cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Osobný počítač
Softvér
Fungovanie počítača nie je možné bez programového vybavenia. Samotný počítač je kompilácia programovateľných obvodov, pamätí a úložísk, ktorá však nie je schopná samostatnej práce. Pre svoju činnosť potrebuje základný tzv. operačný systém, na ktorom bežia aplikácie – aplikačný softvér.
Operačný systém
Operačný systém (skratka OS) je základné programové vybavenie počítača. Je to „rozhranie“, ktorým používateľ komunikuje s hardvérom. Operačný systém zabezpečuje čiastočne komunikáciu s užívateľom prostredníctvom periférnych zariadení, prideľovanie prostriedkov systému užívateľom alebo aplikáciám, prideľovanie času užívateľom (tzv. timesharing) alebo aplikáciám (multitasking), organizácia programov a súborov údajov na vonkajších pamäťových médiách, vytváranie a spúšťanie užívateľských programov, diagnostické funkcie systému, ochraňuje systém proti strate údajov pri výpadku napätia, proti neoprávnenej manipulácii, komunikáciu s inými systémami (počítačmi) v sieti - pri použití sieťových operačných systémov. Operačný systém sa skladá z jadra, používateľského rozhrania napr. GUI a ovládačov (softvér prepájajúci špecifický hardvér s jadrom operačného systému).
V súčasnosti je najpoužívanejší operačný systém Microsoft Windows. Je to viacgeneračný systém. Jeho hlavnou výhodou je rozšírenie, takže pre neho existuje obrovské množstvo komerčného i voľne šíriteľného softvéru a aplikácií.
Najrozšírenejšou alternatívou MS Windows je operačný systém OS X firmy Apple a operačný systém Linux. Hlavnou výhodou je, že je zadarmo, ale i to, že preň už existuje veľké množstvo aplikácií z oblasti voľne šíriteľného softvéru.
Aplikačný softvér
V súčasnosti sú možnosti osobných počítačov také, že zahŕňajú takmer všetko, čo sme schopní zadefinovať. Preto existuje i obrovské množstvo softvéru, ktoré tieto predstavy realizuje.
História PC
right|thumb|Aster CT-80 Pojem bol používaný v priebehu 70. rokov 20. storočia. Ako zlomový dátum je uvádzaný január 1977, kedy vyšlo prvé číslo Personal Computing Magazine. Ale až s uvedením počítače IBM PC (IBM 5150) na trh v 1981 sa ustálilo označenie PC (alebo Personal computer) pre počítač s procesorom Intel x86 kompatibilným (t. j. vnútornou architektúrou, komponentmi a programovým vybavením zlučiteľným) s týmto modelom.
Je nutné podotknúť, že vývoj výpočtovej techniky v tej dobe bol veľmi prudký a práve platforma osobných počítačov sa stala hnacím motorom rozvoja tejto techniky. V tejto dobe boli na trhu aj ucelenejšie, technicky dokonalejšie a možno priekopníckejšie riešenia (Apple) ako IBM PC. Zásadnú úlohu však zohral fakt, že IBM zvolila otvorenú politiku, ktorá umožnila tretím výrobcom vyrábať komponenty pre PC. Politika drahého značkového výrobku, ktorú razila firma Apple nakoniec neuspela, pretože vďaka obrovskej konkurencii na trhu komponentov pre nasledovníkov IBM PC začal tento segment rásť raketovým tempom pri súčasnom poklese cien, takže výrobky Apple začali zaostávať aj po technickej stránke.
Prvý model IBM PC bol dodávaný procesorom Intel 8088, pracujúcom na frekvencii 4,77 MHz a s operačnou pamäťou RAM o veľkosti 16 alebo 64 kB (maximálne 256 KByte). Pre záznam dát sa používal kazetový magnetofón, neskôr osempalcová disketová mechanika. V priebehu niekoľkých rokov sa objavili viaceré vylepšenia a tiež veľké množstvo výrobkov nadväzujúcich na platformu PC – periférií, tlačiarní monitorov a pod. Objavili sa prvé klony PC (PC kompatibilné počítače). V roku 1983 sa objavili prvé pevné disky o kapacite 10 MB, v roku 1986 prvé modely s procesorom 80286 (16bitová zbernica, adresovateľná RAM až 16 MB) a v roku 1989 s procesorom 80386. Došlo ku zmenšenie disketovej mechaniky na formát 5.25" pre /mini/diskety o kapacite 360 kB, k zvýšeniu kapacity 5.25" diskiet na 1.2 MB a nakoniec k ich náhrade 3.5" disketami o kapacite 1.44 MB
Operačným systémom pôvodných osobných počítačov IBM PC a IBM PC kompatibilných býval takmer výlučne MS-DOS alebo jeho klon (PC-DOS, DR-DOS), ktorý bežal v textovom režime. Od roku 1984 sa ale začalo u osobných počítačov presadzovať grafické užívateľské rozhranie (GUI), najprv na počítačoch Apple Macintosh a neskôr na začiatku 90. rokov 20. storočia na počítačoch IBM PC kompatibilných v podobe MS Windows 3.0. Posledné roky 20. storočia znamenali rýchly nárast výkonu hardvérových komponentov i softvéru používaného v PC. Pribudli 80486, integrovaný matematický koprocesor sa stal samozrejmosťou. Následne prišla architektúra Intel Pentium, ktorá priniesla ďalšie zrýchlenie (1990 taktovacie frekvencie 1020 MHz, 2000 okolo 100200 MHz). Monochromatické monitory boli nahradené farebnými. Rozlíšenie stúplo na 1024 x 768 pix. Samozrejmosťou sa stala mechanika pre čítanie optických diskov CD ROM. Pribudla zvuková karta a modem. Ihličkové tlačiarne boli nahradené laserovými a neskôr sa objavili atramentové tlačiarne.
Súčasnosť a budúcnosť PC
left|thumb|Notebook Brainiac Bežným operačným systémom (2010) je multimediálny graficky orientované prostredie, napr. Windows XP, Windows Vista,Windows 7,Windows 8, prípadne niektorá z variánt systému GNU/Linux.
V súčasnosti je však badateľný odklon od tradične ponímaného osobného počítača „na stole“ k osobnému počítaču „pri sebe“. Rýchly rast výkonu mikroprocesorov, miniaturizácia, pokles cien flash pamätí a pod. vedie k rýchlemu rozvoja segmentu prenosných osobných počítačov – notebookov a PDA. Z druhej strany sa k tomuto segmentu rýchlo približujú mobilné telefóny, do ktorých sú integrované operačné systémy kompatibilné s PC. Už dnes (2013) je predaj mobilných počítačov plne porovnateľný s predajom stacionárnych čo do počtu kusov, i finančného objemu.
Vynárajú sa nové operačné systémy pre malé zariadenia do vrecka (PDA) ktoré často používajú operačné systémy Android firmy Google, iOS Apple, Windows RT firmy Microsoft, alebo Linux.
Objavujú sa tiež multimediálne počítače ako náhrada za domáce HiFi zariadenia, používajúce na zobrazovanie veľkoplošné TV LCD prijímače ako displeje.
Všetky technické parametre osobných počítačov rastú až udivujúcim tempom. Inovačný cyklus je veľmi krátky, a niektoré technológie nemajú životnosť ani jeden rok. Výkony počítačov vzrástli niekoľko tisícnásobne vo všetkých ukazovateľoch. Rýchle rastie aj kapacita záznamových médií, či už zabudovaných, alebo prenosných.
Spomalil sa rast frekvencií procesorov, ktorý prinášal problémy s nestabilitou a prehrievaním a objavili sa nové riešenia – multijadrové procesory. Je predpoklad, že vývoj pôjde i naďalej smerom zvyšovania výkonu zmenou (násobením) vnútorných štruktúr. Klesá spotreba, klesajú napájacie napätia i množstvo produkovaného tepla. Ukazuje sa, že viacerými procesormi je možné dosiahnuť vyšší výkon pri nižšej spotrebe. Frekvencia procesora prestala byť hlavným ukazovateľom jeho výkonu.
Lobbes
Lobbes je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 5 619 obyvateľov (2010).
NGC 6144
NGC 6144 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Škorpión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 22. mája 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9.
NGC 788
NGC 788 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. septembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
Beauvernois
Beauvernois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palotás
Má rozlohu 1707 ha a žije tu 1682 obyvateľov (2007).
Ultramafická hornina
Ultramafické horniny niekedy tiež ultramafitity sú vyvreté horniny, ktoré obsahujú 90 až 100 % mafických minerálov (tmavé, s vysokým obsahom horčíka a železa). Ultramafické horniny predstavujú hlavne hlbinné ekvivalenty, ich sopečné obdoby sú vzácne. Predpokladá sa, že horniny a taveniny ultramafického zloženia tvoria zemský plášť.
Označenie ultramafický nemožno zamieňať s označením ultrabázický, ktoré vyplýva s chemického zloženia, konkrétne obsahu SiO2, aj keď väčšina ultramafických hornín patrí zároveň medzi horniny ultrabázické.
Klasifikácia
Ultramafické horniny sa podľa svojho minerálneho zloženia klasifikujú pomocou dvoch diagramov, v schéme IUGS označované ako pole 16 :
Intruzívne ultramafické horniny
Intruzívne (hlbinné) ultramafické horniny predstavujú najmä peridotity, pyroxenity a hornblendity. Tieto horniny sa v zemskej kôre vyskytujú väčšinou v horninách orogénnych pásiem alebo v starých prevažne archaických a proterozických oblastiach. Ultrabázické magmy vo faneroziku sú menej časté.
Veľa dnešných výskytov ultramafických hornín pochádza z ofiolitových komplexov, typických sledov plášťových hornín, ktoré boli obdukované na kontinentálnu kôru nad subdukčnými zónami počas zrážky kontinentov. Väčšie intruzívne ultramafické komplexy tvoria takzvané zvrstvené intrúzie, ktoré vznikli zložitými procesmi magmatickej a gravitačnej diferenciácie.
Medzi ultramafické plutonické horniny patria:
Vulkanické ultramafické horniny
Vulcanické alebo subvulkanické ultramafické horniny nie sú bežné. Väčšina dnes známych horninových telies tohto typu vznikala v archaiku a neoproteroziku alebo skôr. V súčasnosti vznikajúce ultramafické boninitové lávy sú známe zo zaoblúkovej panvy Manuskej priehlbiny na Filipínach. Subvulkanické ultramafické horniny a dajky sa tvorili vo viacerých geologických obdobiach ale sú tiež veľmi vzácne.
Usudzuje sa, že i na Jupiterovom mesiaci Io by sa ultramafické horniny mohli vyskytovať, keďže teplota eruptujúcich láv je vyššia ako teplota mafických láv, ktoré boli sledované na zemskom povrchu.
Medzi ultramafické vulkanické a subvulkanické horniny sú zaraďované hlavne :
Význam
Ultramafické vyvreté horniny sú prakticky jediným primárnym zdrojom chrómu a platiny.
Prace
Prace je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 916 obyvateľov, z toho 459 mužov a 457 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 38,7 roka, ženy 42,3 roka).
NGC 986
NGC 986 je galaxia v súhvezdí Pec, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 5. augusta 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
NGC 6145
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Damoxenidas z Mainalu
Damoxenidas (Damoxenidas) bol olympijský víťaz v boxe v roku 384 pred Kr.
Damoxenidas z arkádskej obce Mainalos bol na 99. olympijských hrách v roku 384 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe. V Olympii sa box (pygmé) zaviedol na 23. hrách v roku 688 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.
Sawmills Studio
Sawmills Studios je jedno z prvých súkromných nahrávacích štúdií v Spojenom kráľovstve. Založil ho producent Tony Cox v roku 1974 v anglickom grófstve Cornwall blízko obce Golant na brehu rieky Fowey v budove bývalého mlyna zo 17. storočia. Štúdio je aj dnes známe hlavne preto, lebo v ňom nahrávali hudobníci ako John Martyn („Small Hours“), The Stone Roses („Fools Gold“) a The Verve (ich debutový album A Storm in Heaven).
Tomuto štúdio dal jeho súčasný vlastník, Dennis Smith, nahrávaciu značku, pomenovanú na Dangerous Records, ktorá sa stala vydavateľstvom prvých dvoch EP anglickej rockovej skupiny Muse: Muse a Muscle Museum EP. Neskôr Dennis Smith založil vydavateľstvo Taste Media.
Jozef Ort-Šnep
Jozef Ort-Šnep (* 8. marec 1939, Plavecký Štvrtok) je slovenský kameraman a fotograf. Spolupracoval s režisérskymi osobnosťami ako Karel Vachek, Jaroslav Papoušek, Jaromil Jireš, Věra Chytilová, Dušan Hanák, Agnieszka Holland, Miloš Forman či Philip Kaufman.
Životopis
Vyštudoval Školu umeleckého priemyslu v Bratislave (1954 – 1958) a kameru na FAMU v Prahe (1958 – 1963), ktorú absolvoval filmom Karla Vachka Moravská Hellas. Následne rok asistoval ako kameraman v populárno-vedeckom filme. Z povinnej vojenskej služby odišiel v roku 1966. Vtedy nastúpil do dokumentárneho štúdia Krátkeho filmu Praha, v ktorom zotrval do roku 1980, najskôr ako asistent kamery, neskôr ako samostatný kameraman niekoľkých krátkych filmov. Spolupracoval v ňom na nakrúcaní asi stovky dokumentárnych filmov. V totožnom období pracoval ako kameraman pre pražský Barrandov a bratislavskú Kolibu.
S režisérom Jaroslavom Bočkom nakrútil krátkometrážne filmy Konec baroka v Čechách (1966) alebo Jak namalovat běsnící individua (1967), s režisérom Drahoslavom Holubom pracoval na filmoch Exkurze (1966) a Mám doma hrad, s režisérom Rudolfom Krejčíkom zase na filme Stopa vede k A-54 (1967). V roku 1968 sa vrátil k Vachkovi, aby pracoval na jeho celovečernom publicistickom dokumente Spřízněni volbou, zachytávajúcom atmosféru politicky krušného obdobia od 14. do 30 marca 1968, kedy Antonín Novotný abdikoval z funkcie prezidenta republiky. Jeho prvým celovečerným hraným filmom bola snímka Jaroslava Papouška Nejkrásnější věk, natočený v roku 1968. S Papouškom následne spolupracoval i na jeho ďalších dvoch filmoch Ecce homo Homolka (1969) a Hogo fogo Homolka (1970).
S režisérom Milanom Růžičkom pracoval na filme o maliarovi Martinovi Benkovi Zastretý farebný svet (1978). Pri jeho uvádzaní v Československej televízii bolo Ort-Šnepovo meno vystrihnuté z titulkov a zostali ponechané len mená dvoch asistentov kamery. V roku 1980 emigroval do Francúzska. S Dušanom Hanákom nakrútil trezorový film Ja milujem, ty miluješ (1980). Začiatkom 80. rokov (1981 – 1983) absolvoval pobyt v USA, neskôr sa znova presídlil do Paríža, kde na dvoch univerzitách prednášal o svetle vo filme a fotografii. Od polovice 90. rokov pôsobí opäť v Česku.
Nejkrásnější věk
Pôvodne mal Nejkrásnější věk snímať kameraman Miroslav Ondříček. Ale ten bol v čase, keď sa malo začať nakrúcať, v Londýne, kde spolupracoval na filme anglického režiséra Lindsayho Andersona Keby... S Ondříčkom sa Ort-Šnep nepoznal a bol to práve on, kto ho Papouškovi odporučil. Papoušek si nechal premietnuť dokumentárne filmy, na ktorých Ort-Šnep pracoval ako kameraman. Nejkrásnější věk bol nakrúcaný predovšetkým v reáliách, konkrétne sochárskych ateliéroch a priestoroch pražskej Akadémie výtvarných umení. V dekoráciách a exteriéroch bola nakrútená minimálna čiastka. Ort-Šnep hovorí v prípade tohto filmu o princípe zlatého rezu a o využívaní mäkkého svetla. Po obrazovej stránke nechceli tvorcovia dramatizovať a nevypichovali žiadne detaily. Všetko je snímané v polocelkoch.
Ja milujem, ty miluješ
Je príbehom starého mládenca Pištu, ktorý žije so svojou matkou na dedine a spolu s najlepším kamarátom Vincom a jeho priateľkou Vierou, pracuje pre vlakovú poštu. Kým Vinco je hotový Don Juan a svojimi večnými záletmi ničí zamilovanú Vieru, malý pupkatý Pišta u žien úspech nemá, a tak svoj smútok utápa v alkohole. Okrem hlavných hrdinov tu vystupuje niekoľko vedľajších postáv, ktoré dotvárajú tragikomický kolorit dedinského prostredia. Či už pracovníci vlakovej pošty alebo obyvatelia dediny, všetko sú to obyčajní ľudia z periférie spoločnosti s obyčajnými problémami a túžbami. Ženy trpia neverami a alkoholizmom svojich mužov a muži svoje radosti aj smútky riešia pri poháriku. Všetci majú svoje prednosti aj chyby a všetci túžia po pochopení a láske. Príbeh nie je postavený na dramatických zvratoch, ale na drobných prevažne komických situáciách, prostredníctvom ktorých spoznávame charaktery postáv.
Patak
Má rozlohu 1622 ha a žije tu 954 obyvateľov (2007).
NGC 6146
NGC 6146 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 1990
náhľad|310x310bod Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 1990 alebo hovorovo komunálne voľby v roku 1990 boli prvé slobodné voľby poslancov zastupiteľstiev a starostov obcí a primátorov miest po páde komunizmu na Slovensku. Zúčastnilo sa ich 63,75% z 3 661 717 oprávnených voličov.
Garat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 1990
Voľby sa konali v dňoch 23. a 24. novembra 1990. Oproti parlamentným voľbám z júna toho roku bola účasť nižšia o vyše 30%, no doteraz nebola ešte v rámci komunálnych volieb nikdy prekonaná.
Garat
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 1990
V zastupiteľstvách miest a obcí získali najväčšie zastúpenie poslanci KDH (27,45%), VPN (20,38%), KSS (13,65%), maďarské strany (10,53%) a  SNS (3,20%). Najvyšší počet starostov a primátorov bolo zvolených ako nezávislých kandidátov (25,9%), nasledovali kandidáti KSS (24,2%) a KDH (19,8%).
Garat
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenský detektívny film
Detektívka, či už vo svojej literárnej alebo filmovej podobe, nemá v slovenskej pôvodnej tvorbe veľkú tradíciu. Kým v Česku už v 20. rokoch minulého storočia vychádzali edície prekladového detektívneho čítania, u nás funkciu dobrodružnej literatúry plnili často rôzne kalendáre, napríklad ročenka Domová pokladnica.
Na Slovensku sa nevydávali ani preklady zahraničnej detektívnej tvorby, dlhé roky boli známe len z českých či maďarských prekladov. Detektívka sa u nás nepísala i preto, lebo nefungovalo mestské prostredie. Práve tam sa totiž rodí podsvetie, organizované zlo. Zločin patrí jednoducho do majetných, vyšších kruhov, kde je o čo bojovať.
Charakteristika detektívneho žánru a jeho úskalia v socialistickom filme
Detektívny žáner má hovoriť o ľudských vlastnostiach. O človeku, o jeho sklone k zlu alebo k zločinu, ale aj o jeho schopnosti racionálne sa vžiť do situácie a odhaliť páchateľa. Tento žáner teda predpokladá istú intelektuálnu hru a vyžaduje aj istý stupeň spoločnosti. Podľa filmového teoretika Martina Ciela majú ľudia detektívku radi, lebo sa vedia emocionálne stotožniť s jej postavami a zároveň ich zaujíma riešenie rébusu.
Detektívka v očiach socialistickej ideológie však prinášala riziko bezideovosti, čírej zábavnosti, ktoré bolo rovnako neželateľné ako vo veselohre či kostýmovom filme. Skrývala však v sebe aj jedno špeciálne úskalie: nesmela nabúrať komunistickú fikciu nízkej delikventnosti šírenú oficiálnou propagandou. V detektívke by mal fungovať takzvaný druhý konflikt. Prvý konflikt vzniká medzi pátračom a páchateľom a druhý napríklad medzi pátračom a políciou, alebo policajtom a inštitúciou, aparátom, v ktorom funguje. Keďže aparát bol v ideologizovanom umení neomylný, druhý konflikt za čias socializmu v umení často chýbal.
Hoci k istému posunu postupne dochádzalo, súdobé politické vzorce nepustili. „Zoberme si notoricky známy seriál Tridsať prípadov majora Zemana. Počas jeho nakrúcania sedeli priamo v dramaturgii poradcovia z ministerstva vnútra, na tvorbe seriálu sa teda vyslovene aktívne podieľali," dopĺňa Ciel.
Peter Solan
Prvým predstaviteľom detektívneho žánru v našej kinematografii je film Muž, ktorý sa nevrátil (1959) od režiséra Petra Solana, podľa scenára Jozefa A. Tallu. Zručne spletený kriminálny príbeh, v ktorom policajný nadporučík Vlado Hronec (Jaroslav Mareš) spolu so zvedavým novinárom Zvarom (Karol Machata) pátrajú po zlodejovi výrobných dokumentov, mal však vyššie ambície než obyčajné detektívky. Usiloval sa o spoločenský presah, chcel byť zároveň aj drámou. Sociálne rozvrstvenie podozrivých a psychologická motivácia ich konania však odkazujú na totalitné päťdesiate roky. Prínosom filmu je však Solanov režijný spôsob práce, hra s napätím sa prejavuje v presnom dávkovaní nových informácií, nechýbajú presvedčivé falošné stopy, ani prekvapivosť rozuzlenia. Dokumentaristická striedmosť kamery Vladimíra Ješinu spolu s pokusom o scivilnenie scenára poukázala na nové smerovanie slovenskej kinematografie v 60. rokoch.
Druhým stretnutím režiséra Solana s detektívnym príbehom je televízny film Sedem svedkov (1967), adaptácia rozhlasovej hry Petra Karvaša. Tu však, na rozdiel od Muža, ktorý sa nevrátil, nemožno hovoriť o čistokrvnej detektívke. Karvašova hra vychádza z princípu filmu Rašomon od režiséra Akiru Kurosawu. Film podáva sedem rozličných pohľadov na znásilnenie a vraždu mladej ženy, no na konci nie je nič jasnejšie, ako na začiatku. V príbehu väčšmi než o kriminálny aspekt ide o odlišnosť názorov a ich súvislosť s charakterom postáv.
Andrej Lettrich a Jozef A. Tallo
Režisér Andrej Lettrich spolu so scenáristom Jozefom A. Tallom sú kľúčovými osobnosťami slovenského detektívneho filmu. Tallo v šesťdesiatych rokoch v Štúdiu hraných filmov razantne obhajoval koncepciu diváckeho filmu ako protiváhu filmu ako umenia. Výsledkom spolupráce s Lettrichom bolo vytvorenie dvojice vyšetrovateľov. Kapitán Jakubec (Ladislav Chudík) a poručík Michalko (Viliam Polónyi) sa najprv zjavili vo filme Smrť prichádza v daždi (1965), o rok neskôr v titule Vrah zo záhrobia a v roku 1967 vo filme Volanie démonov. Jakubec pri riešení prípadov využíva svoje sivé mozgové bunky, Michalko je komicky nechápavým typom. Slovenská variácia osvedčeného holmesovsko-watsonovského modelu púta najmä svojskou Polónyiho komikou a zároveň je film príkladom dobre remeselne zvládnutého diváckeho diela.
Snímka Vrah zo záhrobia mala ambíciu stať sa béčkovým filmom, antitézou akejkoľvek intelektuálnosti. Vo filme sa všetko krúti okolo jediného problému – kto zavraždil revízora. Podstatné je, aby divák kombinoval, hádal, špekuloval nad tým, kto zabíjal. Autori pritom ponúkajú dostatok falošných stôp, aby udržali diváka v napätí a neistote, aby bol záverečný okamih skutočne momentom prekvapenia. V poslednom a najslabšom dieli trilógie, Volanie démonov, sa okrem detektívnej zápletky zjavujú prvky komunálnej kritiky zvyklostí slovenského malomesta.
Po divácky úspešnej trilógii 60. rokov sa autorský tandem Lettrich-Tallo pokúsil v Prípade krásnej nerestnice (1973) najprv iba ozvláštniť samo vyšetrovanie (na miesto kapitána Jakubca nastúpila kapitánka Strelková), v Šepkajúcom fantómovi (1975) sa dejový záber rozšíril o súkromie ďalšej vyšetrujúcej kapitánky Hroncovej (Sylvia Turbová), pretože jedným z podozrivých bol aj jej manžel, v Advokátke (1977) už v role vyšetrovateľa rozkrádania socialistického majetku nevystupuje polícia, ale JUDr. Javorská (Emília Vášáryová).
NGC 673
NGC 673 je galaxia v súhvezdí Baran, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. septembra 1786.
Slovenský detektívny film
Andrej Lettrich a Jozef A. Tallo
Tvorivá dvojica Lettrich-Tallo vo svojich diváckych béčkových filmoch skôr než na akčnosť a jasný konflikt stavila na psychologickú drobnokresbu, ktorá dala ich filmom charakter konverzačných drám. Komornosť ich prác vyplýva zo zdanlivej atmosféry družnosti postáv, za ktorou sa skrývajú veľmi odlišné, často protikladné zámery. Ako zdroj príťažlivosti autori vyzdvihujú najmä humor.
NGC 673
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Slovenský detektívny film
Miloslav Luther
Lutherova československo-nemecká koprodukcia Zabudnite na Mozarta (1985) opäť nie je čistým detektívnym príbehom. Námet a scenár napísal český spisovateľ Zdeněk Mahler, ktorý sa venuje osobnosti Wolfganga Amadea Mozarta (v roku 1984 sa podieľal ako odborný poradca aj na príprave filmu Amadeus od Miloša Formana). Snímka zachytáva fiktívne vyšetrovanie, v ktorom sa prostredníctvom pátrania zisťuje vina umelcovho okolia na jeho smrti. Prejavuje sa tu aj výrazná Lutherova inklinácia k historickým látkam, jeho cit pre dobové reálie a verné zobrazenie atmosféry 18. storočia.
Braunschweig
Braunschweig je veľkomesto v severnom Nemecku na juhovýchode spolkovej krajiny Dolné Sasko. S cca 245 000 obyvateľmi je po Hannovere druhým najväčším mestom.
Dejiny mesta
Do novembra 1918 bol Braunschweig rezidenčným sídlom Brunšvického vojvodstva. Po abdikácii vojvodu bol hlavným mestom Slobodného štátu Brunšvicka a to až do jeho zrušenia a začlenenia do novo zriadenej spolkovej krajiny Dolné Sasko v roku 1946. Až do zrušenia Zemského okresu Braunschweig v roku 1974 bol Braunschweig sídlom vládneho obvodu, ale ako mestský okres nepatril ku krajinskému okresu. Vládny obvod Braunschweig bol potom zrušený k 1. januáru 2005. Mesto je sídlom Vrchného krajinského súdu.
Kultúra
V Braunschweigu je od roku 1952 udeľovaná najprestížnejšia cena za literatúru pre deti a mládež, Cena Friedricha Gerstäckera.
Sericinus
Sericinus, po slovensky niekedy pestroň, je rod motýľov z tribu Zerynthiini, ktorý opísal v roku 1851 John Obadiah Westwood (1805 – 1893). Tento rod zahŕňa iba jeden druh ázijského motýľa - Sericinus montela Gray, 1852.
Montargis (kantón)
Montargis je francúzsky kantón v obvode Montargis v departemente Loiret v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho obec Montargis.
Amy Frazierová
Amy Frazierová (* 19. september 1972, St. Louis, Missouri, USA) je bývalá americká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 8 turnajov WTA v dvojhre a 4 turnaje vo štvorhre.
Pravlov
Pravlov je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 574 obyvateľov, z toho 301 mužov a 273 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 38,1 roka, ženy 40,5 roka).
NGC 6147
NGC 6147 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 26. mája 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,2.
Manage
Manage je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 22 227 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Lobbes pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Artenay (kantón)
Artenay je francúzsky kantón v obvode Orléans v departemente Loiret v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho 10 obcí.
NGC 877
NGC 877 je galaxia v súhvezdí Baran, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 14. októbra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Zoznam prípravkov pri nachladnutí a kašli
R05C Expektoranciá, okrem kombinácii s antitusikami R05D Antitusiká, okrem kombinácii s expektoranciami R05F Antitusiká a expektoranciá, kombinácie R05X Iné kombinované prípravky proti prechladnutiu
Cookove ostrovy
Cookove ostrovy (po anglicky: Cook Islands; zastarano: Cookove ostrovy a Manihiki, Cookovo súostrovie [a Manihiki], Cookov archipel [a Manihiki], Herveyova skupina [a Manihiki], Herveyho ostrovy [a Manihiki]; po anglicky zastarano: Cook's Archipelago [and Manihiki], Hervey Islands [and Manihiki], Harvey Islands [and Manihiki],  Mangaia Archipelago [and Manihiki]       ) sú súostrovie v Tichom oceáne a samosprávna parlamentná demokracia voľne pridružená k Novému Zélandu, súčasť Novozélandského kráľovstva.
Tvorí ich 15 malých ostrovov v Tichom oceáne s celkovou rozlohou 240 kilometrov štvorcových.
Majú 19 569 obyvateľov, z ktorých väčšina sú Maorijovia, ktorých v roku 1823 európski misionári obrátili na kresťanstvo. Hlavné mesto je Avarua a leží na ostrove Rarotonga.
Dejiny
thumb|left|Replika lode Endeavour.
Prvý európsky kontakt s Cookovými ostrovmi sa uskutočnil v roku 1595, kedy Španiel Álvaro de Mendaña de Neira pristál na severnom ostrove Pukapuka. V roku 1606 pristáli Španieli pod portugalskou vlajkou vedení kapitánom Pedrom Fernandezom de Quiros na ostrove Rakahanga. Briti pristáli po prvý raz v roku 1764 na ostrove Pukapuka a pomenovali ho Danger Island, pretože sa im nepodarilo pristáť na ostrove.
Medzi rokmi 1773 až 1779 boli južné ostrovy súostrovia Jamesom Cookom viackrát navštívené, pričom bola Rarotonga, hlavný ostrov súostrovia, uvidená po prvýkrát. Slávny kapitán William Bligh pristál s loďou Bounty v roku 1789 na Aitutaki. Pritom priviezol na ostrovy chlebovník. James Cook dal prvému ostrovu, na ktorom pristál Manuae, meno Hervey Islands. Meno Cookove ostrovy dali ostrovom Rusi na počesť Jamesa Cooka. Po prvý raz sa objavilo na ruských mapách.
V septembri/októbri roku 1813 pristáli prví európski úradníci s loďou Endeavour na Cookových ostrovoch. Potom, v roku 1814, pristála Cumberland s obchodníkmi z Nového Zélandu a Austrálie, ktorí hľadali santalové drevo. Na Rarotonge nenašli žiadne, ale vypukli spory medzi námorníkmi a ostrovanmi. Mnohí boli zabití, medzi nimi aj priateľka kapitána Ann Butchers. Zjedli ju a jej kosti vystavili. Je to jediná známa európska žena, ktorú kanibali na Cookových ostrovoch zabili a zjedli.
Historické názvy
Historicky sa názvom Cookove ostrovy označovali len dnešné Južné Cookove ostrovy. Dnešné Severné Cookove ostrovy sa považovali za samostatné súostrovie, často uvádzané pod názvom (ostrovy/skupina) Manihiki. Dnešný význam termínu Cookove ostrovy sa postupne presadil v 20. storočí, keďže v rámci Nového Zélandu (t.j. od roku 1901) tvorili (a dodnes tvoria) Južné aj Severné Cookove ostrovy spoločnú administratívnu jednotku pod názvom Cookove ostrovy.
Geografia
thumb|right|Mapa Cookových ostrovov. thumb|right|Pláž na [[Rarotonga|Rarotonge.]] thumb|right|Hlavná ulica v hlavnom meste [[Avarua.]]
15 ostrovov a dva útesy sa delia do nasledovných skupín:
Ostrovy v roku 1888 Anglicko „vzalo pod ochranu“ a v roku 1900 anektovalo. Politicky sú odvtedy samosprávnym územím Nového Zélandu, ktorý má na starosti obranu a zahraničnú politiku.
Status Cookových ostrovov je zvláštny. Cookove ostrovy sú samosprávne územie voľne pridružené k Novému Zélandu. Tento status si Cookove ostrovy zvolili v referende, ktoré bolo kontrolované OSN a schválené rezolúciou 1514 (XV), jednomyseľne prijatou Valným zhromaždením OSN.
Cookove ostrovy sa spravujú samé. Ich zákony sú od Nového Zélandu nezávislé. Zákonná a výkonná moc nemá žiadne obmedzenia od Nového Zélandu. Štátna príslušnosť Cookových ostrovov ale neexistuje, obyvatelia Cookových ostrovov sú občania Nového Zélandu.
Cookove ostrovy sú suverénnym subjektom medzinárodného práva, plnoprávne vstupujúcim do medzinárodných vzťahov. Najväčšou prekážkou členstva Cookových ostrovov v OSN je neexistencia občianstva Cookových ostrovov. Z tohto dôvodu niektoré štáty (napr. Japonsko) odmietajú nezávislosť Cookových ostrovov uznať.
Viacero štátov ale už s Cookovými ostrovmi diplomatické styky ako s nezávislým štátom (napr. väčšina krajín západnej a južnej Európy, India, Čína a Austrália) udržiava.
Na základe dohody z roku 1973 prevzal Nový Zéland zahraničné zastúpenie a obranu Cookových ostrovov. Dnes majú Cookove ostrovy vlastnú nezávislú zahraničnú politiku.
Obyvateľstvo
thumb|right|Plavákový sprievod počas každoročných osláv Maeva Nui.
Obyvatelia Cookových ostrovov sú väčšinou Polynézania. Patria do niekoľkých etnických skupín, ktoré tvoria spoločenstvo jednotlivých ostrovov alebo ostrovných skupín. Hovoria niekoľkými polynézskymi jazykmi a dialektmi. V posledných rokoch sa rôzne skupiny zlučujú do jednej etnickej komunity. Polynézania z Cookových ostrovov vyznávajú prevažne protestantizmus (85 %) a katolicizmus (12 %). K ich tradičným aktivitám patrí pestovanie kokosových paliem, citrusových plodov, rybolov a lov perál. Každý rok navštívi Cookove ostrovy asi 30 000 zahraničných turistov, čo je pre ostrovy ďalší zdroj príjmov.
Politický systém
thumb|right|Budova parlamentu Cookových ostrovov, predtým táto budova slúžila ako hotel.
Cookove ostrovy sú samosprávna parlamentná demokracia voľne pridružená k Novému Zélandu. Hlavou štátu je kráľ Karol III., ktorého funkcia je vykonávaná zástupcom kráľa Sir-om Frederickom Goodwinom. Zákonodarným orgánom je 24-miestny parlament, ktorý sa volí vo všeobecných voľbách na päťročné obdobie.
Podľa ústavy z roku 1965 sú Cookove ostrovy voľne pridružený štát k Novému Zélandu (každá zo strán môže zmluvu o voľnom pridružení kedykoľvek ukončiť). Vláda Cookových ostrovov má plnú právomoc nad vnútornými záležitosťami a čiastočnú aj nad vonkajšími záležitosťami. Nový Zéland je zodpovedný za obranu Cookových ostrovov a zahraničné zastúpenie (ale svoje kroky musí prekonzultovať s vládou Cookových ostrovov). Cookove ostrovy majú právo na nadviazanie diplomatických vzťahov s ostatnými krajinami a medzinárodnými organizáciami (sú členom, napr. aj SZO a UNESCO, nadviazali diplomatické vzťahy s 28 krajinami). Vzhľadom na svoj špecifický status, sú Cookove ostrovy často považované za nezávislý štát, ale samotná vláda považuje územie Cookových ostrovov bez nezávislosti.
Bellevesvre
Bellevesvre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6148
NGC 6148 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. júna 1864.
Glasnyckeln
Ocenenie dostalo názov podľa detektívneho románu Dashiella Hammetta The Glass Key, ktorý vyšiel roku 1931. Hlavným sponzorom ceny je švédske vydavateľstvo Bra Böcker AB.
Zoznam iných liečiv respiračného systému
R07A Iné liečivá respiračného systému
Patvarec
Patvarec (hist. ; ) je obec v Maďarsku v Novohradskej župe v obvode Balassagyarmat.
Etymológia z názvu Potvorce (podobný názov Potvorice).
Má rozlohu 784 ha a žije tu 667 obyvateľov (2007).
Ďumbier (rastlina)
Známy je iba ako kultúrna rastlina. Má hrubý dužinatý hľuzovitý článkovaný podzemok, z ktorého každý rok vyrastá niekoľko štíhlych, až do 1,5 m vysokých stoniek so žltofialovými kvetmi v súkvetiach. Plod je mnohosemenná tobolka.
Podzemky ďumbiera sa konzumujú (čerstvé, sušené, konzervované) a používajú sa aj pri výrobe voňaviek a ako lieky. Ďumbier sa už od nepamäti používa ako prírodný liek na chrípku, pomáha pri brušných problémoch a zvyšuje obranyschopnosť organizmu. Dokáže utlmiť bolesti hlavy, pomáha pri migrénach. Jeho použitie je však obmedzené jeho vedľajšími negatívnymi účinkami, s ktorými treba byť oboznámený. Nie je vhodný pre deti, tehotné, diabetikov, ani pri acidóze.
Do tohto rodu patrí veľa druhov, najznámejšie sú ďumbier lekársky, ďumbier žltý, ďumbier indický a ďumbier japonský.
Giancarlo Judica Cordiglia
Giancarlo Judica Cordiglia (* 30. september 1971, San Maurizio Canavese, Turín, Taliansko) je taliansky komik, charakterný herec, komentátor a zabávač, známy vďaka jeho roli v televíznom programe Melevisione na Raitre (ako Gnomo Ronfo) a jeho role v seriáli RIS Delitti Imperfetti (ako Kapitán Bruno Corsini).
Leo von Caprivi
Georg Leo Graf von Caprivi de Caprera de Montecuccoli (24. február 1831, Charlottenburg, Prusko – 6. február 1899, Skyren, Poľsko) bol nemecký štátnik, nástupca Otta von Bismarcka vo funkcii nemeckého kancelára. Túto funkciu zastával v období od 20. marca 1890 do 26. októbra 1894.
Biografia
Narodil sa na zámku Charlottenburg v Berlíne v Prusku. Otec Julius Leopold von Caprivi (1797 – 1865) bol právnikom, neskôr sa stal sudcom pruského najvyššieho súdu a členom pruskej snemovne lordov.
Jeho matka bola Emilie Köpke, dcéra Gustava Köpkeho riaditeľa gymnázia v Berlíne, ktoré navštevoval aj Capriviho predchodca Otto von Bismarck.
V roku 1849 vstúpil do pruskej armády. Slúžil v druhej Šlesvickej vojne v roku 1864, v Prusko-rakúskej vojne v roku 1866 a v Prusko-francúzskej vojne v rokoch 1870 – 1871. Dosiahol hodnosť podplukovníka. Za svoje zásluhy získal vojenské vyznamenanie Pour le Mérite.
Po Prusko-francúzskej vojne pôsobil na pruskom ministerstve vojny. V roku 1882 sa stal veliteľom 30. pešej divízie pri Metz.
20. marca 1890 bol menovaný nemeckým kancelárom. Funkciu v úrade skončil 26. októbra 1894.
Renault Kangoo
Renault Kangoo a jeho verzia Kangoo Express sú rodinné a úžitkové osobné automobily vyrábané francúzskou automobilkou Renault. Ide o dlho očakávaného nástupcu vozidla Renault 4. Prvé vozidlá opustili výrobné linky závodu v Maubeuge v roku 1997.
Prvá generácia
V tom čase išlo o vozidlo, ktoré malo zo všetkých osobných automobilov Renault najväčší batožinový priestor. Cieľovou skupinou klientov neboli len väčšie rodiny, ale aj firmy, ktoré veľa využívali tohoto vozidla k svojim podnikateľským účelom. Tie si obľúbili hlavne naftové motory, pre ich ochotu podriaďovať sa plne naloženému vozidlu a vykazovali dynamiku v nízkych otáčkach. Dodával sa s motorom o objeme s 60 k, ďalej potom  s 75 k a v poslednej rade motorizácia dieselová,  a svojím výkonom 65 k.
Druhá generácia
Ako každé vozidlo, tak aj Renault Kangoo podľahol modernizácii a od roku 2002 sa do ponuky dostali modely s novými motorizáciami. Motor 1,2 sa dočkal ôsmich ventilov navyše a dnes sa produkujú verzie 1.2 16V s výkonom 75 k, ďalej potom 1.6 16 V s 95 k, 1.9 dTi s turbodúchadlom a priamym vstrekovaním nafty do valca a neskôr 1.5 dCi s priamym vysokotlakým výstrikom common rail doplnený turbodúchadlom a vykazuje výkon 65 kW. V súčasnej ponuke sú motory 1.2 16V, 1.6 16V, 1.5dCi
Adria Airways
Adria Airways bol slovinský národný letecký dopravca so sídlom v Ľubľane. Spoločnosť bola členom aliancie Star Alliance. Pravidelne lietala do viacerých miest Európy a prevádzkovala aj charterové lety do Európy a na Blízky východ. Hlavnú základňu mala na Letisku Jože Pučnika v Ľubľane.
Spoločnosť bola založená v roku 1961 pod názvom Adria Aviopromet. Spočiatku lietala so strojom Douglas DC-6 a uskutočňovala iba charterové lety. Neskôr spoločnosť kúpila od KLM ďalšie DC-6. V roku 1968 zmenila názov na Inex-Adria Airways a predstavila svoje prvé prúdové lietadlo, Douglas DC-9.
NGC 789
NGC 789 je galaxia v súhvezdí Trojuholník, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 24. augusta 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Prštice
Prštice je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 930 obyvateľov, z toho 465 mužov a 465 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,3 roka (muži 40,1 roka, ženy 42,5 roka).
Rovníková Guinea
Rovníková Guinea, dlhý tvar Republika Rovníkovej Guiney, je štát v Afrike. Hlavné mesto je Malabo. Štát susedí s Gabonom a Kamerunom, po mori má spoločnú hranicu aj s Nigériou.
Geografia
Štát sa nachádza na západe Afriky pri pobreží Guinejského zálivu severne od rovníka. Okrem pevninskej časti k nemu prináleží aj ostrov Bioko, ktorý je značne hornatý. Nachádza sa na ňom navyšší vrch krajiny Pico Basilé s výškou 3 008 m. n. m ako aj hlavné mesto Malabo. Druhým väčším ostrovom je odľahlý ostrov Annobón. Pobrežná časť pevninskej Rovníkovej Guiney je nížinatá a smerom na východ rastie nadmorská výška, pričom najvyšším je pomerne izolovaný vrch Fijellwing, ktorý meria 1 500 m. n. m. Väčšinu územia pokrýva náhorná plošina, ktorou preteká najdlhšia rieka Benito. V pevninskej časti sa nachádza aj najväčšie mesto štátu Bata. Podnebie je rovníkové, teplé, vlhké a pravidelné ročné zrážky predstavujú približne 2 000 mm.
NGC 6149
NGC 6149 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 3. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Únik (psychológia)
Únik alebo útek je jeden zo spôsobov vyrovnávania sa s náročnou životnou situáciou, ako sa z nej vymaniť, a to tak u zvierat, ako aj u človeka. Hodnotí sa väčšinou negatívne, ako bojazlivosť, ustrašenosť, nedostatok odvahy (únik z miesta dopravnej nehody, odmietnutie verejne vystúpiť). K najčastejším únikovým technikám patrí: regresia, fixácia, izolácia, potlačenie, opačné reagovanie, negativizmus, bagatelizácia, denné snenie, úniky do čítania, alkoholu a i. toxikománií, až k úniku zo života.
Merbes-le-Château
Obyvateľstvo
Obec má približne 4 223 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Merbes-le-Château pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
NGC 987
NGC 987 je galaxia v súhvezdí Trojuholník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. septembra 1784.
Slash (žáner)
Rovnako ako u všetkých fan fiction aj slash sa delí podľa žánrov, ratingov a fandomu. Obyčajne je rating udelený slashu aspoň PG-13 bez ohľadu na obsah.
Prvé príbehy slashu sa stali populárne v kultúre fanúšikov Trekkie Star Trek (Kirk / Spock ). Slash v súčasnosti pokrýva širokú škálu filmov, kníh a televíznych seriálov. V niektorých fandomoch je slash jasne dominantnejší než v iných. Dôvodom je podtext, ktorý slúži ako inšpirácia pre fanúšikov. Slash hrá dôležitú úlohu napríklad v Star Trek: The Original Series (najpopulárnejšia dvojica Kirk / Spock), Star Trek: Voyager, Xena, Lord of the Rings (Pipin / Smieško, Frodo / Sam, ...), Hercules, Highlander, M * A * S * H, Due South, Stargate - SG-1, Stargate Atlantis, House MD (najpopulárnejšie párovanie House / Wilson) a Harry Potter (najviac sú párovaní Harry / Draco, Harry / Snape, Remus / Sirius, ale počet fanúšikov je taký veľký, že všetky dvojice sú zastúpené často). right|thumb|Kresba predstavuje [[Harry Potter (postava)|Harryho Pottera a Severusa Snapea z Harryho Pottera]]
Slash je veľmi dôležitý aj vo fan fiction (otaku) japonských manga a anime, kde je rozdelený do rôznych žánrov šónen-ai a jaoi. V Japonsku sú veľmi populárne mangy s homosexuálnymi prvkami. Veľa máng / anime, ktoré na prvý pohľad žiadne homosexuálne prvky neobsahujú sú urobené tak, že ak fanúšikovia chcú, tak si môžu dobre interpretovať homosexuálny podtext.
Existuje niekoľko špeciálnych označení pre určité druhy slashu, ktoré sú v zozname fan fiction terminológie.
Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 1998
Voľby do orgánov samosprávy obcí na Slovensku v roku 1998 alebo hovorovo komunálne voľby v roku 1998 boli voľby poslancov zastupiteľstiev a starostov obcí a primátorov miest, ktoré sa konali v decembri 1998. Zúčastnilo sa ich 53,95% z 4 025 000 zaregistrovaných voličov.
Zvolení primátori a starostovia
náhľad|439x439bod|Mestské zastupiteľstvo v Bratislave po voľbách 1998
Aïr
Aïr (-po francúzsky; iné názvy: po francúzsky Massif de l'Aïr, Azbine, po hausky Azbin, Abzin, Azben, Abzen, po tuaregsky: Ayăr, po slovensky Air) je pohorie v republike Niger.
Ide o kryštalicko-vulkanický horský masív v južnej časti Sahary. Jeho povrch je značne členitý a rozrušený. Priemerná nadmorská výška dosahuje 800 až 1 200 metrov, pričom najvyšší vrch Mont Idoukal-n-Taghès má nadmorskú výšku 2 022 metrov. V pohorí žijú Tuaregovia, ktorí chovajú dobytok a v oázach pestujú najmä palmu datľovú. V pohorí sa nachádzajú veľké ložiská uránu.
V roku 1991 bola oblasť spoločne s rezerváciou Ténéré zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO, od roku 1992 je aj na zozname svetového dedičstva v ohrození. Obidve rezervácie totiž ohrozuje plánovaná stavba priehrady na rieke Mékrou a ťažba fosfátov.
Bergesserin
Bergesserin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
M4
M4 môže vyť:
Henrik Ibsen
Henrik Johan Ibsen (* 20. marec 1828, Skien – † 23. máj 1906, Oslo) bol nórsky dramatik, spisovateľ a maliar.
Úryvok
Úryvok je (súvislá) časť hovoreného, písaného alebo hudobného prejavu, najčastejšie literárneho alebo hudobného diela.
Henrik Ibsen
Počas jeho života boli jeho hry posudzované ako poburujúce. Ibsen v nich kritizoval meštiansku spoločnosť a jej hodnoty. Vtedajšie viktoriánske hodnoty rodinného života a slušnosť mali značný vplyv v Európe a akákoľvek ich zmena alebo spochybnenie bola chápaná ako niečo nemorálne a hanebné. Ibsenove diela poukazovali na skutočnosti, ktoré boli skryté za pozlátkou a nechcené vidieť spoločnosťou.
Moderné divadlo predstavovalo pre Ibsena priestor, v ktorom sa mohol kriticky vyjadriť k vtedajším životným podmienkam a morálke vtedajšej spoločnosti. Viktoriánske publikum očakávalo divadelné hry so vznešenými protagonistami a morálne výstižným záverom, v ktorom dobro prinášalo šťastie a nemravnosť len bolesť a skazu.
Život
thumb|left|V tomto dome žila Ibsenova rodina od roku [[1836 do roku 1843.]] thumb|left|Dom v Skiene, v ktorom žil Ibsen s rodinou do roku [[1843.]] thumb|V tomto dome v Grimstate žil Henrik Ibsen v rokoch [[1844 až 1850.]] thumb|Dom na Arbins Gate 1, v ktorom žil Ibsen od roku 1895 až do svojej smrti. Dnes tu sídli Ibsenovo múzeum. thumb|Ibsenov hrob.
Detstvo a mladosť
Henrik Ibsen sa narodil do rodiny Knuda Ibsena a Marichen Altenburgovej. Bola to prosperujúca obchodnícka rodina žijúca v malom prístave mesta Skien v Nórsku, ktoré je povestné ťažbou stavebného dreva na výrobu lodí. Ibsenova rodina patrila medzi najstaršie a najznámejšie v Nórsku.
Krátko po jeho narodení sa však ich rodinné šťastie zmenilo k horšiemu. Jeho matka hľadala útechu vo viere, avšak jeho otec upadol do značnej depresie. V Ibsenových hrách sa často odzrkadľujú povahové črty jeho rodičov, a jeho témy sa zaoberajú tak finančnými problémami, ako aj morálnymi konfliktami zapríčinenými osobnými tajomstvami, ktoré boli ukrývané pred spoločnosťou.
Keď mal 15 rokov, Ibsen opustil domov. Odišiel do malého mesta Grimstad, aby sa stal lekárenským učňom, pričom sa začal venovať písaniu prvých divadelných hier. V roku 1846 sa stal otcom nemanželského dieťaťa, ktoré mal so slúžkou, a ktoré odvrhol. Ibsen sa presťahoval z Grimstadu do Kristianie s úmyslom navštevovať univerzitu, no neskôr sa rozhodol uprednostniť písanie. Vo svojich 22 rokoch vydal svoju prvú hru s názvom Catilina pod pseudonymom Brynjolf Bjarme. Hru však v divadle neuviedli. Prvá jeho uvedená hra sa nazývala Pohrebná mohyla (1850), avšak kritiku veľmi nezaujala. Napriek tomu bol Ibsen stále rozhodnutý stať sa dramatikom, hoci sa na nejakú dobu odmlčal.
Ibsen a divadlo
Niekoľko ďalších rokov bol zamestnancom japonského divadla v Bergene, na západe Nórska. Tu bol zapojený do tvorby viac ako 145 divadelných inscenácií ako riaditeľ, producent a režisér. Počas tohto obdobia nevydal žiadnu vlastnú tvorbu. Napriek tomu, že nedosiahol úspech ako dramatik, Ibsen získal veľa praktických skúseností v Nórskom divadle, ktoré mu pomohli pri jeho ďalšom písaní.
Ibsen sa vrátil späť do Kristianie v roku 1858 a stal sa umeleckým riaditeľom Národného divadla. Oženil sa so Suzannah Thoresenovou a v tom istom roku sa im narodilo ich jediné dieťa, Sigurd. Manželský pár žil vo veľmi chudobných majetkových pomeroch. Ibsen bol veľmi rozčarovaný zo života v Nórsku a v roku 1864 sa rozhodol opustiť Kristianiu a išiel do Talianska, ktoré si vybral za svoj ciel svojho exilu. Po 27 rokoch prežitých v exile sa vrátil do Nórska už ako uznávaný, hoci kontroverzný dramatik.
Jeho ďalšia hra, Brand (1865) mu priniesla uznanie kritiky i finančný úspech. Edvard Grieg skomponoval scénickú hudbu k divadelnej hre Peer Gynt (1867). Peer Gynt patrí medzi najznámejšie Ibsenove hry. Je to veršovaná dráma, v ktorej sa prelína sen so skutočnosťou. S prichádzajúcim úspechom sa Ibsen stal sebaistejší a začal vkladať viac vlastných myšlienok do svojich diel. Séria nasledujúcich hier je považovaná za Ibsenovu „zlatú éru“. Ibsen využil svoju silu a vplyv, aby sa stal centrom dramatickej tvorby celej Európy.