cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samostatná zárobková činnosť
Zákon o dani z príjmov (§ 6)
Príjmom z podnikania alebo z inej samostatnej zárobkovej činnosti je aj (§ 6 ods. 5):
Od roku 2011(§ 5 a § 3 )
Samostatne zárobkovo činná osoba je fyzická osoba, ktorá dovŕšila 18 rokov veku a v kalendárnom roku rozhodujúcom na vznik alebo na trvanie povinného nemocenského poistenia a povinného dôchodkového poistenia tejto osoby:
Do roku 2010
Ako vidno, súčasné (rok 2015) znenie zákona o sociálnom poistení definuje samostatnú zárobkovú činnosť jednoducho odkazom na definíciu z zákone o dani z príjmov. V staršom znení zákona o sociálnom poistení platnom do konca roka 2010 bolo naopak taxatívne vymenované, čo sa považuje za samostatne zárobkovo činnú osobu. Konkrétne v znení zákona platnom na konci roku 2010 bolo uvedené toto: „Samostatne zárobkovo činná osoba na účely tohto zákona je fyzická osoba, ktorá:
Od roku 2011 (§ 11 ods.4 a § 10 ods. 1b, ods. 2 a 3 )
Samostatne zárobkovo činná osoba je fyzická osoba, ktorá dovŕšila 18 rokov veku a ktorá je oprávnená na výkon alebo na prevádzkovanie nasledujúcej resp. má príjem z nasledujúcej zárobkovej činnosti:
Do roku 2010
Ako vidno, súčasné (rok 2015) znenie zákona o zdravotnom poistení definuje samostatnú zárobkovú činnosť jednoducho odkazom na definíciu z zákone o dani z príjmov. V staršom znení zákona o zdravotnom poistení platnom do konca roka 2010 bolo naopak taxatívne vymenované, čo sa považuje za samostatne zárobkovo činnú osobu. Konkrétne v znení zákona platnom na konci roku 2010 bolo uvedené toto: „Samostatne zárobkovo činná osoba na účely tohto zákona je fyzická osoba, ktorá:
Zákon o službách zamestnanosti (§ 5 )
Tento zákon definuje samostatnú zárobkovú činnosť mierne odchylne od vyššie uvedených zákonov (definícia zahŕňa napríklad aj spoločníkov spoločnosti s ručením obmedzeným):
„(1) Samostatne zárobkovo činná osoba na účely tohto zákona je fyzická osoba, ktorá: (2) Samostatná zárobková činnosť na účely tohto zákona je činnosť, ktorú vykonáva alebo prevádzkuje samostatne zárobkovo činná osoba podľa odseku 1.”
Európske predpisy
Termín „samostatná zárobková činnosť“ sa nachádza aj v texte Zmluvy o fungovaní EÚ (predtým Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva) ako slovenský preklad anglického termínu „activities as self-employed persons“ a nemeckého „selbständige (Erwerbs)tätigkeit(en)“.
V „nariadení Rady č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva“ sa nachádza výraz „samostatne zárobkovo činná osoba“ (angl. self-employed person) aj „samostatná zárobková činnosť“ (angl. self-employment). V článku 1 nariadenia je termín definovaný spoločne s termínom zamestnanec.
V „smernici Rady z 11. decembra 1986 o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v poľnohospodárstve a o ochrane samostatne zárobkovo činných žien počas tehotenstva a materstva“ sa používa termín „samostatne zárobkovo činné osoby“ (angl. self-employed workers, persons engaged in a self-employed capacity), ktorý tam je definovaný ako „všetky osoby vykonávajúce zárobkovú činnosť na vlastný účet v súlade s podmienkami ustanovenými vnútroštátnymi právnymi predpismi vrátane osôb činných v poľnohospodárstve a príslušníkov slobodných povolaní“. V texte sú aj tvary „samostatne zárobková činnosť“ (angl. self-employed activities).
V „nariadení Eur. parlamentu a Rady č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia“ je použitý výraz „činnosť ako samostatne zárobkovo činná osoba“ (angl. activity as a self-employed person), ktorý je tam definovaný ako tak, že „znamená každú činnosť alebo rovnocennú situácia, ktorá sa za takú považuje na účely právnych predpisov v oblasti sociálneho zabezpečenia členského štátu, v ktorom takáto činnosť alebo rovnocenná situácia existuje“. Vyskytuje sa tam aj tvar „samostatne zárobková činnosť“ (self-employed person) a „samostatne zárobková činnosť“ (self-employment).
V „nariadení Komisie č. 1980/2003, ktorým sa vykonáva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o štatistike spoločenstva o príjmoch a životných podmienkach (EU-SILC) vo vzťahu k definíciám a aktualizovaným definíciám“ sú v kontexte definície termínu „príjem zo samostatnej zárobkovej činnosti“ (angl. self-employment income) použité termíny „samostatná zárobková činnosť“ (angl. self-employment jobs) a „samostatne zárobkovo činná osoba“ (self-employed person) takto: „Samostatná zárobková činnosť predstavuje tie práce, kde odmena je priamo závislá od zisku (alebo možnosti zisku) pochádzajúceho z vyrobeného tovaru a poskytnutých služieb (kde osobná spotreba je považovaná za časť zisku). Samostatne zárobkovo činná osoba uskutočňuje pracovné rozhodnutia ovplyvňujúce podnik, alebo deleguje takéto rozhodnutia ponechajúc si zodpovednosť za prosperitu podniku. (V tomto kontexte, "podnik" zahrňuje jednočlennú prevádzku). Odmena za činnosti vykonávané ako záujmová činnosť sa považuje za samostatnú zárobkovú činnosť.“
Definície v štatistike
V Štatistickej ročenke SR od ŠÚ SR je “samostatne zárobkovo činná osoba” definovaná nasledovne: „Samostatne zárobkovo činná osoba (podnikateľ, spoločník, živnostník, samostatne hospodáriaci roľník, slobodné povolanie) je osoba, ktorá vykonáva ekonomickú činnosť za účelom získania zisku bez ohľadu na to, či zamestnáva ďalšie osoby alebo nie.“ Ide o širšiu definíciu než je definícia v zákone o dani z príjmov. Ojedinele ŠÚ SR používa aj termín „osoba samostatne činná“.
Termín sa vyskytuje aj v ESA:
Thutmose IV.
Thutmose IV. (trónne meno: Nencheprure) bol faraón v starovekom Egypte. Patrí do 18. dynastie a bol v poradí ôsmym faraónom tejto dynastie. Vládol v rozmedzí približne 1397 pred Kr.-1388 pred Kr.
thumb|Thutmose IV., busta v múzeu Louvre
Život
Nastúpil na trón po Amenhotepovi II., synovi Thutmoseho III. hoci nebol legitímnym kráľovým potomkom. O jeho matke vieme len toľko, že bola jednou zo žien kráľovského háremu. Kráľom sa stal vraj, podobne ako Thutmose III., vďaka božskému zásahu. Keď bol ešte mladík (krásny ako vychádzajúce slnko, ako sa sám charakterizoval), bavil sa poľovačkou na levy niekde v okolí dnešnej Gízy, a aby doprial svojim sprievodcom odpočinok. Vtedy sa k nemu ozvala veľká sfinga a sľúbila mu, že ak ju dá odkopať z piesku stane sa kráľom horného a dolného Egypta. Tento príbeh je napísaný na žulovej doske medzi labami sfingy. Ako panovník ostal však Thutmose IV. v tieni svojho predchádzajúceho menovca. Mal sa čo oháňať, aby udržal pohromade zdedenú ríšu, a svoju politiku orientoval skôr defenzívne. Na severných hraniciach mal nepochybne veľa problémov, ale aj v samom Egypte. Vyvinul značné úsilie aby dosiahol spojenectvo so štátom Mitanni, ponúkol mitannskému kráľovi Artatámovi, že sa ožení s niektorou s jeho dcér. Zomrel po necelých ôsmich rokoch vlády. Zdá sa, že nedokončil ani väčšinu zo svojich stavieb ktorými chcel zvýšiť lesk svojho sídelného mesta Wéset (Téby). Pochovať sa dal v Údolí kráľov. Má dovedna deväť miestností, bohato vyzdobených polychrómovanými reliéfmi; na stenách hlavnej siene, podopretej šiestimi piliermi, je vyše 700 postáv rozličných bohov. Vstup do nej je veľmi ťažký. Vo výklenku za pilierovou sieňou stojí dodnes Thutmoseho obrovský červenohnedý vápencový sarkofág s pozlátenými reliéfmi. Je takmer nepoškodený a leží na ňom opatrne nadvihnuté veko.
Stavby
V Karnaku, na východnom nádvorí chrámu dal vztýčiť obelisk Thutmoseho III., ktorý tam ležal na zemi od čias, čo ho doviezli z asuánskych lomov. Z jeho stavieb sa zachovali len nepatrné zvyšky zádušného chrámu na západnom brehu Nílu neďaleko neskoršieho Ramessea.
Archeológia
Jeho múmiu aj s rakvou dali odniesť „kňažskí králi“ 21. dynastie z obavy pred lupičmi do tajného úkrytu v hrobke Amenhotepa II., kde ju objavil roku 1898 francúzsky egyptológ V. Loret. Múmia Thutmoseho IV. je dnes v Egyptskom múzeu v Káhire; tam je aj jeho rakva (vedľa rakvy jeho manželky Merejetamon) a zachovaná časť hrobovej výbavy, medzi ktorou vyniká najmä umelecky vyzdobený vojnový voz. Bezpečne identifikovaných sôch Thutmoseho IV. sa zachovalo málo. Medzi najznámejšie patrí neveľká žulová socha v Egyptskom múzeu v Káhire, ktorá ho zobrazuje s Merejetamon, a bronzová socha v Britskom múzeu v Londýne.
Fontána štyroch riek
right|thumb|230px|Fontána štyroch riek dominuje pôdorysu námestia [[Piazza Navona]] Fontána štyroch riek (tal. Fontana dei Quattro Fiumi) je názov rímskej fontány vytvorenej v rokoch 1648 – 1651 talianskym barokovým sochárom a architektom Gian Lorenzom Berninim.
V roku 1648 Bernini presadil model fontány, ktorá mala po dohotovení tvoriť stred antického pôdorysu námestia Piazza Navona, pred kulisou barokového Kostola Sant'Agnese in Agone.
Podľa priania pápeža Inocenta X. mal fontánu korunovať egyptský obelisk z Maxentiovho cirku. Berniniho nádherná Fontána štyroch riek, známa aj pod názvom Riečna fontána (Fontana dei Fiume), je majstrovskou realizáciou komplikovaného ikonografického konceptu a patrí k vrcholom barokovej plastiky.
Stred mohutnej nádrže tvorí umelá skala nepravidelného tvaru z travertínu, bizarne vymodelovaná, na rohoch ktorej sú umiestnené personifikácie štyroch veľkých svetových riek – Nílu, Gangy, Dunaja a Rio Plata. Spolu so sochami rastlín a zvierat (lev, kôň, krokodíl, delfín, had a palma) patriacich k príslušnému kontinentu, symbolizujú svetové končiny, kam siahala pápežská moc. Na päte obelisku Bernini umiestnil erb zakladateľa diela, na skale sediacu holubicu s olivovou ratolesťou v zobáku.
Ako zdroj vody boli použité vodné prúdy akvaduktu Aqua Vergine, špeciálne privedené na toto miesto.
Bernini do prác na tejto fontáne zapojil viacero svojich spolupracovníkov. Sám navrhol celkový vzhľad, vyriešil viacero detailov v čiastočných štúdiách, na mieste tesal skalu, zvieratá a palmu a sám dozeral na ostatné práce svojich pomocníkov – napr. Cosima Fancelliho (dodal alegóriu Nílu), Antonia Raggiho (prispel alegóriou Dunaja), Lazzara Morelliho či Guida Abbatiniho, ktorý dokonca koloroval skaly a rastliny.
V strede fontánt je vztýčený obelisk, ktorý však, i keď to tak na prvý pohľad vyzerá, nie je egyptského pôvodu. Podľa nápisu ide o pôvodný rímsky monument, ktorý dal postaviť cisár Domicián (cisárom v rokoch 81 – 96), v chráme bohyne Isis na Martovom poli.
V polovici júna 1651 bolo celé dielo hotové a takmer okamžite sa stalo nielen rímskou, ale dokonca európskou senzáciou. Vzrušenie z nového diela, pápežovho daru Rímu, spôsobilo umelecký ošiaľ – poprední básnici o nej skladali básne a oslavné ódy, objavili sa hudobné diela velebiace novú rímsku atrakciu. Úchvatné a impozantné barokové divadlo bolo Berninim vo Fontáne štyroch riek dovedené do maximálnej dokonalosti.
Vzápätí sa však začali ozývať hlasy (najmä obyčajných Rimanov) poukazujúce na rub tejto pápežskej prezentácie, ktorú považovali za plytvanie peniazmi: „Non guglie e fontane, pane volemo, pane, pane, pane!“ („Nechceme obelisky a fontány, chlieb chceme, chlieb, chlieb, chlieb!“).
O dva roky nato (v r. 1653) vznikla Berniniho zásluhou v susedstve tejto fontány ďalšia, Fontana del Moro (Fontána s murínom), kde umelec využil jestvujúca staršiu vodnú nádrž, doprostred ktorej vložil postavu tritona s delfínom.
Battersea Bridge
Battersea Bridge je most v Londýne cez rieku Temžu. Ide o oblúkový most z liatiny a žuly, ktorý spája štvrť Chelsea (v časti Kensington a Chelsea) severne od rieky s oblasťou Battersea (v časti Wandsworth) na juh od rieky.
V roku 1879 sa starý most stal verejným majetkom a v roku 1885 bol zbúraný a nahradený súčasným, ktorý navrhol Joseph Bazalgette a postavila firma John Mowlem & Co. Z dnešných londýnskych mostov ide o najužší a jeden z najmenej frekventovaných mostov cez Temžu, vedie cez neho cesta A3220. Vzhľadom k svojej polohe v ohybe rieky je most aj dnes pre lode nebezpečný.
Európsky sociálny fond
Európsky sociálny fond (ESF) je hlavným finančným nástrojom Európskej únie na podporu zamestnanosti v členských štátoch a na propagáciu hospodárskej a sociálnej súdržnosti. Výdavky ESF predstavujú okolo 10 % celkového rozpočtu EÚ.
ESF je jedným zo štrukturálnych fondov EÚ, ktoré sú určené na zvyšovanie sociálnej súdržnosti a hospodárskeho blahobytu vo všetkých regiónoch únie. Štrukturálne fondy patria medzi redistribučné finančné nástroje, ktoré sústreďujú výdavky do menej rozvinutých regiónov v rámci Európy a podporujú tak jej súdržnosť. Hlavným cieľom ESF je podporiť vytváranie nových a lepších pracovných miest v rámci EÚ. Za tým účelom sa fond podieľa na financovaní národných, regionálnych a miestnych projektov, ktoré sa zameriavajú na úroveň zamestnanosti, kvalitu pracovných miest a komplexný charakter trhu práce v členských štátoch a ich regiónoch.
História
Európsky sociálny fond bol zriadený zakladajúcou Rímskou zmluvou v roku 1957 a je najstarším štrukturálnym fondom. Cieľom ESF vždy bolo zvýšenie zamestnanosti a postupne sa začal zameriavať na riešenie aktuálnych problémov. V povojnových rokoch sa venoval riadeniu migrácie pracovníkov po Európe; neskôr sa zameral na riešenie problému nezamestnanosti medzi mladými ľuďmi a ľuďmi s nižším vzdelaním. V aktuálnom období financovania 2007 – 2013 sa ESF nielen snaží pomôcť ľuďom, ktorí majú problémy pri hľadaní zamestnania, napr. ženy, mladí ľudia, starší pracovníci, migrujúci pracovníci a zdravotne postihnuté osoby, ale pomáha tiež podnikom a pracovníkom prispôsobiť sa zmenám. Za týmto účelom podporuje inovácie na pracovisku, celoživotné vzdelávanie a mobilitu pracovníkov.
Miesto ESF v rámci politík a stratégií EÚ
Celková stratégia Európskej únie sa opiera o lisabonskú stratégiu, ktorej cieľom je, aby sa do roku 2010 európske hospodárstvo stalo najdynamickejším na svete, budovalo na znalostiach, dokázalo dosiahnuť trvalo udržateľný hospodársky rast s väčším množstvom kvalitnejších pracovných miest a lepšou súdržnosťou a aby pritom rešpektovalo životné prostredie. Ciele ESF sú tiež založené na tejto lisabonskej stratégii. Mnohé finančné a politické nástroje EÚ sa snažia svojou činnosťou podporiť lisabonskú stratégiu. Politika súdržnosti sa usiluje o zníženie hospodárskych a sociálnych nerovností medzi krajinami a regiónmi EÚ. Využíva pritom finančné zdroje (štrukturálne fondy) z rozpočtu EÚ vrátane ESF, ktoré slúžia na podporu hospodárskeho a sociálneho rozvoja zaostalejších regiónov. V dôsledku potreby zvýšiť súťaživosť a mieru zamestnanosti na pozadí globalizácia a starnúceho obyvateľstva poskytuje európska stratégia zamestnanosti koordinačný rámec pre politiky členských štátov EÚ, aby prijali spoločné priority a ciele v oblasti zamestnania. Tieto spoločné priority sa potom zohľadňujú v usmernení pre zamestnanosť a stávajú sa súčasťou národných reformných programov, ktoré pripravujú jednotlivo členské štáty. Štáty využívajú finančnú pomoc ESF na podporu národných reformných programov a strategických národných referenčných rámcov, ktoré stanovujú primárne ciele členského štátu pri investovaní získaných štrukturálnych fondov EÚ. Európsky sociálny program takisto zohráva úlohu pri určovaní prioritných investícií ESF. Sociálny program sa snaží zmodernizovať európsky sociálny model prostredníctvom modernizácie trhov práce a systémov sociálnej ochrany, aby mohli pracovníci a podniky využívať príležitosti vytvárané v rámci medzinárodnej súťaže, technologického pokroku a meniaceho sa rozloženia obyvateľstva, pričom ten najzraniteľnejší sociálny prvok zostane chránený. K aktuálnym iniciatívam ESF sa okrem toho pridáva koncept flexiistoty. Flexiistotu môžeme definovať ako politickú stratégiu na zvýšenie na jednej strane efektivity trhov práce, pracovných organizácií a vzťahov a na druhej strane istotu zamestnania a istotu príjmu. Súčasťou flexiistoty je aj nový prístup k zamestnaniu, ktorý využíva model „jedna práca na celý život“ a nie jeho zastaranú verziu „jedno zamestnanie na celý život“. Podporuje teda pracovníkov, aby vzali svoj pracovný život do vlastných rúk a zúčastňovali sa celoživotného vzdelávania, prispôsobovali sa zmenám a využívali mobilitné programy.
ESF: definovanie stratégií
ESF je spravovaný v programových cykloch s dĺžkou sedem rokov. Stratégiu a rozpočet ESF stanovujú po vzájomnej dohode členské štáty EÚ, Európsky parlament a Komisia EÚ. V stratégii sú stanovené ciele finančnej pomoci ESF, na ktoré sa čiastočne alebo plne vzťahuje aj pomoc z iných štrukturálnych fondov. Ciele aktuálneho cyklu financovania ESF sú:
Stratégia tiež určuje širokú os priorít – potrebných akcií na dosiahnutie cieľov a na ktoré z nich sa vzťahuje finančná pomoc.
Prideľovanie finančných zdrojov z ESF
Miera výšky príspevkov z ESF je pre každý región iná a závisí od jeho relatívneho bohatstva. Regióny EÚ sú rozdelené na štyri vyhovujúce kategórie na základe porovnania ich HDP na hlavu s priemerným HDP EÚ (EÚ s 25 či 15 členskými štátmi) a rozoznávajú sa dva ciele.
Medzi ciele súdržnosti patria:
Underworld (skupina)
Underworld je anglická elektronická skupina, ktorej členmi sú Karl Hyde a Rick Smith. Skupinu založili v roku 1980. Známa je predovšetkým vďaka hitu „Born Slippy .NUXX“, ktorý sa objavil vo filme Trainspotting. Pôvodne bola skladba vydaná iba ako B-strana singla a nebola súčasťou ich štvrtého štúdiového albumu Second Toughest in the Infants. Skladba „Born Slippy .NUXX“ je jednou z najznámejších skladieb skupiny Underworld a je považovaná za jednu z najlepších skladieb desaťročia. Celkovo sa predalo viac ako milión kópií a objavil sa v niekoľkých kompiláciách, mashupoch a remixoch.
Európsky sociálny fond
Prideľovanie finančných zdrojov z ESF
Medzi ciele regionálnej súťaživosti a zamestnanosti patria:
V konvergentných regiónoch môže podiel ESF na financovaní projektov dosiahnuť až 85 % celkových nákladov. Čo sa týka regionálnej súťaživosti a zamestnania, výška investícií zvyčajne predstavuje 50 % nákladov. V bohatších členských štátoch dopĺňajú finančnú pomoc ESF národné iniciatívy v oblasti zamestnanosti; v chudobnejších štátoch môže byť ESF hlavným zdrojom finančných prostriedkov pre iniciatívy súvisiace so zamestnaním. Regióny, ktoré majú nárok na podporu v rámci aktuálneho programového kola ESF (2007 – 2013), sú znázornená na mape.
Underworld (skupina)
História
Hyde a Smith začínali začiatkom 80. rokov v projekte The Screen Gemz, ovplyvnený tvorbou skupiny Kraftwerk a reggae. V roku 1983 založili novú skupinu Freur, ktorú v roku 1986 premenovali na Underworld. Ako Underworld vydali dva synthpopové albumy Underneath the Radar a Change the Weather, ktoré nezaznamenali veľký úspech. Toto obdobie je označované ako "Underworld Mk1". Zlom v ich tvorbe nastal po prijatí mladého techno DJa Darrena Emersona. V tvorbe skupiny začínajú prevladať tanečné rytmy a zvuk ich nahrávok smeruje hlavne do klubov a na tanečné párty. Toto obdobie je označované ako "Underworld Mk2". Po troch úspešných albumoch Emerson skupinu opúšťa, aby sa mohol viac venovať kariére DJa a svojmu vydavateťstvu Underwater Records. Underworld pokračujú ďalej vo dvojici, ku ktorej sa počas koncertov pripája DJ Darren Price. Dňa 7. júna 2010, Underworld ohnlásili detaily svojho ôsmeho štúdiového albumu, Barking, ktorý bol vydaný dňa 13. septembra 2010 v Spojenom kráľovstve. Album obsahuje spolupráce s nemeckým trance producentom Paulom van Dykom and britskými house interpretmi Markom Knightom a D. Ramirezom.
Underworld sa stali známi hlavne svojími živými vystúpeniami, ktoré sú pokladané za to najlepšie v rámci elektronickej hudby.
Európsky sociálny fond
Uplatňovanie ESF
Kým stratégia ESF sa plánuje na úrovni EÚ, implementácia prostriedkov ESF je v rukách členských štátov EÚ a ich regiónov. Po schválení stratégií a príspevkov z rozpočtu nastupuje jednotný prístup k programovaniu. Členské štáty a ich regióny v spolupráci s Európskou komisiou naplánujú sedemročné operačné programy. Tieto operačné programy obsahujú popis oblasti, na ktoré sa využijú finančné príspevky a ktoré môžu byť geografické či tematické. Členské štáty menujú národné orgány pre riadenie ESF, ktoré majú na starosti výber projektov, rozdeľovanie financií a hodnotenie napredovania a výsledkov projektov. Okrem toho sú menované certifikačné a kontrolné orgány, ktoré sledujú použitie zdrojov a zabezpečujú ich súlad s nariadeniami ESF.
Projekty ESF
ESF sa v praxi uplatňuje prostredníctvom projektov, ktoré využívajú a uplatňujú mnohé organizácie vo verejnom i súkromnom sektore. Týka sa to národných, regionálnych a miestnych orgánov, výchovných a vzdelávacích inštitúcií, mimovládnych organizácií (MVO) a dobrovoľníckeho sektora, no tiež sociálnych partnerov, napr. odborov a zamestnaneckých rád, priemyselných a odborných združení a jednotlivých spoločností. right|thumb|Kto získava z ESF (po anglicky) Škála osôb a organizácií, ktoré môžu využívať projekty ESF, je široká, napr. jednotliví pracovníci, skupiny ľudí, priemyselné odvetvia, odbory, verejná správa či jednotlivé firmy. Osobitnú cieľovú skupinu predstavujú zraniteľné skupiny ľudí, ktorí majú obzvlášť veľké problémy pri hľadaní práce alebo pokračovaní v jej výkone, napr. trvalo nezamestnané osoby a ženy. Len pre ilustráciu, odhaduje sa že prostredníctvom projektov ESF sa ročne pomôže viac ako 9 miliónom ľudí z týchto skupín – pozrite schému č. 1.
Európsky sociálny fond v období 2007 – 2013
Aktuálny programový cyklus ESF je platný od roku 2007 do roku 2013 a jeho témou je investícia do ľudí. V tomto období ide o investíciu vo výške zhruba 75 miliárd € – teda takmer 10 % rozpočtu EÚ – na projekty pre zlepšenie zamestnanosti. Zdroje sa rozdeľujú do šiestich osobitných oblastí:
right|thumb|Využívanie ESF podľa krajín (po anglicky)
Samotné rozdelenie zdrojov v každom regióne sa líši v závislosti od miestnych a regionálnych priorít. Všetkých šesť priorít sa dá vztiahnuť na ciele súdržnosti aj regionálnej súťaživosti a zamestnania, regióny zamerané na súdržnosť však zvyčajne kladú dôraz na zdokonaľovanie ľudského kapitálu. Prideľovanie podielov z ESF v jednotlivých členských štátoch v období 2007 – 2013 je znázornené v schéme č. 2. Redistribučný charakter ESF sa prejavuje v schéme č. 3, ktorá zobrazuje výdavky na hlavu s ohľadom na populáciu členských štátov.
Ďalšie informácie
Európsky sociálny fond: 50 rokov investovania do ľudí (Kniha k 50. výročiu): pri príležitosti 50. výročia založenia Európskeho sociálneho fondu vydala Komisia ilustrovanú knihu s popisom aktivít ESF za uplynulých päť desaťročí.
Intel 8080
náhľad|Architektúra mikroprocesora (po anglicky) náhľad|Dobová reklama spoločnosti Intel v časopise Electronics z mája 1974 náhľad|Tesla MHB8080A v plastovom puzdre náhľad|Tesla MHB8080AC v keramickom puzdre náhľad|Sovietsky klon 580ВМ80 v keramickom puzdre
Intel 8080 je 8-bitový mikroprocesor firmy Intel, uvedený na trh v apríli 1974, čiastočne spätne kompatibilný s mikroprocesorom Intel 8008.
História
Dva roky po uvedení 8008 sa v apríli 1974 objavil na trhu mikroprocesor 8080 s hodinovou frekvenciou 2 MHz. Na nasledujúce štyri roky ovládol trh a dominoval mikroprocesorovému priemyslu. Procesor mal však aj veľký nedostatok: malú zaťažovaciu schopnosť budičov zberníc, kvôli čomu bol už po pár mesiacoch nahradený procesorom 8080A, u ktorého došlo taktiež k zmene technológie z PMOS na NMOS, čo prinieslo určité zvýšenie rýchlosti. Takmer vždy, keď sa hovorí o procesore 8080, myslí sa v skutočnosti na procesor 8080A. 8080 bol prvý mikroprocesor dostatočne výkonný na to, aby sa dal použiť ako jadro počítača a všeobecne bol považovaný za prvý skutočne použiteľný mikroprocesorový dizajn. Používal sa v mnohých prvých počítačoch: MITS Altair 8800, IMSAI 8080. Bol základom pre stroje bežiace pod operačným systémom CP/M. Vyznačoval sa spätnou kompatibilitou s 8008.
Klony a tzv. second cource 8080 čipy vyrábali firmy AMD, National, Siemens, Texas Instruments. Procesor bol taktiež populárny vo Východnom bloku. Klony sa vyrábali v Sovietskom zväze pod označením K580IK80, v Poľsku ho produkoval závod UNITRA CEMI a niesol označenie 7880. Aj česko-slovenský procesor MHB8080A, vyrábaný v Tesle Piešťany, resp. licenčne v maďarskom Tungsrame a použitý v množstve dobových počítačov (PMI-80, PMD 85, Didaktik Alfa a Beta, PP0103, IQ 151, Consul 2717, MAŤO, Plan 80, …), taktiež patril ku klonom 8080.
Jeden z kľúčových vývojárov 8080, Federico Faggin (zodpovedný za layout čipu), po odchode z Intelu založil spoločnosť Zilog, kde pokračoval vo vývoji 8080 a vyvinul procesor Z80, ktorý je plne nadol kompatibilný s 8080. Tento krok zrejme vyvolal nevôľu vedenia Intelu, keďže v oficiálnych materiáloch Intela dnes nie je ani jediná zmienka o Fagginovi. Intel pritom pokračoval vo vývoji 16-bitovými procesormi 8086/8088, ktoré však už neboli s 8080 binárne kompatibilné, avšak Intel inzeroval kompatibilitu na úrovni zdrojových kódov.
Technické parametre
Dátová zbernica mikroprocesora bola osembitová, adresová šestnásťbitová a tak procesor mohol adresovať až 64 KiB pamäte. K šiestim 8b univerzálnym registrom bolo možné pristupovať jednotlivo alebo ako k trom 16b, čo mikroprocesoru umožnilo pracovať s dátami so šírkou šestnásť bitov. Tieto univerzálne registre boli pomenované B, C, D, E, H a L. (Dvojica H-L sa využívala k nepriamemu adresovaniu) Okrem nich existoval samozrejme 8b akumulátor, 16b ukazovateľ zásobníka (SP) a 16b čítač inštrukcií (PC, Program Counter). V registri príznakov (Flag) sa podľa výsledkov vykonaných inštrukcí nastavovalo päť bitov, boli to:
Okrem týchto registrov využívala aritmeticko-logická jednotka ešte dva ďalšie ako pomocné, avšak k týmto nie je možné programátorsky pristupovať. S týmito pracovala na 8b paralelnej sčítačke založená aritmeticko-logická jednotka a uchovával sa v nich obsah akumulátora a ďalšieho operandu v priebehu operácie.
Využívali sa aj na dočasné ukladanie adries a dát pri vnútorných presunoch v procesore. Ďalej existoval 8b register inštrukcií, ktorý si pamätal číslo práve dekódovanej a vykonávanej inštrukcie. V 16b adresovom registri sa zase uchovávala adresa, až kým sa neskončila práca s miestom v pamäti, na ktoré register ukazoval.
Na vykonanie každej inštrukcie bolo potrebných od jedného do piatich taktov, podľa zložitosti konkrétnej inštrukcie. Počet inštrukcií je 78. Keby sme to však brali z veľmi prísneho hľadiska a rozlišovali didaktickú stránku (napr. spôsob adresovania pri MOV inštrukcii), dopracovali by sme sa k číslu 244. Pôvodne malo byť v inštrukčnej sade presne 256 inštrukcií. Do praxe sa nedostalo dvanásť inštrukcií (konkrétne XTHL), ktoré navrhol Stanley Mazor a ktoré dovoľovali vymeniť vrchol zásobníka s registrom HL. Táto operácia by na svoje vykonanie vyžadovala päť cyklov. Aj z tohto dôvodu sa projektový manažér M. Shima rozhodol XTHL inštrukciu/e do súboru nezaradiť a v inštrukčnej sade tým vznikla „diera“.
Inštrukcie sa delia do týchto skupín: Najčastejšie aj nastavujú príznaky vo flag registri. Vďaka príznakom carry je možné realizovať sčítanie a odčítanie čísel prakticky ľubovoľnej šírky.
Pri vyvolaní prerušenia procesor na základe obsahu zbernice vyvolal jednu z ôsmich prerušovacích rutín (ktoré sa dali vyvolať aj skrátenou inštrukciou volania podprogramu, akési „softwarové prerušenie“). Procesor mal tiež oddelený pamäťový priestor (64 KiB, typu von Neumann, t. j. spoločný pre dáta aj pamäť), a menší I/O (vstupno-výstupný) priestor, ku ktorému sa pristupovalo zvláštnymi inštrukciami. Všetky tieto vlastnosti boli prebraté aj procesormi typu x86.
Napájanie procesora je trojité: Udd = +12 V / 40 mA, Ucc = +5 V / 60 mA, Ubb = −5 V / 0,01 mA (typické odbery). Maximálny príkon je 1,25 W (podľa max. odberov napájacích vetiev) resp. 1,5 W (absolútne prípustné maximum stratového výkonu puzdra). Toto trojité napájanie je jedným z veľkých nedostatkov procesora. Konkurenčný procesor Z80, aj nasledovník Intel 8085, oba uvedené na trh v roku 1976, si naproti tomu vystačia len s jednoduchým päťvoltovým napájaním, ako väčšina logických integrovaných obvodov z tejto éry. Perióda hodín mikroprocesora sa pohybuje v rozmedzí od 0,48 až po 2 mikrosekundy, u 8080A-1 je dolná hodnota na úrovni 0,32 mikrosekúnd. Dátová zbernica je obojsmerná a trojstavová. Adresová je taktiež trojstavová, ale už len výstupná.
Procesor s v aplikáciách zapájal obvykle spolu s ďalšími 2 sprievodnými obvodmi: 8224, ktorý generoval požadovaný 2-fázový (prekrývajúci sa) hodinový signál; a 8228, ktorý dekódoval interný stav procesora, vysielaný na dátovú zbernicu v určitých fázach funkcie procesora. Intel ďalej vyvinul pre 8080 celú rodinu periférnych obvodov, z ktorých sa mnohé stali defacto štandardom aj pre iné rodiny procesorov (najmä 8086/8088, pričom 8088 bola navonok 8-bitová verzia 16-bitového procesora 8086 vyvinutá práve kvôli možnosti priamo pripojiť tieto obvody) a niektoré z nich dodnes pretrvávajú zaintegrované do chipsetov moderných PC (čítač/časovač (timer) 8253, prerušovací kontrolér (interrupt controller) 8259, kontrolér priameho prístupu do pamäte (DMA controller) 8237).
Gießhübl
Gießhübl je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Mödling.
Žije tu 1 953 obyvateľov (31. 3. 2009).
Have You Ever Seen the Rain?
„Have You Ever Seen the Rain?“ je skladba, ktorú napísal John Fogerty a bola vydaná ako singel v roku 1971 z albumu Pendulum od americkej roots rockovej skupiny Creedence Clearwater Revival. Skladba dosiahla najvyššiu pozíciu v rebríčku v Kanade, v RPM 100 dosiahla 1. miesto v marci 1971. Skladba „Have You Ever Seen the Rain?“ bola ôsmym singlom, ktorý bol ocenený zlatou platňou.
Niektorí sa domnievajú, že text piesne odkazuje na vojnu vo vietname, pričom "dážď" (rain) je metaforou pre bomby padajúce z neba.
Genay (Côte-d’Or)
Genay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ovládač (informatika)
Ovládač (zariadenia) (iné názvy: drajver, driver, riadiaci program (zariadenia), ) je počítačový program, ktorý umožňuje komunikáciu operačného systému s hardvérovým zariadením.
Argueil (obec)
Argueil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Ovládač (informatika)
Každé zariadenie (napr. tlačiareň, pevný disk, klávesnica či myš) musí mať ovládač. Operačný systém obyčajne štandardne obsahuje ovádače bežných zariadení ako klávesnica či systémový časovač, ostatné zariadenia je možné nahrať dynamicky, či už pri štarte systému alebo po pripojení periférneho zariadenia. V DOS-e sú zvyčajne ovládače zariadení obsiahnuté v súboroch s rozšírením .SYS.
Argueil (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ovládač (informatika)
Ovládač vystupuje ako rozhranie medzi zariadením a programami, ktoré ho používajú. Podľa architektúry programy môžu so zariadením komunikovať prostredníctvom väčšieho či menšieho počtu vrstiev abstrakcie hardvéru (HAL), pričom HAL moderných operačných systémov obsahuje minimálne vrstu ovládačov zariadení. Každé jedno zariadenie má vlastnú množinu špecializovaných príkazov, ktoré daný ovládač pozná.
Vo Windows je ovládač (driver) ovládací program, ktorý umožňuje komunikáciu medzi technickým zariadením a Windows.
Glinzendorf
Glinzendorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Gänserndorf.
Žije tu 263 obyvateľov (1.1.2010).
Jakedake
Jakedake alebo Jake-dake je stratovulkán, nachádzajúci sa v severnej časti pohoria Japonské Alpy na ostrove Honšú. Prevažne andezitová sopka bola vybudovaná po oboch stranách severojužného horského chrbta medzi staršími vulkánmi Warudani-jama a Širatani-jama. Vrchol je ukončený 300 m širokým kráterom, na juhovýchodnom a severnom svahu sa nachádzajú parazitické krátery. V 20. storočí bolo zaznamenaných niekoľko menších explozívnych erupcií, posledná z roku 1995 si vyžiadala dve obete na životoch.
IAI Heron TP
IAI Heron TP známy tiež ako Eitan je viacúčelové bezpilotné lietadlo s dlhou výdržou vo vzduchu operujúce v stredných výškach. Dron je novšou verziou lietadla IAI Heron 1, ktorý je súčasťou izraelského letectva od marca 2007.
Vznik a vývoj
Vylepšený Heron TP vzlietol prvýkrát v roku 2006 a v roku 2011 bol zaradený do služby v Izraelských vzdušných silách.
Konštrukcia a vlastnosti
Heron TP môže byť buď ovládaný diaľkovo z pozemnej riadiacej stanice alebo môže letieť v plne autonómnom režime, čomu dopomáha navigačný systém GPS.
Lietadlo je dlhé, pričom v prednej časti trupu sú umiestnené optické senzory a v strednej je radar so syntetickou apertúrou. Doplňujúce senzory môžu byť upevnené na závesníkoch jeho dvoch chvostových ramien. Rozpätím krídel sa už približuje lietadlu Boeing 717, ktorého rozpätie je len o  dlhšie. Dron je vybavený zaťahovacím podvozkom a systémom automatického štartu a pristátia.
Lietadlo je disponuje celou škálou senzorov, ako sú elektro-optický a infračervený senzor, laserový diaľkomer alebo radar so syntetickou apertúrou, ktoré mu umožňujú vykonávať rôzne typy operácií.
Štvorlistá vrtuľa je poháňaná jedným turboventilátorovým motorom Pratt & Whitney PT6A-67A s výkonom 900 kW. Tento výkonný motor umožňuje dronu lietať vo výške až a maximálnou rýchlosťou /h. Dolet lietadla je a vo vzduchu vydrží nepretržite asi 36 hodín.
Používatelia
Izrael
Potenciálni používatelia
India Nemecko
Operácia Protective Edge (Ochranné ostrie)
Podľa vyjadrení jedného z veliteľov, ktorý riadi misie dronov Heron TP, sú tieto bezpilotné prostriedky používané v Izraeli aj na bojové misie. Jednou z takýchto operácií bol útok na pozície organizácie Hamas v Gaze v lete 2014.
Démokrates z Tenedosu
Démokrates (iné názvy: Démokratés, Damokrates, Damokratés; ) bol olympijský víťaz v zápasení v 3. storočí pred Kr.
Démokrates, syn Hagétora z Tenedosu, bol v Olympii korunovaný olivovým vencom na 144. hrách v roku 204 pred Kr. za víťazstvo v zápasení. Zápasenie (palé) sa podobalo nášmu „grécko-rímskemu"; aby súťažiaci zvíťazil, musel súpera trikrát zvaliť na zem, takže sa jej dotkol kolenom, alebo ho prinútiť, aby sa vzdal. Súperi sa od prvého až do posledného kola určovali žrebom a zápasili vylučovacím systémom.  Staroveký autor Pausanias uvádza, že sochu olympionika Démokrata umiestnili do posvätného okrsku olympijskej Altidy. Autorom tohto sochárskeho diela bol Dionysikles z Milétu.
Lhor
Lhor je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štvrť (Paríž)
Štvrte (francúzsky mn. č. quartiers) sú nižšie administratívne celky, na ktoré je rozdelené územie Paríža. Každý z 20 parížskych obvodov sa skladá zo štyroch týchto štvrtí, takže celkovo ide o 80 územných celkov.
Každá štvrť má poradové číslo a názov. Názvy štvrtí sú odvodené jednako od mien bývalých obcí, ktoré boli v 19. storočí pripojené k Parížu alebo podľa významných architektonických dominánt v danej štvrti (kostoly, parky, paláce, nemocnice a pod.).
Rozloha štvrtí v samom centre mesta (t. j. obvody 1 – 4) nepresahuje (s výnimkou štvrte Saint-Germain-l'Auxerrois), štvrte v ostatných vnútorných obvodoch (t. j. 5 – 11) majú rozlohu zhruba do, zatiaľ čo okrajové štvrte (obvody 12 – 20) sú oveľa rozľahlejšie (až ). S tým súvisia aj počty obyvateľov, ktoré sú vyššie v okrajových častiach.
Štvrte vznikli na základe zákona z 1. novembra 1859.
Goidú
Goidú môže byť ostrov: alebo zemepisný (nie administratívny) názov atola:
Linka 7 (parížske metro)
Každý rok použije linku okolo 121 341 833 cestujúcich (aj keď toto číslo zahŕňa aj dopravu na linke.
Chronológia
thumb|left|Geograficky presná mapa dráhy linky 5. november 1910: Bola otvorená linka spájajúca Opéra a Porte de la Villette
18. január 1911: Bola otvorená nová vetva od Louis Blanc po Pré-Saint-Gervais
1. júl 1916: Linka bola rozšírená na juh od Opéra po Palais Royal
16. apríl 1926: Linka bola rozšírená od Palais Royal po Pont Marie
1. máj 1946: Linka bola rozšírená od Porte d'Ivry po Mairie d'Ivry
1967: Kvôli nedostatku dopravných možností sa severná vetva na linke medzi Louis Blanc a Pré-Saint-Gervais stala novou nezávislou vetvou známou ako Linka 7bis
4. október 1979: Linka bola na severe rozšírená od Porte de la Villette po Fort d'Aubervilliers
10. december 1982: Bola otvorená nová vetva na juhu od Maison Blanche po Le Kremlin-Bicêtre
28. február 1985: Linka bola rozšírená od Le Kremlin-Bicêtre po Villejiuf Louis Aragon
6. máj 1987: Linka bola rozšírená od Fort d'Aubervilliers po La Courneuve – 8 mai 1945
Vznik vesmíru
thumb|right|400px|Rozpínavosť vesmíru
Vznik vesmíru začal podľa astronómov veľkým treskom, nazývaným aj big bang. Vo veľkom tresku vzniklo všetko - priestor, energia, hmota a od tej chvíle začal plynúť aj čas. Dovtedy neexistovalo nič, všetko sa podľa astronómov začalo Veľkým treskom.
Kvarková éra (Elektroslabá éra)
V tejto ére sa začínajú objavovať prvé kvarky a antikvarky vo vesmíre. Priemer vesmíru v tejto ére je sto metrov až milión kilometrov, táto éra trvá od sto milióntin yoktosekundy (10−32 sekundy) do jednej nanosekundy (10−9 sekundy). Teplota na konci tejto éry je 1 quintilión °C, teda 1018 oC. V tejto ére sa formuje veľa tzv. bozónov. Počas tejto éry vznikajú bozóny X, Y, Higgsove bozóny, fotóny, gluóny, bozóny W a Z a ďalšie neskutočne malé elementárne častice.
Éra rozdeľovania sily
V tejto ére trvajúcej od jednej nanosekundy (10−9 s) po jednu mikrosekundu (10−6 s) sa začala elektroslabá sila (vyššie vymenované častice hmoty) deliť na elektromagnetickú silu a slabú interakciu. Vesmír o priemere miliardy kilometrov mal teplotu trilión °C. V tomto momente začali platiť sily prírody a fyzikálne zákony v takej podobe, v akej pretrvali dodnes.
Hadrónová éra
V období trvanie tejto éry, čiže v rozmedzí jednej mikrosekundy (10−6 s) a jednej milisekundy (10−3 s) vznikali hadróny, ktoré boli vytvorené spájaním sa kvarkov a antikvarkov. Vznikli tak baryóny, antibaryóny a mezóny. Mimo iného medzi baryóny patria aj protóny a neutróny, ktoré sú základnými stavebnými časticami atómov.
Leptónová éra
Počas tejto éry boli veľmi početné leptóny (elektróny, neutrína a ich antičastice). Trvala od jednej milisekundy (10−3 s) po jednu sekundu, vesmír sa rozpäl na veľkosť priemeru bilión km a mal teplotu bilión °C.
Nukleosyntetická éra
thumb|right|Galaxie vo vesmíre
Nepriehľadná éra
thumb|right|Tieto snímky z družice COBE (dole) definitívne potvrdili teóriu veľkého tresku thumb|right|Družica COBE
Počas trvania nepriehľadnej éry, veľmi dlhého obdobia trvajúceho od 200-tej sekundy po 300 000 rokov veľký oceán častíc z elektrónov, protónov a jadier hélia spôsobil, že vesmír bol veľmi zahmlený. Na konci tohto obdobia nadobudol úctyhodnú veľkosť 100 mil. ly (svetelných rokov). Na konci tejto éry začína byť vesmír priehľadnejší z dôvodu vytvárania prvých atómov hélia, lítia, miestami i deutéria. Mohlo sa tak stať preto, lebo teplota konečne klesla na 2700 °C a tým sa znížilo pôsobenie fotónov, ktoré všetky pokusy o vznik atómov doteraz rozbíjali.
Éra hmoty
Na začiatku éry sa fotóny uvoľnili z jadier a rozleteli sa svojvoľne po celom vesmíre. Väčšina elektrónov bola viazaná v atómoch a tie boli zahriate až do vzniku prvých hviezd. Vesmír má na začiatku priemer 300 ly a táto éra trvá dodnes. V tejto ére vznikajú prvé superkopy, kopy, galaxie, hviezdy, planéty a ďalšie vesmírne telesá, ktoré sú nám známe i dnes.
Odkiaľ pochádza teória o vzniku vesmíru?
Teória o vzniku vesmíru pochádza z úst Edwina Hubbla. Tento vedec zistil, že galaxie sa čím ďalej, tým viac vzďaľujú od Zeme, teda aj Zem sa čím ďalej tým viac vzďaľuje od nich. Túto zákonitosť nazývame aj Hubbleov zákon, z ktorého vyplýva, že vesmír sa rozpína. Už z uvedenej vlastnosti, že vesmír sa rozpína, bolo evidentné, že vesmír musel niekedy s týmto rozpínaním aj začať. Tak vznikla teória o veľkom tresku, ktorým vznikol celý vesmír. Túto teóriu potvrdili aj snímky družice COBE, ktorá zaznamenala reliktové mikrovlnné žiarenie po tomto veľkom tresku.
Predchádzajúce teórie
Kým ľudia ešte nepoznali pravdu o vzniku vesmíru, uznávali rôzne teórie často inšpirované náboženstvami, ktoré uznávali. Okrem nich však vznikali i ďalšie početné teórie, ktoré ale neboli nijako ovplyvnené náboženstvom.
Náboženstvo Slovanov
Slovania ako stvorenie sveta uznávajú spojenie Boha s Diablom, ktorí spoločnými silami vytvorili svet.
Neteistické náboženstvá
Tieto náboženstvá nemajú jednoznačnú teóriu o vzniku sveta - sú to náboženstvá, ktoré povoľujú vyznávanie aj vedeckej teórie o veľkom tresku. Slovo neteistické znamená, že žiadneho "Boha" nemajú, teda nemôžu uznávať ani teóriu o vytvorení sveta Bohom.
Názory na teóriu o veľkom tresku
Už poznáme, že cirkev sa k takmer všetkým vedeckým teóriám, ktoré sa neskôr ukázali pravdivé, stavala dosť rozhorčene. Inak to nebolo ani v prípade teórie o veľkom tresku. Keď v prvej polovici 20. storočia propagovali túto myšlienku George Gamow a Édouard Lemaître, cirkev bola veľmi pohoršená. Neskôr však verilo tejto teórii čím ďalej, tým viac ľudí, tým sa teda prehodnotil aj celkový postoj cirkvi. Uznávanie tejto teórie už nebolo rúhaním sa, aj keď pre kresťanov je dôležité, aby túto teóriu uznávali.
Použitá literatúra
Martin Rees a kol., Vesmír, Ikar, 2005
Gloggnitz
Gloggnitz je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Neunkirchen.
Arques-la-Bataille
Arques-la-Bataille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Genlis
Genlis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kanditímu
Kanditímu je jedným z obývaných ostrovov na atole Šavijani na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 227 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 720 m, šírka 700 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 258,26 km.
Wašiba-Kumonotaira
Wašiba-Kumonotaira je vulkanická skupina, pozostávajúca z niekoľkých štítových vulkánov a lávových sómov, nachádzajúca sa v centrálnej časti severných Japonských Álp na ostrove Honšú. Skupina bola aktívna pred cca 6 000 rokmi, čo je doložené datovaním lávových bômb a lapíl v tefrových vrstvách, prekrývajúcich formáciu Akahoja starú 6 300 rokov. Novšia aktivita nebola zaznamenaná.
Mestské časti Košíc
náhľad|Mestské časti Košíc
Mestské časti (Košíc) sú (s istými obmedzeniami) obce v rámci mesta Košice, a to tak v oblasti samosprávy, ako aj v oblasti štátnej správy. Spravujú ich vlastné miestne úrady na čele so starostom. Košice sú v rámci členenia Slovenska na obce z roku 1996 a podľa zákona o meste Košice z roku 1990 rozdelené na 22 mestských častí, čo je najviac spomedzi všetkých miest na Slovensku.
Zoznam mestských častí v Košiciach podľa počtu obyvateľov
Košice mali v roku 2018, 238 757 obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálne zoznamy mestských častí sú v prílohách týchto predpisov:
Gnadendorf
Gnadendorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Mistelbach.
Žije tu 1 166 obyvateľov (31. 3. 2009).
Zámok Bruntál
Zámok Bruntál, nachádzajúci sa v centre okresného mesta Bruntál, je jednou z najvýznamnejších pamiatok regiónu.
Okolo zámku netradičnej dispozície v tvare kruhovej výseče s trojuholníkovým nádvorím s arkádami sa rozkladá zámocký park. Na zámku sa zachovalo cenné vybavenie pôvodných interiérov s bohatou obrazovou zbierkou, zbrojnicou a knižnicou. Dnes je sídlom regionálneho múzea, sú tu múzejné expozície a výstavné siene a konajú sa tu kultúrne a spoločenské akcie.
História
Pôvodný mestský hrad z konca 15. storočia bol prestavaný v 2. polovici 16. storočia v štýle severskej renesancie pánmi z Vrbna. Po bitke na Bielej hore zámok získal Rád nemeckých rytierov a prestaval ho v rokoch 1766 — 1769 v barokovom štýle. Vznikol tak objekt ojedinele spojujúci renesančný a barokový sloh v jednom celku. Zámok bol upravovaný ešte v polovici 19. a začiatkom 20. storočia.
Starý háj (prírodná rezervácia)
Starý háj je prírodná rezervácia v bratislavskej mestskej časti Petržalka v miestnej časti Petržalka-Východ, v lokalite Petržalka-Východ 3.
Je to starý dunajský ostrov, ktorý bol obkolesený riečnym ramenom. V starších častiach mali porasty tunajších stromov pralesný charakter.
Nissan Silvia
Nissan Silvia je názov radu športových kupé postavených na základe platformy Nissan S. Hoci posledné modely zdieľali podvozok s ďalšími automobilmi vyrábanými Nissanom (predovšetkým európsky Nissan 200SX a severoamerický Nissan 240SX v generáciách S13 a S14, a japonský Nissan 180SX), názov Silvia nie je zameniteľný s podvozkovými kódmi.
Pôvodná Silvia
Nissan Silvia CSP311 debutoval v septembri 1964 na Tokijskom autosalóne ako "Datsun Coupe 1500". Tento úvodný model bolo ručne stavané kupé so základom v kabriolete Fairlady. Model CSP311 poháňal 96-koňový 1,6-litrový motor Nissan H, vybavený karburátormi SU. Jeho výroba skončila v roku 1968, potom ako bolo vyrobených 554 kusov (hlavne v roku 1965), každý kus s jedinečne ručne formovanými karosárskymi panelmi. Z týchto 554 kusov sa predala väčšina v Japonsku, 49 exemplárov bolo exportovaných do Austrálie a ďalších 10 do ďalších krajín.
S10
Model S10 bol prvým modelom Silvia, ktorý sa masovo vyrábal na úplne novej platforme Nissan S. Bola to športová kompaktná platforma so zadným náhonom. Japonské verzie boli exkluzívne japonskými obchodnými zástupcami nazývané Nissan Prince Store popri väčších Skylinoch.
S110
Názov Silvia (predávaný v USA a Kanade ako Datsun 200SX a v Mexiku ako Datsun Sakura) bol v ponuke ako 2-dverové kupé a nový 3-dverový hatchback. Japonské verzie hatchback boli nazývané Gazelle.
Túto verziu poháňali motory Z20 a turbodúchadlom prepĺňané motory so vstrekovaním paliva Z18ET.