cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Evonne Goolagongová Cawleyová
Evonne Fay Goolagongová-Cawleyová (* 31. júl 1951, Griffith, Austrália) je bývalá austrálska profesionálna tenistka a ženská svetová jednotka vo dvojhre.
V rokoch 1971, 1973 a 1974 bola členkou víťazného austrálskeho tímu, ktorý triumfoval vo Fed Cupe (Pohár národov).
V rokoch 1974 a 1976 vyhrala záverečný Turnaj majsteriek pre najlepšie hráčky sezóny.
Životopis
Pochádza z domorodej austrálskej aborigénskej rodiny. Vyrastala spolu so siedmimi súrodencami v malom vidieckom meste Barellan v Novom Južnom Walese. Od útleho veku hrala tenis. Keď mala 16 rokov, prišiel sa na jej talent pozrieť Vic Edwards, majiteľ tenisovej školy v Sydney, ktorý dostal tip od dvoch svojich asistentov a hneď rozpoznal jej nadanie. Okamžite s ním odišla do Sydney, kde dokončila v roku 1968 strednú školu, ale predovšetkým sa naplno venovala tenisu v Edwardsovom tenisovom centre.
V priebehu svojej kariéry sa vydala v roku 1975 za britského profesionálneho tenistu Rogera Cawleyho. V roku 1983 sa manželia usadili v USA v Naples na Floride. Po ôsmich rokoch sa pár vrátil do Austrálie a usadili sa v Noosa Heads v Queenslande, kde vychovávali dve deti - dcéru Kelly (* 1977) a syna Morgana (* 1981).
V roku 1988 bola uvedená do Medzinárodnej tenisovej siene slávy.
V roku 1972 bola ocenená Radom britského impéria (MBE) a o desať rokov neskôr v roku 1982 dostala Rad Austrálie (AO).
V roku 2002 bola menovaná kapitánkou austrálskeho fedcupového tímu.
Ekstra Bladet
Ekstra Bladet je dánsky tabloidný denník vydávaný spoločnosťou JP/Politikens Hus v Kodani. Noviny boli založené v roku 1904 ako večerná verzia novín Politiken. V roku 1905 boli noviny založené na vlastných právach a odvtedy sa zameriavajú na investigatívnu žurnalistiku, správy, šport a zábavu. Poul Madsen je jeho redaktorom od 6. septembra 2007, keď nahradil Hansa Engella.
História a profil
Noviny začali publikáciou v roku 1904 ako dodatok k novinám Politiken a o rok neskôr sa stali samostatnými novinami. Ústredie novín sa nachádza v Kodani. Victor Andreasen pôsobil ako šéfredaktor novín dvakrát, medzi rokmi 1963 a 1967 a medzi rokmi 1971 a 1976.
V decembri 2010 šéfredaktor novín Ekstra Bladet Poul Madsen pohrozil, že sa bude sťažovať na Európsky súdny dvor po jeho podaní sťažnosti na aplikáciu App Store spoločnosti Apple, ktorá bola odmietnutá. Madsen tvrdil, že žiadosť bola považovaná za urážlivú, a v redakcii opísal Apple ako „americkú opatrovateľku“.
Od 5. októbra 2012 Tipsbladet, časopis futbalového zväzu, ktorý bol predaný s piatkovým vydaním Ekstra Bladet.
Už viac ako 100 rokov sú hlavným konkurentom novín Ekstra Bladet noviny B.T. spoločnosti Berlingske Media.
Obeh novín
Čitateľstvo novín Ekstra Bladet a obeh v posledných rokoch klesá a takto to pokračuje. Počas posledných šiestich mesiacov roku 1957 bolo v pracovných dňoch v obehu 68 178 kópií. V roku 1991 dosiahol obeh novín počet 210 000 kópií, 198 000 kópií v roku 1992 a 185 000 kópií v roku 1993. V roku 1994 klesol na 177 000 kópií, na 168 000 v roku 1995 a na 166 000 kópií v roku 1996. Napriek tomu, že v roku 1997 vzrástol jeho počet na 169 000 kópií, v roku 1998 sa opäť znížil na 159 000 kópií a v roku 1999 na 148 000 kópií.
V roku 2000 bolo v obehu 134 000 kópií a 127 000 kópií bolo v roku 2001. V roku 2002 klesol obeh novín na 119 000 kópií. Boli štvrtými najlepšie sa predávajúcimi novinami v roku 2003 s obehom 110-tisícich kópií. V roku 2004 mali noviny v obehu 110 000 kópií. Existuje aj ďalšia správa, v ktorej sa uvádza, že jej obeh v roku 2004 dosiahol 106 000 kópií. V roku 2012 mali noviny obeh 60-tisícich kópií.
Montfermier
Montfermier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Peter Žeňuch
Prof. PhDr. Peter Žeňuch, DrSc. (* 8. október 1971, Michalovce) je slovenský slavista, jazykovedec a kulturológ. Venuje sa výskumu cyrilských písomných prameňov, cirkevnej slovančine, byzantsko-slovanskej tradícii a kultúre na Slovensku a v karpatskom priestore. Skúma používanie ľudového, literárneho i sakrálneho jazyka ako identifikátora etnickej a konfesionálnej príslušnosti. Nepoznané cyrilské písomné pramene edične spracúva a sprístupňuje v rámci pramennej edície Monumenta byzantino-slavica et latina Slovaciae, ktorá vznikla zo spolupráce s prof. Cyrilom Vasiľom SJ a Pontificio Istituto Orientale v Ríme, a v rámci supplementa časopisu Slavica Slovaca.
Je vedúcim vedeckým pracovníkom v Slavistickom ústave Jána Stanislava SAV (riaditeľ v rokoch 2005 – 2019), predseda Slovenského komitétu slavistov, člen Medzinárodneho komitétu slavistov, hlavný redaktor časopisu Slavica Slovaca, člen redakčnej rady Krakowsko-Wileńskie Studia Slawistyczne, Славянский альманах, Проглас, zakladateľ a člen redakčnej rady časopisu Culturologica Slovaca. Pôsobil ako člen viacerých univerzitných a fakultných vedeckých rád na Slovensku.
Esplanade des Invalides
náhľad|Esplanade des Invalides s Invalidovňou
Peter Žeňuch
Životopis
Ako vedecký ašpirant (doktorand) obhájil kandidátsku dizertačnú prácu v odbore jazykoveda konkrétnych jazykových skupín (CSc.) v roku 1998 v Slavistickom ústave Jána Stanislava SAV. V rokoch 2001 - 2010 pôsobil ako samostatný vedecký pracovník, od roku 2010 ako vedúci vedecký pracovník. Doktorskú dizertačnú prácu (DrSc.) na tému "Medzi Východom a Západom: cyrilské paraliturgické piesne" obhájil v roku 2008. Vedecká rada Slovenskej akadémie vied mu v roku 2009 udelila vedeckú hodnosť doktora filologických vied v odbore slovanské jazyky.
Esplanade des Invalides
Esplanade des Invalides (Esplanáda Invalidovne) je verejné priestranstvo v Paríži. Nachádza sa v 7. obvode. Ide o rozsiahle zelené priestranstvo vytvorené na začiatku 18. storočia.
Peter Žeňuch
Životopis
V rokoch 2002 - 2011 pôsobil v Ústave slavistiky Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity v Brne ako docent pre slovanské jazyky a literatúry (habilitácia v odbore slavistika – slovanské literatúry v roku 2005 na Filozofickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre). V rokoch 2008 - 2013 pôsobil ako docent na Katedre kulturológie Filozofickej fakulty Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre a ako vysokoškolský profesor v rokoch 2013 - 2018 (inaugurácia v odbore kulturológia v roku 2013). Od 1. februára 2018 pôsobí ako vysokoškolský profesor na Katedre slovenského jazyka a literatúry Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Absolvoval štipendijný vedeckovýskumný pobyt podporený nadáciou Alexander von Humboldt Stiftung v Patristickej komisii Vestfálskej akadémie vied (Patristische Kommission der Akademie der Wissenschaften von Nordrhein-Westfalen) pod patronátom významného nemeckého slavistu prof. Hansa Rotheho v Bonne v rokoch 2003 - 2005 a 2010, Institut for Balkan Studies v Solúne v Grécku v roku 1996, výskumné a prednáškové pobyty v Bulharsku, Rusku, Česku, Srbsku, Poľsku, na Ukrajine.
Esplanade des Invalides
Dejiny
Priestranstvo sa pôvodne nazývalo Prés-Saint-Germain a v roku 1704 bolo zmenené podľa plánov architekta Roberta de Cotta (1656 – 1735) na rozsiahle obdĺžnikové námestie vysadené trávou a lemované niekoľkými radami stromov. Pôvodne sa promenáda tiahla od Invalidovne k ulici Rue de l’Université. V roku 1720 bola esplanáda rozšírená severne až k rieke na Quai d’Orsay.
Uprostred esplanády na križovatke ulíc Rue Saint-Dominique a Avenue du Maréchal-Gallieni sa medzi rokmi 1804 – 1840 nachádzala fontána Invalidovne.
Dňa 15. decembra 1840 sa tu odohral slávnostný ceremoniál pri ktorom boli prevezené pozostatky Napoleona I. Pozemky boli pôvodne vo vlastníctve štátu, ale v roku 1853 boli prevedené mestu Paríž. Počas svetovej výstavy v roku 1900 boli na esplanáde umiestnené výstavné pavilóny. V tejto dobe bolo v severovýchodnej časti postavené nádražie Invalidovne, ktoré od roku 1979 využíva linka RER C. V roku1913 bola otvorená v podzemí stanica metra Invalides.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1928
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1928 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1928. Konal sa v Amsterdame, v Holandsku v dňoch od 4.11. augusta 1928, za účasti 14 tímov. Nováčikmi olympijského turnaja boli družstvá Argentíny, Luxemburska a Malty. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1900 a toto bolo jeho 7. vydanie. Zápasy sa odohrali na dočasne postavenom plaveckom štadióne Olympic Sports Park Swim Stadium, v ktorom sa konali aj súťaže v plávaní, skokoch do vody a v modernom päťboji. O rok neskôr bol štadión demontovaný.
Titul získalo 🇩🇪, ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad 🇭🇺. Turnaj sa hral naposledy tzv. Bergvallovým systémomv tomto prípade modifikovaným, v ktorom sa najprv rozhodlo o víťazovi a v následných zápasoch sa rozhodovalo o bronzovom medailistovi.
Chaux-lès-Clerval
Chaux-lès-Clerval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
IS-3
IS-3 bol sovietsky ťažký tank vyvinutý na konci druhej svetovej vojny a vyrábaný v rokoch 1945 až 1954.
Vývoj
V priebehu roku 1944 bolo rozhodnuté o pokračovaní vývoja nových ťažkých tankov, ktoré by nahradili typ IS-2. Pracovné označenie nového tanku znelo Kirovec-1. Vznikli dva prototypy. Jeden vyvinul kolektív pod vedením Ž.J. Kotina. Tento sa vyznačoval korbou s čelným pancierom zvareným z 2 plátov v tvare klinu. Druhý prototyp vytvoril kolektív N.L. Duchova, ktorý mal v tej dobe netypickú kupolovitú vežu. Po skúškach oboch prototypov padlo rozhodnutie postaviť tank s korobou Kotovovej konštrukcie a vežou Duchovovej konštrukcie. Prvý prototyp bol skompletizovaný v septembri 1944 a schválený do sériovej výroby v decembri. Prvá séria však bola dokončená až v máji 1945. Produkcia tankov pokračovala do roku 1946. Celkovo bolo vyrobených 2311 kusov všetkých verzií.
Napriek tomu, že tanky sa nijak výrazne nevyznamenali a neskôr vývoj ťažkých tankov nepokračoval, keďže sa ukázalo, že budúcnosť majú skôr pohyblivé stredné tanky ako bol typ T-44, zostala časť koncepcie tankov IS vo všetkých nasledujúcich sovietskych tankových konštrukciách. Bola to predovšetkým tendencia znižovania siluety vozidla a použitie kupolovitej veže, ktorá bola zavedená práve na type IS-3.
Nasadenie
Väčšina zdrojov uvádza, že stroje sa bojov druhej svetovej vojny už nezúčastnili. I keď niektoré západné zdroje tvrdia, že stroje sa mohli zúčastniť záverečnej fázy bojov o Berlín. Väčšina ostatných zdrojov však toto skôr vyvracia, pričom uvádzajú, že tanky sa iba objavili na vojenskej prehliadke v Berlíne 7. septembra 1945, pri príležitosti japonskej kapitulácie, kedy sa tankom dostalo zvýšenej pozornosti západných odborníkov.
Magnoliidy
Magnoliidy (lat. Magnoliidae) alebo (ako podtrieda) magnóliové (lat. Magnoliidae) sú taxón (tradične podtrieda) krytosemenných rastlín (tradične zaraďovaný pod dvojklíčnolistové rastliny), ktorého charakteristickým znakom sú trojpočetné kvety, aké sa vyskytujú pri jednoklíčnolistových rastlinách. Zloženie tohto taxónu sa líši podľa autora; v súčasnosti je rozšírený systém podľa APG IV.
Charakteristika
Taxón zahŕňa prevažne dreviny, druhotne aj byliny, väčšinou heteroxylické. Listy zástupcov sú jednoduché, väčšinou celistvé. Kvety sú obojpohlavné, aktinomorfné. Prílistky sa vyskytujú len ojedinele (magnóliovité, jaštercovité, vlkovcovité – rod Lactoris). Semená majú bohatý triploidný endosperm a malé embryo. Patria sem rastliny prevažne hmyzoopelivé, zriedkavejšie aj vetroopelivé. Rozšírené sú v trópoch, subtrópoch a teplých temperátnych oblastiach južnej a východnej Ázie a Severnej a Strednej Ameriky. Do magnoliidovej línie patria štyri rady.
Systematika
Kladogram čeľadí vyzerá takto:
Montgaillard (Tarn-et-Garonne)
Montgaillard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národný park Etosha
Parku dominuje soľná panva Etosha, ktorá predstavuje púšť s dĺžkou približne 130 km a šírkou 50 km. Pláň je zvyčajne suchá ale v lete býva krátke obdobie naplnená vodou. Vtedy láka najmä pelikány a plameniaky. Stále pramene lákajú širokú škálu živočíchov po celý rok, ale najmä vtáky, nosorožce čierne a endemické impaly Aepyceros melampus petersi.
V období sucha fúka vietor, ktorý nesie soľný prach naprieč krajinou až do južného Atlantiku. Soľ obohacuje pôdu o dôležité minerály, na ktorých závisia niektoré živočíchy ale rovnako spôsobuje aj problémy v poľnohospodárstve.
Etosha je spolu s ostatnými miestami v južnej Afrike súčasťou projektu SAFARI 2000 (Southern African Regional Science Initiative). Používajú sa satelity, lietadlá a pozemné snímače, aby sa následne získané dáta o území a atmosfére podrobili výskumu ako na seba pôsobí človek a príroda. Na hraniciach parku bolo postavené 850 km dlhé oplotenie, ktoré obmedzuje šírenie chorôb. Zvieratá sa v tejto suchej oblasti koncentrujú pri prameňoch, ktoré poskytujú bohaté zásoby pastvy. Pre tento účel bolo umelo vyrobených 50 vodných dier.
Chaux-lès-Passavant
Chaux-lès-Passavant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
István Dobi
István Dobi (* 31. december 1898, Szőny - † 24. november 1968, Budapest) bol maďarský politik a jeden z kľúčových predstaviteľov socialistického režimu v Maďarsku po druhej svetovej vojne. V rokoch 19481952 bol premiérom Maďarska. V rokoch 19521967 bol maďarským prezidentom, tá funkcia sa však od prijatia novej ústavy v roku 1949 nazývala predseda prezídia Maďarskej ľudovej republiky. V rokoch 19491952 bol predsedou Malorolnické strany.
Biografia
Malorolnická strana bola po roku 1945 v Maďarsku najsilnejšiou stranou a vyhrala prvé povojnové voľby. Ich predseda Ferenc Nagy vytvoril vládu, v ktorej predsedal v rokoch 19461947. V roku 1947 však bola časť vedenia Malorolnickej strany pozatýkaná v rámci procesu s tzv. protištátnym spiknutím. Ferenc Nagy uprchol do USA a vpliv v strane prevzala ľavicová skupina načele s Istvánom Dobim, ktorý stranu potom priviedol do Národnej fronty nezávislosti. Od roku 1949 premenované na Maďarskú ľudovú frontu nezávislosti (obdoba českej Národnej fronty), ktorá vytvárala v ére komunistického režimu jednotnú volebnú kandidátku, už dominovala najskôr Komunistická strana (od roku 1948 po zlúčení so sociálnou demokraciou premenovaná na Maďarskú stranu pracujúcich, od roku 1956 na Maďarskú socialistickú robotnícku stranu). Dobiho ovládnutie populárnej Malorolnickej strany bolo kľúčovým taktickým manévrom pri nastolovaní režimu sovietskeho typu v povojnovom Maďarsku. Dobi bol za to odmenený funkciou predsedy vlády, v roku 1952 bol však nahradený komunistickým lídrom Mátyásom Rákosim. Dobi potom dostal funkciu prezidenta, tá bola v tej dobe avšak skôr symbolickou. Nakoniec Dobi v roku 1959 vstúpil do Maďarskej socialistickej robotníckej strany a stal sa členom ich ústredného výboru.
I Don’t Want to Miss a Thing
„I Don’t Want to Miss a Thing“ je skladba americkej rockovej skupiny Aerosmith pre film Armageddon z roku 1998. Skladbu napísala Diane Warren a dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 (prvá skladba skupiny po 28 rokoch spolu). Skladba sa na 1. mieste udržala 4 týždne od 5. septembra do 26. septembra 1998. V ostatných krajinách sa tiež skladba udržala v rebríčkoch po dobu niekoľkých týždňov. V Spojenom kráľovstve dosiahla skladba v novembri 1998 4. miesto, čím sa stala najúspešnejšou skladbou skupiny v Spojenom kráľovstve dodnes.
Hudobné video bolo natočené v Minneapolis Armory a režíroval ho Francis Lawrence.
Chaux-Neuve
Chaux-Neuve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov 1991
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov 1991 bola kontinentálna kvalifikácia v pozemnom hokeji mužov, ktorú organizovala Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Zúčastnilo sa jej 14 európskych družstiev, ktoré súťažili o 5 postupových miest na finálový turnaj. Kvalifikácia sa uskutočnila od 20. apríla do 9. septembra 1990.
Chaux-Neuve
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rue de l’Université
thumb|Rue de l’Université Rue de l'Université (Univerzitná ulica) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 7. obvode. Je pomenována po Parížskej univerzite.
Poloha
Ulice vedie paraĺelne pozdĺž Seiny na jej ľavom brehu vo vzdialenosti niekoľko sto metrov a je orientovaná z východu na západ. Začíná na križovatke s Rue des Saints-Pères, kde nadväzuje na Rue Jacob, a smeruje cez Boulevard Saint-Germain, Esplanade des Invalides, Boulevard de la Tour-Maubourg, Avenue Bosquet, Avenue Rapp a Avenue de la Bourdonnais a končí na Allée Paul-Deschanel severovýchodne od Eiffelovej veže.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov 1991
Priamy postup
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 6 družstiev z Majstrovstiev Európy 1987:
Rue de l’Université
Dejiny
V 12. storočí získala Parížska univerzita územie pozdĺž Seiny, západne od opátstva Saint-Germain-des-Prés, ktoré bolo predchádzajúcim majiteľom. Tieyto pozemky sa nazývali Pré-aux-Clercs (Lúka duchovných) a prvá písomná zmienka o nich pochádza z roku 960.
Tieto pozemky v roku 1639 univerzita predala. Na nich vznikla nová štvrť, ktorej hlavnou ulicou sa stala Rue de l'Université. Počas postupného rozširovania mesta bola ulica neskôr prodĺžená od Esplanade des Invalides až k Champ-de-Mars.
Montjoi (Tarn-et-Garonne)
Montjoi je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kaltenecker
Kaltenecker môže byť:
Pivovar Kaltenecker
Pivovar Kaltenecker s.r.o. je slovenská obchodná spoločnosť zaoberajúca sa výrobou piva v Rožňave. Bola založená 22. februára 2005, ale nadväzuje na spoločnosť prevádzkujúcu pivovar v Rožňave od roku 1997 a symbolicky aj na staršiu rožňavskú pivovarskú tradíciu. V marci 2016 až auguste 2017 prebehla spoločnosť reštrukturalizáciou.
Pivovar vyrába pivá značiek Kaltenecker, Fiesta Ipa, Brokát, Kaltenecker Saison, Paulaner Oktoberfest Bier a mnohé ďalšie.
Montpezat-de-Quercy
Montpezat-de-Quercy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chay
Chay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Miriam Jarošová
Mgr. Miriam Jarošová, PhD. (* 19. august 1969, Partizánske) je slovenská meteorologička a klimatologička, ktorá sa špecializuje na leteckú meteorológiu a agrometeorológiu. Je známa z predpovedí počasia najmä v reláciach Najlepšie počasie v TV JOJ a z Rádia Expres.
Profesionálna kariéra
Detstvo prežila v obci Ostratice, neďaleko Partizánskeho. Základnú školu navštevovala v Žabokrekoch nad Nitrou a na gymnázium chodila do Topoľčian. Po ukončení 4-ročného štúdia na gymnáziu v roku 1987, nastúpila na vtedy ešte Matematicko-fyzikálnu fakultu Univerzity Komenského v Bratislave (dnešná FMFI UK). Po skončení vysokoškolského štúdia v roku 1992 sa zamestnala v SHMÚ.
Je moderátorkou relácie Najlepšie počasie v TV JOJ, v minulosti ju však ľudia mohli vidieť aj v relácii STV (dnes RTVS) Ranný magazín, kde s predpoveďami počasia pred kamerami začínala. Ešte predtým, ako začala vystupovať na televíznych obrazovkách, však hlásievala počasie aj v Slovenskom rozhlase, čo súviselo s jej prácou na oddelení predpovedí a výstrah SHMÚ. Tieto bohaté skúsenosti aj s rozhlasovými predpoveďami využíva aj dnes, keďže pravidelne robí predpovede počasia v živom vysielaní Rádia Expres, každý piatok ráno v relácii Hemendex, kde jej udelili neformálny titul „Meteoguru Hemendexu“.
V mediách tiež často vystupuje na podporu ľudí s diabetom, keďže sama je postihnutá týmto ochorením. Tvrdí však, že aj napriek nemu môže viesť zdravý a plnohodnotný život v kruhu svojej rodiny.
Od roku 2017 pôsobí aj ako vysokoškolský pedagóg na katedre leteckej dopravy Žilinskej univerzity v Žiline.
Osobný život
Ako sama tvrdí, súkromie si veľmi chráni, a preto sa o ňom do medií vyjadruje zriedkavo. Je vydatá a je matkou dvoch synov, dvojičiek. Obaja jej synovia sú už dospelí.
V súčasnosti býva v obci Gáň, v okrese Galanta.
Zaujímavosti
Predpoveď počasia v relácii Najlepšie počasie robí ona (ako aj jej kolegovia) bez „čítačky“ priamo „z hlavy“, ako prezradila v jednom z rozhovorov.
Montricoux
Montricoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nad lomom
Nad lomom je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Chazot
Chazot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rock im Pott
thumb|Skupina [[Kraftklub na Rock im Pott v roku 2017]]
Rock im Pott je jednodňový rockový hudobný festival, ktorý sa prvýkrát konal v roku 2012 na štadióne Veltins-Arena v Gelsenkirchene.
História
V januári 2012 bol vyhlásený na každoročný festival. Bolo tam päť umelcov alternatívneho rocku alebo modernej masovo kompatibilnej hudby. Pri premiére festivalu organizátori očakávali až 35 000 návštevníkov a prekvapilo ich počet 41 000 návštevníkov. v roku 2013 oslovil iba 27 000 návštevníkov. Na rok 2014 bol festival zrušený, pretože nebol pravdepodobne nájdený vhodný headliner. Po tom, čo sa festival neuskutočnil v roku 2015 a 2016, sa opäť konal 26. augusta 2017.
Move Your Ass!
Zoznam skladieb
{|width=70% style="font-size:100%;"
Rebríčky a predaje
{|width=70% style="font-size:100%;"
Vrcholové pozície
1 The Move Your Ass EP
Chemaudin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vodnopólová extraliga mužov 1997/98
Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 1997/98 bol v poradí 6. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Počet účastníkov ostal oproti minulej sezóne rovnaký. Štvrtýkrát získalo titul družstvo KVP NCHZ Nováky, ktoré vo finálovom dueli zvíťazilo nad obhajcom prvenstvaSlávia UK Lentimex Bratislava.
Chemaudin
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vodnopólová extraliga mužov 1997/98
Systém súťaže
Systém súťaže ostal rovnaký ako v minulej sezóne. Súťaž sa skladala z troch častí. V základnej časti (ZČ) odohrali družstvá zápasy systémom každý s každým doma a vonku. 4 najlepšie potom postúpili do nadstavbovej časti o majstra. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo ZČ. Po odohraní nadstavbovej časti nasledovalo play-off. Semifinále, finále a duel o bronz sa hrali na dve hrané stretnutia. Zvyšné 2 družstvá ZČ mali odohrať skupinu o zotrvanie, resp. o postup do extraligy z 2 účastníkmi 1. ligy, tá sa však neodohrala kvôli navýšeniu počtu tímov v budúcej sezóne extraligy.
Chemaudin
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vodnopólová extraliga mužov 1997/98
Základná časť
Pozn.: Pri rovnosti bodov rozhodovali vzájomné zápasy.
Mouillac (Tarn-et-Garonne)
Mouillac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vizigótske umenie
náhľad|Votívna zlatá koruna, [[7. storočie, Guarrazarský poklad, Musée de Cluny, Paríž]] Vizigótske umenie (zriedkavo aj: západogótske umenie ) bolo najranejšou fázou predrománskeho výtvarného umenia spojené s inváziou Vizigótov do upadajúcej Rímskej ríši a existenciou Vizigótskeho kráľovstva. Termín označuje umeleckú produkciu Vizigótov na území Galie a Pyrenejskom polostrove od 5./6. storočia do 8. storočia, kde sa germánsky kmeň usadil okolo roku 418. Hlavným centrom rozvoja bolo Toulouse. Po dobytí južných území Galie Chlodovikom I. v roku 507 sa nový centrom stalo Toledo.
Vizigótske umenie predstavovalo transformáciu neskoroantického a ranokresťanského umenia na ranostredoveké umenie. V dôsledku historického vývoja umenie Vizigótov menilo svoj charakter. Z pôvodne pohanského barbarského umenia neskôr vznikol osobitný umelecký štýl prijímajúci početné prvky z germánskeho, ranokresťanského umenia či miestnej hispánsko-rímskej tradície a byzantských prvkov. Umelecká produkcia sa sústredila na výrobu úžitkových predmetov, ako sú brošne alebo fibule v tvare orla. Ikonografia bola prispôsobené požiadavkám najprv arianizmu a neskôr po obrátení na rímskokatolícku vieru Cirkvi a vizigótskym kráľom. Na rozdiel od ortodoxnej ikonografie byzantského umenia v juhovýchodnej oblasti Pyrenejského polostrova pod byzantskou správou.
Vývoj umenia
Góti boli východogermánsky kmeň, o ktorom sa prvýkrát zmienil Plínius Starší už v 1. storočí, žijúci pozdĺž západného baltského pobrežia. Neskôr až do 4. storočia prenikali ďalej na juh a východ do oblasti čiernomorského pobrežia.
Na obsadenom území nadviazali na prežívajúce rímske tradície spolu s byzantskými a orientálnymi vplyvmi. Mnohé rímske stavby či opevnenia boli opravené. Pozostatky antického životného štýlu sa v plnej miere udržovali v rímskych vilách alebo palácoch miestnej galo-rímskej aristokracie. Toulouse bolo významným politickým a umeleckým centrom remeselníkov a zlatníkov. Počas 5. až 6. storočia boli Vizigóti postupne franskými vládcami vytlačení z južných oblastí Galie. Po bitke pri Vouillé franský kráľ Chlodovik I., významný odporca arianizmu, porazil Vizigótov a zatlačil za Pyreneje. Okrem oblasti Septimánie, ktorá naďalej zostala súčasťou Vizigótského kráľovstva.
Nasledujúce roky boli obdobím nestabilnej vlády a chaosu. Žiadna dynastia nedokázala natrvalo presadiť svoje nástupnické právo, čo vyvolávalo časté aristokratické boje. Theodorich Veľký, ostrogótsky kráľ, vtedy vládol ako dočasný vládca všetkých Gótov. Mnohí nástupcovia sa obrátili o pomoc na Byzantskú ríšu. Cisár Justinián I. vyslal jednotky v snahe obnoviť západne provincie bývalej Rímskej ríše. Vzápätí po dobytí pobrežnej oblasti (Provincia Spaniae) nastala krátka byzantská okupácia medzi rokmi 554626 na juhovýchode medzi Cádizom, Córdobou a Cartagenou. Poriadok nastolil až kráľ Leovigild, ktorý si podmanil Svébov na severe a začal znovu dobýjať územia zabraté Byzantíncami. Počas vlády vizigótskeho kráľa Leovigilda sa hlavným mesto Vizigótskeho kráľovstva stalo Toledo. Leogvild sa pokúsil zjednotiť štát a posilniť moc kráľovstva prostredníctvom umenia a architektúry ako politických nástrojov. Výstavba opevneného mesta Reccopolis alebo snaha o napodobovanie rímskych mincí či votívnych korún. Keď v roku 586 nastúpil na trón Rekkared I., druhy syn Leovigilda, nielen že pokračoval v otcovej nastavenej politike zriekol sa ariánstva a prijal ortodoxnú (katolícku vieru). Vizigótske a miestne obyvateľstvo splynulo do jednotného celku. Vizigótske kráľovstvo následne v kresťanstve našlo nový umelecký, politický zdroj ale aj riešenie nástupníctva. Rekkared vytvoril silné puto medzi kráľovskou korunou a biskupmi. Rastúci význam katolíckej viery sa odrazil vo výstavbe vidieckých kostolov. Sochárska výzdoba na reliéfoch odrážala spojenie ranokresťanskej, neskoroantickej a vizigótskej tradície. Rekkaredova konverzia sa prejavila v nových zákonníkoch, ktoré vychádzali práve z rímskeho práva.
K rozmachu Vizigótskeho kráľovstva došlo na začiatku 7. storočia. Toto obdobie rozkvetu sa niekedy označuje ako Izidoriánska renesancia, ktorá súvisí s rozvojom vzdelanosti a dielom Izidora zo Sevilly. Hospodárstvo kráľovstva bolo hlavne založené na poľnohospodárstve, avšak z rímskych dôb sa zachovali mestá, kde sa rozvíjali remeslá a obchod. Kupci z Orientu zakladali obchodné kolónie v Méride, Tortose a Tarragone. Kam smeroval tovar ako hodváb, zlaté a strieborné nádoby, kadidlá či olejové lampy zo severnej Afriky a východného Stredomoria. Úzke kontakty s Byzantskou ríšou sa prejavovali vo vizigótskom umení, v ktorom germánske a neskoro antické prvky ustupovali byzantským motívom. Pravidelné koncily v Tolede od roku 589711 poskytovali skutočnú politickú podporu vládcovi. Najvýznamnejší bol štvrtý toledský koncil, ktorý sa konal v roku 633. Predsedal mu pravdepodobne Izidor zo Sevilly. K najdôležitejším záverom tohto koncilu patrili: deklarácia rešpektu cirkvi vo vzťahu k autorite panovníkovi, nariadenie o zriaďovaní biskupských škôl a zjednotenie liturgickej praxe v kráľovstve. Ďalej ustanovil, že panovníka môžu voliť biskupi a veľmoži. Koncil taktiež otvoril otázku korunovácie. Počas vlády kráľa Svinthila boli vyhnaní Byzantínci z ich posledných dŕžav na juhu Pyrenejského polostrova. V druhej polovici 7. storočia však moc vizigótskych kráľov rýchlo oslabla. Príčinou bola zmena spôsobu nástupníctvaprincíp voľby panovníka nahradený princípom priameho nástupníctva, čo vyústilo do odporu aristokracie a kléru. Výsledkom bola nejednota, štátne prevraty a nepokoje. Koncom 7. storočia spory vyústili v sled hospodárskych kríz, hladomorov a epidémií.
V roku 711 niekoľko neúspešných uchádzačov o vizigótsky trón sa obrátilo o pomoc miestodržiteľa mesta Tanger, Ten sa vylodil v Gibraltári s neveľkým vojskom porazil vizigótsku armádu na čele s kráľom Roderichom, ktorý v bitke zahynul. Arabi postupne dobyli celý Pyrenejský polostrov a časť južnej Galie. Vizigóti utiekli na sever polostrova, kde boli chránení strmými horami a ďaleko od centier islamskej moci. Vizigótsky aristokrat Pelayo, ktorý sa po zničení Vizigótskej ríše ukryl v hornatých oblastiach Astúrie. Tu sa spojil s Kantábrijčanmi a v rokoch 718722 sa im podarilo získať malé nezávislé územie na severe. Tam založili nezávislé Astúrske kráľovstvo, odkiaľ neskôr započala Reconquista. Vpádom Arabov na Pyrenejský polostrov vizigótske umenie nezaniklo. Zo stavieb prvých astúrskych kráľov pri Oviede je zrejmé, že boli pokračovateľmi vizigótskej vzdelanosti a kultúry. Relikviáre a votívne kríže zhotovené pred rokom 1000 z príkazu astúrskych kráľov vychádzajú z vizigótskej zlatníckej tradície. Pod arabskou nadvládou Mozarabi stavali svoje chrámy podľa vizigótskych vzorov.
Architektúra
vľavo|náhľad|[[Rytina Chrámu Notre-Dame-de-la Daurade v Toulouse, 1727]] V oblasti vizigótskej architektúry sa odrážajú korene neskoroantickej a ranokresťanskej architektúry. Vizigóti postupne obsadzovali Galiu a Pyrenejský polostrov už od 5. do 6, storočia. V priebehu 6. storočia vytvorili stabilizovaný štátny útvar, ktorý dosiahol svoj vrchol v druhej polovici 7. storočia. Krátka byzantská okupácia medzi rokmi 554626 juhovýchodnej oblasti (Provincia Spaniae) Pyrenejského polostrova posilnila vzťahy s Byzantskou ríšou, Stredomorím a severnou Afrikou. Od obrátenia vizigótskeho kráľa Rekkareda I. na ortodoxnú (katolícku) vieru v roku 589 až po arabský vpád v roku 711, písomné a archeologické nálezy dokladajú existenciu až 60 a viac chrámov na Pyrenejskom polostrove. Vizigótske chrámy sú postavené z veľmi dobre opracovaných kusov kameňa. Prinajmenšom to platí pre vidiecke kostoly v oblastiach severne od rieky Douro, ktoré prežili dodnes. Ďalšie dôležité chrámy pravdepodobne existovali vo veľkých centrách na juhu polostrova, ako napríklad v Seville či Tolede. Archeologické nálezy, prevažne typu bazilík, potvrdzujú ich odlišnosť od vidieckej architektúry. Architektúra mestských chrámov bola skôr príbuzná s merovejskou či byzantskou architektúrou. Chrámy rôznych dielní sa odlišujú stavebnými technikami a dekórom. V sochárskej výzdobe sa odráža záujem o komplexný a plochý ornament, ktorý musel do určitej miery reflektovať vizigótske tradície.
Vizigóti boli postupne franskými vládcami vytlačení z južných oblastí Galie. Hlavné mesto Toulouse udržali až do roku 508, keď ich franský kráľ Chlodovik I. porazil a zatlačil za Pyreneje. Okrem oblasti Septimánie, ktorá naďalej zostala súčasťou Vizigótskeho kráľovstva. Hoci sa v Toulouse takmer nezachovalo nič z vizigótskeho obdobia. Rytina z roku 1727 zobrazuje Chrám Notre-Dame-de-la Daurade, ktorý bol asi postavený počas vizigótskej nadvlády. A v roku 1761 bol zbúraný. Išlo o oktogonálnu tehlovú stavbu s tzv. kláštornou klenbou pokrytou mozaikovou výzdobou, podľa ktorej chrám dostal pomenovanie. Funkcia chrámu je nejasná. Pravdepodobne šlo o palácovú kaplnku, pretože podobné budovy boli postavené pri rímskych cisárskych dvoroch. Bez ohľadu na jeho pôvodnú funkciu, typ a výzdobu možno stavbu zaradiť do konca 5. storočia. Chrám nápadne pripomínal San Vitale v Ravenne. V Akvitánii bolo upravených alebo postavených niekoľko ďalších stavieb, ako napríklad kaplnka Saint-Christol de Nissan-lez-Enserune alebo kaplnka Notre-Dame-de-la-Miséricorde neďaleko Béziers. náhľad|Podkovovitý oblúk portálu Chrámu San Juan de Baños, [[661, Venta de Baños, Španielsko]] Na Pyrenejskom polostrove sa stavali chrámy bazilikálneho typu na pôdoryse gréckeho kríža, uzatvorené valenou klenbou na pásoch. Priestor chrámu je rozdelený na spoločné miesto pre veriacich s dvoma protiľahlými pastofóriami a apsidou oddelenou plochými zástenami (cancelli) alebo múrmi. Architektonické riešenie oddeľuje laikov od svätyne. Typické bolo použitie štíhlych vysokých arkád v strednej lodi a podkovovitý tvar apsíd, niektorých archivolt či klenieb. Výzdoba sa člení na obdĺžnikové polia tak ako v Galii. Úplné rozdelenie je možné vidieť v malom Kostole São Gião neďaleko Nazaré v Portugalsku. V stene boli úzke dvere a otvory, ktoré bránili pohľadu laikov na obrad v apside. V Chrámoch San Pedro de la Nave v Zamore, San Comba de Bande v Orense, Santa María de Lara v Quintanilla de las Viñas neďaleko Burgosu a São Frutuoso de Montélios v Portugalsku prevláda riešenie oddeleného priestoru, v ktorom je kríženie výrazne označené sériou podkovovitých oblúkov. Napriek tomu, že dodnes nie je celkom jasné či sa jednalo o prvok hispánsko-rímskej architektúry alebo prišiel na Pyrenejský polostrov spolu s východnými vplyvmi. Podkovovitý oblúk pravdepodobne neskôr od Vizigótov prevzali Arabi. Oblúk tvoril nielen dekoratívny prechod, ktorý je zdôraznený v konvenčnom polkruhovom oblúku, ale zároveň rozširuje myšlienku hierarchického oddeleného priestoru chrámu. Podkovovitý oblúk bol umiestňovaný v interiéry, ale aj v exteriéri ako napríklad západný portál a arkáda San Juan de Baños. K rozvoju došlo práve v čase, keď boli na konciloch hispánsko-rímskej cirkvi vyjadrené obavy z utajenia a rozdelenia. Postupné oddeľovanie priestoru chrámu bolo asi nevedomým vyjadrením obranného postoja hispánsko-rímskej cirkvi proti útlaku ariánskych vizigótskych vládcov. Takýto systém delenia priestoru malo tiež za následok zlepšenie postavenia duchovenstva. Oddelenie a zahalenie častí sviatostí zvýšilo autoritu kňaza v úlohe sprostredkovateľa medzi laikmi a Bohom.
Séria chrámov z 5. a 6. storočia, dnes väčšinou ruiny alebo archeologické náleziska, boli zdrojom hispánsko-vizigótskej architektúry, ako napríklad Bazilika Cabeza del Griego v Cuence a Bazilika Aljezares v Murcii. Prvá bazilika je datovaná epitafom biskupov Higinia a Sefronia okolo roku 550. Šlo o trojloďovú baziliku s priečnou loďou (transept), postrannými miestnosťami (diakonikon a prothesis) oddelenými od svätyne a apsidou v tvare podkovy podobne ako severoafrické baziliky. Podobné usporiadanie mala Bazilika Aljezares v Murcii s tým rozdielom, že bočná loď bola spojená s priliehajúcim kruhovým baptistériom. Ďalšie chrámy sú Bazilika San Pedro de Alcántara v Murcii, Bazilika Alcarecejos v Córdobe, Bazilika Casa Herrera v Méride, Bazilika Villa Fortunatus vo Frage a Bazilika Zorita de los Canes v Reccopolise. vľavo|náhľad|Kaplnka ([[mauzóleum) São Frutuoso de Montélios, pravdepodobne 656666, Braga, Portugalsko]] Zo 6. storočia stojí za zmienku malý kláštorný Chrám Sant Cugat del Vallès v Barcelone. Ide o jednoloďový kostol s polkruhovou apsidou zvnútra a obdĺžnikovou zvonka. Pôdorys chrámu nadväzuje na ranokresťanskú tradíciu a neskôr sa opakuje v mozarabskej architektúre. Väčšina zachovaných vizigótskych chrámov pochádza z druhej polovice 7. storočia. Na vizigótsku architektúru pôsobili aj vonkajšie vplyvy. Varianty pôdorysu v tváre gréckeho či latinského kríža sú použité v chrámoch San Pedro de La Nave neďaleko Zamory, San Comba de Bande v Orense, São Frutuoso de Montélios v Brage a San Pedro de La Mata v Tolede. V niektorých stavbách ako napríklad Santa Comba de Bande v Orense sa odrážajú formálne podobnosti s neskoroantickými stavbami v Ravenne. Podľa historikov umenia popularita používania krížového pôdorysu pramení v záujme o architektúru Východorímskej (Byzantskej) ríše, ako napríklad exteriér kaplnky (mauzólea) São Frutuoso de Montélios v Brage. Stavba odráža východný vplyv a podobnosť s Mauzóleom Gally Placidie v Ravenne. Kaplnka má tvar gréckeho kríža je postavená z dobre opracovaných kvádrov kameňa a s geometrickými lizénami, ktoré môžu odkazovať na dnes už neexistujúce vizigótske stavby v Tolede. V architektúre mnohých stavieb sa prejavuje vplyv justiniánskeho obdobia. Vďaka úzkemu kontaktu a častým vojnám medzi Vizigótmi a Byzantíncami sa odráža priama inšpirácia Byzanciou ako to spomína svätý Izidor zo Sevilly vo svojom diele De laude Hispaniae.
Chrám San Juan de Baños, dal postaviť vizigótsky kráľ Rekkeswinth v roku 661, je trojloďová bazilika s priečnou loďou (transept) a chrámovou predsieňou v šírke hlavnej lodi. Podľa archeologického prieskumu mala bazilika pôvodne ešte dve postranné miestnosti (diakonikon a prothesis) s valenými klenbami oddelené od svätyne podobne ako ranokresťanské chrámy. Bohatá sochárska výzdoba chrámu, portálu, víťazného oblúka, ríms a valenej klenby svätyne pripomína výzdobu koptských a sýrskych chrámov. Nadpražie portálu vedúceho do chrámu odkazuje na sýrske katedrály v Turmanine a Kalb Lúze.
náhľad|Interiér Chrámu San Pedro de la Nave, 7. storočie, neďaleko Zamory, Španielsko Chrám San Pedro de la Nave, postavený počas vlády kráľa Egika, je dobre zachovaným príkladom chrámu bazilikálneho typu z konca 7. storočia neďaleko Zamory. Pôdorys má tvar gréckeho kríža vpísaného do obdĺžnika, ktoré tvoria priľahlé miestnosti. Chrám je postavený z kamenných blokov, pričom tehla a lomový kameň sa príležitostne používajú na klenby a horné časti stien. Interiér má tendenciu byť tmavý s masívnymi pevnými stenami a klenutými plochami, ktoré obmedzujú priame osvetlenie na minimum. Oporný systém tvoria štvorcové piliere k ním na zvláštnych a významných miestach ako je kríženie či víťazný oblúk priliehajú stĺpy s bohatou reliéfnou výzdobou hlavíc. Výzdobu ilustrujú prevažne výjavy zo Starého zákona. Dekoratívne prvky na impostoch sú podobné tým, ktoré sa nachádzajú na vonkajšej stene apsidy eremitáži Santa María de Lara v Quintanilla de las Viñas. vľavo|náhľad|Eremitáž (pustovňa) Santa María de Lara, začiatok 8. storočia, Quintanilla de las Viñas (neďaleko Burgosu), Španielsko Niekoľko chrámov v severnom Španielsku z 8. storočia, možno ešte stále považovať za vizigótske. Najzaujímavejšia je eremitáž (pustovňa) Santa María de Lara neďaleko Burgosu. Zachoval sa iba transept a štvorcová svätyňa chrámu. Chrám je postavený zo sivomodrých kamenných blokov. V interiéri sa nachádza niekoľko reliéfnych prác, na ktorých je vyobrazený Kristus, Panna Mária, anjeli či slnko. Sochársku výzdobu chrámu ilustrujú prevažne ranokresťanské motívy ako je napríklad vinná réva.
Poslednú skupinu tvoria stavby v Katalánsku. Patria sem predovšetkým chrámy v Terrasse (San Pedro, ktorý bol len kaplnkou, San Miguel a Santa Maria) a katedrála spolu s baptistériom v Egare. Chrám Panny Márie bol nepochybne trojloďovou bazilikou s trámovým stropom. Kostol svätého Michala je malá stavba v tvare gréckeho kríža vpísaného do štvorca s apsidou na východe. Ramená kríža sú zaklenuté krížovou klenbou a nad strednou časťou sa nachádza kupola na trompoch. V rohoch sú kaplnky zaklenuté konchami.
V svetskej architektúre Vizigóti využívali existujúce rímske verejne budovy, ktoré rozsiahlo opravovali alebo novo postavené stavby napodobňovali v rovnakom štýle. Kráľ Leovigild sa preslávil ako staviteľ tým, že v roku 568 postavil opevnené mesto Reccopolis severne od Toleda. Opevnenie mesta, palác, chrám a obytná štvrť bola vybudovaná podľa rímskeho šachovnicového pôdorysu. Neskôr v 10. storočí bolo mesto opustené. Archeologické vykopávky odhalili základy paláca a priľahlého chrámu. Vizigótské kráľovstvo bolo vyvrátené Arabmi, ktorí krátko po svojom vpáde v roku 711 dobyli celý Pyrenejský polostrov. Arabským vpádom vizigótska architektúra úplne nezanikla. Kresťanské obyvateľstvo (Mozarabi) si pod arabskou nadvládou uchovalo vizigótsky odkaz v mozarabskej architektúre. Na severozápade Pyrenejského polostrova, v neveľkom Astúrskom kráľovstve, sa však za vlády Pelaya vytvorila miestna škola. Dedičstvo vizigótskej architektúry pokračuje v astúrskej architektúre, ktorá sa tam ďalej rozvíjala medzi 8. až 10. storočí.
Maliarstvo
náhľad|Vizigótska [[iluminácia tzv. Veternej ružice, Libellus orationum, folio 3, pravdepodobne 6. storočie, Biblioteca Capitolare di Verona, Verona]] Vzdelanosť a umenie prosperovalo počas vlády vizigótskeho kráľa Chindaswintha. Najvýznamnejšími podporovateľmi obnovy písomníctva a výtvarnej tvorby boli svätý Izidor zo Sevilly, svätý Braulio a Tajón. Z vizigótskeho obdobia sa nezachovali takmer žiadne iluminované rukopisy. O nástenných maľbách sa dozvedáme z písomných prameňov, ako napríklad výjav z Apokalypsy na klenbe Kostola svätého Michala v Tarragone. Námet sa porovnáva s nástennými maľbami v Báwíte. Ďalším nejednoznačným príkladom sú fragmenty nástenných malieb v baptistériu pri Bazilike Santa Maria v Manrese. Odborníci ich považujú skôr za vizigótske ako ranokresťanské.
Iluminácie
Oblasť iluminácií vizigótskej tradície zostáva nevyriešená. Zachovala sa dosiaľ iba jedna iluminácia tzv. Veternej ružice, vychádzajúca z klasických modelov. Napriek tomu, že pokresťančený motív prítomnosťou kríža bol založený na klasickom vzoreVultus Trifons. Iluminácia zobrazuje dvanásť vetrov zoskupených okolo centrálneho kríža. Dvanásť vetrov personifikujú štyri hlavy s tromi tvárami, z ktorých každá trúbi na inú svetovú stranu. Dnes sa iluminácia nachádza v kapitulskej knižnici Katedrály Panny Márie vo Verone. Iluminácia bola pravdepodobne vytvorená v Tarragone alebo v juhovýchodnej oblasti (Provincia Spaniae) Pyrenejského polostrova pod byzantskou správou. Astúrska biblia v Kláštore La Cava de' Tirreni neďaleko Neapola, odráža pokračovanie vizigótskej tradície. Existujú predpoklady, že Ashburhamský pentateuch alebo tiež známy ako Tourský pentateuch mohol byť vyrobený počas 7. storočia v dielni svätého Izidora zo Sevilly. To dokazuje príbuznosť detailov s neskoršími mozarabskými ilumináciami. V tomto období bolo vyrobených viacero rukopisov v centrách ako je Mérida, Toledo, Zaragoza alebo Sevilla. V knižnej maľbe sa uplatnili sýrsko-koptské a írsko-keltské predlohy. Zvyšok iluminácií sporných rukopisov sa obmedzuje iba na malé niekedy farebné iniciály písmen. Vo zvyšku neskorších rukopisoch môžeme badať vizigótsky vplyv. V španielskych kláštorných skriptóriach sa používala vizigótska miniskula až do 12. storočia. Iluminované rukopisy pravdepodobne slúžili ako predlohy k nástenným maľbám. Svätý Gregor Tourský uvádza príklad ako vdova po biskupovi Namantiovi, staviteľ chrámu v Clermonte, učila umelcov základom kompozície podľa iluminovaného rukopisu.
Mozaika
vľavo|náhľad|Fragmenty podlahovej mozaiky Baziliky San Vincente v rámci Córdobskej mešity, 6. storočie, [[Córdoba (mesto v Španielsku)|Córdoba, Španielsko]] Produkcia mozaikovej výzdoby vo Vizigótskom kráľovstve pravdepodobne pomaly upadala po zániku Západorímskej ríše. Mozaika je veľmi vzácna, takže sa skôr jedná o jednoduché podlahové mozaiky. Jediná pravdepodobná vizigótska mozaika sa dnes nachádza v Córdobskej mešite. Archeologické vykopávky v predpokladanom mieste Baziliky San Vincente v rámci Córdobskej mešity odhalili fragmenty podlahových mozaík zo 6. storočia, ktoré nadväzujú na rímsku a ranokresťanskú tradíciu. V mozaikovej výzdobe je prítomná geometrická postupnosť motívov a symbolov, ako je kríž, vinná réva alebo vtáci (páv). Ikonografia mozaík je kvalitná a dôležitá v tom, že ilustruje holubicu a tŕňovú korunu, ktoré odkazujú na Ducha Svätého a mučeníctvo. Ďalším z najdôležitejších archeologických nálezov je nápis „EX OFF (ICINA) LEONTI“, ktorý hovorí o dielni a odkiaľ materiály pochádzajú. Epigraf je doplnený o Kristov monogram (Chiró).
Sochárstvo
náhľad|Vizigótsky [[pilier zobrazujúci Uzdravenie chorých (hore) Vzkriesenie Lazára (dole), 6. storočie, San Salvador, Toledo, Španielsko]] Vo vizigótskom umení bola sochárska produkcia na ústupe a viac-menej bola úzko spätá s architektúrou. Predovšetkým šlo o basreliéfy hlavíc stĺpov alebo vlysov zdobiacich hornú časť stien. Najvýznamnejšími umeleckými centrami v 6. storočí boli Córdoba, Sevilla, Mérida, Toledo a Lisabon. Sochárska výzdoba plnila edukatívnu rolu učenia evanjelií. Obmedzovala sa na rastlinné ornamenty (vinič), ranokresťanské symboly, námety zo Starého zákona alebo vyobrazenia svätcov či apoštolov.