cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Focke-Wulf Ta 152
Ta 152 H
Čoskoro po V1 – 12. júla 1944 – vzlietol aj prvý z piatich prekonštruovaných lietadiel Höhenjäger 2. Išlo o Fw 190 V33/U1 (W.Nr.0058, GH+KW) s motorom Junkers Jumo 213 E-1, poháňajúcim trojlistú drevenú vrtuľu VS 9, s pretlakovou kabínou, predĺženým trupom ( vpredu a vzadu), kvapkovitými krytmi trupových kanónov MG 151 kalibru  umiestnených pred štítkom kabíny (ktoré však neboli inštalované), teleskopickým zameriavačom ZFR a krídlom verzie H pretiahnutého tvaru. Nasávanie vzduchu do kompresora sa nachádzalo na pravej strane motorového krytu. Krídlo malo rozpätie 14,50 metra a malo zvláštnu konštrukciu. Hlavný nosník, ktorý bol z ocele (kvôli nedostatku ľahkého hliníka), viedol od jedného záchytného bodu podvozku k druhému, zadný nosník bol však po celej dĺžke krídla. Zvyšok krídla vypĺňalo množstvo rebier a pozdĺžnych výstuh. Kvôli zväčšenému rozpätiu sa korene podvozku posunuli o smerom k vonkajším okrajom. Tento prototyp ešte lietal bez výzbroje.
Bohužiaľ nasledujúceho dňa pri druhom lete sa stala nehoda, pri ktorej bol stroj iba po 36 letových minútach úplne zničený. V dôsledku nehody napísal 18. júla veliteľ skúšobného strediska v Rechline Oberst Edgar Petersen firme Focke-Wulf list, v ktorom podčiarkuje nutnosť pozdržania sériovej výroby Ta 152 a vykonanie ďalších testov prvých dvanástich predsériových strojov. Zmieňoval sa tiež o tom, že ťažisko lietadla sa nachádza príliš vzadu.
V Langenhagene medzitým prebiehali letové skúšky prototypu V1, ktorý vzlietol konečne až 21. novembra a pilotoval ho Hans Sander. Skúšky sa čím ďalej tým viac preťahovali. Spôsobila to náročná situácia v Nemecku v tomto období vojny. Ako spomína šéf skúšobných pilotov firmy Focke-Wulf Ing. Hans Sander: „V tej dobe nebolo možné robiť s lietadlom Ta 152 viac letových skúšok, čo bolo spojené s celkovou situáciou v Nemecku. Ľudia mali hlad, žili v zime a trpeli nedostatkom spánku. Prízemné útoky Thunderboltov, Lightningov a Mustangov a nálety bombardérov na Berlín (formácie prelietavali nad Langenhagenom) a tiež na samotný Langenhagen spôsobovali časté letecké poplachy. K tomu sa pridávali navyše dopravné ťažkosti. Náhradné diely a vybavenie bolo nutné dovážať po železnici, na bicykloch a potom doniesť jednoducho na ramenách. Vyše dvoch mesiacov sme používali vodu z požiarnej nádrže. Jägerstab si všímal jedine čo najvyššieho počtu dodaných lietadiel a výsledkom toho bolo, že väčšina z nich opúšťala továrne bez nutného vybavenia a iba po jedinom krátkom skúšobnom lete, čo bolo spôsobené obmedzenými zásobami paliva.”
Druhý prototyp Fw 190 zapojený do programu Ta 152 pod označením Fw 190 V30/U1 (W.Nr.0055, GH+KT) bol zalietaný 6. augusta 1944. Pri výškových testoch 23. augusta 1944 sa vznietil motor. Oheň sa našťastie nerozšíril a tak ho Hans Sander doviedol až k zemi. Pri núdzovom pristávaní v Langenhagene zachytil krídlom o zem a lietadlo úplne zničil.
Prebehli celkom štyri pokusy o výškové lety, a zakaždým skončili predčasne pre poruchu turbokompresora. V závislosti od typu motora mal turbokompresor dva stupne s priechodným chladením buď medzichladičom alebo vstrekovaním MW 50 a tri rýchlosti. Problémy vznikali vždy pri treťom rýchlostnom stupni, ktorý nikdy nenaskočil. Navyše, vo výške nad príliš poklesol tlak paliva, pretože palivové pumpy nedokázali pracovať dostatočne rýchlo.
Tretí prototyp Fw 190 V29/U1 (W.Nr.0054, GH+KS), vykonal prvý skúšobný let 24. septembra 1944. Nemal už vypukliny na kryte pred kabínou pre prípadnú montáž dvoch MG 151/20 a konce krídel mal už definitívne bez oblúkov. Rozpätie tak nakoniec kleslo na. Velenie chcelo pre výškové lety používať talianske výškomery s dosahom do, ale nakoniec sa montovali opäť nemecké do. S týmto strojom dosiahol Ofw. Friedrich Schnier rekordnú výšku. Túto udalosť opisuje takto:
Schnier vykonal aj strmhlavé lety z výšky, aby získal čo najväčšiu maximálnu rýchlosť. Nameral až 0,96 M, ale to sa zdá byť predsa len priveľa. Poslednou známou informáciou o V29/U1 je hlásenie o jeho oprave v Langenhagene medzi 2. a 27. novembrom.
Štvrtý stroj z tejto série prototypov Fw 190 V32/U2 (W.Nr.0057, GH+KV) pilotovaný Hansom Sanderom preletel 15. augusta 1944 do Langenhagenu z Delmenhorstu, kde bol prestavaný v závodoch Focke-Wulf. Na prvý let z Delmenhorstu do Langenhagenu vzlietol 15. augusta 1944 o 9:27 ráno. Pilotoval ho Hans Sander. V novembri dostal nové krídlo použité z rozostavaného Fw 190 V25 (W.Nr.110025), ktorý sa staval ako náhrada za rozbitý V33/U1. Takto upravený vzlietol prvýkrát 15. novembra.
Piaty prototyp Fw 190 V18/U2 (W.Nr.0040, CF+OY) prvýkrát vzlietol 19. novembra 1944. O ňom panujú v histórii dodnes nezrovnalosti. Hoci pôvodne mal dostať motor DB 603, ale spomenuté problémy s ním vynútili zástavbu motora Jumo 213 E. Prvýkrát vzlietol pravdepodobne 1. alebo 12. augusta. Je ešte niekoľko známych informácií z ďalšieho obdobia. Správa hovorí o jeho lete 19. novembra 1944 z Adelheide do Langenhagenu, kde potom prebiehala od 25. novembra. do 7. decembra jeho oprava. 10. decembra ho zalietal pilot Märschel, ale už 23. decembra bol pri vzlete opäť poškodený, lebo sa zrazu prudko stočil doprava a poškodil zaťahovací mechanizmus pravej podvozkovej nohy. Počas opravy dostal stroj novú (pravdepodobne kovovú) chvostovú časť. V priebehu skúšok sa ale odtrhol poťah. Nakoniec skončil, zničený ustupujúcou nemeckou armádou, v rukách Kanaďanov. Šiesty prototyp, ktorý bol stavaný ako náhrada V33/U1 strateného pri nehode 13. júla 1944 (70 % poškodenie, nalietaných iba 36 minút), nebol dokončený a jeho krídla boli zabudované do Fw 190 V32/U2. Ten takto upravený podnikol prvý let 15. decembra 1944. Medzitým bol dokončený prototyp Ta 152 V2 (W.Nr.150002, CW+CB) a následne aj prototypy V3 (W.Nr.150003, CW+CC), V4 (W.Nr.150004, CW+CD) a V5 (W.Nr.150005, CW+CE). S V2 vzlietol Hans Sander 29. novembra1944. Ten istý pilot zalietal aj ostatné prototypy: V3 3. decembra, V4 17. decembra a aj V5, o ktorom sa nevie takmer nič. Ďalšie prototypy Ta 152 V27 (W.Nr.150030, pôvodne 150027) a V28 (W.Nr.150031, pôvodne 150028) zalietal až v roku 1945. V27 vzlietol 1. februára a a V28 až niekedy v marci.
Všetky prototypy boli podrobené ťažkým skúškam, ktoré značne sťažovala situácia Nemecka (hlavne nedostatok paliva) a fakt, že testovacie stredisko v Langenhagene ležalo na trase amerických bombardérov na Berlín, takže malo takmer denne návštevy sprievodných spojeneckých stíhačiek.
Testy na Fw 190 V29/U1 odhalili veľkú poruchovosť podvozku. Pravá noha vypadávala zo zámku, lebo dochádzalo ku vzpriečeniu prídavných dvierok podvozku, ale i po ich odstránení sa ľavá noha zasúvala rýchlejšie a vypnutá hydraulika už potom pravú nohu nedotiahla. Návrh nevypínať hydraulický systém pri zasunutí ľavej nohy neuspel, pretože tlak v hydraulike potom dosahoval hodnotu až 140 at! Piloti sa sťažovali aj na slabú smerovú stabilitu, pretože lietadlo uhýbalo pri plne vysunutých chladiacich klapkách do pravej strany.
Ta 152 V1 bol nakoniec použitý na pevnostné skúšky. Ta 152 V2 skončil rovnako. 3. decembra vzlietol Ta 152 V3 s oceľovými krídlami. Po ňom nasledovali, už v roku 1945, V4 a V5. I na týchto prototypoch dochádzalo k vypadávaniu pravej podvozkovej nohy, ktorá musela byť zasúvaná prudkým trhnutím stroja krátko po štarte. Ťažko viditeľné a ovládateľné klapky prietoku vzduchu chladičom motora boli nahradené automatickými, ktoré riadil termostat. Ďalšie ťažkosti spôsobovali nefunkčné pretlakové kabíny, neúmerná sila na krídelkách a pristávacie klapky. Pretlaková kabína mala udržať tlak rovný okoliu do výšky. Potom sa mala jeho hodnota ustáliť na 0,035 MPa a tak zostať až do výšky, kedy bol rozdiel 0,023 MPa. Pri prípadnom ďalšom stúpaní mala kabína udržať tlak vždy o 0,023 MPa vyšší ako bol okolitý tlak. Jumo 213 E tiež nedosahoval vypočítané výkony. Chybu našli po konzultácii Sandera s Junkersom v olejovej cirkulácii, a tak od augusta už bolo všetko v poriadku. Sander tlačil na Junkersa, aby zvýšil voľnobežné otáčky motora na 1700 ot/min. Junkers toto odmietol s odôvodnením, že by to výrazne ovplyvnilo životnosť motora. V októbri sa uvažovalo aj nad montážou vystreľovacích sedačiek, ale pre konštrukčné problémy ich montáže do existujúceho trupu sa od nich upustilo.
Predprodukčné H-0 boli objednané v továrni v Sorau, sériová výroba H-1 sa rozbehla v závode Focke-Wulf Cottbus 21. novembra 1944. Lietadlá zo Sorau mali dostať výrobné čísla 110001 až 110026 a označenia V1 až V26. Sériové mali pridelené čísla 150001 až 150037 a 150160 až 150168. Čísla 110001 až 110005 boli krátko na to zrušené a neboli nikdy postavené. Preto sa prvých päť prototypov vybralo z prvých H-0 (W.Nr.150001 až 150005). To vysvetľuje, prečo je bolo pre prototypy vyhradených 72 sériových čísiel ale naozaj ich bolo postavených iba 67.
Palivové nádrže mali objem 233 l (predná) a 362 l (zadná) a boli umiestnené pod kabínou. Nádrž oleja s objemom 72 l sa nachádzala pred kabínou. Rádiové vybavenie sa skladalo z FuG 16 ZY a FuG 25a IFF. Podvozok s rozchodom používal pneumatiky s rozmermi 740 x, bol ovládaný elektricky a zaťahovaný hydraulicky smerom k trupu. K jeho kompletnému prekrytiu v zatiahnutom stave slúžili malé prídavné plechy na centropláne. Zatiahnuteľné bolo aj ostrohové kolečko s pneumatikou 380 x. Celková hmotnosť stroja bola.
Letové testy ukázali nutnosť určitých úprav draku. Objavovali sa ťažkosti s hlavným podvozkom a s ovládaním klapiek chladiča umiestnených na motorovom kryte. Kormidlá reagovali v určitom rozsahu rýchlosti s istým oneskorením, pristávacie klapky sa vysúvali príliš dlho. Mnoho problémov naďalej spôsobovala pretlaková kabína, ktorá nedokázala udržať predpísaný tlak. Dôvodom bol nevhodný použitý tmel a nekvalitné gumové tesnenia. Čelný štítok skla bol rovnako nekvalitne spracovaný a spôsoboval ďalšie netesnosti. Od februára 1945 bolo tesnenie kokpitu prerobené a bola utesnená každá škára. Nastal však iný problém – kompresor spôsoboval značné prehrievanie vzduchu. Pre výšku bola teplota vzduchu vyrátaná na 82 °C! Jediným východiskom bolo zabezpečiť výmenu vzduchu medzi vnútrom a vonkajškom (čomu sa doteraz snažili zo všetkých síl zabrániť) alebo namontovať výmenník tepla. Nakoniec sa od pretlakovania kabíny upustilo u väčšiny lietadiel v službe. Netesnosti sa objavovali aj v systéme núdzového vysunutia podvozku a pristávacích klapiek, fungujúceho na stlačený vzduch.
Ta 152 H-1 bol v podstate identický s predsériovou verziou H-0, mal ale možnosť inštalácie prídavných nádrží a zariadenia MW 50. V krídle mal navyše šesť nádrží, z ktorých sa ľavá vnútorná používala pre MW 50 a mala objem 70 l (28 minút použitia), čo ale muselo stačiť, keďže Ta 152 H bol plánovaný ako výšková stíhačka. V trupe za pilotnou kabínou bola umiestnená nádrž zariadenia GM-1 na N2O s objemom 85 litrov. Celá pravdepodobne drevená chvostová časť bola nahradená ťažšou kovovou. To malo za následok spolu s montážou MW 50 a GM-1 nárast hmotnosti na. Prototypy verzie H-1 boli stroje Ta 152 V1,V2, V3, V5, V27 a V28. Sériová výroba sa začala v januári 1945 v továrni Focke-Wulf Cottbus (série 150001-150037, 150160-150168) a od marca tiež v licencii v továrňach Erla a GWF. Vieme však, že stroje s W.Nr.150023 a 150025 boli dokončené ako H-0, aj keď spadajú do rozsahov pre H-1. Pravdepodobne v továrni lietadlo vždy dokončili tak, ako im umožňovali zásoby súčiastok. Celkom vzniklo 46 strojov tejto verzie H-1. Vyrábali s aj niektoré jej varianty:
Ta 152 H-1/R11 – stíhačka pre každé počasie so smerovým autopilotom PKS 12, automatickým pilotom (Jägerkurssteuerung) LGW-Siemens K23, rádiokompasom FuG 125, VHF prijímačom signálu rádiomajáku a vyhrievaným zasklením kabíny. Jeden H-0 a veľká časť H-1 bola dokončená v tomto štandarde.
Ta 152 H-1/R21 – Begleitjäger alebo sprievodná stíhačka bez GM-1, ale s MW 50 s palivom v ľavej vnútornej nádrži, s autopilotom PKS 12 a rádiokompasom FuG 125.
Ta 152 H-1/R31 – lietadlá bez GM-1, namiesto ktorého bolo v motore závažie, so vstrekovaním MW 50 a zadnou nádržou naplnenou na 280 l.
Plánovala sa aj úprava Ta 152 H, zahŕňajúca 24-valcový motor Jumo 222 E/F so štvorlistou vrtuľou. Keďže krídla by neuniesli zvýšenú záťaž, museli by prejsť kompletnou prestavbou, na ktorú už nebol čas. Malo to byť stíhacie a stíhacie-bombardovacie lietadlo, schopné zvratu s preťažením šiestich G, vyzbrojené štyrmi MG 151 alebo dvomi MG 151 a dvomi MK 103. Rátalo sa aj s pretlakovou kabínou, čo bolo neštandardné vybavenie pre lietadlo určené do malých výšok. Vzletová váha bola vyrátaná na, čo bolo ďaleko nad nosnosť pôvodného podvozku. Celý projekt stál na motore Jumo 222, od ktorého sa očakával výkon až 3000 k. Hoci sa Junkers snažil, tento výkon sa mu nepodarilo ani zďaleka dosiahnuť. Sander spomína: „Letel som s 222 s 2000 k v Fw 191, ale viac sme z neho nedostali.”
Posledné varianty verzie H mali byť Ta 152 H-10, H-11 a H-12. Išlo o prieskumné lietadlá s inštalovanou kamerou Rb 20/30, 50/30 nebo 75/30, ktorých drak bol totožný s Ta 152 H-0 (H-10), H-1 (H-11) a H-2 (H-12). Od mája 1945 sa malo vyrábať 20 kusov mesačne. Vznikol iba prototyp verzie H-10 – Ta 152 V26 (W.Nr.150021, CW+CU), ktorý vzlietol v marci 1945.
Za povšimnutie stojí fakt, že pred spustením sériovej výroby Ta 152 H v Cottbuse 21. decembra 1944 nalietali jeho prototypy (V33/U1, V30/U1 a V29/U1) spolu iba 30 hodín a 52 minút. Medzi decembrom 1944 a januárom 1945 vyrobili 18 lietadiel Ta 152 H (W.Nr.150001-018) a medzi januárom a aprílom 1945 iba ďalších 24 strojov (W.Nr.150019-168), pretože produkcia sa pozdržala kvôli postupu Sovietov.
Ta 152 E
Súčasne s verziou H prebiehal u firmy Focke-Wulf vývoj prieskumnej verzie Ta 152 E (Aufklärer – prieskumník). Lietadlá Ta 152 E-0 a E-1 mali byť vybavené krátkymi krídlami verzie C (s rozpätím a nosnou plochou ), zatiaľ čo Ta 152 E-2 mal mať krídla so zväčšeným rozpätím pochádzajúce z verzie H (s nosnou plochou ). Všetky tieto varianty mali niesť kameru Rb 75/30 umiestnenú v zadnej časti trupu. V decembri 1944 boli dokončené dva prototypy verzie E-1 – Ta 152 V9 (W.Nr.110009) a V14 (W.Nr.110014). V9 vzlietol prvýkrát 14. januára 1945, V14 25. januára. Prototyp Ta 152 V26 mal byť vzorom varianty E-2. V polovici februára RLM rozhodlo odvolať objednávku špeciálnych prieskumných verzií lietadla Ta 152 a V26 prešiel k Ta 152 H-10. Focke-Wulf sa mal ďalej sústrediť len na vývoj prieskumných variantov verzií C a H.
Ta 152 C
Počiatočný záujem o výškový Ta 152 H zatienil ostatné štúdie, ale v dobe zalietavania prototypov sa rozbehli aj práce na Ta 152 Ra-1, ktorý bol vybraný ako vzor pre verziu Ta 152 C. Tá mala byť poháňaná motorom DB 603 a mala mať rozpätie krídel. Dva prototypy Fw 190 V20 a V21 boli v auguste 1944 pripravené k inštalácii nových motorov Daimler-Benz DB 603 L a po tejto úprave mali byť označené Fw V20/U1 a V21/U1. V20/U1 (nové označenie TI+IG) bol zničený už 5. augusta 1944 počas spojeneckého náletu na závody Focke-Wulf, takže nie je úplne isté, že dostal nový motor. V21/U1 bol 3. novembra 1944 dokončený a od 10. novembra sa podroboval letovým skúškam vo firme Daimler-Benz, kde aj dostal nový motor DB 603 LA a bol preznačený ako Fw 190 V21/U2 s novým kódovým označením TI+IH. Vyzbrojený bol štyrmi kanónmi MG 151/20 a jedným MK 108 strieľajúcim dutým hriadeľom motora. Zanedlho sa k programu Ta 152 C pripojili ešte dva prototypové stroje Fw 190 V76 a V77, ktoré predtým predstavovali vzory verzie Fw 190 D-14 a ktoré boli vybavené motormi Daimler-Benz DB 603 LA, resp. DB 603 E. Výroba Ta 152 C sa rozbehla v marci 1945 v továrni ATG (Allgemeine Transportanlagen GmbH) v Lipsku a v továrni Siebel v Halle.
Na týchto strojoch prebiehali i skúšky nových zbraní. Počítalo sa s štyrmi novými revolverovými kanónomi Mauser MG 213 A kalibru s rýchlosťou streľby 1200 rán/min. Plánovala sa zástavba dvoch MG 213 A do trupu a dvoch do koreňov krídiel. Pri testoch na Ta 152 ale vznikli problémy s odvodom nábojníc a nemecký priemysel týchto kanónov stihol vyrobiť do konca vojny ani nie tucet. Už v polovici roka 1944 bol prototyp Fw 190 V53 (W.Nr.170003, DU+JC) vybraný ako experimentálny stroj pre skúšky s kanónmi MK 103 kalibru plánované na november 1944. S dvomi synchronizovanými kanónmi MK 103 v koreňoch krídiel mal byť predlohou verzie C-3. Prototyp dostal nové označenie V68, ale ešte pred začatím skúšok bol 5. augusta 1944 zničený (spolu s V20) pri spojeneckom nálete. Prototyp Ta 152 V7 bol zalietaný v decembri 1944 ako vzor úpravy Ta 152 C-0/R11, vybavený motorom Daimler-Benz DB 603 EM a sadou R11 (stíhačka pre každé počasie). Mal upravený kryt motora, ktorý ešte zvýšil jeho maximálnu rýchlosť. Ta 152 V8 bol dokončený ako štandardná C-0 s motorom Daimler-Benz DB 603 L a s gyroskopickým zameriavačom EZ 42. Vzlietol pár dní po V7 (niekedy pred 14. januára 1945). Všetky prototypy sa ukazovali ako sľubné a preto RLM objednalo sériovú výrobu verzie C, ale bohužiaľ až na jún 1945.
Porovnávacie skúšky prototypov s motormi DB 603 E a DB 603 L ukázali, že prvý má lepšie výkony v nižších letových hladinách, zatiaľ čo druhý ho prevyšuje vo vyšších. Pre pohon sériových lietadiel Ta 152 C-1 kategórie Normaljäger (normálna stíhačka) bol zvolený motor Daimler-Benz DB 603 LA, ktorý mohol používať oba druhy paliva: 96 oktánový C3 a dostupnejší 87 oktánový B4. Dostal ho napokon aj V6, a tak slúžil potom ako prototyp verzie C-1. K 1. marcu 1945 nalietal 7h 41 min v osemnástich letoch. Piloti si pochvaľovali nový motor Daimler-Benz, ktorý bol lepšie ovládateľný ako Jumo 213. Aj nový motor však trpel problémami s chladením oleja. Vo výške dosahoval s MW 50 rýchlosť /h.
Nakoniec sa vyrábala iba verzia C-1 s motorom DB 603 L, ktorý poháňal vrtuľu VDM VP s priemerom. Nasávanie vzduchu do kompresora sa premiestnilo na ľavú stranu motorového krytu. Krídlo si zachovalo pôvodnú konštrukciu s priebežným zadným nosníkom a predným od jedného záchytného bodu podvozku k druhému. Rozpätie malo hodnotu a plocha krídla. Výzbroj tvorili dva kanóny MG 151 so 150 nábojmi nad motorom, z ktorých ľavý bol posunutý o bližšie k osi motora z dôvodu väčšieho kompresora. Dva rovnaké kanóny boli v koreňoch krídiel so 175 nábojmi na zbraň a MK 108 s 90 granátmi strieľajúci osou motora. Ako zameriavač slúžil buď Revi 16 B alebo EZ 42. Nádrže zodpovedali Ta 152 H-1, ale ľavá vnútorná neobsahovala palivo pre MW 50. To bolo vo zvláštnej nádrži s objemom 140 l v trupe, čo vystačilo s jeho spotrebou u tohto typu 190 l/h na dobu 44 minút. Nesené palivo tak dosiahlo 1064 l a mohlo byť zvýšené o ďalších 300 l prídavnou nádržou na závesníku ETC 503 pod trupom. Ďalšie príslušenstvo, vrátane podvozku, zodpovedalo štandardu Ta 152 H bez pretlakovej kabíny. Chvostové plochy mali štandardne kovovú konštrukciu a z trupu zmizla signálna karta AZA 10. Výroba začala v Lipsku (bloky W.Nr.830000 a 920000) a v Halle (bloky W.Nr.360000 a 440000) v marci 1945 a do konca vojny ich vznikol iba minimálny počet.
V októbri 1944 vydalo RLM nariadenie, podľa ktorého mal byť u každé lietadla v produkcii zvýšená rýchlosť o /h. U Ta 152 však už prebehli všetky možné vylepšenia a ďalšie zvyšovanie výkonov neprichádzalo do úvahy. Preto sa začalo uvažovať o inštalácii prúdového motora Heinkel-Hirt He 011 spolu so šípovitými krídlami (šípovitosť 46,5°). Takto upravený Ta 152 mal byť schopný dosiahnuť rýchlosť až /h. Z tohoto návrhu nevzišlo nakoniec nič, rovnako ako z návrhu nočnej stíhacej verzie s motorom Jumo 213 alebo DB 603, ktorý pochádzal zo septembra.
Ta 152 C-2 mal byť rovnaký ako C-1, líšil sa iba rádiostanicou FuG 15 namiesto FuG 16 ZY. Hoci prebiehala výroba prototypov Ta 152 V16, V17 a V18, padlo 15. decembra 1944 rozhodnutie o prerušení všetkých prác na tejto verzii a prototypy boli pridelené k projektu verzie C-3.
Ta 152 C-3 sa od C-l líšil iba iným typom trupového kanónu. Namiesto kanónu MK 108 so zásobou 90 nábojov bol zabudovaný kanón MK 103 so zásobou 80 nábojov. Variant C-3 sa nevyrábal sériovo. Ďalšie tri prototypy, ktoré boli k nemu pridelené (V19, V20 a V21), prešli začiatkom roku k Ta 152 B-5/R11. Ďalší osud prototypov V16 až V18 nie je známy. Verzia Ta 152 C-4, ktorej prototypy boli označené Ta 152 V22, V23 a V24, mala byť vybavená prístrojom FuG 15. Pridelené prototypy neboli ani postavené a verzia C-4 sa sériovo nevyrábala. Ďalšími variantmi, ktoré existovali iba ako projekty, boli Ta 152 C-5 s výzbrojou piatich kanónov MG 151 kalibru a s rádiostanicou FuG 16 ZY, Ta 152 C-6, identický s C-5, ale s rádiostanicou FuG 15. Ta 152 C-7 až C-9 používali iné motory. Ta 152 C-10 a C-11 predstavovali fotoprieskumné úpravy verzií C-0 a C-1 s výstrojou zodpovedajúcou Ta 152 H-0 a H-1.
V januári bola u mnohých prototypov testovaná ich operačná spôsobilosť ako Normaljäger. Výsledky skúšok potvrdili relatívne malú stabilitu zapríčinenú príliš dozadu posunutým ťažiskom. Tento problém bol od februára 1945 vyriešený znížením zásoby paliva v zadnej časti trupu o 140 l a pridaním záťaže vo forme prídavného pancierovania v motorovej časti. U verzií Ta 152 C-1, C-3 a C-11 neboli nádrže zariadenia MW 50 umiestnené v zadnej časti trupu, ale v jednej z krídelných palivových nádrží. Všetky tieto úpravy napomohli lepšiemu vyváženiu stroja, ale problém ťažiska celkom nevyriešili. Testy prototypu Fw 190 V21/U1 ukázali, že jediným riešením je skrátenie chvostovej časti lietadla a prekonštruovanie prednej časti trupu, aby v ňom mohla byť inštalovaná palivová nádrž. Na takéto zásadné riešenie ale do konca vojny už nebol čas. Pravidlom sa stalo lietanie bez naplnených nádrží v zadní časti trupu, čo síce pomáhalo, ale značne skracovalo dolet lietadla.
Ta 152 S
Projektovala sa aj stavba dvojmiestnej cvičnej verzie Ta 152 S-1 na báze draku Ta 152 C-1 (niekedy označovaná ako Ta 152 C-1/U1). Mala mať plne vybavený druhý kokpit a žiadnu výzbroj. Výroba týchto lietadiel mala byť spustená v apríli 1945 v závodoch Blohm & Voss a v auguste 1945 aj vo firme Lufthansa v Prahe. Variant Ta 152 S-2 mal vychádzať z draku verzie H. Ani jeden variant neprekročil štádium vývoja.
Operačná činnosť
Dňa 10. januára 1945 Generalquartiermeister der Luftwaffe (vrchný ubytovateľ Luftwaffe) prikázal skupine pilotov z III./JG 301, ktorá mala čoskoro obdržať Ta 152 H, začať preškolenie. Dňa 23. januára 1945 vydalo Vrchné veliteľstvo Luftwaffe rozkaz, že namiesto plánovaného rozšírenia E-kommanda Ta 152 má byť ako skúšobná operačná jednotka lietadlami Ta 152 H vybavená III./JG 301. Eskadra si musela ponechať dovtedy používané typy lietadiel až do obdržania ďalších rozkazov. Väčšinu personálu III./JG 301 tvorili bývalí piloti rozpustených jednotiek Wilde Sau (nočných stíhacích jednotiek) JG 300 a JG 302. Prvé stroje dorazili 27. januára.
Jedným z nich bol Feldwebel Rudi Driebe, pilot 10./JG 301, ktorý na túto dobu spomína takto: „V januári 1945 sme na letisku Alteno pri Luckau (Spreewald) dostali asi 24 až 26 lietadiel Ta 152 H. Určitý počet sme následne stratili pri nehodách počas výcviku, šlo hlavne o poškodenia vzniknuté pri núdzových pristátiach. Zvyšné Ta 152 boli po preškolení prevedené ako operačná výzbroj ku Stabsschwarmu (štábnemu roju) eskadry. V tej dobe, pokiaľ viem, sa uskutočnila iba jedna bojová operácia lietadiel Ta 152. Bola to akcia spojená s odrazením náletu na Berlín. Naša eskadra utrpela toho dňa ťažké straty a iba Ta 152 sa vrátili bezpečne na základňu. Keby Ta 152 prišli do služby o rok skôr, bola by situácia stíhačiek P-51 Mustang veľmi ťažká. K výcviku sme dostali spočiatku dva stroje Ta 152 H-0. Ich chovanie vo vzduchu bolo dobré. Problémy spôsoboval jedine štart. Keď sme po štarte zaťahovali podvozok, pravá noha hlavného podvozku sa vždy vracala do tretiny vysunutej polohy a dala sa zatiahnuť len pri silnom tlaku na tiahlo zaťahovania podvozku, čo zabralo mnoho času a pozornosti. Tento problém bol odstránený až u verzie Ta 152 H-1. Počas súboja mohol P-51 robiť veľmi ostré obraty a ihneď začať paľbu zo svojich palubných zbraní. Prvý obrat a výkrut o 360° vo vodorovnej rovine trval Ta 152 dlhšie než americkému P-51, ale nasledujúce už mali čím ďalej menší priemer a pilotom, ktorí prečkali prvý útok Mustangu, sa vždy darilo vymanévrovať ho počas nasledujúcich obratov. V januári 1945 sa to podarilo mnohým mojim kolegom zo Stabsschwarmu. Robiť tak ostré výkruty umožňovala vrtuľa so širokými listami a motor Junkers Jumo 213 s veľkým výkonom. Môže to znieť nepravdepodobne, ale darilo sa mi robiť výkruty so zvratom na chrbte vo výške niekoľkých metrov nad našim materským letiskom Stendal. To by bolo s lietadlom Fw 190 úplne nemožné. Pri cvičnom lete som urobil pikovanie z výšky pri dosiahnutí rýchlosti /h a bezpečne som vybral let vo výške  a potom bez stlačenia plynovej páky som sa znova vzniesol do. Výsledok: strata vedomia od poslednej tretiny klesania až takmer do. Ale môj Ta 152 letel ako po masle – bolo to niečo úžasné.”
Dňa 1. februára 1945 zahynul pri cvičnom lete Uffz. Hermann Dorr z 12./JG 301. Jeho lietadlo Ta 152 H-1 (W.Nr.150037) bolo celkom zničene v okolí letiska Alteno. 9. februára zahynul pri nehode Ta 152 H-0 (W.Nr.150023) Hptm. Herbert Eggers. Nehoda sa stala pri prelete z Tarnewitzu do Rechlinu po skúškach streleckej výzbroje. Väčšina pilotov usadala po 20 minútach teoretického školenia do úplne nových Ta 152 a preletela s nimi z továrne na základňu Alteno a potom po absolvovaní jedného alebo dvoch cvičných letov už zahajovali lety operačné.
Ako spomína Uffz. Julius Berliner: „Prvé Ta 152 H sme dostali v Luckau/Alteno, keď sme ich predtým museli krátkym letom prepraviť zo závodu v Cottbuse. Následne sme robili na týchto lietadlách cvičné lety, ale súčasne sme na Dorách-9 lietali bojové akcie na východe. Medzi oboma typmi lietadiel existovali značné rozdiely. Dora-9 bola dobre skonštruovaným silným strojom, ktorý mohol vykonávať všetky operačné lety, zatiaľ čo Ta 152 bol značne jemnejší, nechal sa riadiť ako klzák. Mal výnimočné letové vlastnosti, zvlášť vo väčších výškach. To bolo pre nás niečo úplne nové. Zo skúšobného strediska v Rechline sme dostali inštrukcie pre používanie Ta 152. Prikazovali nám napríklad neprekračovať v strmhlavom lete rýchlosť /h. Napriek tomu sme s Tankom robili strmhlavé lety do rýchlostí medzi 1 000 a /h. Vtedy sa začali krídla bláznivo kývať, ale aj tak to vydržali.”
Základným problémom zostala pretlaková kabína. Podľa hlásenia Oberstleutnanta Fritza Aufhammera, veliteľa JG 301, iba jeden Ta 152 z celej eskadry mal funkčnú pretlakovú kabínu. Počas letových skúšok vo februári 1945 stratila JG 301 päť strojov Ta 152 z dôvodu požiaru motora. Ako hlásili piloti, na začiatku väčšiny letov sa objavil oheň na ľavej strane motora. To spôsobovalo, že piloti často vyskočili z lietadla a to bolo tým pádom úplne zničené. Napriek týmto problémom Oberfeldwebel Josef „Jupp” Keil pri svojom druhom bojovom lete na Ta 152 H zostrelil nad Berlínom 20. februára 1945 bombardér B-17. S najväčšou pravdepodobnosťou išlo o prvé vzdušné víťazstvo dosiahnuté na tomto type lietadla. Dňa 1. marca pri svojom treťom bojovom lete na Ta 152 H (trupové číslo 1, zelenej alebo žltej farby) zostrelil Josef Keil stíhačku P-51 Mustang.
Do marca 1945 sa podarilo lietadlami Ta 152 vyzbrojiť iba Geschwaderstab JG 301. Dňa 25. marca 1945 viac ako desať Ta 152 preletelo zo závodu v Cottbuse do Langenhagenu. Sprievod týchto lietadiel zaisťovali tri Fw 190 z III./JG 301, ktoré pilotovali Oberleutnant Heinz von Alven, Oberfeldwebel Hans Fay a Oberfeldwebel Ludwig Bracht. Ako spomína Bracht: „Po priblížení k Hannoveru-Langenhagenu prikryli všetko oblaky dymu stúpajúceho do výšky z vybombardovaných závodov Continental vyrábajúcich pneumatiky. Letisko Langenhagen zažilo tesne pred našim príletom kobercový nálet. Celá vzletová plocha bola pokrytá čerstvými krátermi. Niekoľko Ta 152 havarovalo a dvaja piloti prišli o život. Major Gerhard Posselmann, veliteľ III./JG 301, zlomil na svojom stroji podvozok”.
Dňa 10. apríla 1945 o 9.13 vyštartoval Josef Keil k ďalšiemu bojovému letu, tentoraz na lietadle Ta 152 H „zelená 3”. Štart prebehol z letiska Sachau. Severne od Braunschweigu narazil na asi 15 Thunderboltov a po krátkom boji jeden z nich zostrelil. Do konca vojny zostrelil Keil nad Berlínom ešte dva sovietske Jak-9 (oba 21. apríla) a stal sa tak jediným esom s piatimi zostrelmi na Ta 152.
Pôvodne mala byť s Ta 152 H vyzbrojená III./JG 301, a to 35 strojmi. Tento počet nikdy nedosiahli, bolo dodaných iba 16 lietadiel. V marci odletela III./JG 301 dve misie s Fw 190 A-9 spolu s Ta 152 H. Tieto dva typy mali však také rozdielne charakteristiky, že nemohli naďalej spolu operačne lietať. Preto zvyšné bojaschopné stroje predali štábnemu roju. Podľa hlásení 1. Jagddivision sa 12. apríla v stave JG 301 nachádzalo 13 lietadiel Ta 152 (7 u štábnej letky a 6 u III. Gruppe), z toho šesť bojaschopných (po troch v Geschwaderstabe a III./JG 301). 14. apríla sa dostali štyri Ta 152 H od Stab./JG 301 do súboja s dvomi Tempestmi od 486. (Novozélandskej) letky. Oberfeldwebel Sattler, letiaci ako číslo tri nemeckej formácie, stratil kontrolu nad svojim novým strojom a kolmo narazil do zeme. V nasledujúcom súboji v minimálnej výške takmer na úrovni vrcholkov stromov, Sattlerov kolega Oberfeldwebel Willi Reschke ukázal excelentnú manévrovateľnosť Ta 152 tým, že vytočil a zostrelil Tempest pilotovaný Mitchellom, ktorý nemal proti nemu najmenšiu šancu. Reschke bol vynikajúci pilot. O desať dní letel na Ta 152 H-1 „zelená 9” (W.Nr.150168) a zostrelil nad Berlínom dva sovietske Jak-9. Vojnu skončil ako eso s 27 zostrelmi na konte, z toho 20 boli štvormotorové bombardéry. Jeho „zelenú 9” zajali postupujúce Britské jednotky na letisku Leck. Spolu s inými nemeckými lietadlami ju previezli do Británie a vystavili na výstave vojnovej koristi v Farnborough.
JG 301 umiestnená v okolí Berlína bojovala v posledných týždňoch vojny so spojeneckými letectvami na oboch frontoch. V týchto bojoch sa vyznamenal ďalší pilot Geschwaderstabu JG 301, Oberfeldwebel Walter Loos. Svoj prvý bojový let vykonal v oblasti Soltau-Hannover. Dňa 24. apríla 1945 vyštartoval o 5:50 k ďalšiemu letu na lietadle Ta 152 H „zelená 4”. Nad Berlínom stretol formáciu sovietskych stíhačiek Jak-9, z ktorej zostrelil dva stroje, a o 7:05 pristál na materskom letisku. Loos absolvoval 25. a 30. apríla 1945 nad Berlínom so „zelenou 4” ďalšie dva bojové lety, pri každom z nich zostrelil ešte jeden Jak-9. V prvých dňoch mája 1945 sa JG 301 premiestnila do Lecku. Dňa 7. mája bol spolu s ostatným personálom eskadry vzatý do zajatia britskými vojskami. Hoci odlietal iba 66 bojových misií, dosiahol 38 potvrdených (22 z nich štvormotorové bombardéry) a 8 nepotvrdených zostrelov. Sám bol zostrelený deväťkrát.
Celkom bolo vyrobených 67 strojov Ta 152, z toho tri v októbri 1944, 12 v novembri, 19 v decembri, 23 v januári 1945 a 10 vo februári. Po vojne boli Ta 152 testované spojeneckými pilotmi. Aj oni potvrdili dobré vlastnosti tohoto stroja. Ako povedal plukovník Harold E. Watson: „Ta 152 bolo vo vzduchu nádherné lietadlo prvej triedy”.
V depozitári múzea NASM v Silver Hill (USA) sa nachádza Ta 152 H-1, W.Nr.150020 (150010?), bývalá „zelená 4”. Podľa sériového čísla sa dá usúdiť, že to bol jeden z prvých strojov tejto verzie, postavený v Cottbuse počas decembra 1944. Lietadlo je čiastočne rozobraté a stále čaká na kompletné zreštaurovanie. Čiastočná reštaurácia začala už v roku 1998, ukončenie je však stále v nedohľadne, pretože múzeum sa viac venuje iným typom.
3172 Hirst
3172 Hirst je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 24. novembra 1981.
NGC 4991
NGC 4991 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 30. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Rasiguères
Rasiguères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Star Wars: Epizóda III – Pomsta Sithov
Star Wars: Epizóda III – Pomsta Sithov je sci-fi film Georgea Lucasa, ktorého podstatná časť pozostáva z CGI (Computer Generated Imagery – „počítačovo generované obrazy“).
Film mal premiéru na Filmovom festivale v Cannes 2005 15. mája 2005 (mimo súťaže). Premiéra vo väčšine krajín sveta bola 18. alebo 19. mája 2005.
Názov
Anglický názov je „Star Wars: Episode III – Revenge of the Sith“, pracovný názov znel „Star Wars: Episode III“. Slovenský názov v televízii bol 'Hviezdne vojny III – Pomsta Sithov'".
Obsadenie
Správnosť použitých slovenských verzií mien nie je overená
NHL 1973/1974
Sezóna 1973/1974 bola 57. sezóna NHL, ktorej sa zúčastnilo tých istých 16 tímov ako v predošlom ročníku.
Víťazom základnej časti sa stal Boston Bruins o jediný bod pred Philadelphiou Flyers. Obidva tieto tímy sa prebojovali aj do finále Stanley Cupu, v ktorom bola úspešnejšia po víťazstve 4 – 2 na zápasy Philadelphia a získala prvýkrát v histórii po siedmich rokoch účinkovania v NHL najcennejšiu trofej Stanley Cup.
Dárius Rusnák
Je členom výkonného výboru SZĽH.
Reprezentácia
Je držiteľom striebornej medaily zo ZOH 1984, Majster sveta 1985, strieborný z MS 1982 – 83. V česko-slovenskom drese zaznamenal 156 štartov dosiahol v nich 68 gólov. Na Majstrovstvách sveta 1985 prispel významným spôsobom k zlatej medaile ako kapitán tímu. Reprezentoval Československo na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v rokoch 1978 a 1979, a tiež na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji v rokoch 1981, 1982, 1983, 1985 a 1986.
Bitka pri Adrianopole (1205)
Bitka pri Adrianopole bola stretom medzi bulharským cárom Kalojanom a križiakmi vedenými Balduinom I.
Po vzniku Latinského cisárstva si jeho vládca Balduin Flámsky robil nároky na všetky územia patriace predtým Byzancii. To vzbudilo silné obavy v Bulharsku, kde vládol cár Kalojan. V roku 1204 obsadili jeho vojská západné Macedónsko a na jar 1205 vpadli spoločne s Kumánmi do Trácie. Tunajšie pravoslávne obyvateľstvo ich podporilo radom povstaní proti Latinom a dobrovoľne sa poddávalo Kalojanovi. Balduinovi križiaci, ktorí sa postavili na odpor, boli na hlavu porazení pri Adrianopole 14. apríla 1205. Cisár padol do zajatia a nasledujúci rok v ňom za záhadných okolností zahynul, po čom museli križiaci opustiť Tráciu.
Logické myslenie
Logické myslenie je vývojovo vyššia forma myslenia než myslenie závislé od predmetnej činnosti. Logické myslenie je správne usudzovanie podľa zákonov formálnej logiky.
Červienka
Červienka (zastarano, nárečovo alebo po česky: červenka) môže byť:
Nosce te ipsum
Nosce te ipsum (lat.) znamená "Poznaj sám seba". Tieto slová sú po grécky (Gnothi seauton.) vyryté nad vchodom do chrámu Apollóna Delfského. Výrok sa pripisuje Tálesovi.
Oblasť
Oblasť môže byť:
3173 McNaught
3173 McNaught je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 24. novembra 1981.
Saint-Michel-de-Lanès
Saint-Michel-de-Lanès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 362 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Úplavica
Úplavica môže byť:
Jozef Messerschmidt
Jozef Messerschmidt (* 18. marec 1875, Ľubietová – † 12. jún 1931, Kroměříž) bol národno-kultúrny pracovník a úradník.
Životopis
Od roku 1887 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 18911895 na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici. V roku 18951896 zamestnanec slúžnovského úradu v Banskej Bystrici, neskôr notár v Donovaloch. Podporoval rozširovanie slovenskej tlače a národnej kultúry v období silnejúcej maďarizácie. Za protivojnovú a protimonarchistickú činnosť bol roku 1916 zatknutý, zbavený funkcie a väznený v Košiciach. Po smrti sa o jeho exhumáciu a uctenie pamiatky postaral Jozef Gregor Tajovský.
Daillancourt
Daillancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
DB
DB môže byť skratka výrazu:
dB môže byť skratka výrazu:
Db je skratka chemického prvku dubnium
NGC 4992
NGC 4992 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. apríla 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Cerovský potok
Cerovský potok môže byť:
Příkrý
Příkrý je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 247 obyvateľov, z toho 125 mužov a 122 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,7 roka (muži 42,1 roka, ženy 43,2 roka).
Ivan Michalec
Životopis
Po ukončení štúdií pracoval na Ministerstve výstavby a techniky SSR. Predseda Zväzu architektov, člen komisie EHS v Ženeve. Autor projektov budov a územných plánov, publikácií a článkov. Inicioval vytvorenie strediska URBION v Banskej Bystrici. Vedúci odboru územného plánovania na SKNV v Banskej Bystrici (1976-1990).
Zoznam literárnych článkov/T
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 194 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
t?
Tărnovská literárna škola
ta
Tad Williams - Tadeusz Boy-Żeleński - Tadeusz Dołęga-Mostowicz - Tadeusz Różewicz - Tajomná pani Grahamová - Tajomný cyprus - Tajomný plameň kráľovnej Loany - Takeši Kitano - Talianska literatúra - Tambu (Asprin) - Tanka - Taras Buľba - Taras Hryhorovyč Ševčenko - Targaryenovci - Targúm - Tarja Turunen - Tartuffe - Taternik - Tatiana Korcová - Tatiana Melasová - Tatran (vydavateľstvo) - Taťjana Lehenová - Tautológia (rétorika)
tá
Táňa Keleová-Vasilková
te
Telesilla - Telo v herbári - Temná veža - Temná veža 4: Čarodejník a sklo - Temné hmoty - Temporary Autonomous Zone - Tenkú no Esukafuróne - Tennessee Williams - Teodor Iľjič Ojzerman - Teodoret z Kýru - Teofil Klas - Teogónia - Teologické texty - Teória literatúry - Terentianus Maurus - Terentius - Tereza Gašparíková - Teréza Nováková - Terézia Vansová - Terminologický slovník žurnalistiky - Terminológia vodného hospodárstva - Terry Brooks - Terry Jones - Terry Pratchett - Tetralógia - Textová kritika
th
The 48 Laws of Power - The Alexandria Quartet - The Ark's Anniversary - The Art of Computer Programming - The Coleopterist (časopis) - The Dandy - The Danger - The Day of the Triffids - The Death of Bessie Smith - The Futurist - The General’s Daughter - The General Theory of Employment, Interest and Money - The Intelligence of Dogs - The Lady with the Pet Dog - The Lancet - The Long Walk - The New Yorker - The Problem of Pain - The Right Stuff (kniha) - The Satanic Bible - The Valachi Papers - The War Cry - The Washington Post - The White Man’s Burden: Why the West’s Efforts to Aid the Rest Have Done So Much Ill and So Little Good - Theo H. Florin - Theodor Storm - Theodore Dreiser - Theodóros Abú Kurra - Theofanes Homologétes - Theofylaktos Simokattes - Theologos (časopis) - Theology and Philosophy of Education - Theon Greyjoy - Thespis - Théodore de Banville - Théophile Gautier - Thit Jensenová - Thomas Brezina - Thomas Feverel Merton - Thomas Harris - Thomas Mann - Thomas More - Thomas Paine - Thomas Stearns Eliot - Thomas Wolfe - Thor Heyerdahl
tch
Tchao Jüan-ming
ti
Tiberianus - Tibor Grünner - Tibor Halečka - Tibor Károlyi - Tibor Kočík - Tido J. Gašpar - Tichomír Milkin - Tichon Zacharovič Siomuškin - Till Eulenspiegel - Tim McIlrath - Timagoras z Chalkidy - Timothy Leary - Timothy Zahn - Timur Vermes - Tin Ujević - Ting Ling - Tintin v Amerike - Tintin v Kongu - Tintin v krajine Sovietov - Tiráž - Tisíc a jeden vtip - Tisíc a jedna noc - Titinius - Titus Calpurnius Siculus - Titus Catius - Titus Livius - Titus Maccius Plautus - Titus Pomponius Atticus - Titus Quinctius Atta
to
To (King) - Tobiáš Benedicti - Tobiáš Masník - Tom Clancy - Tom Morello - Tomas Tranströmer - Tomáš Horváth (literárny vedec a spisovateľ) - Tomáš Janovic - Tomáš Janura - Tomáš Klimek - Tomáš Klus - Tomáš Petřivý - Tomáš Přibyl - Tomáš Ulej - Tomáš z Celana - Tomáš Zdechovský - Tomislav Ivančić - Tomislav Nikolić - Toni Morrisonová - Toňa Revajová - Top Gear (časopis) - Tori Spellingová - Torquato Tasso - Tou E jüan - TOUCHIT - Tove Janssonová
tr
Tragédia - Tragédia Laconie (kniha) - Tragické (teória literatúry) - Tragikomédia - Traja kamaráti - Traja pátrači - Tramvaj načerno - Tranoscius (vydavateľstvo) - Tretia kniha Ezdrášova - Tretí Jánov list - Tri gaštanové kone - Tri krát tri je deväť - Tri sestry - Tribunál (časopis) - Triler - Trilógia - Tristan Bernard - Tristan Corbière - Tristo básní dynastie Tchang - Tritagonista - Trnavská skupina - Trnavská univerzitná kníhtlačiareň - Trnavský literárny klub - Trochej - Trojkráľový večer alebo Čo len chcete - Trubadúr - Truman Capote - Trygve Gulbranssen
tř
Tři oříšky pro Popelku
tu
Tu Fu - Tulák po hviezdach - Tuomas Holopainen - Turecká literatúra - Turpilius - Tušenie tieňa
tv
Tvár v ohni - Tvář - Tvrtko Vujity
ty
Tyrannius Rufinus - Tyrion Lannister - Tyrtaios zo Sparty
Močenský park
Nachádza sa v katastrálnom území obce Močenok v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1982 na rozlohe 5,8700 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Ochrana parku v Močenku.
Joshua Homme
Joshua Michael Homme (* 17. máj 1973, Palm Springs, Kalifornia, USA) je americký rockový hudobník, zakladajúci člen skupiny Kyuss a neskôr aj skupiny Queens of the Stone Age. Vystupoval aj so skupinou Eagles of Death Metal.
NGC 4993
NGC 4993 (uvedená aj ako NGC 4994) je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. marca 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Réal
Réal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dekorácia
Dekorácia alebo dekorovanie môže byť:
Dekorácia môže byť aj:
3174 Alcock
3174 Alcock je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 26. októbra 1984.
Trnovské rameno
Trnovské rameno je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Dunajské luhy.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Trnovec nad Váhom v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v rokoch 1973, 1983 na rozlohe 6,5786 ha. Na území platí 4. stupeň ochrany, ochranné pásmo nebolo určené, preto platí ochranné pásmo do vzdialenosti 60 m smerom von od hranice chráneného územia (§17 ods. 8 Zákona o ochrane prírody).
Predmetom ochrany je: ''Jedno z posledných mŕtvych ramien Váhu v poľnohospodársky a priemyselne intenzívne využívanej krajine okresu Šaľa. Výskyt charakteristických živočíšnych a rastlinných druhov, významná krajinotvorná, klimatická a iné funkcie.''
Ľudmila Mešková
Ľudmila Mešková rod. Kvačkajová  (* 1. december 1948, Banská Bystrica) je vysokoškolská pedagogička, lingvistka.
Životopis
V roku 1964–1967 študovala na SVŠ v Banskej Bystrici, 1967–1973 absolvovala štúdium na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (odbor francúzština-ruština) a v rokoch 1971-1972 štúdium na Filozofickej fakulte Univerzite v Grenobli (Francúzsko), odbor francúzsky jazyk a literatúra, 1973 PhDr., 1988 CSc. 1997 habilitovala.
Absolvovala niekoľko študijných pobytov na rôznych európskych univerzitách. V roku 1973-1976 pracovala v SAV v Bratislave na odd. medzinárodnej výmeny publikácií, na Katedre jazykov v Banskej Bystrici ako asistentka francúzskeho jazyka (1974-1976) a ako odborná asistentka francúzskeho jazyka (ved. odd. francúzskeho jazyka, 1976-1992). Od roku 1992 je vedúcou Katedry cudzích jazykov na EF UMB v Banskej Bystrici]. Od roku 2000 prednáša francúzsku frazeológiu a vedie semináre z odborného prekladu na Filologickej fak. UMB v Banskej Bystrici. Ako hosťujúca doc. prednáša odbor interkultúrnu komunikácia na Vysokej škole technológie a obchodu ESTA v Belforte (Francúzsko, od roku 1999). Od roku 1997 je vedúcou redaktorkou zborníka Acta Linguistika (EF UMB v Banskej Bystrici).
Výsledky svojej vedeckovýskumnej činnosti prezentovala na medzinárodných konferenciách. Publikovala vedecké štúdie najmä z francúzskej frazeológie, odborné články, recenzie publikácií a slovníkov, populárnonáučné články v domácich i zahraničných zborníkoch a časopisoch.
Jej manželom je Pavel Meško.
Nositeľ znaku
Nositeľ znaku je celý komunikačný systém, ktorý umožňuje prenos znaku od expedienta k percipientovi.
Hilmand (rieka)
right|thumb|Hrádza z roku 1953 na rieke Helmand Hilmand (iné verzie mena pozri pod Hilmand; po latinsky Erymandrus; po grécky Erymanthos) alebo Tarnak je rieka v Afganistane a Iráne. Najdlhšia rieka Afganistanu. Prameň rieky sa nachádza v Hindúkuši okolo od Kábulu. Rieka ústi v Iráne do Sistánskeho jazera.
Hilmand tečie južným smerom od oblasti Hindúkuš. Rieka tečie pomerne nespojito a vlieva sa do močiara, ktorý je neďaleko Sistánskeho jazera neďaleko mesta Zábul. Tok má dĺžku okolo a tečie cez suchý púštny kraj.
Drahomíra
Drahomíra je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 16. júla (do 2019 19. januára).
Daillecourt
Daillecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Radostná pod Kozákovem
Radostná pod Kozákovem je obec v Česku v okrese Semily v Libereckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 418 obyvateľov, z toho 227 mužov a 191 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,8 roka (muži 39,7 roka, ženy 44,3 roka).
Daillecourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Nazaire-d’Aude
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1849 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam literárnych článkov/O
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 94 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
o
O myšiach a ľuďoch
o.
O. Henry
ob
Obec spisovatelů - Objektivizmus (literatúra) - Obligátna zložka frazémy - Obrazné združené pomenovanie - Obraznosť frazémy - Obrázková kronika
oc
Octave Mirbeau - Octavio Paz
od
Odborná frazeológia - Odkaz Dračích jazdcov - Odkryté mená slovenských miest a dedín - Odo Deuil - Odpútaný Prometeus - Odysea (Homér) - Odysseas Elytis
oh
Ohňom a mečom
ok
Okane ga Nai! - Okazionálny variant frazémy - Okolie frazémy - Okrídlené slová