cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kobylinec (vrch v Bielych Karpatoch)
Opis
Kobylinec je najvyšším vrchom podcelku i celej severnej časti pohoria. Nachádza sa v hrebeni, ktorý smeruje severozápadným smerom na Končitú v hlavnom pohraničnom hrebeni. Východným smerom susedí Zrnová, južným smerom Strachoňovec , Chmeľová a Biely vrch , západne sa nachádza Kaňúr  a hrebeň s bezmennými vrchmi  a severozápadne Končitá a Hromádková. Oblasť patrí do povodia Váhu; severné svahy masívu sú prameniskom riečky Lednica, južnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky Tovarského potoka, ktorý ústí do Lednice. Na vrchol nevedie značený chodník a na západnom úbočí leží prírodná pamiatka Strošovský močiar.
Výhľady
Nesúvislý porast hrebeňa a značná nadmorská výška umožňujú zaujímavý výhľad. Z vhodných miest je vidieť mnohé vrchy Bielych Karpát, pri priaznivých podmienkach aj Považský Inovec, Tribeč, Strážovské vrchy, Malú Fatru, Kysuckú vrchovinu i Beskydy, Javorníky, Moravsko-sliezske Beskydy, Hrubý Jeseník a Hostýnské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup vedie neznačenými chodníkmi z okolia.
Železničná trať Trenčín – Chynorany
Železničná trať Trenčín – Chynorany (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 143) je neelektrifikovaná jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Trenčín a Chynorany pri Partizánskom.
Dejiny
Prvé plány prepojenia Komárna, Nitry a Trenčína Ponitrím sa objavili v projekte grófa Keglevicha už v roku 1865. Projekt sa nerealizoval pre nedostatok financií a po opakovaných neúspešných pokusoch vybudovala až Rakúska spoločnosť štátnej dráhy (StEG) v rokoch 1874 – 1884 trať Ponitrím po Veľké Bielice.
Napojenie na Považie a Košicko-bohumínsku železnicu najviac požadovali podnikatelia z Hornej Nitry, kde absentovalo spojenie s rozvíjajúcim sa severom. Vyriešiť to mala trať z Bošian cez Žabokreky, voči výstavbe ktorej sa však postavil veľkostatkár Zsambokréthy. Trasovanie sa preto zmenilo na Chynorany, odkiaľ železnica pokračovala do Bánoviec nad Bebravou a Trenčína.
V priesmyku Jarky, oddeľujúcom Považský Inovec a Strážovské vrchy, boli 1. mája 1900 začaté stavebné práce, ktoré rýchlo napredovali. Bolo treba vybudovať 131 mostov a priepustov, 6 staníc, 4 nákladiská, 10 strážnych stanovíšť a 87 úrovňových priecestí. K prepojeniu považskej a ponitrianskej železnice došlo už 18. augusta 1901 a 17. 9. došlo k jej kolaudácii.
Boeing MQ-25 Stingray
MQ-25 Stingray je americké tankovacie bezpilotné lietadlo, ktoré je určené na operácie z lietadlových lodí. MQ-25 Stingray umožní predĺžiť akčný rádius iných palubných lietadiel, ako sú F/A-18 Super Hornet, EA-18G Growler alebo F-35C.
Urýchlený vývoj tohto vzdušného tankeru iniciovali rastúce vojenské schopnosti Číny a Ruska. Tieto krajiny už disponujú modernými protilodnými strelami, ktorými dokážu udržať americké lietadlové lode od bojovej zóny v dostatočnej vzdialenosti, čím im zabránia efektívne sa zapojiť do bojovej činnosti.
Americké námorníctvo plánuje nakúpiť 72 lietadiel MQ-25 Stingray, ktoré budú operovať z lietadlových lodí triedy Nimitz a triedy Ford.
Vznik a vývoj
V roku 2006 rozbehlo americké námorníctvo aktivity, ktoré by viedli k vývoju bezposádkového lietadla schopného operovať z paluby lietadlových lodí. Spočiatku USN požadovalo údernú platformu s charakteristikami stealth, ktorá by mala väčší dolet ako palubná stíhačka a dokázala by preniknúť aj sofistikovanou protivzdušnou obranou nepriateľa. V roku 2011 však požiadavky na stealth a úderné vlastnosti ustúpili do pozadia a vznikol nový koncept. Ten požadoval rýchly vývoj bezpilotného lietadla, ktoré by bolo schopné vykonávať protiteroristické misie nízkej intenzity v prípade, že Spojené štáty stratia prístup k svojim základniam v juhovýchodnej Ázii. V rámci programu Unmanned Carrier Launched Airborne Surveillance and Strike (UCLASS) prebiehal v roku 2012 vývoj nového dronu, ktorý by bol využívaný na spravodajstvo, sledovanie a prieskum. Interný názov novo vyvíjaného lietadla bol RAQ-25A.
Vo februári 2016 americké námorníctvo oznámilo, že program UCLASS bol prepracovaný a jeho hlavným cieľom je vývoj bezpilotného tankovacieho lietadla. Žiadosť o zaslanie svojich návrhov dostali štyri letecké spoločnosti - Boeing, Northrop Grumman, Lockheed Martin a General Atomics. V tej dobe sa počítalo s tým, že prvé lietadlá Stingray budú zavedené do služby v roku 2020.
Firma Northrop Grumman chcela postaviť tankovacie lietadlo na báze X-47B, v októbri 2017 však zo súťaže odstúpila. General Atomics predstavil v októbri 2017 vizualizáciu vzdušného tankeru, ktorý by bol postavený na základe prúdového bezpilotného lietadla Avenger. Lockheed Martin zas predstavil v apríli 2018 koncept, ktorý vychádzal z prieskumného stealth dronu RQ-170 Sentinel. Obe tieto firmy sa však rozhodli, že nevytvoria prototypy skôr, ako bude vyhlásený víťaz súťaže. Boeing, na rozdiel od nich, vyrobil prototyp plnohodnotného a funkčného lietadla, ktoré prešlo náročnými testami rolovania a prevádzky v tesných priestoroch paluby lietadlovej lode. Dňa 30. augusta sa stal Boeing víťazom súťaže o vývoj nového bezposádkového vzdušného tankeru MQ-25 Stingray. S americkým námorníctvom podpísal zmluvu vo výške 805,3 milióna dolárov na vývoj a výrobu prvých štyroch dronov MQ-25A. Táto suma by mala pokryť náklady na finálny konštrukčný návrh, vývoj, výrobu, testovanie, dodávku a podporu bezpilotných lietadiel MQ-25A vrátane ich integrácie do leteckého krídla lietadlovej lode. V apríli 2020 sa americké námorníctvo rozhodlo doobjednať ďalšie tri lietadlá MQ-25A Stingray v hodnote 84,7 milióna dolárov (cca 77,2 milióna eur). Ich dodávka by mala byť zrealizovaná do augusta 2024 a US Navy tak získa celkovo sedem lietadiel, ktoré bude môcť použiť na testovanie a vyhodnotenie ich parametrov.
Práce na vývoji a výrobe prototypov plánuje Boeing realizovať vo svojom závode v St. Louis, kde vyrába aj stíhačky F/A-18, EA-18G a F-15. S dosiahnutím počiatočnej operačnej spôsobilosti MQ-25 sa počíta do roku 2024.
Prvý let MQ-25A Stingray sa uskutočnil 19. septembra 2019. Prototyp T1 vzlietol z letiska MidAmerica v Illinois, kde sa nachádzala pozemná riadiaca stanica Boeingu. Dron letel autonómne dve hodiny po vopred určenej trase a nakoniec samostatne pristál. Účelom letu bolo overiť základné funkcie lietadla a komunikáciu s jeho pozemnou riadiacou stanicou. Spoločnosť Boeing uviedla, že má naplánované 18-mesačné testovacie obdobie. V rámci neho chce otestovať celú letovú obálku nového stroja a vyhodnotiť obmedzený počet subsystémov, vrátane tankovacieho systému.
V decembri sa spoločnosti Boeing a americkému námorníctvu podarilo zrealizovať prvý skúšobný let, pri ktorom bolo bezposádkové lietadlo MQ-25 Stingray vybavené tankovacou sondou. Cieľom letu bolo vyskúšanie aerodynamiky lietadla s nainštalovaným tankovacím systémom. Stroj vzlietol z letiska MidAmerica St. Louis a celý let trval 2,5 hodiny.
Konštrukcia
Základnou požiadavkou na nový tankovací dron je schopnosť dodať paliva iným lietadlám, ktoré sa nachádzajú v okruhu asi  od lietadlovej lode. Väčšina informácií o konštrukcii lietadla MQ-25 je zatiaľ utajená. Nie je známa presná veľkosť a tvar krídel, výrobca motorov, avionika ani úroveň autonómnosti jednotlivých systémov. Prototyp má klasickú konštrukciu s krídlami a dvomi chvostovými plochami v tvare písmena "V" smerujúcimi nahor. Je tiež známe, že lietadlo bude vybavené tankovacím systémom od spoločnosti Cobham, ktorým sú vybavené aj Super Hornety.
Amenucourt
Amenucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šindelná
Šindelná je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Řekou, približne juhozápadne od Třinca. Patrí do CHKO Beskydy.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Lysohorská hornatina a jej časti Smrčinsko-čepelský hřbet. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie mesta Třinec a obce Řeka. Najbližším sídlom je na západnom úpätí situovaná Řeka, východne sa nachádza Tyra, severne mesto Třinec a juhozápadne Morávka.
Opis
Šindelová leží v hrebeni, ktorý vedie z vrchu Kalužný severozápadným smerom cez Smrčinu  na Javorový. Západne sa nachádza Godula, Ropička a Príslop , južne Velký Lipový , Ropice , Smrčina  a Kalužný, východne Ostrý , Žďár  a Kozinec  a severne Malý Javorový , sedlom oddelený Javorový  a Gutský vršek. Masív patrí do povodia Olše, kde vodu odvádza zo západnej časti Ropičanka a z východnej potok Tyra. Na vrchol vedie značený turistický chodník od chaty na Malom Javorovom.
Výhľady
Súvislý lesný porast hrebeňa neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou však možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Malú Fatru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy, ojedinele i Hrubý Jeseník.
Andilly (Val-d’Oise)
Andilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aqua (hudobná skupina)
Aqua je dánska eurodance/dance-popová skupina, známa hlavne vďaka svojmu hitu z roku 1997 „Barbie Girl“. Skupina bola založená v roku 1989 a získala si veľký úspech počas druhej polovice 90. rokov. Skupina sa dostala do rebríčku UK Singles Chart s prvými tromi singlami. Pred rozdelením v júli 2001 vydala dva albumy: Aquarium (1997) a Aquarius (2000). Skupina dodnes predala s odhadom 33 miliónov albumov a singlov, čím sa stala najúspešnejšou dánskou skupinou vôbec.
Hadovky
Hadovky môže byť:
Kelly Preston
Kelly Kamalelehua Smithová, viac známa pod umeleckým menom Kelly Preston (* 13. október 1962, Honolulu, Havaj, USA - † 12. júl 2020, Houston, Texas, USA), bola americká herečka a modelka.
Životopis
Vyrastala na Havaji a mala aj mladšieho nevlastného brata Chrisa Palzisa. Neskôr žila aj v Iraku a Austrálii, kde navštevovala školu Pembroke School v Adelaide. Študovala drámu a divadlo na Univerzite v južnej Kalifornii.
Počas pobytu v Austrálii bola objavená módnym fotografom, ktorý jej pomohol získať prácu v reklamách. Zorganizoval jej svoj prvý filmový konkurz pre úlohu Emmeline v The Blue Lagoon z roku 1980, ktorú neskôr získala Brooke Shields. V tom čase začala používať priezvisko Preston.
Jej prvé väčšie filmové role prišli v roku 1985. V roku 2004 hrala vo videoklipe skupiny Maroon 5, „ She Will Be Loved“. V roku 2007 hrala v thrilleri Death Sentence, kde sa predstavila ako manželka Kevina Bacona. Mala aj menšiu úlohu v televíznom seriáli Medium.
Bola aj hovorkyňou spoločnosti Neutrogena.
Osobný život
V rokoch 1985 až 1987 bola vydatá za Kevina Gagea. Bola zasnúbená aj s Charlie Sheenom v roku 1990. V roku 1991 sa v Paríž i vydala za Johna Travoltu, s ktorým mala tri deti, syna Jetta (* 1992 - † 2009), dcéru Ellu Bleu (* 2000) a druhého syna Benjamina (* 2010).
Úmrtie
Dňa 12. júla 2020 zomrela 57-ročná Prestonová, dva roky potom, čo jej bola diagnostikovaná rakovina prsníka. O jej diagnóze sa nevedelo až do jej predčasnej smrti, ktorá bola oznámená na sociálnej sieti Instagram.
Veľký slam
Veľký slam alebo veľký slem alebo grandslam  je v bridži záväzok získať všetkých 13 zdvihov v rozdaní a splnenie tohto záväzku. V slovenskej bridžovej terminológii sa obvykle používa termín veľký slem.
Analógiou k grandslamu v bridži vznikol pojem tenisového grandslamu - výhra štyroch najvýznamnejších svetových tenisových turnajov v rámci jedného kalendárneho roka, prípadne v rade za sebou.
Počet bodov za veľký slem
Za vydraženie a splnenie veľkého slemu sa v prvej hre prideľuje prémia 1000 bodov a v druhej hre 1500 bodov. Popritom sa zároveň pridelí prémia aj za vydraženie hry. Pokiaľ vydražiteľ získa všetky zdvihy, ale veľký slem nevydražil, prémiu za veľký slem nezíska.
Celkový počet získaných bodov závisí aj od farby záväzku:
Chobotničky
Chobotničky môže byť:
Avignonet-Lauragais
Avignonet-Lauragais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jake Allen
Jake Allen (* 7. august 1990, Fredericton, New Brunswick, Kanada) je kanadský profesionálny hokejový brankár aktuálne pôsobiaci v tíme Montreal Canadiens v National Hockey League. Preslávil sa najmä svojim pôsobením v tíme St. Louis Blues, kde v roku 2019 získal Stanleyho pohár.
Najväčšie individuálne úspechy Allen dosiahol ešte pred vstupom do NHL. V roku 2010 získal cenu Jacqua Planta za najlepšieho brankára QMJHL a v roku 2014 cenu Baza Bastiena za najlepšieho brankára American Hockey League.
Hotel (album)
Hotel je siedmy štúdiový album amerického hudobníka Mobyho medzinárodne vydaný dňa 14. marca 2005 a v USA dňa 22. marca 2005. Album bol nahrávaný a mixovaný v Mobyho byte, v Electric Lady Studios a v Loho Studios v New Yorku.
Jake Allen
V roku 2015 bol vyhlásený za najlepšieho nováčika spomedzi brankárov v NHL.
Hotel (album)
Disk 1:Hotel
Track 15 „Put The Headphones On (Instead of "35 Minutes")“.
Music video of "Lift Me Up" was included in this edition and could be watched on a computer.
Jake Allen
Jake Allen bol draftovaný v roku 2008 v 2. kole (celkovo ako 34.) tímom St. Louis Blues.
Kariéra
vľavo|náhľad|Allen na tréningu s juniorským výberom Kanady
Juniorský hokej
V roku 2007 odchádza z regionálnej juniorskej ligy a presúva sa do QMJHL. Tu najskôr pôsobí v tíme St. John Fog, kde chytáva ako brankárska dvojka za Nemcom Timom Pielmeierom. Napriek tomu sú však Allenove výkoný presvedčivé a tím Kanada si ho vyberá ako brankára na Majstrovstvá sveta juniorov do 18 rokov. Allen na šampionáte zažiaril a zo 7 štartov získal až 6 víťazstiev a udržal si až 94,8% úspešnosť zákrokov, 1,43 priemer inkasovaných gólov na zápas a dve čisté kontá. Kanada nakoniec na šampionáte získala zlatú medailu. Allen bol tak jednoznačne vyhlásený za najlepšieho brankára turnaja.
Výkony na Majstrovstvách mu výrazne pomohli v Drafte, keď bol vybraný už v 2. kole (celkovo 34.) ako štvrtý najvyššie draftovaný brankár toho roku. Z brankárov, ktorí sa v NHL presadili ho predbehol len Švéd Jacob Markström, ktorý bol vybraný z 31. miesta. Allena draftoval tím St. Louis Blues.
Allenova kariéra pokračovala v QMJHL, kde v rokoch 2008-2010 pôsobil ešte v kluboch Montreal Juniors a Drummondville Voltigeurs. Jeho čísla sa postupne vylepšovali a kľúčovým úspechom bola pre neho sezóna 09/10, keď v 22 zápasoch v drese Drummondvillu udržal až 93,3% úsepešnosť zákrokov a odchytal aj 14 zápasov v Play-Off. Po sezóne bol vyhlásený nielen za najlepšieho brankára QMJHL, ale celej asociácie elitných kanadsko-amerických juniorských líg CHL.
Vstup do NHL
Od sezóny 10/11 Allen začal pôsobiť v seniorskom hokeji. Jeho prvým profesionálnym tímom boli Peoria Rivermen hrajúci v American Hockey League. V bránkovisku sa delil o priestor s talentovaným Benom Bishopom a spoločne vytvorili stabilné duo. Allen odchytal 47 zápasov, v ktorých si pripísal 25 výhier a 91,7% úspešnosť zákrokov. V tíme pokračoval aj v nasledujúcej sezóne 10/11, v ktorej si udržal podobnú výkonnosť. V 38 zápasoch získal 13 výhier a 91,5% úspešnosť zákrokov.
Svoj debut v NHL zažil 30. apríla 2012 v Play-Off sérii proti Los Angele Kings, keď vystriedal Briana Elliota. V krátkom predstavení sa v drese Blues neinkasoval.
V poslednej sezóne svojho vstupného kontraktu, ktorá bola skrátená čiastočným Lockoutom, zasiahol až do 15 stretnutí, keď zaskakoval za zraneného Jaroslava Haláka. Vyhral 9 zápasov a pripísal si 90,5% úspešnosť zákrokov. Zvyšok sezóny Allen strávil v AHL.
25. júla 2013 s ním Blues predĺžili kontrakt o dva roky, pričom v každom z nich si zarobil 800,000 $.
Sezóna 13/14 bola jeho posledná v American Hockey League a zároveň aj finálnou previerkou jeho pripravenosti na NHL. Allen v nej pôsobil v drese Chicago Wolves a v 52 zápasoch si pripísal 92,8% úspešnosť zákrokov a 2,03 priemer inkasovaného gólu na zápas. Wolves priviedol aj do druhého kola Play-Off. Po sezóne dostal ocenenie za najlepšieho brankára AHL.
St. Louis Blues
náhľad|Jake Allen a Brian Elliot v drese St. Louis Blues Stálou súčasťou zostavy Blues bol Allen od sezóny 14/15. V nej pôsobil na pozícii dvojky za Brianom Elliotom. Stabilnou výkonnosťou si však rýchlo vytvoril dôveru a odchytal až 37 zápasov so ziskom 91,3% úspešnosti zákrokov, Elliota sa mu podarilo úplne vytlačil z bránky v Play-Off. V prvom kole Blues podľahli v 6 zápasoch Minnesote Wild. Vo všetkých šiestich stretnutiach sa predstavil Allen, ktorý si pripísal 90,4% úspešnosť zákrokov.
V lete 2015 Allen podpísal ďalší, tentokrát už plný, kontrakt s Blues v hodnote 4,700 000 $ a začali sa objavovať špekulácie, kto bude prvým brankárom tímu. Elliot v minulosti odchytal síce historickú sezónu 11/12, v ktorej si pripísal až 94%nú úspešnosť zákrokov, ale jeho výkonnosť nebola stabilná a v minulosti ho z popredného miesta vytláčali Ryan Miller a Jaroslav Halák.
V sezóne 15/16 však obaja brankári predviedli nadpriemerné výkony. Sezónu si rozdelili na polovicu a kým Allen v 42 zápasoch získal 92,0% úspešnosť zákrokov, Elliot znova zažiaril a blysol sa až 93,0% úspešnosťou. Elliot bol jasnou jednotkou aj v Play-Off, v ktorom odchytal 18 zápasov a priviedol Blues do finále konferencie. Allen zasiahol iba do piatich, z ktorých vyhral jediný.
Napriek tomu, že po sezóne sa predpokladalo, že tandem Elliot-Allen bude pokračovať, vedenie Blues sa rozhodlo Elliota vymeniť za 2. a podmienečný 3. výber v drafte 2017.
Allen sa v sezóne 16/17 tak stal novou jednotkou tímu a zaskvel sa slušnou výkonnosťou. V 61 zápasoch si udržal 91,5% úspešnosť zákrokov a Blues sa znova dostali do Play-Off. Tu Allen pokračoval v excelentných výkonoch a v 11 zápasoch si udržal až 93,5% úspešnosť zákrokov a priemer inkasovaného gólu na zápas 1,96.
Po sezóne s ním 1. júla Blues predĺžili zmluvu na ďalšie 4 roky v hodnote 17,400 000$ (4,35 miliónov ročne).
Sezóna 17/18 pre Blues ani Allena však nebola šťastná a do Play-Off sa neprebojovali. Allen si pripísal v 59 zápasoch 90,6% úspešnosť zákrokov a začali sa vynárať pochybnosti o jeho schopnosti byť prvým brankárom.
Aj keď sezónu 18/19 začínal na poste jednotky, výkonnostne sa znova trápil a v 46 zápasoch získal 19 výhier a 90,5% úspešnosť zákrokov. Z bránky bol vytlačený mladým Jordanom Binningtonom, ktorý fantastickými výkonmi v Play-Off získal pre Blues historicky prvý Stanleyho pohár. Allen v Play-off iba krátko zasiahol do jediného stretnutia.
Po úspechu Blues bol Allen znova vytlačený do pozície náhradníka a hlavný priestor dostával Binnington. Allen si však svoju pozíciu v tíme obhájil a v 24 zápasoch získal 92,7% úspešnosť zákrokov a v Play-Off sa zhostil role prvého brankára po tom čo Binnington nedokázal nadviazať na svoje predošlé úspechy. Blues vypadli v prvom kole proti Vancouveru Canucks. Allen si v 5 zápasoch pripísal 93,5% úspešnosť zákrokov.
V lete 2020 vedenie Blues prehodnotilo svoju situáciu v bránkovisku a rozhodli sa udržať si mladého Binningtona. Allen bol spolu s výberom v 7. kole draftu vymemený do Montrealu Canadiens za výber v 3. a 7. kole. vľavo|náhľad|Allen v drese Canadiens v roku 2021
Montreal Canadiens
Montreal dlhodobo zháňal vhodného náhradníka k ich elitnému brankárovi Careymu Priceovi. Zisk Allena mal pre bránkovisko priniesť stabilitu v prípade Priceovho zranenia.
V sezóne 20/21 Allen zasiahol iba do 29 stretnutí a udržal si 90,7% úspešnosť zákrokov. Montreal sa prekvapivo dostal až do finále Play-Off, ale Price Allena do bránky nepustil ani na jediný zápas. Montreal nakoniec podľahol Tampe Bay Lightning a Stanleyho pohár nezískal.
Po sezóne Carey Price oznámil, že kvôli zraneniu a terapii bude dlhodobo zraneným hráčom. Montreal následne podpísal nový dvojročný kontrakt s Allenom vo výške 5,75 milióna $.
V sezóne 21/22 Allen nastupoval ako prvý brankár tímu. Avšak na pozícii stihol odchytať iba 35 zápasov, keď 9. apríla 2022 utrpel zranenie dolnej časti tela, ktoré ho vyradilo zo zvyšku sezóny. V bránke ho tak musel zastúpiť neskúsený Sam Mountembeault a Montreal skončil v ligovej tabuľke na úplne poslednom mieste.
Zoznam osobností Fréjusu
thumb|upright|Gnaeus Iulius Agricola thumb|upright|André-Hercule de Fleury, prvý minister Ľudovíta XV. thumb|upright|Marc-Antoine Désaugiers, hudobný skladateľ
Jake Allen
Montreal Canadiens
Priceove zranenia sa podľa správ predĺži a v možnostiach ostáva aj koniec kariéry. V sezóne 22/23 by mal tak Allen nastupovať v plnom zdraví na pozícii jednotky tímu. Dvojkou tímu by sa mal stať Sam Mountembeault.
Zoznam osobností Fréjusu
Toto je zoznam významných osobností, ktoré žijú/žili a pôsobia/pôsobili vo francúzskom meste Fréjus.
Poprava (film z roku 1998)
Poprava je dramatický film z roku 1998, natočený podľa knižnej predlohy Force majeure od Pierra Joliveta. Film získal pozitívne recenzie od filmových kritikov.
Film hovorí príbeh troch kamarátov (Lewis, Sheriff a Tony), ktorí spolu trávia leto v Malajzii. Tony a Sheriff sa rozhodnú Malajziu opustiť a Lewis tam zostáva žiť. Krátko po ich odchode, však miestna polícia prehľadáva dom Lewisa, kde hľadá ukradnutý bicykel ale namiesto bicykla, tam nájdu veľké množstvo hašiša a Lewisa uväznia a odsúdia na trest smrti. Po čase, Lewis povie svojej právničke Beth, že jeho dvaja kamaráti - Tony a Sheriff boli do tejto kauzy zaplatení a ak zoberú časť viny na seba, zachránia život Lewisovi. To má však háčik.
Medzinárodné letisko Pchjongjang
náhľad|Satelitná snímka letiska
Medzinárodné letisko Pchjongjang, tiež známe ako medzinárodné letisko Pchjongjang Sunan, je hlavné letisko obsluhujúce Pchjongjang, hlavné mesto Severnej Kórey.
Ayguesvives
Ayguesvives je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arnouville
Arnouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Argenteuil (mesto)
Argenteuil je francúzske mesto, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France. Od centra Paríža je vzdialené.
Zrnová
Zrnová je vrch v pohorí Biele Karpaty. Leží nad obcou Lednica, približne západne od mesta Púchov.
Rothad zo Soissons
Rothad zo Soissons alebo Rothad II. (* 832† 869) bol franský biskup zo Soissons. Je jedným z možných autorom Pseudo-izodoriánskych dekretálií, jedného z najznámejších falzifikátov (nepravých prameňov) stredovekého kánonického práva.
Žigmund I. (Poľsko)
Žigmund I. Starý ( * 1. november 1467, Kozienice† 1. apríl 1548, Krakov), syn Kazimíra IV. Jagelovského a Alžbety Habsburskej, bol poľský kráľ a litovský veľkoknieža v rokoch 15061548.
Rothad zo Soissons
Rothad zbierku použil vo svojom spore s remešským arcibiskupom Hincmarom z Remeša. Po tom, čo Rothad pre cudzoložstvo zosadil kňaza svojej diecézy a nechal svoj akt potvrdiť aj miestnou diecéznou synodou, sa proti tomuto jeho metropolita Hicmar ohradil, pretože sufragánny biskup podľa neho nemal právo ani odvolať kňaza, ani zvolať synodu. V roku 861 Hincmar kňaza zo sufragánnej Soissonskej diecézy do úradu vrátil a jeho predchodcu nechal uväzniť. Proti tomuto zásahu do diecéznych záležitostí sa Rothad rázne ohradil a obrátil sa dokonca na pápeža. Hincmar preto zvolal v roku 862 do Soissons synodu, ktorej sa však Rothad citujúc svoju žiadosť poslanú do Ríma odmietol zúčastniť. Synoda Rothada zosadila a na jeho miesto dosadila iného biskupa. Okrem toho bol Rothad uväznený. Spor sa však dostal do Ríma, pričom pápežovi Rothad do Ríma poslal aspoň časť dekretálií. Pápež Mikuláš I. prípad preskúmal a Rothada prostredníctvom legáta Arsenia v roku 865 opätovne dosadil na biskupský stolec. Svoju argumentáciu pri tom pápežský stolec po prvýkrát, a nie naposledy, zdôvodnil Pseudo-izodoriánskymi dekretáliami. Hincmar pôvodne prikázal Rothada prepustiť z väzenia, no jeho znovunastolenie do biskupského úradu uskutočnil až na opakovanú pápežovu výzvu a pod hrozbou cirkevného trestu.
Zrnová
Opis
Zrnová je súčasťou hrebeňa, ktorý vybieha východným smerom z Končitej v hlavnom pohraničnom hrebeni. Severne sa nachádza Kýčera, východne Tlstá hora a Krepčiačka hora , južným smerom Kamenná hora  a Strachoňovec  a západne Kobylinec  a Hromádková. Oblasť patrí do povodia Váhu; južnú časť odvodňuje riečka Lednica, severnú jej prítok Zubák. Na vrchol nevedie značený chodník, no východným úbočím prechádza zelený chodník zo susedných obcí.
Žigmund I. (Poľsko)
Životopis
Žigmund sa spočiatku usiloval o nástupníctvo po svojom najstaršom bratovi českom a uhorskom kráľovi Vladislavovi II. Zmluvami vo Viedni z roku 1515 rezignoval na nástupnícke právo v Uhorsku v prospech Habsburgovcov. Za to sa cisár Maximilián I. Habsburský musel vzdať spojeneckej zmluvy s veľkým kniežaťom moskovským Vasilijom III. a prípadnej podpory rádu nemeckých rytierov v Prusku, s ktorým mal Žigmund spory.
Argenteuil (mesto)
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zrnová
Výhľady
Veľkú časť Zrnovej pokrýva len nízka vegetácia, umožňujúca kruhový rozhľad. Z hrebeňa je vidieť okolité vrchy Bielych Karpát, pri priaznivých podmienkach aj Považský Inovec, Strážovské vrchy, Malú Fatru, Kysuckú vrchovinu i Beskydy, Javorníky, Moravsko-sliezske Beskydy a Hostýnské vrchy.
Argenteuil (mesto)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov mesta je. Pred 2. svetovou vojnou tu bývali početní slovenskí vysťahovalci (mesto nazývali Aržentov).
Zrnová
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup vedie neznačenými chodníkmi z okolia. Východným úpätím vedie zelená trasa z obce Lednica do obce Zubák
Žigmund I. (Poľsko)
Životopis
Listinou z 27. novembra 1499 získal od svojho brata Vladislava ako léno Hlohovské kniežatstvo. Potom získal v decembri 1501 tiež Opavské kniežatstvo, vykúpené od Jána Korvína, a v septembri 1504 bol menovaný najvyšším kráľovským miestodržiteľom Sliezska. Viedol tri vojny s Moskvou v rokoch 15071508, 15121522 a 15341537, počas ktorých Litva prišla okrem iného o strategický dôležitý Smolensk (1514).
Argenteuil (mesto)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Žigmund I. (Poľsko)
Životopis
V roku 1519 mu bol udelený Rád Zlatého rúna (č. 161).
Roku 1519 vstúpil do vojny s rádom nemeckých rytierov, v ktorého čele stál jeho synovec Albrecht Hohenzollernský. Ten prijal roku 1525 luteránsku reformáciu, Prusko sekularizoval a zložil zaňho Žigmundovi lénny sľub. V rokoch 15261529 včlenil do poľského štátu dovtedy samostatné Mazovské vojvodstvo, kde zomrel posledný piastovský vládca Jan IV. Roku 1537 musel čeliť odboju šľachty, ktorá nakoniec ustúpila.
Za Žigmundovej vlády došlo ku kultúrnemu rozkvetu Poľska v duchu renesancie, ktorej nástup bol spojený s kráľovou druhou manželkou Bonou Sforzou. Spoločne s ňou prišli na poľský dvor aj jej početní dvorania. Následný spoločenský život na kráľovskom dvore sa stal vzorom aj pre spoločnosť z vyšších poľských kruhov. Kráľovná nezostala len pri tom a začala pozývať do Poľska tých najvýznamnejších architektov a umelcov.
Rodina
V čase nástupu na trón bol slobodný, hoci už mal takmer štyridsať rokov a mal iba nemanželské deti (s dlhoročnou milenkou Katarínou Telničankou).
Sídlisko Pod Hájom
Sídlisko Pod Hájom môže byť:
Hamhung
Hamhung je druhé najľudnatejšie mesto Severnej Kórey a hlavné mesto provincie Hamgjongnamdo.
Odhadovaný počet obyvateľov je 768 551. Hamhung sa nachádza v južnej časti provincie Hamgjongnamdo a je hlavnou a najľudnatejšou metropolitnou oblasťou v provincii. Hamhung má prosperujúcu miestnu ekonomiku. V porovnaní s inými metropolitnými oblasťami v Severnej Kórei ju Severokórejčania poznajú ako veľkú oblasť architektonickej výstavby, ktorá bola postavená vládou Severnej Kórey.
Holica (vrch v Nízkych Tatrách; 1575 m n. m.)
Holica je vrch v Nízkych Tatrách. Leží juhovýchodne od Svarína, približne juhovýchodne od Liptovského Hrádku.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Východná. Najbližšími sídlami sú severne ležiace osady Svarín a Čierny Váh, západným smerom leží Nižná Boca a Malužiná a východným Liptovská Teplička. Vrch je súčasťou Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Holica je súčasťou rázsochy, ktorá vybieha severovýchodným smerom z masívu Veľkého boku cez Nemeckú  na Mendíčku. Je pokračovaním výrazného hrebeňa, ktorý vedie severným smerom zo Zadnej hole v hlavnom hrebeni medzi Bacúšskym sedlom a sedlom Priehybka a pokračuje cez Zadnú Širokú  na Veľký bok, kde sa vetví. Západným smerom sa nachádza Pálenica, Mačacia , Chmelinec a Malý bok , južným susedí Veľký bok , Nemecká  a Malá Vápenica , východným Medvedia  a Oselná  a severným Mendíčka, Hošková  a Turková. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západných svahov odvádza potok Nižný Chmelinec, zo severných Vyšný Chmelinec a z južnej časti prítoky riečky Ipoltica. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý riedky les s viacerými holinami, umožňujúcimi tak obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry a Chočské vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, no sedlom Nemecká pod rovnomenným vrchom vedie žlto značený turistický chodník zo Svarína údolím Torysa a smerujúci do Sedla pod Veľkým bokom.
Národný park Abisko
náhľad|Abisko
Národný park Abisko je národný park v Švédsku. Patrí medzi najstaršie v Európe, bol vyhlásený v roku 1909. Na jeho území sa nachádza najvýznamnejšia švédska prírodovedná výskumná stanica.
Poloha a charakteristika
Nachádza sa v severnej časti krajiny, s najvyšším bodom vo výške a rozlohou viac ako 7500 hektárov. Park sa tiahne pozdĺž kaňonu rieky Abiskojakka, ktorá napája jazero Torneträsk; pri jej ústí hniezdia početné kolónie vtákov. 30% územia tvoria vegetáciou nepokryté skalné útvary. Park je bohatý najmä čo sa týka flóry: v nížinách sa objavujú brezové lesy, vo vyšších polohách kosodrevina. Zaujímavosťou je, že v parku chýbajú ihličnany, naopak sa tu vyskytujú divé orchidey a viacero druhov mäsožravých rastlín. Faunu tvoria typickí zástupcovia severnej Európy - medveď, rys, líška a podobne.
Bachas
Bachas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ablácia (ľadovec)
Ablácia je geologický proces, pri ktorom dochádza k úbytku hmoty snehového poľa alebo ľadovca. Tento proces môže mať viaceré príčiny: Ablácia mení povrch ľadovca, pričom charakter zmien závisí od štruktúry ľadu a pôsobenia jednotlivých príčin.
Arronville
Arronville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Predátorský časopis
Predátorský časopis je pseudo-vedecký časopis, resp. vydavateľ, uverejňujúci vedecké články výlučne s cieľom finančného zisku. Využívajú zvyčajne model tzv. zlatého otvoreného prístupu, pričom vyžadujú od autorov poplatky za publikovanie, avšak bez toho, aby prebehli normálne redakčné a publikačné postupy charakteristické pre legitímne vedecké časopisy. Články zvyčajne neprechádzajú žiadnym alebo iba formálnym recenzným konaním (peer review). Idea „predátorstva“ je založená aj na tom, že vedcov zvyčajne časopis oklame serióznym výzorom a formálnym vzhľadom.
Termín predátorský časopis pôvodne zaviedol americký knižničný vedec Jeffrey Beall z University of Colorado v Denveri. Ten sa najprv začal zaujímať o vtieravých vydavateľov, ktorí ho e-mailami vyzývali, aby publikoval v ich časopisoch alebo sa stal členom ich redakčnej rady. Od roku 2010 v spolupráci so svojimi kolegami zostavoval zoznam takýchto pofidérnych vydavateľov, tzv. black list, resp. Beall's List. Zároveň vytvoril kritériá, ktoré majú predátorských vydavateľov odhaľovať. Do jeho zoznamov sa síce niektorí vydavatelia dostali neprávom, avšak fakt na ktorý poukázal, viedol k uvedomeniu si problému vedeckou komunitou. Združenie Directory of Open Access Journals (DOAJ) neskôr vydalo tzv. white list, v ktorom boli mená neprávom očiernených vydavateľov, napr. švajčiarsky Frontiers media, očistené. Tlak viacerých neprávom očiernených vydavateľov na Bealla a hrozba súdneho sporu však spôsobili, že v januári 2017 zoznam z internetu stiahol. Beall však od začiatku uvádzal, že zaradenie do jeho zoznamu automaticky neznamená, že časopis je určite predátorským. Malo sa jednať o zoznam „potenciálnych, možných alebo pravdepodobných“ predátorských časopisov.
Pokračovatelia Beallovho snaženia však následne založili anonymnú stránku, na ktorej je uvedený zoznam takýchto pofidérnych časopisov a vydavateľov.
Odhady uvádzajú, že predátorské časopisy predstavujú asi 5 – 10 % zo všetkých časopisov s otvoreným prístupom. Publikovanie v takýchto časopisoch môže mať negatívne personálne aj kariérne dôsledky. Je považované za neetické a poškvrňujúce povesť vedca i jeho pracoviska. Niektoré grantové agentúry v súčasnosti overujú, či vedci žiadajúci o ich granty nepublikujú v takýchto pofidérnych časopisoch.
Typické znaky
Za typické znaky predátorských časopisov sú považované :
Dejiny
V marci 2008 Gunther Eysenbach, jeden z vydavateľov prvých časopisov s otvoreným prístupom, upozornil na to, čo nazval „čiernymi ovcami medzi vydavateľmi a časopismi s otvoreným prístupom“. Vo svojom blogu opísal praktiky vydavateľov a časopisov, ktoré sa uchýlili k nadmernému spamu, aby prilákali autorov a redaktorov, pričom kritizoval najmä Bentham, Dove Medical Press a Libertas Academica. Pranierovanie postupov a spamovania malo medzi open access vydavateľmi, ktorí mali strach zo zaradenia medzi „čiernej ovce medzi časopismi s otvoreným prístupom“, za následok, že v roku 2008 vytvorili asociáciu Open Access Scholarly Publishers Association, ktorá mala začať dbať na kvalitu a bojovať proti spomínaným nekalým praktikám.
Neskôr sa začali objavovať dôkazy, že niektorí vydavatelia umožňovali redundantné publikácie, teda publikovali vedcom tie isté články, ktoré už boli publikované inde. V roku 2010 podal študent Cornell University Phil Davis (redaktor blogu Scholarly Kitchen) rukopis článku pozostávajúci z počítačom generovaných nezmyslov (pomocou programu SCIgen), ktorý bol prijatý za poplatok (ale následne stiahnutý autorom). Vydavateľ zároveň rukopis držal „ako rukojemníka“ a odmietal povoliť jeho stiahnutie, a tým zabrániť podaniu v inom časopise.
V roku 2015 vytvorili štyria výskumníci fiktívny profil vedca menom Anna O. Szust (oszust znamená po poľsky podvod). Túto následne zaregistrovali do pozície editora v 360 „odborných“ časopisoch. Szustovej kvalifikácia pritom nebola pre úlohu redaktora dostačujúca. Nikdy neuverejnila žiaden článok a nemala žiadnu redakčnú skúsenosť. Knihy a kapitoly kníh vymenované v jej životopise boli vymyslené, rovnako ako vydavateľstvá, ktoré publikovali jej údajné práce. Jedna tretina z časopisov, do ktorých sa Szustová hlásila, bola z Beallovho zoznamu predátorských časopisov. Štyridsať z týchto predátorských časopisov prijalo Szustovú ako editora bez akejkoľvek previerky a často v priebehu niekoľkých dní alebo dokonca hodín. Pre porovnanie: získala len minimálnu alebo žiadnu pozitívnu odpoveď z normálnych vedeckých časopisov, ktoré musia spĺňať určité štandardy kvality, vrátane etických publikačných praktík. Medzi časopismi vyberanými zo zoznamu časopisov s otvoreným prístupom (DOAJ) len 8 zo 120 ju prijalo do svojich redakčných rád. DOAJ odvtedy niektoré z nich zo svojej databázy odstránil (ale nie všetky). Žiadny zo 120 časopisov zo vzorky časopisov uvedených v zozname Journal Citation Reports (JCR) ponuku Szustovej neprijal. 4 poľskí vedci svoje zistenia publikovali v prestížnom časopise Nature v roku 2017. Ich zistenia boli široko diskutované vo vedeckej komunite ako aj verejnosťou.
Slovensko
Podľa vyhlásenia Slovenskej komisie pre vedecké hodnosti: „Vedomé publikovanie v predátorských časopisoch a v predátorských vydavateľstvách je v rozpore s vysokou vedeckou úrovňou i základnými etickými a morálnymi princípmi.“
V predátorských časopisoch publikujú aj niektorí slovenskí vedci. Napríklad bývalý prorektor Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave Andrej Trnka publikoval v roku 2014 článok Big data analysis v predátorskom časopise European Journal of Science and Theology. Článok je kompilát cudzích textov, niekedy nie správne citovaných.
Aqua
Aqua môže byť:
Sjevjerodoneck
Sjevjerodoneck (ukr. Сєвєродонецьк, rus. Северодонецк - Sievierodoneck) je mesto v Luhanskej oblasti na východe Ukrajiny, ležiace na ľavom brehu rieky Siverskyj Donec. Od roku 2014 bolo administratívnym strediskom Luhanskej oblasti, keďže jej hlavné mesto Luhansk je pod kontrolou separatistickej Luhanskej ľudovej republiky.
Dejiny
Mesto bolo založené v roku 1934 počas stalinskej industrializácie ZSSR ako Lischimstroj (rus. Лисхімстрой; skratka pre Lisičanskoje chimičeskoe stroiteľstvo). Pôvodne 6 km od železničnej stanice Lisičansk, resp. Lysyčansk. V roku 1950 premenovaná na dnešný názov Sjevjerodoneck (ukr.) resp. Severodoneck (rus.). V roku 1958 získal štatút mesta. Postupným rozvojom a výstavbou ďalších tovární sa stal veľkomestom. Od rozpadu Sovietskeho zväzu, kedy malo mesto viac než 130 000 obyvateľov, však začal postupný pokles až na hranicu 100 tisíc obyvateľov.
Mesto bolo následne až do ruskej invázie v roku 2022 dočasným administratívnym centrom Ukrajinou ovládanej časti Luhanskej oblasti.
V dôsledku ruskej invázie na Ukrajinu bolo mesto po ťažkých bojoch medzi ruskými a ukrajinskými jednotkami značne poškodené. Od 25. júna 2022 je pod plnou kontrolou ruskej armády. Pred napadnutím malo približne 100 tisíc obyvateľov, po skončení bojov ostalo v meste údajne len okolo 10 tisíc civilistov.
Kayla Barronová
Kayla Jane Barronová ( rodená Saxová, * 19. septembra 1987, Pocatello, Idaho, USA) je americká vojenská dôstojníčka, inžinierka a astronautka NASA. Barronová bola v júni 2017 vybraná ako členka tréningovej skupiny astronautov NASA 22 a neskôr sa kvalifikovala ako astronautka v roku 2020. Barronová sa zúčastnila na svojom prvom vesmírnom lete SpaceX Crew-3 ako členka posádky Expedície 66/67, ktorá odštartovala k Medzinárodnej vesmírnej stanici 10. novembra 2021. Pred nástupom do NASA bola Barronová dôstojníčkou ponorkového vojska námorníctva USA.
Životopis
Kayla Barronová sa narodila 19. septembra 1987 v Pocatelle v štáte Idaho v Spojených štátoch Lauri a Scottovi Saxovcom. Jej rodina sa presťahovala do Richlandu v štáte Washington, kde v roku 2006 absolvovala Richlandskú strednú školu. Po jej skončení Barronová navštevovala Námornú akadémiu Spojených štátov amerických, ktorú ukončila v roku 2010 s titulom bakalár v odbore systémové inžinierstvo.
Počas štúdia bola Barronová členkou bežeckého a atletického tímu Midshipmen[4]. Po ukončení štúdia Barronová navštevovala Peterhouse na Univerzite v Cambridgei na základe Gatesovho cambridgeského štipendia. V roku 2011 tu získala titul magister filozofie v odbore jadrové inžinierstvo. Motivovaná túžbou riešiť antropogénnu zmenu klímy sa v rámci svojho postgraduálneho výskumu zamerala na modelovanie palivového cyklu pre koncepciu jadrového reaktora novej generácie s tóriovým palivom, ktorý je známy ako podkritický reaktor poháňaný urýchľovačom.
Barronová je vydatá za Toma Barrona, dôstojníka špeciálnych jednotiek americkej armády. Má rada turistiku, beh a čítanie.
Vojenská kariéra
Po získaní magisterského titulu patrila Barronová k prvej skupine žien, ktoré sa stali vojnovými dôstojníčkami na ponorkách. Absolvovala program výcviku dôstojníkov námorníctva pre jadrové elektrárne a ponorky a bola pridelená na ponorku USS Maine triedy Ohio. Počas služby na USS Maine Barronová absolvovala tri hliadky ako divízny dôstojník. Po pridelení na ponorku bola Barronová až do svojho výberu za astronautku vlajkovou asistentkou superintendenta na námornej akadémii.
Kariéra v NASA
V júni 2017 bola Barronová vybraná za členku 22. tréningovej skupiny astronautov NASA a začala dvojročný výcvik. Bola piatou absolventkou námornej akadémie, ktorá bola vybraná za kandidátku na astronautku.
Pripravovala sa na misiu SpaceX Crew-3, počas ktorej pracovala na palube Medzinárodnej vesmírnej stanice ako špecialistka misie. Na palube kapsule SpaceX Crew Dragon Endurance odštartovala 10. novembra 2021 a slúžila ako účastníčka dlhodobej misie Expedícia 67. Crew-3 pristála v Mexickom zálive 6. mája 2022 po 176 dňoch vo vesmíre.
Externé odkazy
https://www.nasa.gov/specials/artemis-team/
Izostéria
Izostéria popisuje podobnosť molekúl alebo iónov, ktoré majú podobný tvar a často i elektrónové vlastnosti. Molekula izostérická molekulou s inou sa nazýva izostér. Existuje mnoho definícií, ale tento termín sa zvyčajne používa v rámci bioaktivity a vývoja liekov. V prípade biologicky aktívnych látok, ktoré vykazujú izostériu, sa hovorí o bioizostéroch. Bioizostéria sa často využíva pri vývoji liekov: tieto lieky sú organizmom stále rozpoznávané a prijímané, ale ich funkcie budú odlišné od pôvodnej molekuly. Koncept izostérie je podobný konceptu izoelektronicity.
Jednou z molekúl vykazujúcich izostériu je 5-brómuracil, ktorý sa podobá na tymín a je možné nim vyvolať mutácie.
História a ďalšie definície
Neklasické izostéry sa neriadia klasifikáciou uvedenou vyššie, ale stále zapríčiňujú podobné biologické efekty in vivo. Neklasické izostéry môžu obsahovať podobné atómy, ale ich štruktúra nenasleduje jednoducho definovateľné pravidlá.
Koncept izostérie bol prvýkrát formulovaný Irvingom Langmuirom v roku 1919 a neskôr v roku 1925 upravený Grimmom. Hans Erlenmayer rozšíril tento koncept na biologické systémy v roku 1932. Klasické izostéry sú definované ako atómy, ióny alebo molekuly, ktoré majú identickú vonkajšiu elektrónovú vrstvu. Táto definícia sa neskôr rozšírila na skupiny, ktoré môžu mať podobné biologické aktivity. Potvrdením platnosti tejto definície bolo pozorovanie niektorých skupín zlúčenín, napríklad benzénu, tiofénu, furánu a dokonca pyridínu, ktoré majú podobné fyzikálne a chemické vlastnosti.
Havranie vrchy
Havranie vrchy sú geomorfologický podcelok Volovských vrchov. Najvyšší vrch podcelku je Haniskova, dosahujúca výšku. Stredná časť je súčasťou ochranného pásma Národného parku Slovenský raj.
Polohopis
Hierarchia Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Volovské vrchy → Havranie vrchy ***
Vymedzenie
Tento podcelok leží v severozápadnej časti pohoria medzi Spišskou Novou Vsou a Dobšinou. Na severozápade susedí so Slovenským rajom (podcelok Spišsko-gemerského krasu), na západe so Stolicou (podcelok Stolických vrchov) a na juhozápade s Dobšinským predhorím, patriacim do Revúckej vrchoviny. Južným a východným smerom pokračujú Volovské vrchy podcelkami Knola a Hnilecké vrchy, na severozápade územie klesá do Hornádskej kotliny a jej podcelku Hornádske podolie.
Jozef Pantaleón Roškovský
Jozef Pantaleón Roškovský alebo aj Pantaleon Roszkovský (* 10. marec 1734, Stará Ľubovňa – † 27. marec 1789, Budapešť) bol slovenský mních, kňaz, skladateľ, organista a hudobný teoretik.
Život
Narodil sa v rodine organistu v Starej Ľubovni. Študoval v Podolínci a na univerzite v Trnave. V roku 1755 vstúpil do františkánskeho rádu. Noviciát absolvoval v kláštore svätej Kataríny pri Trnave. Od roku 1757 študoval teológiu v Pešti. V roku 1759 bol v Trnave vysvätený na kňaza a do roku 1761 pokračoval v štúdiu teológie v Bratislave. Pôsobil vo viacerých kláštoroch mariánskej provincie (Nové Zámky, Bratislava, Trnava, Pešť). Ovládal niekoľko hudobných nástrojov a bol dobrým spevákom. Zozbieral mnoho liturgických spevov a skomponoval niekoľko sakrálnych kompozícií. Avšak, nie mnoho z jeho diela sa nám zachovalo do dnešných dní. Roškovský zomrel v Budapešti v roku 1789.
Dielo
Roškovský sa zaoberal výhradne duchovnou hudbou. Zbieral, upravoval a komponoval liturgické spevy: omše, ofertória, vešpery, antifóny, litánie, Tota pulchra, Stella coeli, Tantum ergo, Rorate coeli, árie o svätých apod. Zozbierané i vlastné skladby uverejnil v niekoľkých zborníkoch, ktoré obsahujú viacej než 700 skladieb. Zborníky majú vysokú umeleckú i historickú hodnotu, dokumentujú vývoj cirkevnej hudby od stredného baroka až po raný klasicizmus. Pracoval aj na návrhu hudobnej reformy v Mariánskej provincii, ktorej súčasťou sa mali zborníky stáť. Pre prílišnú náročnosť však bol jeho návrh odmietnutý.
Rodina (album)
Rodina je názov štúdiového albumu skupiny IMT Smile. Tento album v roku 2012 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Malý slam
Malý slam  alebo malý slem  je v bridži záväzok a splnenie záväzku, že linka získa 12 z 13 možných zdvihov.
Počet bodov za malý slem
Za vydraženie a splnenie malého slemu vydražiteľ získa prémiu 500 bodov v prvej a 750 bodov v druhej hre. Popri prémii za malý slem, hráč získa aj prémiu za splnenie celej hry.
Coworking
Coworking predstavuje štýl práce a podnikania vo flexibilnom kancelárskom prostredí spoločne využívanom viacerými pracovníkmi. Je to taktiež komunita nezávisle pracujúcich ľudí, ktorým spoločné priestory umožňujú stotožňovať sa s rovnakými hodnotami, skúsenosťami, nápadmi a profitovať zo synergického efektu, ktorý prináša sústredenie talentovaných pracovníkov na jednom mieste.
Vznik coworkingových centier je výsledkom hľadania stratégií, ako sa vyrovnať s rizikami a problémami nových, flexibilných štýlov práce. Niektoré coworkingové centrá boli založené internetovými podnikateľmi, ktorí hľadali alternatívu k práci z kaviarní alebo k izolácii spôsobenej prácou z domu. Počet coworkingových centier vzrástol k roku 2011 celosvetovo na viac ako 1 100 a má rastúci trend.