cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lobárna atelektáza
Atelektáza dolného laloka
náhľad|Atelektáza pravého dolného laloka Atelektáza dolného laloka má podobný obraz vpravo i vľavo. Môže postihnúť celý lalok, no pomerne často „šetrí“ apikálny segment. Kolabovaný parenchým leží v hrudnej dutine dorzomediálne (vzadu a bližšie k strednej čiare/mediastínu). Na predozadnej snímke hrudníka sa objaví trojuholníkovité zatienenie splývajúce s tieňom bránice a mediastína, pričom je lepšie rozoznateľné vpravo ako vľavo – vpravo sa totiž nesumuje s tieňom srdca. Zásadnú úlohu tu zohráva technická kvalita rtg snímky, ktorá nesmie byť podexponovaná („mäkká“) – inak tieň atelektázy vľavo zanikne v tieni srdca. Ďalším problémom môžu byť osoby s nedostatočne vyvinutým ligamentum pulmonale; v tomto prípade kolabovaný lalok nemusí mať prakticky žiaden kontakt s bránicou a je ho ťažké z rtg snímky odlíšiť od mediastinálnej masy. Treba tiež odlíšiť výraznejší tukový vankúšik parakardiálne (pri srdci) vľavo, ktorý môže na prvý pohľad atelektázu imitovať. K zásadným príznakom atelektázy patrí vymiznutie dolnej lobárnej vetvy pľúcnej artérie a dolného lobárneho bronchu, ktoré v nej prebiehajú.
Atelektáza dolného laloka býva niekedy lepšie identifikovateľná na bočnej rtg snímke. Transparencia zadnej časti hrudníka je zreteľne znížená (čo je najlepšie vidieť na stavcoch hrudnej chrbtice, ktorých tiene sú výraznejšie v jej dolnej časti, hoci za normálnych okolností to býva naopak) a stráca sa tieň zadnej časti pravej alebo ľavej bránice. Všetky tieto prejavy sú ťažko identifikovateľné alebo miznú, ak je objem kolabovaného dolného laloka znížený veľmi výrazne. Identifikovať sa dá abnormálny priebeh priedušiek.
Atelektázu dolného laloka je niekedy ťažké až nemožné len na základe rtg snímky odlíšiť od tekutiny v pleurálnej dutine. Problematické je to najmä u pacientov snímkovaných na lôžku. Pri pochybnostiach pomôže USG alebo CT vyšetrenie. Bežná býva i kombinácia pleurálneho výpotku a atelektázy.
Kirké
thumb|200px|Kirké ponúka pohár Odyseovi, autor:[[John William Waterhouse (1849 – 1917)]] Kirké alebo Kirka alebo zastarano Kirke (starogr. Κίρκη – Kirké, ) je postavou z gréckej mytológie, dcéra boha slnka Hélia a jeho manželky oceánidy Perséis. Jej bratom bol kolchidský kráľ Aiétes. Bola to známa a mocná kúzelníčka.
Kirké žila na ostrove Aiaia na ďalekom západe, kam len zriedka zavítali ľudia. Prvýkrát pristáli na jeho brehoch Argonauti, vracajúci sa so zlatým rúnom z Kolchidy. Druhou návštevou bol Odyseus, vracajúci sa z trójskej vojny.
Jej najznámejšie kúzla sú:
Glaukos – morský boh, syn Poseidóna sa zahľadel do krásnej dievčiny Skylly. Jeho divoký vzhľad ju desil a nepomohlo ani to, že je synom najvyššieho boha mora. Nevypočula ho a utiekla pred ním. Roztúžený Glaukos preto preplával Tyrrhenské more, aby požiadal o pomoc čarodejnicu Kirké. Požiadal ju o čarovné byliny, ktoré by vzbudili lásku Skylly k nemu. Kirké ale naliehala, aby si našiel povoľnejšiu bytosť a dala mu jasne najavo, že ona sama by chcela byť jeho. Glaukos však tvrdil, že jeho láska ku Skylle sa nikdy nezmení. Kirké sa na Glauka aj na Skyllu nahnevala a hneď pripravila čarovné byliny. Prešla cez vodu do malej zátoky, všetko znečistila jedom so zhubného koreňa za hrozivého mumlania kliadieb. Keď do vody vstúpila Skylla, s hrôzou sledovala, ako sa jej zdola telo mení na psie tlamy. Glaukos keď to videl, zaplakal a utiekol od zakliatej Skylly aj pred láskou Kirké. Skylla tam zostala žiť v jaskyni a bola rovnako nebezpečná ako morská obluda Charybdis, ktorá žila v jej susedstve. Odyseovi pri plavbe okolo jej skaly sa jej podarilo utopiť šesť mužov.
Keď sa Iasón s pomocou Médei zmocnil zlatého rúna a na úteku z Kolchidy zabili Médeinho brata Apsyrta, nahnevalo to boha Dia. Za trest im určil, že ich budú prenasledovať problémy a strasti, kým sa neočistia zo zločinu tak, ako im to poradí čarodejnica Kirké, Aiétova sestra, ktorá sídli ďaleko na západe. A kým sa zo zločinu neočistia, domov sa nedostanú.
Doplávali teda k ostrovu Aiaia, kde ich na brehu privítala Kirké. Pozvala ich do domu, vstúpili však len Iasón a Médeia; ponúkla im kreslá, ale oni si sadli "na zem ku krbu ako prosebníci poškvrnení vraždou, ktorí sa prichádzajú očistiť. Nesmeli prehovoriť ani sa zmieniť o svojom previnení ". Kirké spoznala, že ich ťaží zločin vraždy. Pripravila obeť najvyššiemu Diovi, podrezala prasiatko, namáčala si ruky v jeho krvi, pálila v ohni obetný koláč a vzývala Erínye, bohyne pomsty, aby zmiernili svoj hnev. Prosila Dia o zhovievavosť.thumb|350px|Palác čarodejnice Kirké, autor:[[Wilhelm Schubert von Ehrenberg (1667)]]
Ramachandranov diagram
vpravo|náhľad|220x220bod|Pôvodné regióny z Ramachandranových výpočtov s aktualizovanými názvami regiónov a osami. vľavo|náhľad|266x266bod|Dihedrálne uhly polypeptidového reťazca, φ, ψ a ω. V tomto obrázku majú všetky tri uhly hodnotu 180°. Ramachandranov diagram je spôsob vizualizácie energeticky povolených hodnôt pre dihedrálne uhly φ a ψ (fí a psí) aminokyselín v štruktúre proteínu. Pôvodne ho vytvorili G. N. Ramachandran, C. Ramakrishnan a V. Sasisekharan v roku 1963. Na jednotlivých osách Ramachandranovho diagramu sú zobrazené dihedrálne uhly. Zvýraznené regióny potom zobrazujú hodnoty, ktoré typicky nadobúdajú dihedrálne uhly v polypeptidových reťazcoch. Tieto uhly sú preferované, pretože pri nich nedochádza k prekryvu atómov alebo inému stérickému bráneniu. V niektorých miestach naopak dochádza k tvorbe vodíkových väzieb, ktoré stabilizujú štruktúru proteínu (dochádza teda k tvorbe sekundárnych štruktúr).
Kirké
Po tomto obrade si Kirké nechala porozprávať všetko o výprave Argonautov. Médeia jej hovorila, ako Argonautom pomáhala, ako musela utiecť pred otcovými hrozbami, ale zamlčala zabitie Apsyrta. Ale Kirké všetko vedela. Bolo jej Médei ľúto, a očistila Médeu od preliatej krvi, ale odsúdila jej útek od otca a vyzvala ju, aby odišla, pretože otcov hnev ju všade dohoní. Iasón s plačúcou Médeiou odišli na loď. Na pomoc im potom prišla bohyňa Héra, ktorá požiadala boha ohňa Hefaista aj boha vetrov Aiola o pomoc, aby Argonauti domov dobre doplávali a nič sa im nestalo. Loď Argó tak preplávala bez problémov okolo skál oblúd Skylly aj Charybdy.
Ramachandranov diagram
Použitie
Ramachandranov diagram sa dá využiť dvomi rozdielnymi spôsobmi. Jedným je ukážka teoretických hodnôt, alebo konformácií, ktoré môžu nadobúdať uhly φ a ψ pre jednotlivé aminokyselinové reziduá v proteíne. Druhým je ukážka empirickej distribúcie pozorovanej v konkrétnej štruktúre (napríklad obrázok vpravo), čo je možné využiť napríklad validáciu nameraných dát. V oboch prípadoch sa zvyčajne zobrazujú i regióny preferovaných hodnôt oboch uhlov. vpravo|náhľad|200x200bod|Ramachandranov diagram generovaný z ľudského proteínu [[PCNA, trimérnej svorky DNA, ktorý obsahuje α helix i β listy (PDB 1AXC). Modré štvorčeky znázorňujú jednotlivé aminokyseliny. Regióny sú zvýraznené farebne: červenou sú preferované, hnedou povolené a žltou výnimočne povolené.]]
Preferencie aminokyselín
Dalo by sa predpokladať, že aminokyseliny s väčšími bočnými reťazcami budú mať menej voľný pohyb a teda i menší povolený región možných hodnôt v Ramachandranovom diagrame, ale bočné reťazce majú malý efekt na možné konformácie. V skutočnosti najväčší efekt má prítomnosť (alebo neprítomnosť) metylénovej skupiny (-CH2-) na Cβ pozícii. Glycín je jediná proteinogénna aminokyselina, ktorá nemá Cβ atóm a namiesto neho má vodíkový atóm, ktorý má omnoho menší van der Waalsov polomer v porovnaní s CH3, CH2 alebo CH skupinou. To je vidieť i v jeho Ramachandranovom diagrame - jeho pohyb je najmenej obmedzený zo všetkých aminokyselín a na rozdiel od ostatných nemá stranovú preferenciu. Opačný prípad platí pre aminokyselinu prolín, ktorý má päťčlenný kruh, ktorý spája Cα uhlík s kostrovým atómom N. Jeho pohyb je teda najviac obmedzený a má najmenšiu možnú kombináciu uhlov φ a ψ. Podobne, reziduum, ktoré sa v sekvencii nachádza pred prolínom (pre-prolín), má obmedzený pohyb oproti bežným prípadom.
Kirké
Ku ostrovu čarodejnice Kirké priplávala aj Odyseova loď a časť mužstva sa vypravila na prieskum ostrova. Objavili Kirkin dom, strážený začarovanými levmi a vlkmi. Muži počuli z domu spev, upozornili na seba a Kirké ich pozvala dnu. Všetci sa hrnuli dovnútra, jediný Eurylochos zostal vonku, tušil lesť. Kirké ich ponúkla začarovaným jedlom, každého švihla čarovným prútikom a premenila ich na prasatá.
Ramachandranov diagram
Preferencie aminokyselín
Ramachandranov diagram je pre proteinogénne L -aminokyseliny asymetrický práve kvôli prítomnosti Cβ atómu. Tento atóm nepovoľuje niektoré konformácie a výrazne obmedzuje pohyb a natočenie väzieb na Cα atóme. Práve kvôli tejto asymetrii vzniká silná preferencia pravotočivých helixov (ľavotočivé helixy sú naopak preferované D -aminokyselinami).
Nedávne aktualizácie
Prvý Ramachandranov diagram bol spočítaný tesne po tom, čo bola určená prvá štruktúra na atómovom rozlíšení (myoglobín v roku 1960 ), aj keď jeho závery boli robené na malomolekulovej kryštalografii krátkych peptidov. Teraz, desiatky rokov potom, existujú desaťtisíce proteínových štruktúr s vysokým rozlíšením určené pomocou röntgenovej kryštalografie a nahrané do Protein Data Bank (PDB). Mnohé štúdie využili tieto dáta na určenie presnejších diagramov (napr. Morris a kol. 1992; Kleywegt & Jones 1996; Hooft a kol. 1997; Hovmöller a kol. 2002; Lovell a kol. 2003; Anderson a kol. 2005;  Ting a kol. 2010 ).
Štyri obrázky v galérii vyššie zobrazujú dáta z veľkej sady štruktúr s vysokým rozlíšením. Sú v nich zvýraznené preferované a povolené konformačné regióny, konkrétne pre všeobecný prípad (okrem Gly, Pro a pre-Pro), pre glycín, pre prolín a pre pre-Pro (aminokyselinu pred prolínom v polypeptidovom reťazci). Jednotlivé regióny sú označené bežne používaným označením:
Podobne sú tieto regióny popísané ABEGO systémom, kde každé písmeno názvu označuje jeden motív: α (a 310) helix (A), pravotočivé β listy (B), ľavotočivé β listy (E), ľavotočivý α helix (G) a nakoniec bežne nezobraziteľné cis-peptidové väzby (O), ktoré sa občas vyskytujú u prolínu. Tento systém sa niekedy využíva na klasifikáciu motívov, ale častejšie na dizajnovanie proteínov.
Aj keď Ramachandranov diagram bol učebnicovým príkladom na vysvetlenie štruktúrneho správania peptidovej väzby, podrobné skúmanie správania peptidov v každom regióne Ramachandranovho diagramu prebehlo až prednedávnom (2017).
Oddelenie Molekulárnej Biofyziky na Indickom vedeckom inštitúte oslávilo 50 rokov Ramachandranovho diagramu zorganizovaním Medzinárovnej konferencie biomolekulárnych foriem a funkcií v termíne 8. – 11. január 2013.
Podobné nástroje
Podobným spôsobom je možné zobraziť dihedrálne uhly polysacharidov (napr. pomocou nástroja CARP).
Kirké
Eurylochos utekal na loď a opísal udalosť Odyseovi a ten sa hneď ozbrojil a vyrazil do domu. Cestou ho zastavil boh Hermes, aby ho varoval a pomohol mu. Daroval mu čarovnú bylinu a poradil, aby na Kirké vytasil meč akoby ju chcel zabiť. Stalo sa tak, Kerké sa vydesila, že na Odysea jej kúzla neúčinkujú a sľúbila, že mu neublíži. Odyseus si to nechal odprisahať, až potom s ňou hodoval a vyjednával o oslobodenie svojich mužov. Kirké kúzlo zrušila a všetci muži sa radovali.thumb|300px|Odyseus vytasil meč na Kirké, červenofigúrový [[krátér, cca 440 pred Kr. ]]
Odyseus a jeho družina zostali na ostrove celý rok, jedli, pili a veselili sa. Potom sa začali chystať k odchodu na ďalšiu cestu. Kirké im v tom nebránila, ale len pod podmienkou, že Odyseus vstúpi do podsvetia k veštcovi Teiresiovi o radu. Všetci vrátane Odysea mali z cieľa tej cesty veľké obavy. Našli miesto, kadiaľ sa vchádzalo do podsvetia a videli tam mnoho duší zomrelých, prehovoriť však mohli najprv s veštcom. Ten Odysea varoval pred nástrahami budúcej cesty a strasťami, ktoré čakajú na neho po návrate na rodný ostrov k svojej žene Penelope a synovi Télemachovi. Odyseus hovoril s dušou svojej matky i s dušami padlých bojovníkov z trójskej vojny. Po všetkých týchto rozhovoroch sa za priaznivého vetra rýchlo vrátili na ostrov čarodejnice Kirké. Prebrali potom ich ďalšiu cestu, Kirké ho varovala pred spevom Sirén, pred Skyllou a Charybdou aj pred ostrovom, kde sa pasú héliové stáda, ktorých sa nesmú ani dotknúť. Až potom sa môžu šťastne vrátiť domov.
Po odchode Odyseovej výpravy porodila Kirké jeho syna Télegona. Keď dospel, vypravil sa hľadať svojho otca, dostal sa až na ostrov Ithaku a tam v bojoch Odysea nešťastnou náhodou zabil a až potom zistil kto to bol. Jeho telo potom odviezol na ostrov svojej matky Kirké a tam ho s úctou pochoval.
Odraz v umení
Postava čarodejnice Kirké, známe zo starých mýtov o Argonautoch a z Homérej Odysei, bola mnohokrát námetom diel starovekých i novovekých básnikov, dramatikov a výtvarníkov. Maliari ju najčastejšie zobrazovali s Odyseom.
Londýnsky dohovor (1884)
náhľad|236x236bod|Podpisovatelia Londýnskej zmluvy z roku 1884 Londýnsky dohovor z roku 1884 (ang. Treaty of London, afr. Londen Konvensie), (alebo úradne A Convention Between Her Majesty the Queen of the United Kingdom of Great Britain and Ireland and the South African Republic, v preklade Dohovor medzi jej veličenstvom, kráľovnou Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Írska a Juhoafrickou republikou) je zmluva, ktorá bola podpísaná 27. februára 1884 medzi Spojeným kráľovstvom a Transvaalskou republikou (neskôr Juhoafrická republika). Londýnsky dohovor nahradil Pretóriansky dohovor z roku 1881, ktorým sa skončila Prvá búrska vojna.
Obsah zmluvy
Londýnska zmluva bola podpísaná najmä kvôli zlepšeniu vzťahov medzi Spojeným kráľovstvom a Transvaalskou republikou, teda presne ako aj Pretóriansky dohovor. Londýnsky dohovor okrem toho obsahoval dohodu o tom, že:
Podpisovatelia zmluva
Podpisovateľmi zmluvy boli:
Vémars
Vémars je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francarville
Francarville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Igor Grexa
Životopis
Veľvyslanec Igor Grexa bol významným dlhoročným slovenským diplomatom. Po maturite na Gymnáziu v Banskej Štiavnici v roku 1976 pokračoval štúdiom medzinárodného práva na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov (MGIMO). Po absolvovaní fakulty medzinárodného práva MGIMO a získania titulu JUDr. na Právnickej fakulte UK Bratislava sa v roku 1982 stal zamestnancom Federálneho ministerstva zahraničných vecí ČSSR. Svoju diplomatickú kariéru začínal v Paríži ako vedúci konzulárneho oddelenia. V tejto funkcii pôsobil počas Nežnej revolúcie v roku 1989, aj v čase vzniku samostatnej Slovenskej republiky v roku 1993 až do roku 1995. Potom sa stal generálnym riaditeľom Sekcie medzinárodnoprávnej a konzulárnej a riaditeľom medzinárodnoprávneho odboru na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí SR (MZVEZ). Pôsobil taktiež na Stálej misii SR pri Rade Európy v Štrasburgu a na čele odboru analýz a plánovania MZVEZ.
Bol členom Komisie pre ľudské práva OSN v Ženeve a veľvyslanec a stály delegát Slovenska pri UNESCO v Paríži. Od októbra 2002 bol poverený vedením Sekcie medzinárodnoprávnej a konzulárnej MZVEZ.
Titulná stránka
Titulná stránka môže byť:
Igor Grexa
Životopis
Bol delegátom SR na viacerých medzinárodných rokovaniach a konferenciách, vrátane prác Dunajskej komisie, okrem iného aj v zložitom období po dobudovaní vodného diela Gabčíkovo:
Svoje komentáre v slovenčine publikoval v denníku Pravda. Ovládal jazyky francúzsky, anglický, ruský, nemecký. Podporoval však najmä francúzsko-slovenské vzťahy a Spolok študentov francúzštiny.
Európska liga vo volejbale mužov 2007
Final four v Portimão
Portimão
Eugen Guzikiewicz
Eugen Guzikiewicz (* 22. máj 1907, Košice† 18. august 1954) bol slovenský pedagóg a politik Hlinkovej slovenskej ľudovej strany.
Životopis
Po absolvovaní košického gymnázia a zložení učiteľskej skúšky začal učiť. Pôsobil na viacerých školách, v obci Huty, Liptovský Trnovec a v Liptovskom Sv. Mikuláši, kde bol aj správcom miestnej ľudovej školy. Politicky sa aktivizoval v Hlinkovej slovenskej ľudovej strane, ktorej členom bol od roku 1925. Podieľal sa na založení viacerých miestnych organizácií strany na Hornom Liptove. V rokoch 19381945 bol predsedom okresnej organizácie strany v Liptovskom Sv. Mikuláši. Počas tzv. Homolovho puču bol v marci 1939 zadržaný a internovaný do českého väzenia. 20. novembra 1941 bol kooptovaný za poslanca Snemu Slovenskej republiky. V tomto období sa uvádza už nie ako učiteľ, ale továrnik, pretože v tom istom roku arizoval liptovskomikulášsku fabriku na výrobu remeňov Pazerini. Pôsobil tiež ako okresný predseda Hlinkovej gardy v Liptovskom Sv. Mikuláši. Mandát si podržal do konca existencie Slovenského štátu. Po roku 1945 súdený v rámci tzv. retribučného súdnictva.
Okrem politickej činnosti pôsobil vo vedení Klubu slovenských turistov a lyžiarov. Taktiež organizoval hnutie katolíckej mládeže a bol náčelníkom a starostom Orla.
Vít Koziak
Vít Koziak (* 11. jún 1974, Michalovce ) je slovenský diplomat, bývalý mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenskej republiky v Kanade.
Štúdium
V rokoch 19921997 absolvoval magisterské štúdium v odbore história – anglický jazyk a literatúra na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a v rokoch 19971999 dvojročné postgraduálne štúdium na Inštitúte medzinárodných vzťahov pri Katedre medzinárodného práva a medzinárodných vzťahov Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Postgraduálne študoval tiež na Centre d’études européennes de l’Institut international d’administration publique v Štrasburgu (2001) a na University of Oxford (20012002).
Profesijná kariéra
V rokoch 19992003 pracoval na Odbore západnej Európy a severnej Ameriky Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky (MZV SR). Od júla 2003 do augusta 2007 bol tretím tajomníkom veľvyslanectva SR v Paríži, kde boli jeho primárnou oblasťou záujmu európske záležitosti.
V rokoch 20072009 pôsobil na MZV SR ako tajomník Sekcie medzinárodných organizácii a rozvojovej pomoci, ktorá bola v roku 2008 pretransformovaná na Sekciu globálnych výziev, ľudských práv, Organizácie Spojených národov a ostatných medzinárodných organizácií. Od júla 2009 do júla 2013 zastával funkciu prvého tajomníka veľvyslanectva SR vo Washingtone, kde sa venoval primárne ekonomickej diplomacii a americko-slovenským obchodným vzťahom.
Od augusta 2013 do augusta 2018 pôsobil v Kancelárii prezidenta SR Andreja Kisku, kde zastával funkciu zástupcu riaditeľa (august 2013jún 2015) a riaditeľa Odboru zahraničnej politiky (júl 2015august 2018, v období júla až septembra 2014 úradujúci riaditeľ odboru). 5. septembra 2018 nastúpil do funkcie mimoriadneho a splnomocneného veľvyslanca SR v Kanade. Vo funkcii skončil 1. júna 2023, kedy ho vo funkcii vymenila Viera Grigová.
Jeleň
Jelene môže byť slovenský názov taxónu:
Plesy Bratislavského umeleckého spolku
Plesy Bratislavského umeleckého spolku boli reprezentačné plesy rôznych spolkov a záujmových organizácii, ktoré sa konali v medzivojnovom období v Bratislave. Výnimkou nebol ani Bratislavský umelecký spolok, ktorý od roku 1921 až do roku 1929 každoročne taktiež jeden usporadúval.
Prvý z plesov sa konal z noci 26. na 27. februára 1921 v Redute.
Priestory
Všetky plesy Bratislavského umeleckého spolku sa konali v bratislavskej Redute (dnešnej Slovenskej filharmónii). Plesy sa organizovali hlavne vo Veľkej sále, no zopár z akcií sa konalo aj v Malej sále. O výzore interiéru Reduty počas plesov nebolo zachovaných veľa informácii, no téma plesu bola vždy odzrkadlená na výzore sály a jej dekoráciách. Prvý ples v roku 1921, ktorý niesol názov Narrenschiff (Loď bláznov) bol veľmi kontroverzný, kedže organizátori boli obvinení z krádeže rekvizít patriacich Komisariátu pre ochranu pamiatok. O dekoráciu tohto plesu sa staral umelec Ján Ladvenica. Najviac informácii sa zachovalo o plese nesúcom názov Sahara, ktorý sa konal v obidvoch sálach Reduty. Sály boli dekorované exotickým "tradične africkým" charakterom. Pri vchodoch stáli sochy sfíng a na strope veľkej sály sa vyskytovalo dielo pána Jánosku- africká hviezdna obloha. Koberce poskytla pre plesy firma Fornheim.
Súkromne spolkové plesy
Koncept súkromných spolkových plesov vznikol kvôli nízkemu zisku. Plesy mali síce veľké obraty, no zisk takmer žiadny, preto sa organizátori sa obrátili na magistrát kvôli zníženiu tzv. dane zo zábavy. Svoju prosbu opodstatňovali tým, že sa slávnosťami snažia o zblíženie ľudí a takisto podporujú miestnych podnikateľov ako napríklad kaderníkov, tlačiarov, či obchodníkov s módnym tovarom. Spolok s prosbami nepochodil a tak sa v roku 1926 rozhodol plesy sprístupniť iba jeho členom so vstupným 10 kč. Tento krok sa vyplatil a náborom si Bratislavský umelecký spolok získal mnohých nových členov.
Propagácia udalosti
Náklady na reklamu a propagáciu patrili medzi najväčšie položky. Na propagáciu slúžili aj reklamné filmy, či kinoreklamy. Kinoreklama jedného z plesov sa v roku 1927 dostala aj do kín a zožala medzi ľuďmi úspech. Ples Sahara, o ktorom sa zachovalo najviac informácii, promoval spolok prostredníctvom svojich členov aj v Trnave, Šamoríne, Sv. Jure, Pezinku, Nitre a Komárne a na Hviezdoslavovom námestí stála dokonca dva týždne reklama v tvare sfingy.
Plagáty
Plagáty pre plesy bratislavských umeleckých spolkov vytváral Teodor Jánoska.
Zmienky sú z rokov 1923-25 a 1927 a 1929.
Plesové noviny
Plesové noviny obsahovali karikatúry členov spolku a práve tento exemplár sa zachoval dodnes.
Plesové zástavy
Plesové zástavy zhotovoval Gustáv Schäffer.
Hudobný doprovod
Na prvom plese (Narrenschiff) hrala kapela Stippanitz a tri tzv “šramelovky" (Schrammelkapellen). Schrammelmusik je sumárny názov pre rôzne formy viedenskej inštrumentálnej hudby. Sú pomenované po Johannovi Schrammelovi, ktorý v druhej polovici 19. storočia založil zábavné kvarteto v úplne novom nástrojovom obsadení (husle, gitara, kontrabas, po prípade klarinet alebo akordeón). Repertoár bol najčastejšie zložený z valčíkov, pochodov, poliek alebo inštrumentalizovanej ľudovej hudby. Schrammelkapelle (alebo inak “šramelovka”) bola zložená najmenej z troch členov, najčastejšie však zo štyroch (Schrammelkvartet). Tieto kapely účinkovali najmä vo vinohradníckych podnikoch vo Viedni, kde tento štýl hudby vznikol. Najmä vďaka blízkosti rakúskej metropoly a aj tomu, že Bratislava bola považovaná za vinohradnícke mesto s množstvom vinohradníckych podnikov, sa tešili šramelovky značnej popularite aj tu.
Na plesoch účinkovali okrem “šrameloviek” aj rómske kapely. Rómske kapely tvorili základ zábavnej hudby pred Prvou svetovou vojnou a počas medzivojnového obdobia v Bratislave. Ich repertoár tvorili najmä ľudové skladby a tance, obohatené o menšie koncertné skladby, napríklad výňatky zo známych opier a operiet, alebo iné, rytmicky efektné skladby, ktoré v tomto nástrojovom obsadení vyzneli nevšedne a pôsobivo. Po Prvej svetovej vojne, s nástupom nových hudobných žánrov a tancov (jazz, swing atď.), sa upravil aj repertoár a nástrojové obsadenie kapiel, kedy sa súbory rozširovali o nové hudobné nástroje, napríklad saxofón. Na plesoch Bratislavského umeleckého spolku sa objavili rómske kapely pod vedením primášov Bugu, Sarköziho, Pihíka či Vizváryho. Tieto zoskupenia hrávali nielen na plesoch, ale najmä v kaviarňach a iných Bratislavských podnikoch (napríklad kapela Jožka Pihíka hrávala toho času v “Centrálnej kaviarni” alebo kapela Michala Bugu vo vtedajšej kaviarni “Stahl” na Hviezdoslavovom námestí).
V súvislosti s plesmi Bratislavského umeleckého spolku sa spomínajú aj vojenské a iné kapely, napríklad Stipanitz a Winkler, pričom Winklerova bývala vždy najdrahšia.
Spoločenské odievanie
Bratislavské odvetvie módy sa v dvadsiatych rokoch nevyhla celosvetovej módnej revolúcie. Pokrokom vedy a techniky sa zmenil odevný priemysel. Využívanie látkovej nálože a spracovanie luxusných materiálov sa odevný priemysel posunul o niekoľko priečok ďalej. S technologickým posunom sa vyvíjala aj schopnosť obliekania náležite od spoločenskej udalosti a estetického alebo luxusného vnímania.
V dvadsiatych rokoch, takzvane Prvorepubliková móda, sa ženská móda začala strácať v neforemných šatách s krátkymi pásmi. Po Prvej svetovej vojne sa korzety z dámskeho šatstva úplne vytratili a vďaka Coco Chanel začali prenikať prvky z mužskej módy, napríklad kravaty, saká, cylindre či monokle. Z technologického hľadiska sa ženský formálny odev sa skladal z šiat, ktoré boli skrátene po kolená, pás bol znížený a obvod spodnej šírky rozšírený. Tradičné šperkové súpravy nahradila bižutéria, napríklad dlhé náhrdelníky zo sklenených korálkov.
William Hay Macnaghten
Sir William Hay Macnaghten, '''1. baronet''' (* 24. august 1793, Kalkata, India – † 23. december 1841, Kábul, Afganistan) bol britský diplomat. Ako veľvyslanec v Indii zohral kľúčovú úlohu v prvej britsko-afgánskej vojne.
Bol druhým synom Sira Francisa Macnaghtena, sudcu najvyšších súdov v Madrase a Kalkate, pričom vzdelanie získal v Charterhouse. Do Madrasu odišiel ako kadet v roku 1809, no v roku 1816 sa pridal k Bengálskej štátnej službe. Tu ukázal svoj talent na cudzie jazyky, pričom vydal niekoľko dohôd týkajúcich sa hinduistických a islamských zákonov. Jeho politická kariéra začala v roku 1830, kedy zastával pozíciu tajomníka Lorda Williama Bentincka, pričom sa v roku 1837 stal jedným z najdôvernejších poradcov guvernéra generála Lorda Aucklanda. Guvernér podporoval muža menom Šáh Šudžá (Šudžáulmulka), bývalého afganského emira z dynastie Durrán, ktorý mal nahradiť Dósta Muhammada Chána ako vládnuci emir Kábulu.
Papajova Kykula
Papajova Kykula je vrch v pohorí Javorníky. Leží nad obcou Makov, približne juhozápadne od mesta Turzovka.
Opis
Papajova Kykula je súčasťou bočného hrebeňa, ktorý vybieha severným smerom z masívu Čemerky a následne sa stáča na východ k vrchu Kykula. Severným smerom sa nachádza Oselná, západným Lemešná , Solisko a Hričovec , južným Čemerka , Hluché  a Chrasťové  a východným je sedlom oddelená Kykula a Čerenka. Masív patrí do povodia Kysuce, ktoré je čiastkovým povodím Váhu. Na vrchol nevedie značený chodník, no úbočím ho z veľkej časti jeden obchádza. Na svahoch je množstvo samôt i chát, ktoré siahajú až pod vrchol.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no až do najvyššej časti vedú prístupové cesty k samotám a senníkom. Modrá značka obchádza veľkú časť vrcholu.
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2008
'''Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2008''' boli 7. majstrovstvá Európy II. divízie žien v halovom pozemnom hokeji. Bolo to druhé najvyššie kontinentálne podujatie EHF žien v halovom pozemnom hokeji v roku 2008. Konalo sa od 25.27. januára 2008 v Nymburku, v Česku, za účasti 8 tímov. Druhýkrát sa uskutočnili halové ME II. divízie v Česku (predtým v 1996).
Kvalifikované tímy
Pozn: Francúzsko sa turnaji nezúčastnilo, preto bolo nahradené Chorvátskom.
Vétheuil
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Patrokles zo Sikyónu
Patrokles bol grécky sochár z prelomu 4. a 3. storočia pred Kr. Sochár Patrokles, rodák zo Sikyónu, tvoril na rozhaní 4. a 3. stor. pred Kr. Bol otcom sochára Daidala. Grécky cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke uvádza, že Patrokles so sochárom Kanachom zhotovili sochy desiatich bojovníkov (Axionikos z Pellény, Theares z Hermionu, Pyrrhias z Fókie, Kómóm z Megary, Agasimenes zo Sikyónu, Euantidas z Ambrakie, Pythodotos z Korintu, Télykrates z Leukadie a Sparťania Epikydidas a Eteonikos), a to sôch, ktoré boli votívnymi darmi Sparťanov v Delfách. Tieto sochy boli súčasťou pamätníka zhotoveného na počesť spartského víťazstva nad Aténami pri Aigospotamoi (Kozích riečkach) v roku 405 pred Kr. V Delfách to bol jeden z najväčších pamätníkov ( dlhý) a aj najbohatších na sochy (38). Zachovali sa z neho mnohé fragmenty, hlavne z podstavcov sôch a nápisov.
Staroveký rímsky historik Plínius zaznamenal, že pôsobil hlavne počas 95. olympiády (v rokoch 400 až 396 pred Kr.) a že bol autorom sôch atlétov, bojovníkov, lovcov a obetníkov (alebo aj maliarom ).
Francazal
Francazal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bahenský potok
Bahenský potok je potok v regióne Záhorie, v obci Letničie v okrese Skalica a v obci Štefanov v okrese Senica v Trnavskom kraji. Je pravostranným prítokom Štefanovského potoka; má dĺžku. Hydrologický identifikátor: 4-13-03-967. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Chvojnická pahorkatina, geomorfologický podcelok Unínska pahorkatina.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške v juhovýchodnej časti poľnohospodárskeho extravilánu v blízkosti poľa Drieňovec a poľa Prídanky v Dolných v obci Letničie v okrese Skalica neďaleko od obecnej hranice s obcou Štefanov v okrese Senica, v geomorfologickom podcelku Unínska pahorkatina.
Opis toku
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, pravým brehom obmýva pole Dolina v obci Letničie, v nadmorskej výške pretína obecnú hranicu medzi obcami Letničie a Štefanov, vteká na územie obce Štefanov, v nadmorskej výške  priberá ľavostranný bezmenný prítok, potok je lemovaný pásom príbrežnej vegetácie, jemne sa stáča do južného smeru, ľavým brehom obmýva pole Fľaky pod Drobnými dielmi v Štefanove, v nadmorskej výške  ústi do Štefanovského potoka ako jeho pravostranný prítok. Bahenský potok má jeden bezmenný prítok.
Pôvod názvu
Hydronymum Bahenský potok na území obce Letničie má pôvod v apelatíve bahno s významom rozmočená jemná pôda, nános na dne močiarov bežne sa nachádzajúca v priestore vodného toku. Z apelatíva bahno rozšírením o vsuvné -e- a o starší formant -ský a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena Bahenský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Najstaršie listinne zachované názvy obce Letničie a Štefanov sú doložené: 1532 v podobe Lethnyche, 1773 Letnicze, 1392 Chepan, 1396 Chepanoua.
Hydronymum Bahenský potok bolo štandardizované v roku 2009. Porovnaj aj podobné štandardizované hydronymá: Bahniansky potok, Bahnový potok, Bahno, Bahno,Bahanský potok, Bahniansky kanál, Bahenný kanál, ktorých štandardizované názvy sú všetky v priestore slovenskej hydronymie jedinečné, bez nebezpečenstva homonymie.
Moanin'
Moanin' je názov anglickej verzie debutového štúdiového album slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 1984 vydalo slovenské hudobné vydavateľstvo Opus.
Míchova skála
Ochrana
Predmetom ochrany je izolované žulové skalisko.
História
Lokalita bola využívaná horolezcami ako cvičná skala. No vzhľadom na veľkú návštevnosť a poškodzovanie okolia skál bola na žiadosť vlastníka pozemku v roku 1997 zrušená výnimka povoľujúca horolezeckú činnosť na území PP.
Geológia
Ide o osamotený skalný útvar na južnom svahu kóty západne od Velkého pařezitého rybníka, s výmerou 0,2 ha. Je jedným z najlepšie zachovaných prejavov tropického zvetrávania v treťohorách a nasledujúceho obnaženia a intenzívneho mrazového zvetrávania granitu v periglaciálnych podmienkach pleistocénu vo vrcholových partiách Jihlavských vrchov.
Flóra
V skalných štrbinách môžete naraziť na ojedinele sa vyskytujúce brezu previsnutú (Betula pendula) a jarabinu vtáčiu (Sorbus aucuparia). Tieto dreviny sprevádza kyprina úzkolistá (Epilobium angustifolium) a tiež machorasty a lišajníky.
Juraj Zábojník
Juraj Zábojník (* 15. júl 1962, Bojnice) je slovenský bezpečnostný analytik, bývalý policajt a podnikateľ. Bol riaditeľom Úradu pre ochranu ústavných činiteľov a diplomatických misií. V prezidentských voľbách v roku 2019 neúspešne kandidoval na post prezidenta SR.
Životopis
Detstvo prežil vo Veľkej Lehôtke. V roku 1981 nastúpil na náhradnú vojenskú službu vo Frýdku-Místku a začal štúdium na strednej odbornej škole Ministerstva vnútra SSR v Pezinku. Tú dokončil s maturitou a začal pracovať ako radový referent na Správe ochrany ústavných činiteľov SR. Neskôr sa stal riaditeľom Úradu pre ochrany ústavných činiteľov a diplomatických misií. Z polície odišiel po 17 rokoch v hodnosti plukovníka v zálohe. Uvádza sa ako absolvent Slovenskej technickej univerzity v Bratislave, Ekonomickej univerzity v Bratislave a Trnavskej univerzity v Trnave.
Od roku 1987 je ženatý s Ing. Katarínou Zábojníkovou, rod. Turčekovou.
Kandidatúra na prezidenta SR
Svoju kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2019 oznámil vo februári 2018. 13. augusta 2018 oznámil vyzbieranie dostatočného počtu podpisov na kandidatúru. Občianskych podpisov vyzbieral 28 505.
Francon
Francon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dehydroalanín
Dehydroalanín (DHA) je dehydroaminokyselina. Neexistuje vo voľnej podobe, ale nachádza sa prirodzene ako súčasť niektorých peptidov mikrobiálneho pôvodu. Je to nezvyčajná nenasýtená aminokyselina.
Štruktúra a reaktivita
N-Acylované deriváty dehydroalanínu, ako napríklad peptidy a podobné zlúčeniny, sú stabilné. Metyl-2-acetamidoakrylát je N-acetylovaný derivát metylesteru dehydroalanínu. Ako súčasť peptidov vzniká post-translačnými modifikáciami zo serínu alebo cysteínu, ktoré sa enzymaticky dehydratujú. Ako vedľajší produkt vzniká voda (zo serínu) alebo sulfán (z cysteínu).
Väčšina aminokyselín nereaguje s nukleofilmi, ale medzi výnimky patrí práve dehydroalanín a niektoré dehydroaminokyseliny. Tieto látky sú elektorfilné kvôli α,β-nenasýtenej karbonylovej skupine a môžu napríklad alkylovať ostatné aminokyseliny. Táto aktivita je synteticky užitočná pri syntéze lantionínu.
Výskyt
Dehydroalanín bol prvýkrát identifikovaný ako súčasť nizínu, čo je cyklický peptid s antimikrobiálnou aktivitou. Dehydroalanín sa nachádza i v lantibiotikách a mikrocystínoch.
stred|náhľad|444x444bod|Antimikrobiálny bakteriocín nizín obsahuje tri dehydroaminokyseliny, z čoho dve sú dehydroalanín.
DHA vzniká zo serínu alebo z cysteínu jednoduchou reakciou katalyzovanou zásadou bez potreby enzýmov. Táto reakcia môže prebehnúť pri varení alebo zásaditých prípravach jedál. DHA potom môže alkylovať ostatné aminokyseliny, napríklad lyzín, z ktorého vyzniká lyzínoalanín. Tým dochádza k spájaniu rôznych častí reťazcov a racemizácii pôvodného alanínu. Výsledné bielkoviny tak majú nižšiu výživovú hodnotu pre niektoré živočíchy, ale vyššiu pre iné. Niektoré lyzínoalaníny môžu u potkanov spôsobiť zväčšenie obličiek.
Mnohé peptidy obsahujúce dehydroalanín sú toxické.
Dlho sa predpokladalo, že dehydroalanín je dôležité elektrofilné katalytické reziduum v histidín amoniak lyáze a fenylalanín amoniak lyáze, ale neskôr sa ukázalo, že katalytickým reziduom je iný nenasýtený derivát alanínu – 3,5-dihydro-5-metylidén-4H-imidazol-4-ón – ktorý je ešte elektrofilnejší.
Ondřejovsko
Ondřejovsko je prírodná pamiatka ev. č. 1429 severozápadne od obce Vlčková v okrese Zlín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmetom ochrany sú skalnaté svahy s porastom buka, javora a brestu.
Gymnázium (Bratislava, Bilíkova 24)
Gymnázium Bilíkova je gymnázium v Bratislave, mestskej časti Dúbravka. Názov gymnázia je odvodený od názvu ulice, na ktorej sa nachádza. Poskytuje osemročné, štvorročné a päťročné štúdium: bilingválne slovensko-anglické a bilingválne slovensko-nemecké.
Jenna Ortegová
Jenna Ortegová (* 27. september 2002, Coachella Valley, Kalifornia, USA) je americká herečka, známa zo seriálu Wednesday (2022)
Gymnázium (Bratislava, Bilíkova 24)
Škola mala v školskom roku 2010/2011 otvorených 30 tried a učí na nej 62 učiteľov.
História
Gymnázium začalo svoju činnosť 1. septembra 1975. Po otvorení malo 3 zamerania: humanitné, prírodovedné a s rozšíreným vyučovaním telesnej výchovy, špecializácia volejbal. Jeho riaditeľom bol do roku 2008 RNDr. Milan Antala. Od 1. septembra 2008 do 1. septembra 2018 bol riaditeľom Mgr. Ján Dančík. Od 1. septembra 2018 je riaditeľom Mgr. Daniel Kasala.
Jenna Ortegová
Detstvo a mladosť
Pochádza zo šiestich detí, z ktorých sa narodila ako štvrtá. Jej otec je mexického a amerického pôvodu a jej matka je mexického a portorického pôvodu.
Kariéra
Ortegová sa herectvu venuje od šiestich rokov. Objavila sa vo viacerých televíznych seriáloch, ako napríklad C.S.I New York. Ďalej získala príležitosť účinkovať vo filme Iron Man 3 z roku 2013 a v rovnakom roku si zahrala tiež vedľajšiu úlohu v horore Insidious 2.
O dosť viac hereckého priestoru získala v televíznom seriáli Jane the Virgin, kde stvárnila hlavnú postavu v mladom veku. V roku 2018 si zahrala hlavnú úlohu vo filme Slon na úteku, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne ohlasy filmových kritikov. O rok neskôr, hosťovala v televíznom seriáli TY, po boku Penna Badgleyho, byElizabeth Lail a Victorie Pedretti.
V roku 2020 bola obsadená do televízneho seriálu Jurský svet: Kriedový kemp. V rovnakom roku, získala jednu z úloh v piatom pokračovaní filmu Vreskot, kde si zahrala po boku Neve Campbell, Courteney Cox a Davida Arquettea. Film však kvôli covid19, mal premiéru až v roku 2022. Ortegová sa objavila aj v pokračovaní, ktoré bude mať premiéru v roku 2023.
Po boku Brittany Snow, Mii Goth a Owena Campbella, si zahrala aj v horore X, z roku 2022, ktorý získal zmiešané recenzie. V rovnakom roku, bola obsadená do úlohy Wednesday, v televíznom seriáli, ktorý režíroval Tim Burton. V televíznom seriáli si zahrala aj pôvodná predstaviteľka Wednesday, Christina Ricciová.
Štatút Rady Európy
náhľad|232x232bod|[[Vlajka Európy|Vlajka Rady Európy]] Štatút Rady Európy (ang. Statute of the Council of Europe) alebo Londýnska zmluva z roku 1949 (ang. Treaty of London) je zmluva, ktorá bola podpísaná 5. mája 1949. Vďaka tejto zmluve sa vytvorila Rada Európy.
Podpisovatelia štatútu
Pôvodnými podpisovateľmi boli Spojené kráľovstvo, Belgicko, Francúzsko, Írsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Dánsko, Nórsko a Švédsko.
Daný európsky štát sa môže pripojiť k Rade Európy podpísaním štatútu. Štatút zatiaľ podpísalo 47 štátov, respektíve všetky európske krajiny okrem Bieloruska a Vatikánu.
Kolonické sedlo
Sedlom vedie ceste I/74 zo Sniny do obce Ubľa. Neďaleko od sedla sa nachádza Astronomické observatórium Vihorlatskej hvezdárne.
Švajčiarske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov
Švajčiarske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Švajčiarsko na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
Kvintový kruh
Kvintový kruh je usporiadanie krížikových tónin podľa príbuznosti, po piatich tónoch smerom hore. Vždy o kvintu vyššie od pôvodnej tóniny sa nachádza tónina, ktorá sa líši od východzej tóniny iba jedným krížikom.
College Station
College Station môže byť:
Viarmes (obec)
Viarmes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Val-d’Oise, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marky Mark and the Funky Bunch
Marky Mark and the Funky Bunch bola americká hip-hopová tanečná skupina. V roku 1989 ju založil Mark Wahlberg (alias Marky Mark), spolu s členmi Scottom Rossom (alias Scottie Gee), Hectorom Barrosom (alias Hector the Booty Inspector), Terrym Yanceym (alias DJ-T), a Anthonym Thomasom (alias Ashey Ace). Najväčší úspech dosiahli skladbou „Good Vibrations“ z ich albumu Music for the People. Skladba bola vydaná koncom roka 1991. Stala sa hitom a dosiahla 1. miesto v rebríčkoch v USA, Švédsku a Švajčiarsku.
História
Marky Mark a Funky Bunch vydali svoje debutové album Music for the People 23. júla 1991. Album bol obrovským úspechom pre skupinu, pričom sa umiestnili v na prvom mieste v rebríčku Heatseekers a na 21. mieste v rebríčku Billboard 200. Album obsahoval 10 skladieb z čoho boli 2 ocenené zlatom. Singel „Good Vibrations“, ktorý sa držal prvú pozíciu v rebríčku Billboard Hot 100. Album dostal samostatné zlaté ocenenie 15. novembra 1991, neskôr 14. januára 1992 získal ocenenie platiny.
Po úspechu albumu „Music for the People“, skupina pokračovala s ďalším albumom s názvom „You Gotta Believe“, ktorý bol vydaný 15. septembra 1992. Album však nedosiahol toľko úspechu ako predchodca.
Skupina sa rozpustila v roku 1993 s ich posledným vystúpením skladby so skladbou „I Want You“, ktorá bola použitá v soundtracku filmu Super Mario Bros. Po rozpustení skupiny Mark pokračoval v hudobnej kariére tým, že spolupracoval s reggae hudobníkom Princom Ital Joem. Duo vydalo dve albumy v Európe, vrátane ich najúspešnejšieho singlu „United“. Mark pokračoval v tvorbe hudby až do odchodu v roku 1998. Neskôr sa uplatnil ako úspešný herec v Spojených štátoch.
Otočný žeriav
náhľad|Otočný žeriav s vysokým stĺpom (kladivový) náhľad|Otočný stožiarový žeriav (Derrick) náhľad|Otočný vežový žeriav Otočný žeriav je typ žeriava, ktorý prepravuje bremená prevažne otáčaním výložníka okolo zvislej osi. Ak je výložník pevný, manipulačná dráha žeriava je časť kružnice. Ak je výložník sklopný, alebo sa po ňom môže pohybovať žeriavová mačka manipulačný priestor je výsek kruhu, alebo medzikružia.
Stožiarové žeriavy
Tieto žeriavy sa nazývajú aj Derricky. Nosný stĺp je v spodnej časti osadený guľovou plochou, ktorá umožňuje výkyvy stĺpa. V hornej časti je otočné ložisko s vencom ku ktorému sa prichytáva 4 až 12 kotviacich lán, alebo kotviace vzpery. K spodnej časti nosného stĺpa je sklopne prichytený výložník. Sklopenie sa ovláda lanom pripojeným na druhom konci výložníka, prechádzajúcim cez vrchol nosného stĺpa k bubnu navijaka. Nosný stĺp aj s výložníkom je možné natáčať okolo zvislej osi.
Vežové žeriavy
Vežové žeriavy majú štíhlu vysokú vežu priečkovej konštrukcie a nastaviteľný výložník s mačkou. tieto žeriavy sa najčastejšie používajú ako stavebné.
Portálové žeriavy
Niektoré portálové žeriavy majú na portálovom moste uložený otočný žeriav.
Konzolové žeriavy
Niektoré konzolové žeriavy, ktoré nemajú pojazd a ich základňa je prichytená k stĺpu, alebo stene haly umožňujú tiež otáčanie výložníka. Ide väčšinou o halové, alebo dielenské žeriavy používané vo výrobe, pri montáži, alebo opravách. Po výložníku sa môže pohybovať visutá mačka.
Jean Auguste Dominique Ingres
Jean Auguste Dominique Ingres (* 29. august 1780, Montauban, Francúzsko – † 14. január 1867, Paríž) bol francúzsky maliar, vedúci predstaviteľ neoklasicizmu v maľbe. Sám seba považoval najmä za maliara historických výjavov, za jeho najvýznamnejší odkaz však dnes sú považované najmä jeho portréty.
Život
thumb|upright|left|Slečna Rivièrová (1806) Ingres sa narodil ako syn maliara, umelca a spisovateľa Josepha Ingrese, ktorý mu umožnil študovať výtvarné diela renesancie, antiky a rokoka. Z toho si Ingres zamiloval najmä Watteaua. Jeho otec ho učil i hrať na husle. V roku 1791 začal Ingres študovať na výtvarnej škole v Toulouse u Josepha Roquese (1756 – 1857). Ešte v roku 1844 na svojho učiteľa vďačne spomínal. V roku 1797 odišiel Ingres do Paríža, kde študoval pod vedením Davida.
V roku 1801 získal Rímsku cenu, ale musel na ňu čakať až do roku 1806. V Ríme strávil 14 rokov a nadchli ho najmä Raffael, Tizian a pompejské fresky. V roku 1820 odišiel na čas do Florencie, kde sa stretol s oficiálnym napoleonským sochárom Lorenzom Bartollinim. Maľoval portréty Madam Leblancovej, kreslil štúdie podľa antickej a renesančnej kultúry. Pripravoval sa na veľké plátno ktorým chcel dobyť Paríž, oltárne raffaelistické plátno Sľub Ľudovíta XIII.. Tento obraz vyniesol Ingresovi zlatú medailu na parížskom salóne.
V roku 1828 namaľoval na strop Louvru archeologickú dekoráciu Apotéoza Homéra. Stal sa profesorom na École des beaux arts a žal chválu až do chvíle, než parížska kritika na salóne v roku 1834 napadla jeho obraz ''Umučenie sv. Symforiana'' pre katedrálu v Autune. Od tej doby tu Ingres už nevystavoval.
Kościelisko
Kościelisko je poľská dedina, ktorá leží päť kilometrov západne od Zakopaného. Tvorí ju 21 osád, ktoré sú roztratené na poľanách a stráňach Palenicy Kościeliskiej a Butorowego Wierchu na západnej strane Gubalowského podhoria (nazývané tiež Pasmem Gubałowskim) v Podtatranskej brázde.
Z histórie
Obec vznikla v 17. a 18. storočí na miestach pastierskej a banskej činnosti. Na lesných poľanách vyrástli malé skupiny domov. Pôvodne sa volala Poľana Kościeliska. Tvorili osady, ktoré sa v miestnych kronikách uvádzajú ako: Blachówka (1623), Budzówka, Butorów, Chotarz, Czajki, Górkówka, Gronik, Groń, Karpielówka, Kierpcówka, Kiry (1646), Nędzówka, Pająkówka, Pitoniówka, Rysulówka, Sobiczkowa, Staszelówka, Sywarne, Szeligówka, Wojdyłówka.
Jean Auguste Dominique Ingres
Život
Stal sa riaditeľom Academié de France v Ríme. Jeho žiak Hyppolite Flandrin získal Rímsku cenu, čo Ingresa veľmi potešilo. V r. 1837 bola akadémia postihnutá epidémiou cholery a Ingresov nadaný žiak Sigalon, potom čo zhotovil ohromnú kópiu Michelangelovho Posledného súdu, jej podľahol. V roku 1840 sa v Paríži začalo znovu popularizovať Ingresovo dielo. Sám majster sa po úspechu svojho plátna vrátil do Paríža. Jeho cesta na sever bola triumfálnym úspechom. Kráľ ho pozval do Versailles, Hector Berlioz usporiadal na jeho počesť hudobnú slávnosť na ktorej speváci predniesli Ingresove obľúbené árie z Glucka, Webera a Liszta. V roku 1846 začal pracovať na freske Zlatého veku v zámku Dampierre pre vojvodu de Luynes, prácu však nedokončil. V roku 1849 zomrela jeho manželka na gangrénu nohy. V roku 1852 sa znovu oženil s Delfine Ramelovou. V roku 1855 bola v Paríži Svetová výstava, Ingres tam mal vlastnú sálu. V roku 1861 mal výstavu svojich kresieb na Salóne. V máji 1862 ho Napoleon III. dekoroval Radom čestnej légie. Zomrel 14. januára 1867.
Medzi jeho nasledovníkov možno zaradiť Degasa, Renoira, Matissa a Picassa.