cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bobby Robson
Osobný život
Od roku 1991 Robsonovi opakovane diagnostikovali rakovinu. Podstúpil niekoľko operácii a v roku 2006 mu bol operovaný nádor na mozgu. To malo čiastočne vplyv na jeho prácu, napríklad keď bol v Porte zistili mu rakovinu kože, v dôsledku čoho chýbal niekoľko prvých mesiacov sezóny 1995/96. Po operácii nádoru na mozgu, Sky Sports News uviedli, že Robson mal zlú reakciu, ktorá mu spôsobila nepatrný opuch mozgu a znecitlivenie ľavej strany.
17. októbra 2006 bolo zverejnené, že Robson môže pokračovať v práci a bolo rozhodnuté o ukončení jeho zmluvy futbalového poradcu pri Írskej reprezentácii. 6. mája 2007 Robson zverejnil, že mu bola po piatykrát diagnostikovaná rakovina. V sobotu 17. mája 2008 bol Sir Bobby čestným hosťom finále FA Cupu vo Wembley, keď Portsmouth porazil Cardiff City 1–0 a odovzdal trofej víťaznému kapitánovi, Sol Campbell.
Iné aktivity
Robson vystupoval v množstve reklám, vrátane účasti na v televíznej reklame pre Carlsberg. Tiež si zahral v reklame „Učenec“ pre ITV počas majstrovstviev sveta vo futbale v roku 200 a majstrovstiev Európy 2004. V roku 2004 po smrti Briana Clougha, Robson krátko suploval za Clougha ako fejtonista v magazíne FourFourTwo, a od roku 2004 písal týždennú rubriku pre The Mail on Sunday.
Nadácia Sir Bobbyho Robsona
Na pomoc Robsonovej nadácii bol 26. júla 2009 zorganizovaný futbalový zápas medzi Anglickom a Nemeckom. Tento zápas odohrali pôvodné tímy Anglicka a Nemecka z majstrovstviev sveta vo futbale v roku 1990 a ďalší pozvaní hostia, ako opakovaný zápas semifinále, ktorý Anglicko prehralo 4-3 po rozstrele zo značky pokutového kopu. Pred zápasom, ktorý skončil víťazstvom Anglicka 3-2, bola Robsonovi odovzdaná čestná stráž was given a guard of honour.
V čase Robsonovej smrti vzrástol majetok jeho nadácie na 1,6 milióna libier. Celkovo 156 000 libier bolo prijatých, v priebehu 18 dní po Robsonovej smrti, dňa 15. októbra 2009 bolo oznámené, že majetok nadácie vzrástol na viac ako 2 milióny libier a základe žiadosti Robsonovej rodiny sa Alan Shearer ujal Robsonovej úlohy v nadácii.
Úmrtie
Robson zomrel dňa 31. júla 2009 v dôsledku rakoviny pľúc vo svojom dome v grófstve Durham, vo veku 76 rokov po dlhom boji s touto zákernou chorobou. Po oznámení jeho smrti mnohí mu mnohé popredné osobnosti futbalu vzdali poctu. Tréner Manchesteru United Sir Alex Ferguson ho nazval „veľkým priateľom, úžasnou človekom a veľkou osobnosťou futbalu.“ Prezident UEFA Michel Platini povedal: „Nezabudnuteľným bude nielen pre svoju hráčsku kariéru a výnimočnú trénerskú dráhu na klubovej a medzinárodnej úrovni, ale tiež pretože bol skutočne srdečným a vášnivým človekom." Bývalý premiér Veľkej Británie Tony Blair opísal Sir Bobbyho ako „skutočným gentlemanom." Podľa súčasného premiéra Gordona Browna, Robson „stelesňoval všetko veľké vo futbale v tejto krajine.“
Robsonov pohreb sa odohral 5. augusta 2009 v súkromnej rodinnej atmosfére. Miesto pohrebu zostalo na žiadosť rodiny utajené. Neskôr sa stalo známym, že sa pohreb uskutočnil v mestečku Esh v grófstve Durham. Bohoslužba za Robsona sa uskutočnila 21. septembra 2009 v Durhamskej katedrále. Zúčastnilo sa na nej tisíc pozvaných hostí a zároveň bola vysielaná v národnej televízii a prenášaná na štadióny Newcastle United v St James' Park, Ipswichu Town Portman Road a Fulhamu Craven Cottage.
Ocenenia
Bobby Robson získal mnohé ocenenia pre svoj prínos futbalu. V roku 1990 na konci svojej trénerskej dráhy pri anglickej reprezentácii dostal CBE, v roku 2002 rytiersky rád Knight Bachelor, obidva ocenenia za svoje služby futbalu.
V roku 2002 (počas trénerskeho angažmánu v Newcastli United) vo veku 69 rokov Robson obdržal cenu Prezidenta UEFA za svoje služby futbalu. V roku 2003 bol uvedený do siene slávy anglického futbalu ako prejav uznania jeho vplyvu na futbal ako trénera. V roku 2005, keď trénoval Newcastle United sa stal čestným občanom Newcastlu,, čo vo svojej autobiografii opísal ako "najhodnotnejší okamih svojho života". V roku 1992 Robson získal ocenenie od futbalových novinárov za výnimočný prínos národnej hre a v roku 2001 ocenenie od britských športových novinárov Pat Besford Trophy za výnimočné úspechy. V roku 2005 obdržal životné ocenenie od športových trénerov Veľkej Británie, a tiež bol vybraný ako medzinárodnou osobnosťou Eircom roka 2006. Dňa 9. decembra 2007 Robson obdržal cenu BBC športová osobnosť roka Lifetime Achievement Award ako prejav uznania za jeho prínos futbalu ako hráča a trénera počas kariéry trvajúcej viac ako storočie.
Dňa 5. mája 2008 počas osláv 30. výročia zisku FA Cupu Robson získal titul čestného občana mesta Ipswich od úradujúcej starostky. Dňa 8. decembra 2008 si vyslúžil ďalšie ocenenie, keď mu bolo odovzdané čestné občianstvo mesta Durham. V marci 2009 UEFA ocenila Robsona smaragdovým rádom UEFA za zásluhy, ktoré je udeľované "jednotlivcom, ktorí zasvätili svoj nadanie dobru tejto hry". Cena mu bola odovzdaná na štadióne St. James' Park, dňa 26. júla 2009, pred zápasom, ktorí odohrali pôvodné tímy Anglicka a Nemecka z majstrovstiev sveta vo futbale v roku 1990 a ďalší pozvaní hostia, ako opakovaný zápas semifinále, ktorý Anglicko prehralo 4-3 po rozstrele zo značky pokutového kopu, len päť dní pred jeho smrťou.
Newcastle United a Ipswichu Town bolo dané zvláštne povolenie odohrať 26. septembra 2009 na štadióne Portman Road zápas druhej najvyššej anglickej futbalovej ligy v spomienkových dresoch a zisk z tohto zápasu bol venovaný nadácii Sir Bobbyho Robsona. Zápas sa skončil víťazstvom Newcastle United v pomere 4-0.
Korytnačka kaspická
Korytnačka kaspická (Mauremys caspica) je druh korytnačky z čeľade Bataguridae a patrí medzi sladkovodné korytnačky. Známe sú tiež jej poddruhy, a to východný, západný a balkánsky.
Opis
Karapax má šedo-olivovú farbu, plastrón (spodná časť panciera) žltú s čiernymi škvrnami. Na hlave má pozdĺžne prúžky, ktoré pokračujú aj na krk a končatiny. Má čeľuste bez zubov, namiesto nich má na stlačenie potravy pevné doštičky z rohoviny. Dobre šplhá po kameňoch. Je veľká asi 20 až 24 cm (karapax). Rada sa slní, na najmenšie vyrušenie však reaguje rýchlym útekom do vody. Zimu prečkáva na dne v bahne. Má neagresívny charakter, teda ju možno chovať v zajatí aj s ďalšími korytnačkami.
Potrava
Patrí medzi dravce. Živí sa prevažne mäsitou stravou, väčšinou rybami, vodným hmyzom, vodnými ulitníkmi, obojživelníkmi, mäkkýšmi a červami. Prijíma aj rastlinnú potravu, vodné rastliny, byliny a riasy. V strave hlavne musí byť dostatok vitamínov a minerálnych látok, zvlášť mláďatá potrebujú dostatok všetkých esenciálnych látok.
Reprodukcia
Samica kladie 9-12 vajec, mláďatá sa liahnu asi po 60 dňoch.
Výskyt
Obýva juhovýchod Európy, a teplé oblasti Ázie. Vyskytuje sa v štátoch Turecko, Irán, Irak, Chorvátsko, Bulharsko, Cyprus, a Izrael. Prirodzeným prostredím sú pre ňu potoky, rieky, rybníky a jazerá, najlepšie s hustým porastom bohatým na vodný hmyz a ryby. Nemá rada rýchlo tečúce vody a na súš vylieza len kvôli znáške vajec alebo slneniu.
Luther Burbank
Luther Burbank (* 7. marec 1849, Lancaster, Massachusetts, USA – † 11. apríl 1926, Santa Rosa, Kalifornia) bol americký šľachtiteľ rastlín. Zaoberal sa pestovaním nových odrôd ovocia, zeleniny a obilia, čím prispel k štúdiu genetiky.
Z dedičstva po otcovi v kúpil roku 1870 v Lunenburgu 6,9 hektárový pozemok. V roku 1875 sa odsťahoval do Santa Rosy v kalifornskom okrese Sonoma a založil experimentálne záhrady. I keď nebol vysokoškolsky vzdelaný, vyšľachtil asi 800 kultivarov. Svojimi beztŕňovými kultivarmi opuncií umožnil novú etapu vo využití tohto kaktusu. Najviac úspechov dosiahol v šľachtení kôstkovíc.
Zaujímavosťou je obraz Luther Burbank od mexickej maliarky Fridy Kahlo.
V Medzinárodnom registri mien rastlín má skratku Burbank.
Cesta III. triedy 1041 (Slovensko)
'''Cesta III. triedy číslo 1041' (III/1041, staré číslo III/061004 alebo skrátene III/0614'') je cesta III. triedy na Slovensku v seneckom okrese. Spája cestu I/61 s cestou II/510 cez obce Ivanka pri Dunaji, Zálesie a Malinovo a takisto spája tieto obce na cestu I/61 a diaľnicu D1, a teda aj na Bratislavu.
Piotr Berngardovič Struve
Piotr Berngardovič Struve, (* 26. január 1870, Perm – † 22. február 1944, Paríž) bol ruský filozof, historik, ekonóm, verejný činiteľ a novinár.
Život
Piotr Berngardovič Struve bol synom permského gubernátora Berngarda Vasilieviča Struve a vnukom astronóma Vasilija Jakovleviča Struve, príslušníkom dynastie vynikajúcich vedcov a politikov, a z nich pravdepodobne najznámejší člen v Rusku.
Cesta III. triedy 1041 (Slovensko)
Cestu v celej dĺžke spravuje Správa ciest Bratislavského samosprávneho kraja.
Piotr Berngardovič Struve
Život
Bol jedným z prvých marxistov v Rusku. Asistoval pri stretnutiach marxistov a narodnikov, kde spoznal svojho budúceho oponenta, Vladimira Ulianova. Napísal Manifest Ruskej sociálno-demokratickej strany pracujúcich pri jej založení v roku 1898. Ešte pred rozpadom strany na boľševikov a menševikov ju Struve opustil a prešiel do Konštitučne demokratickej strany (ktorej bol aj spoluzakladateľom), propagujúcej liberálne metódy. Túto stranu reprezentoval v predrevolučnej Dume. Po ruskej revolúcii publikoval rôzne významné články o príčinách revolúcie a pridal sa k bielogvardejcom. Vo vláde Piotra Vrangeľa a Antona Denikina bol ministrom zahraničných vecí.
Nasledujúce tri desaťročia žil v Paríži, a jeho synovia získali významné posty v Ruskej pravoslávnej cirkvi v zahraničí.
Cesta III. triedy 1041 (Slovensko)
Priebeh
Cesta začína stykovou križovatkou s cestou I/61 na jej 14. kilometri pri obchode Metro pred Ivankou pri Dunaji. Pokračuje juhovýchodne smerom do obce ako Vajnorská ulica, pričom po ľavej strane míňa jazero Bagrovka a Tesco. Ulica končí križovatkou s ulicami Hurbanova a Moyzesova, pričom III/1041 pokračuje po druhej menovanej. Ďalej križuje cestu III/1048, ktorá tu začína a pokračuje ďalej do Bernolákova, kým cesta III/1041 smeruje južne po ulici Záleská a Agátová smerom na obec Zálesie. Cez celé Zálesie prechádza smerom na juh ako ulica nazvaná Malinovská. Do obce Malinovo prechádza mostom M466 ponad Malý Dunaj. Malinovom prechádza krátko ako Ivanská ulica až po križovatku s cestou II/510, kde končí.
Pôvodný most M466 ponad Malý Dunaj medzi Zálesím a Malinovom
Cesta III/1041 spájala obce Zálesie a Malinovo železobetónovým mostom s premostením dĺžky 37 metrov z roku 1963. Most sa nachádzal na ceste v kumulatívnom staničení 6,131 km. Most bol v dlhodobo zlom technickom stave, pričom po posledných skúškach zaťažiteľnosti a diagnostickom prieskume bola najprv obmedzená maximálna zaťažiteľnosť zvislým dopravným značením na 10 t a od 25. februára 2015 od 4.00 bol most pre dopravu úplne uzavretý. V lete 2015 sa začali stavebné práce na výmenu mosta za nový, ktoré trvali 25 týždňov o celkových nákladoch vyše pol milóna eur. 7. decembra 2015 bol nový most otvorený.
Přešovice
Přešovice je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 148 obyvateľov, z toho 74 mužov a 74 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,9 roka (muži 48,0 roka, ženy 45,8 roka).
Nixéville-Blercourt
Nixéville-Blercourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Koalícia radikálnej ľavice
Koalícia radikálnej ľavice, známa pod akronymom SYRIZA je ľavicová   politická strana pôsobiaca v Grécku, pôvodne založená ako koalícia ľavicových strán. Od 4. októbra 2009 je jej predsedom Alexis Tsipras.
Slovník české literární fantastiky a science fiction
Slovník české literární fantastiky a science fiction je kniha encyklopedického charakteru, ktorej autorom bol Ivan Adamovič. Knihu vydalo nakladateľstvo R3 v roku 1995.
O knihe
Knihu napísal a svojimi fotografiami zaobstaral Ivan Adamovič, úvodným slovom ju doplnil Ondřej Neff, niektoré state pripísal Jaroslav Olša, jr. Grafickú úpravu navrhol Oldřich Pošmurný. Vydalo ju v roku 1995 nakladateľstvo R3 z Prahy 1 ako svoju 60. publikáciu v náklade 3000 výtlačkov. Kniha má 352 strán, je viazaná s tmavou obálkou. Odporúčaná cena vtedy bola 190 EUR.
Náplň knihy
Na začiatku knihy je krátky úvod od vydavateľa Richarda Knota. Potom je úvodné slovo na štyri stránky od autora knihy, kde objasňuje systém radenia hesiel, svoje zdroje. Ďalší úvod napísal Ondřej Neff s dejinami SF literatúry a rozčlenil ich do šiestich kapitol (strany 11 - 23).
Hlavnou časťou knihy sú heslá o 400 spisovateľoch. Heslá sú rôzne dlhé a podrobné, obsahujú životopis a bibliografiu, malé fotografie sú včlenené do hesiel. Radenie autorov je abecedné a na konci každého hesla sú uvedené zdroje.
Ku koncu knihy je súpis autorov s neistou národnosťou, výpočet kníh so sporným zaradením, údaje o anketách a cenách. Potom je tu na troch stranách článok Jaroslava Olšu jr. o českej SF v krajanských a exilových vydaniach. Na úplnom závere knihy je obsah a tiráž.
Rudolf Slánský
Životopis
náhľad|Noviny [[Rudé právo z novembra 1948 - „Nové úkoly naší strany“]] Rudolf Slánský vo voľbách v roku 1935 získal poslanecké kreslo v Národnom zhromaždení ČSR za KSČ. V roku 1938 po okupácii Sudet odišiel kvôli svojmu židovskému pôvodu do Moskvy, kde pracoval vo vysielaní Moskovského rozhlasu pre Česko-Slovensko. Počas Slovenského národného povstania pôsobil v štábe povstalcov ako komunistický delegát. Bol jedným z hlavných tvorcov a organizátorov komunistického teroru panujúceho v Československu koncom 40. a začiatkom 50. rokov 20. storočia. Nakoniec sa sám stal jeho obeťou – v roku 1951 ho zbavili funkcií, zatkli, obvinili z organizácie protištátneho sprisahania vo vykonštruovanom procese ho odsúdili a v roku 1952 popravili. Súd ho rehabilitoval v roku 1963 a komunistická strana v roku 1968.
Príčiny politického pádu
Dôvodom prečo vtedajší prezident Gottwald obetoval svojho dlhoročného blízkeho spolupracovníka Slánského bolo viacej. Okrem nátlaku Stalina na procesy, v ktorom boli v komunistických stranách odhaľovaní vnútorní nepriatelia, to bol konflikt Slánského so Zápotockým. Ako generálny tajomník strany mal Slánský hlavne zabezpečovať chod straníckeho aparátu, zároveň však od septembra 1951 pôsobil aj ako námestník predsedu vlády (vicepremiér) vo vláde Antonína Zápotockého. Prvé vážne nezhody zistila rozviedka USA už na jar 1949. „Zápotocký sa viackrát sťažoval na neprípustné zasahovanie Slánského do záležitostí vlády a pohrozil, že podá demisiu, ak bude pokračovať to, čo je nebezpečnou duplicitou,“ napísala CIA. Zápotocký zvlášť protestoval proti Slánského zasahovaniu do riadenia národnej banky, tajnej služby a pasového úradu. Slánský fakticky rozhodoval o tom, kto môže služobne vycestovať do zahraničia, mal moc blokovať finančné prevody v národnej banke. Ovládal špeciálny politický odbor tajnej služby, ktorý svojvoľne začínal alebo zastavoval vyšetrovanie vysoko postavených predstaviteľov.
Je paradoxom, že Slánský bol informovaný o príprave politického procesu riadeného sovietskymi poradcami. Dokonca niektoré politické procesy sám inicioval. V októbri 1950 bol zatknutý krajský politický tajomník KSČ v Brne (Otto Šling) a v priebehu januára a februára 1951 boli zatknutí ďalší ôsmi významní komunistickí funkcionári. Vyšetrovatelia ŠtB, riadení sovietskymi poradcami, vytvorili koncepciu prepojeného sprisahania v KSČ, ktoré malo mať dve vetvy – českú a slovenskú. Cieľom českej vetvy malo byť odstrániť práve R. Slánského a A. Zápotockého z funkcií a izolovať K. Gottwalda. Slovenské sprisahanie, na čele s V. Clementisom, G. Husákom a L. Novomeským, malo rozvrátiť, resp. priamo rozbiť republiku oddelením Slovenska. Vo februári roku 1951 boli zatknutí aj Husák a Novomeský, avšak tí boli vtedy relatívne nízko postavení lokálni politici (na rozdiel od Clementisa). Navyše Husák bol právnik a odmietal vypovedať pod nátlakom.
Keďže medzi zatknutými osobami aj naďalej chýbali funkcionári z najvyšších pozícií v strane a v štáte, neboli sovietski poradcovia a vedenie rezortu bezpečnosti spokojní ani s takouto koncepciou vyšetrovania. Tieň podozrenia tak postupne padol na úplne najvyššie postaveného predstaviteľa straníckeho aparátu – generálneho tajomníka ÚV KSČ R. Slánského. Čoraz viac sa množili tajné vyšetrovacie protokoly (výpovede zatknutých), v ktorých sa objavovalo jeho meno. Začalo sa hovoriť o druhom centre moci, ktoré vzniklo v ústrednom sekretariáte strany a ktoré bolo pod jeho vedením. R. Slánský postupne strácal dôveru strany a 6. septembra 1951 bol odvolaný z najvyššej straníckej funkcie. Pokyn k jeho prípadnému zatknutiu však mal prísť od samotného J. V. Stalina. 23. novembra 1951 v neskorých večerných hodinách bol zatknutý v Zápotockého vile a odovzdaný do ruzynskej väznice. Dožadoval sa stretnutia s Gottwaldom, ale nebolo mu umožnené. To bol začiatok Slánského politického pádu, ktorý po procese skončil jeho popravou.
Proces
Po mesiacoch fyzického nátlaku a nekonečných výsluchov sa obžalovaní prvýkrát zišli pred Štátnym súdom, ktorého pojednávanie sa konalo v hlavnej pražskej súdnej sieni na Pankráci. Súd sa konal od 20. do 27. novembra 1952, teda rok po zatknutí Slánského. Boli obvinení zo špionáže, trockizmu, titoizmu, sprisahania proti republike a záškodníctva a opísaní ako nepriatelia československého ľudu a sionistickí, buržoázno-nacionalistickí zradcovia. Jedenásť zo štrnástich obžalovaných bolo označených ako osoby židovského pôvodu. Clementis bol Slovák, Šváb a Frank Česi bez židovských koreňov. Hlavným prokurátorom bol Josef Urválek.
Vypočúvaní boli podrobovaní fyzickému a psychickému násiliu až do vynútenia priznania. Tento prístup mal za následok úplné psychické zrútenie vyšetrovaných. Počas pojednávania zaznievali z úst obžalovaných naučené a vynútené odpovede presne podľa detailne pripraveného scenára. Senát za predsedníctva JUDr. Jaroslava Nováka uznal všetkých obžalovaných vinnými. 11 ľudí bolo odsúdených na trest smrti a traja na doživotie. Rudolf Slánský, Bedřich Geminder, Ludvík Frejka, Josef Frank, Vladimír Clementis, Bedřich Reicin, Karel Šváb, Rudolf Margolius, Otto Fischl, Otto Šling a André Simone boli odsúdení na trest smrti obesením; Artur London, Vavro Hajdů a Evžen Löbl boli odsúdení na trest doživotného väzenia.
S cieľom zabezpečiť propagandistické využitie procesu bol zhotovený zvukový a filmový záznam. Vybrané časti zvukového záznamu priebežne vysielal Československý rozhlas. V marci 2018 nájdené filmové a zvukové pásky približujú atmosféru vykonštruovaného súdneho procesu.
Synkretizmus (psychológia)
Synkretizmus je globálne a nerozčlenené zachytenie celku, prvé štádium detského vnímania (Jean Piaget) alebo počiatočný stav ľudského poznania (Ernest Renan).
Zoznam kultúrnych pamiatok v okrese Dunajská Streda
thumb|Okres Dunajská Streda
V okrese Dunajská Streda sa nachádza 77 kultúrnych pamiatok. Toto je zoznam článkov so zoznamami jednotlivých kultúrnych pamiatok podľa obcí.
Postgraduálne štúdium
Postgraduálne štúdium je špecializovaná príprava absolventov vysokých škôl zameraná na rozšírenie či ziskanie nových vedeckých poznatkov.
V rokoch 1990 - 1996 bolo v zmysle slovenského vysokoškolského zákona označované doktorandské štúdium ako postgraduálne štúdium. Jeho absolventom bol udeľovaný titul Dr. pre všetky študijné odbory.
Letisko Helsinki-Vantaa
thumb|Odletová hala medzinárodného terminálu thumb|Salónik v odletovom priestore thumb|Jedna z pristávacích dráh
Letisko Helsinki-Vantaa alebo Letisko Helsinki, (IATA: HEL, ICAO: EFHK) vo Vantaa, vo Fínsku, je hlavné letisko slúžiace pre metropolitnú oblasť mesta Helsinki a celého Fínska. Nachádza sa asi 5 kilometrov z cetnra Vantaa, v oblasti Tikkurila, a asi 20 km od centra Helsínk. Bolo postavené pôvodne pre Letné olympijské hry 1952 v Helsinkách. V roku 2008 letisko obslúžilo 13 426 901 pasažierov, čo predstavuje asi 2,2% nárast oproti roku 2007. Je to štvrté najväčšie letisko v severských krajinách.
Poštovní muzeum Praha
Poštovní muzeum Praha (doslova Poštové múzeum Praha) bolo založené koncom roku 1918 a má celoštátny význam. Od roku 1976 má veľkú pobočku vo Vyššom Brode.
Poslanie múzea
Múzeum sa zaoberá štúdiom dejín a vývoja spojov na území Česka (predtým celého Česko-Slovenska). Odborne a sústavne zbiera, ošetruje a uschováva doklady o historickom vývoji poštovníctva, známkovej tvorby, telekomunikácií a rádiokomunikácií.
Dejiny
Múzeum bolo založené 18. decembra 1918, teda v rovnaký deň, kedy boli vydané prvé poštové známky Česko-Slovenska. Prvých desať rokov bolo venované zberateľskej činnosti. V roku 1928 bola otvorená prvá expozícia na prízemí Karolina, avšak tunajšie priestory patriace Karlovej univerzite boli pre múzeum nedostatočné. Podarilo sa získať nové v Holečkovej ulici na Smíchove, v časti zrušeného kláštora sv. Gabriela a od roku 1933 tu bolo sprístupnené verejnosti. Vo vojnovom období bolo niekoľko mesiacov uzavreté, v máji 1945 došlo opäť k otvoreniu. Po roku 1950 došlo k obmedzeniu niektorých expozícií s náplňou poštovníctva v prospech filatelie.
Ďalšia časť zbierok bola umiestnená do budovy zreštaurovaného opátstva Štátneho kláštora vo Vyššom Brode (bývalý cisterciánsky kláštor), kde bola v roku 1976 sprístupnená expozícia dejín poštovníctva.
V Prahe sa podarilo koncom 80. rokov 20. storočia presťahovať múzeum do zreštaurovaných priestorov Vávrova mlyna na nábreží Ludvíka Svobodu v Prahe. Vtedy bolo múzeum riadené metodicky Federálnym ministerstvom spojov, vlastné riadenie bolo v náplni Riaditeľstva pôšt Praha. V nových priestoroch bolo múzeum otvorené slávnostne v roku 1988. Po roku 1990 boli zbierky rozdelené na českú a slovenskú časť. Terajšia adresa je Poštovní muzeum, Nové mlýny 2, Praha 1.
Exponáty pre verejnosť
V múzeu môžu návštevníci vidieť stálu expozíciu poštových známok nielen z našich krajín, ale aj vzácne a zaujímavé filatelistické materiály zo zahraničia. Konajú sa tu príležitostné výstavy zamerané na určité obdobie či oblasti poštovníctva a filatelie. V budove je bádateľna, knižnica. Otvorené je denne okrem pondelka.
Spolupráca s inštitúciami
Múzeum je teraz začlenené jednak do Asociácie múzeí a galérií Českej republiky, ale i do celej rady medzinárodných inštitúcií.
Stavebná pamiatka
Budova je chránenou pamiatkou, barokovým domom zo 17. storočia, sú tu štyri salóniky s nástennými maľbami Josefa Navrátila vybavené nábytkom z polovice 19. storočia. Budova je súčasťou Pražskej pamiatkovej rezervácie UNESCO a nie je bezbariérová.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov bol hokejový turnaj organizovaný každoročne zvyčajne v apríli Medzinárodnou hokejovou federáciou.
Pôvodne se súťaži mohli zúčastňovať hráči do 19 rokov, po vzniku Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov bola veková hranica znížená na 18 rokov (od 1977). V roku 1999 bola súťaž nahradená Majstrovstvami sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov.
Ödön von Horváth
Ödön (vlastným menom Edmund Josef) von Horváth (* 9. december 1901, Sušak, Chorvátsko – † 1. jún 1938, Paríž, Francúzsko) bol rakúsky dramatik a prozaik.
Rodina
Otec, Dr. Edmund Josef von Horváth (1874 – 1950) bol úradníkom uhorského ministerstva obchodu, v roku 1909 povýšený do šľachtického stavu, matka Mária Hermína, rod. Prehnalová (1882 – 1959).
Životopis
Od roku 1908 navštevoval základnú školu v Budapešti, neskôr arcibiskupský internát „Rakoczianum“, kde bol vyučovací jazyk maďarský. V roku 1909 jeho otec dostal šľachtický titul a bol preložený do Mníchova, syna však so sebou nevzal. Vo vzdelávaní pokračoval na vyššej reálke v Bratislave, Budapešti a stredoškolské vzdelanie ukončil v r. 1919 vo Viedni. V Mníchove navštevoval prednášky z germanistiky a filozofie. V roku 1920 uverejnil svoje prvé práce. Od roku 1923 býval hlavne v Berlíne, Salzburgu a Murnau v Hornom Bavorsku.
Horváth nepatril do žiadnej politickej strany, ale sympatizoval s ľavicou. V roku 1933, po tom čo SA prehľadala jeho byt v Murnau, rozhodol sa opustiť Nemecko a presťahovať sa do Viedne. V roku 1938, v roku anšlusu Rakúska, emigroval do Paríža. Zahynul 1. júna 1938, keď naňho spadla na Champs-Elysées, v priebehu búrky, vetva stromu.
Vo svojich prácach sa zameriava na spoločensko-politické témy a kritiku malomeštiakov, v neskorších prácach sa objavujú témy vzniku fašizmu. Od 70. rokov 20. storočia jeho tvorba prežíva v Nemecku renesanciu. Na Slovensku zostáva Horváth naopak stále málo známym aj ako spisovateľ, aj ako dramatik.
Košice – mestská časť Myslava
Košice – mestská časť Myslava (iné názvy: Košice-Myslava, Myslava) je mestská časť Košíc, súčasť okresu Košice II.
Vodné toky
Cez mestskú časť preteká Myslavský potok s ľavostranným prítokom Kamenný potok.
Symboly obce
Podľa heraldického registra Slovenskej republiky sú symboly obce nasledovné:
Erb
V červenom štíte na zlatej oblej pažiti veľký strieborný obrátený lemeš a vyrastajúci, okolo striebornej palice sa vinúci zlatý vinič s dvoma striebornými strapcami hrozna. Erb Myslavy výtvarne spracoval a navrhol Mgr. Marcel Bodnár.
Vlajka
Vlajka má podobu v jednej štvrti od žrde štiepeného listu, ktorého žrďová časť je žlto – modro delená, vejúca časť pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov bieleho, červeného a žltého. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
História
Pomenovanie svedčí o tom, že prapôvodní obyvatelia boli Slováci. Názov obce Myslava má základ v slove Sláv a so zámenom my, dáva Myslav, čo je podobné ako Sobieslav, Viačeslav, resp. Myslava, Sobieslava a pod.
Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1230 (ville Mysloa), potok Myzla sa uvádza taktiež v roku 1230 (aquam Mysloa). Názvy chotárov objasňujú, ktorá lokalita k čomu slúžila (Vinice, Chmeľníky a pod). Osídlenie obce Nemcami možno predpokladať za vlády kráľa Bélu IV. (1235 – 1270), keď ich na toto územie povolal v dôsledku výrazného zníženia počtu obyvateľstva po tatárskych vpádoch. Priezviská Kelbel, Kirchner, Šolc, Müller, Korl, Klein, Širgeľ, Cirner sa zachovali až dodnes.
Nachádzali sa tu aj železiarne Maša, ktoré vznikli ako účastinná spoločnosť v roku 1848. V roku 1851 tu prevádzkovali aj vysokú pec, zlieváreň a v trojposchodovej budove i kováčske a zámočnícke dielne.
Kostol – jediná súčasná kultúrna pamiatka v Myslave, bol postavený v roku 1788 v klasicistickom slohu. Pôvodný stredoveký stál pred súčasnou farskou budovou a jeho počiatky siahajú do roku 1317.
Stavby
náhľad|Kostol svätého Bartolomeja
Kunhegyes
Kunhegyes je mesto v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe v obvode Tiszafüred.
Košice – mestská časť Myslava
Šport
V mestskej časti Myslava je herňa stolného tenisu a od septembra 2007 tu je k dispozícií futbalové ihrisko s umelou trávou.
Kunhegyes
Má rozlohu 14 894 ha a žije tu obyvateľov .
Subtropické pásmo
thumb|Subtropické pásmo thumb|Krajina v Chorvátsku
Subtropické pásmo alebo subtrópy sú oblasti so subtropickým podnebím. Subtrópy sa nachádzajú medzi oblasťami s tropickým podnebím a oblasťami s miernym podnebím. Subtrópy sa teda dajú považovať za ich prechod. Na severnej pologuli ležia subtrópy medzi 30° a 45°, na južnej pologuli ležia subtrópy medzi obratníkom Kozorožca a 40°.
Ďalej môže byť subtropické podnebie rozdelené na 4 typy: pevninské (kontinentálne), morské (maritimné), západných brehov pevnín (stredomorské) a východných brehov pevnín (monzúnové).
Konečná ulica
Konečná ulica je ulica:
Subtropické pásmo
V subtrópoch sa pestujú napr. bavlník, tabak, olivy, pomaranče či iné citrusy a vínna réva.
Stud
Stud alebo pocit hanby alebo hanba alebo pocit zahanbenia je pocit pri uvedomení si nesprávneho, zlého konania alebo nejakého iného osobného nedostatku.
Podľa Novalisa je stud pocit profanácie. S priateľstvom, láskou a pietou by sa malo zaobchádzať ako s tajomstvom. Len v ojedinelých, dôverných chvíľach by sa malo o nich hovoriť, mlčky sa o nich dorozumieť. Mnohé je príliš jemné, aby sa o tom myslelo, a ešte premnohé, aby sa o tom hovorilo.
Crevans-et-la-Chapelle-lès-Granges
Crevans-et-la-Chapelle-lès-Granges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Renwez (kantón)
Renwez je francúzsky kantón v obvode Charleville-Mézières v departemente Ardennes v regióne Champagne-Ardenne. Skladá sa z 15 obcí.
Nonsard-Lamarche
Nonsard-Lamarche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Revin (kantón)
Revin je francúzsky kantón v obvode Charleville-Mézières v departemente Ardennes v regióne Champagne-Ardenne. Skladá sa z 2 obcí.
Přibyslavice (okres Třebíč)
Přibyslavice je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 795 obyvateľov, z toho 390 mužov a 405 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 41,4 roka, ženy 41,4 roka).
Chinemys obyčajná
Opis
Karapax má oválny, klenutý. Vystupujú z neho tri kýly. Telo má sfarbené hnedo, hnedočierno až olivovo. Na hlave má výrazné žlté alebo biele prúžky. Samce sú menšie než samičky, dorastajú veľkosti 10 –, samice dorastajú 18 – . Je veľmi aktívna, často rada vylieza na breh kvôli slneniu aj prechádzke. Dožíva sa veku okolo 20 rokov. Patrí medzi stredne dobrých plavcov.
Potrava
Patrí medzi všežravcov. Dáva prednosť mäsitej potrave, ale je aj vodným rastlinám. V zajatí jej možné k potrave prikladať aj rôznu zeleninu (napr. čínsku kapustu alebo hlávkový šalát) a listy rastlín. Kŕmi sa malými rybkami, malými slimákmi, v zajatí sa naučí prijímať aj kúsky mäsa a vnútorností, ale aj granuly pre vodné korytnačky, malé hlodavce a hmyz. Kŕmna dávka v zajatí musí byť pestrá a vyvážená. Zvlášť mláďatá potrebujú dostatok esenciálnych látok. Je vhodné pridávať sépiovú kosť kvôli vápniku pre korytnačku.
Reprodukcia
Samice znášajú niekoľkokrát do roka 2 – 3 vajcia do vlhkého piesku. Dĺžka inkubácie vajec závisí na teplote, trvá asi 80 dní. Rozmnožuje sa bez ťažkostí aj v zajatí. Pri chove v zajatí je liahnutie vajíčok pomerne ľahké. Treba vhodný inkubátor a substrát. Znesené vajíčka sa musia vždy zahrabať z 2/3 do substrátu v inkubátore.
Swissmetro
thumb|Návrh siete Swissmetra z roku 2005
Swissmetro je projekt bezdotykovej magneticky uloženej vysokorýchlostnej dráhy, spočiatku na území Švajčiarska, neskôr aj Európy, na ktorej by súpravy jazdili v tuneloch zbavených vzduchu až k technicky možnej hranici vákua.
Tým by bolo možné dosiahnuť cestovnú rýchlosť vyššiu než pri dnešných pozemných rýchlodráhach, až /h, pri zachovaní jednoduchej dostupnosti staníc v centre miest. Vlakové súpravy Swissmetra by jazdili v minimálnych intervaloch 5 až 10 minút, ako pri metre.
Podzemné spojenie by malo radikálne skrátiť čas cestovania medzi centrami aglomerácií, letiskami a dopravnými uzlami. Centrá Zürichu a Ženevy by sa priblížili na niečo cez pol hodiny, vrátane zastávok v Berne a Lausanne. Dnes to diaľnicou trvá okolo 3 hodín, lietadlom podobne. Cesta zo Zurichu do Bazileja by mala trvať niečo cez 10 minút, dnes je to asi hodina.
Podzemná poloha má výhodu aj v tom, že dráhu by nebolo počuť a bolo by možné vyhnúť sa dlhodobým politickým procesom a vysokým finančným odškodneniam na zaistenie trasy. Ochrana pred hlukom a ochrana majetku, zakotvená v zákonoch, je v husto obývanom Švajčiarsku z hľadiska prevádzkovateľov dopravných systémov jedným z hlavných problémov.
V rokoch 2004 a 2005 bol na ETH Lausanne projektom Histar (High Speed Train Aerodynamic Rig) začatý výskum a testy, ktoré majú za cieľ pripraviť prvú etapu realizácie okolo roku 2020.
Technológia
Swissmetro je koncipované ako magnetická dráha vo dvojici jednosmerných tunelov, každý s priemerom iba 5 metrov. Problém odporu vzduchu by bol vyriešený technicky zvládnuteľným zriedením vzduchu v tuneloch. Tým by bola umožnená vysoká rýchlosť a nižšia spotreba energie, asi polovica oproti tradičnej železničnej dráhy.
Vozne Swissmetra by boli poháňané lineárnymi elektrickými motormi, ktoré by spolu s magnetickým nosným a riadiacim systémom zaručovali bezdotykový let na vankúši magnetického poľa rýchlosťou 500/h vo vákuu tunelov.
Sieť
Projekt predpokladá spočiatku dve hlavné linky. Spojenie východ-západ, St. Gallen–Ženeva a sever–juh, Bazilej–Bellinzona (jedna z tradičných križovatiek Európy). V druhej etape by prišli spojenia do Sionu a Churu (turizmus a rozvoj regiónov).
Ako pilotná trasa je plánované spojenie Bazilej–Zurich, s počiatočnou skúšobnou prevádzkou prvých 20 kilometrov, ktoré by mali byť realizované v roku 2020.
Eurometro
Ďalšou víziou, pokračovaním Swissmetra, je Eurometro. Cesta Bazilej-Hannover 1 a pol hodiny (dnes lietadlom 3 hodiny, InterCity Expresom 5 hodín).
Hlavne by išlo o dnes ešte zanedbávané spojenie na osi západ-východ. Priame spojenie, s cestovnou rýchlosťou okolo /h, Lyon–Mníchov by sa skrátilo na 1 hodinu 20 minút (dnes dráhou 9 a 1/2 hodiny), Lyon–Viedeň na 2 1/4 hodiny (dnes dráhou 15 hodín). Pomalšie spojenie so zastávkami vo všetkých dôležitých mestách s cestovnou rýchlosťou okolo /h by bolo Lyon–Mníchov 2 hodiny 10 minút, Lyon–Viedeň 3 1/2 hodiny.
Externé odkazy
http://swissmetro.com – portál Swissmetra
Minčol (vrch v Oravskej Magure; 1 139,3 m n. m.)
Minčol je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Zázrivá, približne severne od Dolného Kubína.
Kráľovský palác v Osle
Palác navrhol v Dánsku narodený architekt Hans Ditlev Franciscus Linstow (1787-1851) na základe rozhodnutia nórskeho parlamentu z roku 1821. Základný kameň položil nórsky kráľ v roku 1825 a stavba bola dokončená v roku 1849.
Minčol (vrch v Oravskej Magure; 1 139,3 m n. m.)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Paráč. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Námestovo a zasahuje na katastrálne územie obcí Zázrivá a Hruštín. Najbližšími sídlami sú na západe ležiace Havrania a Kozinská, miestne časti Zázrivej a východne obec Hruštín. Hrebeňom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis
Nachádza sa v hrebeni medzi Minčolom a Paráčom, nad zázrivskou osadou Havrania. Severným smerom susedí plytkým sedlom oddelená Bzinská hoľa, Príslopec , Paráč a Držatín , východne leží Feračová a Mokradská hoľa , južne dominantný menovec Minčol  a západne Hoľa  a Kozinec. Masív patrí do povodia Oravy; západné svahy odvodňuje Kozinský a Minčolský potok do Zázrivky, voda z východných častí smeruje prítokmi Hruštínky do Bielej Oravy. Hrebeňom vedie značený chodník.
Výhľady
Nesúvislý riedky porast hrebeňa a vrcholu umožňuje sčasti obmedzený kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť nielen okolité vrchy Oravskej Magury, ale aj Kysuckú vrchovinu, Malú Fatru, Tatry a malú časť Oravských Beskýd.
Búr (rieka)
náhľad|Búr pri obci Sazdice Búr je vodný tok na západnom Slovensku, na území okresu Levice. Je to pravostranný prítok Ipľa, má dĺžku 23 km.
Pramení v Podunajskej pahorkatine, v podcelku Ipeľská pahorkatina, severne od obce Brhlovce v nadmorskej výške okolo
Tečie na juh cez obce Brhlovce, Bory (tu priberá bezmenný prítok sprava), Santovku, kde priberá zľava Domanický potok a pri Malinovci tiež z ľavej strany Malinovský potok. Následne preteká cez Demandice, priberá pravostrannú Kamennú, ďalej priberá už len Hybecký potok zľava. Tečie cez obec Sazdice, južne od nej sa prudko stáča na východ a veľkým oblúkom ústi pri obci Kubáňovo do Ipľa.
Martfű
Martfű je mesto v Maďarsku v Jasovsko-veľkokumánsko-solnockej župe v obvode Szolnok.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Rýchlostná kanoistika
Rýchlostná kanoistika je vodný šport prevádzkovaný na pokojných stojatých, alebo mierne tečúcich vodách, ktorého cieľom je prejsť s loďou stanovenú vzdialenosť v čo najkratšom čase. Po prvýkrát sa rýchlostná kanoistika objavuje ako demonštračný šport na olympijských hrách v Paríži v roku 1924. Od roku 1936 je oficiálnou disciplínou hier.
Pravidlá
Pravidlá rýchlostnej kanoistiky sú v závislosti každého zväzu organizujúceho preteky. Pravidlá na Slovensku sú podobné ako v iných krajinách, líšia sa najmä v spôsobe štartu pre krátke trate: “Pripravení, vpred!„ na dlhé trate sa výzva “Pripravení„ vypúšťa, ale pri medzinárodnej účasti sa používa štartový povel ICF “Ready, set, go!„
Disciplíny
• Medzi disciplíny Slovenskej kanoistiky patria:
Disciplíny iných pretekov sú zvolené podľa organizátora pretekov.
Disciplíny Majstrovstiev SR:
Muži 19 roční a starší:
C1 C2 C4 K1 K2 K4 200m
C1 C2 C4 K1 K2 K4 500m
C1 C2 K1 K2              1000m
August Ferdinand Möbius
August Ferdinand Möbius (* 17. november 1790 – † 26. september 1868) bol nemecký matematik a teoretický astronóm. Narodil sa v meste Schulpforta v Sasku a zomrel v Lipsku.
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
C1 C2 - maratón       25,8km
August Ferdinand Möbius
Najznámejší je jeho objav tzv. möbiovej plochy (tiež Möbiova páska), dvojrozmerného povrchu bez orientácie, ktorý má iba jednu stranu pri zobrazení v trojrozmernom euklidovskom priestore. Nezávisle ju v približne rovnakom čase objavil aj Johann Benedict Listing. Möbius ako prvý predstavil homogénny súradnicový systém do projektívnej geometrie. Jeho záujmom bola tiež teória čísel a významná möbiova funkcia μ(n) a möbiov vzorec inverzie (?) sú tiež pomenované po ňom.
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
Ženy 19 ročné a staršie:
August Ferdinand Möbius
Möbius študoval u Carla Friedricha Gaussa. Bol potomkom Martina Luthera.
Dramatická postava Johann Wilhelm Möbius - výstredný vedec, ktorý sa pokúša vyhnúť vlastným vynálezom tým, že predstiera šialenstvo - v Dürrenmattovej satirickej hre  Fyzici je pomenovaná po ňom. Rovnako aj asteroid 28516 Möbius. Pocta mu je vzdaná aj v počítačovej hre Serious Sam: The Second Encounter vo forme mapy dm_mobius. Tiež hrá pivotnú úlohu v knižnej sérii Nekroskop od Briana Lumleyho.
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
C1 K1 K2                    1000m
C1 C2 K1 K2              5000m
C1 K1 K2 - maratón 25,8km
Juniori 17 - 18 roční:
K1 K2 - maratón        21,5km
C1 C2 - maratón       21,5km
Juniorky 17 - 18 ročné:
C1 K1 K2                     1000m
C1 C2 K1 K2               5000m
Kadeti 15 - 16 roční
K1 K2 - maratón        17,2km
C1 C2 - maratón       17,2km
Kadetky 15 - 16 ročné:
Solaris Urbino 10
Solaris Urbino 10 je model poľského nízkopodlažného autobusu, ktorý od roku 2002 až do roku 2018 vyrábala firma Solaris Bus & Coach.
Kanopa
thumb|250px|Kanopy v [[Egyptské múzeum v Berlíne|Egyptskom múzeu v Berlíne.]] Kanopy alebo kanopické vázy alebo kanopské vázy boli pohrebné nádoby, do ktorých sa v starovekom Egypte ukladali vnútornosti mŕtvych vyňaté pri mumifikácii.
Rocroi (kantón)
Rocroi je francúzsky kantón v obvode Charleville-Mézières v departemente Ardennes v regióne Champagne-Ardenne. Skladá sa z 14 obcí.
Río Murta
Río Murta je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa v južnej časti čile, asi 30 km juhovýchodne os stratovulkánu Cerro Hudson. Pole je tvorené viacerými troskovými kužeľmi a lávovými prúdmi prevažne bazaltového zloženia. Vek poslednej erupcie je odhadovaný na začiatok holocénu na základe rádiometrického datovania.
Kanopa
Dejiny
thumb|250px|Replika [[Tutanchamonovej kanopickej skrinky.]] Podľa nálezov sa kanopy používali od čias Starej ríše až po obdobie Ptolemaiovcov. Najstarší známy doklad uchovávania vyňatých vnútorností mumifikovaného človeka pochádza z pohrebnej výbavy kráľovnej Hatepheres I., manželky faraóna Snofrua a matky faraóna Chufua. Výbava, nájdená v jednom z objektov (ozn. G7000x) pri Chufuovej pyramíde, obsahovala skrinku so štyrmi priehradkami na uloženie orgánov. Najstaršia známa kanopa pochádza z Radžedefovho pyramídového komplexu (pol. 4. dynastie) v Abú Rawáš, najstarší známy súbor kanôp pochádza z hrobovej výbavy kráľovnej Meresanch III., manželky faraóna Rachefa (pol. 4. dynastie), nájdenej v jej mastabe (ozn. G7530-5440) na gízskom pohrebisku.
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
C1 K1 K2 - maratón  17,2km
Kanopa
Dejiny
Nádoby sa zhotovovali z rozličných materiálov vrátane alabastru, vápenca, keramiky, dreva a bronzu. Každý zo štyroch dôležitých orgánov, tj. pečeň, pľúca, žalúdok a črevá (tenké a hrubé), mal vlastnú nádobu. Ich tvar sa časom menil: počas Starej ríše mali rovný uzáver, od Prvého prechodného obdobia mal každý uzáver tvar hlavy zosnulého a až od obdobia Novej ríše, počas 18. dynastie, sa začali objavovať stvárnenia ich ochrancov – štyroch Horových synov (Amset, Hapi, Duamutef a Kebehsenuf), prípadne boli na nádoby nakreslení. Zriedkavejšie boli vrchnáky kanôp vymodelované do podoby boha Anupa.
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
Chlapci 13 - 14 roční:
C1 C2 K1                      200m
Kanopa
Dejiny
Z orgánov ponechávali Egypťania v tele iba srdce, pretože verili, že v ňom sídli duša. Oproti tomu mozog nebol považovaný za dôležitý, jedine pre tvorbu hlienu, preto ho odstraňovali cez nosné dierky. Od 12. dynastie boli kanopické vázy ukladané do skrinky v tvare rakvy, od Strednej ríše do dvojitej skrinky, v hrobke vedľa sarkofágu, aby sa zachovala celistvosť telesnej schránky mŕtveho. Egypťania predpokladali, že mŕtvy ich bude potrebovať aj na druhom svete. Telesné orgány boli vyberané z brušnej dutiny, aby sa zabránilo rozkladnému procesu mumifikovaného tela. Od 21. dynastie boli vnútornosti vďaka zdokonalenej technike mumifikácie vkladané opäť k telu do rakvy, niekedy priamo v balíčkoch do tela zosnulého. Kanopy však ostávali súčasťou pohrebného inventára ako voskové imitácie alebo plné predmety v tvare kanôp. Malé oživenie priniesla 26. dynastia, keď sa začali opäť na chvíľu používať pôvodným spôsobom.
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
C1 C2 C4 K1 K2 K4    500m
Kanopa
Dejiny
Kanopy sa našli aj pri kultových pohreboch niektorých posvätných zvierat, napr. býkov Ápidov.
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
C1 C2 K1 K2                 5000m
Kanopa
Symbolizmus
thumb|250px|Vápencové kanopické nádoby z obdobia [[Nová ríša|Novej ríše.]] Štyria nižší bohovia kanopických nádob boli zároveň aj bohmi štyroch svetových strán a ich mená sa vpisovali do jednotlivých rohov pohrebnej komory. Pôvodne sídlili na oblohe, v súhvezdí Býčie stehno boha Sutecha (dnes Veľká medvedica), alebo v Duate, kde slúžili bohyni-požieračke Ammit. Nádoby spadali aj pod ochranu štyroch bohýň, ktorých mená sa občas na nádobách vyskytujú. Kanopy, obsah a ich ochranní bohovia sú nasledujúce:
Pôvod názvu
Kanopy dostali názov po Kanópovi, legendárnom kormidelníkovi lode spartského kráľa Meneláa z Homérskych eposov. V nich sa spomína, že Kanópos zomrel na egyptskej pôde poštípaný jedovatým hadom a bol pochovaný na mieste, kde neskôr vzniklo mesto Kanopos (🇪🇬, dnešný ). Tam bol uctievaný v podobe džbánu, resp. vázy, čo bola v skutočnosti miestna forma kultu boha Usira.
Solaris Urbino 10
Model Urbino 10 nahradil pôvodný typ Urbino 9, ktorý firma Solaris vyrábala od roku 1999. Urbino 10 je dvojnápravový mestský nízkopodlažný autobus s dĺžkou, určený pre menej vyťažené linky. Na prvej bočnici sa nachádzajú troje dvere.
Revolúcie v rokoch 1848 – 1849
thumb|Rok 1848 v Paríži Revolúcie/revolúcia v rokoch 1848 – 1849 (o názvoch pozri nižšie) bola séria revolúcií proti vtedajším monarchiám vo väčšine Európy v rokoch 1848 až 1849 (vo Švajčiarsku už v roku 1847). Bola ovplyvnená liberálnymi a republikánskymi myšlienkami.
Názvy
Názvy tejto revolučnej vlny sú najmä: revolúcie v rokoch 1848 – 1849, revolúcie 1848 – 1849 , revolúcia 1848 – 49 , revolúcia 1848 – 1849 , revolúcia 1848/1849  , revolučné roky 1848 – 1849  , revolučné roky 1848/49 , revolučný rok 1848/(18)49 , revolučná vlna (rokov) 1848 – 1849 (v Európe) , revolučné hnutie (v rokoch) 1848 – 1849 , buržoázne revolúcie 1848 – 1849 , buržoázna revolúcia (v rokoch) 1848 – 1849 , európske revolúcie (v rokoch) 1848 – 1849 , jar národov , meruôsme roky , roky meruôsme , Svitajúci vek.
Trochu nepresné sú názvy: meruôsmy rok, revolúcia/revolúcie roku 1848, revolučný rok 1848, rok revolúcie, rok európskych revolúcií.
Pravopisné poznámky:
Charakteristika
Revolúcii predchádzal odpor voči poddanstvu a Metternichovi, neúroda, hladomor, hospodárska kríza, národné boje, nespokojnosť s vládnymi režimami po Viedenskom kongrese, zastaranosť feudalizmu.
Cieľom revolúcie bolo odstránenie Metternichovho absolutizmu, snahy o zmenu feudálneho systému, vyrovnanie sa s multietnickosťou s cieľom federalizácie; rozšírenie demokratických slobôd (Francúzsko, rakúska časť habsburskej monarchie), prekonanie roztrieštenosti územia a národné zjednotenie (Nemecko, Taliansko) alebo samostatnosť (Uhorsko, Slovensko).
Revolúcia vypukla vo Švajčiarsku (1847) ako aj Neapolsku a Sicílii (január 1848) a odtiaľ sa šírila po Európe. Zasiahnuté boli štáty celej Európy okrem Spojeného kráľovstva, Ruska, Holandska, Španielska a Osmanskej ríše a čiastočne Srbského kniežatstva (to samo o sebe dotknuté nebolo, ale aktívne sa zapájalo do revolúcií v habsburskej monarchii).
Slovensko
Na území Slovenska do tejto série revolúcií spadá Revolúcia v rokoch 1848 – 1849 v Rakúskom cisárstve a v rámci nej najmä Uhorská revolúcia, ktorá zahŕňa najmä Maďarskú revolúciu a Slovenské povstanie (= Slovenské dobrovoľnícke výpravy). Podrobnosti pozri v príslušných článkoch.
Solaris Urbino 10
Väčšina vozidiel bola dodaná do poľských miest (hlavne do Varšavy), ale po niekoľko kusov bolo exportovaných napríklad do Nórska, Talianska alebo Francúzska.
Na Slovensku jazdia v Bratislave (dodané v rokoch 2014 – 2015 v počte 10 ks – zväčša jazdiace na linkách: 23, 30 a 57) a v Púchove (dodané v roku 2021 v počte 3 ks pôvodom z Dornbirna dopravcu Postbus).
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
Dievčatá 13 - 14 ročné:
C1 C2 K1 K2                200m
Alexandra Dubčeka
Alexandra Dubčeka môže byť:
Rýchlostná kanoistika
Disciplíny
C1 K1 K2                       1000m