cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konjugovaný pár
Acidobázické reakcie
V acidobázických reakciách reaguje kyselina so zásadou, čím vzniká konjugovaná zásada a konjugovaná kyselina. Kyselina stráca protón a zásada ho prijíma. V chemických diagramoch sa táto nová väzba, ktorá vzniká medzi zásadou a protónom, naznačuje šípkou, ktorá začína u elektrónového páru zásady a končí u protónu (vodíkového katiónu), ktorý sa prenáša:
Jozef Törköly
Pochádzal zo starej rodiny z Gemeru. Jeho otec bol riaditeľom a učiteľom v Rimavskej Sobote. Jozef Törköly po skončení strednej školy absolvoval štúdium práva a politológie na univerzite v Budapešti, kde získal aj právnickú kvalifikáciu. Potom sa usadil vo svojom rodnom meste, kde zostal celý svoj život. Už ako mladý právnik si svojou výraznou aktivitou zabezpečil vedúcu úlohu nielen v politike rodného mesta, ale aj v politike na úrovni okresu. Po vzniku Česko-Slovenska bol spolu s Józsefom Szent-Iványm lídrom opozičného frontu na Gemeri. Bol jedným z vedúcich predstaviteľov Maďarskej národnej strany. V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za senátora Národného zhromaždenia. Po parlamentných voľbách v roku 1929 prestúpil do dolnej komory Národného zhromaždenia, odkiaľ sa po nasledujúcich voľbách v roku 1935 opäť vrátil do hornej komory.
Konjugovaný pár
Acidobázické reakcie
V tomto prípade je voda konjugovanou kyselinou hydroxidového iónu po tom, čo prijíme vodíkový katión od amónneho katiónu. Amoniak je konjugovanou zásadou amónneho katiónu (amónia), ktorý je v tomto prípade kyselinou a odovzdal protón hydroxidovému aniónu. V opačnej reakcii, teda reakcii medzi vodou a amoniakom, možno hydroxidový anión pokladať za konjugovanú zásadu vody, pretože voda stráca protón. Amónny katión je potom konjugovanou kyselinou amoniaku, ktorá vzniká po prijatí protónu. Označenia "kyselina", "zásada", "konjugovaná kyselina" a "konjugovaná zásada" teda nie sú nemenné a závisia na reagujúcich látkach a prebiehajúcich reakciách.
Sila konjugovaných kyselín a zásad
Sila konjugovanej kyseliny je priamo závislá na jej disociačnej konštante. Ak je konjugovaná kyselina silná, jej disociácia bude mať vyššiu rovnovážnu konštantu a teda budú zvýhodnené produkty reakcie. Sila konjugovanej zásady sa dá popísať ako tendencia látky "priťahovať" protóny. Ak je konjugovaná kyselina silná, bude štiepiť protón len veľmi ťažko a v roztoku jej kyselina bude disociovať len málo.
Ak je látka silnou kyselinou, jej konjugovaná zásada bude slabá. Príkladom je disociácia kyseliny chlorovodíkovej, HCl, vo vode. Keďže HCl je silná kyselina (disociuje prakticky úplne), jej konjugovaná zásada (chloridový anión, Cl-) bude slabou konjugovanou zásadou. Preto bude v tomto systéme väčšina vodíkových katiónov, H+, viazaná na vodu v podobe oxónia, H3O+, namiesto viazaného na chloridový anión. Konjugovaná zásada je slabšia než voda.
Naopak, ak je látka klasifikovaná ako slabá kyselina, jej konjugovaná zásada nemusí byť silnou zásadou. Napríklad v prípade octanu, konjugovanej zásady kyseliny octovej, má disociačná konštanta Kb hodnotu blízku 5,6×10−10, takže je to slabá zásada. Aby látka mala silnú konjugovanú zásadu, musí byť veľmi slabou kyselinou, ako je to napríklad u vody.
Určovanie konjugovaných párov
Na určenie konjugovaných páov je nutné pozrieť sa na podobné látky. Acidobázické reakcie je možné vnímať ako "stav pred" a "stav po". "Stav pred" predstavujú reaktanty, "stav po" predstavujú produkty danej reakcie. Konjugovaná kyselina na strane produktov (v "stave po") prijíma vodíkový ión, takže na strane reaktantov (v "stave pred") je zásadou tá látka, ktorý má o jeden protón menej než daná konjugovaná kyselina.Konjugovaná zásada na strane produktov (v "stave po") naopak stráca vodíkový ión a prislúcha k nej látka na strane reaktantov (v "stave pred"), ktorá má o jeden vodíkový ión viac, čo z nej robí kyselinu.
V tejto reakcii
je kyselina dusičná kyselina, pretože štiepi protón, ktorý prijíma molekula vody, a jej konjugovanou zásadou je dusičnan (NO3-). Molekula vody je v tejto reakcii zásada, pretože prijíma vodíkový katión (protón) a jej konjugovanou kyselinou je oxónium (H3O+).
Použitie
Jedno z použití konjugovaných párov je v príprave tlmivých roztokov (pufrov). V pufroch sa používa slabá kyselina a jej konjugovaná zásada (v podobe soli) alebo slabá zásada a jej konjugovaný kyselina na obmedzenie zmeny pH počas titrácií. Pufre majú organické i neorganické použitie. Okrem tlmivých roztokov v laboratóriu je významným tlmivým roztokom napríklad ľudská krv, ktorá si udržiava približne rovnaké pH. Najdôležitejšou súčasťou tlmivého roztoku krvi je bikarbonátový tlmivý systém, ktorý pomáha predchádzať veľkým zmenám pH, keď sa do krvi dostane oxid uhličitý (CO2). Prebieha nasledovná reakcia:
Bikarbonátový pufrový systém je hlavným tlmivým roztokom v extracelulárnom priestore. Hlavnými intracelulárnymi pufrovacími látkami sú fosforečnany a proteíny.
Tlmivé roztoky sa vytvárajú i s organickými zlúčeninami, ako je to napríklad s kyselinou octovou. Kyselina octová, CH3COOH, je slabá kyselina, ktorú možno zmiešať s roztokom jej konjugovanej zásady, CH3COO-, v podobe soli, napríklad octanu sodného. Výsledný roztok je zmesou kyseliny octovej a octanu sodného a nazýva sa octanový pufer. Okrem kyseliny octovej možno použiť mnohé iné slabé organické kyseliny, ktoré sa používajú na tvorbu rôznych tlmivých roztokov vhodných pre rôzne rozmedzia pH.
Ringerov roztok je príkladom roztoku, v ktorom sa organická kyselina, kyselina mliečna,, zmieša so sodnými, draselnými a vápenatými katiónmi a chloridovými anióni v destilovanej vode. Tým vzniká roztok, ktorý je izotonický voči ľudskej krvi a používa sa na dopĺňanie tekutín po strate krvi kvôli úraze, operácii alebo popálení.
Zoznam kyselín a ich konjugovaných zásad
V tabuľke nižšie je zoznam niekoľkých kyselín a ich konjugovaných zásad. Všetky páry sa líšia len o vodíkový katión (H+), čo z nich robí konjugovaný pár. Sila kyselín sa znižuje a sila konjugovanej zásady rastie v tabuľke smerom dole.
Zoznam zásad a ich konjugovaných kyselín
V tabuľke nižšie je zoznam niekoľkých zásad a ich konjugovaných kyselín. Sila zásady sa znižuje a sila konjugovanej kyseliny rastie v tabuľke smerom dole.
Couziers
Couziers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Herkules-Hochhaus
Herkules-Hochhaus (doslova Výškový dom Herkules) je obytná výšková budova v Kolíne nad Rýnom. Má 102,1 metra a 31 pochodí. Nachádza sa na Graeffstrasse 1. Výstavba prebiehala v rokoch 1969 - 1973. Budova je 9. najvyššia v Kolíne nad Rýnom, 63. najvyššia v Nemecku a 105. najvyššia v strednej Európe.
Murray B. Bornstein
Murray B. Bornstein, M.D. (* 22. november 1917, Paterson, New Jersey† 31. august 1995, Gainesville, Florida) bol americký lekár neurológ a neurofyziológ.
Lômik
Lômik je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Pohronskou Polhorou, približne juhovýchodne od Brezna.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Balocké vrchy. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Čierny Balog. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Pohronská Polhora a Michalová, západne sa nachádza Čierny Balog, juhozápadne Sihla a Drábsko, južne Utekáč a Klenovec a juhovýchodne Tisovec.
Opis
Lômik leží v centrálnej časti Veporských vrchov, v rázsoche, vedúcej severozápadným smerom z vrchu Báňova. Severne sa nachádza Michalová, Vysoká , Lešník , Ďurová a Psica , východne Javorinka , Fabova hoľa , Vysoký vrch , Kučalach , Bánovo  a Kostolný vrch , južne Báňova  Rozsypok , Pomývačný grúň , Široký grúň , Klenovský Vepor  a Šopisko  a západne vrch Nad Králičkou , Dlhý grúň , Karašovo  a Zrazy. Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde voda odteká prítokmi potoka Šaling. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, hrebeň Nízkych Tatier, Spišsko-gemerský kras a Poľanu.
Fínske národné hokejbalové družstvo mužov
Fínske národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Fínsko v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Street Hockey Finland (SHF). Jeho najlepším výsledkom je 2. miesto z majstrovstiev sveta 2019 v Košiciach.
Vrcholné podujatia
Fínske družstvo sa zúčastnilo troch turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2009. Na prvom turnaji bolo nasadené do skupiny B divízie, z ktorej sa nedokázalo kvalifikovať do zápasov o prelimináciu. O dva roky neskôr v Plzni kvôli neúčasti viacerých družstiev sa zúčastnilo skupín A divízie, v ktorej sa dokázalo udržať a obsadilo celkové 7. miestosvoje najlepšie umiestnenie. V roku 2015 na turnaji vo švajčiarskom Zugu súťažilo opäť v A divízii, v ktorej sa udržalo vďaka víťazstvu v preliminačnom zápase nad 🇮🇳 a postúpilo do štvrťfinále. V nasledujúcich troch zápasoch s 🇨🇿, 🇨🇦 a 🇵🇹 však prehralo a obsadilo 8. priečku.
Meteorologická stanica v Jaslovských Bohuniciach
right|thumb|Atómová elektráreň a stožiar Meteorologická stanica v Jaslovských Bohuniciach (skrátene Meteostanica v Jaslovských Bohuniciach) je meteorologická stanica pri obci Jaslovské Bohunice.
Stožiar
Stožiar je so svojou výškou 212,5 metrov 6. najvyššou stavbou na Slovensku. Jeho anténa meria 9 metrov, takže bez nej má stožiar 203,5 metra. Dá sa naň dostať po schodoch alebo výťahom. V minulosti zo stožiara vysielalo regionálne Rádio T a Forte.
Czorsztyn (hrad)
Hrad v Czorsztyne  je zrúcanina stredovekého hradu zo 14. storočia, nachádzajúca sa na okraji poľskej časti Pieninského národného parku na kopci nad Czorsztynskou priehradou a dedinou Czorsztyn v malopoľskom vojvodstve v Poľsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Názov
Názov hradu a panstva Czorsztyn sa objavuje v dokumentoch od roku 1348. Má sa za to, že názov bol odvodený od nemeckého výrazu "Schorstein", alebo "Schorrenstein".
Lokalita
Zrúcanina hradu Czorsztyn leží na vrchole kopca s názvom Hradný vrch v nadmorskej výške 558 m.n.m. nad bývalým korytom rieky Dunajec, ktoré je dnes premenené na Czorsztynskú priehradu, zhruba 50 metrov nad jej hladinou. Pred vybudovaním priehrady hrad ležal približne 95 metrov nad hladinou rieky Dunajec.
Charakteristika a dejiny
Hrad v Czorsztyne plnil dôležitú funkciu hraničnej pevnosti pri starej diplomatickej ceste, ktorá spojovala Poľsko s Uhorskom.
Pôvodne stál na mieste dnešnej stavby drevený hrad, ktorého vznik nie je známy, je však spomenutý pod názvom Wronin v archívoch z roku 1241, keď poskytol útočisko Bolesławovi Wstydliwemu počas nájazdu Tatárov. Ďalšia zmienka o pôvodnom hrade pochádza z roku 1249, kedy sa spomína ako jeho majiteľ Jan Wydżga.
Na prelome na konci 14. storočia sa hrad dostal do správy Zawisza Czarneho, ktorý ho dostal spolu so spišským panstvom za svoje zásluhy v bojoch proti Turkom od uhorského krála Žigmunda I..
Pravdepodobne v roku 1400 sa hrad na čas dostal do rúk lúpežnej bandy a oslobodený bol v roku 1402 na príkaz kráľa Vladislava II. Jagela. Sám kráľ Vladislav II. Jagelo navštívil czorsztynský hrad v roku 1412 pri príležitosti turnaja a neskôr na neďalekom hrade Nedeca predal uhorskému kráľovi Žigmundovi Luxemburskému 37 tisíc kôp strieborných pražských grošov za zálohu spišských miest.
V roku 1440 na hrade pobýval syn Vladislava II. Jagela, Vladislav III. počas prípravy ťaženia proti Turkom.
V prvej polovici 17. storočia mal hrad na starosti správca Baranowski, známy svojím zlým prístupom k poddaným. Sťažnosť na neho podalo kráľovi dokonca mesto Krościenko, keďže obyvateľom okolitých dedín zakazoval rybolov v Dunajci a zavádzal nové dane k vlastnému obohateniu. Ničmenej za jeho správy hrad dosiahol najväčšieho rozmachu a boli v ňom postavené najdôležitejšie stavby vrátane dodnes dochovanej Baranowkého veže.
V roku 1651 bol hrad dobytý povstaleckými roľníkmi pod vedením Aleksandra Kostku-Napierského. Hrad bol v tej dobe prakticky prázdny, pretože jeho správca Jerzy Platenberg bol na ťažení na území dnešnej Ukrajiny proti kozáckemu hajtmanovi Bohdanovi Chmeľnyckému. Proti povstalcom sa postavil Mikołaj Jordan, starosta Dobczyce s 85 vojakmi, ktorí boli neskôr doplnení na základe apelu biskupa Gembického až na okolo 1000 mužov s niekoľkými deľami. Povstalci po tom, čo pochopili bezvýchodnosť situácie, vydali Aleksandra Kostku-Napierského a svojich dvoch ďalších veliteľov Łętowského a Radockého. Tí boli neskôr odsúdení k smrti a popravení. Ďalším majiteľom hradu sa potom stal Ján Kazimír II. Vasa, ktorý v roku 1655 utiekol z Poľska pred Švédmi.
V 18. storočí bol hrad niekoľkokrát poškodenými príslušníkmi rôznych vojsk   v priebehu dynastických sporov medzi Augustom III. a Stanislawom Leszczyńskim. V roku 1735 boli hrad a okolie zpľundrované ruským vojskom, ktoré priniesol správca Spiša Teodor Lubomirski. V roku 1769 bol hrad nakrátko obsadený vojskami poľskej šľachty združenými do takzvanej Barskej konfederácie, ale čoskoro boli vyhnaní rakúskym vojskom.
Posledným vlastníkom hradu bol správca Józef z obce Potok na Monasterzyskach. Hrad bol v jeho správe až do jeho smrti v roku 1797, aj keď samotný správca hrad opustil už v roku 1790, kedy zhorela celá strecha a aj iné časti hradu v dôsledku zásahu bleskom. Po smrti ženy správcu Józefa, Józefy Potockej sa hrad dostal pod správu rakúskej vlády.
Od roku 1951 prebiehali na hrade reštauračné a konzervačné práce, ktoré trvali až do 80. rokov 20. storočia a dnes je zrúcanina prístupná návštevníkom. V priebehu rekonštrukcie boli niektoré časti zbúrané, jeho najdôležitejšia časť, takzvaná Baranowského veža však bola zakonzervovaná. Ďalšia rekonštrukcia prebehla v roku 1989 a odvtedy je hrad v správe poľského Pieninského národného parku. Hrad bol sprístupnený návštevníkom v priebehu roku 1996 a zároveň sa stal súčasťou Pieninského národného parku.
Majstrovstvá sveta vo faustbale žien 2018
Majstrovstvá sveta vo faustbale žien 2018 bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev sveta vo faustbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná faustbalová asociácia (IFA). Konal v dňoch od 24.28. júla 2018 v Linzi, v Rakúsku, za účasti rekordných 11 tímov. Pôvodne sa malo zúčastniť až 14 družstiev, Čile a USA však odstúpili; pričom už po vyžrebovaní sa odhlásila aj Austrália. Nováčikom turnaja bola až štvorica družstiev: Belgicko, Nový Zéland, Poľsko a Srbsko. Nemecko organizovalo svetový šampionát žien druhýkrát, keď hostilo toto podujatie aj v roku 1998, v Linzi a Villachu. Zápasy sa odohrali na dvoch ihriskách školského centra Auhof Linz-Urfahr s vybudovanými tribúnami pre 2 300 a 300 divákov. Titul obhájilo 🇩🇪, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇨🇭.
Czorsztyn (hrad)
Charakteristika a dejiny
Hrad bol pôvodne postavený v gotickom slohu, mal niekoľko brán a obranných veží, komerčné budovy, ubytovňu pre vojsko, zbrojnicu a stajne, kde sa zmestilo až 50 koní. Neskôr v priebehu správy Baranowského sa dočkal mnohých rozšírení a prístavieb a znateľne sa zlepšila jeho obranná funkcia. Celkovo sa hradný areál delí na tri časti, horný, stredný a dolný hrad. Najvýznamnejšia časť hradu, takzvaná Baranowského veža je štvorposchodová, nahradila bránu a bola prispôsobená na použitie delostrelectvom. Obytné budovy sa nachádzali v juhovýchodnej časti hradného komplexu a v oblasti stredného hradu sa nachádzali komerčné budovy. Ďalšie obytné budovy ležali v areáli horného hradu, kde sa nachádzala aj pozorovateľna, sklady a veľký rezervoár na dažďovú vodu.
Klymené
Klymené (iné názvy: Klymena, Klymene, nesprávne Klyména; lat. Clymene) môže byť v gréckej mytológii: Klymene môže byť aj:
Kostol svätého Jána Krstiteľa (Ribčev Laz)
Kostol svätého Jána Krstiteľa je budova stredovekého rímskokatolíckeho kostola z 13. storočia, nachádzajúca sa v osade Ribčev Laz na brehu Bohinjského jazera na území Triglavského národného parku v historickom tradičnom regióne Gorenjska v občine Bohinj v Slovinsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny
Kostol svätého Jána Krstiteľa bol postavaný ešte pred rokom 1300. Bol pôvodne postavaný v románskom slohu, ale po prestavbách v neskorších obdobiach sa na ňom objavili aj vplyvy gotiky a baroka. Zvonica a vstupná hala boli pristavané ku kostolu v priebehu 18. storočia. Zvonica je postavaná v barokovom slohu s dvojitou cibuľovitou strechou pokrytou šindľami. Veža kostola je vysoká až 35 metrov.
V kostole sú dochované fresky na stenách zo 14. storočia,  na ktorých sú vyobrazené portréty až 72 svätých. Zaujímavou vzácnosťou je aj drevená busta svätého Jána Krstiteľa z roku 1380.
V interiéri kostola sa nachádzajú tri drevené oltáre z rôznych rokov 17. storočia.
Kostol tvorí spolu s kamenným mostom v jeho blízkosti jedinečný architektonický súbor na brehu Bohinjského jazera.
Múr
Múr môže byť: Múr [s veľkým M] môže byť aj:
Anthestión z Argosu
Anthestión bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.
Anthestión z Argu si na 182. olympijských hrách v roku 52 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Anthestión dal 182. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov tejto olympijskej disciplíny sa všetky olympiády označovali. Správu o olympijskom víťazstve Anthestióna zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika. Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Šakal (rozlišovacia stránka)
Šakal môže byť:
Hadždž
Z náboženského hľadiska ide o pozastavenie svetských aktivít, hrdosti a ega človeka a odovzdanie sa bohu. Púť je fyzickou demonštráciou moslimských predstáv o ľudskej rovnosti a jednote, stelesnenie islamu v akcii.
Púť trvá niekoľko dní a vyžaduje si niekoľko rituálnych úkonov. Veriaci sa obliekajú do osobitného pústnického odevu ihrámu, ktorý symbolizuje absenciu z túžob. Veriaci sa modlia, spievajú a rozjímajú. Sprievod moslimov sa pohybuje smerom z Veľkej mešity v Mekke do Káby, na pahorky Safá a Marwa v údolí Miná, do údolia Arafát, na miesto Muzdalifa a späť na pahorky.
Lymfatické orgány
Lymfatické orgány sú orgány, ktoré sú súčasťou imunitného systému. Tieto orgány majú za úlohu rast, vývoj, uvoľňovanie lymfocytov. K lymfatickým orgánom patria aj lymfatické cievy. Tieto cievy zabezpečujú transport lymfocytov v rôznych častiach tela.
Medzi lymfatické orgány patria:
Eurydiké (nereida)
Eurydiké alebo Eurydika alebo zriedkavo Eurydike (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, ) je v gréckej mytológii morská nymfa (nereida), jedna z päťdesiatich dcér morského boha Nérea a jeho manželky Dóridy.
Cravant-les-Côteaux
Cravant-les-Côteaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Khépren Thuram
Khéphren Thuram-Ulien (* 26. máj 2001, Reggio Emilia, Taliansko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hrá na poste stredopoliara vo francúzskom klube OGC Nice.
Khépren je futbalista tak ako jeho otec Lilian Thuram a jeho známejší brat Marcus Thuram.
AS Monaco
Khépren debutoval za AS Monaco 28. novembra 2018 pri prehre s Alteticom Madrid v skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2018/19.
OGC Nice
26. júna 2019 sa Thuram pripojil k OGC Nice k najväčšiemu rivalovi AS Monaco. Debutoval 17. augusta pri výhre 2:1 nad Nîmes.
3. októbra 2020 strelil svoj prvý gól za klub pri výhre nad Nantes.
Medzinárodná kariéra
Thuram reprezentoval Francúzsko na rôznych mládežníckych medzinárodných úrovniach.
V marci 2023 bol prvýkrát pozvaný do seniorskej reprezentácie Francúzska. Debutoval pri výhre 4:0 nad Holandskom keď v 89. minúte striedal Adriena Rabiota.
Klubové
''K 4. júlu 2023''
Medzinárodné
''K 4. júlu 2023''
Denacifikácia
náhľad|Denacifikačný plagát v nemčine s nadpisom: „Tieto zločiny sú Vaša chyba!“
Denacifikácia (z angl. denacify; nem. Entnazifizierung alebo Denazifizierung) je označenie pre opatrenia na vykorenenenie nacistickej ideológie. Prvýkrát bola denacifikácia presadzovaná Spojencami v Nemecku a Rakúsku po skončení druhej svetovej vojny. Zahŕňala potlačenie nacistickej ideológie v oblasti kultúry, tlače, hospodárstva, súdnictva, štátnych orgánov a politiky. Bola realizovaná odstránením členov nacistickej strany NSDAP alebo SS z mocenských a výkonných pozícií a to hlavne rozpustením alebo zbavením moci organizácií spojených s nacizmom. Program denacifikácie bol plánovaný už počas vojny ale spustený bol po jej skončení a bol upevnený Postupimskou dohodou v auguste 1945, ako súčasť stratégie 4d (demilitarizácia, demokratizácia, denacifikácia a dekartelizácia)
Termín denacifikácia sa prvýkrát objavil ako právny termín v roku 1943 v dokumentoch amerického ministerstva obrany v Pentagone. Mal sa používať v užšom zmysle s odkazom na povojnový nemecký právny systém. Neskôr však nadobudla širší význam a bola uplatňovaná aj v iných krajinách.
Priebeh v Nemecku
V roku 1946 Spojenecká kontrolná rada, spoločný orgán ZSSR, USA, Spojeného kráľovstva a Francúzska, vytvorený na výkon najvyššej moci v obsadenom Nemecku, prijala sériu zákonov, v ktorých určila okruh osôb podliehajúcich denacifikácii a schválila vytvorenie osobitných súdnych orgánov na posúdenie ich prípadov. Členovia nacistickej strany alebo členovia nacistických organizácii boli v oblastiach oslobodených západnými Spojencami, teda v americkej, britskej a francúzskej okupačnej zóne rozdelení do 4 resp. 5 skupín :
Asi 8,5 milióna Nemcov, teda 10 % obyvateľstva, bolo členmi nacistickej strany. Početnú členskú základňu mali aj organizácie súvisiace s nacistami, ako Nemecký pracovný front (Deutsche Arbeitsfront, 25 miliónov), Národná socialistická organizácia ľudového blahobytu (Nationalsozialistische Volkswohlfahrt, 17 miliónov), Liga nemeckých žien (Nationalsozialistische Frauenschaft), Hitlerjugend, Lekárska liga a iné. Prostredníctvom nacistickej strany a týchto organizácií, do ktorých bolo zapojených celkovo až 45 miliónov Nemcov, bolo kontrolované celé nacistické Nemecko. Okrem toho našiel nacizmus významnú podporu medzi priemyselníkmi, ktorí vyrábali zbrane alebo využívali otrockú prácu, a veľkostatkármi, najmä junkermi v Prusku. Denacifikácia po kapitulácii Nemecka bola teda obrovským a dosť ťažko realizovateľným počinom spojeným s mnohými ťažkosťami.
Koncom roku 1945 a začiatkom roku 1946 prechod k studenej vojne medzi bývalými západnými Spojencami a Sovietskym zväzom, ako aj hospodárske záujmy v Nemecku spôsobili, že najmä Spojené štáty americké stratili záujem o program. USA však nepoľavili v analogických aktivitách Američanmi okupovanom Japonsku. Briti prenechali denacifikáciu Nemcom v januári 1946, zatiaľ čo Američania urobili to isté o niekoľko mesiacov neskôr v marci 1946. Francúzi viedli najmiernejšie denacifikačné úsilie. Denacifikácia sa uskutočňovala čoraz miernejším a vlažnejším spôsobom, kým nebola oficiálne zrušená v roku 1951.
Program bol mimoriadne nepopulárny v Západnom Nemecku, kde si mnohí nacisti udržiavali mocenské pozície, a postavila sa proti nemu aj nová západonemecká vláda Konrada Adenauera. V roku 1951 bolo v západnom Nemecku prijatých niekoľko zákonov, ktoré denacifikáciu ukončili. Úradníci mohli znovu nastúpiť do štátnej služby, s výnimkou osôb zaradených do I. skupiny (hlavní páchatelia) a II. skupiny (páchatelia) počas procesu revízie denacifikácie.
V iných krajinách
Okrem Nemecka a Rakúska prebehol podobný proces aj v krajinách, ktoré nacisti počas vojny okupovali a nastolili v nich režim podporovaný miestnymi nacistickými alebo fašistickými organizáciami. Takéto previerky prebiehali aj vo Francúzsku, Juhoslávii, Grécku a inde.
V bývalom Československu prebiehalo potrestanie kolaborantov odlišne (inak v Českých krajinách a inak na Slovensku). V Česku sa zakladali na troch tzv. retribučných dekrétoch prezidenta Beneša (č. 16/1945 Sb. o potrestání nacistických zločinců, zrádců a jejich pomahačů a o mimořádných lidových soudech (tzv. velký retribuční dekret); č. 17/1945 Sb. o Národním soudu a č. 138/1945 Sb. o trestání některých provinění proti národní cti (tzv. malý retribuční dekret).
Na Slovensku sa postupovalo podľa nariadenia Slovenskej národnej rady zo dňa 15. mája 1945, č. 33/1945 Zb. n. SNR, o potrestaní fašistických zločincov, okupantov, zradcov a kolaborantov a o zriadení ľudového súdnictva.
Ruský prezident Vladimir Putin uviedol denacifikáciu ako jeden z dôvodov na spustenie invázie na Ukrajinu v roku 2022. Takéto výroky odsúdili napr. Timothy Snyder a Dušan Kováč. Jakub Drábik, historik HÚ SAV, venujúci sa komparatívnemu výskumu fašizmu, k Putinovmu použitiu termínu uvádza: ''„Denacifikácia Ukrajiny je nezmysel. Je to Putinov propagandistický termín, ktorý nemá žiadny základ. Putin ho používa preto, že ruská spoločnosť na to počuje. Má totiž svoju silnú skúsenosť s fašizmom a nacizmom z obdobia druhej svetovej vojny. Keď sa povie Rusom nacizmus, znamená to pre nich jasné zlo. Putin to preto jednoducho používa ako barličku na vytvorenie čiernobieleho sveta – oni sú tí zlí nacisti a my tí dobrí antifašisti. Nie je to teda nič iné ako propaganda.“''
Akousilaos z Kyrény
Akousilaos bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Jennifer Carpenterová
Jennifer Carpenterová (* 7. december 1979, Louisville, Kentucky, USA) je americká herečka, známa predovšetkým úlohou Debry Morganovej, zo seriálu Dexter.
Životopis
Carpenterová sa narodila 7. decembra 1979 v meste Louisville v štáte Kentucky. Študovala na Juilliard School v New Yorku, v rokoch 19982002.
Garabogazköl Aylagy
Garabogazköl (Aylagy) (-po turkménsky; - Kara-Bogaz-Gol) je lagúna Kaspického mora v provincii Balkan v Turkménsku. V preklade názov znamená jazero Čierneho hrdla. Jeho rozloha je 18400 km².
Od hlavnej časti mora je oddelená miestami len kilometer širokou rovnomennou kosou, cez ktorú vedie asi 200 metrov široký a 11 kilometrov dlhý rovnomenný prieliv. Hladina lagúny je 30 metrov pod úrovňou svetových morí a z dôvodu rýchleho odparovania vody v lagúne o 4,5 metra nižšie ako hladina Kaspického mora, a tak v prielive vznikla stála morská rieka s rýchlosťou toku 1 až 3 m³/s. Lagúna je maximálne 3,5 metra hlboká. Oproti Kaspickému moru má omnoho vyššiu salinitu - 280 až 305 ‰.
Kostol Mena Panny Márie (Nový Sad)
right|thumb|Kostol Mena Panny Márie Kostol Mena Panny Márie (po srbsky Црква имена Маријиног) je rímskokatolícky kostol v srbskom meste Nový Sad. Bol postavený na konci 19. storočia a dokončený v roku 1894. Jeho veža je vysoká 72 metrov. Je najvyššou budovou vo Vojvodine.
Prvý kostol bol postavený počas revolúcie v roku 1848. Bol vysvätený 12. júla 1849. Dnešný kostol bol navrhnutý architektom Georgom Molnarom.
Garabogazköl Aylagy
História
Keďže sa hladina Kaspického mora neustále znižuje z dôvodu vyparovania vody, v roku 1972 vznikli plány na prehradenie prielivu, ktorá by regulovala odtok vody do lagúny Garabogazköl, ktorý vtedy dosahoval 10 až 12 km³ za rok, na rozdiel od súčasných 2 až 3 km³ ročne. V roku 1980 lagúnu úplne oddelili od mora, čo viedlo k úplnému vyschnutiu lagúny v roku 1982. Následkom bola rozsiahla ekologická katastrofa, keď soli z vysušeného dna lagúny odvial vietor a tie následne kontaminovali pôdu a spôsobili zdravotné problémy mnohým obyvateľom stovky kilometrov v smere vetra na východ od lagúny. Na fotografiách NASA z 20. augusta 1984 je vidieť úplne vyschnutú lagúnu. Po tejto katastrofe čiastočne obnovili prítok vody do lagúny. V roku 1992, keď hladina vody v Kaspickom mori začala stúpať, priehradu prelomili a lagúna bola opäť napustená vodou.
Osídlenie
V okolí zálivu sa nachádza niekoľko sídiel, väčšinou okolo priemyselných závodov na ťažbu minerálov a solí (mirabilit) zo zálivu, ako napríklad mesto Garabogaz (predtým Bekdaš), centrum ťažby sulfátov. Mesto sa síce nachádza na kose oddeľujúcej lagúnu, no leží na brehoch Kaspického mora. Má 7300 obyvateľov (1991).
Jennifer Carpenterová
Životopis
V roku 2002, krátko pred maturitou, hrala na Broadwayi v predstavení The Crucible, po boku Liama Neesona a Laury Linneyovej.
Kariéra
Jej prvá významnejšia úloha vo filme prišla v roku 2005, keď ju Laura Linneyová, doporučila na rolu Emily Rose, vo filme V moci diabla, ktorý zachytáva skutočné udalosti, ktoré sa udiali v roku 1976 v Nemecku. Za svoj herecký výkon získala niekoľko nominácii a ocenení.
V roku 2006 prijala rolu Debry Morganovej v seriáli Dexter. V roku 2008 získala za svoj herecký výkon ocenenie Saturn Award.
V roku 2008 sa objavila v zombie filme Quarantine.
Na začiatku roku 2015 bola obsadená do dramatického seriálu CBS Limitless, v ktorom si zahrala po boku Jakea McDormana. Natáčanie sa skončilo po prvej sérií.
V roku 2019 prijala rolu Erici Sheperd, v televíznom seriáli The Enemy Within.
Osobný život
V rokoch 2008 až 2011 tvorila pár, so svojim hereckým kolegom zo seriálu Dexter, Michaelom C. Hallom. Vo februári 2015 oznámila, že je tehotná s hudobníkom Sethom Avettom. Narodil sa im syn v auguste 2015 a zosobášili sa v máji 2016.
Crissay-sur-Manse
Crissay-sur-Manse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bélos
Bélos (starogr. Βῆλος – Bélos, ) môže byť:
Liman (geografia)
náhľad|Limany na severnom brehu Čierneho mora – fotografie zo [[satelitu Landsat]] náhľad|Liman pri ústí rieky [[Dnester]] Liman je morský záliv či pobrežné jazero, polozatvorený/-né kosou, najčastejšie (ale nie len) pri ústí rieky.
Liman pri ústí rieky
Voda v limane býva brakická s premenlivou slanosťou, ale pri malom prítoku sladkej vody sa môže liman silno zasoľovať následkom vyparovania. Tento typ ústia nie je veľmi častý. Najčastejšie sa limany nachádzajú na pobreží, kde majú prílivy malé vzdutie, napr. v Čiernom mori a v Baltskom mori vo Viselskom a Kuronskom zálive.
Kosa (geomorfológia)
thumb|Juhovýchodné pobrežie [[Baltské more|Baltského mora. Zľava doprava: Helská kosa, Vislianska kosa a Kuršská kosa s typickými limanmi Vislianskeho a Kuršského zálivu.]]
Kosa je akumulačný geomorfologický útvar – úzky a dlhý piesočnatý výbežok pevniny do mora, pripomínajúci siluetou pracovný nástroj kosu.
V najjednoduchšej forme kosy vznikajú v miestach, kde sa nánosy, unášané vodným prúdom pozdĺž pobrežnej čiary, začínajú usadzovať - spravidla tam, kde sa pobrežie náhle stáča do vnútrozemia a prúd obieha mys. V takom prípade rýchlosť prúdu a tým aj schopnosť unášať piesok klesá a vzniká kosa. Pokiaľ je kosa veľmi dlhá a druhým koncom sa približuje či dotýka pobrežia, vzniká za ňou takzvaný liman – zátoka či jazero takmer alebo úplne odrezané od mora.
Ak sa nachádza tesne pred pobrežím ostrov či skalisko, môže aj v jeho tieni podobným spôsobom dochádzať k akumulácii, ktorá prepojí ostrov s pevninou. Takto vzniknutá šija, spájujúca ostrov s pevninou, sa nazýva tombolo.
Charakteristické výskytom kos sú v Európe južné a juhovýchodné pobrežia Baltského mora (Helská, Vislianska a Kuršská kosa), severozápadné pobrežie Čierneho mora (Tendrovská kosa) a Azovského mora (Arabatská kosa).
V Japonsku je známa kosa Amanohašidate, ktorá patrí medzi tri slávne japonské scenérie.
Liman
Liman môže byť:
Delphine LaLaurie
Marie Delphine Macarty (*19. marec 1787, New Orleans, Louisiana† 7. december 1849, Paríž, Francúzsko) známa ako Madam Blanque alebo Madam LaLaurie, bola louisianská sériová vrahyňa známa tým, že brutálne mučila a vraždila svojich otrokov.
Crotelles
Crotelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Delphine LaLaurie
Životopis
V júni 1808 sa Delphine vydala po druhý krát, tento krát za Jeana Blanque, prominentného obchodníka, právnika a zákonodarcu. Počas ich manželstva kúpil Jean dom na 409 Royal Street v New Orleans, kde chcel, aby všetci spoločne žili. Dom sa stal neskôr známy ako Villa Blanque. S Jeanom mala štyri deti. Jean Blanque zomrel v roku 1816.
Delphine sa vydala aj po tretí krát, tiež v júni, roku 1825. Jej manželom bol lekár Leonard Louis Nicolas LaLaurie. Delphine v roku 1831 kúpila dom na 1140 Royal Street, ktorý spravovala vo svojom mene s malým zapojením svojho manžela. Pristavili tam dvojposchodovú kúriu, ktorá slúžila pre otrokov. V dome bývala spoločne s manželom a svojimi dvomi dcérami. Delphine si potrpela na postavenie a držala si dobré meno v spoločnosti New Orleans.
Crotelles
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Delphine LaLaurie
Mučenie a vraždy otrokov
Dňa 10. apríla 1834 vypukol požiar v rezidencii LaLaurie na Royal Street 1140, ktorý začal v kuchyni. Keď na miesto prišli policajti a hasiči, našli kuchárku, sedemdesiatročnú ženu, pripútanú členkom o sporák. Neskôr žena vypovedala, že založila oheň ako pokus o samovraždu, pretože sa obávala, že bude potrestaná. Ďalej vypovedala, že otroci vzatí do najvyššej miestnosti sa už nikdy nevrátili. Madam LaLaurie hasičom odmietla dať kľúč od hornej miestnosti a preto boli nútení vyvaliť dvere, pretože museli všetkých evakuovať. Keď vošli do miestnosti, uvideli sedem otrokov brutálne zmrzačených, zavesených na krku, ktorých končatiny boli zjavne natiahnuté a roztrhané z jedného konca na druhé. Otroci Madam LaLaurie boli vychovaní, vykazovali známky bičovania, boli viazaní v reštriktívnych postojoch a nosili ostré železné obojky, ktoré držali hlavy v statických polohách. Keď sa po New Orleans prevalilo, čo robí Madam LaLaurie, niekoľko obyvateľov mestečka zaútočilo na jej rezidenciu a zničili takmer všetko, čo sa im podarilo. Majetok utrpel veľké škody. Otroci boli vzatí do miestneho väzenia, kde si ich pozerali obyvatelia mesta, aby sa mohli skutočne presvedčiť o utrpení, ktoré prežili.
Nasledujúce roky a úmrtie
Život Delphine LaLaurie po požiari v roku 1834 nie je dobre zdokumentovaný. Podľa zdrojov utiekla z New Orleans počas davového násilia, ktoré nasledovalo po požiari, do Alabamy a potom do Paríža. Tiež sú nejasné okolnosti jej smrti. Podľa francúzskych archívov v Paríži zomrela pani Marie Delphine Maccarthy v Paríži dňa 7. decembra 1849 vo veku 62 rokov.
Cher Ndour
Cher Ndour (* 27. júl 2004, Brescia, Taliansko) je taliansky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste stredopoliara vo francúzskom tíme Paris Saint-Germain.
Delphine LaLaurie
1140 Royal Street
náhľad|Panstvo Madam LaLaurie na 1140 Royal Street v New Orleans Dom Madame LaLaurie stojí dodnes na 1140 Royal Street, na rohu Royal Street a Governor Nicholls Street. Ide o trojposchodovú budovu, v roku 1928 to bola najvyššia budova na námestí a v blízkom okolí. Po odchode LaLaurie z Ameriky bol dom opustený a v zlom stave pravdepodobne do roku 1836. V roku 1888 sa však dočkal rekonštrukcie. Počas nasledujúcich desaťročí sa dom využíval ako verejná vysoká škola, konzervatórium hudby, bytový dom, útočisko pre mladých delikventov, bar, obchod s nábytkom a luxusný bytový dom.
Cher Ndour
Klubová kariéra
Ndour vyrastal v akadémie Brescie, Atalanty a SL Benfica. 31. júla 2020 prestúpil do Benficy kde hral za B-tím. V sezóne 2021/22 vyhral s Benficou mládežnícku Ligu majstrov (UEFA Youth League).
Delphine LaLaurie
1140 Royal Street
V apríli 2007 kúpil dom herec Nicolas Cage za sumu 3,45 milióna dolárov. Kvôli ochrane súkromia herca boli hypotekárne dokumenty spísané tak, aby sa na nich Cageovo meno neobjavilo. Dňa 13. novembra 2009 bol majetok, vtedy ocenený na 3,5 milióna dolárov, uvedený do aukcie v dôsledku dlhov a zakúpila ho Regions Financial Corporation za 2,3 milióna dolárov.
Cher Ndour
SL Benfica
Debut za A-tím Benficy si odkrútil 18. marca 2023 pri výhre 5:1 nad Vitória S.C.
Delphine LaLaurie
Stopy v kinematografii
Historky o mučení a vraždách otrokov Madam LaLaurie kolovali po New Orleans veľmi dlho. Vzniklo niekoľko kníh a poviedok.
Cher Ndour
Medzinárodná kariéra
Ndour reprezentuje Taliansko na rôznych mládežníckych úrovniach.
Delphine LaLaurie
Stopy v kinematografii
Po roku 1945 sa správy o otrokoch LaLaurie stali prepracovanejšími. Jeanne deLavigne, píšuca v Ghost Stories of Old New Orleans (1946), tvrdila, že LaLaurie mala sadistické chúťky, ktoré nemala nikdy upokojené, kým neprevádzala tieto sadistické zverstvá na svojich černošských otrokoch. Ďalej tvrdila, že tí, ktorí v roku 1834 hasili oheň, našli otrokov v najvyššej miestnosti nahých, pripútaných k stene, ich oči boli vyryté, ich nechty vytiahnuté, iní mali kĺby zovreté, mali veľké diery v zadku, kde im trčalo mäso, odrezali sa im uši a ich pery boli zošité, v lebkách sa nachádzali diery, do ktorých bola vložená hrubá tyč priamo do mozgu. Príbeh bol spomenutý aj v dokumente Duchovia a upíri z New Orleansu (1998). V roku 2014 stvárnila postavu Delphine LaLaurie herečka Kathy Bates v tretej sérii seriálu American Horror Story.
Cher Ndour
Klubové
''K 4. júlu 2023''
Úspechy
SL Benfica
Kostol svätého Bartolomeja (Čadca)
Kostol svätého Bartolomeja je rímskokatolícky kostol v Čadci. Je zasvätený svätému Bartolomejovi.
Dejiny
V roku 1647 bol na mieste dnešného kostola postavený drevený kostolík. Kvôli narastajúcemu počtu obyvateľov bol v roku 1734 postavený kostol v dnešnej podobe. Hlavný oltár pochádza z roku 1762. V roku 1794 pribudla ku kostolu 36 metrov vysoká veža. V 19. storočí mal kostol päť zvonov. Po prvej svetovej vojne pribudli ďalšie tri. Neskôr boli zvony na elektrický pohon. V roku 1984 sa rekonštruovala veža. 14. mája 1990 bola v meste aj Matka Tereza.
Štátna cesta 12 (Poľsko)
Štátna cesta 12 je štátna cesta v Poľsku, ktorá vedie od nemeckých hraníc (Łęknica) smerom na východ k ukrajinským hraniciam (Berdyszcze), kde na ňu nadväzuje cesta M07.
Javorová dolina (národná prírodná rezervácia)
Javorová dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 2 250,89 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: ''Bohatstvo endemických rastlinných spoločenstiev rôznych druhov geologického podkladu. Glaciálne formy reliéfu, vertikálna stupňovitosť rastlinstva. Geoekosystémy sú labilné, zvlášť pôdny kryt. Zachovalé lesné porasty. Dôležitá vodohospodárska oblasť. ''
Reštrikcia
Reštrikcia môže byť:
Popová
Popová môže byť:
Megatherium
Megatherium je vyhynutý rod veľkého pozemného leňocha. Žil od pliocénu do pleistocénu, pred približne 5,3 miliónmi rokov v Strednej a Južnej Amerike.
Opis
Megatherium americanum bol jedným z najväčších suchozemských cicavcov vôbec; bol skoro taký veľký a ťažký ako dnešný Slon africký. Bol 6 metrov dlhý a vážil 4 až 5 ton. Rovnako ako dnes žijúce stromové leňochy, aj Megatherium mal prsty zakončené veľkými zahnutými pazúrmi. Namiesto šplhania po stromoch mu však zrejme slúžili na priťahovanie konárov stromov k papuli, alebo na obranu pred predátormi. Tak ako väčšina leňochov, aj Megatherium obýval stepi s riedkymi lesíkmi a pralesy, kde sa živil rôznymi listami a trávami.
Rod Megatherium vymizol pred 8 až 10 tisíc rokmi. Dôvodom vyhynutia boli pravdepodobne klimatické zmeny (príchod ľudí mal malý vplyv na vyhynutie).
== Druhy ==
Kleité (mytológia)
Kleité alebo Kleita alebo zriedkavo Kleite (starogr. Κλείτη – Kleité, ) je v gréckej mytológii dcéra veštca Meropa.
Jej sestrou bola Arisbé, prvá žena trójskeho kráľa Priama. Manželom Kleité sa stal kráľ Kyzikos, vládca ostrova v Marmarskom mori.
Svadobná hostina Kleité a kráľa Kyzika sa konala práve v čase, keď tadiaľ plávala loď Argó s posádkou Argonautov, ktorí boli na dlhej a nebezpečnej ceste do Kolchidy pre zlaté rúno. Kráľ Kyzikos Argonautov priateľsky privítal, vystrojil im veľkú hostinu a pri odchode ich upozornil na nebezpečenstvo, ktoré im môže hroziť na protiľahlom brehu.
Národ Dolionov, ktorému vládol Kyzikos, bol sužovaný divokými trojrukými obrami a tí nakoniec na odchádzajúcu loď Argonautov predsa len zaútočili. Herakles ich ale s malým výsadkom premohol a Argonauti pokračovali v ceste.
V noci sa však strhla silná búrka, vietor loď obrátil a zahnal späť k brehom ostrova kráľa Kyzika. Obyvatelia si ich v noci pomýlili s pirátmi a zaútočili na nich. Argonauti sa im postavili na odpor, ale nočná tma im zabránila poznať, kto proti nim stojí. Ráno zdesene zistili, že pobili mnoho Dolionov, medzi nimi aj ich kráľa Kyzika, ktorého usmrtil šíp Iásona. Tri dni a tri noci potom trvala spoločná smútočná slávnosť na počesť mŕtveho kráľa a padlých bojovníkov.
Uvádza sa, že keď sa Kleité dozvedela o smrti svojho manžela, zo žiaľu sa pomiatla a obesila sa.
HC 21 Prešov
HC Prešov je slovenský hokejový klub pôsobiaci v TIPOS Slovenskej hokejovej lige, vznikol v roku 1932.
História
Novozaložený hokejový klub HC 21 Prešov vystriedal v slovenskej extralige od sezóny 2021–22 klub HC 07 Detva. Hlavný tréner bol Juraj Faith a základné mužstvo tvorili hráči Detvy. Konečnú bodku za presunom detvianskeho klubu do Prešova dal Slovenský zväz ľadového hokeja, išlo však iba o formalitu.
Majiteľ detvianskeho klubu Róbert Ľupták sa rozhodol presunúť extraligovú licenciu do Prešova. Prvý kapitán tímu bol Prešovčan Marek Zagrapan, ktorý prišiel z HK Poprad. Zagrapan bol draftovaný Buffalom Sabres v prvom kole, celkovo 13., v vstupnom drafte 2005.
Prvú sezónu Prešov postúpil z 10. miesta do predkola play-off Tipos extraligy. Ich súper bol HK Spišská Nová Ves, ktorý bol jasný favorit na postup do štvrťfinále. Lenže stal sa presný opak. Prešov porazil Spišskú Novú Ves 3:0 na zápasy a postúpil do štvrťfinále. V ňom si zahral proti Slovanu Bratislava, ale prehral 4:0 na zápasy. Ďalšia sezóna ale nevyšla podľa plánov, keďže Prešov skončil na poslednom 12. mieste a zostúpil do Tipos Slovenskej hokejovej ligy.
Po sezóne nastali problémy, keďže majiteľ klubu Róbert Ľupták odkúpil klub MHk 32 Liptovský Mikuláš, a Prešov začali vlastniť noví majitelia. Licenciu na Slovenskú hokejovú ligu, ktorú neskôr odkúpil MHK Kežmarok sa Prešovu nepodarilo kúpiť. To ale nevadilo, lebo Prešov odkúpil licenciu od HK Martin, ktorý bol v tej dobe vo finančných problémoch.
Babiččino údolí
Babiččino údolí je národná prírodná pamiatka a národná kultúrna pamiatka v okrese Náchod v turistickom regióne Kladské pomezí v Královohradeckom kraji. Chránené územie je od 1. júna 2015 v správe regionálneho pracoviska AOPK ČR – východní Čechy. Súčasťou národnej prírodnej pamiatky a kultúrnej pamiatky Babiččino údolí je územie európskeho významu Babiččino údolí – Rýzmburk vyhlásené v roku 2013. Predmetom ochrany je chasmofylitická vegetácia skalnatých vápenatých svahov, zmiešané porasty lipových a javorových drevín na svahoch, v sutinách a roklinách a tunajšie petrifikujúce pramene s tvorbou penovcov.
Babiččino údolí je turisticky navštevované hlavne kvôli spisovateľke Božene Němcovej, ktorá tu zasadila dej diela Babička. Ale vďaka značne členitému terénu, ktorý vytvára priestor pre pestrosť kveteny aj výskyt mnohých zaujímavých aj vzácnych živočíchov, je aj cennou prírodný lokalitou. Na tomto území sa prekrýva kultúrno-historické územie spolu s ochranársko-prírodovedným územím, ako už vyplýva z náučných tabúľ rozmiestnených po celom území Babiččinho údolia. Možno tu nájsť mnoho druhov ktoré sú v červenom zozname ohrozených druhov, významné vyššie spomínané geologické útvary a významné rastliny. V predchádzajúcom intenzívnom využívaní územia veľa druhov vymizlo, ale vďaka návratu extenzívneho využívania sa darí zostávajúce dôležité druhy udržať v krajine.
Južne od Babiččinho údolia je vodná nádrž Rozkoš a v ďalšom okolí sú mestá Náchod a Nové Město nad Metují s barokovými zámkami. náhľad|Rieka Úpa v Babiččinom údolí
Lokalita
Národná prírodná pamiatka sa nachádza v Královohradeckom kraji pri meste Česká Skalice (asi 4 km severovýchodne) v okrese Náchod (katastrálne územie Kleny, Česká Skalice a Zlíč). Údolie sa rozprestiera v dĺžke 9 km pozdĺž rieky Úpy, medzi Českou Skalicou a Slatinou nad Úpou od 280 do 360 m. Klimaticky patrí údolie do oblasti mierne teplej a mierne vlhkej s priemernou ročnou teplotou 7-8°C as priemernými ročnými zrážkami 650-750mm. Južná časť údolia okolo rieky je typická rozsiahlymi lúčnymi porastami v nive s lemami lesných porastov na prudkých svahoch. V severnej časti prevažujú lesné porasty. Územie je čiastočne dotvorené človekom v podobe parkových úprav klasicistického štýlu, predovšetkým v okolí ratibořického zámku a loveckého pavilónu.