cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zážitková gastronómia
Zážitková gastronómia je pojem v gastronómii, ktorý hovorí o tom, že hosť sa do reštaurácie nechodí len najesť ale tiež zabaviť. Sociológovia vychádzajú z predpokladu, že zvyšovaním životnej úrovne, vysokej vzdelanosti, sociálneho blahobytu, rovnako ako aj skracovanie pracovného času vedú k tomu, že tlak existenčných starostí zohráva stále menšiu a menšiu úlohu. Spoločne so stúpajúcimi príjmami sa stáva centrom potrieb človeka priestor pre osobné zážitky.
Dnes je považovaný zážitok za všeobecný tovar a tak sa s ním tiež nakladá. Nestačí sa už podnikateľovi v gastronómii zaoberať len ponukou jedál a nápojov, dnešný hosť chce viac, chce sa predovšetkým baviť. Ľudia potrebujú niečo, o čom môžu viesť rozhovor. Zamestnanci sa musia považovať za stálych hostiteľov svojej vlastnej párty. Byť len obslúžený je možné kdekoľvek.
Zážitková gastronómia sa môže prirodzene odvíjať od mimoriadnych výkonov kuchárskeho umenia. Skladá sa však ešte z mnohých iných nemenej dôležitých prídavných bodov.
Bellerofontes
náhľad|Bellerofontes a Pegas Bellerofontes alebo Bellerofón alebo Bellerofontés je v gréckej mytológii syn korintského kráľa Glauka a Eurymédy.
Z neopatrnosti usmrtil svojho brata, a preto utiekol ku kráľovi Proitovi do Argosu. Tam sa do neho ale zamilovala kráľova manželka Antea čiže Stheneboia. Bellerofontes jej lásku neopätoval. Antea ho z pomsty udala kráľovi, že sa pokúšal pripraviť ju o česť. Kráľ sa sám nechcel svojmu hosťovi pomstiť, ale poslal ho s listom ku kráľovninmu otcovi, kráľovi Iobatovi do Lýkie. List skrýval žiadosť, aby Iobates dal Bellerofonta popraviť. Ani ten nechcel hosťovi ublížiť, ale vystavil ho takým nebezpečenstvám, ktorým by mal podľa Iobatových predpokladov podľahnúť. Bohovia pomohli Bellerofontovi dokázať jeho nevinu, a zoslali mu okrídleného koňa Pegasa, na ktorom šťastne premohol ázijský kmeň Solymov, Amazonky aj Chiméru. To Iobata dojalo do tej miery, že dal Bellerofontovi za ženu svoju dcéru Filonoé a vymenoval ho za svojho nástupcu.
Zážitková gastronómia
Typy zážitkovej gastronómie
Gastronomické akcie, na ktoré reštaurácie lákajú inou ponukou jedál a nápojov doplnených o ďalšie detaily ako je napr. hudba, výzdoba a iné prekvapenia pre hosťa. Bývajú to napríklad: Zabíjačkové hody, Rybie hody, Dni zahraničných kuchýň, Valentínske večerné menu a pod.
Bellerofontes
Bellerofontov koniec už nebol tak šťastný. Bohovia ho nenávideli za to, že sa stal miláčikom ľudí, a zrazili ho z Olympu a zmrzačili, keď tam chcel vzlietnuť na Pegasovi.
Filónoé mu porodila tri deti, Isandra, Hippollocha a Laodameiu. Ares usmrtil Isandera v bitke proti Solymom, Artemis ho pripravila o dcéru, ale Hippolochos zdedil otcovu ríšu.
Veľké Tokio
thumb|Poloha metropolitnej oblasti Veľké Tokio
Veľké Tokio je najväčšia metropolitná oblasť na svete podľa počtu obyvateľov. Rozkladá sa na ploche, čo je viac ako rozloha Bratislavského, Trnavského a Nitrianskeho kraja dokopy a žije tu okolo 35 miliónov obyvateľov, čo je zhruba rovnaký počet ako počet obyvateľov Poľska.
Skladá sa z prefektúr Chiba, Kanagawa, Saitama a Tokio.
Jim Courier
Jim Courier (* 17. august 1970, Sandord, Florida, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Spolu s Agassim, Changom a Samprasom patril k najlepším americkým tenistom z obdobia 90tych rokov. Jeho najväčšie profesionálne úspechy zozbieral na začiatku dekády. V rokoch 1992 a 1993 bol opakovane na 1. mieste medzinárodného rebríčka ATP.
Počas svojej kariér Jim Courier vyhral 23 turnajov ATP v dvojhre, z toho 4 grandslamové turnaje:
Pegas
Pegas označuje:
Pozri aj: Pegasos a Pegasus
Malemort-sur-Corrèze (kantón)
Malemort-sur-Corrèze je francúzsky kantón v departemente Corrèze v regióne Limuzínsko. Tvorí ho šesť obcí.
Hruškový potok
Hruškový potok môže byť:
NGC 6886
NGC 6886 je planetárna hmlovina v súhvezdí Šíp, ktorú objavil anglický astronóm Ralph Copeland 17. septembra 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
Crach
Crach je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pegasus
Pegasus môže byť:
Pozri aj: Pegasos a Pegas
Třanovice
Třanovice (poľ. Trzanowice) je obec v Česku v okrese Frýdek-Místek v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 032 obyvateľov, z toho 523 mužov a 509 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 37,1 roka, ženy 41,6 roka).
Z Třanovíc pochádzal rod Juraja Tranovského.
Apači
thumb|Mapa apačských kmeňov v 18. storočí; WA - Západní Apači, N - Navahovia, Ch - Čirikavovia, M - Meskalerovia, J - Jikarillovia, L - Lipan, Pl - Kiowa Apači thumb|Apačský bojovník [[Geronimo (vpravo) so svojimi bojovníkmi]] Apači je spoločný názov pre niekoľko kultúrne spriaznených národností pôvodných indiánskych obyvateľov Severnej Ameriky hovoriacich juhoathabaskými jazykmi. V súčasnosti sa za Apačov považuje asi 56 060 ľudí. Väčšina žije v štátoch Arizona, Nové Mexiko a Oklahoma. Niektorí žijú aj v Mexiku. Väčšina z nich pracuje ako sezónni robotníci, pastieri alebo v priemysle. Pôvodne vyznávali animistické náboženstvo, neskôr prijali kresťanstvo.
Apačskú skupinu tvoria Západní Apači, Chiricahua (Čirikavovia, Chirikahua), Mescalero (Mescalerovia, Meskalero), Jicarilla (Jicarillovia), Lipan a Kiowa Apači. Niekedy sa medzi Apačov zaraďujú aj Navahovia (Navajovia, Navajo), ktorí však nehovoria athabaským jazykom.
Pôvodný význam slova Apač je nejasný, ale predpokladá sa, že môže pochádzať z yavapaiského slova epač, čo znamená ľudia, zo zuňijského apaču vo význame nepriateľ (čo ale znamená aj zuňijské označenie pre Navahov), poprípade z bližšie neurčeného yumovského slova znamenajúceho bojujúci muž. Apači si sami hovoria N'de, Dinë, Tinde alebo Inde, t.j. ľudia.
Pôvodne zrejme prišli zo severnej časti kontinentu približne v 10. storočí. Apači pôvodne pred príchodom bielych kolonistov obývali, resp. kočovali v oblastiach medzi západom Arizony, stredným Texasom a západným Kansasom. V 17. storočí boli ich počty odhadované na 5-6000. Živili sa zberom plodov a lovom. V 17. storočí získali od Španielov zbrane a kone. Boli obávaní bojovníci, bojovali partizánskym spôsobom. Kládli tvrdý odpor americkým kolonizátorom. Posledná skupina odbojných Apačov bola porazená jednotkami americkej armády až v roku 1886.
Svetový pohár v behu na lyžiach 2008/2009
Svetový pohár v behu na lyžiach 2008/2009 - je 28. ročník Svetového pohára v behu na lyžiach. Začiatok tohto ročníka bol 22. novembra 2008 v Gällivare a jeho koniec je naplánovaný na 22. marec 2009 vo Falune.
Vrcholom sezóny budú majstrovstvá sveta v českom Liberci a podujatie s názvom Tour de Ski.
Pegas (kôň)
náhľad|Bellerofontes a Pegas Pegas (iné názvy: Pegasos, Pégasos; gr. Pégasos; lat. Pegasus; z gr, πηγή - pégé - prameň) je v starogréckej mytológii okrídlený kôň, syn boha morí Poseidóna a Medúzy.
Rozprávania o jeho pôvode sa líšia. Podľa jedného z nich vyskočil Pegasos z tela svojej matky Medúzy potom, čo jej Perseus usekol hlavu. Iná verzia hovorí, že vyskočil zo zeme, na ktorú dopadla Medúzina krv.
Pegasos pomohol Bellerofontovi v jeho boji s chimérami a Amazonkami. Existuje veľa príbehov, v ktorých sa spolu nachádzajú Pegasos a Bellerofontes. Keď však chcel Bellerofontes vzlietnuť na Pegasovi na Olymp, najvyšší boh Zeus sa rozhneval za takúto opovážlivosť. Pegasa zmiatol náhlou zúrivosťou, Bellerofontes sa na ňom neudržal a pádom na zem stratil rozum.
Prvý Pegas bol nesmrteľný ale počas mnohých rokov života sa činil a tak sa rodili nové okrídlené kone. Tiež nemuseli byť vždy biele, mohli mať aj čiernu srsť.
Podľa mytologického príbehu bol Pegasos premenený na jedno zo súhvezdí, ale perá jeho krídel dopadli na zem blízko Tarsu a dali tak názov tomuto mestu. V umení býva zobrazovaný ako atribút básnikov.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1981
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 1981 boli v poradí 29. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizovala Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBASQUET). Konali sa v Montevideu, v Uruguaji v dňoch od 31. júla8. augusta 1981, za účasti 6 tímov. Uruguaj bol organizátorom juhoamerického šampionátu mužov šiestykrát, predtým hostil toto podujatie v rokoch 1930, 1940, 1953, 1969 a 1971, zakaždým v Montevideu. Svoj deviaty titul získal domáci 🇺🇾, ktorý sa v jedinej hranej skupine umiestnil pred 🇧🇷 a 🇦🇷.
Ragby na Pacifických hrách 2015
Ragby na Pacifických hrách 2015 bol ragbyový turnaj v sedmičkovej verzii v rámci multišportového podujatia Pacifických hier 2015. Konal sa v Port Moresby, v Papue-Novej Guinei v dňoch od 8.10. júla 2015, za účasti 10 mužských a 7 ženských tímov. Ragbyový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1963 a toto bolo jeho 14. vydanie, z toho piatykrát v sedmičkovej verzii. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne BSP Stadium s kapacitou pre 15 000 divákov, ktorý je súčasťou komplexu Sir John Guise Outdoor. Víťazom v mužskej i ženskej kategórii sa stal obhajca titulov z Fidži.
Športovci Austrálie sa prvýkrát predstavili na Pacifických hrách a ragby bol jeden zo štyroch športov, v ktorom súťažili.
Vrzavka (potok)
Vrzavka je potok v okrese Nové Mesto nad Váhom. Je to ľavostranný prítok Kamečnice, meria 11 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Bielych Karpatoch, v podcelku Javorinská hornatina, na juhovýchodnom úpätí Veľkej Javoriny (970,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 670 m n. m. Tečie prevažne juhovýchodným smerom cez osady Cetuna a Vrzavka v Myjavskej pahorkatine. Zľava priberá Javorinu, stáča sa na juh a preteká cez obec Bzince pod Javorinou a priamo v obci sa v nadmorskej výške okolo 225 m n. m. vlieva do Kamečnice.
Abaújvár (obec)
Abaújvár je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Göncskom okrese. Patrí do nej aj rovnomenný hrad - pozri Abaújvár (hrad).
Má rozlohu a žije tu 269 obyvateľov (2008).
Mercœur (kantón)
Mercœur je francúzsky kantón v departemente Corrèze v regióne Limuzínsko. Tvorí ho 10 obcí.
Anna Belknapová
Anna Belknapová, M.F.A. (* 22. máj 1972, Damariscotta, Maine) je americká televízna a filmová herečka. Známa je predovšetkým rolou Lindsay Monroeovej v detektívnom televíznom seriáli C.S.I.: Kriminálka New York.
Osobný život
V roku 2004 sa vydala za herca Erica Siegela, s ktorým pracovala v divadle Rude Mechanicals Theater Company. Majú spolu dve deti - dcéru Cassie, narodenú 14. januára 2007, a syna Georgea, narodeného 6. februára 2009
Trouy
Trouy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montgomery Clift
Edward Montgomery Clift (* 17. október 1920, Omaha, Nebraska, USA – † 23. júl 1966, New York, New York) bol americký herec, ktorého sláva vrcholila v 50. rokoch 20. storočia. Často bol označovaný za prototyp novej hollywoodskej hviezdy tej doby, rebelskejšej a menej uhladenej než v klasickej ére, spolu s Jamesom Deanom a Marlonom Brandonom.
Kariéra
Prvú profesionálnu rolu získal v hre Fly Away Home na Floride, v hraní pokračoval v divadle v Stockbridge (Connecticut), v roku 1935 už hral na Broadwayi, kde slávil úspech v rolí Tonka v Čapkovej Matke.
Trikrát bol nominovaný na Oscara za výkon v hlavnej úlohe – už za svoju vôbec prvú filmovú rolu v snímke The Search (Poznamenaní) (1948), za rolu robotníka George Estmana v dráme A Place in the Sun (1951) a za úlohu vo filme Odtiaľto až na večnosť (From Here to Eternity) z roku 1953. Týmto filmom vyvrcholila éra postáv mladých, búriacich sa charizmatických mužov.
Táto etapa bola násilne prerušená v roku 1956, kedy havaroval so svojím autom. Ochrnula mu časť tváre a zmenil sa aj psychicky, keď sa stal po havárii závislým na alkohole a liekoch proti bolesti. Tým sa zmenil charakter jeho rolí, ale stále dostával veľké príležitosti (The Young Lions, Suddenly, Last Summer, Wild River, Mustangy (Misfits), Freud (Freud: The Secret Passion). K najoceňovanejším výkonom druhej etapy jeho kariéry patrí úloha Rudolpha Petersena v dráme Judgment at Nuremberg, za ňu bol nominovaný na Oscara za výkon vo vedľajšej úlohe, rovnako ako na Zlatý glóbus a cenu BAFTA. Ani tentoraz však žiadnu cenu nezískal, tak ako po celú svoju kariéru.
Zomrel v 45 rokoch na srdcové zlyhanie, zrejme po predávkovaní liekmi či drogami.
Pieseň The Right Profile skupiny The Clash na ich albume London Calling pojednáva o Cliftovi, jeho ochrnutej tvári a drogovej závislosti.
Gwyneth Paltrowová
Gwyneth Kate Paltrowová (neprechýlene Gwyneth Kate Paltrow; * 27. september 1972, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká herečka, speváčka a spisovateľka.
Detstvo a vzdelanie
Paltrowová sa narodila v Los Angeles, ako dcéra herečky Blythe Dannerovej a filmového producenta-režiséra Brucea Paltrowa. Jej mladší brat, Jake Paltrow, je režisér a scenárista. Paltrowovej otec bol Žid, zatiaľ čo matka kresťanka. Preto s rodinou oslavovala aj židovské, aj kresťanské sviatky. Jej brat mal v 13 rokoch tradičný rituál Bar micva. Otcova rodina Aškenázskich Židov emigrovala z Bieloruska a Poľska, zatiaľ čo jej matka má pensylvánsko holandský a anglický pôvod.
Raoul Bott
Raoul Bott (* 24. september 1923, Budapešť, Maďarsko - † 20. december 2005, San Diego, Kalifornia, USA) bol americký matematik židovského pôvodu.
Narodil sa v Budapešti, no krátko na to sa aj s rodinou odsťahoval na Slovensko, kde v Bratislave istý čas navštevoval maďarskú strednú školu. Väčšinu života však prežil v Spojených štátoch. Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v najrôznejších oblastiach geometrie, je po ňom pomenovaných viacero matematických konceptov. V roku 2000 dostal Wolfovu cenu za matematiku.
Gwyneth Paltrowová
Herectvo
Gwyneth debutovala v roku 1991 vo filmovom muzikáli Krik, neskôr v tom istom roku dostala malú rolu od rodinného priateľa Stevena Spielberga vo filme Hook. Nasledovalo niekoľko ďalších vedľajších úloh, až prišla vedľajšia rola vo filme Sedem, ktorá jej zaručila mediálnu pozornosť. Film zožal veľký úspech a dodnes je kritikmi pozitívne hodnotený. Počas nakrúcania filmu Sedem sa zoznámila s hercom Bradom Pittom, s ktorým sa priatelila až do rozchodu v roku 1998. Hlavnej úlohy sa dočkala až v roku 1996 vo filme Emma, ktorá jej ešte viac pridala na sláve. V roku 1998 hrala v niekoľkých nemenej úspešných filmoch ako napr. Srdcová sedma, Veľké nádeje (podľa románu od Charlesa Dickensa), alebo Dokonalá vražda, ale hlavne to bola jej rola Violy De Lessepsovej vo filme Zamilovaný Shakespeare, ktorá jej priniesla filmovú Academy Award za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe a Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (komédia/muzikál). Počas nakrúcania sa zblížila s hereckým kolegom Benom Affleckom. Vo svojej kariére si zahrala ešte niekoľko pozoruhodných rolí.
Iné aktivity
V roku 2000 naspievala spolu s Hueyom Lewisom pieseň Cruisin k filmu Karaoke. Na soundtracku k filmu sa spevácky podieľala až na 3 skladbách.
V roku 2002 si zaspievala spolu so speváčkou Sheryl Crow v skladbe It's Only Love.
Od mája roku 2005 sa stala tvárou kozmetickej značky Estée Lauder k parfumom kolekcie Pleasures.
Súkromný život
náhľad|288x288bod|Paltrowová na Toronto International Film Festival 2000 Vo svojich 24 rokoch sa zasnúbila s hercom Bradom Pittom, s ktorým chodila v rokoch 1994 – 1997. Zasnúbenie bolo však zrušené, pretože nebola pripravená na manželstvo. Paltrowová bola od roku 1997 do 2000 vo vzťahu s hercom Benom Affleckom.
Kyjevská Rus
náhľad|Mapa Kyjevskej Rusi v 11. storočí
Kyjevská Rus (iné názvy: Staroruský štát, Kyjevský štát, zastarano: Kijevská Rus, Kijevský štát; starorus. Рѹсь, Рѹсьскаѧ землѧ; ukr. Київська Русь; rus. Киевская Русь; biel. Кіеўская Русь) bola najstarším štátom, ktorý sa v 9.11. storočí konštituoval v slovanskom prostredí východnej Európy. V prvej polovici 12. storočia sa rozpadol na viacero štátov, samotná Kyjevská Rus zanikla roku 1240.
Prírodné podmienky a možnosti obživy
"Východní Slovania v období sťahovania národov osídlili obrovskú plochu Východoeurópskej roviny, ktorá sa rozkladá od pobrežia Severného ľadového oceánu až k Čiernemu a Kaspickému moru, kaukazskému pohoriu a od karpatského oblúka na západe až po Ural na východe. Jej stredná výška dosahuje nad morom a ojedinele sa vyskytujúce pahorkatiny iba zriedka presahujú nadmorskej výšky. Rovina prechádza rôznymi podnebnými pásmami od tundry cez ihličnaté a listnaté lesy až po stepi v severnom Černomorí. Vyznačuje sa typickým kontinentálnym podnebím, zimy sú tú dlhé a veľmi chladné s množstvom snehu (chlad stúpa smerom na východ), letá síce horúce, ale veľmi krátke. Zrážky sú nerovnomerné, najviac prší v júli a auguste. Malý posun v ročnom cykle môže priniesť veľmi suchú jar, kedy sa seje a je potrebná vlaha, a lejaky v čase žatvy. V priemere bola v minulosti každá tretia úroda zlá."Východoeurópska rovina má síce dosť poľnohospodárskej pôdy, ale pre chlad ju nemožno využívať tak dobre ako napríklad v tom istom podnebnom pásme pôdu Anglicka, ktorého podnebie je ovplyvňované teplým Golfským prúdom. Pre dlhé a tuhé zimy, kedy sa na kosť zmrznutá pôda nachádza pod príkrovom snehu, ju nebolo možné obrábať po väčšiu časť roka. Na severe okolo Novgorodu trvala táto nečinnosť celých 8 mesiacov v roku, v stepiach, kde sa nachádzajú úrodné černozeme, pol roka. Dobytok, ktorý sa nechával prezimovať aby mohol na jar založiť nový chov, musel byť dlhú dobu ustajnený a prichádzal o sviežu jarnú pastvu. Po zime boli zachované kusy veľmi vychudnuté a chov bol celkovo veľmi nekvalitný, vrátane ťažných zvierat.
Z plodín sa pestovala najviac raž, ktorá sa dokáže najlepšie prispôsobiť chladnejšiemu podnebiu. Súčasne je však obilninou, ktorá má najnižšie výnosy. Z týchto dôvodov poskytovalo poľnohospodárstvo obyvateľstvu starej Rusi iba holé živobytie. Prírodné podmienky im pritom nedovolili žiadny ďalší rozvoj obrábania pôdy.
Ani pokusy usídliť sa na lepšej černozemnej pôde v stepiach, ktoré sa nachádzali za južnou a východnou hranicou kyjevského štátu, neboli úspešné. V dobe sťahovania národov sa východoslovanské kmene síce usadili v severnom Čiernomorí, ale nebolo to natrvalo. Stepi boli doménou kočovníkov, ktorí tu chovali a pásli dobytok. Spočiatku pred nimi boli Slovania chránení z východu susednou Chazarskou ríšou, ktorej platili tribút. Keď ju však roku 965 neprezieravo zničil kyjevský vládca Sviatoslav I., otvorili sa stepi v severnom Čiernomorí prívalu kočovníkov, najmä Pečenehov. Nomádi tu začali pásť dobytok a zničili existujúce poľnohospodárske osady. Východný Slovania tak mali jedinú možnosť kolonizácie, a to do severných oblastí. Tie však neboli príliš vhodné pre poľnohospodársku výrobu a nemohli pojať väčšie množstvo migrantov.
Politické dejiny
Za počiatok kyjevského štátu sa tradične pokladá spojenie dvoch najvýznamnejších obchodných stredísk Novgorodu a Kyjeva pod vládou varjagského bojovníka Olega v roku 882. V tom čase zrejme existovalo vo východnej Európe niekoľko slovanských centier formujúcej sa politickej organizácie, ktorá mala najskôr podobu niekoľkých mohutných kmeňových zväzov. Tie boli postupne začlenené do jedného celku – vznikla mohutná ríša pod vedením Kyjeva. Jej panovníci, ktorí sa spočiatku titulovali ako kagani a neskôr ako veľkokniežatá kyjevské, odvodzovali svoj pôvod od varjagského vládcu Novgorodu Rurika a nazývali sa preto Rurikovci (posledným vládnúcim členom dynastie bol moskovský cár Fiodor I., 15841597).
Svoj prvý vrchol dosiahol tento ranostredoveký štát za vlády Jaroslava I. Múdreho (10161054), druhý za panovania jeho vnuka Vladimíra II. Monomacha (11131125). Po Vladimírovej smrti sa však začal rozpadať na samostatné kniežatstvá, medzi ktorými najvýznamnejšie bolo vladimírsko-suzdaľské, novgorodské a haličsko-volynské. Zo začiatku bolo týchto kniežatstiev pätnásť. Proces politického trieštenia sa však stále prehlboval a vyvrcholil v 14. storočí, kedy existovalo dokonca 250 kniežatstiev, na ktorých čele stáli väčšinou kniežatá z rodu Rurikovcov.
Občas sa za symbolický koniec kyjevského štátu považuje rok 1169, kedy bol Kyjev vypálený a vydrancovaný vojskom vnuka Vladimíra II. Andreja Bogoljubského (11571174), ktorý vládol vo Vladimírskom kniežatstve.
Andrej si prisvojil titul veľkokniežaťa, ale možnosti vládnuť z Kyjeva sa dobrovoľne zriekol a dosadil sem ako miestodržiteľa svojho brata Gleba. Sám zostal na severovýchode krajiny, kde si nechal vybudovať výstavnú rezidenciu v Bogoljubove pri Vladimíre nad Kľazmou. Tak bol roku 1169 fakticky aj symbolicky prenesený titul veľkokniežaťa z Kyjeva do Vladimíra a spečatený zánik jednotnej kyjevskej ríše.
Vznik radu samostatných kniežatstiev sám o sebe nebol problémom, ktorý by bránil ďalšiemu rozvoju ruských krajín. Negatívnym javom bola nevraživosť medzi kniežatami, ktoré nedokázali prekonať svoje osobné záujmy ani v dobe poloveckých nájazdov, ani neskôr, v čase obrany pred ničivou expanziou Mongolov (najmä v roku 1240).
Christianizácia
Christianizácia Rusi prebiehala v niekoľkých etapách.
Podľa kresťanskej tradície vykonal prvú misiu na neskoršom ruskom území apoštol Ondrej.
Prvé historicky doložené pokusy o christianizáciu Rusi sa pripisujú konštantinopolskému patriarchovi Fotiovi. Po porážke pred Konštantínopolom roku 860 boli Rusi na dolnom Dnepri vystavení tlaku zo strany Byzantskej ríše a jej spojenca Chazarov. Dali preto prednosť nadviazaniu priateľských vzťahov s Byzanciou, ktorých využil patriarcha Fotios na vyslanie misionárov. Tým sa podarilo získať časť Rusov vrátane kyjevských vládcov Askolda a Dira pre kresťanstvo, a tak mohlo byť už v roku 864 založené v Kyjeve biskupstvo a neskôr vystavaný chrám zasvätený prorokovi Eliášovi. Po ovládnutí Kyjeva Olegom bolo šírenie kresťanstva zastavené, ale nebolo potlačené úplne. Pri obchodných a vojnových výpravách do Byzancie sa Rusi stretávali s kresťanskou vierou stále znovu. Už v roku 911, keď bola uzatváraná rusko-byzantská zmluva, venoval cisár Lev VI. Olegovým vyslancom relikvie a prikázal, aby boli oboznámení s kresťanským vyznaním. Niektorí z varjagských kupcov, ohromení nádherou Konštantínopola a výstavnosťou tunajších chrámov, tu nepochybne krst prijali, iní boli možno pokrstení už vo Švédsku.
Koncom 10. storočia sa christianizácia Rusi stala neodvratnou. Otázkou bolo len to, za akých okolností k nej príde. Letopisec vykresľuje, ako sa knieža Vladimír I., dobre si vedomý toho, že dosiaľ uctievané pohanské kulty boli už zastarané a nové pomery vyžadujú zmenu náboženských zvyklostí, najskôr bez úspechu pokúsil o reformu pohanského náboženstva a potom vyslal posolstvá do okolitých ríš, aby sa zoznámil s rôznymi monoteistickými systémami. Toto rozprávanie sa zrejme opiera o historický základ. Veď ruský štát sa formoval v susedstve bulharských moslimov, Chazarov vyznávajúcich judaizmus, v neustálom kontakte s ortodoxnou Byzanciou, ale aj so severskými krajinami Švédskom a Nórskom, ktoré boli dosiaľ pohanské, a prostredníctvom misií z ríše boli Rusi zoznamovaní tiež s kresťanstvom západného rítu.
Rozhodujúcim impulzom pre prijatie kresťanstva na Rusi sa nakoniec stali jej politické vzťahy s Konštantínopolom. Roku 987 sa na Vladimíra obrátil byzantský cisár Basileios II. so žiadosťou, aby mu knieža poskytol na základe zmlúv z roku 944 a 971 vojenskú pomoc, ktorá by mu umožnila potlačiť vojenskú vzburu. Vladimír mu poslal šesť tisíc varjagských bojovníkov zo svojej družiny, ktorí už zostali v cisárových službách a vytvorili základ pre známu osobnú panovníkovu gardu. Knieža sa veľmi rád zbavil bojovných družiníkov, ktorí mu pomohli zvíťaziť v boji s bratmi o kyjevský trón, ale potom sa pre neho stali nepohodlnými. Za poskytnutú pomoc mu Basileios prisľúbil ruku svojej sestry Anny Porfyrogennéty, o ktorú Vladimír požiadal. Sobáš s princeznou „zrodenou v purpure“ predstavoval pre barbarského pohanského vládcu vysoko prestížnu záležitosť. Ako podmienku si cisár ale vynútil, že Vladimír prijme krst, a to osobne aj pre svoju krajinu, a zriekne sa všetkých svojich manželiek a súložníc. Napriek tomu, že Varjagovia významne prispeli k zdecimovaniu povstalcov, Basileios sa k tomu, aby poslal sestru na drsný sever, nemal. Preto sa Vladimír odhodlal k demonštrácii vojenskej sily a roku 989/990 obsadil byzantskú dŕžavu Chersonézos. Cisár ustúpil a vyslal Annu na Krym. Uspokojený knieža tu prijal krst a následne oslávil svadbu. Potom sa novomanželia odobrali v sprievode početného gréckeho kléru do Kyjeva, kde Vladimír prikázal pokrstiť všetko obyvateľstvo v Dnepri. Podľa inej verzie bol Vladimír pokrstený ešte pred odchodom Varjagov do Byzancie v Kyjeve začiatkom roku 988 a v Chersonnési prijali krst jeho vojaci. Podľa ďalšej bola krymská expedícia súčasťou ruskej pomoci Basileiovi, pretože Chersonézos obsadili povstalci.
Napriek tomu, že nemožno podceniť vplyv okázalosti východných bohoslužieb a nádhery byzantských chrámov, ktoré nepochybne imponovali ruskej vládnucej elite, rozhodujúce pre prijatie kresťanstva na Rusi z Byzancie boli medzinárodno-politické okolnosti, za ktorých už ruskému štátu nehrozil vazalský vzťah k ríši. Naopak; krstom sa Vladimír zaradil medzi európskych kresťanských panovníkov a sobášom postúpil v ich hierarchií z hľadiska byzantského protokolu dokonca pred samotného západného cisára. Theofano, s ktorou sa oženil budúci cisár Oto II., totiž nemala tak vysoko urodzený pôvod ako Anna.
Prijatím kresťanstva z Byzancie a začlenením pod správu konštantínopolského patriarchátu sa ruský štát stal súčasťou grécko-ortodoxného Východu a tiež byzantského politického univerza. Stalo sa tak v dobe, kedy výrazné prehlbovanie rozdielov a rozporov medzi latinským Západom a gréckym Východom neodvratne spelo k prepuknutiu cirkevnej schizmy. To výrazne ovplyvnilo celé ďalšie ruské dejiny.
Ruská cirkev sa otvorila kultúrno duchovnému vplyvu Byzancie. V prvej fáze prichádzali na Rus početní grécki duchovní a prinášali so sebou literatúru, ktorá ovplyvnila ako oblasť cirkevnú, tak aj napríklad právo alebo históriu. Úzke styky s byzantskou kultúrnou sférou pestovali najmä kláštory, zvlášť s Athosom, kde existoval rozsiahly komplex gréckych a neskôr aj štyroch slovanských kláštorov. Zrejme už koncom 10. storočia vznikol na Rusi rad biskupstiev a v Kyjeve bol založený metropolitný úrad (prvý metropolita je však doložený až k roku 1039). Z dvadsiatich troch metropolitov, ktorí úrad zastávali do doby tatárskeho vpádu, bolo sedemnásť gréckeho pôvodu.
Vladimír však nechcel obmedzovať kontakty s kresťanmi iba na východnú ríšu. Správu o pokrstení svojej krajiny zaslal do pápežského Ríma aj východným patriarchom v Jeruzaleme a Alexandrii. Na Rusi sa čoskoro objavili bulharskí misionári, ktorí sem priniesli slovanskú liturgiu a písomníctvo. Po vyvrátení balkánskej bulharskej ríše Basileiom II. v roku 1018 sa príliv bulharského aj srbského kléru na Rus ešte zvýšil. Ruská cirkev nadviazala kontakty tiež so slovanským duchovenstvom v Čechách, o čom svedčí predovšetkým uctievanie kultu ruských mučeníkov Borisa a Gleba v sázavskom kláštore. Zavedenie obyvateľstvu zrozumiteľného jazyka do cirkvi jednak zvyšovalo záujem o nové vyznanie, jednak prispelo ku konečnému poslovančeniu pôvodne varjagskej vládnucej vrstvy.
Pamiatky
náhľad|[[Chrám svätej Sofie (Veľký Novgorod)|Chrám svätej Sofie v Novgorode (súčasný stav)]]
Už v 10. storočí stál v Kyjeve drevený kresťanský chrám zasvätený sv. Eliášovi. Po christianizácii sa cirkevným strediskom krajiny stal výstavný kamenný Desiatkový chrám, ktorý nechal postaviť Vladimír I. V tomto svätostánku hľadali po dobytí Kyjeva Mongolmi roku 1240 azyl obyvatelia mesta. Pohanskí dobyvatelia však napriek tomu chrám zapálili, a tak ho zničili.
Za vlády Jaroslava Múdreho bolo hlavné mesto obklopené mohutnými hlinenými valmi v dĺžke. Dovnútra sa vchádzalo tromi vstupmi, z ktorých najvýznamnejšou bola Zlatá brána, ktorú nechal knieža vystavať zrejme roku 1037. Stavba, ktorej predobrazom bola rovnomenná brána v rezidenčnom meste byzantskej ríše Konštantínopol, predstavovala kombináciu mohutnej obrannej veže a chrámu Zvestovania (Blagoveščenskij sobor).
Aj tento skvost obrannej architektúry bol poškodený roku 1240 počas vpádu Batuchánových mongolských hôrd. Brána sa začala rozpadávať, napriek tomu slúžila ďalej ako hlavný, slávnostný vjazd do Kyjeva. Keď tu v roku 1648 vítali Bohdana Chmelnického, bojujúceho za oslobodenie Ukrajiny z poľskej nadvlády, bola už spolovice ruinou. Preto boli o storočie neskôr jej pozostatky zasypané zemou, na ktorej bola vystavaná nová Zlatá brána. Roku 1832 boli zahájené archeologické vykopávky, ktoré zvyšky brány odkryli. Roku 1982 bola uskutočnená rekonštrukcia stavby, napriek tomu, že sa nedochovali zobrazenia ani plány pôvodného objektu.
Berezyna (Vinnycký rajón)
Berezyna je sídlisko na Ukrajine v Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 154 obyvateľov.
Champagny-en-Vanoise
Champagny-en-Vanoise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hipgnosis
Hipgnosis bolo britské dizajnérske štúdio, ktoré bolo špecializované hlavne na výrobu dizajnov hudobných albumov rockových hudobníkov a skupín. Medzi najznámejších klientov tohoto štúdia patrili umelci ako Pink Floyd, Genesis, Led Zeppelin, 10cc a The Alan Parsons Project. Jadro dizajnérskeho štúdia Hipgnosis tvorili Storm Thorgerson, Aubrey Powell, neskôr aj Peter Christopherson. Toto štúdio zaniklo v roku 1983. Storm Thorgerson sa venuje dizajnérskej činnosti dodnes.
V roku 1968 boli Thorgerson a Powel požiadaní kamarátmi zo skupiny Pink Floyd o návrh obalu ich nového albumu A Saucerful of Secrets. Po tejto objednávke im firma EMI dala ďalšie zákazky pre návrhy obalov albumov skupín Free, Toe Fat a The Gods. Thorgerson a Powel boli v tomto období študentmi na Royal College of Art. Po skončení školy boli nútení zariadiť si tmavú komoru v kúpelni u Powella, neskôr v roku 1970 si prenajali priestor, v ktorom si vytvorili štúdio. Názov štúdia pochádza z graffiti, ktoré mali nastriekané na dverách izby. Je slovnou hračkou, ktorá čiastočne pripomína slovko hypnóza (stav nereálnej existencie), v podstate je zloženinou slov Hip+gnostic."
Svoje renomé toto grafické štúdio získalo v roku 1973 návrhom obalu a Dark Side of the Moon, ktorý vyrobilo pre skupinu Pink Floyd. Tento album patrí medzi celosvetovo najrozšírenejšie, na svete má milióny fanúšikov a napríklad stanicou VH1 bol jeho obal v roku 2003 hodnotený ako štvrtý najlepší obal všetkých čias. V priebehu svojej existencie štúdio Hipgnosis okrem väčšiny nasledujúcich albumov skupiny Pink Floyd navrhlo dizajny albumov viacerých legendárnych skupín a sólistov ako boli Led Zeppelin, Genesis, UFO, Black Sabbath, Peter Gabriel a The Alan Parsons Project. Peter Christopherson sa k štúdiu Hipgnosis pripojil v roku 1974.
Powell a Thorgerson boli vyštudovaní filmári a modely, a scény ktoré fotografovali viedli tak aby v scénických pózach vyjadrovali motívy hudobných básnických tém skladieb albumov. Pri výrobe obalov sa v štúdiu Hipgnosis stávalo bežným, že sa neobmedzovalo len na samotný obal, ale aj kolekcie vložených ďalších sérií grafických listov, či plagátov. Štýlom práce sa pri tvorbe návrhov štúdio Hipgnosis pridržiavalo využívaniu fotografii a ich dodatočným úpravám. Patrilo medzi priekopníkov v používaní a zavádzaní nových techník pri manipuláciách, neobvyklými uhlami fotografovania objektov, viacnásobných expozíciách, rôznych kolážach spojených s dodatočným retušovaním v snahe o surrealistické vyjadrenie tém hudobných projektov, ktorých súčasťou sa tvorené obaly stávali. Spôsob ich práce so snímkami sa v súčasnosti dá porovnať s editačnými zásahmi v počítačových programoch ako je napríklad Photoshop.
NGC 6887
NGC 6887 je galaxia v súhvezdí Ďalekohľad, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. júla 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Babička
Babička môže byť:
Žlábek
Žlábek môže byť:
Václavovice
Václavovice je obec v Česku v okrese Ostrava-mesto v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 834 obyvateľov, z toho 922 mužov a 912 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,6 roka, ženy 41,8 roka).
Abod
Abod je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Má rozlohu 3 116 ha a žije tu 231 obyvateľov (2008).
Meymac (kantón)
Meymac je francúzsky kantón v departemente Corrèze v regióne Limuzínsko. Tvorí ho 10 obcí.
NGC 6888
NGC 6888 je emisná hmlovina v súhvezdí Labuť, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. septembra 1792.
Kate Beckinsalová
Kate Romany Beckinsalová (* 26. júl 1973, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britská herečka.
Alacska
Má rozlohu 855 ha a žije tu 828 obyvateľov (2007).
Daniel Medo
Daniel Medo (* 2. august 1974, Zlaté Moravce) je protagonista a zakladateľ mužského fitnes na Slovensku, majster sveta, priekopník a reprezentant Slovenska doma i v Európe. Dosiahol výrazné úspechy po celej Európe.
Detstvo a začiatky
Detstvo prežil v menšom meste pri Nitre. Ako deväťročný sa presťahoval s rodinou do Bratislavy, kde mal viac možností uplatniť sa. Úvod športovej kariéry bol náročný. Vyučený umelecký stolár si privyrábal brigádami u kamaráta ako pokrývač a popri tom mohol trénovať. V ústrety (aj finančne) mu vychádzala rodina aj priatelia, až kým sa mu nepodarilo sa presadiť. V čase keď Daniel Medo len začínal s mužským fitnesom na Slovensku, český reprezentant Radek Hadrovský bol už na športovej scéne etablovaný. Medovi sa o niekoľko rokov podarilo Hadrovského poraziť.
Na jeho úspechoch má nemalý podiel aj známa slovenská fitneska Zora Czoborová.
Súčasnosť
Žije v Bratislave a pôsobí ako osobný tréner, poradca v oblasti zdravého životného štýlu a model.
Uhlíková nanorúrka
Uhlíková nanorúrka (iné názvy: uhlíková nanotrubička, uhlíková nanotrubica, nevhodne uhlíková nanotuba) je alotropická modifikácia uhlíka, ktorá má valcovitý tvar.
Boli objavené v roku 1980. V tom čase sa začali uhlíkové nanorúrky používať v rôznych priemyselných odvetviach, najmä vďaka tomu, že sú silnejšie ako oceľ a ich hmotnosť predstavuje iba jednu šestinu hmotnosti ocele. Uhlíkové nanorúrky majú aj nezvyčajné tepelné a vodivé vlastnosti. Uhlíkové nanorúrky nie sú rozpustné vo vode a vodných roztokoch, rozpúšťajú sa v organických rozpúšťadlách. Sú takisto výbornými vodičmi, keďže elektróny sa v nich môžu pohybovať takmer voľne. Elektrický odpor nanorúrok je veľmi malý, takmer nezávislý od ich dĺžky. Dnes sa uhlíkové nanorúrky používajú v elektronike, optike a nanotechnológiach a nanomedicíne.
Využitie v nanomedicíne
Uhlíkové nanorúrky sa v biomedicíne experimentálne používajú na prenos liečiv a zobrazovanie nádorov. Môžu byť použité na hypertermickú abláciu nádorových buniek, vďaka ich vysokej absorpcii v oblasti blízkej infračervenému žiareniu. Majú schopnosť absorbovať svetlo z oblasti blízkej infračervenému žiareniu a následne sú schopné vyrobiť teplo, ktoré je smrteľné pre rakovinové bunky. Zároveň sa môžu použiť na doručenie liečiv k nádorovým bunkám. Ukázalo sa, že pomocou kyseliny listovej, naviazanej na uhlíkových nanorúrkach sa dokáže zabezpečiť ich špecifické naviazanie práve na nádorové bunky. Nádorové bunky ktoré prijali kyselinu listovú naviazanú na uhlíkových nanorúrkach boli zničené ožiarením pomocou žiarenia s vlnovou dĺžkou blízko infračervenej oblasti. Na druhej strane zdravé bunky bez príslušného receptoru neboli zničené.
Typy nanorúrok
Rozoznávame dva typy uhlíkových nanorúrok: jednostenné a mnohostenné. Oba typy sú skúmané pre aplikáciu v nanomedicíne. V štúdiách bolo dokázané, že liečivá naviazané na uhlíkové nanorúrky boli efektívnejšie prepravené do buniek. Ich použitím na doručenie liečiv sa možno vyhnúť potrebe rozpúšťadiel. Okrem toho ich použitím ako nosičov možno znížiť alebo sa úplne vyhnúť niektorým vedľajším účinkom.
Jednostenné nanorúrky
Rozvíjajúcim sa odvetím nanotechnológie je výskum mechanických, štruktúrnych, elektrických a optických vlastností jednostenných nanorúrok. Jednostenné nanorúrky majú priemer 1-3 nm a dĺžku 5-30 nm. Používajú sa napr. na transport liečiv. Vysoká optická absorbancia jednostenných nanorúrok v blízkosti infračerveného spektra spôsobuje zahrievanie pod laserovým žiarením, čo sa využíva na ničenie rakovinových buniek. Vyrábajú sa pomocou laserovej ablačnej techniky a rozsah priemerov takto pripravených nanorúrok bol odhadnutý na 1,3 až 1,6 nm. Surové jednostenné nanorúrky majú vysoký obsah nečistôt ako sú napríklad amorfné častice uhlíka alebo katalyzátory (Ni, Co). Pre ich použitie v medicíne je však nutný vysoký stupeň čistoty. Jedným z najpoužívanejších spôsobov čistenia je oxidácia pomocou koncentrovaných kyselín.
Mnohostenné nanorúrky
Mnohostenné nanorúrky majú priemer od 10 nm a dĺžku od 200 nm až do niekoľkých mikrometrov. Mnohostenné nanorúrky sa používajú pri zobrazovaní nádorov.
Mitochondriálna Eva
Mitochondriálna Eva je označenie pre ženu, ktorá je v materskej línii spoločným predkom všetkých dnes žijúcich ľudí. Jej mitochondriálna DNA (mtDNA) sa totiž postupným dedením z matky na ďalšie potomstvo v priebehu niekoľko tisíc rokov rozšírila medzi celú súčasnú ľudskú populáciu: každá mtDNA ktorejkoľvek dnes žijúcej osoby je odvodená od jej mtDNA. Mitochondriálna Eva je ženský protipól Adama chromozómu Y, teda posledného spoločného predka všetkých dnes žijúcich ľudí v otcovskej línii, hoci každý z nich žil v inej dobe.
Predpokladá sa, že žila zhruba pred 140 000 rokmi v miestach dnešnej Etiópie, Keni alebo Tanzánie. Tento odhad vychádza z výpočtov pomocou molekulárnych hodín s využitím korelácie uplynutého času od zistených genetických odchýlok.
Mitochondriálna Eva je posledným spoločným predkom všetkých ľudí, ktorých spája mitochondriálna DNA. Nejde teda o posledného spoločného predka celého ľudstva. Hociktorý človek môže nájsť spojítko k poslednému spoločnému predkovi cez niektorého zo svojich rodičov, ale k mitochondriálnej Eve vedie cesta iba cez materskú líniu. Z toho vyplýva, že žila oveľa skôr, než posledný spoločný predok celého ľudstva.
Mitochondriálna Eva i Adam chromozómu Y boli pravdepodobne súčasťou veľkej populácie, ale každý v inej dobe. Potomkovia niektorých ich vrstovníkov sa súčasnej doby nedožili, potomkovia iných sú predkami všetkých dnes žijúcich ľudí. Žiadny z vrstovníkov Mitochondriálnej Evy alebo Adama chromozómu Y nemohol byť posledným spoločným predkom hoci i len malej skupiny dnes žijúcich ľudí, pretože obaja žili dlho pred bodom identických predkov.
Materská genetická línia
Iným prístupom je sledovanie rodových línií všetkých vrstovníc Mitochondriálnej Evy. Prenos ich mtDNA na ďalšiu generáciu nemohol nastať z týchto dôvodov: Ostatné, ktoré porodili aspoň jednu dcéru, tvorili postupnú líniu. Počas času takýmto spôsobom línie postupne zanikali. Časom zostala jediná línia, zahŕňajúca matky, ktorých mtDNA vlastní celé súčasné ľudstvo.
Nebola to jediná žena v tej dobe
Mitochondriálna Eva je metaforou na biblickú Evu. Nedá sa sa však domnievať, že by bola vo svojej dobe jedinou žijúcou ženou. V takom prípade by bolo ľudstvo na pokraji svojho zániku kvôli extrémnej redukcii populácie. Nielenže vtedy žilo viac žien, ale vzdialení potomkovia týchto žien sa mohli dožiť súčasnosti. Ich gény, ktoré sa nenachádzajú v mtDNA (dieťa dedí približne polovicu génov od matky a polovicu od otca) totiž zdedili ich synovia a dcéry (a vnuci a vnučky atď.) a tieto sa dnes môžu nachádzať v súčasnej populácii. Nenachádza sa však v nej mitochondriálna DNA týchto žien, lebo tá sa dedí len čisto od matky.
Čo odlišuje Mitochondriálna Evu (a jej predkov v materskej línii) od jej vrstovníc je čistota materskej línie až po dnes žijúcu populáciu. Všetkým ostatným vtedajším ženám sa odovzdávanie ich mtDNA zastavilo buď preto, že mali len mužských potomkov alebo ich ženské potomstvo nemali deti. Pretože sa mitochondriálna DNA prenáša len cez ženské potomstvo, všetci dnes žijúci ľudia majú mitochondriálnu DNA, ktorá sa dá vystopovať späť až k Mitochondriálnej Eve.
Nebola súčasníčkou Adama chromozómu Y
Mitochondriálna Eva i Adam chromozómu Y boli súčasťou veľkej populácie, ale každý v inej dobe. Je zaujímavé, že nielen pre spoločného predka vychádza datácia mtDNA (Eva) približne 2x staršia než pre Y-DNA (Adam). Ale i v rádoch jednotiek tisíc rokov je mtDNA datovanie približne dvojnásobné než Y-DNA (či podľa jazykovej analýzy). Nezrovnalosť sa dá vysvetliť rýchlejšou generačnou výmenou po materskej línii. I teraz je v Afrike miestami bežné, že mladý muž (necelých 30 rokov) si berie 2x mladšie dievča (necelých 15 rokov) z „ďalšej“ generácie, ako to bývalo časté do staroveku. Nedávne výskumy ho však posúvajú do minulosti a otázka je ešte nedoriešená.
Nie je to konkrétna žena
Mitochondriálna Eva nepredstavuje rovnakú ženu v celej histórii ľudstva. Posledný spoločný predok všetkých dnes žijúcich ľudí sa líši od ženy, ktorá bola, alebo bude spoločná pre ľudstvo v inom časovom okamihu – s tým, ako vymierajú celé ženské línie, sa posledným spoločným predkom stávajú stále mladší jedinci. V období strmého populačného rastu je vymretie materskej línie pravdepodobné oveľa menej, než pri náhlom znížení počtu jedincov.
Nie je posledný spoločný predok všetkých dnes žijúcich ľudí
Mitochondriálna Eva je posledný spoločný predok všetkých dnes žijúcich ľudí len po materskej línii (cez mtDNA). Nie je posledný spoločný predok všetkých dnes žijúcich ľudí. Ten žil pravdepodobne pred 5 000 rokmi a je posledný spoločný predok všetkých dnes žijúcich ľudí – aj tých čo sa narodili na rôznych kontinentoch.
Niektoré dôsledky datovania a umiestnenia Mitochondriálnej Evy
Porovnávanie počtu mutácií v mitochondriálnej DNA vo vzorkách zhromaždených z celej planéty dokazuje, že celé ľudstvo je geneticky veľmi podobné. Z toho priamo vyplýva, že len pred (podľa súčasných odhadov) približne 200 000 rokmi sme všetci mali spoločnú „pramatku“. Takže všetci súčasní ľudia sú si navzájom vzdialení bratranci a sesternice. Tiež sa ukázalo, že Afričania majú medzi sebou navzájom viac mutácií v mtDNA, než ostatné rasy a teda sú najstaršou ľudskou skupinou. Všetci súčasní ľudia sú teda pravdepodobne potomkami černošskej rasy žijúcej južne od Sahary pred pár stotisíc rokmi. Zároveň to znamená, že rôzne dnešné rasové znaky (farba kože, farba vlasov, tvar očí atď.) sú len neskoršou „kozmetickou“ úpravou spoločného základu mechanizmom mikroevolúcie. Táto teória bola nazvaná „(nedávna) Migrácia z Afriky“ a v súčasnosti je široko prijímanou vedeckou hypotézou. Podporujú ju nielen genetické štúdie, ale aj jazykové analýzy a štúdium ľudských fosílií. Ďalšie genetické štúdie skúmajúce mutácie v mtDNA umožňujú rovnakou metódou stanoviť pôvod i približný čas osídlenia jednotlivých kontinentov či dokonca regionálnych oblastí. Je pravdepodobné, že aj v rámci kontinentov sa bude prejavovať tzv. zakladateľský efekt. Súvis dnešného človeka s neandertálcami zatiaľ nie je jednoznačne objasnený a je predmetom intenzívneho výskumu. Mitochondriálna skupina, ktorú určuje Mitochondriálna Eva je špecifická pre Homo sapiens sapiens alebo aspoň pre jeho aktuálny „chronospecies“. Predpokladá sa, že je možné definovať skoršie „Evy“, napríklad tú, ktorá bola predkom súčasného človeka a neandertálcov alebo dokonca opíc. Vyskytujú sa však aj závažné námietky voči takémuto zjednodušenému pohľadu. Podľa súčasných výskumov stále nie je isté, či neandertálci boli predkami súčasného Homo sapiens sapiens alebo len vedľajšou slepou vetvou. Zatiaľ sa zdá, že ich mtDNA sa v súčasnom ľudskom genofonde v priamej (materskej) línii nezachovala. Niektoré genetické a archeologické objavy však pripúšťajú možnosť vzájomného kríženia týchto dvoch druhov v minulosti. Čo sa týka spoločného predka dnešných ľudí a šimpanzov, výskum z roku 1973 (Mary-Claire King) tvrdil, že genetická podobnosť šimpanzov a ľudí je 99 %. Avšak štúdie z posledných rokov používajúce výstižnejšiu metodiku hovoria len o 98 až 94 % podobnosti čo vrhá silné pochybnosti na určenie ich spoločnej „Evy“. Mitochondriálna makro - haplo skupina náležiaca Mitochondriálnej Eve je v súčasnosti označovaná ako L, lebo obsahuje všetky dnešné mitochondriálne línie.
Teória migrácie z Afriky je v rozpore so staršou teóriou „multiregionálny počiatok súčasného človeka“. Táto tvrdila, že pred približne miliónom rokov sa Homo erectus rozšíril po celom svete a tam sa v jednotlivých regiónoch postupne vyvíjal na Eskimákov, Pygmejov a ďalšie dnešné rasy. Priamym dôsledkom tejto teórie bolo, že súčasné rasy sú teda výsledkom rôznych predkov a zásadne sa líšia. Túto teóriu vyvracajú nielen genetické štúdie, ale aj fosílne nálezy, keďže nájdené fosílie súčasného typu človeka (Homo sapiens sapiens) sú staršie než fosílie neandertálskeho človeka. Neandertálci teda neboli naši priami predchodcovia.
Vělopolí
Vělopolí je obec v Česku v okrese Frýdek-Místek v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 266 obyvateľov, z toho 137 mužov a 129 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,1 roka).
Adam Ferguson
Adam Ferguson, známy aj ako Ferguson of Raith (* 20. jún 1723, Logierait, Spojené kráľovstvo – † 22. február 1816, St Andrews) bol škótsky filozof, sociológ a historik škótskeho osvietenstva. Niekedy je označovaný ako "otec modernej sociológie".
Crédin
Crédin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľké Mexiko
Veľké Mexiko je druhá najväčšia metropolitná oblasť na svete podľa počtu obyvateľov po Veľkom Tokiu a pred metropolitnou oblasťou New Yorku. Žije tu okolo 18 miliónov obyvateľov.
Uzay-le-Venon
Uzay-le-Venon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jean-Pierre Serre
Jean-Pierre Serre (* 15. september 1926, Bages, Francúzsko) je francúzsky matematik.
Zaoberá sa predovšetkým algebrickou geometriou, topológiou a teóriou čísel, ako aj komutatívnou algebrou a teóriou funkcií viacerých komplexných premenných. Je nositeľom viacerých vedeckých ocenení, predovšetkým Fieldsovej medaily (1954), Wolfovej ceny za matematiku (2000) a Abelovej ceny (2003).
Joan Fontaine
Joan Fontaine (vlastným menom Joan de Beauvoir de Havillandová, * 22. október 1917, Tokio, Japonsko – † 15. december 2013, Carmel, Kalifornia, USA) bola americko-britská herečka, držiteľka Oscara za najlepší ženský herecký výkon z roku 1941 za film Alfreda Hitchcocka Suspicion.
Jej sestra Olivia de Havillandová bola tiež filmová herečka.
Chanaz
Chanaz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6889
NGC 6889 je galaxia v súhvezdí Ďalekohľad, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. júna 1836.