cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Enel
Grécko
V Grécku Enel pôsobí prostredníctvom Enel Green Power a jej vodných (19 MW), fotovoltaických (71 MW) a veterných (199 MW) elektrární s celkovým výkonom 289 MW.
Holandsko
V Holandsku Enel pôsobí prostredníctvom niekoľkých finančných spoločností (Enel Finance International N.V., Enel Investment Holding B.V., International Endesa B.V.), ktoré sa zameriavajú na získavanie financovania prostredníctvom emisií dlhopisov a inými formami financovania, a investujú do výroby distribúcie elektriny. Enel je tu prítomná aj cez Endesa Energia S.A., spoločnosť, ktorá predáva elektrinu a plyn veľkým korporátnym partnerom v Európe.
Rumunsko
V Rumunsku má Enel viac než 2,6 milióna zákazníkov, najmä vďaka väčšinovému akciovému podielu v niekoľkých distribučných spoločnostiach v Južnej Munténii, vrátane Bukurešti, v Banate a v Dobruji. Spoločnosť síce v roku 2014 ohlásila predaj týchto spoločností, ale začiatkom 2015 od svojho zámeru upustila. Prostredníctvom Enel Green Power, je Enel aj jedným z výrobcov elektriny s celkovým výkonom 534 MW.
Rusko
Enel pôsobí v Rusku v niekoľkých oblastiach:
Turecko
V Turecku sa Enel zapája do prieskumu v súvislosti s výrobou geotermálnej energie s Enel Green Power a skupinou Meteor Uzun.
Spojené štáty americké a Kanada
V Spojených štátoch amerických a Kanade pôsobí Enel Green Power North America (predtým Enel North America), spoločnosť pod kontrolou Enel Green Power. Na výrobu elektriny využíva vodnú, geotermálnu a veternú energiu a biomasu s celkovým výkonom 2 083 MW (1 980 MW v USA a103 MW v Kanade).
Južná Amerika
Enel sa v 2014 – prostredníctvom Enel Green Power – stala druhým najväčším výrobcom elektriny zo slnečnej energie v Južnej Amerike. Projekty plánované na nasledujúce roky by mali až desaťnásobne zvýšiť fotovoltaickú výrobu, vďaka čomu by sa mal zo spoločnosti stať prvý fotovoltaický výrobca v regióne.
Argentína
V Argentúrne Enel vyrába elektrinu cez dcérske spoločnosti Endesa – Endesa Costanera, Hidroeléctrica El Chocón a Dock Sud – s celkovým výkonom 4 522 MW. Prostredníctvom EDESUR distribuuje elektrinu pre viac než 2,3 milióna zákazníkov v krajine.
Čile
V Čile Enel vyrába elektrinu v objeme 6 590 MW. Prostredníctvom Enel Green Power Chile vyrába viac ako 300 MW z vodnej a veternej energie a v súčasnosti skúma možnosti využitia geotermálnej energie.
Kolumbia
V Komumbii Enel vyrába elektrinu v celkovom objeme 2 994 MW. Enel Green Power rozvíja projekty so zameraním na alternatívne zdroje energie.
Ekvádor
Po podpise dohody na konci roka 2011 začala Enel s prieskumom zdrojov geotermálnej energie v Ekvádore.
Peru
V Peru Enel vyrába elektrinu v celkovom objeme 1 802 MW. Enel Green Power Peru pracuje od 2011 na rozvoji alternatívnych energetických zdrojov a zariaďuje rôzne potrebné koncesie pre elektrárne.
Uruguaj
Prostredníctvom Enel Green Power buduje Enel veternú elektráreň s výkonom 50 MW.
Kostarika
Cez Enel de Costa Rica S.A., dcérsku spoločnosť  Enel Green Power Latin America, Enel Enel vyrába elektrinu v celkovom objeme  55 MW, z čoho 24 MW pochádza z veternej energie a 31 MW z vodnej energie. Nová vodná elektráreň Chucas, ktorá je vo výstavbe, by mala po dokončení vyrábať ďalších 50 MW. ´
Guatemala
Cez Enel Green Power Guatemala, Enel vyrába elektrinu – v plnom rozsahu z vodnej energie – v celkovom objeme 163 MW.
Mexiko
V Mexiku Enel pôsobí už od 2007. Cez Enel Green Power vyrába elektrinu v objeme 399 MW, z čoho 346 MW pochádza z veternej energie a 53 MW z vodnej energie.
Panama
Enel Fortuna – dcérska spoločnosť Enel Green Power Panama – vyrába elektrinu s celkovým výkonom 300 MW, čo pokrýva 23% celkového dopytu v krajine v 2014. Spoločnosť plánuje výstavbu nových slnečných elektrární, ktoré by mali vyrobiť ďalších 29,9 MW.
Alžírsko
V Alžírsku Enel vlastní 13,5% plynových rezerv v kotline Illizi na juhovýchode krajiny, a 18,4% podiel na ťažobnom poli v Isarene. V 2014, spoločne s Dragon Oil, Enel získala licencie na prieskum ťažby plynu v dvoch ďalších oblastiach – Msari Akabli a Tinrhert Sever. V Msari Akabli bude Enel prvým prevádzkovateľom s podielom 70% a v Tinrhert Sever jej bude patriť 30% podiel. ´
Egypt
V Egypte je Enel držiteľom 10% licencií na prieskum pre oblasť El Burullus.
Maroko
Enel vyrába elektrinu v Maroku cez spoločnosť Energie Electrique de Tahaddart s celkovým výkonom 384 MW. V roku 2010 sa Enel Green Power zapojila do verejnej súťaže na výstavbu slnečnej tepelnej elektrárne. Začiatkom 2015 dostala Enel Green Power za úlohu zapojiť sa v Maroku do výroby elektriny z veternej energie. Plán sa podarilo splniť koncom roka 2014 formou účasti na ponuke na výstavbu 5 elektrární s celkovým výkonom 850 MW.
Južná Afrika
V Južnej Afrike vlastní Enel Green Power fotovoltaickú elektráreň s celkovým výkonom 10 MW. V budúcnosti Enel plánuje výstavbu niekoľkých veterných fariem a fotovoltaických elektrární s celkovým výkonom 513 MW.
Taliansko
V Taliansku Enel vlastní niekoľko spoločností, ktoré sa zaoberajú výrobou, distribúciou a predajom elektriny: a prostredníctvom Enel Produzione nasledujúce podiely v spoločnostiach: Enel Energia vlastní aj 100% Enel.si, spoločnosti ponúkajúcej koncovým zákazníkom riešenia založené na využívaní obnoviteľných zdrojov energie a franšízu „Punto Enel Green Power“, thumb
Európa
V Belgicku Enel vlastní prostredníctvom Enel Investment Holding 100% Marcinelle Energie – vlastníka rovnomennej elektrárne, ktorú v 2008 získala Duferco Diversification. Spoločnosť mala byť na základe predbežnej dohody z 2013 predaná Gazpromu, ale začiatkom 2014 bol predaj pozastavený z dôvodu regulačných zmien a ešte sa ho nepodarilo dokončiť.
V Španielsku – cez dcérsku spoločnosť Enel Iberoamerica (predtým Enel Energy Europe) – vlastní Enel 70,1% Endesa, získaný v 2009 podielom 92,06%. Za akvizíciu bolo spoločnosti v 2009 udelené ocenenie Platts Global Energy Award za Obchod roka.
V Rusku Enel pôsobí už od 2004: V 2013 Rosneft, cez NGK Itera, kúpil 40% podiel Enel v Arctic Russia BV, spoločnosti, ktorá vlastnila 19,6% SeverEnergia.
Južná Amerika
V Argentíne má Enel prostredníctvom Enersis and Distrilec Inversora S.A. pod kontrolou Edesur. Msjiteľom 51,5% Distrilec Inversora S.A. je Enersis.
V Čile, cez Enel Iberoamerica (predtým Enel Energy Europe), Enel vlastní vďaka kúpe Endesa a Endesa Latinoamerica S.A., 60,62% Enersis Chile.
V Peru, cez Enersis Chile, a po podpise kartelovej dohody s Inkia America Holding v 2014, Enel vlastní 58,6% podiel v Edegel Peru.
Expo 2015
thumb|EXPO 2015 Miláno V roku 2015 sa Enel ako Oficiálny globálny partner zúčastnila Expo 2015 v Miláne. S investíciou vo výške 29 miliónov eur a vlastným pavilónom, Enel vybudovala v celom areáli Expo Smart City, simuláciu mesta so 100 000 obyvateľmi s celkovou spotrebou energie v objeme 1 000 000 kWh denne.
Smart City zahŕňa:
Enel Cuore
Organizácia Enel Cuore bola založená v októbri 2013 prostredníctvom projektu podporovaného Enela jej dcérskymi spoločnosťami. Cieľom bolo vytvoriť osobitnú neziskovú organizácií, ktorá by bola schopná realizovať aktivity na podporu komunít, rodín a jednotlivcov a presadzovať a udržiavať ideály spolupráce.
Osage Wind LLC
11. novembra 2014 generálny prokurátor USA pre severný obvod Oklahomy podal žalobu na dcérsku spoločnosť Enel, Osage Wind LLC, 84-turbínový priemyselný projekt veternej farmy v okrese Osage, Oklahoma. Žalobca v nej obvinil Enel a Osage Wind, že nelegálne spracúvajú nerasty patriace národu Osagov, pôvodnému indiánskemu kmeňu, ktorý už od roku 1871 vlastní všetky práva na nerastné bohatstvo krajiny. V žalobe sa spomína, že Osage Wind mala pred začiatkom ťažby nerastov a ďalších materiálov z jám, kam mali byť umiestnené základne turbín, získať povolenie od Kancelárie pre indiánske záležitosti. Žalobca žiadal o zastavenie všetkých výkopových prác na celom stavenisku o rozlohe 8 500 akrov a o odstránenie dvanástich turbín, ktoré boli už vztýčené. Osage Wind odporovala, že vykonávaná činnosť sa nedá považovať za ťažbu, a teda nie je povinná mať povolenie. Spoločnosť sa vyjadrila, že už preinvestovala takmer 300 miliónov amerických dolárov na projekt, ktorý sa buduje na súkromných pozemkoch, nie na pozemkoch zverených do trastu pre amerických Indiánov.
Osage Wind LLC a druhý súvisiaci veterný projekt Enel, Mustang Run, sa potýkajú aj s odvolaniami na Najvyššom súde Oklahomy, v ktorých národ Osagov a okres Osage, Okla., namietajú ústavnú legitimitu povolení vydaných pre oba projekty.
Slovensko
Ďalšou ranou pre Enel bola nedávna prehra so slovenskou vládou, kedy Enel požadovala od Ministerstva hospodárstva Slovenskej republiky náhradu za stratu výnosov, ktorá jej vznikla v dôsledku zamietnutia cenových návrhov Úradom pre reguláciu sieťových odvetví. Podľa článku z decembra 2014 v BNE INTELLINEWS, www.bne.eu, „Slovensko stavia do cesty predaja Slovenských elektrární stále viac prekážok“ (predseda vlády, Robert) „Fico tvrdí, že talianska spoločnosť blokuje prístup k informáciám, ktoré by Bratislave umožnili posúdiť, či bol plánovaný zisk spravodlivo rozdelený medzi Enel a Slovenskú republiku“, informovala tlačová agentúra TASR.
Súvahy
thumb|Rímske sídlo Enelu
Analýza finančného výkazu Enel za rok 2006
Výnosy dosiahli spolu 38 513 miliónov eur (33 787 miliónov eur v 2005 + 14,0%). EBITDA dosiahol 8 019 miliónov eur (7 745 miliónov eur v 2005 +3,5%); bez alokácie 400 miliónov eur na plán prevádzkovej excelentnosti sa EBITDA 2006 zvýšil v porovnaní 2005 o 8,7%. EBIT dosiahol celkom 5 819 miliónov eur (5 538 miliónov eur v 2005 +5,1%). Skupina dosiahla čisté zisky vo výške 3 036 miliónov eur (3 895 miliónov eur 2005 – 22,1%); bez príspevku Wind a Terna sa čisté zisky skupiny v 2006 zvýšili v porovnaní s 2005 o 1,4%. Čistý finančný dlh dosiahol 11 690 miliónov eur (12 312 miliónov eur k 31. decembru 2005 – 5,1%). Celkové dividendy ponúkané za celý finančný rok 2006 dosiahli hodnotu 0,49 eur na akciu (z čoho 0,2 eur na akciu bolo vyplatených vopred v novembri 2006).
Analýza finančného výkazu Enel za rok 2007
Výnosy dosiahli spolu 43 673 miliónov eur (+13,4%), EBITDA 10 023 miliónov eur (+25,0%); EBIT 6 990 miliónov eur (+20,1%), čisté zisky skupiny 3 977 miliónov eur (+31,0%), čistý dlh sa zvýšil na 55 791 miliónov eur v dôsledku prevzatia Endesa, celkové čisté aktíva dosiahli 23 789 miliónov eur, pomer zadlženia k vlastnému imaniu predstavoval 2,35. Dividendy ponúkané za celý finančný rok 2007 dosiahli hodnotu 0,49 eur na akciu (z čoho 0,2 eur na akciu bolo vyplatených vopred v novembri 2007).
Analýza finančného výkazu Enel za rok 2008
Výnosy vzrástli na 61 184 miliónov eur (+40,0%), EBITDA 14 318 miliónov eur (+45,5%), EBIT 9 miliónov eur (+40,7%), čisté zisky skupiny vzrástli na 5 293 miliónov eur (+35,2%) čistý finančný dlh klesol na 49 967 miliónov eur (-10,4%). Dividendy ponúkané za celý finančný rok 2008 dosiahli hodnotu 0,49 eur na akciu (z čoho 0,2 eur na akciu bolo vyplatených vopred v novembri 2008).
Atlas (mytológia)
Atlas alebo Atlás (gr. Atlas/iný prepis: Atlás, lat. Atlas) bol v gréckej mytológii obor, syn Titana Iapeta a Ókeanovej dcéry Klymeny.
Spolu s ostatnými Titanmi sa vzbúril proti olympským bohom. Po porážke musel za trest niesť na pleciach nebeskú klenbu. Tejto ťarchy sa zbavil iba raz na krátku chvíľu, keď ju namiesto neho držal Herakles, zatiaľ čo mu Atlas priniesol zlaté jablká Hesperidiek.
Zmenil sa na skalu, keď mu Perzeus ukázal hlavu zabitej Medúzy.
Thestios
Thestios alebo Testios (starogr. Θέστιος – Thestios, ) je v gréckej mytológii aitólský kráľ, syn kráľa Agénora, alebo boha vojny Area. V mýtoch nie sú uvedené žiadne jeho hrdinské činy ani zásluhy, pýši sa však svojimi potomkami. So svojou manželkou Eurythemidou boli rodičmi dcér Hypermnéstry, Althaie, matky hrdinu Meleagra a dcéry Lédy, ktorá bola matkou bratov Kastora a Polydeuka a sestier Klytaimnéstry a krásnej Heleny, kvôli ktorej vypukla Trójska vojna. Mali aj štyroch synov Pléxippa, Euippa, Ifikla a Eurypyla, ktorí sa však v mýtoch ničím významným nevyznamenali.
Kráľ Thestios poskytol útočisko Tyndareovi zo Sparty, ktorý bol vyhnaný svojím bratom. Tyndareós sa neskôr stal manželom Lédy a nástupcom na kráľovskom tróne v Sparte.
Magnificat
Magnificat (z lat. Magnificat anima mea Dominum) je kresťanská kantáta (chválospev), skomponovaná na latinský text Lukášových evanjelií. Je napísaný pre päť sólových hlasov, ako aj pre paťhlasný miešaný zbor a orchester. Skladá sa z dvanastich častí, pričom každú interpretuje iný súbor vokalistov a inštrumentalistov.
V užšom slova zmysle je Magnificat prejav, resp. modlitba Panny Márie, ktorý predniesla pri návšteve svojej príbuznej - Alžbety. Magnificat je zapísaný v Evanjeliu podľa Lukáša:
Znenie
Velebí moja duša Pána,
a môj duch jasá v Bohu, mojom Spasiteľovi,
lebo zhliadol na poníženosť svojej služobnice -
hľa, od tejto chvíle blahoslaviť ma budú všetky pokolenia.
a sväté je jeho Meno.
A jeho milosrdenstvo z pokolenia na pokolenie
Ukázal silu svojho ramena,
rozptýlil tých, čo v srdci pyšne zmýšľajú.
Mocnárov zosadil z trónov
a povýšil ponížených.
Hladných nakŕmil dobrotami
a bohatých prepustil na prázdno.
Ujal sa Izraela, svojho služobníka,
lebo pamätá na svoje milosrdenstvo.
Ako sľúbil našim otcom - Abrahámovi a jeho potomstvu naveky.
Modlitba
Katolícka Cirkev považuje Magnificat za jednu z najkrajších modlitieb Nového zákona. Táto modlitba sa používa spravidla mimo sv. omše, zvykne však byť súčasťou rozličných pobožnosti, aj breviára (vešpery)
Courcelles-sur-Blaise
Courcelles-sur-Blaise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Michal Drahno
Michal Drahno (* 28. január 1979, Žilina) je slovenský futbalista. V súčasnosti pôsobiaci v klube FK Rajec v V. lige.
Courcelles-sur-Blaise
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Drahno
Klubová kariéra
Michal Drahno je odchovancom MŠK Žilina. So Žilinou získal aj dva majstrovské tituly. Neslávne známy je jeho vlastný gól zo zápasu 3. predkola Ligy Majstrov proti FC Chelsea. V slovenskej najvyššej súťaži neskôr pôsobil v dresoch Interu Bratislava, Senca či Močenku. Skúsenosti má tiež zo slovinským futbalom, keďže v Slovinsku vystriedal 3 mužstvá.
Trénerská kariéra
Pred sezónou 2014/2015 sa stal trénerom klubu FK Rajec pôsobiaceho v V. lige Sever. Do prvého kola jarnej časti zasiahol aj ako hráč a momentálne je v pozícií hrajúceho trénera. V sezóne 2017/2018 dokázal s mužstvom postúpiť do IV.ligy.
Úspechy
Majster Corgoň ligy: 2002/2003, 2003/2004
Klokočí
Klokočí môže byť:
Filozofické myslenie
Filozofické myslenie je myslenie generujúce filozofické pojmy a manipulujúce s nimi.
Podľa B. Spinozu je filozofické myslenie sebavýchova a zdokonaľovanie intelektu.
Objekt znaku
Objekt znaku je to, na čo sa znak vzťahuje, čo označuje.
Jozef Melcer
Jozef Melcer (Melczer, Melzer, Meltzer) (* 6. apríl 1800, Ostrá Lúka - † 18. november 1854, Hronsek) bol evanjelický kňaz, publicista.
Životopis
Študoval na lýceu v Banskej Štiavnici a v Bratislave, od 1824 teológiu vo Viedni. Roku 1827-1834 evanjelický farár v Slovenskej Lupči, od roku 1834 v Hronseku. Účastník revolúcie 1848-1849, väznený v Bratislave, napokon omilostený. Autor príležitostných kázní, pôvodných aj preložených piesní, ktorými sa zaradil medzi popredných tvorcov evanjelický Zpěvníka (1842). Venoval sa aj problematike spisovného jazyka, zastával sa jeho prirodzeného vývinu. Jeho anonymne po maďarsky vydaná brožúra Ohlas v záujme slovenskej reči (1842) patrí medzi významné diela národnej obrany proti násilnej maďarizácii.
Ján Seneš
Doc. RNDr. Ján Seneš, DrSc. (* 3. február 1924, Košice – † 28. máj 1992, Bratislava) bol významný slovenský speleológ, geológ a paleontológ. Ako geológ sa venoval hlavne výskumu neogénnych sekvencií Slovenska a okolitých oblastí.
Život
náhľad|Česko-slovenská delegácia na zjazde Karpatsko-balkánskej geologickej asociácie v [[Ľvove, 1958. Ján Seneš, sediaci úplne vpravo.]] Narodil sa Košiciach, kde absolvoval aj stredoškolské štúdium. Geológiu študoval na univerzitách v Budapešti a na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Speleológ, speleopotápač, speleokartograf
Počas štúdií v Budapešti, vo vojnových rokoch, spolupracoval ako člen Sekcie pre jaskynný výskum pri Univerzitnom turistickom spolku v Budapešti s významným maďarským geológom a speleológom Károlym Bertalanom na speleologickom výskume Silickej planiny v Slovenskom krase (19421944). Zaoberal sa predovšetkým jaskynnou sústavou Vápenného vrchu, Silicko-gombaseckou jaskynnou sústavou a jej podsústavami a tiež Brezovsko-kečovskou jaskynnou sústavou. . Už v tom čase mal čulé kontakty s Jánom Majkom, objaviteľom Domice a mnohých iných jaskýň na Slovensku. Patril medzi prvých prieskumníkov, ktorí zdolali najhlbšie priepasti v severnej časti Silickej planiny (napr. Malá žomboj, -142 m). V lete 1953 bol členom veľkej expedície n. p. Turista, ktorá mala za cieľ zdolať, preskúmať a zmapovať v tom čase najhlbšiu jaskyňu v rámci vtedajšieho Česko-Slovenska – priepasť Brázda (-181 m). Viedol meračský tím, vyhotovil plán jaskyne a zároveň ju zdokumentoval z hľadiska geológie (porovnaj, , ). Mal veľký cit pre zobrazovanie podzemných priestorov. Zameral množstvo jaskýň, mnohé v spolupráci so spolupracovníkmi Z. Krupárom a Š. Vargom (porovnaj ). Medzi jeho významné speleokartografické práce patria plány Drienoveckej jaskyne (Jasovská planina) a Hačavskej jaskyne (Zádielska planina). Venoval sa aj speleopotápačstvu. Preskúmal viacero sifónov (napr. Bezodná ľadnica, Majkova jaskyňa). Speleológiou sa zaoberal aj v neskorších rokoch, keď už pracoval ako geológ. Bol dokonca členom Poradného zboru pre otázky jaskyniarstva a krasových javov, ktorý vznikol pri Povereníctve školstva a kultúry v roku 1956 (porovnaj ). Publikoval množstvo speleologicky orientovaných článkov a vedeckých prác (napr. ). Možno aj skutočnosti, že bol Košičan a že sa vášnivo venoval speleológii, ho primäli k tomu, aby v 50. rokoch zmapoval relatívne rozsiahle historické podzemie v centre Košíc medzi Dómom svätej Alžbety a Mäsiarskou ulicou.
Geológ, paleontológ, pedagóg, potápač, filmár
Ján Seneš patril medzi prvých slovenských geológov, ktorí absolvovali štúdium na slovenských univerzitách. Po skončení štúdia v rokoch 19471952 pracoval ako geológ v Handlovských uhoľných baniach, neskôr 3 roky pôsobil v Uhoľnom prieskume v Turčianskych Tepliciach. V tomto období sa venoval najmä tematike uhoľnej prospekcie a biostratigrafii treťohorných sedimentov južného Slovenska. V roku 1955 začal pôsobiť na Geologickom ústave D. Štúra. Tu viedol geologické mapovanie a uhoľnú prospekciu na východnom Slovensku. Venoval sa výskumu štúrovského paleogénu, ktorý koreloval s obdobnými výskytmi v Maďarsku. Koordinoval prípravu dvoch listov prehľadných geologických máp 1 : 200 000 (listy Nové Zámky – Čalovo; Trebišov, Čierna). V roku 1959 obhájil titul CSc. Následne od roku 1965 pôsobil na Geologickom ústave SAV. Roku 1967 získal hodnosť DrSc. a na Univerzite J. E. Purkyně v Brne bol habilitovaný za docenta. Venoval sa interregionálnej korelácii stratigrafických stupňov neogénu, pričom jeho prínos mal veľký zahraničný ohlas. Od roku 1967 bol členom predsedníctva Regionálnej komisie pre stratigrafiu mediteránneho neogénu (RCMNS) a neskôr aj jej predsedom. V rokoch 1973 až 1983 viedol medzinárodný projekt IGCP č. 25 s názvom Stratigrafická korelácia Tetýdného a Paratetýdného neogénu.
Buduslău
Buduslău je obec v Bihárskej župe v Rumunsku. Nachádza sa na severe župy a skladá sa z dvoch dedín: Buduslău (sídlo obce) a Albiș.
Šuriansky park
Šuriansky park je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Ponitrie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Šurianky v okrese Nitra v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené alebo novelizované v roku 1982 na rozlohe 0,9500 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Ochrana historického parku v obci Šurianky, ktorý sa nachádza v strede obce za kaštieľom. Je dendrologicky cenný, rastie v ňom 33 druhov drevín, z ktorých mnohé sú cudzokrajné.''
Ján Seneš
Geológ, paleontológ, pedagóg, potápač, filmár
Pôsobil aj ako vysokoškolský pedagóg, prednášal na Univerzite Komenského a Univerzite J. E. Purkyně. Podieľal sa alebo sám vychoval viacero budúcich významných geológov (medzi nimi M. Kováča).
Ocenenia
Za svoju dlhoročnú prácu bol ocenený viacerými medailami a oceneniami:
Publikácie
Publikoval 213 vedeckých prác, z ktorých 9 boli rozsiahle monografie. 36 prác vydal v zahraničí. Vydal viacero popularizačných článkov a bol autorom 3 dokumentárnych filmov. Medzi najvýznamnejšie z jeho vedeckých prác patria:
NGC 4983
NGC 4983 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Objektivita
Objektivita alebo objektívnosť môže byť:
3167 Babcock
3167 Babcock je planétka s priemerom 70 km, ktorú objavil Indiana University 13. septembra 1955.
945 Barcelona
945 Barcelona je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Josep Comas i Solà 3. februára 1921.
Baofeng UV-5R
Baofeng UV-5R je ručná rádiostanica čínskej výroby určená primárne pre rádioamatérov.
Charakteristika
Táto dvojpásmová rádiostanica sa stala celosvetovo populárnou najmä pre svoje technické parametre a bohatú funkcionalitu v danej cenovej hladine. Ponúka množstvo dôležitých funkcií. Za zmienku určite stojí frekvenčný rozsah, možnosť vysielať DTMF, nastavenia pre použitie s prevádzačmi alebo pokročilá programovateľnosť cez PC. Obľúbená je preto hlavne medzi rádioamatérmi začiatočníkmi, teší sa však aj pozornosti profesionálov.
Verzie
Rádiostanica je vyrábaná v rôznych prevedeniach a predávaná pod rôznymi značkami. Rozdiely sú predovšetkým v dizajne, pričom vnútro, teda samotná doska plošných spojov je rovnaká. Výnimku môže tvoriť invertovaný LCD displej alebo rozdielny tvar batérie. Výber je preto zväčša otázkou vkusu, preferovanou verziou je napríklad UV5RE-PLUS-UU.
Joshua Goodall
Joshua Goodall (* 17. október 1985, Basingstoke, Spojené kráľovstvo) je súčasný britský profesionálny tenista.
Martin Brezina
Martin Brezina (* 25. máj 1927 - † 13. november 1987) bol slovenský astronóm a prvý redaktor slovenského astronomického časopisu KOZMOS. V 40tych rokoch 20. storočia pôsobil v Divadelnom súbore Jonáša Záborského v Prešove spolu s vtedajšími známymi ochotníkmi: Alexandrom Kautnikom a Františkom Kmecom pod vedením Antona Prídavku - vtedajšieho riaditeľa prešovského štúdia rozhlasu.
5 Seconds of Summer
5 Seconds of Summer (skrátene 5SOS) je austrálska pop-rocková/pop-punková skupina, ktorá vznikla v roku 2011 v Sydney. Tvoria ju Luke Hemmings (spev, gitara), Michael Clifford (spev, gitara), Calum Hood (spev, basgitara), Ashton Irwin (spev, bicie)
Skupina vznikla v roku 2011, kedy Hemmings, Clifford a Hood, ktorí chodili na rovnakú školu (Norwest Christian College) začali pridávať covery na YouTube. V decembri 2011 sa k nim pripojil bubeník Ashton Irwin. Spolu nahrali covery pesničiek ako Teenage Dirtbag alebo Jasey Rae. Úspech im však priniesla aj skupina One Direction, z ktorej dvaja členovia zdieľali ich vlastnú pieseň Gotta Get Out. So skupinou One Direction vystupovali na ich turné Take Me Home v roku 2013 a tiež na turné Where We Are v roku 2014. V roku 2015, už tretíkrát, znovu vystupovali ako predskokani One Direction na ich japonských koncertoch v rámci turné On The Road Again. Ich debutový singel She Looks So Perfect vydali vo februári 2014. Ich prvé album, zvané 5 Seconds of Summer vyšlo v júni 2014. V roku 2015 oficiálne oznámili podpísanie zmluvy s americkou skupinou Hey Violet v ich vlastnom vydavateľstve Hi Or Hey Records.
17. júla 2015 vyšiel ich prvý singel, She's Kinda Hot, ktorý bol za pár hodín na čele iTunes rebríčka vo viac ako 40 krajínach, z ich nového albumu Sounds Good Feels Good, ktorý vyšiel 23. októbra 2015.
Vplyvy
Medzi najväčšie vplyvy 5 Seconds of Summer patria skupiny ako McFly, blink-182, All Time Low, Green Day, Boys Like Girls a Busted.
Turné
Predskokani:
Vlastné turné:
Robert A. Heinlein
Robert Anson Heinlein (* 7. júl 1907, Butler, Missouri, USA – † 8. máj 1988, Carmel-by-the-Sea, Kalifornia) bol americký spisovateľ, jeden z najvýznamnejších predstaviteľov vedeckej fantastiky. Objavil nové témy, nové techniky a prístupy. Bol to prvý spisovateľ sci-fi, ktorému na konci 40. rokov vyšli pravé vedecko-fantastické príbehy vo všeobecných časopisoch, a bol autorom prvého vedecko-fantastického románového bestselleru v 60. rokoch. Hlavné témy jeho diel boli spoločenské: radikálny individualizmus, slobodná vôľa, náboženstvo, vzťah medzi fyzickou a emocionálnou láskou a špekulácie o vzťahu rodiny a neortodoxnej spoločnosti.
Život
Narodil sa v mestečku Butler v štáte Missouri, ale detstvo strávil v Kansas City v štáte Missouri. Jeho zážitky a zázemie z tohto obdobia ovplyvnili jeho neskoršie diela, hoci mnohokrát opustil tieto hodnoty a porušil spoločenské správanie v tvorbe aj v osobnom živote. thumb|left|Robert A. Heinlein počas štúdií na Námornej akadémii v roku 1929 Po skončení strednej školy navštevoval Námornú akadémiu v Annapolise v štáte Maryland, ktorú absolvoval v roku 1929. Slúžil ako dôstojník v americkom námorníctve až do roku 1934, keď bol zo zdravotných dôvodov prepustený z armády (tuberkulóza). Počas dlhej hospitalizácie prehodnotil svoj život, čo neskôr zakomponoval do románu Stranger In a Strange Land (v češtine „Cizinec v cizí zemi“). Vojenská služba mala druhý najväčší vplyv na jeho tvorbu. Po celý život si ctil lojálnosť, vodcovstvo a iné hodnoty spojené s armádou.
Po svojom prepustení z armády niekoľko týždňov navštevoval kurzy matematiky a fyziky na Kalifornskej univerzite v Los Angeles, ktoré prerušil kvôli chorobe alebo kvôli ambíciám vstúpiť do politiky. Pracoval v rôznych zamestnaniach vrátane obchodu s nehnuteľnosťami a bane na striebro. Začiatkom 30. rokov bol Heinlein aktívny v socialistickom hnutí Uptona Sinclaira EPIC. Keď v roku 1934 Sinclaira nominovala Demokratická strana na miesto guvernéra Kalifornie, Heinlein aktívne pracoval v kampani za zvolenie (ktorá bola neúspešná). Heinlein sám kandidoval do kalifornského snemu a takisto neuspel (nanešťastie presne v tom období boli noviny plné aktivít Konrada Henleina v Sudetách). Po neúspechu v kampani Heinleinovi ostala iba malá penzia z armády, a tak sa vrhol na písanie, aby splatil svoje dlhy. V roku 1939 mu v Astounding Magazine vydali prvú poviedku „Life-Line“. Plánoval prestať s písaním hneď ako splatí hypotéku, ale chcel aj nové auto, výlet do New Yorku a niekoľko ďalších vecí. Povedal vtedy Johnovi Campbellovi, vydavateľovi Astounding, že plánuje skončiť. Uzavrel dohodu, že pošle pár poviedok, ktoré mal a skončí, keď ich Campbell odmietne. Po odmietnutí poviedok Heinlein skončil a začal sa zle cítiť. Začal byť nervózny, stratil chuť do jedla, schudol a trpel nespavosťou. Myslel si, že sa po tretíkrát prejavila tuberkulóza. Campbell sa čiastočne zaujímal o Heinleina, a keď sa dozvedel o jeho problémoch, povedal, že sa ešte raz pozrie na tie príbehy. Urobil tak a požiadal o malé úpravy. Keď Heinlein vykonal tie úpravy, hneď sa cítil lepšie.
Heinlein sa rýchlo stal známym ako hlavný predstaviteľ nového smeru v „spoločenskej“ vedeckej fantastike. Ako vôbec prvý začal vzájomne prepájať svoje poviedky a romány do konzistentného celku a vytvoril tak „históriu budúcnosti“ (tabuľku ktorej Campbell vydal v máji 1941). Neskôr tento spôsob použili mnohí ďalší autori. thumb|Zľava: Robert A. Heinlein, L. Sprague de Camp a I. Asimov (Philadelphia, 1944) Počas druhej svetovej vojny slúžil v námorníctve ako letecký inžinier, kde naverboval mladého Isaaca Asimova a L. Sprague de Campa pre leteckú továreň námorníctva. Po skončení vojny začal prehodnocovať svoju kariéru. Bombardovanie miest Hirošima a Nagasaki a začiatok studenej vojny spôsobili, že začal písať na politické témy a chcel sa dostať na lepšie platený trh. Publikoval štyri významné články pre Saturday Evening Post, počnúc s „The Green Hills of Earth“ vo februári 1947, čo z neho urobilo prvého vedecko-fantastického spisovateľa, ktorému vydali články v prestížnom časopise. Bol autorom Destination Moon, filmu, pre ktorý napísal príbeh, scenár a vymyslel množstvo efektov, a ktorý získal Oskara za špeciálne efekty..
Heinleinove romány pre mládež boli možno to najdôležitejšie, čo kedy urobil. Vychovali vedecky a sociálne uvedomelých dospelých. Vo týchto románoch písal o aktuálnych problémoch, ale jeho Starship Troopers (v češtine „Hvězdná pěchota“) z roku 1959 bola označená Scribnerom ako príliš kontroverzná a celkom odmietnutá. Heinlein sa cítil oslobodený od obmedzení písania pre dospievajúcich, začal písať „svoje vlastné veci a po svojom“ a prišiel so sériou kníh, ktoré posúvali hranice vedeckej fantastiky vrátane Stranger in a Strange Land (1961) (v češtine „Cizinec v cizí zemi“), čo je jeho najznámejšie dielo a The Moon Is a Harsh Mistress (1966) (v češtine „Měsíc je drsná milenka“), ktoré mnohí označujú za jeho najlepší román.
Začiatkom 70. rokov sa Heinlein stal obeťou série chorôb spôsobených vyčerpávajúcou prácou. Desaťročie začal so životu nebezpečným zápalom pobrušnice, z ktorého sa dostal po viac ako dvoch rokoch. Ale len čo bol schopný písať, začal svoj technicky najnáročnejší román Time Enough for Love (1973). V polovici 70. rokov napísal dva dobre hodnotené články pre Encyklopédiu Britannicu (o Paulovi Diracovi a antihmote a o chemických procesoch v krvi). On a jeho žena Virginia prechodili celú krajinu aby zreorganizovali krvné banky v USA. V roku 1976 sa po tretíkrát zúčastnil ako čestný hosť na svetovom kongrese vedeckej fantastiky v Kansas City. Jeho zdravie sa však znova ozvalo a v roku 1978 mu ako jednému z prvých voperovali bypass. Bol pozvaný pred výbor amerického Senátu, aby predstavil svoje presvedčenie, že výdobytky kozmického výskumu možno využiť pre chorých a starých ľudí.
V 80. rokoch Heinlein ešte napísal päť románov, až napokon zomrel v spánku 8. mája 1988, keď triedil poznámky k šiestemu románu World As Myth.
Heinleinov obchodný život pokračoval aj v nasledujúcom desaťročí po jeho smrti: Niekoľko jeho diel bolo vydaných až po jeho smrti vrátane výberu listov, ktoré vydala jeho žena, Virginia, jeho kniha o praktickej politike napísaná v roku 1946, cestopis o jeho prvej ceste okolo sveta z roku 1954 a dva prepracované romány. V roku 2004 bol vydaný jeho prvý román For Us, The Living, ktorý odhalil, koľko svojej sociálnej a životnej filozofie mal počas dní svojej politickej kariéry. Jeho zápisky z roku 1958 sa do románovej podoby pokúša zostaviť Spider Robinson.
Obdobie 1939 – 1960 (začiatky)
Heinleinov prvý román bol For Us, The Living: A Comedy of Customs, napísaný v roku 1939, ale ďalších 64 rokov nevydaný, až kým sa kópia rukopisu neobjavila v garáži Michaela Huntera, ktorý bol ako študent poverený niečo napísať o Heinleinovi. Tento román je čosi viac ako prehliadka Heinleinových teórií o spoločnosti, je zaujímavý ako okno do jeho radikálnych myšlienok o človekovi ako spoločenskom zvierati, vrátane úvah o voľnej láske. Zdá sa, že Heinlein mal prinajmenšom v úmysle žiť podľa týchto ideálov, hoci aj v 30. rokoch, a mal mimomanželský vzťah so svojou neskoršou druhou manželkou Leslyn. (Bol aj prívržencom nudizmu; nudizmus a tajomstvá tela veľmi často rozoberá vo svojich dielach. Keď vrcholila studená vojna, vybudoval si atómový kryt pod svojim domom, taký aký je spomenutý v Farnham's Freehold.)
Po románe For Us, The Living, začal písať romány a poviedky zasadené do konzistentného celku histórie budúcnosti, doplnenú časovou osou s významnými politickými, kultúrnymi a technologickými zmenami. Veľká časť jeho práce v období od 1939 to 1961 bola zameraná na mládež. Niektoré z románov tohto typu sú Have Space Suit—Will Travel, Farmer in the Sky, a The Rolling Stones. Mnohé z nich boli vydané ako seriál pod inými názvami, napr., Farmer in the Sky bol vydaný ako seriál „Satellite Scout“ v skautskom Boy's Life. Existujú špekulácie, že jeho posadnutosť svojím súkromím bola aspoň sčasti dôsledkom zjavného rozporu medzi jeho nekonvenčným súkromným životom a jeho kariérou ako autora kníh pre mládež, ale v románe For Us, The Living explicitne vysvetľuje politickú dôležitosť, ktorú Henlein zásadne prikladal súkromiu.
Heinlein pôvodne napísal svoju prvú knihu pre mládež, Rocket Ship Galileo pre jedného veľkého vydavateľa, ktorý ho požiadal o knihu pre chlapcov. Vydavateľ ju však potom odmietol so slovami, že 'cesta na Mesiac je nezmysel'. Vzal rukopis k Scribnerovi, ktorý ho kúpil – a tým odštartoval každoročné predvianočné vydávanie Heinleinovej knihy. Táto dohoda trvala dvanásť rokov, kým vydavateľ (ktorý nenávidel sci-fi) neodmietol jeden rukopis, ktorý Heinlein potom zobral oproti cez ulicu a neskôr s ním získal Huga. Veľa čitateľov asi nechápe, že niektoré z Heinleinových čiastočne klišé nápadov, ako cesta na mesiac v Rocket Ship Galileo, boli v tom čase prekvapujúce a v podstate spoluvytvárali samotné klišé. Iný dobrý príklad z tohto obdobia je román The Puppet Masters (v češtine „Vládci loutek“), ktorý zavádza myšlienku mimozemšťanov, ktorí prevezmú kontrolu nad ľudským telom, ako v románe Invasion of the Body Snatchers.
Romány, ktoré napísal pre mladé publikum boli fascinujúcou zmesou mládežníckych tém a tém pre dospelých. Veľa problémov, ktoré podchytil vo svojich knihách, malo niečo spoločné s problémami dospievania. Jeho hlavný hrdinovia sú zväčša mimoriadne inteligentní teenageri, ktorí si hľadajú cestu do sveta dospelých, ktorý vidia okolo seba. Na povrchu sú to jednoduché príbehy plné dobrodružstva, hrdinských činov a vysporadúvania sa s hlúpymi učiteľmi a žiarlivými rovesníkmi.
Heinlein sa však voči svojim vydavateľom (a iným spisovateľom) otvorene vyjadroval, že mladí čitatelia sú oveľa sofistikovanejší a schopní zvládnuť komplexné a zložité témy ako si veľa ľudí uvedomovalo. Preto aj jeho mládežnícke príbehy mali taký stupeň zrelosti, ktorý ich robil čitateľnými aj pre dospelých. Napríklad jeho posledným „mládežníckym“ románom bol Starship Troopers (v češtine „Hvězdná pechota“), ktorý je pokladaný za jedno z jeho najkontroverznejších diel. Tento román bol napísaný ako odozva na jednostranné zastavenie nukleárnych skúšok. Aj v takej na prvý pohľad nevinnej knihe, akou je Red Planet, zobrazuje zopár veľmi podvratných tém, vrátane revolúcie mladých študentov, ktorej predlohou je americká revolúcia; jeho vydavateľ žiadal podstatné zmeny tém tejto knihy, najmä použitia zbraní dospievajúcimi či zmätenej sexuality postavy Marťana.
Obdobie 1961 – 1973 (vrchol tvorby)
Od roku 1961 (Stranger in a Strange Land) do roku 1973 (Time Enough for Love) Heinlein napísal svoje najcharakteristickejšie a dokonale vyvinuté romány. Jeho tvorba z tohto obdobia rozvinula pre neho najdôležitejšie témy ako individualizmus, boj za slobodu jednotlivca, fyzická a emocionálna láska. Jasný nesúlad medzi týmito románmi a predchádzajúcou tvorbou možno do určitej miery pripísať jeho vlastnému presvedčeniu, ktoré bolo pravdepodobne správne, že čitatelia a vydavatelia 50. rokov neboli ešte pripravení na niektoré jeho radikálnejšie myšlienky. Román Stranger in a Strange Land (v čestine „Cizinec v cizí zemi“) poslal vydavateľovi dlho potom, ako ho napísal, a témy voľnej lásky a radikálneho individualizmu sú nápadne zastúpené v jeho dlho nevydanom prvom románe For Us, the Living. Tvrdenie, že sa Charles Manson inšpiroval románom Stranger in a Strange Land, sa zdá byť mestskou rozprávkou: Hoci niektorí z Mansonových nasledovateľov knihu čítali, samotný Manson neskôr povedal, že on ju nečítal. Pravdou ale je, že iné osoby vytvorili kvázi-náboženskú organizáciu nazvanú Church Of All Worlds podľa náboženstva založeného hlavnými postavami z tohto románu, ale Heinlein, pokiaľ je známe, s tým nemal nič spoločné.
Obdobie 1980 – 1987 (posledné diela)
Po sedemročnom boji s rôznymi chorobami napísal Heinlein niekoľko románov v období od roku 1980 (The Number of the Beast) do roku 1987 (To Sail Beyond the Sunset). Tieto romány boli čitateľmi prijaté rozporuplne. Mnoho z nich tvrdí, že nedosahujú kvalitu skorších diel. Knihy sa ale predávali dobre a získali množstvo ocenení. Čitatelia tvrdia, že tí, ktorí ich kritizujú, nerozumejú ich irónii a sebavedomej parodizácii vedeckej fantastiky či literatúry vôbec.
Niektoré s týchto kníh, ako napríklad The Number of the Beast (v češtine „Číslo Bestie“) a The Cat Who Walks Through Walls (v češtine „Kočka, která prochází zdí“), začínajú ako pevne stavané dobrodružné príbehy, ale ku koncu sa vyvinú do filozofických fantázií. Je vecou názoru, či to demonštruje nedostatok zručnosti alebo či vedomú snahu rozšíriť hranice vedeckej fantastiky do akéhosi magického realizmu, pokračujúc pritom v procese literárneho objavovania, ktorý Henlein začal v Stranger in a Strange Land.
Tendencia uberať sa smerom k autorovej sebareflexii, ktorá začala v Stranger in a Strange Land a pokračovala v Time Enough For Love, je ešte zrejmejšia v románoch ako The Cat Who Walks Through Walls, v ktorej hlavný hrdina, vojenský veterán-invalid, ktorý sa stal spisovateľom, objavuje lásku k žene, ktorá sa, ako všetky Heinleinove silné postavy, až nápadne podobá na jeho ženu Giny. Sebaparodujúci prvok týchto kníh bráni brať ich až príliš vážne, ale nemusí vyvolať želaný efekt u čitateľov, ktorí nepoznajú Heinleinove predchádzajúce romány.
Heinleinova filozofia
Maureen neuvádza na to dôvod; jednoducho poznamenáva, že takéto otázky sú „krásne“, ale niet k nim odpovedí. Z toho, zdá sa, vyplýva toto: Pretože (podľa Heinleina) deduktívne myslenie je striktne tautologické (čiže nikdy nevedie k záverom, ktoré sme nepredpokladali už vo východiskových tézach) a pretože induktívne myslenie vždy podlieha pochybnostiam, jediný spoľahlivý zdroj „odpovedí“ na takéto otázky je priama skúsenosť – ktorú však nemáme.
Maureenin syn/milenec Lazarus Long uviedol v diele Time Enough For Love (v češtine „Dost času na lásku“) súvisiacu poznámku. Aby sme mohli odpovedať na „veľké otázky“ o univerze, Lazarus na jednom mieste tvrdí, že by bolo nevyhnutné stáť mimo univerza. (Nie je celkom jasné prečo, ale Lazarus to tak každopádne tvrdí. Platí tu síce zvyčajné varovanie, že sa nemajú omylom považovať názory postavy za názory autora, ale tento názor, zdá sa, zapadá do Heinleinových vlastných názorov, tak ako ich vyjadril v literatúre faktu a v rôznych interview.)
V 30. a 40. rokoch sa Heinlein podrobne zaujímal o Všeobecnú sémantiku Alfreda Korzybskiho a navštevoval množstvo seminárov na túto tému. Zdá sa, že jeho názory na epistemológiu pramenia z tohto záujmu. Jeho fiktívne postavy (prinajmenšom niektoré z nich) naďalej vyjadrujú Korzybského názory až do úplného konca jeho spisovateľskej kariéry.
Heinleinova politika
Môže sa zdať, že Heinleinove písanie divoko osciluje naprieč celým politickým spektrom. Jeho prvý román, For Us, The Living, z väčšej časti pozostáva z obhajovania systému spoločenského úveru (social credit) a raná poviedka „Misfit“ je o podobnej organizácií ako Rooseveltove Civilian Conservation Corps prenesenej do vesmíru. Stranger in a Strange Land (v češtine „Cizinec v cizí zemi“) bol pojatý do kultúry hippies, Glory Road môžeme čítať ako protivojnové dielo, kým na druhej strane román Starship Troopers (v češtine „Hvězdná pechota“) je považovaný za propagáciu armády, To Sail Beyond the Sunset, vydaný za Reagana, je pravicový s napríklad sympaticky vykreslenou hlavnou postavou, ktorá hovorí o ilegálnych prisťahovalcoch ako o „wetbacks“ (čo je americký výraz pre ilegálnych mexických robotníkov, ktorý preplávali Rio Grande). V inom príklade iná sympatická postava hovorí o homosexuáloch ako o „the poor in-betweeners“ (doslova „chudáci stojaci medzi (pohlaviami)“), povrchná poznámka, ktorá dokázala rozohniť aj Heinleinovho známeho obdivovateľa Spidera Robinsona.
Existujú však aj smery Heinleinových politických názorov, ktoré ostávajú pozoruhodne nemenné. Bol silne oddaný liberálnej myšlienke o slobode jednotlivca, čo najjasnejšie vyjadril v románe The Moon Is a Harsh Mistress (v češtine „Měsíc je drsná milenka“), ktorý mnohí považujú za jeho najlepší. Jeho prvé romány pre mládež obsahujú prekvapujúco silné protiautoritárske posolstvo, ako napríklad v jeho prvom vydanom románe Rocket Ship Galileo, kde sa skupina chlapcov na protest proti rozsudku odpáli v rakete. V románe The Moon Is a Harsh Mistress je nespravodlivá vláda na Mesiaci označovaná jednoducho ako „Authority“ (čiže autorita, úrad, poverený orgán), čo vedie k jasnej interpretácii knihy ako parabola na zlo „autorít“ vo všeobecnosti a nie iba v tomto konkrétnom prípade. thumb|left|Nezanedbateľný vplyv na Heinleinove názory mala jeho manželka Virginia V rozpore s Kresťanskou pravicou je Heinlein proti akémukoľvek zásahu náboženstva do štátu a patrične sa obul do organizovaného náboženstva v románoch Job, A Comedy of Justice (v češtine „Job: komedie spravedlnosti“) a s troškou jemnosti a rozporuplnosti v Stranger in a Strange Land (v češtine „Cizinec v cizí zemi“). Jeho „história budúcnosti“ zahŕňa obdobie nazvané Medzivládie, v ktorom sa náboženský fanatik stáva prezidentom Spojených štátov. Pozitívne zobrazovanie armády (Between Planets, Red Planet) väčšinou zdôrazňuje individuálne činy dobrovoľníkov v duchu Minutemanov (dobrovoľníkov v americkej vojne o nezávislosť), kým armáda ako predlžená ruka vlády je zobrazená s dávkou skepsy (Time Enough for Love (v češtine „Dost času na lásku“) a Glory Road).
Heinlein vyrastal v období rasovej segregácie a písal v čase najväčšieho rozmachu hnutia za občianske práva (civil rights movement). V jeho niektorých prácach hrali rasy dôležitú úlohu. Najnápadnejší príklad je román Farnham's Freehold, kde poslal bielu rodinu do budúcnosti, v ktorej sú bieli otrokmi afrických pánov. Heinlein si vychutnal útok na možné rasové predsudky svojich čitateľov vykreslením silných, sympatických hrdinov, aby neskôr odhalil, že mali africký pôvod, napr. v románoch The Cat Who Walks Through Walls (v češtine „Kočka, která prochází zdí“), Tunnel in the Sky (v češtine „Tunel do nebes“), a prekvapujúco aj v niektorých častiach románu Friday. (Odkaz na Tunnel in the Sky je trochu rozporuplný, ale aspoň jeden asistent, ktorý má prednášky o tejto knihe spomínal, že niektorí študenti sa stále pýtajú: „Je čierny?“;The Cat Who Walks Through Walls bola vydaná s ilustráciou na prvej strane, ktorá zobrazuje hlavného hrdinu ako „bieleho“ hoci je v knihe jasne napísané, že je afrického pôvodu a to isté platí aj o paperbackovom vydaní v Friday). The Moon is a Harsh Mistress (v češtine „Měsíc je drsná milenka“) obsahuje incident, v ktorom hlavný hrdina navštívi juh Spojených štátov a je okamžite zatknutý za „zlý rasový pôvod“, a v Podkayne of Mars sú spomenuté rasové predsudky proti postave pre jej tmavú kožu. V kontexte vedeckej fantastiky pred rokom 1960 je zastúpenie „čiernych“ postáv pozoruhodne novátorské, vo vedeckej fantastike tohto obdobia sa zelená vyskytovala častejšie ako hnedá. Ázijske civilizácie sú v jeho dielach občas zobrazované v negatívnom svetle, ako napríklad v románe z roku 1949 Sixth Column, ktorom sa Američania bránia invázii pomocou žiarenia, ktoré zabíja iba ľudí s „ázijskou krvou“; tento prvok Heinleinovi nanútil vydavateľ a Heinlein bol neskoršie trochu na rozpakoch ohľadne príbehu. Tunnel in the Sky (v češtine „Tunel do nebes“) a Farmer in the Sky obsahujú negatívne zobrazenie preľudnenia v Ázii. Double Star (v češtine „Dvojník“), Red Planet a Stranger in a Strange Land (v čestine „Cizinec v cizí zemi“) sa zaoberajú témami tolerancie a pochopenia medzi ľudmi a marťanmi.
Napriek tomu, že sa predpokladalo, že pavúčí nepriatelia z románu Starship Troopers (v češtine „Hvězdná pěchota“) mali predstavovať Čínu, Heinlein napísal knihu ako odpoveď na jednostranné zastavenie jadrových skúšok zo strany Spojených štátov, takže je pravdepodobnejšie, že reprezentovali komunizmus. Niekoľko príbehov ako „Jerry Was a Man,“ „The Star Beast“ a „Red Planet“ sa zaoberá myšlienkou nehumanoidných bytostí, ktoré sú neprávom pokladané za podradnejšie ako ľudia, čo možno chápať ako narážku na rasizmus vnútri ľudskej spoločnosti. Problémom pri chápaní mimozemšťanov ako umeleckých predstaviteľov rás moderného človeka je u Heinlein skutočnosť, že mimozemšťania vo všeobecnosti zaberajú úplné iný mentálny svet než ľudia. Napríklad v románe Methuselah’s Children (v češtine „Metuzalemovy děti“) máme dve mimozemské rasy: Jockairovia sú vnímajúce domáce zvieratá slúžiace druhej, božskej rase. V jeho prvých románoch pre mládež, sú Marťania a Venušania zobrazení ako staré a múdre rasy, ktoré sa len zriedka „uráčia“ zamiešať do záležitostí ľudí.
Napriek Heinleinovej práci pre hnutia End Poverty in California a Social Credit (Spoločenský úver) v mladosti, bol po celý život presvedčeným antikomunistom. Aj keď je ťažké pre čitateľov, ktorí prežili studenú vojnu, zmieriť sa s tým, v politickom živote 30. rokov nebol rozpor, keď bol niekto socialistom a fanatickým antikomunistom. George Orwell mal podobný názor, čoho dôkazom je Animal Farm. Jeho náučné texty zahŕňajú aj úžasnú antikomunistickú polemiku vydanú pod názvom „Who are the heirs of Patrick Henry?“, a články ako „'Pravda' Means 'Truth'“, „Inside Intourist“ a cestopisný článok zo svojej cesty po ZSSR spolu s radami pre západných čitateľov ako sa vyhnúť dohľadu úradmi pri takomto výlete.
Mnoho z Heinleinových príbehov explicitne podáva pohľad na históriu porovnateľný s Marxom: spoločenské štruktúry sú určované materialistickým prostredím. Heinleina ale azda možno lepšie porovnať s Turnerovou „frontier thesis“ (tézou pohraničnej oblasti). V Red Planet Doktor MacRae vytvára súvis medzi pokusmi o obmedzenie práva nosiť zbraň a zvýšením hustoty osídlenia Marsu. (Táto diskusia bola na žiadosť vydavateľa „vystrihnutá“ z originálnej verzie.) V románe Farmer in the Sky preľudnenie na Zemi zapríčinilo hlad, ale emigrácia na Ganymedes zabezpečila prežitie druhu – Heinlein na konci knihy vložil do úst jednej zo svojich postáv poučenie, v ktorom vysvetľuje, že matematická logika malthuzianizmu môže viesť jedine k pohrome pre domovskú planétu. V poddeji románu Time Enough for Love (v češtine „Dost času na lásku“) sa vyskytujú požiadavky farmárov na banku Lazarusa Longa, ktoré Henlein vykresľuje ako neodvratný sklon pionierskej spoločnosti vyvinúť sa v ľudnatejšiu (a teda aj dekadentnejšiu a menej slobodnú) spoločnosť. Táto epizóda je zaujímavým príkladom Henleinovho sklonu vidieť dejiny (na rozdiel od Marxa) ako cyklické a nie progresívne. Iným dobrým príkladom je The Moon is a Harsh Mistress (v češtine „Měsíc je drsná milenka“), v ktorom revolúcia zosadila vládu, ale nová vláda hneď skĺzla do nevyhnutnej snahy vydať zákony obmedzujúce osobný život.
Vypracovanie sa z vlastných síl („self-making“)
Touto témou sa zaoberajú knihy Time Enough for Love (v češtine „Dost času na lásku“), The Number of the Beast (v češtine „Číslo Bestie“) a To Sail Beyond the Sunset.