupnice.
Kategórie
Päť kategórií je zoradených so stúpajúcou intenzitou:
Vysvetlivky:
Hodžovsko-hattalovská jazyková reforma
Hodžovsko-hattalovská (jazyková) reforma (iné názvy: Hattalova kodifikácia, hattalovská kodifikácia) bola kompromisná dohoda z októbra 1851 medzi štúrovcami a bernolákovcami o jednotnej podobe spisovnej slovenčiny. Slovenčina, ktorá bola výsledkom tejto reformy sa niekedy nazýva opravená slovenčina. Reforma nahradila Štúrovu slovenčinu a bernolákovčinu a stanovila podobu spisovnej slovenčiny výrazne podobnejšiu tej, ktorú používame dodnes.
Digitálne televízne vysielanie
Digitálne televízne vysielanie (, skr. DVB) je balík medzinárodne akceptovaných otvorených štandardov pre digitálnu televíziu spravovaných 270-členným konzorciom DVB Project. Tieto štandardy sú po zaregistrovaní voľne prístupné na stránke ETSI.
Hodžovsko-hattalovská jazyková reforma
Podnetom na reformu bola kritika dovtedy používaného štúrovského pravopisu zo strany M. M. Hodžu, ktorý kritizoval skutočnosť, že išlo o pravopis foneticko-etymologický. Čoskoro nato knižne, v roku 1850, M. Hattala navrhol svoj nový, viac etymologický pravopis, odchylný od štúrovej slovenčiny, češtiny aj bernolákovčiny. Štúr s Hattalovým návrhom v podstate súhlasil, a tak sa v októbri 1851 dosiahla v Bratislave medzi štúrovcami (konkrétne Ľ. Štúr, J. M. Hurban, M. M. Hodža) a bernolákovcami (konkrétne J. Palárik, A. Radlinský, Š. Závodník, M. Hattala) dohoda, že sa prijme v podstate Hattalov návrh reformy.
Digitálne televízne vysielanie
DVB je digitálna televízia, ktorá vysiela stream vo formáte mpeg plus tzv. EPG. Na jednom pásme sa dá vysielať aj 5 kanálov.
Terestriálna planéta
náhľad|Štyri terestrické planéty slnečnej sústavy – porovnanie veľkostí. Zľava doprava Merkúr, Venuša, Zem a Mars. Terestriálna planéta alebo terestrická planéta je doslova Zemi podobná planéta. Má pevný povrch, relatívne nízku hmotnosť a vysokú hustotu, pomalú rotáciu, vysoký obsah železa a ťažkých kovov. V raných až neskorých obdobiach jej roztavené kovové jadro (zväčša zo železa a niklu) vytvára magnetické pole.
Digitálne televízne vysielanie
Používa sa to v DVD/HDD rekordéroch alebo sa dá kúpiť DVB karta pre počítač. Tá vie prijímať aj dáta - STRATO-internet.
Hodžovsko-hattalovská jazyková reforma
Základná normatívna príručka nového pravopisu sa volala Krátka mluvnica slovenská. V roku 1852 ju vypracoval a anonymne vydal (pravdepodobne) M. Hattala. V „Predmluve“ príručku podpísali traja štúrovci a traja bernolákovci.
Terestriálna planéta
Podľa štúdie z 2019 sú planéty podobné Zemi vo vesmíre bežné.