cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ateizmus
Vedecké dôvody
Väčšina náboženstiev učí, že ľudstvo a vesmír boli stvorené jedným či viacerými bohmi určitým, viac či menej presným spôsobom. Veľa ľudí, tak ateistov ako i nábožensky založených ľudí, vníma takéto náuky v príkrom protiklade s poznatkami modernej vedy, najmä teoretickej fyziky, astronómie a evolúcie. Pre väčšinu ateistov je toto postačujúci dôvod na odmietnutie týchto náboženstiev. Na druhej strane niektorí veriaci z tohto protikladu vyvodzujú opačný záver – že evolúcia je mylná – a zastávajú kontroverzný a pseudovedecký kreacionizmus, navzdory prakticky absolútnemu konsenzu medzi vedcami ohľadne pravdivosti evolučnej teórie. Iní teisti akceptujú evolúciu ako vedecký fakt, ale nevidia rozumné dôvody pre to, že by medzi učením ich náboženstva a evolúciou bol rozpor.
Je známym faktom, že ľudia zdieľajú 98 % svojho genetického kódu so šimpanzmi, 90 % s myšami, 21 % s hlístou a 7 % s baktériou E. coli. Takáto perspektíva ale nie je celkom odlišná od väčšiny náboženstiev, ktoré prisudzujú človeku jedinečné a centrálne postavenie vo vesmíre. Napríklad podľa učenia kresťanstva, islamu a judaizmu bol človek stvorený na Obraz Boží, aby stál na kvalitatívne vyššej úrovni ako zvyšok tvorstva Zeme, pretože na Boží obraz bola stvorená najmä jeho duša.
Podobne skutočnosť, že naše Slnko je len jedinou z miliárd hviezd v Galaxii, ktorá samotná je nepatrná medzi miliardami iných galaxií v nami pozorovateľnom vesmíre, a fakt, že ľudia obývajú vesmír len po zhruba 0,0015 % doby jeho existencie, považuje väčšina ateistov za dostatočný na odmietnutie myšlienky, že vesmír bol stvorený, aby mu vládol človek.
V zásade je západná veda založená na predpoklade, že vesmír je riadený nemennými prírodnými zákonmi, ktoré je možné určiť pomocou experimentov. Tie následne tvoria spoľahlivý základ pre všetky technické disciplíny, ktoré predpokladajú absenciu božích alebo nadprirodzených zásahov. Úspech moderných vedeckých a technických disciplín svedčí pre absenciu nadprirodzených bytostí alebo ich neochotu so svetom akokoľvek interagovať. Veľa ateistov je preto presvedčená, že najjednoduchším vysvetlením je, že žiadne božstvá neexistujú.
Evolučná teória
Evolučná teória, ktorej základy postavil Charles Darwin, vyvracia dogmatické učenie prakticky každého náboženstva. Vznik života sa v rôznych náboženstvách spája s bohmi a nadprirodzenými bytosťami v rôznych náboženských knihách, bájach a povestiach. Naproti tomu Darwinova evolúcia ukazuje postupný vznik zložitejších foriem života z jednoduchších, adaptovanie sa na nové prostredie. Napríklad z niektorých rýb sa postupne stali obojživelníky po tom, čo sa určitý čas prispôsobovali životu v pobrežných vodách a mali potrebu pohybovať sa v zmenených podmienkach. Predstava, že sa aj moderný človek vyvinul zo svojich predkov (Homo Sapiens, Homo Erectus, Homo Habilis a ďalšie vývojové stupne) však nie je pre každé náboženstvo neprijateľná; Boh mohol evolúciu použiť ako nástroj na vznik človeka a celého stvorenia.
Samotný Charles Darwin nebol ateista, sám sa považoval za agnostika.
Osobné dôvody
Niektorí ateisti usudzujú, že ľudský život je lepší a užitočnejší s ateistickým ako teistickým pohľadom na svet. Na podporu tohto názoru napríklad uvádzajú, že je omnoho prospešnejšie pre spoločnosť hľadať odpovede na otázky pomocou prírodných vied než pomocou nadprirodzených síl a viery. K morálnym dôvodom pre ateizmus často argumentujú tým, že sú mnohé prípady, kedy urobiť to čo je správne, je možné len s pohľadom na svet aký zastáva ateista, pretože nie je viazaný prikázaniami svojho učenia. Praktické dôvody pre ateizmus zahrnujú dôvody, kedy uprednostnenie ateistického svetonázoru pred teistickým prináša pozitívne dôsledky pre osobný život.
Argumenty, že náboženstvá šíria nemorálnosť sa často opierajú o fakt, že množstvo násilia a vojen vzniklo len kvôli náboženským vieram a rituálom.
Niektorí ľudia prijímajú ateistický postoj pretože vyrastali v prostredí, kde je ateizmus relatívne bežným, alebo boli vychovaní ateistickými rodičmi. Väčšina ateistov tvrdí to isté o absolútnej väčšine veriacich. Napríklad ľudia, ktorí vyrástli v prostredí obývanom prevažne židovskou, hinduistickou, moslimskou alebo kresťanskou kultúrou, príjmu náboženstvo tejto prevládajúcej kultúry, alebo krajiny.
Kresťanský psychológ Paul Vitz (1999) tvrdí, že „Veľa ľudí má psychologické dôvody pre ateizmus“ a „neuro-psychologické bariéry pre vieru v boha hrajú v tomto významnú úlohu.“ (Vitz (1999) a Rizzuto (1998)).
Emócie a pocity hrajú dôležitú úlohu nielen v živote teistov ale i ateistov. V každom prípade, pochopenie psychologického pôvodu pre vieru v Boha môže prispieť k posilneniu ateistického presvedčenia proti náboženským vieram. Pozri aj syndróm pravého veriaceho a psychológia náboženstva.
Historické dôvody
Veľa náboženstiev vytvorilo vieru v mnohých bohov alebo nadprirodzené mocnosti, z ktorých každý bol spojovaný s určitým nevyjasneným fyzikálnym javom. Napríklad v starovekom Grécku bol Hádes boh mŕtvych, Helios boh slnka, Zeus boh bleskov a Poseidón boh mora a zemetrasenia. V dobách keď nebola dostupná žiadna vedecká teória, ktorá by mohla vysvetliť dané prírodné javy, ľudia hľadajúci vysvetlenia ich pripisovali nadprirodzeným silám. Drvivá väčšina týchto javov bola dnes už vedeckým spôsobom objasnená. Niektorí ateisti argumentujú, že všetky náboženské viery majú rovnaký alebo podobný základ, a teda že sú všetky obdobne prekonané a zastarané.
Zaujímavosti
Krajina s najvyšším podielom ateistov v Európe je Česko. Podľa sčítania ľudu v roku 2001 tvoria 59 % populácie.
Na Slovensku bol podiel ateistov v roku 2011 13%. Podľa sčítania obyvateľov sa tento podiel zvýšil na 23,8%.
Najvyšší podiel ateistov na svete je podľa sčítania ľudu vo Vietname, kde tvoria takmer 81%.
Žiarenie
Žiarenie alebo radiácia je prenos energie a hybnosti priestorom. Môže mať podobu časticového žiarenia (šírenie sa častíc priestorom) a/alebo vlnového žiarenia (šírenie sa vĺn priestorom).
Žiarenie vždy prenáša energiu a hybnosť (čiže má určitý smer). Ak častice žiarenia majú hmotnosť, náboj alebo iné vlastnosti, prenášajú sa aj tieto.
Niektoré druhy žiarenia:
Povolanie (zamestnanie)
Povolanie (iné názvy: profesia, (trvalý) pracovný odbor, (trvalý) odbor pracovnej činnosti) je súhrn relatívne ustálených, kvalifikovane a systematicky vykonávaných činností, ktoré v značnej miere určujú spoločenské postavenie človeka. Výraz profesia zdôrazňuje, že je činnosť vykonávaná po odbornej príprave.
Povolanie predpokladá ovládanie určitých techník, pracovných operácií a manipulácií a príslušných teoretických poznatkov. Existuje niekoľko tisíc povolaní.
Základnými znakmi profesie (povolania) sú:
Typickými črtami profesie sú:
NGC 3541
NGC 3541 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
VAZ 2106
náhľad|VAZ 2106
NGC 3541
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
VAZ 2106
VAZ 2106, nazývaný tiež Lada 1600 sa vyrábal od roku 1976. Hoci bol nástupcom modelu 2103, prvých osem rokov produkcie sa oba modely predávali súbežne. Výroba bola ukončená v roku 2006, kedy jeho pozíciu nahradil model VAZ 2107.
Hnutie
Hnutie môže byť :
Datelovská strž
Datelovská strž je prírodná rezervácia ev. č. 2240 neďaleko obce Dešenice v okrese Klatovy. Oblasť spravuje Správa NP a CHKO Šumava.
Predmetom ochrany sú dynamicky sa vyvíjajúce bylinné i drevinné spoločenstvá.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Podhoroď
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Podhoroď v okrese Sobrance.
Alkyonidy
Alkyonidy sú v gréckej mytológii dcéry Giganta Alkyonea.
Alkyonidy, Fthonia, Anthé (Antha, Anté, Anthe), Methóné (Methóna, Metoné, Methone), Alkippé (Alkippa), Palléné (Palléna), Drimo a Asteria boli dcérami Alkyonea, najsilnejšieho Giganta zrodeného bohyňou zeme Gaiou a kvapiek krvi boha neba Urana, ktorý bol jedným z vodcov vzbury Gigantov proti olympským bohom.
Alkyonea po útoku na Olymp zabil hrdina Herakles.
Ján Filický
Ján Filický (Filiczky de Filefalva) (* okolo 1585, Vlková – † 1622, Sárospatak, Maďarsko) bol slovenský humanistický básnik a pedagóg.
Životopis
Pochádzal zo schudobnenej zemianskej rodiny Filiczky de Filefalva a vzdelanie získaval v Levoči a Kežmarku. Neskôr študoval na viacerých univerzitách v Nemecku a v Prahe, kde tiež pôsobil ako vychovávateľ detí z bohatých šľachtických rodín. V roku 1617 odišiel ako profesor na kalvínske učilište do Sárospataku, kde o niekoľko rokov neskôr podľahol moru.
Tvorba
náhľad|300x300bod|Pamatna tabula Jana Filickeho vo Vlkovej. Odhalili Historicky odbor Matice slovenskej a obec Vlkova. Svoje básne venuje vo väčšine prípadov rôznym osobám (svojim chovancom, básnikom, učiteľom, rektorom nemeckých univerzít a pod.), no mnohé tiež obsahujú anekdoty a zvieracie bájky, ostrú satiru až karikatúru, zobrazujúcu kritiku ľudských nerozumností od hlúposti cez opilstvo až po národnostnú intoleranciu. Počas niekoľkoročného pobytu v zahraničí bol okolím oceňovaný práve pre svoju básnickú tvorbu. Už jeho súčasníci ho nazývali uhorský Ovídius po slávnom rímskom poetovi a taktiež mu udelili prestížny titul poeta laureatus.
Báseň Ad Sphettium
Veľkú pozornosť púta Filického báseň Ad Sphettium (Posmeškárovi). V tejto latinskej básni Filický bránil slovenský národ pred urážkami poukázaním na vojenské hrdinstvá a odvahu Slovákov. Filický oslávil nielen dávnu slávu, ale aj dobové činy a porovnával Slovákov s okolitými národmi. V dobovej slovenskej literatúre išlo o výnimočný jav. Báseň je hodnotená ako jeden z prvých prejavov slovenskej národnej identity a taktiež ako jedna z najstarších básnických obrán Slovákov.
Charakter (výrazné vlastnosti)
Charakter je súhrn stálych psychických vlastností človeka, ktoré závisia od jeho genetických osobitostí a realizujú sa v spojení a pod vplyvom životných podmienok. Keď poznáme charakter človeka, môžeme predvídať, ako si bude počínať v tých či oných okolnostiach, a teda aj predpokladať jeho konanie. Charakter sa prejavuje vo vzťahu človeka k sebe a k iným ľuďom, k všetkým živým tvorom, k práci, ktorú človek vykonáva, k veciam a dalo by sa povedať, že miera charakteru je mierou úcty k okoliu a entitám v ňom. Najúplnejšie sa prejavuje v spoločensko-praktickej činnosti.
Charakter podľa Ricœura
Podľa Ricœura je charakter súhrn určujúcich znakov, ktoré umožňujú znovuidentifikovať ľudskú bytosť ako totožnú. Charakter je celok trvalých sklonov, podľa ktorých rozpoznávame osobnosti; k týmto trvalým sklonom, ktoré plynú z nadobudnutých zvyklostí, by sme mali pripojiť súhrn identifikácií, ktoré boli taktiež nadobudnuté, s hodnotami, normami, ideálmi, modelmi, hrdinami atď., v ktorých sa osobnosť (alebo pospolitosť) sama rozpoznáva.
Občan
Občan (od obec, čo je zo staroslov. obъštъ – spoločný) je príslušník štátu alebo obce. Právnu a politickú podstatu občianstva určuje štát svojimi zákonmi. Okrem občanov môžu v štáte žiť aj „neobčania“ (občania iného štátu, utečenci, ľudia bez štátnej príslušnosti a v minulosti aj otroci). Občan disponuje zákonom vymedzenými právami a povinnosťami voči príslušného štátu alebo obci.
História
Koncept občianstva po oslobodení jednotlivca od jeho podriadenosti celku a uznaní jeho základných ľudských práv a slobôd (18. storočie). Na základe tejto ľudskej emancipácie sa v priebehu 19. storočia završuje aj politická emancipácia človeka ako člena občianskej spoločnosti. Človek sa stáva základom štátu, ktorý ho uznáva ako svoj predpoklad aj právne, a to garantovaním jeho základným práv a slobôd.
Ron Asheton
Ron Asheton (* 17. júl 1948, Washington D.C. – † január 2009, Ann Arbor, Michigan) bol americký skladateľ a gitarista.
V roku 1967 založil so spevákom Iggym Popom, bubeníkom Scottom Ashetonom a basgitaristom Daveom Alexandrom rockovú skupinu The Stooges.
Hudobný magazín Rolling Stone ho zaradil v rebríčku 100 Greatest Guitarists of All Time na 29. miesto.
6. januára 2009 našli Ashetona mŕtveho v jeho dome v Ann Arbor, štát Michigan.
Aktualizmus
Aktualizmus môže byť:
Renault 25
right|thumb|Po facelifte
Renault 25 je automobil vyššej strednej triedy, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault v rokoch 1984-1991. Počas svojej doby to bola vlajková loď Renaultu, teda najdrahšie, najprestížnejšie a najväčšie vozidlo v modelovom rade spoločnosti. V roku 1985 sa umiestnilo na druhom mieste v súťaži European Car of the Year. Všetky Renaulty 25 sa vyrábali v Sandouville, pri meste Le Havre vo Francúzsku.
Kataster
Kataster môže byť:
Susz
Susz je mesto v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve v okrese Powiat iławski v rovnomennej gmine.
Žije tu 5 564 obyvateľov (30.6.2007).
VAZ 2104
náhľad|VAZ 2104
VAZ 2104, 2105 a 2107 sú automobily nižšej strednej triedy vyrábané sovietskou a neskôr ruskou automobilkou AvtoVAZ. Výroba prvého vozidla z radu, sedanu VAZ 2105, sa začala v roku 1984 a pokračovala do roku 2010, zvyšné modely zostali vo výrobe až do roku 2012.
Rad zahŕňal skromnejšie vybavený základný model VAZ 2105, luxusnejšie vybavený sedan VAZ 2107 (od 1982) a kombi VAZ 2104 (od 1984). Vozidlá boli úspešné predovšetkým v Sovietskom zväze a ďalších krajinách socialistického tábora. Mimo RVHP sa vozidlá nazývali Lada Riva alebo Nova. Svoju obľubu si udržali až do konca výroby, pričom modely 2105/2107 boli ešte v roku 2009 3. najpredávanejšími modelmi v Rusku a v roku 2010 obsadili so 136 006 predanými kusmi dokonca 1. priečku medzi novými automobilmi na ruskom trhu.
Charakteristika
Charakteristika môže byť:
Novarupta
Erupcia v roku 1912
Erupcia začala 6. júna 1912 a za 60 hodín vyprodukovala obrovskú masu sopečného popola a ryolitového prachu (objem 15 km3). Na konci vytvorila kalderu s rozmermi 3 × 4 km a menší, 65 m vysoký a 400 m široký lávový dóm. Pyroklastický prúd vytvoril Údolie desaťtísícov dymov. V oblasti Novarupty vznikla asi 2 km široká, nevýrazná plytká depresia. Okolie vulkánu je súčasťou Národného parku a rezervácie Katmai.
Johann Georg Hamann
Johann Georg Hamann (* 27. august 1730, Kaliningrad – † 21. jún 1788, Münster) bol nemecký filozof, protivník osvietenstva, čisto rozumového poznania; filozof citu a viery: podčiarkoval tvorivú silu citu a mysle, ktorú zahliadol najmä v jazyku a ktorá sa vyjavuje v básnení, „materčine ľudského rodu“.
Jeho vplyv siaha od obdobia Sturm und Drangu a klasicizmu až hlboko do romantiky a modernej filozofie jazyka.
Prostredný hrot
Prostredný hrot je najvyšší vrchol v Prostrednom hrebeni medzi Malou a Veľkou Studenou dolinou.
Názov
V latinskej listine z roku 1412, ktorá ustaľuje hranice matejovských lesov, sa spomína názov Kalberk, neskôr v nemčine Kahlberg (holý vrch). Dnešný názov vyplýva z polohy štítu v hrebeni uprostred Studených dolín. Prvý ho použil pruský cestovateľ Albert Sydow, ktorý ho nazval Mittel Grat. Grat znamená hrebeň. Teda nazval ho Prostredný hrebeň. Maďari sa pokúsili o objasnenie názvu. Dr. Dezső v ročenke Uhorského karpatského spolku z roku 1876 nazval celý hrebeň „prostredným hrebeňom“ - Kőzépgerincz a najvyšší vrchol „vežou prostredného hrebeňa“ Kőzépgerincztorony. Edmund Téry prebral to isté pomenovanie pre Prostredný hrebeň, ale Prostredný hrot nazval Kőzéporom. Tento termín natrvalo prešiel do pomenovania štítu v maďarčine. Podobné riešenie navrhol K. Kolbenheyer (1884) aj v nemeckom názvosloví, ale jeho diferenciácia medzi pojmami Mittelgrat pre hrebeň a Mittelgratturm pre najvyšší vrchol sa neujala. V slovenčine sa sporadicky objavujú názvy Stredohrot alebo Stredný hrot.
Charakteristika
Prostredný hrebeň sa oddeľuje z hlavného hrebeňa v Širokej veži. V tomto hrebeni leží aj turistom dobre známe Priečne sedlo. Prostredný hrot je od Žltej veže oddelený Sedlom za Prostredným. Má nižší severozápadný vrchol Malý hrot. Na juhovýchode hrebeň klesá na Sedlo pred Prostredným. Malý hrot má v juhozápadnej stene (nad Veľkou Studenou dolinou) výrazné platne, hladké, kolmé, miestami až previsnuté. Do Veľkej Studenej doliny spadá Prostredný hrot vysokými nepriehľadnými strminami a trávnatými plošinkami. Z Malej Studenej doliny vidno dve steny. Severnú, vysokú, pretína ju, v spojnici Žlté lávky a Štrbiny za Žltou stenou, Dubkeho lávka. Pred vysokú severovýchodnú stenu vystupuje samostatný vrchol Žltej steny a vľavo od nej je Malá Žltá stena, ktorá poskytuje množstvo zaujímavých horolezeckých trás.
Diretissima
V roku 1986 sa zrútila vežička vo východnej stene a skalná lavína spadla až na frekventovaný turistický chodník vedúci na Téryho chatu. Viedla cez ňu slávna diretissima severovýchodnou stenou, ktorú ako prví preliezli v roku 1962 Ivan Bajo, Zdeňěk Kysilka, Silvia Hnátková - Kysilková. Vežička sa časom začala odkláňať a výstup cez ňu bol z roka na rok ťažší. Nakoniec podľahla gravitácii. Diretissimu už nikto nezopakuje.
Výstupy
Malý hrot a jeho platne:
K ťažkým patrí cesta Koršala – Šedivý, dnes VII+/VIII-. Treťou najťažšou cestou na slovenskej strane Tatier (prvé dve sú na Jastrabej veži) sa po RP preleze v r. 2020 stala Gilotína v ľavej časti platní.
Turistika
Štít pôsobí neprístupne, ale s horským vodcom naň môže vystúpiť aj skúsený vysokohorský turista. K hlavným problémom výstupov patrí expozícia v oblasti vrcholových hrebeňov a orientačná náročnosť. Medzi najatraktívnejšie výstupy patrí cesta Dubkeho lávkou, ktorá začína nad Téryho chatou. Problémom tejto cesty je exponovaná „Strecha“, ktorá si už vyžiadala nejeden ľudský život.
Přední Zborovice
Přední Zborovice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 90 obyvateľov, z toho 42 mužov a 48 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,2 roka (muži 46,9 roka, ženy 45,5 roka).
NGC 3542
NGC 3542 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 26. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
Jakub Jakobeus
Jakub Jakobeus (iné zápisy: Jacobae, Jacobeis, Jacobaei, Jacobaeus; * 1591, asi Kutná Hora, Habsburská monarchia – † 3. september 1645, Prešov, Habsburská monarchia) bol český protestantský kňaz, historik, humanistický básnik a spisovateľ, ktorý v r. 1621-24 pôsobil v Nemecku a po r. 1624 v Uhorsku.
Životopis
Narodil sa v meštianskej rodine a vzdelanie získaval v Kutnej Hore a na Karlovej univerzite v Prahe, kde štúdium zavŕšil r. 1616 získaní titulu magistra. Svoju kariéru začal hneď po získaní bakalárskeho titulu r. 1613 ako pomocný učiteľ v meste Sušice. Po dvoch rokoch odišiel do Písku, kde pôsobil ako rektor školy r. 1616-17. V nasledujúcom roku už pôsobil v Prahe, najprv ako utrakvistický kaplán, v r. 1619-20 ako farár v chráme u sv. Michala v Starom Měste. Po potlačení českého povstania proti absolutistickej a protireformačnej politike habsburského dvora v bitke pri Bílej hore (r. 1620) bol rovnako ako iní českí protestantskí učenci, duchovní, šľachtici a mešťania, ktorí odmietli konvertovať na katolicizmus, prinútení odísť do exilu v nemeckých krajinách alebo v Uhorsku.
Sprvu našiel útočište v evanjelickom Sasku (r. 1621-24), kde sa zdržiaval v Schandau a v Drážďanoch. R. 1624 odišiel do Uhorska. Najskôr sa uchýlil pod ochranu trenčianskeho mecéna grófa Gašpara Illésházyho, no už o dva roky odišiel ďalej na východ do Zemplínskej stolice. Tu sa r. 1626 stal farárom v Kučíne a r. 1627 sa presťahoval do Soli, kde pôsobil ako evanjelický a. v. farár a pravdepodobne aj ako učiteľ. V nasledujúcom roku obec opustiť a prijať zodpovedajúce miesto v Košiciach, nakoniec však r. 1629 odišiel do slobodného kráľovského mesta Prešova. Tu pôsobil najprv ako učiteľ a krátky čas (r. 1639) aj ako rektor evanjelického humanistického lýcea. R. 1640 prijal miesto slovenského kňaza prešovského evanjelického zboru. Zomrel na mor koncom augusta alebo začiatkom septembra r. 1645.
Tvorba
Začiatky jeho literárnej tvorby spadajú do rokov 16121621. Venoval sa písaniu latinskej príležitostnej poézie svetského charakteru a českej náboženskej próze. V neskoršej tvorbe sa venuje najmä tradičným humanistickým motívom, ako je protivojnový postoj a vlastenecké cítenie.
Knižne vydal mnoho českých a latinských prác odborno-teologického, historického i beletristického charakteru. V Prahe vydal teologické prózy Dianonia nativitatis Johannis Baptistae, to jest: Spis rozdílnost soudu v sobě zdržující (1619) a Kázání pohřební (1620). V nemeckom exile publikoval cirkevnohistorickú prácu Idea mutationum Bohemo-evangelicarum ecclesiarum (Obraz premien českých evanjelických cirkví, 1624). V Soli napísal zbierku latinskej poézie ''Otii vernalis anni M.D.C.XXVII. Aegrisomnia'' (Blúznivé sny vo voľnom čase na jar roku 1627, Košice 1627), nezachovanú knihu latinských veršov Dianoia a stratenú oslavnú báseň venovanú Jurajovi I. Rákóczimu.
V Prešove vznikla jeho najvýznamnejšia práca, básnická skladba Gentis Slavonicae lacrumae, suspiria et vota (Slzy, vzdychy a prosby národa slovenského, Levoča 1642), ktorá tvorila básnický dodatok k obsiahlejšiemu dielu Viva gentis Slavonicae delineatio (Živý opis slovenského národa, Levoča 1642). Táto kniha predstavujúca prvé dejiny Slovákov sa ale nezachovala. Príležitostný charakter majú básne Věčná a neumírající paměť založení Domu Božího národu uherskému ve svobodném a královské městě Prešově (Levoča 1642) a Pascha lachrymosum inclutae urbi Epperiensi ominosum, to jest: Kázání slova Božího na den velikonoční, ku potěšení zarmouceným pohořelým pánům měšťanům (Levoča 1642).
Limony
Limony je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Limony má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Limony má 786 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Bagnols (Puy-de-Dôme)
Bagnols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Scottish Premiership
Scottish Premier League (alebo aj Scottish Premiership) je najvyššia škótska futbalová súťaž. Od roku 1998 v nej účinkuje 12 tímov. Po polovici sezóny sa liga rozdelí na 2 časti; na skupinu o titul (prvých 6 tímov) a skupinu o udržanie (zvyšné tímy).
V skupine o titul sa má prvý tím možnosť kvalifikovať do predkola Ligy majstrov UEFA a druhý s tretím tímom do predkola Európskej ligy UEFA.
Najlepší strelci
''Tabuľka zahŕňa zápasy k 24. november 2018, tučným písmom sú označení aktívni hráči.''
Azeus
Azeus (starogr. Ἄζεύς – Azeus, ) je v gréckej mytológii syn Klymena, kráľa Orchomenu v Boiótii.
Kráľ Klymenos mal piatich synov, Ergina, Stratia, Arrhóna, Pylea a Azea, ktorý bol jeho najmladším synom. Keď bol Klymenos počas slávností na počesť boha Poseidóna v Tébach zabitý akýmsi kočišom, jeho nástupcom sa stal Erginos, ktorý potom spolu s bratmi vytiahol proti Tébam a keď ich porazil, vynútil si, aby im Tébania každoročne odvádzali sto volov.
Táto daň by samotné Téby nevyčerpala, ale Tébanov urážalo spupné gesto, potvrdzujúce nadvládu Ergina. Od tejto dane i nadvlády ich nakoniec oslobodil hrdina Hérakles.
Azeus sa stal otcom Aktora, ktorého dcéra Astyoché bola matkou Askalafa a Ialmena, vodcov Minyov v trójskej vojne.
Maša Haľamová
Maša Haľamová, vyd. Mária Pullmanová (* 28. august 1908, Blatnica – † 17. júl 1995, Bratislava) bola slovenská poetka.
Tvorba
Už ako študentka uverejňovala preklady z ruskej poézie v Slovenskom denníku. Vlastnú tvorbu začala publikovať v 2. polovici 20. rokov v literárnych časopisoch: Slovenské pohľady, Živena, Elán, tiež v periodikách Nový rod a Mladé Slovensko.
Je autorkou žensky krehkej lyriky, zachytávajúcej prostým, úprimným slovom vzruchy srdca: nenaplnený cit lásky, manželské šťastie, bolesť nad stratou manžela. Okrem ľúbostných motívov stvárňovala dojmy z tatranskej prírody, z cesty do Francúzska a sociálne námety pod vplyvom Jiřího Wolkra. Priťahoval ju obraz na smrť chorého Jiřího Wolkra, márne hľadajúceho uzdravenie v tatranskej prírode. Jej poézia sa vyznačuje hlboko prežívanými a citovými zážitkami. Hľadala v nej opravdivý cit lásky nielen pre seba, ale pre všetkých, a najmä pre tých, ktorým ju „tvrdé veci dňa“ nedožičili. Bola majstrom básnickej drobnokresby, nakoľko dokázala zachytiť v básňach i tie najmenšie záchvevy dievčenskej duše s čistotou a presnosťou, pričom nestrácajú nič zo svojej krehkosti a ľahkosti.
Okrem vlastnej tvorby sa venovala tiež prekladom z lužickosrbskej, českej (Jiří Wolker, Ivan Olbracht, Marie Majerová, Jan Drda) a ruskej literatúry. Viaceré básne z jej zbierok zhudobnili poprední slovenskí skladatelia (napr. básne zo zbierky Červený mak). Svojou tvorbou sa zapísala do dejín slovenskej literatúry ako jedna z najvýznamnejších predstaviteliek slovenskej poézie 20. storočia. Jej dielo bolo preložené do 9 cudzích jazykov.
AC Chievo Verona
Associazione Calcio Chievo Verona známy ako Chievo Verona alebo len Chievo je futbalový klub z talianskeho mesta Verona. Hráva najvyššiu taliansku futbalovú súťaž Sériu A. Klub je pomenovaný po predmestí Verony, kde sa aj nachádza. Jeho najväčším rivalom je druhý klub z Verony Hellas.
Športové úspechy
Serie C1 - 1
Serie C2 - 1
Serie D - 1
Káder mužstva
Súčasná zostava:
Augustín Doležal
Augustín Doležal (* 27. marec 1737, Skalica – † 21. marec 1802, Sučany) bol slovenský básnik, evanjelický kňaz a učiteľ.
Životopis
Narodil sa v meštiansko-remeselníckej rodine ( 27. marca 1737 ) a vzdelanie získaval v Necpaloch, Kremnici, Poprade, Banskej Bystrici, Modre, Bratislave a niekoľko rokov študoval tiež na nemeckej univerzite v Altdorfe (od roku 1760). V roku 1762 pôsobil ako rektor v Necpaloch, v roku 1767 bol evanjelickým kazateľom v Hybiach a v roku 1783 v Sučanoch.
Tvorba
Literárne začal pôsobiť v Altdorfe, pod vplyvom osvietenských racionalistických prúdov. Venoval sa písaniu príležitostných latinských básní, rozlúčkových veršov a slávnostných rečí, ale taktiež publikoval články v časopise Staré noviny literního umění. Jeho diela majú často náboženský charakter a venuje sa v nich pálčivým témam súvekej teológie (dobro a zlo vo svete, viera a nevera, božia láskavosť a trest za hriech, nerovnosť muža a ženy a iné). Jeho tvorba mala dať ľuďom niečo náročnejšie na uvažovanie, než len náboženské piesne a modlitby. Svojim dielom však najmä vyzdvihol osobnú slobodu i tvorivé úsilie o zlepšovanie podmienok ľudského života a tiež vyzdvihol mnohé problémy osvietenského človeka.
Slovinský toliar
Slovinský toliar bol do 31. decembra 2006 menovou jednotkou Slovinska. Delil sa na 100 stotiniek.
Sirius Black
Charakteristika
Sirius bol pomerne štíhlej postavy, bol bohatý, po rodičoch zdedil honosný dom na Grimmauldovom námestí č. 12. Mal šedé oči a čierne vlasy. Pobytom v Azkabane však stratil príťažlivý vzhľad. Neznášal, keď bol nepotrebný a to mu aj bolo osudné.
Za svojich priateľov a za svojho jediného krstného syna bol ochotný položiť aj život. Sirius Black nebol hrdý na svoju rodinu, oveľa radšej mal Jamesa Pottera ako aj jeho rodinu. Harry ho neskôr označoval za jednu z najodvážnejších osôb akú kedy poznal.
Slovinský toliar
Mince: 10, 20, 50 stotiniek, 1, 2, 5, 10, 20, 50 toliarov
Bankovky: 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1 000, 5 000, 10 000 toliarov
Sirius Black
Charakteristika
Vedel sa meniť na veľkého čierneho psa, odtiaľ vznikla aj jeho prezývka – Tichošľap. To, na aké zviera sa mení, naznačuje už aj jeho meno. Sirius je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Veľký pes. V rodine Blackovcov často dávali mená podľa hviezd alebo súhvezdí, aj mená jeho brata - Regulus Arcturus - sú menami hviezd. Black znamená čierny.
Životopis
Narodil sa v čistokrvnej rodine Blackovcov. Medzi jeho predkov patril aj Phineas Nigelius Black, dávno mŕtvy riaditeľ Rokfortu. Všetci členovia rodiny Blackovcov sa dostali pri štúdiu na Rokforte do fakulty do Slizolinu, no Sirius bol v Chrabromile. Jeho rodičia sú Orion a Walburga Blackovci a mal brata menom Regulus Arcturus Black. Je vzdialeným príbuzným mnohých čistokrvných čarodejníkov vystupujúpcich v deji, napríklad Draca Malfoya. Sám však pre to nikdy necítil povýšenosť nad nečistokrvnými čarodejníkmi. Z tohto dôvodu s rodičmi, najmä matkou, nemal dobrý vzťah.
V Rokforte sa zoznámil s priateľmi Jamesom Potterom, Remusom Lupinom a Petrom Pettigrewom. Stali sa z nich najlepší priateľa. Nemal rád, naopak, slizolinského študenta Severusa Snapea. Keď zistil, že Remus sa mení na vlkolaka, spolu s priateľmi sa rozhodol, že sa stane animágusom. Vo zvieracej podobe pre nich Remus počas svojej zmeny na vlka nebol nebezpečný. Spoločne sa vtedy túlali po nociach a skúmali areál Rokfortu. Spolu si hovorili Záškodníci a vymysleli Záškodnícku mapu, ktorá ukazuje všetky tajné cesty a obyvateľov hradu. Z tejto štvorky bol najväčší frajer.
Ako 16-ročný odišiel od rodiny a prichýlili ho Potterovci. Keď sa James oženil s Lily, išiel im za svedka a následne za krstného otca malému Harrymu. Po útoku na Potterovcov Harryho zachránil spod trosiek a keď prišiel Rubeus Hagrid, aby Harryho odviedol, dal mu svoju obľúbenú lietajúcu motorku. Hneď ako sa dozvedel o Petrovej zrade Voldemortovi, tak ho vyhľadal a chcel ho zabiť, no ten sa transfiguroval a unikol. Za túto neodohranú vraždu bol Sirius súdený a odsúdený na doživotie v Azkabane. Na rozdiel od ostatných väzňov však nestratil rozum, pretože sa vedel premeniť na psa. V psej podobe na neho vplyv dementorov, strážcov Azkabanu, nemal až takú zhubnú silu. Pomáhalo mu aj myslieť na to, že je nevinný. Tak prežil vo väzení dvanásť rokov. Potom na novinovej fotografii uvidel Petra Pettigreva v potkanej podobe ako domáceho maznáčika Harryho kamaráta Rona. To ho vyburcovalo a podnietilo k úteku. Všetci si mysleli, že ušiel preto, aby Harryho zabil, on ho však chcel zachrániť pred Pettigerwom. Napokon sa Harry dozvedel pravdu a v Siriovi našiel priateľa.
V piatom dieli Harry čelí prepojeniu svojej mysli s Voldemortovou, vďaka ktorej občas vníma svet očami Voldemorta. Počas záverečných skúšok na konci ročníka sa mu náhle zjaví vidina, ako Voldemort mučí Siriusa na Oddelení záhad na ministerstve mágie. Harry odíde zo skúšky a rýchlo sa pokúša presvedčiť, či Sirius nie je doma a nejde len o trik. Podarí sa mu vďaka hop-šup prášku spojiť s domom Siriusa Blacka, no uvidí len škriatka Kreachera, ktorý Harrymu zaklame, že Sirius je na ministerstve. Harry v panike hľadá spôsob, ako sa dostať na ministerstvo a Siriusa zachrániť. Spolu s priateľmi tam napokon doletí na chrbtoch testralov. Na ministerstve mágie zistí, že Siriusa tam nikto ako väzňa nedrží. Bol to len Voldemortov trik, kvôli ktorému jeho a jeho priateľov obkľúčia smrťožrúti. Sirius bol zatiaľ v skutočnosti doma. Keď sa však dozvie, že Harry padol do pasce, bez váhania sa pripojí ku skupine čarodejníkov, ktorí vyrazia rokfortských študentov zachrániť. Tam sa pridá k boju proti smrťožrútom. V tomto boji Sirius zomrie rukou svojej sesternice Bellatrix Lestrangeovej. Harry vidí jeho smrť na vlastné oči. Boj prežije spolu s priateľmi bez následkov, ale so smrti svojho krstného otca je veľmi nešťastný. Dúfa, že sa vráti aspoň ako duch, neúspešne sa s ním pokúša spojiť pomocou čarovného komunikačného zrkadielka. Albus Dumbledore berie vinu za Siriusovu smrť na seba.
Siriusov dom spolu so zradným Kreacherom zdedí Harry.
Szczytno
Szczytno je mesto v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve v okrese Powiat szczycieński v rovnomennej gmine.
Žije tu 25 487 obyvateľov (30.6.2007).
NGC 3543
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Cachoeira do Sul
right|250px|thumb|Cachoeira do Sul, Brazília
Cachoeira do Sul je mesto štátu Rio Grande do Sul v juhovýchodnej Brazílii. Nachádza sa od hlavného mesta Porto Alegre. Má rozlohu a asi 89 669 obyvateľov.
William Hamilton
William Hamilton (* 8. marec 1788, Glasgow, Škótsko – † 6. máj 1856, Edinburgh) bol škótsky filozof a logik (jeden z predchodcov matematickej logiky), predstaviteľ mladšej škótskej školy. Poznanie chápal ako odhaľovanie podmienok existencie poznávaného predmetu.
Topoľ osikový
Topoľ osikový alebo osika (Populus tremula) je listnatý strom z čeľade vŕbovité (Salicaceae). Je známy pre typické chvenie listov s typickým šumom.
Rozšírenie
Je to hojne rozšírený druh. Vyskytuje sa vo väčšine Európy od Škandinávie, po Severnú Afriku a v Ázii až po Čínu a Japonsko.
Opis
Má stredne veľkú veľkosť, dorastá do 20 m (iný zdroj 30 m ). Má rovný kmeň, riedku a širokú korunu. Rastie rýchlo. Je to dvojdomý opadavý strom, kvitne v marci. Rastie od nížin až do stredných horských polôh. Často tvorí porasty s inými drevinami. Jeho drevo je ľahké, málo pevné, rýchlo schne a podlieha hnilobe.
Jeho kôra je sivá, hladká a miestami trhaná. Listy sú oválne a po okraji zúbkovité, zospodu svetlejšie. Patrí medzi pionierske druhy.
Blaison-Gohier
Blaison-Gohier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tolkmicko
Tolkmicko je mesto v Poľsku v Varmsko-mazurskom vojvodstve v okrese Powiat elbląski v rovnomennej gmine.
Žije tu 2 728 obyvateľov (30.6.2007).
Loubaresse (Ardèche)
Loubaresse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Loubaresse má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Loubaresse má 32 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Kei Nišikori
Kei Nišikori, 🇯🇵 (* 29. december 1989, Šimane, Japonsko) je súčasný japonský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a to v Los Angeles, Kalifornia vo veku 17 rokov.
Předslavice
Předslavice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 274 obyvateľov, z toho 142 mužov a 132 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 36,2 roka, ženy 43,7 roka).
Brčálnické mokřady
Brčálnické mokřady je prírodná rezervácia ev. č. 2294 neďaleko obce Železná Ruda v okrese Klatovy. Oblasť spravuje Správa NP a CHKO Šumava.
Predmetom ochrany sú dynamicky sa vyvíjajúce bylinné i drevinné spoločenstvá vrátane tu žijúcich živočíšnych druhov.
Galéria
PR Brčálnické mokřady pod osadou Brčálník, kvetoucí blatouch bahenní, duben 2017.jpg
Operačný systém
thumb|Pozícia operačného systému v počítači. Operačný systém (OS) je softvér, ktorý spravuje zdroje počítača a poskytuje programom rozhranie na prístup k týmto zdrojom. Operačný systém tiež spracúva systémové dáta a vstupy od používateľa a odpovedá alokovaním a spravovaním úloh a interných zdrojov počítača ako služby pre užívateľa. OS vykonáva základné úlohy ako kontrola a alokovanie pamäte, pridelenie priority sykontrola vstupných a výstupných zariadení, umožnenie pripojenia do siete a správa súborov. Operačné systémy môžeme nájsť takmer vo všetkom, čo obsahuje integrované obvody, od osobných počítačov, cez internetové servery, mobilné telefóny, hudobné prehrávače, routre, switche, herné konzoly, digitálne kamery, až po šijacie stroje či teleskopy.
Vo väčšine prípadov operačný systém nie je prvým kódom, ktorý sa spúšťa v počítači pri bootovaní. Inicializačný kód, vykonávaný v počítači, je zvyčajne nahratý z firmvéru, ktorý je uložený vo Flash ROM, niekedy označovaný aj ako BIOS alebo boot ROM. Firmvér nahrá a spustí jadro operačného systému (zvyčajne z disku, niekedy aj cez sieť) a zobrazí prvý grafický alebo textový výstup, ktorý užívateľ uvidí.
Najbežnejšie súčasné desktopové operačné systémy sú Microsoft Windows, Mac OS X, Linux, FreeBSD a Solaris. Windows je najpopulárnejší desktopový OS, pričom Linux je najpoužívanejší v serverových prostrediach. Linux, Mac OS X aj Microsoft Windows majú všetky nielen osobné, ale aj serverové varianty. S výnimkou MS Windows, dizajny všetkých spomenutých operačných systémov boli inšpirované, alebo priamo zdedené, z operačného systému Unix. Unix bol vyvinutý v Bell Labs v 60. rokoch a bol základom vzniku mnohých voľných, ale aj komerčných operačných systémov.
Delenie OS:
Podľa počtu používateľov (jedno alebo viac-používateľské)
Podľa počtu úloh, ktoré dokáže vykonávať "súčasne" (jedno alebo viacúlohový (multitasking))
Vykonávanie programu
Vykonanie programu zahŕňa vytvorenie procesu operačným systémom. Jadro vytvorí proces a buď ho odloží na neskoršie použitie, alebo mu alokuje určitú časť pamäte, nahrá programový kód z disku alebo inej časti pamäte do novo-alokovanej oblasti a spustí jeho beh. Jadro OS ukladá rôzne informácie o bežiacich procesoch. Medzi tieto informácie môže patriť:
Prerušenia
Prerušenia sú ústrednou časťou operačného systému a umožňujú mu vysporiadať sa s neočakávanými aktivitami bežiacich programov. Sú základnou formou, akou operačný systém prideľuje čas bežiacim procesom a bývajú priamo podporované väčšinou vyrábaných CPU. Prerušenia poskytujú počítaču spôsob, ako automaticky spustiť určitý kód ako odpoveď na rôzne udalosti. Dokonca aj veľmi jednoduché počítače podporujú hardwarové prerušenia, a umožňujú tak programátorovi špecifikovať kód, ktorý sa má vykonať keď nastane určitá udalosť.
Keď dôjde k prerušeniu, hardware počítača automaticky zastaví bežiaci program a uloží jeho registre a program counter (ukazovateľ aktuálnej pozície v programe). Je možné si to predstaviť ako uloženie záložky do knižky, keď čitateľa preruší telefonát.
Program môže tiež vyvolať prerušenie v operačnom systéme. Napríklad keď chce pristúpiť k hardvéru počítača, môže vyvolať prerušenie, čo spôsobí odovzdanie kontroly jadru operačného systému. To potom vykoná požiadavku, ktorá obsahuje inštrukcie, ktoré odovzdá hardvéru alebo ovládaču zariadenia. Keď si program žiada alokovať viac pamäte, spustiť alebo komunikovať s iným programom, alebo oznámiť, že už viac nepotrebuje CPU, robí to pomocou prerušení.
Chránený mód a mód jadra
Moderné CPU podporujú technológiu nazývanú duálny mód. CPU s touto možnosťou používajú dva módy: chránený mód a mód jadra, ktoré zabezpečujú, že určité funkcie CPU môžu byť kontrolované a ovplyvňované len jadrom operačného systému. Tu chránený mód neoznačuje vlastnosť CPU 80286-tky, aj keď vo všobecnosti sú mu chránené módy veľmi podobné. CPU môžu mať taktiež iné módy, podobné 80286-tkovému chránenému módu, napríklad virtuálny 8086 mód 80386-tky.
Notárska komora Slovenskej republiky
náhľad|Sídlo na Krasovského 13 v Bratislave
Operačný systém
Chránený mód a mód jadra
Avšak, výraz chránený mód je tu použitý všeobecnejšie v teórii operačných systémov, a označuje všetky módy, ktoré obmedzujú možnosti bežiaceho programu, poskytujú prostriedky ako adresovanie virtuálnej pamäte, či obmedzenie prístupu k hardvéru spôsobom určeným programom, ktorý beží v móde jadra. Podobné módy existujú aj u superpočítačov, minipočítačov, či strediskových počítačov, pretože sú nevyhnutné pre podporu UNIX-ových multiužívateľských operačných systémov.
NGC 3544
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Notárska komora Slovenskej republiky
Notárska komora Slovenskej republiky je orgán samosprávy notárov, má sídlo v Bratislave, združuje všetkých notárov a vedie ich zoznam.
Operačný systém
Chránený mód a mód jadra
Keď je počítač spustený, najprv sa automaticky spustí v režime jadra. Prvých niekoľko programov spustených na počítači sú BIOS, bootloader, a operačný systém majú neobmedzený prístup k hardvéru. Keď však operačný systém odovzdá riadenie inému programu, prepne CPU do chráneného módu.
Notárska komora Slovenskej republiky
Jej hlavným poslaním je chrániť záujmy notárskeho stavu a dohliadať na činnosť notárov. Každý notár sa stáva členom komory dňom jeho vymenovaním ministrom spravodlivosti. Medzi orgány Notárskej komory patrí konferencia notárov, prezídium komory, revízna komisia, disciplinárna komisia a školská komisia.
Operačný systém
Chránený mód a mód jadra
V chránenom móde majú programy prístup iba k obmedzenému množstvu CPU inštrukcií. Užívateľský program môže opustiť chránený mód iba vyvolaním prerušenia, ktoré odovzdá kontrolu opäť jadru systému. Týmto spôsobom si operačný systém udržiava výlučnú kontrolu prístupu k hardvéru, či k pamäti.
Termín “prostriedok chráneného módu” vo všeobecnosti označuje jeden alebo viac CPU registrov, ktoré obsahujú informácie, ku ktorým program nemá povolený prístup. Pokusy o zmenu týchto prostriedkov zvyčajne spôsobia prepnutie do režimu jadra.
Správa pamäte
Okrem iných vecí, jadro multiprogramového OS je zodpovedné za kontrolu všetkej systémovej pamäte, ktorá je používaná programami. Toto zabezpečuje, že program nemôže narábať s pamäťou, ktorá je už používaná iným programom. Odkedy je možné striedať programy pomocou prerušení, musí mať každý program nezávislý prístup do pamäte.
Kooperatívna správa pamäte, používaná mnohými prvotnými operačnými systémami, predpokladá, že všetky programy budú dobrovoľne využívať správcu pamäte operačného systému, a nebudú presahovať svoju alokovanú pamäť. Tento systém správy pamäte sa už teraz takmer nikde nevyskytuje, keďže programy často obsahujú chyby, ktoré zapríčiňujú, že sa program pokúša zasiahnuť aj mimo svojej alokovanej pamäte. Keď potom program spadne, môže spôsobiť prepísanie pamäte používanej inými programami. Zlomyseľné programy alebo vírusy takto môžu zámerne meniť pamäť iného programu alebo ovplyvniť činnosť samotného operačného systému. U kooperatívnej správy pamäte teda stačí jediný zlý program na pád celého systému.
Ochrana pamäte umožňuje jadru obmedziť procesom prístup do pamäte. Existujú viaceré metódy ochrany pamäte, napríklad segmentácia pamäte a stránkovanie. Všetky metódy vyžadujú určitú úroveň hardvérovej podpory, ktorá nemusí existovať vo všetkých počítačoch.
V oboch metódach – segmentácia aj stránkovanie, registre chráneného módu určujú, ku ktorým pamäťovým adresám môže program pristupovať. Pokusy adresovať inú časť pamäte vyvolajú prerušenie, ktoré spôsobí, že CPU znovu vstúpi do režimu jadra a kontrola bude odovzdaná jadru OS. Toto je nazývané porušenie segmentácie, skrátene seg-V od anglického segmentation violation, a keďže je zvyčajne znakom zlomyseľného programu, jadro ho zvyčajne ukončí a zahlási chybu.
Windows 3.1 – Me mal určitú úroveň ochrany pamäte, ale programy ju mohli veľmi jednoducho obísť. Pod Windows 9x všetky MS-DOS-ovské aplikácie bežali v móde jadra, a tak mali takmer neobmedzenú kontrolu nad počítačom. Chyba všeobecnej ochrany vznikne pri výskyte porušenia segmentácie, avšak systém aj napriek tomu často spadne.
Metódy multitaskingu
Multitasking označuje beh viacerých nezávislých programov na jednom počítači, pričom sa javia, že sú vykonávané naraz. Keďže väčšina počítačov v skutočnosti môže naraz vykonávať len jednu, či dve činnosti, je toto zdanie spôsobené „zdieľaním času“, čo znamená, že každý program využíva časť procesorového času na svoj beh.
Jadro operačného systému obsahuje softvér nazývaný scheduler – plánovač, ktorý určuje, koľko času ktorý program dostane na svoje vykonávanie, a v akom poradí sa programy dostanú na rad. Kontrola je odovzdávaná procesu jadrom operačného systému, ktorý zároveň umožní programu prístup k CPU a k pamäti. Neskôr je kontrola opäť odovzdaná naspäť operačnému systému, a zas ďalší program môže využívať CPU a pamäť. Toto predávanie kontroly medzi jadrom a aplikáciami je nazývané prepínanie kontextu (context-switch).
Prvotný model, ktorý priraďoval čas bežiacim programom sa nazýval kooperatívny multitasking. V tomto modeli, keď je kontrola raz odovzdaná programu, tak sa môže vykonávať ako dlho chce, bez toho aby musel vracať kontrolu späť operačnému systému. To znamená, že nesprávne fungujúci program mohol zabrániť ostatným aplikáciám používať CPU.
Filozofia preemptívneho multitaskingu bola zabezpečiť, že všetkým programom bude pridelený rovnaký čas používania CPU. To znamená, že všetky programy musia mať vyhradený limitovaný čas, počas ktorého môžu využívať CPU bez prerušenia. K dosiahnutiu tohto používajú moderné operačné systémy časované prerušenia. Časovač chráneného módu je spustený jadrom, ktoré po uplynutí určitého času vyvolá návrat do módu jadra.
Na mnohých monoužívateľských operačných systémoch je kooperatívny multitasking vhodným riešením, napríklad na domácich počítačoch zvyčajne beží len malé množstvo dobre otestovaných programov. Windows XP Home Edition bola prvá verzia MS Windows pre domáce použitie, ktorá používa plne preemptívny multitasking, hoci už predtým bol použitý vo Windows NT. UNIX, ktorý bol navrhnutý pre viacero užívateľov, podporoval preemptívny multitasking už desaťročia, pokiaľ to hardvér dovoľoval.
Súborový systém
Prístup k súborom uloženým na disku je základná črta všetkých operačných systémov. Počítače ukladajú dáta na diskoch, pričom používajú súbory, ktoré sú rôzne štruktúrované tak, aby zabezpečili rýchlejší prístup, vyššiu spoľahlivosť a lepšie využitie diskového priestoru. Charakteristický spôsob, akým sú súbory na disku uložené, sa nazýva súborový systém a umožňuje súborom nastaviť mená a atribúty. Okrem toho tiež umožňuje uložiť súbory v hierarchii adresárov usporiadaných do adresárového stromu.
Prvotné súborové systémy mali obmedzenú kapacitu, rýchlosť, a tiež obmedzené možnosti názvov súborov a adresárových štruktúr, ktoré používali. Tieto obmedzenia často odrážali obmedzenia v operačných systémoch, pre ktoré boli navrhnuté. Bolo tak zložité pre operačný systém podporovať viac než jeden súborový systém.
K pripojenému úložnému zariadeniu ako hard disk je možné pristupovať pomocou ovládača tohto zariadenia. Ovládač rozumie špeciálnemu jazyku toho ktorého zariadenia a je schopný preložiť ho do štandardného jazyku, ktorý používa operačný systém. Na UNIXe je toto jazyk blokových zariadení (block devices).
Keď má jadro OS príslušný ovládač na svojom mieste, môže potom pristupovať k obsahu disku v neupravenom formáte, ktorý môže obsahovať jeden alebo viac súborových systémov. Ovládač preloží príkazy, používané k prístupu ku každému špecifickému súborovému systému, do štandardnej množiny príkazov, ktoré používa OS na komunikáciu so všetkými súborovými systémami. Programy s nimi potom môžu pracovať na základe názvov súborov a adresárov, obsiahnutých v určitom hierarchickom usporiadaní. Môžu taktiež vytvárať, zmazúvať, otvárať a zatvárať súbory, či získavať rôzne informácie ako prístupové práva, veľkosť, zostávajúce voľné miesto, a dátumy vytvorenia a modifikácie.
Kvôli mnohým rozdielom medzi súborovými systémami je zložité podporovať ich všetky. Dovolené znaky v názvoch súborov, citlivosť na veľké a malé písmená, prítomnosť rôznych druhov atribútov robia implementáciu jediného rozhrania pre všetky súborové systémy takmer nemožnou. MS Windows v súčasnosti podporuje len NTFS a FAT súborové systémy, spolu so sieťovými súborovými systémami zdieľanými inými počítačmi.