cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Obchodná akadémia (Žilina, Veľká okružná 32)
História
Rozhodujúce zmeny v histórii školy sa udiali roku 1960, keď ako 10-triedna stredná škola sa presťahovala do budovy investičnej banky na ulici Veľká okružná. Je to hlavná budova dnešnej školy. V júni 1961 bola premenovaná na Strednú ekonomickú školu v Žiline.
Gâcogne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obchodná akadémia (Žilina, Veľká okružná 32)
História
Hlavnou úlohou školy od jej reorganizácie na štvorročné štúdium bola príprava absolventov študijného odboru všeobecná ekonomika. Popri tomto odbore sa v nasledujúcich rokoch na pôde školy vystriedali viaceré študijné odbory:
Gâcogne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Obchodná akadémia (Žilina, Veľká okružná 32)
História
Škola postupne rástla a bolo treba pre ňu získať nové priestory. Najskôr roku 1967 pribudli tri priestranné triedy v prístavbe do školského dvora. Neskôr, keď sa škola rozrástla na 20 tried, sa uskutočnila prestavba vedľajšej budovy, ktorú škola získala od Drevoindustrie. Prestavba bola ukončená roku 1982.
K významným zmenám v histórii školy došlo po roku 1989. Na základe rozhodnutia Ministerstva školstva, mládeže a športu Slovenskej republiky od 1. septembra 1990 sa mení názov školy na Obchodnú akadémiu v Žiline. Nastali určité zmeny i v obsahu vyučovania – znížil sa celkový počet vyučovacích hodín v triedach, z učebného plánu vypadli niektoré predmety (politická ekonómia, branná výchova), posilnilo sa vyučovanie cudzích jazykov. Popri Obchodnej akadémii od roku 1990 do 1997 na pôde školy pôsobí i Dievčenská odborná škola – štvorročné štúdium s maturitou.
V školskom roku 1994/95 sa zavádza na škole 5-ročný študijný odbor – bankovníctvo, o ktorý je medzi študentmi veľký záujem.
Odbor bankovníctvo je od 01. 09. 2004 zrušený na základe rozhodnutia Ministerstva školstva Slovenskej republiky.
Súčasnosť
Dnes navštevuje Obchodnú akadémiu približne 540 žiakov v odbore:
Obchodná akadémia
Obchodná akadémia - bilingválne štúdium (slovensko-anglické)
Hladomor na Ukrajine
náhľad|Pokles populácie na Ukrajine a v juhozápadnom Rusku v rokoch 19291933.
Castro
Castro môže byť:
Hladomor na Ukrajine
Hladomor na Ukrajine v rokoch 19321933 (po ukrajinsky Holodomor) bol hladomor, ktorý postihol vidiek Ukrajinskej sovietskej socialistickej republiky v rámci Sovietskeho zväzu v roku 1932. Bol súčasťou hladomoru v Sovietskom zväze v rokoch 1932 – 1933, ktorý postihol viaceré poľnohospodárske oblasti krajiny (Severný Kaukaz, Povolžie, Kazachstan, južný Ural a západnú Sibír). Ukrajinský hladomor bol jedným z dôsledkov Stalinskej politiky kolektivizácie poľnohospodárstva, ktorú Stalin inicioval začiatkom 30. rokov 20. storočia s cieľom likvidácie súkromného vlastníctva poľnohospodárskej pôdy na úkor štátom kontrolovaných kolchozov v rámci prvej päťročnice a industrializácie hospodárstva.
Faktom na celej udalosti bolo to, že sa celej tragédií hladomoru dalo predísť. Stravy bolo dostatok, ale štát systematicky konfiškoval jej väčšinu pre vlastné potreby. Keď sa v roku 1932 ozvali ukrajinskí komunisti, dožadujúci sa zvýšenia výroby obilia, ktorú Stalin plnil len na 44 %, začali sa vyskytovať prvé problémy a na následky hladomoru zomierali prví ľudia.
Navyše o ľahostajnosti režimu k ľudskému utrpeniu, cenou ktorých sa uskutočňovala Stalinova politika, svedčil rad opatrení, ktoré vláda Sovietskeho zväzu v roku 1932 začala uskutočňovať. V auguste toho roku stranícki aktivisti dostali právo skonfiškovať zrno v kolchozoch a ten istý mesiac bol prijatý aj hanebný zákon, ktorý určoval trest smrti v prípade rozkrádania „socialistického majetku“. Pri zmiernení podmienok sa takéto „protištátne zločiny“ trestali 10 rokmi nútených prác v gulagoch. Aby roľníci neopúšťali svoje kolchozy a nehľadali si stravu niekde inde, keďže v novembri roku 1932 bol zavedený zákon, ktorý zakazoval roľníkom čerpať zrno, až kým nebude splnený plán štátnych zásob, bol zavedený tzv. režim vnútorných pasov.
Hladomor, ktorý sa počas roku 1932 postupne rozširoval, dosiahol svoj vrchol začiatkom roka 1933, kedy mala päťčlenná roľnícka rodina k dispozícii na konzumáciu zrna (/os.), a to do nasledujúcej úrody. V prípadoch, keď obilie nezvýšilo, roľníci jedli mačky, psov, myši, kôru, listy, ba dokonca splašky. Často sa ľudia nevyhli ani kanibalizmu. Aj napriek tomuto, stranícki aktivisti pokračovali v konfiškovaní chleba bez toho, aby brali ohľad na dôsledky hladomoru v dedinách, v ktorých obyvateľstvo postupne vymieralo.
Stalin a jeho spolupracovníci sa na všetko pozerali úplne inak:
Sovietske archívne materiály o hrozivých výsledkoch hladomoru na Ukrajine zaryto mlčia alebo sú nedostupné. Preto je zložité zistiť, koľko ľudí počas rokov 19321933 umrelo. Odhaduje sa však, na základe demografického výpočtu Ukrajincov, že to na Ukrajine mohlo byť až 36 miliónov ľudí. Boli však aj oblasti, ktoré hladomor rokov 19321933 vôbec nepostihol, najviac však utrpela Ukrajina. Jeden z faktorov prečo tomu bolo tak, pramení v prvej päťročnici, v ktorej sa píše, že „Ukrajina bude slúžiť ako kolosálne laboratórium pokusom nových foriem sociálno-ekonomickej a výrobno-technickej prestavby vidieckej ekonomiky celého Sovietskeho zväzu.“
Ukrajinský vidiek, tradičný a jeden z najrozvinutejších roľníckych regiónov krajiny sa kolektivizácii svojho majetku bránil. Preto práve na Ukrajine – tak ako nikde inde – komunistický režim uskutočňoval svoju politiku so všetkými jej hrôzostrašnými následkami rýchlejšie, než v ostatných republikách. Hladomor na Ukrajine bol pre Stalina prostriedkom oslabenia ukrajinského nacionalizmu. Je pochopiteľné, že spojenie nacionalizmu s roľníctvom neostalo bez povšimnutia sovietskeho vedenia. Stalin hovorieval, že „roľnícka otázka bola základom jadra národnej otázky... Vo svojej podstate sa národná otázka rovnala otázke roľníckej.“ Preto možno prísť k záveru, že Stalin pokladal v lepšom prípade smrť miliónov ľudí za nevyhnutnú cenu industrializácie a hladom bojoval proti všetkým nepriateľom v tejto obzvlášť neobľúbenej časti Sovietskeho zväzu akou Ukrajina vždy bola.
Informovanie o hladomore v rámci Sovietskeho zväzu bolo pokladané za podkopávanie budovania socializmu v krajine, teda kontrarevolučnú činnosť, ktorú bolo možné trestať najvyššími trestami. Niektoré zahraničné periodiká západných krajín tiež zamlčali jeho veľkolepý rozmer. Mnohí ľudia na západe totiž ťažko dokázali pochopiť, že v tom čase, keď sa v Sovietskom zväze exportovalo zrno a odmietala sa zahraničná pomoc, môže na Ukrajine dôjsť k hladomoru. Vtedajšia situácia v Sovietskom zväze tomu však nasvedčovala.
Uznanie za akt genocídy
Ukrajina sa už mnoho rokov snaží dosiahnuť uznanie hladomoru za akt genocídy Ukrajincov.
Moskva však protiargumentuje, že hladomor zasiahol nielen územia Ukrajiny, ale aj rozsiahle oblasti južného Ruska (Povolžie) a severného Kazachstanu, a že hladomor spôsobila rozsiahla kolektivizácia a konfiškácia potravín roľníkom pre urýchlenú industrializáciu. Ďalším argumentom je pre Rusko to, že toto konanie sovietskych orgánov nebolo namierené proti žiadnej konkrétnej etnickej skupine.
2022
V roku 2022 sa ku krajinám, ktoré uznali hladomor na Ukrajine za akt genocídy, pridali krajiny USA a Nemecko, ako aj Európsky parlament:
Berlaimont (kantón)
Berlaimont je francúzsky kantón v departemente Nord v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 12 obcí.
Zelené pleso (rozlišovacia stránka)
Zelené pleso môže byť:
Lanfains
Lanfains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Knižnica (rozlišovacia stránka)
Knižnica alebo zastarano knihovňa môže byť:
Knižnica môže byť aj:
IONIS Education Group
IONIS Education Group je skupina súkromných vysokých škôl vo Francúzsku. Skupina vznikla v roku 1980 a má viac ako 35 000 študentov a 100 000 absolventov (v roku 2023). V súčasnosti vzdeláva v oblastiach obchodu, IT, letectva, energetiky, dopravy, biológie, manažmentu, financií, marketingu, komunikácii a dizajnu. Členmi skupiny je 29 škôl.
Sankt Stefan am Walde
Sankt Stefan am Walde je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Rohrbach.
Žije tu 817 obyvateľov (1. 1. 2010).
Viackoľajná trať
Viackoľajná trať je železničná trať, ktorá má dve alebo viac koľají. Železničné trate môžu byť jednokoľajné, dvojkoľajné, alebo niekedy aj viackoľajné.
Na dvojkoľajných tratiach sa pravá koľaj od začiatku trate ku koncu trate čísluje číslom 2., ľavá traťová koľaj ako 1. a prostredná koľaj na trojkoľajnej trati dostáva číslo 0. V Európe sa väčšinou používa od r. 1937 pravostranná prevádzka, ale na niekoľkých tratiach napr. v Rakúsku, Nemecku sa používa ľavostranná prevádzka. V Spojenom kráľovstve a iných krajinách britského Spoločenstva národov sa používa tiež ľavostranná, podobne ako v cestnej doprave. Ľavostranná premávka sa ešte používa vo Francúzsku, Taliansku, Španielsku.
Sankt Thomas
Sankt Thomas je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Grieskirchen.
Žije tu 450 obyvateľov (31. 3. 2009).
Reuville
Reuville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bouchain (kantón)
Bouchain je francúzsky kantón v departemente Nord v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 14 obcí.
Langast
Langast je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Brambory (okres Kutná Hora)
Brambory sú obec v Česku v okrese Kutná Hora v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 108 obyvateľov, z toho 52 mužov a 56 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,8 roka (muži 44,5 roka, ženy 45,0 roka).
Langast
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bohdaneč
Bohdaneč je obec v Česku v okrese Kutná Hora v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 433 obyvateľov, z toho 215 mužov a 218 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 40,2 roka, ženy 42,1 roka).
Bourbourg (kantón)
Bourbourg je francúzsky kantón v departemente Nord v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 12 obcí.
Garchizy
Garchizy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná stanica
thumb|[[Frankfurt Hauptbahnhof|Hlavný terminál vo Frankfurte nad Mohanom]]
Železničná stanica alebo stanica môže byť:
Po dopravnej stránke umožňuje prechod z jednej koľaje na inú prostredníctvom výhybiek. Tým sa umožní vyhnutie sa vlaku inému vlaku, alebo vozidlu a takisto aj presun jednotlivých vozňov pri posune na rôzne koľaje. Vo veľkých mestách sa pre takúto činnosť (posun) vytvárajú tzv. zriaďovacie stanice. Po prepravnej stránke umožňuje v osobnej doprave zastavenie vlaku pre nástup a výstup cestujúcich na určených, upravených koľajách a nástupištiach, nakládku a vykládku batožiny, zásobovanie reštauračných, bufetových, lôžkových a ležadlových vozňov, manipuláciu pri poštových vozňoch. V nákladnej doprave je to nakládka a vykládka vozňových zásielok, kusových zásielok, zostava nákladných vlakov a ich rozraďovanie, váženie zásielok, tarovanie vozňov, v určených prechodových staniciach colné, špedičné a kontrolné výkony so zásielkami. Podľa veľkosti a rozsahu práce a výkonov sú zaradené do niekoľkých výkonnostných tried:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie vo futsale 2010
Kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie vo futsale 2010 bola kontinentálna kvalifikácia vo futsale na Majstrovstvá Ázie 2010, ktorú organizuje Ázijská futbalová konfederácia (AFC). Zúčastnilo sa jej 24 ázijských národných družstiev, ktoré súťažili o 12 miest na záverečný turnaj v 4 zónach AFC. Prebiehala od 13. októbra 2009 do 25. februára 2010.
Juhozápadná Ázia (WAFF)
Kvalifikačný turnaj prebiehal od 13.18. októbra 2009 v Dauhe, v Katare, za účasti 6 tímov. Postúpili 3 najlepšie družstvá.
Južná a Stredná Ázia (CSAFF)
Kvalifikačný turnaj prebiehal od 10.12. novembra 2009 v Hočiminovom Meste, vo Vietname, za účasti 4 tímov. Postúpili 3 najlepšie družstvá.
Východná Ázia (EAFF)
Kvalifikačný turnaj prebiehal od 24.29. novembra 2009 v Pekingu, v Číne, za účasti 7 tímov. Postúpili 3 najlepšie družstvá.
Juhovýchodná Ázia (AFF)
Kvalifikačný turnaj prebiehal od 20.25. februára 2010 v Jakarte, v Indonézii, za účasti 7 tímov. Postúpili 3 najlepšie družstvá.
Tetovo
Tetovo je piate najväčšie mesto v Severnom Macedónsku. Leží na západe krajiny na úpätí Šarskej planiny, na riečke Pena, ktorá sa v rozšírenom údolí asi 8 km východne vlieva do rieky Vardar. Hranica s Kosovom je vzdialená približne 16 km.
Tetovo je sídlom rovnomennej opčiny o rozlohe 1080 km². V roku 2002 žilo v opčine celkovo 88580 obyvateľov, z toho v samotnom meste cez 52900 obyvateľov. Viac ako polovicu z nich tvorili Albánci (28897) a približne tretinu Macedónci (18555). Ďalej tu žilo 2352 Rómov, 1878 Srbov, 587 Turkov, 156 Bosniakov a niekoľko stoviek príslušníkov ďalších národností. Najmä počet Albáncov sa počas 20. storočia prudko zvýšil.
V roku 2001 bolo Tetovo jedným z dejísk ozbrojeného konfliktu medzi Macedónskou vládou a povstalcami z proalbánskej Národnej oslobodzovacej armády. Počas konfliktu utiekli z Macedónska stovky obyvateľov Tetova.
Najvýznamnejšou pamiatkou je tzv. Maľovaná mešita, vystavaná roku 1495 a prestavaná v roku 1833, na ktorej vynikajú najmä zdobené exteriéry. Z ďalších islamských stavieb je tu zachované dervišské posvätné miesto Arabati Baba Teḱe zo 16. storočia. K videniu sú tiež ruiny tetovskej pevnosti postavené Osmanmi začiatkom 19. storočia. V Tetove je aj množstvo pravoslávnych chrámov, napr. Chrám sv. Cyrila a Metoda alebo sv. Bohorodičky.
Od roku 1994 tu pôsobí Tetovská univerzita a v roku 2001 vznikla Univerzita juhovýchodnej Európy. Mesto má dobré cestné spojenie s hlavným mestom Skopje, leží tu aj stanica trati Skopje - Tetovo - Gostivar - Kičevo (3 páry vlakov denne v roku 2009).
Ženská kvalifikácia do dvojhry na Slovak Open 2011
Ženská kvalifikácia do dvojhry na Slovak Open 2011 bola kvalifikácia o postup do hlavnej časti ženskej súťaže na Slovak Open 2011. Z celkových 32 hráčok postúpilo osem – Ukrajinky Naďa Kičenoková a Ľudmila Kičenoková, Slovenky Zuzana Luknárová a Michaela Hončová, Ruska Darija Gavrilovová, Holanďanka Michaela Hončová, Talianka Andreea-Roxana Vaideanuová a Rakúšanka Nicole Rottmannová. Najvyššie nasadenou hráčkou bola Francúzka Severine Beltramová.
Nasadené
<li> 🇺🇦 Ľudmila Kičenoková (Postup) <li> 🇺🇦 Anastasija Vasylevová (Finále) <li> 🇷🇺 Darija Gavrilovová (Postup) <li> 🇺🇦 Sofija Kovalecová (1. kolo) <li> 🇮🇹 Andreea-Roxana Vaideanuová (Postup) <li> 🇸🇮 Anja Prislanová (Finále) <li> 🇨🇿 Denisa Allertová (Finále) <li> 🇺🇦 Naďa Kičenoková (Postup) </ol>
Postupujúce
<li> 🇳🇱 Richel Hogelkampová <li> 🇮🇹 Andreea-Roxana Vaideanuová <li> 🇦🇹 Nicole Rottmannová <li> 🇸🇰 Michaela Hončová </ol>
Hoštáky (Piešťany)
Hoštáky sú ulica v Piešťanoch.
Kúpeľná osada sa spomína ako jedna zo štyroch častí Piešťan. Podľa opisu urbára hlohovského panstva z roku 1617 boli jej obyvateľmi chudobní želiari vlastniaci iba záhrady. Želiarske osady boli nazvané Hoštáky.
Ivan VI. (Rusko)
'''Ivan VI. Antonovič''' (* 12. (23. august) 1740, Petrohrad, Rusko - † 4. (15. júl) 1764, Šlisseľburg, Rusko) bol ruský imperátor v rokoch 1740 – 1741. Bol synom Anny Leopoldovny (Alžbeta Katarína Kristína Meklenburská) a vojvodu Antona Ulricha Brunšvického. Jeho matka bola neterou Anny I. a vnučkou cára Ivana V.
Imperátorom sa stal ako dvojmesačný a zosadený z trónu bol po štrnástich mesiacoch. Fakticky však nevládol, panovnícke právomoci prešli na jeho zástupcu, regenta. Pozíciu regenta najprv zastával milenec bývalej cárovnej Ernest Johann Biron, neskôr, po štátnom prevrate jeho matka Anna Leopoldovna.
V oficiálnych súdobých zdrojoch sa spomína ako Ivan III. Poradie sa totiž odvodzovalo od prvého ruského cára Ivana Hrozného. V neskoršej historiografii vznikol úzus pretrvávajúci dodnes, podľa ktorého sa poradie určuje od prvého panovníka s menom Ivan - kniežaťa Ivana I. Kalitu (podľa tohoto pravidla Ivana Hrozného označujeme ako Ivan IV. Hrozný).
Dominic Antonelli
Dominic Anthony Antonelli (* 23. august 1967, Detroit, Michigan, USA), pôvodne letec vojenského námorníctva USA, je od júla 2000 astronautom NASA. V marci 2009 absolvoval svoj prvý kozmický let raketoplánom Discovery na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). K stanici sa opäť vydal v máji 2010 pri lete STS-132 raketoplánu Atlantis. Zatiaľ strávil vo vesmíre 24 dní, 13 hodín a 58 minút.
Ivan VI. (Rusko)
Narodenie následníka
Bezdetná cárovná Anna I. (vládla v rokoch 1730 - 1740) dlho riešila problém s následníctvom trónu. Anna I. chcela odkázať trón potomkom svojho otca Ivan V. a veľmi ju znepokojovalo, že by následníctvo mohlo prejsť na potomkov Petra I. Veľkého, ktorí predstavovali druhú panovnícku líniu. Preto sa rozhodla za dediča trónu vyhlásiť vtedy ešte nenarodeného syna svojej len trinásťročnej netere Alžbety Meklenburskej (dcéru svojej sestry Kataríny Ivanovny a vnučku Ivana V.) Alžbeta prijala pravoslávnu vieru, nové meno Anna Leopoldovna a vo svojich 21 rokoch sa v roku 1739 vydala za vojvodu Antona Ulricha Brunšvického. V auguste 1740 sa vytúžený následník trónu skutočne narodil. O dva mesiace neskôr - 17. (28. októbra) 1740 - cárovná Anna I. umiera. Na smrteľnej posteli potvrdila svoje dávnejšie želanie a podpísala listiny o následníctve Ivana Antonoviča a regentstve Ernesta Birona. v závete určila ako následníka maličkého Ivana Antonoviča. V prípade jeho smrti malo následníctvo prejsť na ďalšie deti Anny Leopoldovny podľa veku. Na trón bolo dosadené dvojmesačné dieťa ako imperátor Ivan VI. Všetky panovnícke právomoci vykonával milenec zosnulej imperátorky, regent Ernest Johann Biron.
Dominic Antonelli
Mladosť
Dominic Antonelli sa pochádza z Detroitu. Po ukončení strednej školy v Fayetteville v Severnej Karolíne od roku 1985 študoval na Massachusettskom technologickom inštitúte (MIT, ), roku 1989 tu získal titul bakalára v odbore letectva a kozmonautiky.
Od roku 1991 slúžil v námorníctve ako pilot stíhacích lietadiel F/A-18C Hornet na lietadlovej lodi Nimitz. Roku 1996 sa zúčastnil leteckého hliadkovania nad južným Irakom. Roku 1997 študoval v Škole testovacích letcov USAF. Potom bol preložený do Námorného zbraňového strediska v China Lake v Kalifornii. Na štyridsaťjeden typoch lietadiel nalietal viac ako 3200 hodín.
Ivan VI. (Rusko)
Krátke panovanie
náhľad|Ivan VI. s matkou [[Anna Leopoldovna|Annou Leopoldovnou]] Už počas prvých dní vlády regenta Birona vznikli konflikty medzi ním a rodičmi malého imperátora Ivana VI. (Anna Leopoldovna a vojvoda Anton Ulrich Brunšvický). Zrodil sa prvý zo série pokusov o palácový prevrat a odstránenie regenta Birona s cieľom dosadiť na jeho miesto vojvodu brunšvického alebo jeho manželku. Аnna Leopoldovna získala na svoju stranu silného spojenca - poľného maršala grófa Christopha von Münnicha. Münnich za pomoci armády v noci 8. (19. novembra) 1740 zatkol a uväznil regenta Birona aj s jeho manželkou. Následne Birona zbavili regentstva a poslali do vyhnanstva na Sibír.
Dominic Antonelli
Astronaut
Zúčastnil sa 18. náboru astronautov NASA, uspel a 26. júla 2000 bol začlenený do oddielu astronautov NASA. V ročnom kurze všeobecnej vesmírnej prípravy získal kvalifikáciu pilota raketoplánu Space Shuttle.
Ivan VI. (Rusko)
Krátke panovanie
Novou regentkou a faktickou vládkyňou Ruského impéria sa stala matka imperátora Ivana VI., Anna Leopoldovna. Anna Leopoldovna však nebola vôbec spôsobilá spravovať krajinu a postupne odovzdala svoju moc grófovi Münnichovi, ktorého zo scény vytlačil Ostermann.
Cambrai-Est
Cambrai-Est je francúzsky kantón v departemente Nord v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 14 obcí.
Dominic Antonelli
Astronaut
thumb|left|Antonelli na svojom mieste pilota Discovery, pred štartom 15. marca 2009 Až v októbri 2007 bol zaradený vo funkcii pilota do posádky letu STS-119 plánovaného na november 2008. Do vesmíru odštartoval po niekoľkých odkladoch na palube raketoplánu Discovery 15. marca 2009. Cieľom misie bola doprava a montáž posledného solárneho panelu Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS) a výmena člena posádky ISS. Po splnení programu letu astronauti pristáli 28. marca 2009 na Floride, let trval 12 dní, 19 hodín a 30 minút.
V máji 2009 NASA zverejnila zloženie posádky letu STS-132 vtedy naplánovaného na apríl 2010. Antonelli bol opäť pilotom raketoplánu, tentoraz stroja Atlantis. Cieľom tohto letu k ISS bola doprava a inštácia ruského modulu MIM-1/MRM-1. Po splnení programu letu astronauti pristáli 26. mája 2010 na Floride, let trval 11 dní, 18 hodín a 28 minút.
Ivan VI. (Rusko)
Život vo väzení
Nová imperátorka Alžbeta I. dala okamžite po uchopení moci uväzniť Ostermanna, zosadeného Ivana VI., jeho rodičov a všetkých ich blízkych príbuzných. Rodina brunšvického vojvodu bola najprv vypovedaná z krajiny, ale než k tomu došlo, bolo vypovedanie zmenené na internáciu. Vojvoda brunšvický bol nakoniec s celou rodinou poslaný do Soloveckého kláštora na severe Ruska. Pre zlé počasie tam však nedorazili a zostali v Cholmogorách pri Archangeľsku. Malého cára od rodiny odtrhli a väznili osobitne. Dlhé putovanie, ústrky, choroby, hlad a odlúčenie sa čoskoro odrazili na zdraví Anny Leopoldovny, ktorá v roku 1746 zomrela.
Obava Alžbety I. z návratu a pomsty zosadeného panovníka si vyžiadala dovtedy nevídané opatrenia. Dieťa bolo „bezmenným väzňom“, pretože jeho meno nesmelo byť v oficiálnych hláseniach uvedené. Aby bolo utajenie ešte väčšie, premenovali ho na Grigorija. Na prelome rokov 1741 a 1742 bolo vydané naradenie imperátorky o povinnosti ľudu odovzdať všetky mince s menom Ivana Antonoviča na následné pretavenie. Neskôr bolo vydané nariadenie o zničení všetkých portrétov s vyobrazením Ivana a o výmene úradných tlačív, pasov a iných dokumentov s menom imperátora za nové.
Po neúspešnom komplote, ktorého výsledkom malo byť oslobodenie Ivana VI. a jeho znovunastolenie na ruský trón Alžbeta I. dala pätnásťročného Ivana-Grigorija previezť v roku 1756 z Cholmogôr do pevnosti Šlisseľburg pri Petrohrade. V spoločnosti niekoľkých dôstojníkov žil od tejto chvíle Ivan-Grigorij v izolovanej časti pevnosti za nedobytnými múrmi. Väzeň nesmel mať žiadne návštevy, okrem svojich strážcov nevidel žiadneho iného človeka. Jeho jediným rozptýlením boli náboženské knihy, občas hral so strážnikmi karty a kocky. Postupne však psychicky upadal, začal blúzniť, koktal a mával záchvaty zúrivosti. . Podľa dochovaných dokumentov napriek svojej izolovanosti Ivan-Grigorij poznal svoj pôvod, bol gramotný a túžil po živote v kláštore. Po smrti imperátorky Alžbety I. nechal jej nástupca Peter III. Ivanov väzenský režim ešte priostriť. Vydal inštrukcie, aby bol väzeň v prípade neposlušnosti prikovaný na reťaz a povolil aj jeho bitie. Pri akomkoľvek pokuse o oslobodenie mal byť Grigorij bez váhania zabitý. Sám imperátor Peter III. sa však zanedlho ocitol vo väzení, kde bol následne zavraždený a na trón sa dostala jeho manželka, imperátorka Katarína II. Veľká. Tá si nechala v roku 1762 Ivana predviesť a viedla s ním rozhovor. Potom potvrdila inštrukcie Petra III. a zopakovala príkaz, ktorý dala pred rokmi Alžbeta I. - v prípade choroby neposkytovať tomuto väzňovi lekársku pomoc.
Poznámka k uvádzaniu dátumov
V článku sú uvádzané dvojité zápisy dátumov udalostí spätých s územím Ruského impéria. Je to z dôvodu, že do februára 1918 platil na území Ruska juliánsky kalendár. Dátumy podľa juliánskeho kalendára sú o niekoľko dní „posunuté dozadu“ oproti dnes používanému gregoriánskemu kalendáru. Odchýlka dátumov sa s pribúdajúcimi rokmi zväčšovala (približne 1 deň za 128 rokov), preto rozdiel v historických dátumoch nemusí byť stále rovnaký. V období života Ivana VI. bol tento rozdiel 11 dní.
Nîmes (obvod)
Nîmes je obvod v departemente Gard a regióne Occitánia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 24 kantónov a 177 obcí.
Sankt Thomas am Blasenstein
Sankt Thomas am Blasenstein je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Perg.
Žije tu 916 obyvateľov (1. 1. 2010).
Ricarville
Ricarville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Langoat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratčice (okres Kutná Hora)
Bratčice je obec v Česku v okrese Kutná Hora v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 389 obyvateľov, z toho 189 mužov a 200 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 40,2 roka, ženy 45,0 roka).
Provodínské kameny (prírodná pamiatka)
Prírodná pamiatka Provodínské kameny sa nachádza asi 1,5 km severne od obce Provodín uprostred okresu Česká Lípa. Týka sa najväčšieho vrcholu Lysej skály, nazývaného Spící panna zo skupiny Provodínských kameňov.
Dôvod a rozsah ochrany
Prírodná pamiatka bola vyhlásená v kategórii ako - Štátna prírodná rezervácia 4. júla 1956 na ochranu čadičového uzla Lysej skaly a jej bezprostredného okolia (podmáčaná luka a dubovo-hrabový háj) s významným výskytom teplomilnej kveteny. Stalo sa tak výnosom Ministerstva kultúry č.17.504/55. Ďalším výnosom MK ČSR č.14.200/88 z 29. novembra 1988 bola potvrdená v rovnakej kategórii. Podľa úradného výnosu je rozloha PP 3,5 ha, podľa zamerania z roku 1995 iba 2,31 ha. Pôvodne kategorizovaná ako rezervácia je teraz vedená pri AOPK ČR ako prírodná pamiatka vo výške 352 ​​až. Pamiatku má v správe Agentúra ochrany prírody a krajiny Českej republiky, regionálne pracovisko Správa CHKO Kokořínsko - Máchův kraj. náhľad|Vyznačenie pamiatky na päte Lysej skaly
Geológia
Lysá skala je vulkanické teleso olivínického čadiča treťohorného obdobia, ktoré vystupuje v pravidelných, do stredu vejárovito naklonených päť a šesťbokých stĺpcoch, ktorého vyššie časti boli postupne odnesené zvetrávaním. Hornina obsahuje veľké množstvo cudzích uzatvorenín, predovšetkým tmavo žltozelených, spravidla silne zvetraných uzatvorenín olivínovca. Vyskytujú sa tu minerály olivín, diopsid, chrómový spinel a magnetit. V uzavreninách svoru možno nájsť zrnká granátu, ktoré boli spolu s taveninou vynesené z hlbšieho podložia.
Flóra
Na čadičovej skale sa vyskytuje skalník obyčajný (Cotoneaster integerrimus), kostrava tvrdá (Festuca pallens) a niekoľko druhov rozchodníkov. V skalných štrbinách rastie papraď sladič obyčajný (Polypodium vulgare) a v lese pri úpätí skaly rastie ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), prvosienka jarná (Primula veris) a ďalšie druhy chránených rastlín. Skaly sú zalesnené iba riedko, na úpätí sú hlavne hraby a lipy.
Fauna
Vyskytuje sa tu napríklad krkavec čierny (Corvus corax), kaňa sivá, z plazov jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis). Z bezstavovcov sa vyskytujú vzácne teplomilné druhy mäkkýšov, kobyliek a chrobákov.
Fakultná nemocnica Nitra
thumb|Nový pavilón kardiológie, neurológie a internej kliniky
Fakultná nemocnica Nitra je nemocnica sídliaca v meste Nitra, v mestskej časti Staré Mesto, miestnej časti Kalvária na adrese Špitálska 6. Je univerzitnou nemocnicou pre študentov katedry ošetrovateľstva Fakulty sociálnych vied a zdravotníctva Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre.
Od roku 2021 je riaditeľ Marian Korytiak.
Nový pavilón
Je to najmodernejší pavilón v nemocnici, otvorený bol 5. novembra 2011 a bol vybudovaný s pomocou financií z Kohézneho fondu. Nachádza sa tu 201 lôžok a sídlia tu:
Dejiny
2. júla 2021 minister Vladimír Lengvarský za riaditeĺa nemocnice vymenoval Mariana Korytiaka. Za éry predošlého riaditeľa, Milana Dubaja, 12 z 18 traumatológov a 22 ostatných zamestnancov kliniky podalo výpovede. Po vymenovaní nového riaditeľa ich stiahli.
Trpasličia eliptická galaxia
Trpasličia eliptická galaxia (dEs) sú eliptické galaxie, ktoré sú oveľa menšie ako ostatné. Ich označenie je dE, sú dosť časté v skupinách galaxií a klasteroch a väčšinou sú sprievodcami iných galaxií.
Juraj Rusnák
Juraj Rusnák môže byť:
Trpasličia eliptická galaxia
Príklady
Jedným z najbližších eliptických trpaslíkov je galaxia M110 (tiež známa ako NGC205), ktorá je satelitom galaxie Andromeda. Bola objavená francúzskym lovcom komét Charlesom Messierom v roku 1773. Až do roku 1944 to bola jediná známa trpasličia eliptická galaxia, kedy Walter Baade potvrdil NGC 147 a NGC 185 ako členov Miestnej skupiny galaxií tým, že ich oddelil od jednotlivých hviezd. Odvtedy neboli v galaxie Andromeda objavené žiadne ďalšie galaxie dEs. V roku 1950 boli tieto galaxie objavené aj v Kope galaxií Panna a Kope galaxií Formax.
Porovnanie s veľkými eliptickými galaxiami
Trpasličie eliptické galaxie majú modrú Absolútnu hviezdna veľkosť v rozsahu -18 mag < M < -14 mag, ktorá je slabšia ako pri veľkých eliptických galaxiách. Zatiaľ čo povrchový jas veľkých eliptických galaxií je dobre popísaný v Hubblovej schéme, dEs majú exponenciálne klesajúci povrchový jas.
Dve hypotézy pôvodu
Trpasličie eliptické galaxie môžu byť prvotnými objektami. Podľa v súčasnosti preferovanej teórie Modelu Lambda-CDM, malé objekty (skladajúce sa z temnej hmoty a plynu) sú prvé, ktoré sa formujú. Kvôli ich vzájomnej gravitačnej príťažlivosti sa niektoré objekty zrazia a spoja, čím vytvoria viac masívnejšie objekty. Nasledujúce ďalšie zrážky vedú k vytvoreniu ešte masívnejších objektov. Tento proces splynutia sa v galaxiách deje aj dnes a nazýva sa "hierarchické splývanie". Ak je táto hypotéza správna, tak trpasličie galaxie môžu budovať časti dnešných obrovských galaxií.
Alternatívna hypotéza hovorí, že dEs môžu byť pozostatkami špirálových galaxií, ktoré mali malé množstvo objektov, a získali zaguľatený tvar kvôli opakovaným gravitačným interakciám s obrovskými galaxiami vo vnútri kopy galaxií. Tento proces zmeny morfológie galaxie interakciou sa nazýva "galaktické týranie". Evidencia pre túto novšiu hypotézu boli objavené na hviezdnych diskoch a špirálových ramenách špirálových galaxií. Podľa tejto hypotézy sú disky a ramená upravenou verziou pôvodných hviezdnych diskov a ramien. Podobne, malé zvyšky diskov a ramien sa nachádzajú v "týraných" dEs.
Sankt Ulrich bei Steyr
Sankt Ulrich bei Steyr je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Steyr-vidiek.
Žije tu 3 049 obyvateľov (1. 1. 2010).
Bádgís
Bádgís (iný prepis: Bádghís) je jedna z provincií v Afganistane. Leží na severozápade krajiny, medzi riekami Murgab a Harirud. Má rozlohu 20 591 km² a 301 000 obyvateľov. Hlavné mesto provincie je Kala-i-naw (Qala-i-Naw).
Jej arabský názov بادغیس Bádchiz znamená - "kde vetry nastávaju" alebo "domov vetrov". Provincia má zmiešané obyvateľstvo tvoria ju Turkménci, Uzbeci, Tadžici, Paštúni a Ajmáci.
Separatizmus
Separatizmus vyjadruje odlúčenie menšej časti od celku, alebo uznanie autonómnych práv národnostnej menšiny v štáte.
Príklady separatizmu
V 19. storočí sa Slovenský národ v Uhorsku, pokúšal získať národné práva: vlastný jazyk, vlastnú vlajku... Keď im boli tieto práva odoprené uhorským snemom, dohodli sa slovenskí a českí významní predstavitelia oboch národov, na vytvorení spoločného štátu. Slovenský národ sa tak vlastne chcel "odtrhnúť" od Uhorska a vytvoriť vlastný štát s Českom, ide o oddelenie menšej časti celku (v tomto prípade o odtrhnutie menšinového národa) od väčšieho celku (v tomto prípade národa).
Bartholomäus Scherrenmüller
Životopis
Po štúdiu a Magister artium (1476) v Erfurte odišiel na Universität Tübingen, kde sa v roku 1492 stal profesorom medicíny. Eberhard I. z Württemberga ho poveril prekladom lekárskych textov do nemčiny.
Post-it
right|thumb|Lístok Post-it Post-it sú naliepacie lístky papiera určené na dočasné nalepenie do dokumentu alebo na akýkoľvek iný povrch. Lístky majú pozdĺž jedného okraja nanesenú vrstvu špeciálneho lepidla, ktoré umožňuje odstránenie a opätovné nalepenie lístočka. Do roku 1990 mala patent na lístočky Post-it spoločnosť 3M, odvtedy ich vyrábajú aj iné spoločnosti.
Pôvodcom vynálezu lístkov bol Arthur Fry, ktorý použil lepidlo citlivé na tlak z laboratória svojho kolegu Spencera Silvera.
Stanislav I. (Poľsko)
Stanislaw Leszczyński – Stanislav I. – Stanislaw Bogusław Leszczyński (rod Wieniawa) (* 20. október 1677, Ľvov, Ruské vojvodstvo, Koruna poľského kráľovstva – † 23. február 1766, Lunéville, Francúzsko) bol poľský kráľ a vojvoda lotrinský.
Mladosť
Bol synom Rafaela Leszczyńského, poznaňského vojvodu, a Anny Kataríny Jablonovskej, dcéry Stanislava Jána Jablonovského a Marianny Kazanovskej. Väčšiu časť vzdelania získal doma, od domácich a učiteľov povolaných zo zahraničia. Navštevoval tiež Protestantské gymnázium v Lešne. V rokoch 1695 – 1696 absolvoval cestu po Európe. Až do smrti otca, v r.1703 zotrvával zrejme v jeho tieni. Na volebnom sneme v r. 1697 pridal sa súčasne s otcom na stranu syna zomrelého kráľa, Jakuba Sobieského, ale nakoniec podporil kurfirsta saského. Nový kráľ sa mu odvďačil tým, že ho menoval kráľovským čašníkom. V r.1699 Leszczyński sa stáva Poznaňským vojvodom. Situácia sa zmenila po vypuknutí severnej vojny v 1700 a po vtrhnutí švédskeho vojska do Poľska.
Prvé
Po obsadení Varšavy švédskym vojskom v r.1704, časť poľskej šľachty uzavrela tzv. Litovskú konfederáciu a 16. februára zvrhla Augusta II. Saského z trónu. Leszczyński, ako delegát konfederácie sa zišiel v apríli so švédskym kráľom Karolom XII. v Lidzbarku. Švédsky panovník oceniac jeho konexie vo Veľkopoľsku odporučil ho ako kandidáta na trón. Leszczyński na začiatku sľúbil, že korunu prijme iba do depozitu a odovzdá ju Jakubovi Sobieskému. Sľub však nedodržal. 2. júla toho istého roku, bol narýchlo zvolaný volebný snem, za účasti asi pol tucta kastelánov a niekoľkých pánov, do švédskeho vojenského tábora pri Varšave ktorý iba formálne potvrdil voľbu nového kráľa.
Po celé 5-ročné obdobie Leszczyńského panovania trvala v Poľsku vojna proti švédskej okupácii, pri čom August II. Wettin až v r. 1706 sa zriekol poľskej koruny v prospech nového kráľa. Po porážke ruskou expedičnou armádou, pri Poltave, 8. júla 1709, Švédi opustili územie Poľska. Hneď za nimi sa vrátil August II., znovu, ako kráľ Poľský a Leszczyński, utiekol so svojimi mnohými stúpencami do Istanbulu. Tam sa snažil primäť sultána k vojne Turecka proti Rusku a Poľsku, čo sa mu nepodarilo.
Druhé
Nasledujúcich 22 rokov sa zdržiaval vo Francúzsku. V roku 1725 sa jeho dcéra Mária vydala za, o osem rokov mladšieho francúzskeho kráľa, vtedy 15-ročného Ľudovíta XV. Neskôr sa Ľudovít XV. osobne neúspešne angažoval za návrat svojho svokra na poľský trón, po smrti Augusta II. V r. 1733. Leszczyński vtedy odišiel na voľby do Varšavy, podporovaný peniazmi svojho zaťa. Jeho opätovné zvolenie za kráľa sa stalo príčinou nástupníckej vojny o poľský trón. Nasledovala vojenská intervencia Ruska, Rakúska a Saska, za ktorých podpory sa stal kráľom August III. Wettin. Leszczyńského strana sa postavila na väčší odpor iba v Gdansku, čakajúc tam na pomoc Francúzska. Prišiel však iba neveľký intervenčný oddiel o počte 2400 mužov, ktorý Rusi a Sasi rýchlo rozprášili. Gdansk sa tak vzdal a kapituloval po niekoľkomesačnom obliehaní (obliehanie trvalo od októbra 1734 do 30. júna 1735). Leszczyńského stúpenci potom uznali Augusta III. a on sám preoblečený za sedliaka utiekol do Kráľovca (teraz Kaliningrad) v Prusku. Tam sa uzavrela nová vojenská konfederácia na obranu jeho voľby. Po jej rozbití a po dohode Francúzska s Rakúskom – bol Leszczyński nútený zriecť sa koruny a vrátiť sa do Francúzska.
Lotrinsko
Zomrel vo veku 88 rokov. Bol najdlhšie žijúcim kráľom Poľska.
Cambrai-Ouest
Cambrai-Ouest je francúzsky kantón v departemente Nord v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 17 obcí.
Garchy
Garchy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gulag (1930 – 1960)
náhľad|Rozšírenie táborov na území ZSSR.
Gulag, presnejšie GULAG, je skratka počiatočných názvov (pozri nižšie) sovietskej organizácie zodpovednej za správu (hlavných) pracovných trestaneckých táborov v ZSSR, ktorá existovala v rokoch 1930 – 1960; zároveň prenesene označenie pre zariadenia (tábory) a systém pod jej správou. Do gulagov sa nedostávali len obyvatelia ZSSR, ale aj zahraniční občania, či turisti.
Podľa svedectiev život v gulagoch nebol dobre zabezpečený. Väzni a odsúdenci v týchto táboroch boli nútení pracovať 10-12 hodín denne, pravidelná strava nebola zabezpečená a nemohli dbať ani o svoje telo, hygienu a zdravie.
Zatiaľ čo väzni koncentračných táborov gulag boli deportovaní na základe individuálnych a väčšinou falošných súdnych rozhodnutí, ľudia v táboroch GUPVI boli masívne prepravovaní do táborov pre nútenú prácu, pričom ich totožnosť považovali za nepodstatnú.
Definícia Gulagu
Podľa Rady Ľudových komisárov ZSSR (rus. Совет народных комиссаров СССР) zo dňa 7. apríla 1930:
"Úlohou nápravno-pracovných táborov je ochrana spoločnosti pred sociálne zvláštnymi, nebezpečnými zločincami prostredníctvom ich izolácie spojenou so spoločensky prospešnou prácou."
Názvy
Organizácia zmenila počas svojej existencie zhruba 10-krát svoje meno, napr.:
Charakteristika systému
Pracovné trestanecké tábory existovali v cárskom Rusku už pred nástupom boľševikov k moci, ale nepomerne väčší rozmer (počtom väzňov) nadobudli až od roku 1929 s vrcholom okolo roku 1950. Veľké množstvo sovietskych občanov bolo odsúdených na nútené práce v gulagoch najmä počas vlády Josifa Stalina, ich počet neskôr počas vlády Georija Malenkova, Nikitu Chruščova a ďalších postupne klesal. V období po Stalinovej smrti (1953) do XX. zjazdu komunistickej strany bola väčšina bezdôvodne odsúdených politických väzňov z pracovných táborov prepustená. Tábory ďalej fungovali ako klasické trestanecké kolónie. Politickí väzni ako takí v krajine ďalej existovali a mnohí boli naďalej nemilosrdne prenasledovaní, masové zatýkanie a fyzická likvidácia neopodstatnene zatknutých osôb však po smrti Stalina stratila svoj brutálny charakter.
Celkovo do systému patrilo 53 táborov s tisícmi oddelení a samostatných bodov, 425 kolónii a viac než 2000 zvláštnych veliteľstiev. Dohromady tvorili asi 30 000 miest výkonu trestu, ktoré zabezpečovali prevýchovno-pracovné tábory (, známe aj pod skratkou ITL).
Princíp gulagov
Gulagy boli miestom výkonu trestu. Tomu zodpovedalo aj sociálne zloženie väzňov:
Úmrtnosť väzňov v gulagoch v rokoch 1934 – 40 bola 4 – 6-krát vyššia ako priemerná úmrtnosť v Sovietskom zväze. Podľa odhadov zomrelo v rokoch 1930 – 1953 v gulagoch asi 1,76 milióna väzňov, asi polovica z nich počas prvých 3 rokov nemeckého vpádu do krajiny. Spolu s väzňami z pracovných kolónii a zvláštnych sídel dosahuje počet obetí číslo 2 749 163, avšak viaceré zdroje toto číslo považujú za stále neúplné.
Sovietske a ruské zdroje uvádzajú nasledovné počty väzňov v gulagoch :
Na rozdiel od nacistických vyhladzovacích táborov gulag predstavoval skôr tábory, kde boli väzni nútení pracovať, avšak podmienky boli v rôznych oblastiach odlišné a niektoré pracovné tábory predstavovali skutočné tábory smrti, kde zomierala veľká časť väzňov. Vysoká úmrtnosť bola spôsobená najmä v dôsledku chorôb, často v spojení s odoprením lekárskej starostlivosti, hladu a nevhodných pracovných podmienok. Väzni v táboroch museli nezriedka pracovať až 16 hodín denne či dokonca viac s minimom stravy, bez vhodného náradia, bez skúseností a za daných podmienok s nesplniteľnými normami. Kto normu nesplnil, často nedostal svoj prídel jedla prípadne mu bol prídel zmenšený. Dozorcovia smeli s väzňami zaobchádzať svojvoľne (jedinou podmienkou bolo, aby výrazne neklesla produkcia). Často sa pracovalo v mraze bez patričného oblečenia. Vo väčšine táborov nebola úmrtnosť väzňov výrazná, tragédiou mnohých neodôvodnene odsúdených však bolo, že ako inteligencia neboli zvyknutí na namáhavú fyzickú prácu a systému táborov postupne podľahli. Hlavnou úlohou gulagu bola ťažba surovín a stavba náročných projektov, ako bol napr. Bielomorsko-baltský kanál.
Povedomie o existencii gulagov
Správy o existencii gulagov sa mimo Sovietsky zväz dostali na prelome 20. a 30. rokov 20. storočia, ale do plného povedomia sa dostali až po Stalinovej smrti, počas éry Chruščova. Všeobecne známe sa stali po vydaní diel ruského spisovateľa Alexandra Solženicina, ktorý mal s gulagom priamu skúsenosť.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1967
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1967 boli v poradí 5. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 14.19. februára 1967 v piatich fínskych mestách: Helsinki, Lappeenranta, Mikkeli, Oulu a Varkaus, za účasti 4 tímov. Fínsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1957. Titul piatykrát v rade získal.
Dolné Sasko
Dolné Sasko je druhá najväčšia spolková krajina Nemecka a štvrtá čo sa týka počtu obyvateľov. Hlavné mesto je Hannover.
Štefan Zošák
Štefan Zošák (* 3. apríl 1984, Prešov) je slovenský futbalista, ktorý momentálne hráva za slovenský klub OŠK Bešeňová.
Pochádza z Hanušoviec n/Topľou, kde aj futbalovo vyrastal. Cez pôsobenie vo Vranove nad Topľou a 1. FC Košice ešte v mladom veku prestúpil do Ružomberka. V tíme MFK Ružomberok sa stal vicemajstrom staršieho dorastu a v rovnakom drese sa v sezóne 2005/06 tešil aj z titulu majstra Slovenska a víťazstva v Slovenskom pohári. Po ôsmich sezónach v ružomberskom drese prestúpil pred sezónou 2010/11 do vtedy majstrovského tímu MŠK Žilina, odkiaľ prichádza na hosťovanie do 1. FC Tatran Prešov, za ktorý odohral v jarnej časti 10 zápasov. V žilinskom drese nastúpil na 25 zápasov a strelil 3 góly.
V roku 2013 bol na hosťovaní v tíme FC Nitra, za ktorý nastúpil v 10 zápasoch a strelil jeden gól. Pred začiatkom sezóny 2013/14 podpísal zmluvu opäť s MFK Ružomberok a to na 3 roky. Po vypršaní zmluvy v MFK Ružomberok posilnil kazašský klub Šachtar Karaganda, kde nosil dres s číslom 18.
Začiatkom roka 2018 sa stal hráčom slovenského druholigového klubu FK Poprad.
V minulosti tento stredopoliar reprezentoval Slovensko v mládežníckych kategóriách. Okrem iného sa v roku 2003 zúčastnil aj MS hráčov do 20 rokov. Nastúpil na jeden zápas, keď striedal Igora Žofčáka v osemfinále proti Brazílii.
Čáslav
Čáslav je mesto v Česku v okrese Kutná Hora v Stredočeskom kraji. 1. januára 2011 tu žilo 10150 obyvateľov, pričom priemerný vek v obci je 40,5 rokov (muži 38,7 rokov, ženy 42,2 rokov). Mesto bolo založené v roku 1264 za vlády Přemysla Otakara II.
Baglán
Baglán (iný prepis Baghlán) je jedna z provincií v Afganistane. Leží na severe krajiny. Má rozlohu 21 118 km² a 898 375 obyvateľov (2007). Hlavné mesto provincie je Pole Chomrí (Puli Chumrí). Zakladateľmi provincie Baglán boli Kušania, ktorí ju nazývali Bagolango.
Ricarville-du-Val
Ricarville-du-Val je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Arachova
thumb|Ľudová slávnosť [[Svätý Juraj|Sv. Juraja v Arachove]] Arachova, ℓ, je mesto v Grécku, v kraji západná Boiótia, blízko kraja Fokida. Žije tu okolo 4 000 ľudí. Je to tradičná grécka dedina s tradičnou kamennou pevninskou gréckou architektúrou. Je to aj turistické centrum, kvôli architektúre, tradičným rodinným tavernám a známym gréckym lyžiarskym centrom.
Geografia
Arachova sa nachádza pri pohorí Parnassos (Gkionas) a pri rieke Pleistos (Xeropotamos), 12 kilometrov od mesta Delfy, blízko mesta Amfissa.
Súčasnosť
Mesto je dnes známe svojim zimným strediskom, nachádza sa tu lyžiarske centrum, jedno z najznámejších zimných centier Grécka. Patrónom mesta je Svätý Juraj (Agios Georgios), na počesť ktorého sa tu každoročne konajú veľké oslavy. Slávnosť svätého Juraja je známa po celom Grécku, jej pôvod je ešte predkresťanský a láka množstvo turistov z rôznych končín Grécka. O tejto slávnosti existuje aj ľudová pieseň Na´imun stin Arachova na do to panyjiri (Keby som bol v Arachove a videl slávnosť). Arachovu navštevujú aj zahraniční turisti od starovekého mesta Delfy, spoznať tak tradičnú novogrécku vidiecku architektúru. Okrem tradičných kamenných domov je v meste veža s hodinami a Chrám Sv. Juraja z 19. stor., či pomník gréckemu hrdinovi Jeorjovi Karaiskakisovi. Arachovu navštívili Aristotelis Onasis, Maria Callas a Jacqueline Kennedyová-Onassisová.
Sankt Ulrich im Mühlkreis
Žije tu 650 obyvateľov (1. 1. 2010).
Langourla
Langourla je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Provodínské kameny
Provodínské kameny je podokrsok a súhrnný názov pre skupinu siedmich neovulkanických vrcholov nachádzajúcich sa severne od obce Provodín v okrese Česká Lípa. Jednotlivé vrcholy vystupujú výrazne nad okolitý terén.
Ďalšie informácie
Jednotlivé vrcholy tvorené čadičom a znelcom sú od severozápadu:
Najvyšší z kopcov, Lysá skála (tiež Spící panna), je súčasne chránený ako prírodná pamiatka Provodínské kameny. Kraví hora sa do Provodínských kameňov počíta len niekedy, hoci geomorfologicky do nej patrí jednoznačne.
Provodínské kameny ako podokrsok tvoria centrálnu časť okrsku Provodínskej pahorkatiny (podľa Jaromíra Demka VIA-1A-4), ktorý je časťou Dokeskej pahorkatiny.
náhľad|Provodínské kameny z úpätia Dlhého vrchu
Cestovný ruch
Východiskom pre návštevu Provodínských kameňov je obec Provodín a jeho miestna časť Srní u České Lípy. Autom aj vlakom (Trať 080 Česká Lípa - Bakov n. J.) sa dá dopraviť do oboch sídiel. Obe sídla spája modrý turistický chodník (Česká Lípa - Staré Splavy), v Hornom Provodíne naň nadväzuje zelený chodník (smer Hradčany) s odbočkou na Lysú skalu, pri Srní naň nadväzuje žltý chodník (smer Zahrádky). Územím tiež vedie cyklotrasa 3045. náhľad|Rázcestník v Hornom Provodíne s odbočkou k Lysej skale