cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Posunková reč
Národné verzie
Posunkovým jazykom komunity slovenských nepočujúcich je slovenský posunkový jazyk (SPJ). V Česku komunita nepočujúcich používa český posunkový jazyk (ČZJ), v Spojenom kráľovstve Veľkej Británie a Severného Írska britský posunkový jazyk (BSL), v USA americký posunkový jazyk (ASL) a pod. Čiže posunkový jazyk nie je medzinárodný.
Začiatok výskumu posunkového jazyka
Zhruba od polovice až do konca 20. storočia sa poukazovalo na nespokojnosť s výsledkami vzdelávania nepočujúcich žiakov v školách, ktorí boli vzdelávaní väčšinovým (majoritným) jazykom. K významnému posunu smerom k posunkovému jazyku ako plnohodnotnému jazyku prispeli lingvisti, ktorí sa začali vážne zaoberať posunkovým jazykom. Prvý lingvista, ktorý sa ním zaoberal, bol William C. Stokoe v 60. rokoch 20. storočia. V roku 1960 vydal svoju prácu Sign Language Structure. Neskôr sa k nemu pridali aj ďalší lingvisti. Všetci dokazovali, že posunkový jazyk je plnohodnotný jazykový systém so svojou lexikologickou a gramatickou zložkou. V roku 1986 vyšiel na Slovensku Frekvenčný slovník posunkovej reči. Spoluautorom tohto slovníka bol aj lingvista Jozef Mistrík.
Datalan
náhľad|Sídlo na Krasovského 14
Fallen
Fallen môže byť:
Daršana
Daršana (sanskr. दर्शन - pozorovanie, rozbor, filozofia) alebo daršan je označenie pre hinduistickú filozofickú školu. Existuje šesť tradičných daršanov: njája, vaišéšika, sánkhja, joga, mímánsa a védánta. Všetky tieto školy majú jediný cieľ: oslobodiť dušu z cyklu znovuzrodzovania sa, aby sa zjednotila s bohom a absolútnom.
Darvinizmus
Darvinizmus (do roku 1953 bol kodifikovaný tvar: darwinizmus ) je odvetvie biológie, ktoré študuje zákonitosti historického vývoja organizmov, nazvané podľa Ch. Darwina.
Princípy darvinizmu sú:
Malachiáš
Malachiáš môže byť:
Réallon
Réallon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Réallon má 245 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Majstrovstvá sveta FIRS v inline hokeji 2001
Majstrovstvá sveta FIRS v inline hokeji 2001 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta FIRS v inline hokeji, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS) pod sekciou Medzinárodného výboru inline hokeja. Konali sa v meste Torrevieja, v provincii Alicante, v Španielsku v dňoch od 7.16. júna 2001 a zúčastnilo sa ich dovtedy rekordných 16 mužských družstiev. Nováčikmi turnaja boli až 4 družstvá: Japonsko, Kolumbia, Portugalsko a Švédsko. Pôvodne sa malo zúčastniť aj družstvo Kuwajtu. Zápasy sa hrali v aréne Palacio de Deportes S.A.R Infanta Cristina s kapacitou 4 500 divákov. Titul obhájilo 🇺🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇨🇿.
Las Plumas
Las Plumas je obec v argentínskej provincii Chubut v Patagónii. Je administratívnym centrom departmentu Mártires. V roku 1991 mala obec 341 obyvateľov. Pri sčítaní ľudu v roku 2001 tu už žilo 605 ľudí. Podľa sčítania ľudu v roku 2010 žilo v Las Plumas už iba 480 obyvateľov. Obec bola založená v roku 1921.
Kouty
Kouty môžu byť:
Atletika na Letných olympijských hrách 2008 – Beh na 100 m cez prekážky
Beh na 100 metrov cez prekážky bola jednou z 23 ženských atletických disciplín na Letných olympijských hrách 2008. Súťažilo sa na pekinskom národnom štadióne Kuo-ťia tchi-jü-čchang od 19. do 21. augusta. Vyhrala Američanka Dawn Harperová.
Dvojitozubce
Dvojitozubce (iné názvy: zajacovce, zajace, zajacotvaré; ) je rad cicavcov.
Charakteristika
Celé ich telo je stavané na útek pred predátormi. Veľké ušnice spôsobujú vynikajúci sluch. Oči umiestnené na bokoch umožňujú 360-stupňové videnie. Dlhé zadné nohy zabezpečujú rýchlosť behu až /h. Pískavky sú špecifické tým, že majú takmer rovnako dlhé všetky končatiny, preto ani nie sú také rýchle ako zajace a preto sa skôr ukrývajú v štrbinách či norách. Všetky druhy majú štrbinovité nozdry, ktoré sa dajú úplne zatvárať.
Aj keď sa druhy tohto radu nápadne podobajú hlodavcom, a kedysi aj boli zaraďované ako nadčeľaď tohto radu, dnes sú už klasifikované oddelene.Od podobných hlodavcov sa odlišujú najmä tým, že v hornej čeľusti majú za prvým párom hryzákov ešte ďalší pár; oba páry zubov sú zaliate v zubnej sklovine. Hlodavce majú naopak len jeden pár, ktorý presne zapadá na zodpovedajúci spodný pár a sklovinu majú len na prednej strane týchto zubov. Dvojitozubce okrem toho nemôžu prednými končatinami uchopiť potravu. Navyše majú malé a zaoblené chvosty a dobre osrstené spodky labiek.
Od mnohých cicavcov sa odlišujú tým, že samice niektorých druhov sú väčšie ako samce.
Čuch u dvojitozubcov zohráva významnú úlohu, rozoznávajú ním členov rodiny, ošetrovateľov a od neho sa odvíja aj ich hierarchický systém.
Saint-Roch-sur-Égrenne
Saint-Roch-sur-Égrenne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Dvojitozubce
Charakteristika
Pri trávení im pomáhajú baktérie v slepom čreve, ktoré rozkladajú potravu bohatú na celulózu. Mláďatá tieto baktérie získavajú až z trusu matky – zo špeciálneho druhu výkalov zo slepého čreva.
Saint-Roch-sur-Égrenne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dvojitozubce
Charakteristika
Rozmnožujú sa hojne (králiky môžu mať až 6-krát ročne po 12 mláďat). Ovulácia u nich nie je cyklická, ale je podnecovaná kopuláciou, takže sa samice môžu stať gravidnými hneď po pôrode, u niektorých druhov aj pred pôrodom.
Saint-Roch-sur-Égrenne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dvojitozubce
Charakteristika
Patria k najlovenejším živočíchom. Lovia ich vtáky, mäsožravce a ľudia. V priebehu storočí človek vyšľachtil pozoruhodné množstvo foriem a farebných odchýlok (králiky).
Zoznam rýchlodráh v Nemecku
Toto je zoznam rýchlodráh (S-Bahn) v Nemecku.
Courcelles (Loiret)
Courcelles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kotvice (prírodná rezervácia)
Kotvice je prírodná rezervácia ev. č. 190 neďaleko obce Studénka v okrese Nový Jičín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Poodří.
Ochrana
Predmetom ochrany sú zachované biocenózy rovnomenného rybníka, typické pre celú juhozápadnú časť Jistebníckej rybničnej sústavy.
Vlkov pod Oškobrhem
Vlkov pod Oškobrhem je obec v Česku v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 100 obyvateľov, z toho 54 mužov a 46 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,7 roka (muži 44,8 roka, ženy 49,0 roka).
Významní rodáci
Octavián Farský (1893-1969) - český prírodovedec, poľnohospodársky a lesný inžinier, profesor ochrany lesa a poľovníctva Lesníckej fakulty VŠZ v Brne.
Saint-Sauveur-de-Carrouges
Saint-Sauveur-de-Carrouges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vstupné zariadenie
Vstupné zariadenie alebo vstupná jednotka je periférne zariadenie (hardvér) počítača, ktorá umožňuje vstup údajov alebo signálov do počítača za účelom ich ďalšieho spracovania alebo ich využitia pre riadenie počítača a k nemu pripojených zariadení. Vstupné zariadenie transformuje informácie z “vonkajšieho” sveta do formy použiteľnej pre počítač. Vstupné zariadenia často slúžia užívateľovi – človeku ktorý ich používa pre zadanie príkazov, alebo ďalších informácií spracovávaných počítačom. Počítač odpovedá užívateľovi pomocou výstupných zariadení počítača. Niektoré zariadenia sú kombinované vstupno-výstupné zariadenia.
Typickým príkladom vstupného zariadenia je klávesnica, alebo myš.
Rozdelenie
Neexistuje presné delenie vstupných zariadení.
Môžeme si ich rozdeliť podľa viacerých kritérií. Príklady možného rozdelenia vstupných zariadení:
Príklady vstupných jednotiek
Nie je možné vymenovať všetky používané vstupné zariadenia. Ďalej uvádzame len príklady najčastejšie používaných vstupných zariadení vo výpočtovej technike.
Staršie vstupné jednotky
väčšinou sa už nepoužívajú
Klávesnica (Keyboard)
Klávesnica je vstupné zariadenie počítača s viacerými klávesmi (tlačidlami) pomocou ktorých je možné zadávať príkazy priamo (počítač reaguje na stlačenie tlačidla), alebo nepriamo (napísaní príkazu, alebo programu).
Ovládače kurzora (pointing devices)
Ovládač kurzora je vstupné zariadenie počítača ktoré ovláda tzv. kurzor zobrazovaný na obrazovke. Ukázaním kurzorom na obraz funkcie, alebo príkazu a potvrdením je možné ovládať program, resp. počítač. Veľké množstvo softvéru má implementované ovládanie pomocou kurzora. Obvykle je ovládanie kurzorom spojené s výrazom grafické používateľské rozhranie (graphical user interface).
Príklady takýchto vstupných jednotiek:
Vstupné jednotky s viacerými stupňami voľnosti
Niektoré vstupné jednotky majú viaceré stupne voľnosti, alebo dokážu prepnúť svoj režim práce tak, aby umožnili vstup informácií z trojrozmerného (viacrozmerného) priestoru. (Pod viacrozmernosťou nerozumieme len mechanický 3D priestor, ale aj súčasné vkladanie viacerých nadväzných veličín).
Kompozitné vstupné jednotky
Vstupné jednotky bývajú často zložené z viacerých vstupných zariadení, aby umožnili čo najpohodlnejšiu a najefektívnejšiu prácu obsluhy. Najčastejšie sa kombinujú klávesnice (tlačidlá) a ovládače kurzora. Takéto ovládače sa používajú najmä pri hraní počítačových hier najmä na herné konzolách ako sú napríklad Sony PlayStation, XBox alebo Wii.
Heřmanův Městec (prírodná pamiatka)
Ochrana prírody
Predmetom ochrany je aproxylický hmyz - najmä pižmovec hnedý (ako európsky významný druh), ďalej potom cicavce a vtáky naviazané na porasty starých bútľavých stromov.
Courcy-aux-Loges
Courcy-aux-Loges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Legalizácia (podpis)
Legalizácia je úradné overenie skutočnosti, že určitá osoba listinu pred overujúcou osobou vlastnoručne podpísala alebo podpis na listine uznala za vlastný. Legalizáciou sa nepotvrdzuje správnosť ani pravdivosť údajov uvedených na listine a ani ich zhodnosť s právnymi predpismi.
Periférne zariadenie
Periférne zariadenie alebo periféria je v počítačovej technike zariadenie pripojiteľné ku systémovej jednotke počítača, ktoré mechanicky nie je jej integrálnou súčasťou, ale je ho možné ku systémovej jednotke počítača pripojiť. Systémovú jednotku počítača spolu s jej periférnymi zariadeniami súhrnne nazývame počítač.
Katedrála
náhľad|vpravo|Katedrála [[Notre Dame de Paris]]
Katedrála je kresťanský chrám, ktorý slúži ako hlavný chrám diecézy alebo eparchie, resp. sídelný chrám biskupa, či sídelný kostol seniorátu. Katedrály sú v katolíckej, pravoslávnej, anglikánskej, evanjelickej a v niektorých iných protestantských cirkvách. Ak má biskup dva sídelné chrámy, druhý sa označuje ako konkatedrála.
Ak má biskup nejakú hodnosť alebo právomoc, aj jeho katedrála dostáva príslušný titul - metropolitná, patriarchálna.
V architektúre sa termín katedrála používa v mierne odlišnom význame. Ako katedrálu označuje konkrétny typ veľkého gotického kostola, pozri gotická katedrála. Môže ísť nielen o biskupský kostol, ale napríklad aj o kláštorný kostol niektorých mníšskych rádov (benediktínsky či cisterciánsky).
Slovo katedrála pochádza z gréckeho καθέδρα (kathedra), čo znamená stolec, kreslo. V období antiky sa tak označovalo sedadlo sudcu, učiteľa a predstaveného, v kresťanskom staroveku a stredoveku biskupský stolec (trón). Katedrála teda označuje chrám, v ktorom je biskupský stolec.
Zoznam obcí v Tirolsku
Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Tirolsko.
{|
Courtemaux
Courtemaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Andrew Henderson
Andrew Henderson môže byť:
Courtemaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
24. apríl
Narodenia
thumb|upright|[[Shirley MacLaine (* 1934)]] thumb|upright|[[Barbra Streisand (* 1942)]] thumb|upright|[[Kelly Clarksonová (* 1982)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Daniel Defoe († 1731)]] thumb|upright|[[Lucy Maud Montgomeryová († 1942)]]
Malachiáš (prorok)
náhľad|Prorok Malachiáš (18. stor.) Malachiáš bol starozákonný biblický prorok.
Československá socialistická republika
V roku 1990 bol názov nakrátko nahradený názvom Česko-slovenská federatívna republika (pozri pomlčková vojna) a potom natrvalo názvom Česká a Slovenská Federatívna Republika.
Malachiáš (prorok)
Malachiáš môže byť menom tohto proroka alebo jeho titulom (znamenajúcim cca "môj posol"). Podľa náznakov z jeho proroctva žil v 5. storočí pred Kr. Prorokoval, že pre hriechy a neporiadky musí na národ prísť súd. Odsudzoval nedbalé vykonávanie obiet.
Československá socialistická republika
Dejiny
Ústava Československej socialistickej republiky z roku 1960 zaviedla nový názov štátu Československá socialistická republika, nové štátne symboly, zakotvila ako štátne zriadenie socializmus a vedúcu úlohu KSČ. V druhej polovici 60. rokov sa vtedajšie vedenie štátu pokúsilo vykonať ekonomické reformy, ktoré mali viesť k zvýšeniu efektívnosti národného hospodárstva (pozri ekonóm Ota Šik). V tejto dekáde bola plne dokončená kolektivizácia poľnohospodárstva, ktoré sa stabilizovalo a poľnohospodárska produkcia sa začala zvyšovať. Významným krokom bolo zahájenie industrializácie Slovenska.
Snahy o ekonomické reformy sa ďalej rozvinuli v roku 1968 a vyústili v obrodný proces demokratizácie spoločnosti, zvaný tiež Pražská jar, ktorý bol pokusom vtedajšej KSČ o tzv. socializmus s ľudskou tvárou. Táto snaha vtedajšieho vedenia štátu, ktorá mala medzi obyvateľstvom širokú podporu, však bola zmarená vpádom vojsk Varšavskej zmluvy dňa 21. augusta 1968.
Dňa 1. januára 1969 sa Česko-Slovensko stalo federáciou dvoch suverénnych štátov, Česka a Slovenska.
Malachiáš (prorok)
Gréckokatolícka a pravoslávna cirkev si ho pripomínajú 3. januára.
Československá socialistická republika
Dejiny
Sedemdesiate roky sa niesli v znamení tzv. normalizácie, čo bol proces vedúci k zastaveniu demokratizácie spoločnosti a návrat k stavu pred obrodným procesom. V 70. rokoch bol normalizačný režim veľmi silný. Hospodárstvo zaznamenalo v prvej polovici 70. rokov pomerne vysokú dynamiku rastu, ktorá sa však v závere tejto dekády postupne znižovala. Počiatočné ekonomické úspechy režimu umožnili zvýšiť výdavky v sociálnej oblasti. Štát investoval do rozsiahlej bytovej výstavby. To sa okrem iného prejavilo aj výrazným zvýšením pôrodnosti (najvyšší počet narodených detí bol zaznamenaný v roku 1974 a doteraz nebol prekonaný). V tomto období bola dokončená industrializácia Slovenska, mechanizácia poľnohospodárstva a naša krajina sa stala v základných potravinách plne sebestačná. V priemysle dochádzalo k ďalšiemu rozširovaniu sortimentu výroby tak, aby sme nemuseli tieto výrobky dovážať zo zahraničia, a to najmä v strojárstve, čo so sebou prinášalo rastúce zaostávanie technickej úrovne produkcie. Ekonomika veľkosti ČSSR nebola schopná držať krok v takom širokom zábere výroby a v spojení s neexistenciou konkurencie viedlo k rastúcim problémom predať našu produkciu do západných krajín a tým k silnejúcemu nedostatku devízových prostriedkov. V tomto období došlo k definitívnemu vyčerpaniu možností extenzívneho rastu ekonomiky, kedy boli do výroby nasadené všetky ľudské rezervy, vrátane vysokej zamestnanosti žien, dôchodcov a pod. Ďalší rast ekonomiky tak bol možný už len zvýšením technologickej úrovne produkcie, zavádzaním automatizácie a pod., čo sa vďaka absencii tlaku na efektivitu v centrálne plánovanej ekonomike nedarilo. V politickej oblasti dochádzalo k stupňovaniu tlaku na odporcov režimu. Represie síce neboli tak kruté ako v 50. rokoch, nedochádzalo už k popravám odporcov režimu, ale napriek tomu režim tvrdo postihoval akékoľvek náznaky iného ako oficiálneho názoru (najznámejšia akcia tohto druhu bola napr. anticharta v roku 1977). V tomto období sa prevažná väčšina národa dobrovoľne podrobila a aktívne sa zúčastňovala všetkých prorežimných podujatí ako boli spartakiády, prvomájové demonštrácie pod.
V osemdesiatych rokoch sa začala prejavovať hospodárska stagnácia, ale aj spoločenský a kultúrny úpadok zo sedemdesiatych rokov.
Po sérii protirežimných demonštrácií sa nakoniec v novembri 1989 komunistický režim zrútil. Socialistické Česko-Slovensko sa začalo otvárať okolitému svetu a vydalo sa na cestu k demokracii a trhovému hospodárstvu.
V marci 1990 sa názov štátu zmenil na Česko-slovenská federatívna republika a v apríli na Česká a Slovenská Federatívna Republika.
Abbé Prévost
L'Abbé Prévost (vlastným menom Antoine-François Prévost) [d'Exiles], (* 1. apríl 1697, Hesdin, Francúzsko – † 23. november 1763, Courteuil) bol francúzsky spisovateľ, novic u jezuitov v Paríži, neskôr vojak a cestovateľ. Prídomok d´Exiles si pridal sám k menu počas svojho exilu v Holandsku. Napísal dodnes známu a hranú veršovanú tragédiu "Manon Lescaut".
Silly-la-Poterie
Silly-la-Poterie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Abbé Prévost
Životopis
Svoje štúdium začínal v rodnom meste, a vďaka výborným výsledkom vstúpil ako novic do jezuitského rádu. Jeho novým pôsobiskom sa stáva Paríž a La Flèche. V roku 1717 sa však nechá naverbovať do vojska, no už čoskoro sa vracia k jezuitom, aby sa len o niečo neskôr – asi o pol roka – k vojsku zasa vrátil. V roku 1721 sa nešťastne zamiluje a prechádza k rádu benediktínov, kde pôsobil ako kazateľ, učiteľ a redaktor jedného zväzku popredných cirkevných dejín „Gallia christiana“. V tom období tiež začína pracovať na svojom prvom vlastnom diele.
Silly-la-Poterie
Poloha
Silly-la-Poterie má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Abbé Prévost
Literárna tvorba
V roku 1728 mu nedovolia prechod do menej prísnej clunyjskej rehole, preto uteká z kláštora do Anglicka, kde sa začína živiť ako spisovateľ. Tu tiež vychádzajú prvé štyri zväzky jeho diela „Pamäti urodzeného muža“.
Silly-la-Poterie
Obyvateľstvo
Silly-la-Poterie má 137 obyvateľov (2009).
Abbé Prévost
Literárna tvorba
V roku 1733 začína vydávať časopis „Za a proti (Le Pour et le Contre), ktorý má zoznamovať Francúzsko s Anglickom a Angličanmi, a vydáva ho i po tom, ako sa v roku 1734 vrátil z Francúzska. Nevracia sa však už do kláštora: vo svete nadobudol zvučné spisovateľské meno, vďaka čomu sa stáva chránencom a spovedníkom svojho patróna de Contiho.
Silly-la-Poterie
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Abbé Prévost
Literárna tvorba
V roku 1734 cenzúra zakázala publikovanie príbehu o Manon Lescaut. Prévost vykazuje finančnú stratu kvôli nepredaným výtlačkom.
Stal sa redaktorom, prekladateľom, publicistom a svoj časopis vydáva až do roku 1740. Vďaka svojej usilovnosti sa jeho literárne dielo rozrástlo až na 200 zväzkov, no i napriek tomu žije v biede a núdzi.
V roku 1741 musel ujsť pred veriteľmi do Bruselu, v tomto exile ostal až do nasledujúceho roka. Tu prekladal diela Samuela Richardsona a podľa Johna Greena spracoval svoje ďalšie dielo „Všeobecné dejiny ciest“.
V roku 1753 pri reedícii premenoval posledný diel pamätí na „Príbehy rytiera des Grieux a Manon Lescautovej“. V roku 1755 Tento nový variant Manon Lescaut je Prévostom prepracovaný tak, aby sa páčil inkvizičnej cenzúre. Rediguje nový časopis „Journal étranger“, ktorý má podobné poslanie ako „Za a proti“, pretože má svojich čitateľov oboznamovať so zahraničnou literatúrou.
V roku 1754 sa stal priorom benediktínskeho opátstva St. Georges de Gesnes.
Posledné roky života prežil v dedinke Vineuil-Saint–Firmin. Cestou z benediktínskeho kláštora, kde chodil pracovať, v lese pri Chantilly, dostal mozgovú príhodu a skonal.
Vrbice (okres Nymburk)
Vrbice je obec v Česku v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 176 obyvateľov, z toho 89 mužov a 87 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,3 roka (muži 45,5 roka, ženy 47,2 roka).
Andrew Henderson (spisovateľ)
Andrew Henderson († 1775) bol škótsky spisovateľ a kníhkupec.
Narodil sa v grófstve Roxburghshire na juhovýchode Škótska. V rokoch 17311735 absolvoval magisterské štúdium na Marischal College v Aberdeene. V januári 1748 vydal v Edinburghu prácu o jakobitskom povstaní The History of the Rebellion, 1745 and 1746. V roku 1766 publikoval biografiu The life of William Augustus, Duke of Cumberland, ktorá glorifikovala Viliama Augusta, vojvodu z Cumberlandu, syna Juraja II., čo viedlo k sporu so škótskym básnikom a spisovateľom Tobiasom Smollettom. V publikácii Dissertation on the Royal Line of Scotland skritizoval prácu Williama Guthrieho History of Scotland (1771). Bol charakterizovaný ako „extrémne patriotický“ Škót.
Krzysztof Kieślowski
Krzysztof Kieślowski (* 27. jún 1941, Varšava – † 13. marec 1996, Varšava) bol významný poľský filmový režisér a scenárista. Preslávil sa svojimi filmovými cyklami Tri farby a Dekalóg. Za film Červená z trilógie Tri farby získal tri nominácie na Oscara. Hudbu pre jeho filmy komponoval Zbigniew Preisner.
Dvojka
Dvojka môže byť:
Spacehab
thumb|Umiestnenie modulu Spacehab v nákladovom priestore [[družicový stupeň raketoplánu|orbitera]] Spacehab (SPACEHAB, SpaceHab) je kozmické laboratórium, ktoré mohlo byť umiestnené v nákladovom priestore raketoplánu. Vyrobila ho letecká a kozmická spoločnosť Spacehab, Inc s hlavným sídlom v meste Webster v štáte Texas v blízkosti Johnsonovho kozmického strediska. Spoločnosť Spacehab poskytuje komerčné produkty pre výskum vesmíru a služby pre NASA, U.S. Department of Defense, medzinárodným vesmírnym agentúram, a svetovým komerčným zákazníkom.
Základné vyhotovenie modulu Spacehab je valec s dĺžkou 3 metre a priemerom 4,2 metra. Hmotnosť prázdneho modulu Spacehabu je 4367 kg. Horná časť valca je zrezaná, preto na ňu možno umiestniť prístroje. Modul sa do nákladového priestoru družicového stupňa raketoplánu vkladá naležato, pričom raketoplán laboratóriu zaisťuje elektrickú energiu, klimatizáciu a komunikáciu. Spoločnosť Spacehab vyrobila celkove 4 exempláre. Oproti svojmu predchodcovi Spacelabu je menší. Jeden modul zaberá asi 30 % nákladového priestoru. Vo vnútorných priestoroch Spacehabu môžu byť nainštalované skrine s experimentmi potrebné pre určitý let. S obytnou palubou raketoplánu je spojený hermetizovaným tunelom.
Laboratórium Spacehab môže mať niekoľko variantov:
Misie Spacehabu
Laboratórium Spacehab v rôznych variantoch absolvovalo celkovo 22 letov do vesmíru. V prípade misie STS-107 došlo ku zničeniu jedného Spacehabu spolu s celým raketoplánom pri jeho návrate.
Iný počet štartujúcich a vracajúcich sa osôb znamená, že jeden človek ostal na orbite ako člen posádky vesmírnej stanice Mir alebo ISS.
Entita (filozofia)
Entita vo filozofii je (pôvodne) základný pojem scholastiky; je to:
Entitou je napr. významový útvar, významový proces, stránka materiálnej skutočnosti, ľudské indivíduum, vodník, Slnko, vzťah, proces, bylina, anjel a pod.
Dôležitým delidlom entít je to, či existujú s naším pričinením, alebo bez neho. Entity existujúce bez nášho pričinenia sú danosti.
Na entitách študujeme najmä:
Saint-Siméon (Orne)
Saint-Siméon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Konjunkcia (astronómia)
náhľad|Konjunkcia Mesiaca a Venuše Konjunkcia je termín používaný v pozičnej astronómii a astrológii. Znamená to, že sa z pohľadu niektorého miesta dve nebeské telesá nachádzajú blízko pri sebe.
Jav, ktorý nastáva keď sa planéty dostanú na svojich dráhach okolo Slnka do takej polohy, že pri pozorovaní voľným okom sa pre mnohých z nás budú javiť ako jeden jasný objekt na večernej oblohe.
Planéty sa pohybujú okolo Slnka rôznymi rýchlosťami, čo v kombinácii s pohybom Zeme spôsobuje, že pre pozemských pozorovateľov menia svoju vzájomnú polohu na oblohe. Občas ich tento vesmírny tanec privedie k sebe veľmi blízko a časové okamihy, keď ich vzájomná uhlová vzdialenosť je minimálna, označujeme ako konjunkcie. Iba zriedkavo sa stane, že počas konjunkcie sa dostanú na oblohe tak tesne, že pre bežného pozorovateľa nevyzbrojeného ďalekohľadom sa budú javiť ako jeden objekt, prípadne dôjde k zákrytu jednej planéty druhou.
Konjunkcie Jupitera a Saturna nastávajú približne každých 20 rokov. Často sa však odohrávajú neďaleko Slnka a väčšinou planéty delí vzdialenosť viac ako 1 stupeň.
Norimberské metro
80px|left right|thumb|Mapa siete
Norimberské metro je systém podzemnej rýchlodráhy v nemeckom meste Norimberg. Je to najnovšie metro v Nemecku.
Robert Kirchhoff
doc. Mgr. art. Robert Kirchhoff ArtD. (* 7. máj 1968) je filmový režisér, scenárista, producent a kameraman. Počas svojej profesionálnej kariéry nakrútil a produkoval viacero celovečerných filmov, ktoré získali úspech a uznanie na mnohých zahraničných a domácich festivaloch. Jeho filmová tvorba sa zameriava na aktuálne spoločenské javy a témy vyrovnávania sa s „traumatickým“ dedičstvom historických udalostí v strednej Európe v 20. storočí.
Životopis
V rokoch 1995 – 2000 študoval filmovú réžiu na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, kde absolvoval ako Mgr. (2000) a neskôr ako Art. Dr. (2006) v dokumentárnom filme.
Kritický pohľad na životnú situáciu rómskej menšiny na okraji spoločnosti v postkomunistickom Slovensku zobrazil v dokumentárnom filme Čierne slovo/Kálo lav (1999), sociálnu a morálnu identitu Slovákov pri zrode kapitalizmu skúmal vo filme Hej Slováci (2002). Vo film Kauza Cervanová (2013), sa zaoberá nevyriešeným politicko-justičným zločinom spred vyše tridsiatich rokov.
Film Para nad riekou (2015) sleduje životy troch zostarnutých muzikantov - jazzmanov: trubkára Laca Decziho, saxofonistu Ľuba Tamaškoviča a kontrabasistu Jána Jankejeho. Kedysi utiekli zo Sovietmi okupovaného Československa na západ, kde zažiarili po boku renomovaných svetových hudobníkov.
Film Diera v hlave je esejistická freska príbehov a osudov európskych Rómov spojených s krajinami kde žili a žijú reflektuje odvrátenú stranu veľkej tragédie zvanej Porrajmos. Prežitá skúsenosť je nielen historickým svedectvom posledných žijúcich pamätníkov rómskeho holokaustu, ktorých hlas nebol nikdy vypočutý, ale aj variáciou na diery v našom kolektívnom vedomí. Zabudnutá a vytesnená pamäť ako téma filmu sa tak stáva kľúčom k našej minulosti a prítomnosti.
Všetci ľudia budú bratia (premiéra september 2023) je prvým komplexným filmom o Alexanderovi Dubčekovi (1921-1992) - presvedčenom komunistovi, idealistovi, sociálnom demokratovi. Československo a svet ako malé dejiny veľkej politiky rozprávané cez príbeh ikony socializmu s ľudskou tvárou.
Aktuálne pracuje na filme Konšpirácia ticha (plánovaná premiéra 2026). Alfréd Wetzler, Rudolf Vrba: Svedectvo, ktoré zmenilo ľudstvo. Dvaja slovenskí Židia boli odhodlaní varovať svet pred skutočnosťou, ktorá sa ukrývala za bránami nacistických koncentračných táborov a poskytnúť spojencom očité svedectvo o hromadnom vyvražďovaní. Riskovali nielen svoje životy a 10. apríla 1944 sa im podarilo utiecť z Osvienčimu. Civilizovaný svet im ale odmietal uveriť.
Od roku 2003 pracuje aj ako producent a koproducent, spolupracoval na niektorých z najvýznamnejších slovenských a českých filmových počinoch, ktoré získali národné a medzinárodné uznanie. Patria medzi ne také tituly ako Nemoc tretej moci (r. Zuzana Piussi, 2011), Až do mesta Aš (r. Iveta Grófová, 2012), Tmář a jeho rod (r. Karel Vachek, 2011). Koprodukoval aj dokumentárnu snímku Slepé lásky (r. Juraj Lehotský, 2008), ktorá získala na prestížnom festivale Cannes v roku 2008 ocenenie CICAE.
Okrem filmárskej kariéry sa venuje aj pedagogickej činnosti, pôsobí ako docent na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, kde vedie predmety Réžia dokumentárneho filmu a Autorský dokumentárny film. Pracuje aj ako lektor filmových kurzov na letných filmových školách na Slovensku a v krajinách strednej Európy.
Producent
Anjeli plačú (2005, r. Zuza Piussi), Slepé lásky (2008-koproducent, r. Juraj Lehotský), Koliba (2009, r. Zuza Piussi), Nemoc tretej moci (2011, r. Zuza Piussi), Tmář a jeho rod (2011-koproducent, r. Karel Vachek), Až do mesta Aš (koproducent, r. Iveta Grófová)
Tibicos
thumb|Tibicos
Tibicos (iné názvy: tibi, vodný kefír, japonské vodné kryštály) je kultúra baktérií a kvasiniek v substráte z polysacharidov vytváranom samotnými baktériami. Podobne ako pri kefíri, mikróby prítomné v tibicose žijú v symbióze, aby udržali stabilnú kultúru. Tibicos je schopný prežívať v rôznych tekutinách s obsahom cukru. Spotrebováva cukor, ktorý premieňa na kyselinu mliečnu, alkohol (etanol) a oxid uhličitý.
Príprava
Základná príprava spočíva v pridaní tibicos do roztoku cukru a vo fermentácii 24 až 48 hodín. Typický recept môže vyzerať takto:
Rozpustíme cukor vo vode, pridáme šťavu z citróna, polovicu citróna a hrozienka alebo figu. Po premiešaní vložíme tibicos a zakryjeme nádobu. Nádobu necháme fermentovať v izbovej teplote 24 až 48 hodín. Po dokončení nápoj prefiltrujeme, tibicos prepláchneme a môžeme pripraviť ďalšiu várku. S fľašou by sa počas fermentácie nemalo manipulovať.
Séry-lès-Mézières
Séry-lès-Mézières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Séry-lès-Mézières má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Séry-lès-Mézières má 639 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Dasein
Dasein (doslova: „tu-bytie“) je nemecký filozofický pojem. Často sa používa v zmysle slovenských ekvivalentov "prítomnosť, súcnosť, existencia, život."
Zvláštny význam získal v existencializme a v diele Martina Heideggera. V tomto kontexte sa ním označuje ľudská existencia, ľudské bytie, súcno, ktorým sme my sami. Podľa Heideggera je Dasein jediné súcno (súcno v zmysle Heideggera), ktoré vie o svojom vlastnom bytí; Dasein je človek (človek v zmysle Herakleita). Takéto súcno sa zameriava na (intenduje) súcno, ktoré ho obklopuje, na pozadí chápania sveta (alebo bytia).
Preklad pojmu Dasein
V slovenčine (a nielen v nej) sú s prekladom slova Dasein problémy; ako slovenský ekvivalent sa navrhujú slová:
Čertova stráň
Čertova stráň je prírodná rezervácia v okrese Prachatice. Nachádza sa v Boubínskej hornatine, v zarezanom kaňonovitom údolí Boubínského potoka. Je súčasťou CHKO Šumava. Za rezerváciu bola vyhlásená v roku 1992 a rozkladá sa na ploche.
Predmetom ochrany sú mozaiky prírodných bučín, jedlín a smrečín prepojených zmiešanými porastmi vytvorených na strmých skalnatých svahoch a ich suťových poliach. Les je dlhodobo ponechávaný bez hospodárskeho využitia. Cieľom ochrany je sledovanie prirodzeného vývoja lesa.
Caractères
Caractères je font patriaci do rodiny písiem sans-serif, ktorý je využívaný ako normové písmo pre francúzske dopravné značenie.
Typy
Caractères bol vyvinutý v troch typoch.
Typ L1 je tučný variant, používaná zvyčajne v čiernej farbe na bielom podklade pre informatívne dopravné značky ukazujúce na miestny cieľ. Obsahuje len znaky veľkej abecedy.
Typ L2 sa používa na informatívnych značkách na diaľniciach a štátnych cestách. Takisto tu existujú len znaky veľkej abecedy.
Typ L4 je kurzívny variant, používaná zvyčajne v čiernej farbe na bielom podklade pre informatívne dopravné značky ukazujúce na miestny cieľ či objekt. Obsahuje už aj znaky malej abecedy.
Lion Feuchtwanger
Lion Feuchtwanger [lijon fojchtvang(e)r] (* 7. júl 1884, Mníchov, Nemecko† 21. december 1958, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol nemecký židovský spisovateľ-románopisec, dramatik, prekladateľ a divadelný kritik.
Životopis
Narodil sa v Mníchove do početnej rodiny židovského továrnika. Študoval germanistiku, filozofiu a antropológiu v Mníchove a Berlíne (1903 – 1907), veľa cestoval, predovšetkým do Talianska a Francúzska.
V roku 1908 sa stal vydavateľom vlastného literárneho časopisu Der Spiegel a divadelným kritikom časopisu Die Schaubühne. Roku 1912 sa oženil a o dva roky neskôr bol internovaný v Tunise, utiekol do Nemecka, žil v Mníchove, písal protivojnové básne a prekladal indické, grécke a španielske drámy. Z rokov 1918 – 1919 sa datuje jeho priateľstvo s Brechtom. Od roku 1925 do roku 1933 žil v Berlíne, po nástupe Hitlera emigroval do Francúzska.
Zúčastňoval sa na protivojnových a protifašistických kongresoch, patril k najaktívnejším činiteľom antifašistických hnutí, v roku 1936 s Bertoldom Brechtom a Willim Bredelom (o 13 a o 16 rokov mladšími) založil a vydával emigrantský časopis Das Wort.
V roku 1937 navštívil Sovietsky zväz a neskôr označil túto cestu – popri 1. svetovej vojne – za rozhodujúci zážitok pre svoj život a literárne dielo. Cestopis Moskau (1937) je písaný so sympatiami k socialistickému štátu a o. i. polemizuje so známou knihou Andrého Gida (Návrat zo ZSSR, 1936). Na ceste z Moskvy sa zastavil v Prahe, jeho chystaná prednáška však bola policajne zakázaná. V roku 1940 bol vo Francúzsku internovaný a len s veľkými problémami sa dostal za hranice a neskôr do USA. Od roku 1941 žil v Kalifornii. Po vojne bol vyznamenaný štátnou cenou NDR (1953) a berlínska Humboldtova univerzita mu udelila titul doktora h. c. (1954): „Humanisticky a ostro protifašistický orientovaný spisovateľ, znamenitý rozprávač.“
Dielo
Preslávil sa románmi Škaredá vojvodkyňa (1923) a Žid Süss (1925), ktorý pôvodne napísal ako drámu. Sú naplnené všeľudským humanizmom, napriek tomu bol Žid Süss za nacistického režimu pod rovnakým menom sfilmovaný a hrubo zneužitý na antisemitskú propagandu.
Po roku 1933 dospel k záveru, že proti vláde násilia je potrebné vystúpiť aj násilím. Priamou reakciou na rozmach nacizmu bola románová trilógia z nemeckej súčasnosti Čakáreň (1930 – 1940; skladá sa z častí Úspech, Oppermannovci a Vyhnanstvo). Značný ohlas mal aj historický román Nepravý Nero (1936) a trilógia Zasľúbená zem (1932 – 1942; časti Židovská vojna, Synovia a Príde deň), kde Feuchtwanger na príklade židovského historika Flavia a protirímskeho židovského odboja na začiatku 1. storočia, vytvoril monumentálne dielo, poskytujúce mnohé paralely zo súčasnosti. Hlavný hrdina prežíva situáciu spoločenských kríz, zvratov a neustáleho napätia – obdobne ako protagonisti ďalších jeho románov – ako hlboký vnútorný konflikt.
Podľa neho autor historických románov vie, že „sily uvádzajúce národy do pohybu sú dodnes rovnaké od doby, čo existuje zaznamenávaná história. Postihnúť tieto zákony je zrejme najvyšším cieľom, ktorý môže historický román dosiahnuť“. Autor historického románu „chce vykresliť prítomnosť, nehľadá v histórii popol, ale oheň“. K historickej látke pristupuje teda rovnako ako napr. Heinrich Mann.
Dobrodružné okolnosti internácie vo Francúzsku a dramatického úteku do USA zachytila spomienková reportáž Unholdes Frankreich (1942) s titulom Der Teufel in Frankreich (1954). V USA vznikli ďalšie romány: príbeh fašistického jasnovidca Lautensacka (Bratia Lautensackovci – 1943, tematicky nadväzuje na trilógiu Čakáreň), ďalej príbeh vojnou postihnutého dievčaťa Simone (1944), historická trilógia Líšky vo vinici (1947 – 1948), ktorá vyšla rovnako pod titulom Zbrane pre Ameriku (1953) a ide o rozmerný román z obdobia pred Veľkou francúzskou revolúciou. Bláznova múdrosť alebo Smrť a slávne zmŕtvychvstanie (1952) je rozprávaním o Jeanovi-Jacquesovi Rousseauovi. Goya alebo Trpká cesta poznania (1951) rozpráva životný príbeh veľkého španielskeho maliara 18. a začiatku 19. storočia Francisca de Goyu. V románe Goya aj v Židovke z Toleda (1955) autor dokladá Aristotelovu tézu, že literatúra dokáže postihnúť históriu lepšie ako veda.
Historické romány
S týmto druhom literatúry mal najväčší úspech.
Prokles
Prokles alebo Proklés (Prokles, iný prepis: Proklés) bol prvým kráľom Sparty (možno mýtickým) kráľovskej línie Eurypontovcov. Vládol pravdepodobne v desiatom storočí pred Kr. Jeho spolukráľom a zakladateľom kráľovského rodu Agiovcov bol brat Eurysthenes.
Pred posledným útokom Dórov (predkov Sparťanov) vedených potomkami Herakla, bratmi Kresfontom a Temenom proti poslednému vládcovi na mykénskom Peloponéze kráľovi Argolidu Tisamenovi, ich brata Aristodéma (podľa Apollodora) zabil blesk. Boj sa skončil víťazstvom Dórov a víťazi si krajinu potom rozdelili žrebom. Temenovi pripadol Argolis, Kresfontés dostal Messéniu a keďže Aristodémos bol mŕtvy, Lakónia so svojim kráľovským sídlom v Sparte mala byť pridelená staršiemu z jeho synov (dvojičiek). Tu však nastal problém, že Sparťania nevedeli určiť ktoré dieťa z dvojičiek je staršie.
Historik Herodotos nám uvádza príbeh, ktorý rozpráva, že ako sa v starovekej Sparte Sparťania s týmto problémom vysporiadali a ako Sparta dospela k dvojkráliu. Herodotos píše, že Argeia, manželka nebohého Aristodéma, nechcela prezradiť, ktoré z detí je staršie, preto Sparťania hľadali pomoc u veštkyne v Delfách. Pýtia im poradila, aby sa kráľmi stali obe deti, ale staršie nech užíva väčšej cti. O tom ako zistiť, ktoré dieťa je staršie, dostali radu od Messénčana zvaného Panites, ktorý im navrhol, aby matku pozorovali, ktoré dieťa umýva a kŕmi ako prvé, že to by malo byť staršie. Sparťania pri pozorovaní zistili, že jedno z detí naozaj matka uprednostňuje. Toto dieťa dostalo meno Eurysthenes a mladšie nazvali menom Prokles. Rada veštkyne aby staršie dieťa užívalo väčšej cti u Sparťanov bolo v budúcnosti jedným zo zdrojov nevraživosti medzi bratmi.
Pausanias zaznamenal, že sa maloletým deťom v detstve stal regentom ich strýko Theras. Texty Pausania a tiež Herodota tvrdia, že hoci boli Eurysthenes a Prokles bratmi, ich nepriateľstvo už od detstva dosiahlo veľký rozmer. Nevedeli sa v ničom zhodnúť, ale keď, ako napísal Pausanias, dosiahli dospelosti a ich opatrovník Theras mienil založiť kolóniu na ostrove Kalliste a tam vládnuť, prejaviac tak náklonnosť k nemu ho v zhode podporili. Ostrov Kalliste neskôr nazvali Théra podľa mena ich opatrovníka, ktorý tam vládol.
Podľa novovekých historikov ako naznačujú aj texty Herodota a Pausania, Sparta pravdepodobne v dobe svojich prvých kráľov zažila obdobie bezprávia a občianskych nepokojov až do uskutočnenia série politických a sociálnych reforiem v spoločnosti, ktoré sa neskôr pripisovali legendárnemu zákonodarcovi Lykurgovi. Tieto reformy označili začiatok klasickej Sparty.
Pretože je veľa starovekých zdrojov nespoľahlivých, nástupcu Prokla je ťažké jednoznačne určiť. Pri kráľoch kráľovského rodu Agiovcov je zhoda, ale hlavne pri starších kráľoch rodu Eurypontovcov je nesúlad v zoznamoch antických historikov značný. Pausanias ako nástupcu Prokla označil Sóosa, ktorý podľa neho bol synom Prokla a otcom Eurypóna. Ploutarchos Sóosa tiež spomína ako kráľa Sparty, ale Herodotos, historik z piateho storočia pred Kr,. ako nástupcu uvádza Eurypona a Sóosa vôbec nespomína, preto je nástupníctvo Sóosa otázne. Vytvoriť spoľahlivý zoznam je pre nedostatok vierohodných historických správ nemožný. Nepodarilo sa to vyriešiť ani odborníkom zaoberajúcich sa touto problematikou, medzi ktorými boli aj uznávaní historici ako napr. prominentný historik A. Jones a profesor W. Forrest.
Bratská jednota baptistov v Slovenskej republike
Bratská jednota baptistov (oficiálny názov Bratská jednota baptistov v Slovenskej republike, skrátene BJB) je evanjelikálna cirkev, ktorá sa na Slovensko dostala koncom 19. storočia, pôsobením nemeckých misionárov.
Baptisti patria medzi kresťanov protestantov, ktorí sú presvedčení, že cirkev tvorí komunita veriacich a oproti iným kresťanským smerom zastávajú stanovisko, že kresťanský krst by mal byť prístupný výhradne tomu, kto osobne a vedome vyzná svoju vieru. Združuje 26 zborov, v roku 2011 sa k nej prihlásilo 3 486 občanov Slovenska.
História
Bratská jednota baptistov sa hlási k odkazu Jednoty bratskej. Názov baptisti pochádza z gréckeho výrazu baptizein, vo význame krstiť, ponoriť, a svedčí o prístupe BJB ku krstu ako aktu, ktorý podnikajú slobodne dospelí veriaci. BJB za svojho predchodcu čiastočne považuje tiež anabaptistov, tzv. habánov, ktorí v 16. storočí pôsobili tiež na západnom Slovensku, napr. vo Veľkých Levároch, Sobotišti či Častkovciach. Následne sa emigráciou cez Sedmohradsko a Rusko presunula ich koncentrácia do USA. Podľa BJB začali prvé zbory baptistov na území Slovenska vznikať na začiatku 20. storočia pred prvou svetovou vojnou pôsobením misionárov z Nemecka a neskôr USA. V medzivojnovom období existovali v ČSR slovenská aj československá jednota, od roku 1968 po vzniku federácie v ČSSR existovala tiež tretia, česká jednota. V roku 1994 stále existovala spoločná BJB Čechov Slovákov. BJB predstavuje voľnejší zväzkom samostatných cirkevných zborov.
Charakteristika
Teológia BJB je založená výlučne na Biblii, pričom pri jej čítaní je potrebný Duch Svätý na jej porozumenie. Baptisti veria, že Otec, Syn a Duch Svätý sú Trojjediný Boh, ale osobne sú každý osobou. Veria, že jedinou hlavou cirkvi je Ježiš Kristus, ktorý pôsobí skrze Ducha Svätého v živote každého kresťana. Veria, že je potrebný osobný vzťah s Bohom a na to je potrebné odpustenie hriechov, ktoré sme všetci dostali milosťou obete Pána Ježiša Krista. Ak človek prijme Ježiša za svojho osobného spasiteľa a záchrancu a je si vedomý svojho rozhodnutia zmeniť svoj život, môže sa pokrstiť na verejné vyznanie viery úplným ponorením do vody, symbolizujúcim smrť a vzkriesenie nového človeka.
Prvý cirkevný zbor Bratskej jednoti baptistov vznikol na území dnešného Slovenska vo Vavrišove. Pretože v Rakúsko-Uhorsku podľa zákona nemohli existovať samostatné cirkevné zbory, bol cirkevný zbor vo Vavrišove súčasťou baptistickej cirkvi v Budapešti. Neskôr sa baptizmus rozšíril aj do ostatných častí Slovenska. V období Slovenského štátu boli baptisti jedinou povolenou tzv. malou cirkvou a združovali niekoľko kresťanských denominácií, ktoré sa po skončení vojny oddelili.
Názov Bratská jednota baptistov je zámerný, keďže baptisti zastávajú teóriu kongregacionalizmu a celoslovenskú organizáciu považujú za zväz zborov, v ktorom sa dobrovoľne združujú. Cirkvou Pána Ježiša Krista je každý miestny zbor. Teológia Bratskej jednoty baptistov je zhodná s teológiou baptizmu. V roku 2001 počet ľudí na Slovensku, priznávajúcich sa k baptizmu, dosiahol 3562.
Organizácia
Zbory na Slovensku tvoria zväz Bratskej jednoty baptistov, ktorá je členom Európskej baptistickej federácie a Svetového zväzu baptistov. Zriadenie týchto zväzov je prísne kongregačné, to znamená, že zbory sú autonómne a svojprávne vo veciach duchovného i pozemského života.
Cirkevné zbory
náhľad|300px|Zbory Bratskej jednoty baptistov v Slovenskej republike V súčasnosti pôsobí na Slovensku 26 zborov BJB, 24 misijných staníc a asi 3 diaspóry. Zbory sú koncentrované najmä na juhozápade a strede krajiny. K máju 2020 sú súčasťou BJB nasledujúce cirkevné zbory:
Štatistika
Počet obyvateľov, ktorí sa hlásia k náboženskému vyznaniu "Bratská jednota baptistov", podľa rokov:
Obce s najväčším percentuálnym počtom veriacich
údaje : Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2021
Sociálny darvinizmus
Sociálny darwinizmus alebo spoločenský darwinizmus (zriedkavo tiež sociáldarvinizmus) je teória, ktorá sa snaží aplikovať Darwinove úvahy o prírodnom výbere a „prežití najschopnejších“ (survival of the fittest) na ľudskú spoločnosť, jej vrstvy a jednotlivcov. Tak ako v prírode aj v spoločnosti ľudia súťažia o prežitie, lepšie adaptovaní jedinci víťazia a tí horšie adaptovaní majú byť ponechaní svojmu osudu. Termín používali skôr Darwinovi kritici, Darwin sám dôsledky tejto úvahy (napr. eugeniku) výslovne odmietol. Ľudská solidarita totiž podľa neho vplyvy prírodného výberu do značnej miery obmedzuje. Sociálni darwinisti napríklad tvrdia (tvrdili), že altruizmus a milosrdenstvo sú proti prírode, pokiaľ čin neposlúži k lepšej propagácii vlastných génov v budúcnosti, alebo že podľa evolučnej teórie majú silní právo utláčať slabých, inak dôjde k postupnej degenerácii ľudstva.
Pôvod konceptu
Myšlienka súťaže ako hlavného hýbateľa ľudského a spoločenského vývoja sa od 17. storočia objavuje hlavne u britských mysliteľov (napr. Thomas Hobbes, Adam Smith), nesmierny vplyv mal spis anglického duchovného T. Malthusa o nebezpečenstve preľudnenia (An Essay on the Principles of Population, 1798). Sám Malthus nebol sociálnym darwinistom, poskytol však myšlienkový základ pre bezohľadný raný kapitalizmus: neúspešným ľuďom nemá zmysel pomáhať, sociálne problémy sa tým totiž iba zhoršujú. Spencer, Darwin aj Galton jeho knihu čítali. Myšlienky sociálneho darwinizmu prvýkrát vyjadril britský filozof a teoretik liberalizmu Herbert Spencer v knihe „O zákonoch a príčine pokroku“ (Progress: its Law and Cause, 1857), kde tiež používa pojem „prežitie najschopnejších“. O dva roky neskôr vyšiel Darwinov spis „O pôvode druhov“. Darwinov nevlastný bratranec Francis Galton potom zo Spencerovho a Darwinovho učenia vyvodil tieto spoločenské dôsledky: dobročinnosť a sociálna starostlivosť udržujú nažive menej schopné, a tak im umožňujú, aby sa ďalej množili. Pretože ľudské schopnosti sú prísne dedičné, dochádza tak k zhoršeniu kvality ľudskej populácie. Tomu by mala brániť eugenika.
Rozšírenie
Na európskom kontinente tieto myšlienky spopularizoval nemecký biológ Ernst Haeckel svojim bestselerom „Záhady sveta“ (Welträtsel) z roku 1899. Kniha bola čoskoro preložená do mnohých jazykov. Haeckel bol militantným ateistom a materialistom (tzv. „monistom“). Galtonove myšlienky spojil s myšlienkou francúzskeho spisovateľa A. de Gobineau a zaviedol pojem rasovej hygieny, s ktorým potom pracoval nemecký nacizmus.
Samotný pojem sociálny darwinizmus prvýkrát použil E. Gautier (1880) a rozšíril ho americký historik R. Hofstadter (1944), obaja v kritickom zmysle. Napriek skorej kritike bol sociálny darwinizmus veľmi rozšírený, najmä vo Veľkej Británii a v Nemecku na prelome 19. a 20. storočia. Boli ním ovplyvnení napríklad aj biológ T. H. Huxley, dramatik August Strindberg, anglický spisovateľ H. G. Wells, americký spisovateľ Jack London alebo Charles Lindbergh.