cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rebecca Romijnová
Kariéra
V roku 2004 si zahrala vo filme The Punisher a v roku 2006 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom seriály Pepper Dennis. O rok neskôr, si zahrala v televíznom seriály Škaredá Betty, kde stvárnila transgender ženu Alexis Meade.
Dukovci
História rodu
náhľad|Cisár [[Michal VII., email (smalt) na svätoštefanskej korune]] Pôvod rodu je nejasný. Byzantský kronikár Nikeforos Bryennios tvrdil, že jeho príslušníci slúžili ešte pod cisárom Konštantínom I. Neskorší historik Zonaras zase tvrdil, že pôvodný rod Dukovcov vymrel po povstaní Konštantína Duka v roku 913, a že neskorší cisár Konštantín X. bol jeho príslušníkom už len po ženskej vetve. Historicky podložene sa rod prvýkrát spomína začiatkom 9. storočia, keď cisárovná Theodora vyslala prvého známeho príslušníka rodu potlačiť hnutie paulikánskych heretikov v Malej Ázii. Do 10. storočia rod zosilnel a stal sa jedným z najvýznamnejších v krajine, Jeho príslušníci Andronikos a Konštantín Dukas slúžili vo vojsku ako generáli a stali sa predlohami pre postavy v epose Digenis Akritas. Značná moc rodu im umožnila povstať proti cisárskej moci, no ani jeden neuspel. Iný Andronikos Dukas sa spomína v roku 976 ako stúpenec Barda Sklera, ktorý povstal proti Bazilovi II. Jeho syn Bardas Mongos Dukas velil byzantskej flotile na výprave k Chazarom (1016). V roku 1059 sa príslušník rodu Konštantín stal byzantským cisárom a vládol ako Konštantín X. Byzantským cisárom sa stal aj jeho syn Michal VII. Ďalší Dukovci v tomto období slúžili ako velitelia a cisárski úradníci. Hoci sa rod na byzantskom tróne neudržal svoj vplyv si ponechal. Veľmi blízko mala dynastia ku Komnénovcom, s ktorými uzavreli v 11. storočí „politickú úniu“, takže boli nazývaní aj ako Komnenod(o)ukovci. Tento vzťah bol umocnený tým, že po nástupe Alexia I. na trón sa jeho manželkou stala Irena Dukaina. Konštantín Dukas, syn Michala VII., bol zároveň až do svojej smrti nominálne Alexiovým spolucisárom a bol zasnúbený s jeho dcérou Annou. Svoj lesk si meno rodu ponechalo aj v 12. storočí a bolo prijímané aj inými byzantskými rodmi (napr. Angelovci - pozri Komnenos Dukas, Vatatzovci, Kamaterovci, atď). Po 12. storočí sú známe už len osoby spojené s vedľajšími vetvami Dukovcov.
Rebecca Romijnová
Kariéra
Po boku herečky Sissy Spacek, si zahrala vedľajšiu úlohu vo filme Lake City, z roku 2008. V rokoch 2014 až 2017 si zahrala v televíznom seriály Lovci pokladov. Objavila sa v televíznom seriály Star Trek: Discovery z roku 2019, kde stvárnila "Číslo jedna". V rovnakom roku sa objavila v dráme Satanic Panic, kde hrala po boku svojho manžela Jerryho O’Connella. Rolu "Číslo jedna" si zopakovala v spin-off sérii, Star Trek: Strange New Worlds, ktorý bude mať premiéru v roku 2022.
Súkromný život
Od roku 1994 chodila s hercom Johnom Stamosom, za ktorého sa vydala v roku 1998 a počas ich manželstva v súkromnom aj pracovnom živote, používala aj jeho priezvisko. Rozviedli sa v roku 2004 a právoplatne boli rozvedení v roku 2005. Jej druhým manželom je Jerry O’Connell, za ktorého sa vydala v roku 2007 a o rok neskôr, sa im narodili dvojičky. Pracovne už nepoužíva meno Romijn-Stamos ale v súkromnom živote má toto meno naďalej.
Táňa Kuzmová
Kresba
Počas štúdia na bystrickej škole absolvovala premiéru prezentáciou svojich výtvarných pokusov na celoštátnych prehliadkach poslucháčov pedagogických fakúlt na súťaži Výtvarná Dubnica (19801983). Po skončení školy sa presťahovala do Bratislavy a desať rokov nevystavovala. Verejnosti predstavila fragment desaťročnej práce najprv vo foyer Bábkového divadla Na rázcestí v Banskej Bystrici (október 1993). V tom istom priestore vystavoval aj Igor Hudcovič (19491995), s ktorým Táňu Kuzmovú spájalo priateľstvo aj fascinácia kresbou.
Zaradenie
Hoci generačne patrila k autorom neue wilde (či iným termínom bad painting), post-moderna ani neokonceptualizmus ju nepriťahovali. To, že jej okruh tvorili ekológovia, ľudia sústredení okolo Augustína (Gusta) Dobrovodského (19471999), anarchistu a básnika, Róberta Cypricha (19511996), Igora Kalného (19571987), Vladimíra Archleba (19532007), zrejme viedlo Táňu Kuzmovú k tradícii moderny (okrem iného ilustrovala aj knihy svojho dlhoročného partnera Augustína Dobrovodského).
Odklon od kresby
Prechod od kresieb tvrdým pastelom či tušom k šitiu kresieb na látku kráča paralelne s dobovou tendenciou v prekračovaní hraníc. Už jej kresby na tapety signalizovali vybočenie z hraníc určených tradíciou (využívala vzorkovníky z bývalého Prioru). Za kresbu sa začala považovať akákoľvek línia vytvorená akýmikoľvek prostriedkami – v prípade Táni Kuzmovej niťami (pred ňou sa kresby šitím objavili v diele Ladislava Čarného). V jej kresbách sa objavuje farba, kombinácie rôznorodých techník, koláž a asambláž. Jej vankúše-nevankúše, ktoré boli aj šitými kresbami, aj objektmi či úžitkovými predmetmi, hoci sa nikdy tak nevyužívali, sú synonymom 90. rokov, ktoré úplne rozvoľnili tradičné výtvarné disciplíny. V autorkinom prípade veľkú rolu zohrala skúsenosť s prácou v keramickom ateliéri ART4 Juraja Mihalíka (návrhy pripravoval okrem iných aj Vlado Havrilla) a spolupráca s Jaroslavom Štullerom (1954). Jej keramické objekty spĺňali aj praktické požiadavky, ale súčasne boli voľnými výtvarnými dielami. Kuzmová využíva pohyblivú hranicu medzi keramikou ako predmetom užitého umenia a plastikou, rovnaké je to pri jej textilných objektoch.
Súčasnosť
Táňa Kuzmová v reakcii na konceptuálne umenie odmieta v diele intelektuálnu úvahu, útočí na zmysly, usiluje o lapidárnosť v tvare, výraze i obsahu a ignoruje estetizáciu či kultivovanie formy. Po roku 2000 sa na istý čas odmlčala (materská dovolenka) a vrátila sa k vlastnej tvorbe súčasne s nástupom do nového zamestnania na Základnej umeleckej škole v Devínskej Novej Vsi. Pokračuje v keramických prácach, ale do popredia sa dostáva textilná tvorba, ktorá bola prítomná aj pred rokom 2000. Siaha po rôznych technikách – sieťovanie, plstenie, tkanie, zápästky. Opäť ich používa aj na výrobu funkčných predmetov – prikrývky, sukne, kabáty, čapice, ale smeruje aj k samostatným závesným textilným obrazom, ktoré môžu slúžiť aj ako koberce.
Inšpirácie
Objavenie starých textilných techník súvisí aj s rodinnou tradíciou, keď v detstve sledovala prácu na krosnách u starej mamy v Šudinciach pri Dudinciach, aj s návratom textilnej tvorby v súčasnom umení. Nezabudla ani na výšivky s ľudovými motívmi anjelov alebo prísloví a porekadiel, ktoré kedysi patrili do interiérov dedinských izieb, hoci z konkrétnych motívov v jej tvorbe zostala iba technika a farebnosť.
Aktuálna Kuzmovej tvorba je súčasťou trendu vytvárania umenia vlastnými rukami ako istej opozícii voči počítačovo generovanej tvorbe alebo materiálom priemyslovo vyrobených objektov. Spolu s materiálom sa v diele Táne Kuzmovej ocitla farba v úplne novej úlohe. Najprv bola sekundárne prítomná v kresbách, neskôr sa dostala do popredia ako súčasť mozaiky povrchov úžitkových keramických objektov, a dnes hrá hlavnú úlohu. Z predchádzajúcej keramickej etapy tvorby, ktorej sa venuje paralelne s textilnými obrazmi, sa preniesli do farebných kompozícii v novom materiáli niektoré elementy. Formáty sú komorné, určené do súkromných interiérov. Niektoré obrazy možno zaradiť do prúdu lyrizujúcej geometrickej abstrakcie. Dialóg s prírodou sa artikuluje nielen vo farebnosti, tvaroch, ale aj v špecifických objektoch-oknách, ktoré ponúkajú výhľad do krajiny textilných obrazov.
Marián Amsler
Doc. Marián Amsler ArtD. (* 1979, Bratislava) je slovenský divadelný režisér, dramaturg, umelec, pedagóg a umelecký šéf Divadla Petra Mankoveckého.
Uviedol viaceré súčasné svetové, ale aj české a slovenské divadelné hry. Ako hosť režíroval v mnohých českých a slovenských divadlách (Činohra SND, Divadlo Aréna v Bratislave, Divadlo Astorka Korzo ´90 v Bratislave, Slovenské komorné divadlo v Martine, Divadlo Andreja Bagara v Nitre a ďalšie). Za svoje inscenácie Čechovových hier Platonov a Ivanov získal dvakrát prestížne ocenenie DOSKY v kategórii Objav roka. V roku 2012 získal DOSKY za najlepšiu réžiu za inscenáciu Anny Jablonskej Pohania v SND. V súčasnosti pôsobí ako odborný asistent na Vysokej škole múzických umení v Bratislave na Katedre réžie a dramaturgie.
Biografické údaje
V súčasnosti pôsobí ako odborný asistent na Vysokej škole múzických umení v Bratislave na Katedre réžie a dramaturgie.
Muži 28. októbra
'''Muži 28. októbra''' je ustálené historiografické pomenovanie pre skupinu organizátorov a vedúcich osobností protihabsburského štátneho prevratu v Prahe 28. októbra 1918.
Členovia
Za Mužov 28. októbra označuje literatúra Aloisa Rašína, Františka Soukupa, Jiřího Stříbrného, Vavra Šrobára a Antonína Švehlu.
Laguian-Mazous
Laguian-Mazous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lahas
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národné futbalové mužstvo Rovníkovej Guiney
Národné futbalové mužstvo Rovníkovej Guiney reprezentuje Rovníkovú Guineu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1975. Rovníková Guinea sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili trikrát. Najlepší výsledok je štvrté miesto na Africkom pohári národov 2015.
Terminátor (slnečný)
Terminátor alebo zóna súmraku je pohyblivá čiara, rozhranie, ktorá rozdeľuje osvetlenú a neosvetlenú stranu planetárneho telesa. Terminátor je definovaný ako množina bodov na planéte alebo mesiaci, kde čiara od materskej hviezdy je dotyčnica. Pri telesách s atmosférou na terminátore nastáva súmrak v dôsledku rozptylu svetla časticami vzduchu.
Nadzvukové lietadlá ako prúdové stíhačky alebo Concorde a Tupolev Tu-144 sú schopné predbehnúť maximálnu rýchlosť terminátora na rovníku. Pomalšie však môžu predbehnúť terminátor vo vyšších zemepisných šírkach a je možné chodiť rýchlejšie ako terminátor na póloch, blízko rovnodenností.
Šírenie rádiového signálu
Sila zmien šírenia rádiových vĺn medzi dennou a nočnou stranou ionosféry. Je to predovšetkým preto, že vrstva D, ktorá absorbuje vysokofrekvenčné signály, rýchlo zmizne na tmavej strane terminátora, zatiaľ čo vrstvy E a F nad vrstvou D sa tvoria dlhšie. Tento časový rozdiel dáva ionosféru do jedinečného prechodového stavu pozdĺž terminátora a nazýva sa „šedá čiara“.
Rádioví amatéri využívajú podmienky terminátora na diaľkovú komunikáciu. „Šedá-čiara“ vysielanie je druh šírenia rozhlasových vĺn. Za dobrých podmienok môžu rádiové vlny prechádzať pozdĺž terminátora k antipodálnym bodom (protinožcom).
Lunárny terminátor
vpravo|náhľad|Východná strana krátera Timocharis pri terminátore (od [[Apollo 15|Apolla 15)]] Mesačný terminátor je rozhranie medzi osvetlenými a tmavými hemisférami Mesiaca. Je to lunárny ekvivalent rozdelenia medzi nocou a dňom na zemskom sféroide, hoci oveľa nižšia rýchlosť otáčania Mesiaca znamená, že trvá dlhšie, kým prejde po jeho povrchu.
Kvôli uhlu, v ktorom dopadá slnečné svetlo na túto časť Mesiaca, sú tiene vytvorené krátermi a inými geologickými črtami pretiahnuté. Tento jav je podobný predĺženiu tieňov na Zemi, keď je Slnko na oblohe. Mnoho lunárnych fotografických štúdií sa sústreďuje na osvetlenú plochu v blízkosti lunárneho terminátora a výsledné tiene poskytujú presný opis terénu.
Ilúzia lunárneho terminátora (alebo náklonu) je optická ilúzia vyplývajúca z nesprávneho očakávania pozorovateľa na Zemi, že smer slnečného svetla osvetľujúci Mesiac (tj. čiara kolmá na terminátor) by mala zodpovedať polohe Slnka, ale zdá sa, že to tak nie je. Príčina ilúzie je jednoducho pozorovateľ, ktorý neberie do úvahy, že pozorovaný sklon svetelného lúča sa bude meniť na oblohe kvôli nedostatku vizuálnych indícií na vytvorenie 3D perspektívy.
Skúmanie terminátora môže poskytnúť informácie o povrchu planetárneho telesa; napríklad prítomnosť atmosféry môže vytvoriť nejasný, neostrý terminátor. Keďže častice v atmosfére sú vo vyššej nadmorskej výške, svetelný zdroj môže zostať viditeľný aj po jeho západe. Tieto častice rozptyľujú svetlo, ktoré sa odráža aj k povrchu. Preto môže obloha zostať svetlá aj po západe Slnka.
Satelity s nízkou obežnou dráhou Zeme využívajú skutočnosť, že niektoré polárne obežné dráhy umiestnené blízko terminátora nemajú zatmenie, vďaka čomu sú ich solárne články nepretržite osvetlené slnečným svetlom. Takéto orbity sa nazývajú obežnými dráhami svitanie – súmrak, čo je typ Helio-synchrónnej dráhy. Umožňuje tiež špecifické experimenty, ktoré vyžadujú minimálne rušenie zo Slnka, vedci sa môžu rozhodnúť nainštalovať príslušné senzory na neosvetlenú stranu satelitu.
Poľný španiel
Boli pôvodne vyšlachtené ako výstavné psy čiernej srsti koncom 19. a začiatkom 20. storočia. V polovici 20. storočia však boli prestavané ako pes s dlhými nohami, ktorý bol vhodnejší na použitie v teréne. Teraz sú považované za vzácne psie plemeno.
Môžu byť dobrými rodinnými psami a majú trpezlivosť s deťmi, ale môžu vyžadovať nejaký účel, či už je to lov alebo agilita, aby sa zabránilo tomu, že sa začnú nudiť a ničiť.
Dĺžka života: 10 – 12 rokov.
Povaha
Poľné španiele sú známe ako výnimočne uvoľnené, aktívne, citlivé a nezávislé a prejavujú svoju lásku k životu v úzkom, pravidelnom kontakte so svojím majiteľom.
História
Do roku 1909 bola priemerná hmotnosť poľného španiela 16 - 20 kg. K ďalšiemu miešaniu plemena došlo so zavedenými prvkami Baseta. Objavili sa rôzne problémy s genetickým zdravím a boli podniknuté kroky na nápravu problémov v rámci plemena. Anglický špringeršpaniel sa používal na zavedenie zdravších prvkov do plemena a výsledkom bol dlhonohý poľný španiel, ktorého dnes poznáme.
Poľný španiel zostáva vzácnym plemenom, dokonca aj vo Veľkej Británii. V roku 2009 bolo v Kennel Clube zaregistrovaných celkom 51 poľných španielov a od roku 2000 sa ustavične zmenšuje. Zo všetkých plemien španielov registrovaných v The Kennel Club má poľný španiel najnižší počet registrovaných medziročne, pričom na druhom mieste bol Sussexský španiel so 60 registráciami v roku 2009. To je porovnanie s Anglickým špringeršpanielom s 12 700 a Anglickým kokeršpanielom s 22 211 registráciami v roku 2009.
Opis
vľavo|náhľad|234x234bod|Poľný španiel v hnedej farbe
Vzhľad
náhľad|249x249bod|Poľný španiel (vľavo) a [[Anglický kokeršpaniel (vpravo) vedľa seba ]] Štandardná veľkosť poľného španiela je 41– 48 cm vysoký v kohútiku a hmotnosť medzi 16–27 kg. Toto ho zhruba zaraďuje medzi Anglického kokeršpaniela a Anglického špringeršpaniela. Jeho srsť je dodávaná v jednofarebných odtieňoch čiernej a hnedej farby.
Majú stredne dlhú samostatnú srsť bez podsady. Osrstenie kožušiny sa objavuje na hrudníku, bruchu, ušiach a na zadnej strane nôh. Srsť nie je taká ťažká ako u kokeršpanielov, ale vyžaduje si starostlivosť, aby sa zabránilo objaveniu podložiek v srsti. Kupírovanie chvostov je zakázané v mnohých krajinách, pre pracovné zvieratá však existuje výnimka.
Zdravie
náhľad|249x249bod|Čierny Poľný španiel Existuje niekoľko očných stavov, ku ktorým má poľný španiel predispozíciu. Patrí sem katarakta, atrofia sietnice a dysplázia sietnice. Dysplázia bedrového kĺbu sa objavila iba v britských líniách poľných španielov. Kennel Club a Britská veterinárna asociácia dôrazne odporúčajú, aby chovatelia Poľného španiela testovali oči a bedrové kĺby. V zdravotnom prieskume, ktorý uskutočnil Kennel Club, bola hlavnou príčinou smrti u poľných španielov rakovina, druhou najčastejšou príčinou bola staroba. Zistilo sa, že stredná dĺžka života tohto plemena bola 11 rokov a 8 mesiacov, čo je o 5 mesiacov viac ako stredný vek pre všetky plemená psov.
Železničná trať Zohor – Plavecký Mikuláš
náhľad|Schátraná budova výhrevne v koncovej stanici trate v Plaveckom Mikuláši
Železničná trať Zohor – Plavecký Mikuláš (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 112) je jednokoľajná železničná trať na Slovensku na Záhorí, spájajúca Zohor a Plavecký Mikuláš.
Dejiny
Rovinatá trať popod Malé Karpaty po Plavecký Mikuláš bola sprevádzkovaná 15. novembra 1911 spolu s traťou Zohor – Záhorská Ves.
V čase Slovenského štátu po viedenskej arbitráži zostalo Slovensko oklieštené o územia na juhu a v okolí Bratislavy, ktorej z pôvodných piatich zaústených tratí zostala na území samotnej vojnovej SR len trať Bratislava – Trnava. Rozhodlo sa preto o predĺžení trate Záhorím z Plaveckého Mikuláša cez Jablonicu, Brezovú pod Bradlom a Myjavu na Považie, čím by sa odľahčila preťažená trať Kúty – Trnava. Po skončení druhej svetovej vojny sa potreba novej trate stala neaktuálnou, čím došlo k zastaveniu prác.
Úsek Zohor – Rohožník bol v 70. rokoch 20. storočia modernizovaný kvôli výstavbe cementárne, vrátane prekládky časti trate a výstavby novej železničnej stanice v Rohožníku. Plánovaná preprava cementu oživila i myšlienku predĺžiť trať do Jablonice a umožniť dopravu mimo Bratislavu. Po trati sa prepravuje aj drevo a využíva ju aj vojenské letisko v Kuchyni.
Pri redukcii železničnej dopravy v roku 2003 bola osobná doprava na trati pozastavená. V úseku Zohor – Rohožník potom osobnú dopravu čiastočne obnovil dopravca BRKS, v marci 2005 však bola opäť pozastavená.
Natalia Janotha
Natalia Maria Krystyna Janotha (alebo Janothówna * 8. jún 1856, Varšava, Poľsko† 9. jún 1932 Haag, Holandsko) bola poľská hudobná skladateľka a klaviristka.
Zo života
Bola dcérou poľského hudobného skladateľa a pedagóga Juliusza Janothu (1819 – 1883) na Instytute Muzycznom vo Varšave. Najskôr študovala u svojho otca, potom v Berlíne u Clary Schumannovej, Ernsta Rudorffa, Woldemara Bargela, Marceliny Czartoryskej a Johannesa Brahmsa. Koncertovala po celej Európe. Spopularizovala hudbu Fryderyka Chopina. Žila v Londýne a od roku 1916 v Haagu. Skomponovala okolo 400 skladieb pre klavír.
Turistika
Počas rokov 1880 – 1883 intenzívne navštevovala Vysoké Tatry. Stala sa prvou poľskou horolezkyňou. Okrem iných horolezeckých túr 22. augusta 1883 vystúpila ako prvá žena horolezkyňa na Gerlachovský štít. Sprevádzal ju horský vodca Maciej Sieczka. Vystúpila aj na Lomnický štít a na mnohé iné, ktoré dovtedy zdolali len muži. Bola jednou z prvých žien, ktoré sa v horskom prostredí pohybovali v nohaviciach. Návštevy v horách stvárnila v cykle skladieb pre klavír.
Audio Video Interleave
Audio Video Interleave (známy pod akronymom AVI) je multimediálny kontajner uvedený firmou Microsoft v novembri 1992 ako súčasť multimediálnej technológie Video for Windows. Súbory typu AVI môžu obsahovať zvukové a video dáta v súborovom kontajneri, čo umožňuje synchonizované prehrávanie videa a zvuku.
Formát
AVI funguje ako multimediálny kontajner, ktorý obsahuje jednu alebo viac dátových stôp. Každá stopa ukladá jeden typ dát: zvuk alebo video. Každá stopa tiež obsahuje digitálne zakódovaný mediálny tok (zakódovaný pomocou špeciálneho kodeku). Mnohými je považovaný za zastaraný formát. Keď je používaný s novšími MPEG-4 kodekmi (napr. DivX alebo Xvid) má značné nedostatky, ktoré zväčšujú veľkosť súboru viac, ako je potrebné. Takisto nemá natívnu podporu pre moderné vlastnosti ako napr. B-snímky. AVI je zvláštny prípad formátu RIFF, ktorý rozdeľuje dáta súboru do bloku. Každý blok je identifikovaný pomocou značky FourCC.
Ďalšie použitie
Aj napriek obmedzujúcim faktorom a dostupnosti nových, modernejších multimediálnych kontajnerov (Matroska, MP4, QuickTime, Ogg atď.) zostáva AVI populárny medzi komunitou zdieľajúcou dáta vďaka vysokej kompatibilite s existujúcimi programami na prehrávanie videa a jeho úpravu (napr. Windows Media Player či VirtualDub).
Ly (digraf)
Ly je digraf vyskytujúci sa v maďarskom jazyku. Je dvadsiatym písmenom maďarskej abecedy. Vyslovuje sa ako slovenské J|j, napr.: lyuk [diera]. Dlhá verzia písmena sa prejavuje zdvojením len prvej spoluhlásky. Vyslovuje sa ako slovenské jj. Pri delení takéhoto slova sa celé písmeno zdvojuje. Výslovnosť písmena/písmen v takomto slove je rovnaká, jj. Písmeno sa na začiatku slova objavuje len v jednom základnom slove - lyuk [diera] a z toho odvodených, napr.: lyukas [deravý], atď.
Lahitte (Gers)
Lahitte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lalanne (Gers)
Lalanne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alej
Alej môže byť:
Barákova komisia
Výsledkom komisie bolo zmiernenie relatívne malého množstva trestov udelených v politických procesoch 50. rokov (čo v niektorých prípadoch viedlo k prepusteniu väznených). Niektoré prípady boli vyriešené udelením amnestie. Komisia však bola zameraná len na procesy v rámci KSČ a jej závery nesmerovali proti strane ale len voči jej neurčitým členom. To bolo spôsobené mimo iné tým, že väčšina osobností, ktoré sa na procesoch podieľali ešte zastávali svoje úrady, alebo sa priamo podieľali na práci komisii (aj samotný Barák). Na druhej strane komisia oficiálne zistila viaceré pochybnosti, či informácie o psychickom nátlaku a mučení, ktoré výrazne spochybňovali spravodlivosť a právoplatnosť procesov.
V nadväznosti na Barákovu komisiu bol Rudolf Barák 5. apríla 1956 menovaný aj vedúcim tzv. komisie C, ktorá mala za úlohu sa zvlášť zaoberať prípadom Slánsky a spol. Potreba prešetrenia prípadu prichádzala najmä zo zahraničia, kde sa podobné prešetrenia ikonických procesov vnútri strany tiež uskutočnili. Prípad so Slánským bol síce prekvalifikovaný, zároveň však potvrdený ako oprávnený.
Barákova komisia sa zaoberala aj slovenskými komunistickými politikmi uväznenými v rámci tzv. procesu s buržoáznymi nacionalistami. Samotný pomerne čerstvý prípad komisia ešte v roku 1955 potvrdila, bola však prerušená väzba Ladislava Novomeského a jeho prípad bol posunutý na súd, ktorý Novomeského následne v roku 1956 pre údajné "dobré správanie a odsedenie si polovice trestu" oslobodil.
V 60. rokoch sa uskutočnila druhá rehabilitačná komisia (Kolderova komisia), v rámci ktorej bola Barákova komisia prešetrená a podrobená kritike. Rudolf Barák, vedúci komisie bol zároveň uznaný za zodpovedného za nespravodlivý prístup komisie k otázke rehabilitácií, a následne bol odsúdený k 15 rokom väzenia pre trestný čin sabotáže a rozkrádania socialistického majetku.
Gitega
Gitega je hlavné a druhé najväčšie mesto východoafrického štátu Burundi. Gitega bola hlavným mestom Kráľovstva Burundi. Po jeho zániku sa hlavným mestom stala Bujumbura a v roku 2018 bolo rozhodnuté o presune centrálnej administratívy späť do Gitegy. Gitega leží na rieke Luvironza. Sídli tu katolícka arcidiecéza.
HESA Šáhid-136
Šáhid-136 je iránsky samovražedný dron vyvinutý spoločnosťou Shahed Aviation Industries a vyrobený spoločnosťou HESA. Svoje označenie dostal z perzského slova Šáhid, čo v slovenčine znamená svedok. Hlavnou úlohou tohto bezposádkového lietadla je útočiť na stacionárne pozemné ciele, ktorých súradnice sú vopred známe. Nie je určený na pôsobenie proti pohybujúcim sa cieľom.
Predchodcom tohto dronu je menší Šáhid-131. Roj Šáhidov-131 bol v septembri 2019 vypustený v počte 25 kusov z iránskej vojenskej základne Omidiyeh a ťažko poškodil dve veľké saudské ropné zariadenia (Abqaiq a Khurais).
Konštrukcia
Šáhid-136 je bezpilotné lietadlo typu "vyčkávacia munícia", ktoré je určené na ničenie pozemných cieľov. Má delta krídlo s rozpätím 2,5 metra. Na konci každého krídla sa nachádzajú stabilizátory. Je vybavený dvojtaktným štvorpiestovým motorom MADO MD-550 s výkonom 50 koní, čo je iránska kópia nemeckého motoru Limbach L550E. Tento motor poháňa dvojlistovú vrtuľu umiestnenú vzadu. Dosahuje maximálnu rýchlosť približne 185 km/h a jeho dostup je až 4 km. Šáhid-136 vzlieta zo stojana, ktorý pojme 5 týchto dronov. Takýto stojan je možné nainštalovať na nákladné auto, ktoré keď sa prekryje plátenným krytom je ťažko identifikovateľné ako vojenské vozidlo. Šáhid-136 je do vzduchu katapultovaný malým raketovým motorom.
Presný dolet dronu nie je známy, hoci odhady rôznych analytikov sa pohybujú v rozpätí od 1 000 km do 2 000 km. Na základe veľkosti trupu a predpokladaného objemu palivových nádrží sa dá odhadnúť, že dolet bude určite niekde medzi 1 350 a 1 500 km. To dobre zapadá aj do iránskej politiky konštruovať svoje zbrane dlhého doletu tak, aby dokázali zasiahnuť Izrael z iránskych základní, čo je 1 400 km.
Toto bezpilotné lietadlo nesie vysoko výbušnú fragmentačnú hlavicu s hmotnosťou 36 až 50 kg. Z hľadiska výbušnej sily prekonáva takáto hlavica aj 155 mm delostrelecký granát.
Dron nemá diaľkové ovládanie. Namiesto toho má jednoduchý inerciálny navigačný systém kombinovaný s civilným GPS systémom. Má tiež komerčné digitálne komunikačné zariadenie, ktoré mu umožňuje prijímať aktualizácie o polohe svojho cieľa alebo dokonca meniť ciele. Bojové nasadenie týchto dronov na Ukrajine odhalilo, že Šáhid-136 je odolný voči protidronovým puškám a systémom elektronického boja.
Šáhid-136 je geniálny svojou jednoduchosťou. Kombinácia dobrej presnosti, dlhého doletu a nízkej ceny ho robí jedinečným medzi strategickými zbraňami. Trup lietadla, vyrobený z látky z uhlíkových vlákien, dokáže bez problémov vyrobiť každý domáci majster. Jeho piestové motory sú iránske kópie civilných motorov vyvinutých pre leteckých nadšencov a modelársky trh, a preto sa s nimi môže obchodovať bez akýchkoľvek vývozných obmedzení. Po preskúmaní havarovaných a zostrelených dronov na Ukrajine sa zistilo, že pri konštrukcii Šáhidu-136 využíva množstvo západných a čínskych komponentov. Ukrajinci uvádzajú, že jedným z nich je napríklad počítačový procesor vyrobený spoločnosťou Altera z USA. Je zjavné, že Iráncom sa podarilo využiť medzery v západných kontrolách vývozu. Nedávno dokonca americký prezident Joe Biden zriadil pracovnú skupinu, ktorá má preskúmať, ako je možné, že 82 % komponentov nájdených v Šáhid-131 a Šáhid-136 pochádza z USA.
Ruská invázia na Ukrajinu
thumb|Časť dronu Geraň-2 zostreleného pri Kupiansku v [[Charkovská oblasť|Charkovskej oblasti]] Prvá nepotvrdená správa o tom, že Rusko, zapletené do nevydarenej invázie na Ukrajinu, zamýšľa kúpiť iránske bezpilotné prostriedky, prišla v júli 2021. Definitívne sa to potvrdilo v septembri, keď sa na Ukrajine našli tri typy bezpilotných lietadiel navrhnutých a vyrobených v Iráne - Mohádžir-6, Šáhid-131 a Šáhid-136. Keďže sa Iránci chceli dištancovať od konfliktu medzi Ruskom a Ukrajinou, popreli dodanie ich dronov Rusku. Neskôr však zmenili svoje stanovisko, pričom uviedli, že predali svoje bezpilotné lietadlá Rusku ešte pred vypuknutím vojny.
Iránom dodané drony Rusi prefarbili a premenovali ich na Geraň-1 a Geraň-2 (namiesto Šáhid-131 a Šáhid-136). Oba typy sa zapojili do prebiehajúcej ruskej operácie zameranej na zničenie kriticky dôležitých cieľov. Boli vo veľkej miere využívané na zasiahnutie uzlov v ukrajinskej elektrickej sieti a ďalšej kritickej infraštruktúry vo veľkých mestách od Odesy na juhovýchode až po Ľvov v ďalekom na západe krajiny. Pri ich nasadení z Bieloruska a Krymu je možné nimi zasiahnuť prakticky akékoľvek miesto na Ukrajine.
Hoci sa podarilo veľké množstvo z týchto dronov zostreliť (Ukrajinci uvádzajú úspešnosť 50 až 70 %), napriek tomu spôsobili značné škody. Dňa 30. novembra hovorca Ukrajinských ozbrojených síl tvrdil, že zo 400 iránskych Šáhid, ktoré boli doteraz vypustené, bolo 340 (85 %) zostrelených.
Pravdepodobne v dôsledku vyčerpania prvej zásielky dronov z Iránu došlo 17. novembra k útlmu v ich operáciách. Na Ukrajine nastala trojtýždňová prestávka v používaní lietadiel Šáhid-131 a Šáhid-136. Nálety Šáhidov-136 sa obnovili až 7. decembra, pričom ukrajinskej armáde sa 14 z týchto strojov podarilo zostreliť. K poslednému významnejšiemu ruskému útoku s dronmi Šáhid-136 došlo 18. marca 2023 v Ľvovskej oblasti na západe Ukrajiny. Nálet uskutočnilo šesť dronov, pričom tri z nich sa ukrajinskej protivzdušnej obrane podarilo zostreliť a ďalšie tri zasiahli nebytové budovy v meste Javoriv.
Drony Šáhid-136 lietajú nízko a pomaly a po ich spozorovaní je pomerne ľahké ich zostreliť. O tom svedčia mnohé videá natočené ukrajinskými okoloidúcimi a nahrané na sociálne médiá. Bežne ich zostreľujú jednoduché protilietadlové delá z druhej svetovej vojny, ako aj rakety vzduch-vzduch odpaľované z ukrajinských stíhačiek. Avšak ich nízke radarové a tepelné stopy, ako aj ich nízka letová hladina sťažujú ich detekciu z dostatočne veľkých vzdialeností. Častokrát sú detegované až vtedy, keď sa ocitnú v blízkosti svojho cieľa, čo poskytuje veľmi krátky čas na ich zneškodnenie. Ich jediným viditeľným znakom je hluk pripomínajúci kosačku z ich dvojtaktných piestových motorov, ktorý obrancov varuje, odkiaľ sa približujú. Ukrajinskí vojaci v Odese informovali, že po tom, čo sa im počas dňa podarilo zostreliť niekoľko týchto bezpilotných lietadiel, prešli Rusi na nočné útoky. Vie sa prinajmenšom o jednej udalosti, kedy bol ukrajinský pilot nútený sa katapultovať, keď jeho lietadlo zasiahli trosky dronu Šáhid, ktorý zostrelil.
Hoci sú lietadlá Šáhid konštrukčne jednoduché, predstavujú mimoriadne dôležitý typ v arzenále ruských presne navádzaných zbraní. Jeden dron Šáhid-136 má údajne cenu medzi 20 000 a 30 000 amerických dolárov. Len pre porovnanie, ruské strely s plochou dráhou letu Ch-101, ktoré tvoria hlavný pilier ruskej strategickej kampane proti Ukrajine, stoja údajne asi 13 miliónov dolárov. Šáhid-136 síce nemôže niesť jadrovú hlavicu a jeho konvenčná hlavica predstavuje asi jednu desatinu hlavice Ch-101, tieto drony sú však mimoriadne lacné, vďaka čomu sú široko dostupné. Bez ohľadu na to, koľko ich Ukrajinci zostrelili, tých pár, čo prenikli cez ich obranu, spôsobilo obrovské škody.
Požívatelia
Irán Rusko
Konžské národné futbalové mužstvo
Konžské národné futbalové mužstvo reprezentuje Kongo na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1962. Kongo sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili sedemkrát. Najlepší výsledok je víťazstvo na Africkom pohári národov 1972.
Externé zdroje
https://fecofoot.cg/equipea/
Tajná cirkev
Činnosti zaraďované medzi aktivity skrytej cirkvi sa dajú dohľadať najprv u prvotných kresťanov v Jeruzaleme, potom v antickom Ríme, neskôr u prenasledovaných veriacich naprieč dejinami až po prenasledovanie veriacich v Japonsku počas 17.-19. storočia, Mexiku začiatkom 20. storočia, v Španielsku počas občianskej vojny, v krajinách východoeurópskeho komunistického bloku v 2. polovici 20. storočia a v súčasnosti v Čínskej ľudovej republike. Skryté cirkevné štruktúry v niektorých krajinách pretrvávajú doposiaľ, vrátane Slovenska a Česka.
Dejinný vývoj
Počiatky fungovania skrytej cirkvi na území ČSR je možné dohľadať už v období Prvej Slovenskej republiky v práci kňaza Tomislava Kolakoviča. Rozvinutie skrytej cirkvi súvisí najmä s tajnou jezuitskou líniou biskupských svätení (od roku 1951), ktorá odovzdala apoštolskú postupnosť aj nejezuitským biskupom v roku 1967. Od tohto času sa skrytá cirkev na našom území delila na viacero vetiev: jezuitskú (rehoľnú) vetvu, gréckokatolícku vetvu a skrytú cirkev Koinotés.
Aktivity
František Mikloško, pochádzajúci z jezuitskej línie, definoval tajnú cirkev v bývalom Československu ako „“všetko zo života cirkvi, začo hrozí zo strany štátu perzekúcia. Prednostne do nej patrili mužské a ženské rehole, ale súčasťou tajnej cirkvi boli tiež kňazi v pastorácii, ktorí, napríklad, rozmnožovali na farách samizdaty, dávali mladým ľuďom na chatách duchovné cvičenia a podobne“.
V rámci skrytej cirkvi v Československu boli vysvätené desiatky vlastných tajných biskupov aj stovky kňazov. Na Slovensku bolo vysvätených asi 150 rehoľných a približne rovnaký počet nerehoľných kňazov. Tajní kňazi z gréckokatolíckej vetvy a z Koinotés boli väčšinou ženatí. V týchto vetvách boli ženatí aj niektorí biskupi a svätenie na diakonát i presbyterát prijalo aj niekoľko žien.
Veľká kopa
Veľká kopa môže byť:
Ázijsko-oceánsky pohár vo florbale žien 2018
Účastníci
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IFF k októbru 2017.
Tauriskos z Trallu
náhľad|Súsošie Farneský býk, Museo Nazionale, Neapol Tauriskos (Tauriskos) bol grécky sochár z rozhrania 2. a 1. storočia pred Kr. Sochár Tauriskos bol zrejme syn Artemidóra z maloázijskéko mesta Tralles. Tvoril na ostrove Rodos pravdepodobne na prelome 2. a 1. stor. pred Kr. Bol autorom niekoľkých Hermerotov (kombinovaných sôch Eróta a Herma), ktorí skončili v zbierke známeho rímskeho politika a obdivovateľa umenia Asinia Pollia. Spolu so svojim bratom Apollóniom zhotovil najväčšie známe súsošie antiky, tzv. Farneského býka. Toto dielo, zhotovené v typickom štýle rodoskej sochárskej školy, znázorňuje potrestanie Dirky, ktorú bratia Amfión a Zéthos priviazali býkovi na rohy, aby ju uvláčili na smrť.
Podľa rímskeho historika Plínia aj toto súsošie získal Riman Asinius Pollio. Jednu zreštaurovanú kópiu tohto diela umiestnili v Caracallových kúpeľoch. V 16. storočí ju preniesli do Farneského paláca (Palazzo Farnese) a v 18. storočí sa dostala do neapolskej kráľovskej zbierky, neskôr do neapolského múzea.
Lalanne-Arqué
Lalanne-Arqué je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pod Sviňovicemi
Pod Sviňovicemi je prírodná pamiatka ev. č. 1605 neďaleko obce Zbytiny v okrese Prachatice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmetom ochrany je pramenisko a vlhké lúky.
Lamaguère
Lamaguère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Cselényi
Ján Cselényi (* 25. marec 1877, Krížovany - † 21. jún 1935, Spišská Kapitula) bol vlastivedný pracovník, pedagóg, historik, profesor Učiteľského ústavu v Spišskej Kapitule v rokoch 1911 – 1935.
Študoval v Prešove a na univerzite v Budapešti. V rokoch 1911 – 35 bol profesorom dejepisu a slovenčiny v Učiteľskom ústave v Spišskej Kapitule. Organizoval a viedol spevokol ústavu a Samovzdelávací krúžok Sándora Petöfiho (neskôr Samovzdelávací kruh Jána Hollého). Zaoberal sa dejinami okolia Spišskej Kapituly, čo aj zúročil vo svojej monografii Spišský hrad a okolie Spišského Podhradia (Spišské Podhradie, 1931). Svoje články uverejňoval v regionálnych novinách a turistických časopisoch. V roku 1934 mu pápež Pius XI. udelil vyznamenanie Pro Ecclesia et Pontifice.
Žulovec
Žulovec je znelcový vrch v najsevernejšej časti Česka, v okrese Děčín, v Lužických horách, približne  juhovýchodne od obce Rybniště. Má zalesnený vrchol, čiastočný výhľad je zo severného úbočia od dolného okraja lesa. V odkryvoch pieskovcov na úpätí sa v minulosti nachádzali odtlačky fosílnych morských húb a listov rastlín.
Ginnifer Goodwinová
Detstvo a mladosť
Goodwinová sa narodila v meste Memphis, v štáte Tennessee. Jej matka, je bývalá učiteľka, ktorá tiež pracovala pre FedEx. Jej otec, predtým vlastnil a prevádzkoval nahrávacie štúdio. Goodwinová si zmenila pravopis svojho mena z „Jennifer“ na „Ginnifer“, aby lepšie rozlíšila jej meno a pomohla pri výslovnosti jej mena v jej regionálnom dialekte. Má mladšiu sestru, Melissu Goodwin.
Goodwinovej matka, je židovského pôvodu, preto aj ona samotná vyrastala v tejto komunite. Ako dieťa navštevovala tábor Henryho S. Jacobsa, letný tábor pre reformné židovské deti v meste Utica, v štáte Mississippi. Bola pokrstená a mala službu Bat micva.
Kariéra
Goodwinová mala zo začiatku menšiu úlohy v televíznych seriáloch, ako napríklad Zákon a poriadok. V roku 2003 získala výraznejšiu úlohu vo filme Úsmev Mony Lízy a o rok neskôr, si zahrala po boku Kate Bosworth, v romantickej komédii Rande s celebritou.
V roku 2009 si zahrala po boku Justina Longa, Jennifer Connelly a Jennifer Aniston v romantickej komédii, Nie je z teba až tak paf.
Od roku 2011 do roku 2018 hrala Goodwinová hlavnú úlohu vo fantasy dramatickom seriáli Kde bolo, tam bolo. Hrala rozprávkovú hrdinku Snehulienku, tak aj jej skutočný náprotivok, učiteľku Mary Margaret Blanchardovú. Goodwinová, spoločne s jej manželom, Joshom Dallasom, opustili natáčanie televízneho seriálu na konci šiestej sezóny, aby sa s rodinou presťahovali späť do Los Angeles. Obaja sa vrátili do televízneho seriálu na konci siedmej sezóny.
Spoločne s Robom Loweom, stvárnila manželský pár Kennedyovcov, v dráme, Vražda prezidenta Kennedyho z roku 2013.
Súkromný život
Goodwinová chodila s hercom Joeym Kernom. Zasnúbili sa v decembri 2010 a svoj vzťah ukončili v máji 2011. Násladne, začala Goodwinová chodiť s jej hereckým kolegom z z televízneho seriálu Kde bolo, tam bolo, Joshom Dallasom. Vzali sa 12. apríla 2014 v Kalifornii a majú dvoch synov, ktorí sa narodili v máji 2014 a júni 2016.
Amnestia v blázinci
Amnestia v blázinci je názov druhého oficiálne vydaného štúdiového albumu slovenského speváka Mariána Greksu.
Kakadu žltochochlatý
Kakadu žltochochlatý (Cacatua sulphurea) je druh papagája kakadu z rodu Cacatua. Druh opísal Johann Friedrich Gmelin ako Psittacus sulphureus v roku 1788. Sú známe štyri poddruhy: C. s. sulfurea (vyskytuje sa na ostrove Sulawesi, na blízkych ostrovoch Muna a Buton a na súostroviach Tukangbesi a Tanahjampea vo Floreskom mori); C. s. abbotti (ostrov Masakambing, ktorý je súčasťou súostrovia Masalembu v Jávskom mori); C. s. parvula (Nusa Penida a Malé Sundy); C. s. citrinocristata (ostrov Sumba v Malých Sundách). Introdukovaný bol do Singapuru, Hongkongu a na Taiwan. Historicky sa hojne vyskytoval v celom pôvodnom areáli, no jeho populácia silno poklesla, najmä v poslednej štvrtine 20. storočia. Hlavným dôvodom tohto poklesu sa stal neudržateľný lov pre obchod s klietkovými vtákmi, spoločne so stratou biotopov. Medzinárodná únia na ochranu prírody a prírodných zdrojov druh hodnotí ako kriticky ohrozený, od roku 2005 je zaradený aj na zoznam CITES (príloha I). Najväčšia populácia žije pravdepodobne na ostrove Sumba, ale aj tu nastal dramatický pokles (z približne 3 200 vtákov v roku 1992 na 563 vtákov v roku 2012). Významná populácia sa vyskytuje tiež na ostrove Komodo (ca 500 jedincov). Celková veľkosť populácie bola v roku 2016 odhadnutá na menej ako 3 000 jedincov.
Dospelé vtáky môžu dosiahnuť dĺžku približne 33 cm a hmotnosť približne 350 gramov. Sfarbenie je biele, pod krídlami a chvostom žlté, s výrazným žltým dopredu zahnutým chocholom na hlave. Pohlavia sú si podobné, no odlišujú sa farbou dúhovky, ktorá je u samcov čierna a u samíc červenohnedá. Zobák je čierny, končatiny šedé. Kakadu žltochochlatý sa vyskytuje v lesoch, na okrajoch lesov, v krovinatých oblastiach aj v obrábaných areáloch až do nadmorskej výšky 1 000 metrov. Vtáky žijú jednotlivo, v pároch alebo v malých skupinkách. Pred tým, než sa stal druh vzácnym, bolo možné pozorovať aj väčšie kŕdle. Potravu tvoria semená, bobule, ovocie, orechy a kvety, niekedy aj pestovaná kukurica a ryža. Rozmnožovanie prebieha medzi septembrom a októbrom (ostrov Sumba), hniezdi v dutinách stromov. Samica kladie až tri vajcia, ktoré inkubujú obaja rodičia približne 24 dní.
Otcovia a dcéry
Otcovia a dcéry je americko-taliansky dramatický film z roku 2015. Film režírovala Gabriele Muccino a v hlavných úlohách hrajú Russell Crowe, Amanda Seyfried, Jane Fonda a Bruce Greenwood.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2013
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2013 bola európska kontinentálna kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2013, ktorú organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Zúčastnilo sa jej 32 európskych družstiev, ktoré súťažili o 9 miest na záverečný turnaj v 7 kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Prebiehala od 2. novembra 2011 do 17. júna 2012.
Veľká kopa (vrch v Západných Tatrách)
Veľká kopa je vrch v Západných Tatrách na Slovensku.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2013
Nasadenie do výkonnostných košov
V prvom koši boli nasadené tímy, ktoré skončili v Kvalifikácii na ME 2012 na 3. mieste, v 2. koši tímy na 4. mieste a v 3. koši tímy, ktoré sa neprebojovali do 2. fázy kvalifikácie na ME 2012. Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie v medzinárodnom ELO rebríčku k 8. januáru 2012.
Veľká kopa (vrch v Západných Tatrách)
Polohopis
Nachádza sa v južnej rázsoche Sivého vrchu medzi vrcholmi Ostrá  na severe a Malá kopa  na juhu. Od Malej kopy je oddelená sedlom Predúvratie, od Ostrej je oddelená plytkým bezmenným sedlom. Západné svahy hory klesajú do Huňovej doliny, východné do Bobroveckej doliny. Jedná sa o nevýrazný vrchol tvorený usadenými horninami chočského príkrovu, predovšetkým vápencami a dolomitmi. Vrcholové partie sú porastené hustou kosodrevinou.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2013
Nasadenie do výkonnostných košov
9 tímov z ME 2012 umiestnených na 4.15. mieste.
Play-off
Play-off prebehlo od 9.17. júna 2012.
Veľká kopa (vrch v Západných Tatrách)
Zdroj
náhľad|vľavo|Veľká kopa zo sedla Predúvratie
Ke'Shunan Jamesová
Ke'Shunan Lashun James (* 14. august, 1995, Jackson, Tennessee, USA) je americká basketbalistka, hrajúca na pozícii krídla. Od roku 2021 pôsobí v tíme Piešťanské Čajky, s ktorým sa stala dvojnásobnou víťazkou slovenskej extraligy. Je tiež víťazkou ukrajinskej ligy s BC Prometey Kamianske.
Životopis
Keshunan Jamesová sa narodila v roku 1995 (iné zdroje hovoria 1994) v meste Jackson v americkom štáte Tennessee ako dcéra Grega Jamesa a Chiquity Johnson. Má brata Kena a sestru Alexus. V rokoch 20092013 hrala basketbal na strednej škole za South Side High School v Jacksone. Počas stredoškolskej kariéry bola v každom ročníku vyhlásená za najužitočnejšiu hráčku klubu a dosiahla spolu 1 421 bodov a 697 doskokov. V rokoch 20142018 hrala počas vysokoškoského štúdia americkú univerzitnú súťaž NCAA za Murray State University. Počas sezón 2014/15, 2015/16, 2016/17 a 2017/18 sa jej postupne zvyšovala vyťaženosť na palubovke aj užitočnosť. V sezóne 2014/15 zaznamenala priemer 31 minút a 10 bodov na zápas, v sezóne 2015/16 33,9 minúty a 14,7 bodu na zápas, v sezóne 2016/17 34,8 minúty a 20,6 bodu na zápas a v poslednej sezóne 2017/18 35,9 minút a 21,3 bodu na zápas. V sezóne 2019/20 pôsobila v gréckej lige v tíme AO Eleftheria Moschatou Atény.
V sezóne 2020/21 pôsobila v ukrajinskej lige v tíme BC Prometey Kamianske. S klubom premiérovo vyhrala ligu a bola jednou z líderiek tímu. V lige odohrala 33 zápasov s priemerom 19,7 bodov, 5,5 doskoku a 3,8 asistencii na zápas. Na medzinárodnej scéne hrala v ligách Eurocup a EWBL, v Eurocupe si držala priemer 12,3 bodu na zápas, v EWBL 19,6 bodu na zápas. V lete 2021 prestúpila do klubu Piešťanské Čajky. Krátko po prestupe ešte pred začiatkom sezóny 2021/22 sa však zranila a nastúpiť mohla až v polovici sezóny v zime 2022. V slovenskej extralige však skončila ako najlepšia hráčka, čo sa týka priemeru bodov na zápas (17,2 bodu) a pomohla Čajkám získať premiérový slovenský titul. V sezóne 2022/23 pokračovala u Čajok. V lige zaznamenala 403 bodov (druhý najvyšší počet spomedzi hráčok) s priemerom 14,9 bodu na zápas. S Čajkami sa predstavila tiež v Eurocupe, na domácej scéne Čajky obhájili majstrovský titul a získali tiež Slovenský pohár.
Národné futbalové mužstvo Stredoafrickej republiky
Národné futbalové mužstvo Stredoafrickej republiky reprezentuje Stredoafrickú republiku na medzinárodných futbalových akciách ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1961. Stredoafrická republika sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale alebo Africký pohár národov. Stredoafrická republika je súčasťou Únie stredoafrických futbalových federácii (UNIFFAC).
Externé zdroje
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/CTA
Lamazère
Lamazère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hun Sen
Mladosť a politické začiatky
Hun Sen sa narodil ako Hun Bunal, na vidieku ako tretie dieťa zo šiestich. V čase narodenia (1952, resp. 1951) bola Kambodža súčasťou francúzskeho protektorátu Francúzska Indočína. Jeho otec, Hun Neang, bol najskôr budhistickým mníchom, neskôr sa angažoval v boji proti francúzskej koloniálnej nadvláde. Tá skončila s obnovením Kambodžského kráľovstva v roku 1953. Hun Bunal začal v roku 1958 navštevovať základnú školu v rodnej obci Peam Koh Sna. Keďže mal dobré študijné výsledky, mohol od roku 1964 pokračovať na gymnáziu Indra Dehvi v hlavnom meste Phnom Penh. Od roku 1965 sa začal politicky angažovať, po vlne násilia v roku 1968 vo veku 16 až 17 rokov opustil školu aj hlavné mesto a utiekol do obce Memot, kde pracoval na kaučukovníkovej plantáži. Zároveň sa však angažoval v odboroch, vstúpil do Komunistickej strany.