cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andač (potok)
Pramení v Nitrianskej pahorkatine neďaleko Hlohovca v nadmorskej výške Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, z ľavej strany priberá občasný prítok prameniaci južne od obce Pastuchov a preteká cez obce Kľačany a Rišňovce. Na kratšom úseku tečie potom východným smerom, sprava priberá Geňov a pokračuje cez Alekšince. Za obcou sa oblúkom stáča na sever, sprava priberá Alekšinský potok a obteká sústavu troch Alekšinských rybníkov na ľavom brehu. Následne sa stáča na severovýchod, zľava priberá Blatinu a od osady Tŕnie tečie opäť východným smerom. Neďaleko osady Andač priberá z pravej strany Slivášsky potok a cca severne od železničnej stanice Zbehy ústi v nadmorskej výške  do Radošinky.
Arthur Evans
Sir Arthur John Evans (* 8. júl 1851, Nash Mills, Spojené kráľovstvo – † 11. júl 1941, Boar's Hill) bol britský archeológ, objaviteľ minojskej civilizácie. Začal na vlastné trovy s výskumami na Kréte na lokalite Knossos, kde s prestávkami vyplnenými rekonštrukciou pamiatok a prípravou publikácií pracoval 1900-1930. Objavil tu palác a nekropoly z bronzovej doby, súčasne aj celú predhomérsku civilizáciu, prvú na európskej pôde. Jeho výskumy, a najmä konfrontácia s Egyptom mu umožnili urobiť z predhomérskej civilizácie dôležité ohnivko na datovanie aj pravekých európskych kultúr. Vybudoval základy jej trojstupňovej chronológie a terminológiu, ktorá sa používa dosiaľ (minojská civilizácia a i.) Jeho poznatky sa stali východiskom na ďalšie poznanie mykénskej civilizácie, jeho pokusy o rekonštrukciu sú však diskutabilné.
Mokrý Háj
Mokrý Háj je obec na Slovensku v okrese Skalica.
Polohopis
Obec sa nachádza na severozápade Myjavskej pahorkatiny v doline Starohorského potoka, pri meste Skalica. Stred obce sa nachádza v nadmorskej výške 264 metrov.
Obec sa vyznačuje na severnej strane menším a na juhovýchodnej strane väčším sklonom a svahovito sa končí v Mokrohájskom potoku. Tento potok preteká stredom obce, zo severnej strany sa doň vlieva Starohorský potok. Pôdne zloženie je na tomto malom priestranstve pestré, povrch chotára tvoria mladšie treťohorné štrky a íly, staršie treťohorné ílovce, pieskovce a čiastočne štvrtohorná spraš. Na východnej strane sa nachádza hnedozem, na severnej je naplavená černozem, ktorá spĺňa kritériá veľmi úrodných pôd. V južnej časti územia sa nachádzajú kamenné sloje, kde sa v minulosti ťažil kameň. Západnú časť územia tvoria pieskovce a na naviatych pieskoch vznikli menej úrodné mačinové pôdy. Celková výmera katastrálneho územia obce Mokrý Háj je 687 ha, z čoho 629 ha je úrodnej poľnohospodárskej pôdy strednej úrodnosti a 58 ha nepoľnohospodárskej pôdy.
Dejiny
Prvá zmienka o obci je z roku 1569. Bola založená chorvátskym obyvateľstvom, ktoré utekalo z južných častí Uhorska pred tureckou hrozbou.
Skalický potok
Skalický potok môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Duplín
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Duplín v okrese Stropkov.
Mauro Picotto
Mauro Picotto (* 25. december 1966, Cavour, Piemont, Taliansko) je taliansky DJ a producent elektronickej hudby. Predtým bol členom talianskej eurodance skupiny Cappella. Známym sa stal hlavne svojimi techno-trance skladbami ako „Komodo“ (2000), „Pulsar“ (2001) a „Lizard“ (1999). Mauro Picotto spolupracoval s mnohými techno či trance DJmi ako DJ Tiësto a Mario Più.
4. november
Úmrtia
thumb|upright|[[Felix Mendelssohn-Bartholdy († 1847)]]
Saint-André-de-Cubzac (kantón)
Saint-André-de-Cubzac je francúzsky kantón v obvode Blaye v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 10 obcí.
Gavrelle
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Perdoux (Lot)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bežná cena
Bežná cena môže byť:
Zahra Abdulla
Zahra Abdulla (* 1966, Somálsko), žije vo Fínsku, kde pracuje ako pôrodná asistentka a politička za stranu zelených, je členkou Somálskej komunity vo Fínsku, Helsinského výboru.
Abdulla študovala medicínu v Moskve, ale kvôli rozpadu ZSSR štúdium nedokončila a kvôli občianskej vojne v Somálsku utiekla do Fínska, kde požiadala o politický azyl. Žije v Lauttasaari, v Helsinkách, v roku 1998 získala fínske občianstvo.
V mladosti žila v Egypte a Keni.
Vo fínskych parlamentných voľbách v roku 2007 sa takmer dostala do fínskeho parlamentu za stranu zelených. Tesným rozdielom hlasov ju predbehol Outi Alanko-Kahiluoto: 4586 ku 4174.
Plynule hovorí fínsky, anglicky, somálsky, arabsky a rusky. Zahra Abdulla pokračuje v roku 2007 ako členka Helsinského výboru.
Vlajka Východného Timoru
Vlajka Východného Timoru má červený list, v žrďovej časti má žltý trojuholníkový klin, siahajúci asi do polovice dĺžky listu a v tomto kline je ďalší kratší klin čierny z rovnako veľkou základňou. V čiernom kline je biela päťramenná hviezda.
Čierna farba predstavuje koloniálne obdobie, červená krv padlých bojovníkov a hviezda symbolizuje nádej do budúcnosti.
Súčasná vlajka Východného Timoru v pomere 1:2 bola prijatá 20. mája 2002, kedy Východný Timor získal plnú nezávislosť. Rovnaká vlajka, ale v pomere 2:3, pochádza však už z roku 1975.
Panamerické majstrovstvá v bejzbale mužov 2004
Panamerické majstrovstvá v bejzbale mužov 2004 boli v poradí 8. Panamerické majstrovstvá v bejzbale mužov, ktoré organizovala Panamerická bejzbalová konfederácia (COPABE). Konali sa od 29. októbra7. novembra 2004 v mestách Barranquilla a Cartagena, v Kolumbii, za účasti 7 tímov. Zápasy sa hrali na štadióne Estadio Tomás Arrieta. Titul získalo družstvo 🇨🇺.
Majstrovstvá tiež slúžili ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2005, ktoré organizovalo Holandsko. Kvalifikovalo sa na ne 6 najlepších družstiev. Turnaja sa nezúčastnili 🇨🇦 a 🇺🇸, ktoré sa odmietli zúčastniť z bezpečnostných dôvodov. Následne sa usporiadal Svetový kvalifikačný turnaj, z ktorého na MS postúpili oba spomenuté družstvá.
Semifinále
Direktíva turnaja zrušila semifinálové zápasy kvôli presúvaniu zápasov pre daždivé počasie. Do finále tak postúpili 2 najlepšie družstvá po základnej časti.
Ján VI. (pápež)
Ján VI. bol  85. pápež katolíckej cirkvi v období medzi rokmi 701 – 705. Jeho predchodcom bol Sergius I. a jeho nástupcom sa stal Ján VII.
Majstrovstvá Ázie v basketbale žien 1965
Majstrovstvá Ázie v basketbale žien 1965 boli 1. majstrovstvá Ázie v basketbale žien, ktoré organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia, vtedy ABC). Konali sa v Soule, v Kórejskej republike v dňoch od 20.29. apríla 1965, za účasti 5 tímov. Organizátor bol vybraný v novembri 1963, počas organizácie Majstrovstiev Ázie 1963 mužov. Titul získala domáca 🇰🇷, ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred 🇯🇵 a 🇹🇼.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 1967, ktoré organizovalo Česko-Slovensko. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.
Starohutský potok
Starohutský potok môže byť:
Peter Sinfield
Peter Sinfield rodným menom Peter John Sinfield (* 27. december 1943, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský básnik, hudobník, maliar a hudobný producent známy ako textár a člen rockovej skupiny King Crimson, ktorej bol spoluzakladateľom.
V roku 1967 začal spolupracovať s Ianom McDonaldom, ktorý v nasledujúcom roku prišiel do skupiny Giles, Giles and Fripp, z ktorej sa ešte v tom istom roku vyvinuli King Crimson. U King Crimson pôsobil Sinfield nielen ako textár, ale aj ako autor a obsluha na tú dobu unikátneho pódiového osvetlenia a neskôr aj ako hráč na syntetizátor. Bol právoplatným členom skupiny a napísal pre ňu texty prvých štyroch albumov, In the Court of the Crimson King (1969), In the Wake of Poseidon (1970), Lizard (1970) a Islands (1971). Na konci roka 1971 ale kapelu pre nezhody s gitaristom Robertom Frippom opustil.
Ďalej Sinfield písal texty pre skupiny Roxy Music, Emerson, Lake & Palmer a ďalšie.
Bitka o Sevastopoľ
Bitka o Sevastopoľ môže byť:
Označenie pre viaceré bojové operácie:
Film:
Kostihoj hľuznatý
Kostihoj hľuznatý (lat. Symphytum tuberosum) Čelaď: Borakovité (lat.Boraginaceae)Trvalka vysoká 0,20 až 0,40 m. Má jednoduchú stonku a hľuznatý podzemok. Listy sá elipsovito kopijovité,žltkastobile kvety majú rurkovite lievokovistú korunu. Kvitne od apríla do júna.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Havaj
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Havaj v okrese Stropkov.
Zimná línia
thumb|right|310px|Nemecké obranné línie južne od Ríma. thumb|right|310px|Kanadský vojenský cintorín pri Ortone. Zimná línia je názov pre systém nemeckých opevnení v Taliansku, vybudovaných organizáciou Todt počas druhej svetovej vojny.
Okrem Gustavovej línie mala ešte ďalšie podporné línie (v zozname od juhu na sever):
Dušan Kabát
Dušan Kabát (* 20. august 1944, Sereď† 19. máj 2022, Praha) bol slovenský futbalista.
Česko-Slovensko reprezentoval 24-krát, dal 2 góly. So Spartakom Trnava hral roku 1969 v semifinále PMEK a 5-krát sa stal majstrom Česko-Slovenska. V lige odohral 296 zápasov (19611976), dal 56 gólov. Po skončení aktívnej činnosti sa stal trénerom.
Diomédes
Diomédes (iné názvy: Diomédés, Diomedes; Diomédes/iný prepis Diomédés, ) môže byť:
Diomedes môže byť aj:
Bous
Bous môže byť:
Bous (Luxembursko)
Bous je luxemburská obec, ktorá sa nachádza v kantóne Remich v okrese Grevenmacher.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Bous má 1372 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 3.70% bolo v Bous nezamestanosť nižšia o 3.27 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Saint-Ciers-sur-Gironde (kantón)
Saint-Ciers-sur-Gironde je francúzsky kantón v obvode Blaye v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 11 obcí.
Prietržka
Prietržka je obec na Slovensku v okrese Skalica.
Saint-Pierre-Lafeuille
Saint-Pierre-Lafeuille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Besnota
Besnota je akútne vírusové ochorenie teplokrvných živočíchov, a teda aj človeka. Patrí medzi antropozoonózy (ochorenia prenosné zo zvierat na človeka). Postihuje predovšetkým centrálnu nervovú sústavu (mozog a miechu). Charakteristické pre túto nákazu sú zmeny správania, podráždenosť, agresivita a paralýzy. Po vypuknutí besnoty u človeka (klinický stav choroby) je úmrtnosť 100 %.
História
O etiológii (príčine vzniku) besnoty panovali až do 19. storočia najrôznejšie predstavy. Za pôvodcu boli v stredoveku okrem iných označované aj smäd, hlad, rôzne atmosférické javy, kolísanie teploty, démoni a iné. Tiež jednou z teórií výskytu tejto choroby u psov bola prítomnosť belavej chrupavčitej štruktúry na spodine jazyka. Ľudia sa v tej dobe domnievali, že po vyrezaní tohto útvaru psa vyliečia.
Infekčnú povahu ochorenia dokázal až Georg Gottfried Zinke v roku 1804. Experimentálne nakazil zdravého psa besnotou prenosom slín zo psa chorého. Základy modernej vedeckej koncepcie vo výskume tejto nákazy položil Louis Pasteur koncom 19. storočia. Dokázal pôvodcu ochorenia v mozgu uhynutého zvieraťa, rozpracoval intracerebrálny spôsob inokulácie a položil základy pre antirabickú imunizáciu.
Prevencia a profylaxia
Prevencia je možná jedine očkovaním a obnovovaním imunity preočkovaním. Zvieratá sa očkujú plošne orálnou formou vakcíny. U neočkovaného pri nakazení je nutné podať vakcínu do 48 hodín.
Račová
Račová je potok na dolnej Orave, v severnej časti okresu Dolný Kubín. Je to pravostranný prítok Oravy, meria 5,7 km a je tokom IV. rádu. Na sútoku Oravy s Račovou leží Oravský Podzámok.
Prameň
Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Budín, na severozápadnom svahu Javorovej (1 076 m n. m.) v nadmorskej výške cca 900 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie juhozápadným smerom, výrazne esovito sa stáča a z pravej strany priberá prítok z južného svahu Poľany (898,9 m n. m.). Potom vstupuje do Oravskej vrchoviny, zľava priberá prítok zo západného svahu Javorovej a z tej istej strany tiež krátky prítok spod Bobkova. Následne vyberá významný pravostranný prítok (1,8 km) z východného svahu Príslopu (1 032,1 m n. m.) s výrazným vejárov početných prítokov. Ďalej vytvára oblúk ohnutý na západ, z pravej strany priberá svoj najdlhší prítok (583,1 m n. m.; 2,4 km) prameniaci východne od kóty 1 159,6 m, vzápätí z tej istej strany krátky prítok prameniaci východne od kóty 830,8 m a pokračuje juhojuhovýchodným smerom. Na dolnom toku priberá postupne niekoľko prítokov: ľavostranný spod Uhliska, pravostranný spod kóty 759,2 m, opäť ľavostranný zo severozápadného svahu Drviska (733,2 m n. m.) a napokon krátky pravostranný prítok spod kóty 759,2 m. Potom preteká intravilánom obce Oravský Podzámok, podteká hradné bralo Oravského hradu na ľavom brehu a v blízkosti centra obce ústi v nadmorskej výške 502 m n. m. do Oravy.
Aktuálna hodnota
Aktuálna hodnota alebo bežná hodnota resp. aktuálna cena môže byť:
Lux (jednotka)
Lux (značka lx) je jednotka intenzity osvetlenia podľa medzinárodnej sústavy SI. Je to intenzita osvetlenia spôsobená svetelným tokom 1 lúmen dopadajúcim na plochu 1 m2, bez ohľadu na odrážavosť tejto plochy. Alebo inak - lux je jednotka, ktorá vyjadruje plošnú hustotu dopadajúceho svetelného toku.
Aktuálna hodnota
Aktuálna hodnota je vo filozofii podľa Václava Černíka to, čo sa skutočne stáva predmetom a prostriedkom činnosti historicky konkrétneho subjektu (vec, jav, proces sa stáva aktuálnou hodnotou v procese ľudskej činnosti).
Lux (jednotka)
1 lx = 1 lm/m²
Plocha má osvetlenie 1 lux, ak má veľkosť 1 m2 a rovnomerne na ňu dopadá svetelný tok veľkosti 1 lm. Osvetlenie klesá so štvorcom vzdialenosti osvetľovanej plochy od svetelného zdroja.
Intenzita osvetlenia je podiel svetelného toku (v lúmenoch) a plochy (v štvorcových metroch):. Ak máme bodový zdroj so svietivosťou I, pričom svetelný lúč dopadá pod uhlom α k normále plochy, zo vzdialenosti od zdroja r, potom. Intenzita osvetlenia je teda nepriamo úmerná štvorcu vzdialenosti od zdroja a je tým slabšia, čím šikmejšie lúč dopadá.
Svetlo sa šíri zo zdroja priamočiaro všetkými smermi, preto svetelný tok, ktorý je vo vzdialenosti 1 m od zdroja svetla, je rovnomerne rozprestretý na vnútornú guľovú plochu s polomerom (napr. 1 m).
Príklad poklesu intenzity osvetlenia v závislosti od vzdialenosti zdroja svetla: Ako zdroj svetla je použitá klasická 100W žiarovka (so žeraviacim vláknom) so svetelným tokom 1400 lúmenov. Údaje v tabuľke platia pre osvetlenie spôsobené žiarovkou bez koncentrátora svetla.
Intenzita osvetlenia sa meria za pomoci luxmetra.
Príklady výpočtu
Príklad 1
10 lm / (plocha gule o polomere 1,8 m)
Výsledok: predmety, ktoré sú osvetlené sviečkou vo vzdialenosti 1,8 m sú osvetlené približne rovnako ako vo svite mesiaca.
Všeobecná zásada: Izotropný bodový zdroj svetla so svietivosťou X cd (kandela) spôsobí na kolmo osvetlenej ploche vo vzdialenosti 1 m presne X luxov.
Vlajka Hongkongu
right|thumb|Vlajka Hongkongu
Vlajka Hongkongu – list vlajky je červený, v jej strede je biely kvet Bauhinia, ktorý má na svojich lupeňoch päť hviezd.
Štylizovaný kvet Bauhinia, sa hojne vyskytuje v Hongkongu a symbolizuje ľudskosť regiónu. Päť hviezd odpovedá piatim hviezdam na vlajke Číny, a pripomínajú že Hongkong je neoddeliteľnou súčasťou Čínskej ľudovej republiky.
Vlajka Hongkongu bola prijatá 1. júla 1997. Pomer strán vlajky je 2:3. Predtým sa od roku 1959 používala britská modrá služobná vlajka (Blue Ensign) s hongkonským vlajkovým emblémom.
Hrubý vrch (Vysoké Tatry)
Poloha
Od Mlynickej veže ho oddeľuje Hrubá priehyba, od Zadnej Terianskej veže Zadná terianska štrbina a od Furkotského sedla Furkotská priehyba. Hrebeň Hrubého vrchu má vyše a končí sa na Hrubej kope nad Kôprovou dolinou.
Názov
Nesprávne sa používa Hrubý štít, ktorý patrí inému tatranskému vrcholu. V slovenskej literatúre a kartografii bol rozšírený názov Triumental. Vznikol pravdepodobne ako skomolenina, ktorej prvá časť mohla vystihovať charakter uzlového bodu troch horských hrebeňov a druhá (metálkov) nasvedčovať baníckej minulosti štítu. Tento názov sa bežne zaužíval v nemeckom a maďarskom názvosloví.
Prví na vrchole
Už koncom roku 1880 sprevádzali turistov na vrchol horskí vodcovia zo Zakopaného. Jeho úbočia poznali lovci kamzíkov. Ešte pred rokom 1857 viackrát bol na vrchole horský vodca Jęndrzej Wala st. V zime na vrchole boli prví Julius Andreas Hefty, Tibold Kregczy, Endre Maurer a Lajos Rokfalusy 18. januára 1912.
Turistika
Na Hrubý vrch nevedú žiadne značené turistické trasy. Legálne je prístupný len s horským vodcom.
František Krištof Veselý
František Krištof Veselý, rodným menom František Veselý (* 12. apríl 1903, Skalica – † 13. marec 1977, Bratislava) bol slovenský spevák, herec a režisér. Spolu s Gejzom Dusíkom a Pavlom Braxatorisom patrí medzi spoluzakladateľov slovenskej operety. Bol aj spoluzakladateľom divadla Nová scéna v Bratislave.
Životopis
Jeho otec, keď bol František malý, odišiel za prácou do Ameriky a už sa naspäť nevrátil. Druhýkrát sa jeho mama vydala za továrnika Krištofa z Budapešti. S manželom odišli do Budapešti a pretože nevlastný otec nemal o Františka záujem, tak ho vychovávali rodičia jeho mamy - Kotekovci v Skalici. Spolu s Jankom Blahom (ten sa neskôr stal známym slovenským operným tenorom) spievali v skalickom cirkevnom zbore. Keď mal František sedemnásť rokov zomrel mu nevlastný brat v Budapešti. V Budapešti ho jeho nevlastný otec adoptoval a František začal používať meno - František Krištof Veselý.
V Budapešti začal ako zborista spievať v Budapeštianskom operetnom divadle. Popri štúdiu gymnázia vyštudoval aj v rokoch 1921 - 1923 štátnu hereckú školu v Budapešti. V roku 1930 začal vystupovať vo viacerých mestách - Segedíne, Debrecíne, Rábe, Cegléde, Miškovci a iných. V Miškovci sa zoznámil so svojou manželkou Gizkou. Neskôr získal miesto v Kráľovskom divadle v Budapešti.
V roku 1931 podpísal zmluvu so Slovenský národným divadlom do operetného súboru. Tu okrem spievania aj režíroval operety (1931 až 1933, 1936 – 1938, 1940 – 1946). Popri vystupovaní v maďarskom alebo slovenskom divadle hosťoval aj v českých divadlách. Svoju prvú filmovú rolu stvárnil v roku 1936 v komédii Uličnice. Okrem hrania v tomto filme aj spieval. V tomto istom roku nahral aj svoju prvú platňu vo firme Ultraphon. V archíve Slovenského rozhlasu je viac ako dvestopäťdesiat jeho piesní.
V období Slovenského štátu naspieval aj niekoľko platní pre nemecké firmy Telefunken a Polydor. Po 2. svetovej vojne bol zatknutý a nejaký čas pracoval v pracovnom tábore v Novákoch.
Bol spoluzakladateľom divadla Nová scéna v Bratislave, ktoré otvorili 30. 11. 1946 premiérou Shakespearovej komédie Skrotenie zlej ženy v réžii Drahoša Želenského. Viedol tu súbor hudobnej komédie. V divadle Nová scéna pôsobil medzi rokmi 1946 - 1964. Napísal vlastnú knihu spomienok s názvom S úsmevom a veselo, ktorá vyšla až v roku 2006 vo vydavateľstve Q111 pod názvom Moja cesta s piesňou.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chotča
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Chotča v okrese Stropkov.
Telekia ozdobná
Telekia ozdobná (Telekia speciosa) je rastlina z čeľade astrovité (Asteraceae).
Evenčina
Evenčina je jazyk Evenov; patrí medzi mandžusko-tunguzské jazyky altajskej jazykovej rodiny. Je to ohrozený jazyk (7000 hovoriacich v roku 2000).
Pozor na zámenu s jazykom evenkovčina.
Jiří Hromada
Jiří Hromada (* 14. jún 1958, Chomutov) je český herec, významný dabér, prezident Hereckej asociácie, bývalý šéfredaktor gay časopisov a gay aktivista.
Štúdium
Vyštudoval Základnú deväťročnú školu v Jirkove (1964-1973) a Gymnázium Chomutov (1973-1977). Počas gymnaziálnych štúdií tiež dochádzal na Ľudovú školu umenia v Chomutove na literárno-dramatický odbor (1975-1977). V rokoch 1977-1981 študoval odbor herectvo na Divadelnej fakulte Akadémie múzických umení v Prahe. Vedúcim ročníka bol prof. Miloš Nedbal, spolužiakmi Dana Batulková, Dagmar Čárová, Alena Špačková, Miroslav Babuský, Petr Bednář, Bohumil Klepl, Antonín Navrátil a Dušan Sitek.
Profesijná dráha
Ešte pred štúdiom DAMU začínal v chomutovskom Divadle na rynku (amatérske divadlo poézie, v rokoch 1973-1977), s ktorého súborom sa zúčastnil napr. súťažných prehliadok Wolkerov Prostějov a Celoštátna prehliadka mládeže v Strážnici. V rokoch 1974-1977 bol členom amatérskeho činoherného Divadelného súboru Karel Čapek v Chomutove, v ktorého radoch pozbieral ceny za herecký výkon na prehliadkach amatérskeho divadla v Chomutove, Radoniciach, Kadani a Svitavách. V rokoch 1976-1977 tiež hosťoval ako záskok v Divadle pracujúcich v Moste.
V rokoch 1979-1981 vystupoval v rámci študentských predstavení na školskej scéne DAMU v divadle Disk. V hre E. F. Buriana Vojna reprezentoval v portugalskej Coimbre na festivale divadelných škôl. Aj počas základnej vojenskej služby v Lešanoch v rokoch 1982-1983 naštudoval s divadlom poézie hru Sergeja Jesenina Píseň o velikém pochodu a so súborom dosiahol víťazstvo v Armádnej súťaži umeleckej tvorby (ASUT) a dvoch cien v recitačnej súťaži Wolkerův Prostějov.
Po štúdiu získal stále angažmán v pražskom Divadle E. F. Buriana, kde účinkoval desať sezón v rokoch (1981-1991). Účinkoval v 66 premiérach a viac než 2000 predstaveniach. Medzi jeho hereckých partnerov patrili Milena Dvorská, Miriam Kantorková, Ljuba Krbová, Jaroslava Obermaierová, Dana Hlaváčová, Josef Větrovec, Tomáš Töpfer, Pavel Trávníček, Ondřej Vetchý, Pavel Kříž, Jiří Langmajer a ďalší. Získal Cenu Českého literárneho fondu za herecké výkony v roku 1986. Od Nežnej revolúcie pôsobil aj vo vedení divadla; po odchode Jaromíra Pleskota sa neúspešne zúčastnil konkurzu na riaditeľa divadla.
V rokoch 1985-1987 režijne spolupracoval s ochotníckym súborom Přemysl v Jílovom pri Prahe a v rokoch 1986-1991 učil herectvo na 1. a 2. stupni Ľudovej školy umenia v Prahe, kde tiež režíroval školské inscenácie.
V priebehu 80. rokov hral aj v 130 televíznych inscenáciách a v 14 filmoch. Po uzavretí Divadla E. F. Buriana Jiří Hromada vplyvom svojho angažmán v gay a lesbickom hnutí obmedzil divadelnú činnosť na záskoky v pražskom Divadle Rokoko a venoval sa dabingu.
Od roku 2001 je hercom na voľnej nohe. Účinkoval v 550 rozhlasových hrách a reláciách a v rámci dabingu nahovoril podľa vlastného životopisu viac než 5200 rolí.
Verejné aktivity
náhľad|Jiří Hromada na krajskej konferencii SZ v apríli 2008 Vo februári 1990 sa stal spoluzakladateľom Hnutia za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov (HRHO), medzi rokmi 1991-2000 predsedal Združeniu organizácií homosexuálnych občanov (SOHO) v ČR, ktoré celkovo zastrešovalo na štyridsať regionálnych organizácií. V rokoch 2001 -2006 bol predsedom Gay iniciatívy v ČR (nástupníckej organizácii SOHO v ČR).
Pôsobil alebo pôsobí ako člen Výkonného výboru Národnej komisie pre boj s HIV / AIDS Ministerstva zdravotníctva ČR (1995 -2004), člen Výboru pre občianske apolitické práva Rady vlády pre ľudské práva (1999-2004), člen Komisie pre posudzovanie štátnej dotácie na úseku prevencie HIV / AIDS Ministerstva zdravotníctva ČR (2005-2008), člen pracovnej skupiny pre otázky sexuálnych menšín ministerky pre ľudské práva a národnostné menšiny (2007 -2009), člen Výboru pre sexuálne menšiny Rady vlády pre ľudské práva (2009-doteraz) a člen správnej rady Domu humanity v Moste (1998-doteraz).
V rokoch 2007-2008 bol šéfom tímu poradcov ministerky vlády ČR Džamily Stehlíkovej. V roku 2008 dostal cenu portálu Colour Planet za mimoriadny prínos pre LGBT minoritu.
Politická činnosť
V júni 1990 neúspešne kandidoval do Snemovne národov Federálneho zhromaždenia za Hnutie za občiansku slobodu (HOS).
V apríli 2008 ohlásil záujem kandidovať do Senátu Parlamentu ČR za Stranu zelených. Z kandidatúry však 1. júla 2008 zo zdravotných dôvodov odstúpil.
V parlamentných voľbách, ktoré mali prebehnúť v októbri 2009, figuroval na 7. mieste pražskej kandidátky Strany zelených. V roku 2010 bol zvolený na tretie miesto pražskej kandidátky SZ pre riadny termín volieb do poslaneckej snemovne.
Saint-Savin (kantón, Gironde)
Saint-Savin je francúzsky kantón v obvode Blaye v departemente Gironde v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 16 obcí.
Mária Anna Falcká (1667 – 1740)
Mária Anna Falcká (, ; * 28. október 1667, Düsseldorf, Nemecko – † 16. júl 1740, Guadalajara, Španielsko) bola ako druhá manželka Karola II. v rokoch 1689 až 1700 španielskou kráľovnou.
Detstvo
Mária Anna sa narodila v zámku Benrath ako dvanáste dieťa Filipa Vilima, kurfirsta Palatinatu, a jeho manželky Alžbety Amálie. Jej rodina bola veľmi početná – pochádzala zo 14 detí.
Detstvo strávila v Neuburgskom zámku spolu so svojimi sestrami Máriou Sofiou, Dorotou Sofiou a Hedvigou Alžbetou, kde na ich výchovu a vzdelanie dohliadala vychovávateľka pani von Klauová. Blízka rodina ju volala „Mariandl“. Máriu Annu opisovali ako povýšeneckú, márnomyseľnú, autoritatívnu a sebeckú.
Mária Lujza Orleánska, prvá manželka španielskeho kráľa Karola II., zomrela bezdetná dňa 12. februára 1689. Karol II. si Máriu Annu vybral za svoju druhú manželku. Pravdepodobne k tomu prispel aj fakt, že jej staršia sestra, Eleonóra bola manželkou rímskonemeckého cisára a rakúskeho arcivojvodu Leopolda I., a to by pomohlo posilniť vzťahy medzi španielskou a rakúskou vetvou Habsburgovcov.
Svadba so španielskym kráľom
Svadba Márie Anny sa konala 28. augusta 1689 v Ingolstadte v Nemecku a bola to tzv. svadba v zastúpení. Svadby sa zúčastnilo niekoľko významných hostí, okrem iných napríklad švagor Márie Anny, cisár Leopold, a jej sestra Eleonóra. Mária Anna sa však vydala do Španielska až niekoľko mesiacov po svadbe, a to až na jar roku 1690. Oficiálna svadba sa konala 14. mája 1690 v San Diego, čo je neďaleko Valladolidu. No aj toto manželstvo zostalo bezdetné, čím sa potvrdilo, že kráľ mal zdravotné problémy.
Manželstvo
Mária Anna sa počas obdobia, kedy bola kráľovnou, podieľala na intrigách na španielskom kráľovskom dvore. Snažila sa o to, aby sa jej synovec Karol VI. Habsburský stal ďalším španielskym kráľom. Aj táto jej snaha bola príčinou jej zlého vzťahu so svokrou, Kráľovnou matkou, Máriou Annou Habsburskou, ktorá presadzovala na trón svojho pravnuka Jozefa Ferdinanda Bavorského.
Mária Anna bola všeobecne na kráľovskom dvore veľmi neobľúbená. Dôvodom bol, okrem iného, aj jej veľmi nákladný spôsob života, pričom veľa finančných prostriedkov posielala svojej rodine. Dokonca aj vzácne obrazy zo španielskej umeleckej zbierkye posielala svojim nemeckým príbuzným.
Vdova
right|thumb|Portrét Márie Anny na koni. Manžel Márie Anny zomrel 1. novembra 1700 v Madride a vo svojej poslednej vôli uviedol, že jeho manželka má nárok na každoročný finančný príspevok a vyslovil želanie, aby jeho nástupca s ňou zaobchádzal s rešpektom. Ale nový kráľ Filip V. prikázal Márie Anne opustiť Madrid ešte predtým, ako do mesta sám vstúpi. Vdova po kráľovi nemala inú možnosť ako mesto opustiť a usadila sa neďaleko mesta Toledo, kde žila v starom a tmavom hrade Alcazar. Počas obdobia, kedy tu žila, poslala niekoľko listov svojej rodine, v ktorých žiadala o pomoc. Na začiatku roku 1701 jej starší brat Johann Wilhelm, kurfirst Palatínu adresoval cisárovnej Eleonóre nasledujúci list:
Posledné roky života a smrť
Nepriek tomu musela Mária Anna naďalej zostať v starom Alcazare v Tolede. O dva roky neskôr, v roku 1706, sa zmenila jej situácia, keď jej synovec arcivojvoda Karol VI. Habsburský obsadil so svojou armádou mesto Toledo. Máriu Annu táto udalosť veľmi potešila a synovca s armádou privítala, čo bol dôvod, prečo ju kráľ Filip V. vykázal o niekoľko rokov neskôr zo Španielska. Vtedy sa Mária Anna usadila v Bayonne vo Francúzsku, kde žila niekoľko nasledujúcich desaťročí. V roku 1739, keď bola už stará a mala podlomené zdravie, sa konečne vrátila do Španielska. Zostala bývať v paláci Infantado v Guadalajare, kde nakoniec aj 16. júla 1740 zomrela. Pochovaná je v kráľovskej hrobke El Escorial.
Gennes-Ivergny
Gennes-Ivergny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kravské meno
Kravské meno je zoonymum pre samicu tura domáceho, ktorá sa už aspoň raz otelila.
Pomenúvanie kráv na Slovensku siaha do dávneho obdobia. Najstaršie mená kráv, ktoré sú písomne doložené sú v slovenčine známe od 16. storočia. Išlo o protokol Liptovskej stolice z roku 1588. V začiatkoch bola prevládajúcou motiváciou pre určenie mena kravy jej farba. Až neskôr sa začali dávať mená podľa pôvodu predkov danej kravy alebo súčasného vlastníka. Neskôr sa začali dávať aj krstné ženské mená, ktoré neboli príliš frekventované. Výskum kravských mien je dôležitý z hľadiska spoznávania histórie jazyka a jeho nárečí (najmä z oblasti lexiky a slovotvorby), rovnako ako aj pri spoznávaní staršieho spôsobu života a rozmýšľania.
Základné členenie kravských mien je na:
Kravské meno a dojivosť
thumb|Dojenie kravy Výskumníci Catherine Douglasová a Peter Rowlinson z Newcastle University v ich štúdii zahŕňajúcej 516 farmárov zistili, že kravy, ktoré majú meno, majú o 3,4 % vyššiu dojivosť ako kravy, ktoré meno nemajú.
Hnutie Nazaret
Hnutie Nazaret alebo ľudovo beňovci (podľa zakladateľa) je katolícke laické hnutie pôsobiace na území Slovenska. Založil ho saleziánsky kňaz Ján Augustín Beňo v 50. rokoch 20. storočia ako reakciu na snahu komunistického režimu zlikvidovať katolícku Cirkev. Hlavným cieľom hnutia je pôsobenie medzi mládežou a v rodinách. Beňo a jeho spolupracovníci pripravovali prednášky a duchovné cvičenia pre rodičov s cieľom naučiť ich kresťansky vychovávať svoje deti. Dôležitá bola autorita kňazov ako duchovných vodcov, ktorí sú s rodinami v pravidelnom kontakte a usmerňujú ich duchovný aj svetský život.
Postupne začalo hnutie Nazaret nadobúdať rysy sekty: od členov sa vyžadovala absolútna poslušnosť duchovnému vodcovi, duchovné vedenie sa zneužívalo na psychologickú manipuláciu, objavila sa snaha obmedziť kontakt členov s vonkajším svetom (zákaz televízie, rádia, telefónu; členom hnutia sa neodporúčalo čítať inú literatúru ako literatúru hnutia). V rodinnom živote hnutie presadzovalo prísne hierarchické usporiadanie rodiny (žena musí byť absolútne podriadená mužovi). Vodcovia hnutia násilným spôsobom zasahovali do výberu životného partnera mladých členov a do intímneho života manželov. Sexualita sa spájala len s mnohopočetným rodičovstvom, zodpovednosť za možné pohoršenia v pohlavnej oblasti sa často zvaľovala výlučne na ženy, propagovala sa plodnosť do krajnosti, pričom zdeformovaná otvorenosť počatiu skĺzla do odmietania prirodzených metód. Odchod z hnutia sa považoval za ohrozenie vlastnej spásy a ostatní členovia hnutia museli s odídencom okamžite prerušiť styky.
Po páde komunizmu chcelo hnutie Nazaret získať pre svoju činnosť cirkevné schválenie. Teologická komisia Konferencie biskupov Slovenska vydala 1. októbra 2002 dokument Výhrady k hnutiu Nazaret, v ktorom hnutiu vyčíta hlavne autoritatívne prvky a snahu o izoláciu svojich členov. Po konzultácii s Pápežskou radou pre laikov malo nasledovať päťročné skúšobné obdobie. Ján Beňo však 7. novembra 2004 vylúčil z hnutia 14 kňazov, ktorí sa pokúšali realizovať pripomienky Pápežskej rady. Hnutie bolo následne 17. januára 2005 dekrétom biskupa Rudolfa Baláža zrušené. Konferencia biskupov Slovenska vyjadrila dňa 9. novembra 2005 nesúhlas s jeho činnosťou. Napriek defektom v činnosti hnutia a konntroverzným názorom boli dekréty Vatikánom – Kongregáciou pre zasvätený život a Pápežskou radou pre laikov v decembri 2005 anulované a hnutie ďalej legálne pôsobí v krajinách strednej Európy. Podľa vyjadrení člena Pápežskej rady pre laikov profesora Guzmána Carriquiryho, počas návštevy slovenských biskupov „ad limina“ v roku 2007 „hnutie Nazaret doteraz nebolo uznané Svätou Stolicou.“
Napriek tomu Hnutie Nazaret stále existuje a chce byť užitočným v Cirkvi v súčasnom svete. Aj preto pokračujú každoročné návštevy jeho troch zložiek – Združenie rodín Nazaret, Sekulárny inštitút Betánia a Združenie kňazov Nazaret – na Kongregácii pre Inštitúty zasväteného života a spoločnosti apoštolského života a Pápežskej rade pre laikov – v súčasnosti Dikastérium pre laikov rodinu a život.
V roku 2015 patrilo popri inom medzi ich povzbudenia, aby oslovili slovenských biskupov a informovali ich o stave troch zložiek, o  ochote otvárať sa, meniť čo nie je správne a v súčinnosti s nimi sa aktívnejšie zapájať do duchovného úsilia na Slovensku. Okrem otvorenosti pred biskupmi sú otvorení pre všetkých ľudí dobrej vôle i pre spoluprácu aj s inými cirkevnými spoločenstvami. Jednou z ciest ako predstaviť súčasný život Hnutia Nazaret je aj sprístupnenie webovej stránky."
Pavol Szinyei Merse
Pavol apoštol Krištof Augustín Ulrich Félix Szinyei Merse alebo Pavol Sinei Merše de Szinye (po nemecky Paul von Szinyei-Merse, po maďarsky Szinyei Merse Pál) (* 4. júl 1845, Chminianska Nová Ves – † 2. február 1920, Jarovnice) bol uhorský maliar slovenského pôvodu.
Narodil sa v Chminianskej Novej Vsi do šľachtickej rodiny Félixa Merse de Szinye (teda Merse zo Svinie) a Valérie, rod. Jekelfalussy ako tretie dieťa z osmich tohto páru. Pokrstený bol štyri dni po narodení vo farnosti Svinia menami "Paulus Ap(ostolus) Cristophorus Augustinus Udalricus Felix"; Augustín podľa krstného otca - Augustína Mariássyho, Félix podľa otca.
Maliarstvo študoval na Akadémii v Mníchove. Patril k priekopníkom impresionizmu v Uhorsku a celej strednej Európe.
Angažoval sa aj politicky. V roku 1896 bol zvolený do uhorského snemu za vládnu Liberálnu stranu vo volebnom okrsku Lipany, kde sa usiloval o modernizáciu vzdelávania.
Pochovaný je na cintoríne v Lipanoch
Emil Abderhalden
Prof. Emil Abderhalden (* 9. marec 1877, Oberuzwil – † 5. august 1950, Zürich) bol švajčiarsky biochemik a fyziológ.
Životopis
Narodil sa v dedine Oberuzwil, v kantóne Sankt Gallen vo Švajčiarsku. Od roku 1895 študoval medicínu na Univerzite v Bazileji, kde v roku 1902 získal doktorát. Potom študoval v laboratóriách Emila Fishera a pracoval na Berlínskej univerzite. V roku 1911 odišiel na Univerzitu v Halle, kde učil fyziológiu na lekárskej škole.
Počas prvej svetovej vojny sa usadil v detskej nemocnici kde organizoval transport zle živených detí do Švajčiarska. Následne sa vrátil k svojmu výskumu a začal študovať metabolizmus a chémiu potravín.
Abderhalden zomrel v Zürichu vo veku 73 rokov. Je pochovaný na cintoríne Fluntern.
Význam
Emil Abderhalden je zakladateľom modernej trofológie (náuky o výžive). Zaoberal sa metabolizmom, bielkovinami, vitamínmi a hormónmi. Objavil prvý laboratórny tehotenský test, tzv. Aberhaldenovu reakciu, test na dôkaz prítomnosti cystínu v moči, objasnil príčinu Abderhalden-Kaufmann-Lignacovho syndrómu, autozomálne recesívne dedičnej choroby obličiek.
Bol profesor na univerzitách v Berlíne, Halle a Zürichu, prezident Nemeckej akadémie vied. Založil niekoľko odborných časopisov a bojoval proti alkoholizmu.
Casina
Casina môže byť
Richard Abegg
Richard Wilhelm Heinrich Abegg (* 9. január 1869, Gdansk – † 3. apríl 1910, Tessin) bol nemecký fyzikálny chemik a priekopník vo valenčnej teórii.
Abegg sa v roku 1897 stal profesorom chémie na Univerzite v Breslau a o dva roky neskôr riaditeľom chémie na Technickej akadémii v Breslau. Zo svojich štúdií vyvodil najstabilnejšiu elektrónovú konfiguráciu prvkov zvanú oktetové pravidlo. Aby bol atóm najstabilnejší, musí mať 8 elektrónov vo valenčnej vrstve, čo je konfigurácia, ktorú majú vzácne plyny.
Ján Mathé
Ján Mathé (* 14. jún 1922, Košice – † 5. jún 2012, Košice) bol slovenský sochár.
Životopis
V roku 1967 mal aj on aj jeho manželka automobilovú nehodu. Ján ostal v kóme niekoľko týždňov a takmer všetko sa musel učiť postupne od začiatku. V priebehu rokov po autonehode Mathé stvoril svoje majstrovské a vrcholné dielo – Plod života.
V roku 1984 vystvavoval prvý krát v Slovenskej národnej galérii a o dva roky neskôr vo Východoslovenskej galérii. V roku 1998 bola otvorená retrospektívna výstava jeho tvorby vo Vodných kasárňach Slovenskej národnej galérie v Bratislave. V roku 2007 mu bola udelená Cena mesta Košice. Výstavu pod názvom Ján Mathé & Pocty pre Jána Mathého uskutočnili v roku 2010 v Považskej galérii umenia v Žiline.
Vrámci projektu Košice - Európske hlavné mesto kultúry 2013 bolo dňa 19. januára 2013 po ňom pomenované bývalé Námestie nádeje na križovatke Hlinkovej ulice a Národnej triedy v Košiciach na Námestie Jána Mathého.
Diela (výber)
Nasledujúci zoznam charakterizuje výber niektorých diel:
Correggio
Correggio môže byť:
S1
S1 môže byť:
Saint-Pierre-Toirac
Saint-Pierre-Toirac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Evenkovčina
Evenkovčina je jazyk Evenkov. Patrí medzi mandžusko-tunguzské jazyky altajskej jazykovej rodiny. Hovorí nim už len niekoľko desiatok tisíc ľudí v Rusku, Mongolsku a Číne.
Pozor na zámenu s jazykom evenčina.
San Clemente
San Clemente môže byť:
Evenkovia
thumb|tradičný príbytok Evenkov v etnografickom múzeu ([[Ulan Ude)]] Evenkovia alebo zastarano Tunguzi sú národnosť žijúca medzi Ochotským morom a Jenisejom; Evenkovia žijú aj v Číne a Mongolsku. Ich počet sa odhaduje na 67 000.
Evarist
Svätý Evarist bol 5. rímskym pápežom (medzi rokmi 97/100 až 105/109) a teda štvrtým v rade rímskych biskupov, ktorých ustanovili svätí Peter a Pavol. Predpokladá sa, že počas jeho úradu zomrel Ján (apoštol) čo značilo koniec Apoštolského Veku.
Podľa dostupných poznatkov bol Grék; niektoré pramene ako jeho vlasť uvádzajú rodisko Ježiša Krista Betlehem. Bol synom židovského otca menom Judah. Libériov katalóg zo 4. storočia ho nazýva Aristus. Na kresťanskú vieru sa obrátil zásluhou svojho predchodcu Klimenta I., po ktorého zatknutí prebral úlohu vedenia cirkvi.
O Evaristovi chýbajú zmienky o jeho živote pred nástupom na Petrov stolec. Pripadla mu úloha viesť cirkev v čase, keď značne rástol počet veriacich. Z tohto dôvodu rozdelil Rím na samostatné farnosti a každej pridelil titul, najčastejšie podľa mena niektorého z kresťanských mučeníkov. V každej z farností ustanovil jeden chrám, ktorý sa stal sídelným svätostánkom povereného hodnostára.
S Evaristovým pontifikátom sa spája niekoľko významných cirkevných nariadení - zriadil napr. zbor siedmich diakonov, a pridelil im úlohy pomáhať biskupom pri šírení evanjelia. Okrem toho napr. ustanovil, že manželský zväzok kresťanov môže požehnať iba kňaz.
Podrobnosti okolo jeho smrti nie sú jasné. V Liber Pontificalis sa o ňom píše, že bol korunovaný mučeníctvom aj keď v Rímskom martyrológiu sa nachádza bez mučeníckeho titulu. Evaristus bol pochovaný tak ako veľa ďalších pápežov v hrobke svätého Petra pod Bazilikou svätého Petra.
Evaristovu podobizeň môžeme vidieť pri zhliadnutí série pápežských portrétov v Sixtínskej kaplnke či pri pohľade na jeho sochu v portiku Bazilike svätého Petra.
Jeho sviatok sa slávi 26. októbra.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jakušovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jakušovce v okrese Stropkov.
Hertz (jednotka)
Hertz (Hz) je odvodená jednotka frekvencie v sústave SI. Jednotka je pomenovaná podľa profesora Heinricha Rudolfa Hertza, bádateľa v oblasti elektromagnetických vĺn.
Jednotka vyjadruje, koľko pravidelných dejov sa odohrá za jednu sekundu. Jeden hertz jednoducho znamená „jedenkrát za sekundu“ (1/s, s−1); 100 Hz znamená „stokrát za sekundu“, atď. Jednotka sa môže použiť na popis ľubovoľného periodického deja – napríklad hodiny tikajú s frekvenciou 1 Hz, ľudské srdce môže biť s frekvenciou 1,2 Hz. Frekvencia náhodných dejov, ako je rádioaktívny rozpad, je vyjadrená v jednotkách Becquerel.
V staršej literatúre sa môžete dočítať o cykloch. Napríklad o prijímačoch na dvadsiatich kilocykloch.
Meno hertz bolo prijaté organizáciou CGPM (Conférence générale des poids et mesures) v roku 1960, nahradilo predchádzajúce meno tejto jednotky, cyklov za sekundu (cycles per second – cps), spolu s príslušnými násobkami (kilocykly, megacykly a tak ďalej). V bežnom použití nahradil hertz meno cykly za sekundu od roku 1970.
Fiala
Priezvisko Fiala nosilo viacero osôb:
Willis Eugene Lamb
Willis Eugene Lamb (* 12. júl 1913, Los Angeles, Kalifornia, USA - † 15. máj 2008, Tucson, Arizona) bol americký fyzik.
V roku 1955 dostal Nobelovu cenu za fyziku za objavy týkajúce sa jemnej štruktúry spektra vodíka. V tom istom roku dostal Nobelovu cenu za fyziku aj Polykarp Kusch. Spolu s ním Lamb dokázal presne určiť niektoré elektromagnetické vlastnosti elektrónu, najmä jeho magnetický moment.
Fiumicello
Fiumicello môže byť
Eveni
Eveni alebo staršie Evenovia alebo zastarano Lamuti je národnosť na východe Sibíri v Jakutsku, v Magadanskej a Kamčatskej oblasti Ruska. Hovoria evenčinou. Ich počet sa odhaduje na 20 000. Sú blízki Evenkom etnickým pôvodom i kultúrnymi zvykmi.
Burmerange
Burmerange je byvalá luxemburská obec, ktorá sa nachádzala v kantóne Remich v okrese Grevenmacher.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dejiny
Od 1 januára 2012, byvalé obce Burmerange a Wellenstein sú pripojené k obci Schengen. Remerschen je nové sídlo obci.
Obyvateľstvo
Burmerange má 1054 obyvateľov (2011).
Graf vývoja obyvateľstva:
Ekonomika
S 1.95% bolo v Burmerange nezamestanosť nižšia o 5.02 % ako luxemburský priemer v roku 2010.
Dyddiau Du/Dark Days
náhľad|John Cale v roku 2011 Dyddiau Du/Dark Days je audiovizuálne inštalačné dielo waleského hudobníka a hudobného skladateľa Johna Calea. Hlavnou inšpiráciou pre tento projekt mu bola strata jeho rodného jazyka a vyrovnanie sa s nej.
Pôvodne bolo vytvorené pre päťdesiatytretí ročník prehliadky moderného umenia Biennale di Venezia v Benátkach, kde John Cale zastupoval Wales. Dielo, ktoré tu bolo premietané od 3. júna do 22. novembra, zachytáva Caleov vzťah k Walesu, waleskému jazyku a tiež odhaľuje problematiku komunikácie a jedinečnosti bardskej tradície krajiny. Obsahuje napríklad zábery z jeho rodného domu a okolitých bridlicových lomov. Projekcia filmu prebiehala na piatich obrazovkách. Celá prezentácia bola dlhá 46 minút a bola previazaná rôznymi hudobnými záznamy. Vo filme sú počuť napríklad zvuky davu pri ragbyovom zápase.
Dielo je rozdelené do štyroch častí nazvaných Maes-Y-Wern, Send Me Away, Dreaming in Vertigo a The Making of Unpretty. Začiatok filmu zachytáva Johna Calea hrajúceho na klavír vo veľkej miestnosti, nasleduje presun do prírody. Tu sa Cale nachádza v miestach zaniknutého bridlicového lomu. Nasledujúca časť zobrazuje Caleov prázdny rodný dom v dedine Garnant a Cale pri tom rozpráva o svojom detstve, kedy napríklad nemohol hovoriť s anglicky hovoriacim otcom, pretože on sám vedel iba walesky.
Po premiére v Benátkach bolo dielo predstavené tiež v ďalších mestách v rôznych krajinách. Prvýkrát sa tak stalo 22. januára 2010 v rámci festivalu MONA FOMA v Hobarte v Austrálii a nasledovali dve predstavenia (9. a 10. júla 2010) v Essene v Nemecku. Od 8. októbra do 7. novembri toho istého roku potom bolo k videniu v múzeu National Waterfront Museum v Swansea, v dňoch 25. marca až 3. apríla 2011 v múzeu bridlice v Llanberis na severe Walesu a od 9. júla do 2. októbra 2011 potom v národnom múzeu v Cardiffe.
Lavesove fázy
Lavesove fázy sú fázy so stechiometrickým vzorcom AB2 kde atómy typu A sú usporiadané tak ako v diamantovej (Pearsonov symbol cF8, strukturbericht označenie A4), hexagonálnej diamantovej (hP4,prototyp -hexagonálny diamant) alebo moissanitovej (hP8, prototyp CSi) štruktúre a atómy typu B vytvárajú okolo atómov typu A tetraédre. Medzi prototypy Lavesových fáz sa však zaraďuje aj trojprvková fáza Mg0.5Sn0.5Cu2 – ide o modifikáciu fázy MgCu2
Prototypy Lavesových fáz
Lavesové fázy patria medzi tzv. topologicky tesne usporiadané fázy. Topologicky tesne usporiadané fázy sú také, ktoré vytvárajú tesne usporiadané roviny atómov, tie sú však od seba navzájom relatívne ďaleko.
Spomínaná fáza Mg0.5Sn0.5Cu2 sa označuje ako C15b
Saint-Projet (Lot)
Saint-Projet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sérotonín
Sérotonín alebo serotonín, chemicky 5-hydroxytryptamín, skrátene 5-HT je derivát aminokyseliny tryptofánu. Primárne sa nachádza v tráviacej sústave, krvných doštičkách a centrálnej nervovej sústave zvierat, vrátane človeka. Pôsobí ako neurotransmiter, teda pomáha pri prenose nervových signálov a vazokonstriktor, teda je látkou, ktorá pôsobí zužovanie ciev. Ovplyvňuje proces spánku a termoregulácie. Často je zjednodušene považovaný za hormón, ktorý prispieva k pocitu pohody a šťastia. Nedostatok sérotonínu sa prejavuje sklesnutou náladou, depresiou a poruchami spánku.
Metabolizmus
Serotonín vzniká z aminokyseliny tryptofánu. Ďalej sa potom premieňa na melatonín a mnohé metabolity rastlín, napríklad psilocybín, auxín, gramín alebo kyselinu lysergovú.
Sérotonínergický systém
V súčasnosti poznáme minimálne sedem receptorov a niekoľko podtypov receptorov pre sérotonín. Okrem 5-HT3, ktorý je tvorený Na+/K+ iónovým kanálom, sú ostatné spriahnuté s G-proteínom. Sérotonínové dráhy vplývajú na spánok, cirkadiánny rytmus, náladu, termoreguláciu a príjem potravy. Väzba dietylamidu kyseliny lysergovej (LSD) a niektoré deriváty tryptamínu spôsobujú pri väzbe na 5-HT2 receptor halucinácie. Predpokladá sa, že sérotonín zohráva úlohu v patofyziológii depresie, úzkosti, migrény a schizofrénie. Pacienti s depresiou majú v mozgovomiechovom moku zníženú hladinu 5-hydroxyindoloctovej kyseliny, hlavného metabolitu sérotonínu. Látky, ovplyvňujúce spätné vychytávanie serotonínu sú účinné antidepresíva, hoci ich plný účinok sa zvyčajne prejaví o 4-6 týždňov a tieto antidepresíva vyvolávajú aj relatívne výrazný anxiolytický účinok.
Radošinka
Radošinka je riečka na západnom Slovensku, preteká územím okresov Topoľčany a Nitra. Je to pravostranný prítok Nitry, má dĺžku, priemerný prietok (ústie) je /s a povodie zaberá plochu. Je tokom IV. rádu, priemerná lesnatosť povodia je len 10%.
Prameň
Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Krahulčie vrchy, pod Zlatým vrchom v nadmorskej výške cca