cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cars Toons
Materove neuveriteľné príbehy
Všetky autogrotesky v Materových neuveriteľných príbehoch sú postavené na rovnakom postupe: Epizóda sa začína pohľadom na Materovu drevenú rozheganú garáž, z ktorej dvere spadnú. Mater neskôr predstúpi a povie niektorú z viet: „Keď klamem, tak plačem.“ alebo „Hovorím pravdu!“.
Mater vždy prichádza do kontaktu s Bleskovým McQueenom v nejakej situácii, ktorá istým spôsobom súvisí s Materovou neuveriteľnou príhodou z minulosti. V polovici rozprávania ho však McQueen zastaví a dohovára mu, že to sa nemohlo stať. Materovým argumentom je veta „Veď si spomínaš, bol si tam aj ty“. Mater pokračuje v rozprávaní príbehu už so zakomponovaním postavy McQueena.
Keď dorozpráva príbeh, ktorému Bleskový McQueen stále neverí, prichádza určitý dôkaz, ktorý zneistí McQueena... Epizóda končí obrazom Matera a Bleskového McQueen v kostýmoch prispôsobených príbehu (s výnimkou epizódy „Mater v Tokiu“). Vo väčšine epizód sú Materove verné fanúšičky dvojičky Mia a Tia, ktoré boli verné fanúšičky aj Bleskového McQueena zo začiatku filmu Autá.
Tales from Radiator Springs
Epizódy seriálu Cars Toons v časti Tales from Radiator Springs sa sústreďujú na jednoduché príbehy obyvateľov mestečka Chladičových Kúpele. Jednoduchosť príbehov je už zrejmá z názvov – Čkanie, Otravovanie, Otáčanie. Prvé tri epizódy neboli preložené do slovenskej verzie, štvrtá epizóda bola preložená iba do češtiny. Časť seriálu obsahuje tieto štyri epizódy:
1.Hiccups (Čkanie) – Epizóda opisuje rôzne metódy, akými sa obyvatelia mestečka snažili pomôcť Bleskovému McQueenovi, ktorý začal čkať.
2.Bugged (Otravovanie) – Epizóda opisuje Redovo správanie sa k otravným muchám typu VW chrobák.
3.Spinning (Otáčanie) – Epizóda opisuje Guidove kúsky s reklamnou tabuľou v tvare šípky.
4.The Radiator Sprinngs 500 ½ - Epizóda opisuje oslavy Stanleyho, zakladateľa mesta Chladičové Kúpele. Súčasťou osláv sú zaujímavé preteky s nečakaným rozuzlením.
Vedľajšie postavy
Vedľajšími postavami seriálu sú taktiež obyvatelia mestečka Chladičové Kúpele – Luigi, Guido, Šerif, Lizziie, Filmore, Red... a postavy Mike, Sulley, Kabuto, Koji...
Produkcia
Po mimoriadnom úspechu filmu Autá v roku 2006 začali natáčať seriál Cars Toons: Mater´s Tall Tales (Materove neuveriteľné príbehy). Prvých deväť krátkych filmov vyrobila spoločnosť Pixar. Ďalšie krátke filmy vyrobila dcérska spoločnosť Pixar Canada. Krátky film „Tokyo Mater“ (Mater v Tokiu) mal premiéru v amerických kinách 12. decembra 2008, v ten istý deň ako animovaný film Bolt. Krátky film Mater v Tokiu je prvým filmom od Disney Pixar, ktorý vyrobili vo forme Disney Digital 3-D – značka pre filmy produkcie Disney vo forme 3D. V epizóde „Tokyo Mater“ sa v krátkej chvíli objavili aj Sulley a Mike z filmu Monsters, a. s.
Reklamy
Časť seriálu Cars Toons: Mater's Tall Tales (Materove neuveriteľné príbehy), Disney·Pixar Cars Die-Cast Line, mala premiéru v roku 2009. Boli uvedené aj dve epizódy: „Rescue Squad Mater“ a „Mater the Greater“. Rovnako uviedli epizódu „El Materdor“. Súčasťou pridaných epizód je „The Radiator Springs 500 ½“, ktorá bola uvedená v roku 2014, režíroval ju Rob Glibbs. Klub fanúšikov Disney D23 na výstave v roku 2013 tituloval aj „To Protect and Serve“. Od roku 2014 boli epizódy seriálu vysielané na televíznej stanici Disney Channel, hoci už neboli vysielané nové epizódy.
Videohra
Papaya Studio vyrobilo videohru na štýl seriálu Materove neuveriteľné príbehy pre hernú konzolu Wii. Videohra bola uvedená v utorok 19.októbra 2010. Verzia pre počítač bola uvedená aj mimo USA.
Home media
Zvyšné dve epizódy seriálu Materove neuveriteľné príbehy – „Air Mater“ (Mater vo vzduchu) a „Time Travel Mater“ (Materovo cestovanie v čase) boli uvedené na Pixar Short Films Collection, a Volume 2. Epizóda „Air Mater“ bola taktiež bonusom k filmu Autá 2 na DVD i Blue-ray.
Knižné podoby
Úspech filmu Autá a tohto seriálu sa objavil aj v knižnej podobe. Tri filmové epizódy seriálu Materove neuveriteľné príbehy sa dostali do knihy na slovenskom trhu pod názvom „Materove dobrodružstvá“. Sú to: „Záchranár Mater“ (epizóda Mater hasičom), „Veľký Mater“ (epizóda Mater – najväčší) a „El Materdor“ (epizóda Mater Toreador). Kniha pod názvom „Autá: Mater na mesiaci a iné historky“ sa taktiež skladá z troch príbehov – „Mater – najväčší“, „Mater na mesiaci“, „Mater kamiónom“. Posledné dva uvedené príbehy sú aj súčasťou knihy Autá: Mater na mesiaci a iné historky. Tretím príbehom knihy je epizóda „Mater, súkromný detektív“.
Polarity
Polarity je štúdiový album Andrei Bučko. V roku 2015 ho vydalo hudobné vydavateľstvo.
Saint-Denis-des-Puits
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Denis-les-Ponts
Saint-Denis-les-Ponts je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Volejbal na Afrických hrách 2019
Volejbal na Afrických hrách 2019 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Afrických hier 2019. Konal sa v Salé, v Maroku v dňoch od 22. do 31. augusta 2019, za účasti 6 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikmi podujatia boli obe družstvá domáceho Maroka. Pôvodne sa malo na hrách predstaviť po 8 tímov v každej kategórii, pričom takto prebehlo aj žrebovanie skupín. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1965 a toto bolo jeho 12. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Salle El Bouâzzaoui s kapacitou 2 000 divákov.
Titul v mužskej kategórii získal 🇨🇲, ktorý sa v šesťčlennej skupine umiestnil pred 🇩🇿 a 🇪🇬.
U žien obhájila titul 🇰🇪, ktorá vo finále vyhrala nad 🇨🇲.
Kvalifikácia
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB.
Môlay
Môlay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mnet Video Music Awards 1999
Mnet Video Music Awards 1999 bolo prvým ročníkom výročného udeľovania hudobných cien v Kórejskej republike, ktoré sa konalo 27. novembra v soulskom kultúrnom stredisku Little Angels Arts Center (dnešné Universal Arts Center). Najviac nominácií získali H.O.T. a I Sung-hwan. Niektoré sa im podarilo aj premeniť a spolu s I Čong-hjon získali aj najviac ocenení.
Detaily
Udeľovanie cien začalo pod názvom Mnet Video Music Awards, ale už pri druhom ročníku sa zmenil. V tom čase to boli prvé a jediné kórejské ceny za videoklipy. Oceňovanie tvorilo spolu 14 kategórií vrátane ceny Najlepší medzinárodný interpret. Veľkými cenami (takzvané ceny Däsang) boli Najpopulárnejší videoklip a Videoklip roka.
Víťazi a nominovaní
Víťazi sú uvedení ako prví a tučným písmom.
Viacnásobní víťazi
Nasledujúci interpreti získali na ceremoniáli dve alebo viac cien. Špeciálne ceny zahrnuté nie sú.
Viacnásobné nominácie
Nasledujúci interpreti získali dve a viac nominácií.
Externé odkazy
Oficiálna webová stránka
Vysoká škola politická Ústredného výboru Komunistickej strany Československa
Vysoká škola politická Ústredného výboru Komunistickej strany Československa (skratka VŠP ÚV KSČ, prezývaná aj „Vokovická Sorbonna“ ) bola stranícka vysoká škola v Prahe v rokoch 19531990, od roku 1972 s pobočkou v Bratislave.
Dejiny
Sídlila v Prahe 6 – Veleslavíne na ulici José Martího 269/31, terajšom sídle FTVS UK. Zanikla k 31. augustu 1990 uznesením 2. schôdze výkonného výboru ÚV KSČ z 27. januára 1990.
Fakulta v Bratislave
náhľad|Budova bratislavskej fakulty VŠP (vľavo)
Uznesením predsedníctva ÚV KSČ z 13. marca 1970 bola zriadená Fakulta VŠP ÚV KSČ so sídlom v Bratislave. Výučba sa začala v roku 1972. Činnosť fakulty bola ukončená k 31. augustu 1990 súbežne s pražskou centrálou.
Fakulta sídlila v budove Ústredného riaditeľstva štátnych lesov z rokov 19471950 na rohu dnešnej Staromestskej a Kozej ulice (dnes administratívna budova okresného a krajského úradu).
V rokoch 19841987 bol pre účely fakulty postavený luxusný internát na Togliattiho ulici (dnešná Romanova) v Petržalke oproti budove Technopolu, podľa projektu architektov Juraja Luptáka a Rastislava Vacha. Tvorí ho 12-podlažná budova a prízemná časť s kongresovou sálou, telocvičňou a jedálňou. Súčasťou je aj vnútorné átrium, z ktorého sa malo vchádzať do plavárne, knižnice a učební, táto časť projektu však už nebola do Nežnej revolúcie zrealizovaná. Budovu a areál v súčasnosti (2023) vlastní Ministerstvo vnútra SR, pričom slúži ako ubytovňa a sídlo Úradu ochrany ústavných činiteľov a Športového centra polície.
Štúdium
Škola zabezpečovala teoretickú prípravu nomenklatúrnych kádrov a je známa tým, že v očiach verejnosti nemalo tamojšie štúdium veľkú prestíž (odtiaľ aj ironická prezývka „Vokovická Sorbonna“). Podľa Malej československej encyklopédie „''plnila funkciu najvyššej straníckej politickovýchovnej a vzdelávacej inštitúcie pre straníckych pracovníkov a súčasne zabezpečovala prípravu vedeckých kádrov strany v oblasti marx.-len. a spoločenských vied.“''
Bolo možné získať tu titul RSDr. („doktor sociálno-politických vied“; pôvodne podľa zákonného opatrenia 92/1966 Zb. „doktor sociálnopolitických náuk“). Titul však nemal veľkú akademickú váhu a postupom času v Československu zľudovelo množstvo jeho posmešných označení ako „rozhodnutím strany doktor“, „robotnícky sranda doktor“, „rychle snadno doktor“, „rozum strana darovala“, „rerum srandarum doctor“ a pod.
Jan Komenda (* 1946), niekdajší „uvoľnený predseda“ OV SSM v Českom Krumlove, popisuje štúdium na VŠP, ktoré začal v roku 1979, ako štvorročné denné štúdium, počas ktorého študenti, ktorí mali rodiny, poberali plat, zatiaľ čo ostatní študenti poberali štipendium. Všetky formy výučby boli údajne povinné (vrátane prednášok), na škole vládol prísny, niekedy až vojenský režim. V danej dobe škola podľa neho disponovala inde nevídaným vybavením.
Jaroslav Čejka (* 1943), niekdajší vedúci oddelenia českého ústredného výboru SSM a neskôr vedúci oddelenia kultúry ÚV KSČ, v knihe rozhovorov ''Vítězové? Poražení? (s. 65): „Kto prišiel na VŠP, tak doštudovať musel, tam neexistovalo, aby niekoho vyhodili.“''
Vyučujúci
Na škole pôsobilo v závere jej existencie 284 učiteľov, z toho 34 profesorov, 91 docentov, 15 DrSc. a 172 CSc. Na bratislavskej fakulte pôsobilo z tohoto počtu 102 učiteľov (11 profesorov, 31 docentov, 3 DrSc., 61 CSc.).
Vybraní vyučujúci:
Saint-Éliph
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Escape
Escape je štúdiový album Andrei Bučko. V roku 2018 ho vydalo hudobné vydavateľstvo blankTON recordings.
Molesmes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Júlia Medvecká
MUDr. Júlia Medvecká, rod. Jančová (* 2. január 1903, Liptovský Hrádok† 4. február 1993, Trenčín) bola slovenská lekárka oftalmologička.
Saint-Éman
Saint-Éman je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Júlia Medvecká
Gymnaziálne štúdium absolvovala v Košiciach a všeobecné lekárstvo vyštudovala na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Následne pôsobila v nemocnici v Košiciach, spočiatku na chirurgickom a potom na očnom oddelení, pričom bola jednou z prvých žien oftalmologičiek na Slovensku. V rokoch 19361938 pracovala v ambulancii očných chorôb v Československých štátnych dráhach a v rokoch 19391963 pôsobila ako vedúca lekárka očnej ambulancie okresného ústavu národného zdravia, pričom zároveň po dobu 20 rokov viedla trachómovú ambulanciu. Zaslúžila sa o likvidáciu trachómu, nebezpečnej infekčnej očnej choroby, ktorá bola v minulosti na Slovensku veľmi rozšírená.
Saint-Éman
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Al Bano & Romina Power
Al Bano & Romina Power je talianska popová dvojica založená v roku 1975 manželmi Albanom Carrisim a Rominou Power. Dvojica bola veľmi populárna v Taliansku a kontinentálnej Európe počas 80. rokov a tiež začiatkom 90. rokov. Medzi ich najznámejšie hity patria „Felicità“, „Sharazan“, „Tu, soltanto tu (Mi hai fatto innamorare)“, „Ci sarà“, „Sempre sempre“ a „Libertà!“. Dvojica nahrávala skladby prevažne v taliančine, avšak nahrávala aj v španielčine a francúzštine. Dvojica sa rozdelila a následne sa manželia v roku 1999 rozviedli, avšak po profesionálnej stránke sa v roku 2013 spojili.
Maneater (skladba Hall & Oates)
„Maneater“ je skladba americkej dvojice Hall & Oates, z ich jedenásteho štúdiového albumu H2O (1982). Dňa 18. decembra 1982 obsadil 1. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100, na ktorom sa udržal štyri týždne.
CBK Košice
CBK Košice, celým názvom CBK Minibuseuropa Ťahanovce Košice je slovenský ženský basketbalový klub, ktorý sídli v Košiciach. Klub existuje od roku 1984, v rokoch 19982010 bol zlúčený s klubom Cassovia Košice do tímu CBK Cassovia Košice, pričom v tom čase hral v extralige žien. V sezóne 2022/23 postúpil do extraligy prvý raz samostatne, keď nahradil tím BK Slovan Bratislava.
Domáce zápasy hrá CBK v rovnakej hale ako ďalší košický tím Young Angels Košice, v telocvični Strednej odbornej školy priemyslových technológií v mestskej časti Šaca, kým sa prerába domovský stánok Young Angels, Angels Aréna.
Saint-Georges-sur-Eure
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Molosmes
Molosmes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Molinons
Molinons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Germain-le-Gaillard (Eure-et-Loir)
Saint-Germain-le-Gaillard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barbara Vlasitsová
Barbara Vlasitsová (🇭🇺; * 20. september 1988, Vesprém) je maďarská divadelná, v menšej miere i televízna herečka.
Životopis
Narodila sa v rodine elektrikára a kaderníčky. Vo Vespréme absolvovala základnoškolské a gymnaziálne štúdium na Padányi Biró Márton Római Katolikus Gimnázium („Rímskokatolícke gymnázium Mártona Biró Padányiho“). Následne študovala herectvo na Kaposvári Egyetem („Univerzita v Kaposvári“). V divadle účinkuje od roku 2010. Od roku 2011 pôsobí v Pécsi Nemzeti Színház („Národné divadlo v Pécsi“), kde sa predstavila napr. v roli jedného z tučniakov v komédii Ulricha Huba Traja tučniaci, ako Dorotka v Baumovom muzikáli Čarodejník z krajiny Oz, ako Rosemary Mortimorová v Cooneyho komédii It Runs In The Family, ako Lenke v burleske Ferenca Molnára A doktor úr, ako Agácska v rovnomennom muzikáli Istvána Csukása atď. Adaptácia Feydeauovej frašky Chrobák v hlave, v ktorej účinkovala, bola natočená a predstavená ako televízny film Georges Feydeau: Bolha a fülbe (2012).
V televíznej produkcii debutovala v maďarskom muzikálovom seriáli zo stredoškolského prostredia Karádysokk (2011), kde stvárnila postavu Lili. Predstavila sa v menšej úlohe v maďarskej romantickej komédii Nejem, nőm, csajom (2012) a v úlohe Anett v dvoch epizódach maďarského mládežníckeho komediálneho televízneho seriálu Egynyári kaland (2015).
Adam I.
Adam I. († 11. apríl 1241, blízko Muhi) bol uhorský katolícky biskup žijúci v 12. až 13. storočí.
V roku 1241 bol biskupom Nitrianskej diecézy. Na čele svojho bandéria bojoval proti mongolskému vojsku Batuchána v bitke pri rieke Slanej, kde zahynul.
Monéteau
Monéteau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jókaiho divadlo v Komárne
náhľad|Budova divadla cez deň náhľad|Budova divadla v noci Jókaiho divadlo v Komárne  je divadlo maďarskej národnostnej menšiny v Komárne. Popri divadle Thália v Košiciach je jedným z dvoch divadiel hrajúcich v maďarskom jazyku pôsobiacich na Slovensku. Ako nástupca Maďarského oblastného divadla (Matesz), založeného v roku 1952, hrá dôležitú úlohu vo verejnom vzdelávaní Maďarov na Slovensku. Svoje súčasné meno prevzalo v roku 1990. Spravuje ho Nitriansky samosprávny kraj.
História divadla
Maďarské oblastné divadlo bolo zriadené 1. októbra 1952. Prvé predstavenie sa uskutočnilo v bývalom (odvtedy zbúranom) sídle Katolíckej asociácie bakalárov 15. januára 1953, kde predstavili hru Tűzkeresztség (Krst ohňom) od Erna Urbána. Koncom roku 1989 sa presťahovalo do súčasnej budovy divadla a 1. júna 1990 prevzalo svoje súčasné meno.
Budova divadla
Moderná budova divadla (pôvodne postavená ako sídlo Mestského kultúrneho centra) sa nachádza na rohu Mederčskej a Petőfiho ulice v Komárne. Bola postavená v priebehu desiatich rokov a odovzdaná v roku 1987. Sochu zdobiacu foyer zhotovil sochár Tibor Bártfay, plastiku na poschodí sochár Tibor Kavecký a gobelín maliar Péter Mester.
Adam II.
Adam II. bol uhorský katolícky biskup žijúci v 13. storočí.
V rokoch 12441252 bol biskupom Nitrianskej diecézy. Pravdepodobne usadil v Nitre františkánov, aby upevnil náboženské cítenie ľudu upadnuté počas mongolského vpádu. V roku 1243 ho pápež Inocent IV. poveril potvrdiť vo funkcii ralského biskupa. Ako nitriansky biskup sa Adam poslednýkrát spomína v roku 1252, pri zakladaní turčianskej prepozitúry.
P+R
náhľad|Slovenská dopravná značka IP19 – Parkovisko P+R náhľad|Parkovisko P+R v [[Praha|Prahe blízko stanice metra Opatov]] P+R (iné názvy: (za)parkuj a choď (verejnou dopravou), (za)parkuj a cestuj (verejnou dopravou); angl. park and ride, Park & Ride) je forma kombinovanej prepravy s nadväznosťou individuálnej automobilovej dopravy na verejnú hromadnú dopravu. Umožňuje sa budovaním záchytných parkovísk v blízkosti staníc, staníc metra a iných terminálov verejnej dopravy alebo zriaďovaním parkovísk spojených s mestom špeciálnou linkou verejnej hromadnej dopravy. Budovanie parkovísk P+R je dôležitým nástrojom podpory verejnej hromadnej dopravy a integrovaných dopravných systémov, respektíve intermodálnej dopravy.
Praha
V Prahe bolo zriadených cca. 17 parkovísk P+R v blízkosti 12 staníc metra a 3 železničných staníc. Ich celková kapacita v júni 2011 bola 3 005 parkovacích miest. Samostatné parkovné je relatívne lacné, platbu parkovného bolo do júna 2011 možné výhodne zlúčiť s platbou cestovného na mestskú hromadnú dopravu (spiatočný lístok alebo jednodenný lístok) a mesto poskytovalo na tento lístok aj ďalšie zľavy napríklad na vstupnom. Od 1. júla 2011 však bolo denné parkovné zvýšené na dvojnásobok a boli zrušené zvýhodnené lístky na MHD spojené s parkovným. Mesto to zdôvodnilo tým, že parkoviská typu P+R sú od rána preplnené, a teda nie je dôvod ich zvýhodňovať. Parkovisko P+R v Prahe umožňovalo aj bezplatné parkovanie bicyklov, ktoré však neboli spojené s výhodným cestovným na MHD.
Spojené kráľovstvo
V Spojenom kráľovstve je obvyklý systém, že z parkoviska typu P+R je do mesta zriadená špeciálna autobusová linka.
Ivermektín
Ivermektín je širokospektrálne antiparazitikum, ktoré sa používa v humánnej aj veterinárnej medicíne proti parazitickým hlístovciam a niektorým ektoparazitom, ako sú vši, strečky a zákožky. Z chemického hľadiska patrí medzi makrocyklické laktóny. Ide o jedno z najpoužívanejších antiparazitík pre dobytok a ovce. V humánnej medicíne sa ivermektín používa proti elefantiáze, onchocerkiáze (riečnej slepote) a niektorým gastrointestinálnym parazitom.
Mechanizmus účinku
Pôvodne sa predpokladalo, že ivermektín spôsobuje inhibíciu nervových impulzov u hlístovcov a hmyzu uvoľňovaním γ-aminomaslovej kyseliny, ktorá sa nasledovne viaže na jej receptor komplexu chloridového kanála postsynaptických neurónových membrán. To spôsobuje zvýšený prienik chloridových iónov, ktoré silne polarizujú tieto membrány, čím znižujú prenos nervových vzruchov. Novšia teória opisuje vzťah medzi ivermektínom a glutamát-chloridovými kanálmi. Ivermektín sa viaže na glutamát-chloridové kanály na postsynaptických membránach v nervových a svalových bunkách a spôsobuje nadmerný prísun chloridových iónov, čo má za následok paralýzu a smrť parazita. Tieto glutamát-chloridové receptory má iba hmyz a hlístovce. Ivermektín preto pôsobí selektívne len na tieto dve skupiny organizmov.
História objavu a jeho využívania
V roku 1970 japonský mikrobiológ Satoši Ómura izoloval a kultivoval nový druh baktérie, neskôr pomenovaný ako Streptomyces avermitilis zo vzoriek pôdy, odobratých z lesa pri golfovom ihrisku v Kawane na pobreží ostrova Honšu. Vzorku grampozitívnej baktérie, označenú ako NRRL-8165, odoslal írskemu vedcovi Williamovi C. Campbellovi, ktorý pracoval v spoločnosti Merck & Co. v USA. Campbell si všimol, že extrakt z týchto vzoriek vykazoval antiparazitárny účinok voči myšacím hlístovciam Heligomosoides polygyrus. Skupina prírodných látok, pochádzajúcich z týchto baktérií, bola pomenovaná avermektíny. William Campbell s kolegami potom z pôvodného extraktu izolovali 4 zložky, označované ako avermektín A1, A2, B1 a B2, pričom avermektín B1 vykazoval v testoch najvyššiu antiparazitárnu aktivitu. Chemickou modifikáciou avermektínu B1 bola vytvorená látka ivermektín, ktorá mala antiparazitárny účinok proti hlístovciam, hmyzu a roztočom. V roku 1978 Campbell testoval túto látku s úspechom na koňoch ako liečebný prostriedok proti filárii Onchocerca cervicalis. Pretože si uvedomoval, že tento parazit je príbuzný pôvodcovi onchocerkiázy - riečnej slepoty, začala firma Merck & Co., na jeho podnet, skúmať možnosť použitia ivermektínu aj v humánnej medicíne. Patentovala ho a v roku 1981 bol uvedený na trh ivermektín pre zvieratá. V priebehu niekoľkých rokov sa stal jedným z najpoužívanejších antiparazitík pre zvieratá. V roku 1987 bol ivermektín schválený na použitie u ľudí. O rok neskôr firma Merck & Co. Inc začala distribuovať zdarma ivermektín s pôvodným označením Mectizan do postihnutých oblastí Afriky na liečbu riečnej slepoty.
Pretože na riečnu slepotu trpia predovšetkým obyvatelia veľmi chudobných krajín v rovníkovej Afrike, vedenie firmy Merck sa v roku 1987 rozhodlo venovať ivermektín všetkým, ktorí ho potrebujú zadarmo na neobmedzene dlhý čas. Distribúcia prebiehala v spolupráci s WHO. Aby nedochádzalo ku kupčeniu s týmto liekom, bola zriadená špeciálna komisia (Mectizan Expert Committee), dozerajúca na jeho distribúciu. Neskôr sa do tejto práce zapojilo aj Carterovo stredisko v Atlante. Za prvých 16 rokov činnosti programu bolo ošetrených vyše 200 miliónov ľudí v 13 krajinách. V dôsledku toho bolo možné znovu osídliť a poľnohospodársky využívať približne 25 miliónov hektárov veľmi úrodnej pôdy, ktorá bola pre zdravotné riziká opustená, a ktorá je opäť schopná uživiť vyše 17 miliónov ľudí. Prípad ivermektínu sa stal príkladom pre iné farmaceutické koncerny na to, aby poskytovali vybrané produkty zadarmo alebo za veľmi výhodných podmienok krajinám tretieho sveta.
Nobelova cena za objav ivermektínu
V roku 2015 boli za objav ivermektínu ocenení írsky biochemik William C. Campbell a japonský biochemik Satoši Ómura.
Použitie a indikácie
Ivermektín patrí medzi širokospektrálne antiparizitiká, lebo je účinný proti radu hlístovcov, hmyzu a roztočom. Ivermektín sa používa na liečbu parazitárnych ochorení ľudí a zvierat, a to vo forme perorálnej (tablety), lokálnej (pasty) a injekčnej u ľudí a zvierat, alebo tzv. spot-on u zvierat. U ľudí je asi najvýznamnejšie použitie v liečbe onchocerkiázy - riečnej slepoty a elefantiázy. Nie je účinný proti motoliciam a pásomniciam.
Indikácie u ľudí
Do budúcnosti sa zvažuje aj použitie ivermektínu v boji proti malárii. Ivermektín však nepôsobí proti samotnému pôvodcovi malárie - plazmódiu, ale proti prenášačom - komárom rodu Anopheles. Ivermektín je distribuovaný do krvi človeka, kde môže byť prítomný aj niekoľko dní. Samičky komárov po napití krvi človeka preto ihneď zahynú. Táto metóda by mohla byť použitá v komunitách s vysokým výskytom malárie povedľa bežného použitia insekticídov.
Použitie u zvierat
U zvierat je ivermektín dostupný pre celý rad domácich, ale aj voľne žijúcich zvierat. Používa sa pri dobytku, ovciach, koňoch, ošípaných a ďalších rodoch. Pre prežúvavce je ivermektín dostupný vo forme injekčnej, perorálnej aj spot-on, existuje celý rad kombinácií s inými antiparazitikami. Pre kone existuje ivermektín len vo forme perorálnej. U psov a mačiek je ivermektín tiež použiteľný, ale na trhu sú k dispozícii novšie príbuzné látky zo skupiny makrocyklických laktónov, ako selamektín, eprinomektín či moxidektín. Ivermektín je indikovaný pri parazitózach, spôsobených hlístami, mechovcami (napr. Trichostrongylidae, pľúcnivky), filáriami, nitkovkami a ďalšími hlístovcami. Terapeuticky sa používa aj proti všiam, švoliam, larvám niektorých múch a svrabu. Naopak nepôsobí alebo je málo účinný proti niektorým roztočom, blchám, komárom a kliešťom. V Česku je pre malé zvieratá dostupný len ako ušný gél pre mačky proti ušnému svrabu.
SARS-CoV-2 a iné vírusy
Okrem antiparazitárnych účinkov ivermektínu bola opísaná aj jeho antivírusová aktivita. Mechanizmom účinku je inhibícia importu virusových proteínov do jadra bunky (konkrétne interakcia vírusového integrázového proteínu s α/β1 heterodimérom importínu IMP). Ivermektín má pomerne širokospektrálnu účinnosť proti RNA-vírusom SIV, dengue (DENV 1-4), vírusu západonílskej horúčky, venezuelskej encefalitídy koní alebo vírusu chrípky.
Austrálski vedci zistili, že ivermektín efektívne blokuje aj vírus SARS-CoV-2 v kultúre buniek Vero/hSLAM in vitro. U infikovaných buniek, ku ktorým bol pridaný ivermektín, sa počas 48 hod. znížil titer vírusu v supernatante až o 99,98 %. Použité koncentrácie ivermektínu sú však podstatne vyššie, než sú dosiahnuté pri obvyklom dávkovaní lieku (0,2 mg na 1 kg hmotnosti).
Niektorí lekári používajú ivermektín v liečbe Covid-19 napriek tomu, že nie je v tejto indikácii registrovaný. Na druhej strane, ide o bezpečný liek s minimom nežiadúcich účinkov, preto orgány viacerých krajín vydali do začiatku roka 2021 súhlas na jeho používanie (čo nezodpovedá jeho schváleniu pre danú indikáciu) napriek tomu, že dôkazy o jeho skutočnej účinnosti u ľudí sú nedostatočné a od užívania ivermektínu v liečbe Covid-19 sa dištancoval aj jeho výrobca.
U ľudí
Nežiadúce účinky často súvisia s pôsobením lieku na parazity (Mazottiho reakcia). Vo všeobecnosti sa vyskytujú neurologické príznaky, hnačky, zvracanie aďalšie. Ivermektín sa nesmie podávať tehotným ženám. U dojčiacich žien prestupuje ivermektín do materského mlieka len minimálne a smie sa použiť len po zvážení terapeutického prospechu a rizika. Bezpečnosť a účinnosť ivermektínu nebola overená u detí s hmotnosťou do 15 kg. Nemal by sa užívať v prípade precitlivenosti na ivermektín či inú zložku liečiva. S opatrnosťou a po zvážení lekárom by mal byť používaný u pacientov s chorobami pečene, obličiek, HIV-pozitívnych a u osôb starších ako 65 rokov.
U zvierat
U dobytka, oviec a kôz sa nesmie ivermektín podávať zvieratám počas laktácie, ak je ich mlieko určené na ľudskú spotrebu. Pre ivermektín neboli zistené maximálne retenčné limity (MRL) pre mlieko. Z týchto dôvodov je zakázané jeho použitie u všetkého mliečneho dobytka. Naopak je možné podávať ho hospodárskym zvieratám, chovaným na mäso. Ochranná lehota na mäso je 35 dní.
U psov niektorých dlhonosých plemien existuje riziko mutácie génu MDR1 pre P-glykoproteín, ktorý môže spôsobiť zvýšenú citlivosť na ivermektín a ďalšie liečivá zo skupiny makrocyklických laktónov. Pre tieto homozygotné mutantné jedince (MDR1 -/-) sú všetky makrocyklické laktóny neurotoxické a kontraindikované. Najčastejšie sa táto mutácia vyskytuje u týchto plemien: krátkosrstá a dlhosrstá kólia, šeltia, chrt, vipet, biely švajčiarsky ovčiak, borderská kólia a ďalšie príbuzné plemená. Existuje však možnosť každého psa vyšetriť geneticky na prítomnosť tejto mutácie a majiteľ tak môže vedieť, či možno ivermektín a ďalšie makrocyklické laktóny podať.
Rezistencia
Rezistencia voči ivermektínu bola zaznamenaná u viacerých parazitov domácich zvierat. Najrozšírenejšia je rezistencia na ivermektín u gastrointestinálních hlístovcov ovcí a kôz. Ivermektín rezistentné populácie gastrointestinálnych nematod boli zaznamenané po celom svete. Veľkým problémom je tiež u koní a v menšom merítku se vyskytuje u parazitov dobytka. Naviac okrem hlístovcov bola rezistenciae na ivermektín preukázaná u parazitujúceho hmyzu a roztočov. V porovnaní s problémom rezistencie u ovcí a koní je výskyt rezistencie voči ivermektínu u ľudských parazitov relatívne malý. Ale už existují dôkazy o jeho nižšej účinnosti v terapii onchocerkiázy v niekoľkých krajinách Afriky.
Salzburské anály
Salzburské anály môže byť:
Saint-Hilaire-sur-Yerre
Saint-Hilaire-sur-Yerre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Divočina
Divočina môže byť:
Pohár Liliany Ronchettiovej
Pohár Liliany Ronchettiovej, do roku 1996 Európsky pohár Liliany Ronchettiovej (orig. Ronchetti Cup), bola európska ženská basketbalová súťaž, ktorú organizovala FIBA Europe v rokoch 19722002. Bola to druhá najprestížnejšia klubová basketbalová súťaž na svetadieli po Európskom pohári majstrov (neskôr premenovanom na Euroligu). Od sezóny 2002/2003 bol Pohár Liliany Ronchettiovej nahradený Eurocupom, ktorý je jej ekvivalentom.
Pohár bol pomenovaný po Liliane Ronchettiovej, legendárnej talianskej basketbalistke a členke Siene slávy FIBA.
Juraj Krutek
Študoval na Gymnáziu v Kláštore pod Znievom, neskôr na Umelecko-priemyslovej škole v Prahe. Na gymnáziu v Kláštore pod Znievom neskôr v rokoch 1927 až 1931 aj učil kreslenie a hru na husle. Neskôr pracoval ako propagačný grafik a maliar mesta Bratislavy, zamestnaný v PKO a Mestskej galérii v Bratislave.
Cybill Shepherdová
náhľad|Shepherdová v roku 1970 Cybill Shepherdová (* 18. február 1950, Memphis, Tennessee, USA) je americká herečka, známa z filmoch ako Posledné filmové predstavenie (1971), Taxikár (1976), Alice (1990), Múza (1999), Open Window (2006) a televíznych seriálov ako Mesačný svit (19851989), Cybill (19951998), Čarodejnice z Eastwicku (20092010) a Hriešny zoznam (20122013).
Juraj Krutek
Jeho doménou boli maľby krajiny, obzvlášť rodného Kláštora pod Znievom, mestské veduty, podobizne, zátišia a figurálne kompozície. Jeho diela visia napríklad aj v Tatranskej galérii.
Cybill Shepherdová
Detstvo a mladosť
Shepherdová sa narodila v meste Memphis, v štáte Tennessee. Jej meno vzniklo kombináciou dvoj mien, jej starého otca (Cy) a otca (Billa). Počas jej štúdia na East High School, získala titul „Miss Teenage Memphis“ a v roku 1966 reprezentovala mesto na Miss Teenage America. V roku 1968 sa zúčastnila súťaže „Model of the Year“, vďaka čomu sa stala módnou hviezdou 60. rokov a vydala sa na dráhu modelky. Tiež sa objavila na prednej stránke časopisu Glamour, kde ju uvidela manželka Petera Bogdanovicha, Polly Pratt. Tá neskôr o tom Petrovi povedala, že by sa hodila do role Jacy, v jeho pripravovanom filme Posledné filmové predstavenie.
Kariéra
Shepherdová nakoniec bola aj obsadená do role Jacy, film Posledné filmové predstavenie, sa stal komerčným úspechom, získal dve ocenenia z ôsmych nominácii na Academy Awards a Shepherdová, si tiež vyslúžila nomináciu, na Zlatý glóbus, v kategórii Nová hviezda roku. V roku 1972 sa objavila v romantickej komédii Dobyvateľ srdcí.
V roku 1974 znovu spolupracovala s Petrom Bogdanovichom a aj herečkou Cloris Leachman, vo filme Daisy Miller. V roku 1976 sa objavila v ďalšom Oscarovom filme, Taxikár. O rok neskôr, jej bola ponúknutá rola Linnett Doyle, vo filme Smrť na Níle, ktorú odmietla. Po roku 1979, účinkovala príležitostne v divadlách, aby nabrala herecké skúsenosti (nakoľko nikdy nenavštevovala hereckú školu) a do Hollywoodu sa vrátila v roku 1982.
V roku 2000 vyšla jej autobiografia, s názvom Cybill Disobedience : How I Survived Beauty Pageants, Elvis, Sex, Bruce Willis, Lies, Marriage, Motherhood, Hollywood, and the Irrepressible Urge to Say What I Think. Objavila sa tiež vo filme Múza, z roku 1999. Neskôr začala hosťovať v televíznych seriáloch alebo vo vedľajších úlohách. Napríklad vo televíznom seriály The L Word (20042009), Čarodejnice z Eastwicku (20092010) či Hriešny zoznam (20122013).
Súkromný život
Bola dva krát vydatá. Jej prvé manželstvo bolo s Davidom H. Fordom, s ktorým má dcéru Clementine Ford. Ich manželstvo skončilo rozvodom, v roku 1982. Druhý krát sa vydala v roku 1987, za chiropraktika Brucea Oppenheima, s ktorým má dve deti. Manželstvo tiež skončilo rozvodom v roku 1990. V roku 2012 sa zasnúbila za Andreja Nikolajeviča, no v roku 2015 bolo ich zasnúbenie zrušené. Vo svojej biografii, publikovanej v roku 2000, priznala, že mala krátku aféru s Elvisom Presleyim, počas natáčania filmu Dlhé horké leto (1985) mala sexuálnu aféru s Donom Johsonom a že odmietla Jacka Nicholsona, kvôli Petrovi Bogdanovichovi.
Jej najstaršia dcéra Clementine, sa otvorene hlási k homosexuálnej orientácii. Shepherdová bola tiež aktivistkou za práva homosexuálov, rovnako ako aj za manželstvo oboch pohlaví a aj za právo potratu. V roku 2009 bola ocenená kampaňou za ľudské práva v Atlante, jednou z dvoch cien National Ally for Equallity. Istý čas praktizovala budhizmus, no v roku 2014 sa vrátila ku katolíckej viere.
Divoška Anastázia
Divoška Anastázia ( Estrambótica Anastasia) je venezuelská telenovela z produkcie televízie RCTV v roku 2004. Hlavné úlohy stvárnili herci Norkys Batista a Juan Pablo Raba. Na Slovensku túto telenovelu vysielala verejnoprávna Jednotka prvýkrát od 23. augusta 2005 do 2. decembra 2005 a druhýkrát od 16. marca 2007 do 11. októbra 2007.
Adam (17. – 18. storočie)
Adam bol uhorský rímskokatolícky kňaz, rehoľník a stredoškolský pedagóg žijúci v 17. až 18. storočí.
Život
Bol príslušníkom Rehole chudobných regulárnych klerikov Božej Matky Zbožných škôl (piaristi). Za kňaza bol vysvätený v roku 1717. V rokoch 17131726 pôsobil ako učiteľ na piaristickom gymnáziu v Prievidzi (dnes Gymnázium ako organizačná zložka Piaristickej spojenej školy Františka Hanáka), kde v rokoch 17251726 zastával funkciu vicerektora. V roku 1716 napísal a so študentmi nacvičil školskú divadelnú hru o obeti macošskej nenávisti.
Montacher-Villegardin
Montacher-Villegardin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Jean-de-Rebervilliers
Saint-Jean-de-Rebervilliers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mont-Saint-Sulpice
Mont-Saint-Sulpice je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Salzburské anály najväčšie
Salzburské anály najväčšie (iné názvy: Annales Iuvavenenses maximi, Salzburské anály , Soľnohradské letopisy, Annales Iuvavenses) je súbor letopisov, pochádzajúcich z 9. a 10. storočia zo Salzburgu (historický slovenský názov Soľnohrad). Mesto, pôvodne nazývané Iuvavum, bolo významným centrom Východofranskej ríše, západného suseda Veľkomoravskej ríše.
Dokumenty predstavujú dôležitý zdroj historických udalostí, ktoré sa odohrali vo veľkej časti dnešnej strednej Európy. Poskytujú zmienku o bitke pri Bratislave (907), kde východofranské vojsko utrpelo porážku od staromaďarských protivníkov. Záznam je zároveň najstaršou zachovanou písomnou zmienkou o Bratislave. Fragmenty sú dodnes uložené v benediktínskom kláštore Admont.
Montigny-la-Resle
Montigny-la-Resle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Laurent-la-Gâtine
Saint-Laurent-la-Gâtine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mnet Music Video Festival 2000
Detaily
V tomto ročníku pribudli 4 nové kategórie. V kategórii Najlepší začínajúci interpret boli ocenenými dvaja, nakoľko sa rozdelila na ceny podľa pohlavia. Kategória Najlepšia skupina dostala ženské, mužské aj zmiešané zastúpenie. Na tejto ceremónii vystúpil prvýkrát zahraničný interpret, ktorým bola írska skupina Westlife.
Nominačný proces
Výberová komisia vyberala kandidátov na nominácie z interpretov, ktorí vydali piesne alebo albumy medzi novembrom 1999 a októbrom 2000. Oficiálna stránka s hlasovaním bola spustená 2. novembra. Profesionálni porotcovia vyberali z nominovaných na základe kritérií ako plánovanie, kvalita piesne, umenie a popularita.
Saint-Jean-Pierre-Fixte
Saint-Jean-Pierre-Fixte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mnet Music Video Festival 2000
Víťazi a nominovaní
Víťazi sú uvedení ako prví a tučným písmom.
Saint-Jean-Pierre-Fixte
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Mnet Music Video Festival 2000
Víťazi a nominovaní
Víťazka nebola vyhlásená počas ceremoniálu, ale na oficiálnej webovej stránke MMF.
Saint-Jean-Pierre-Fixte
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mnet Music Video Festival 2000
Viacnásobní víťazi
Nasledujúci interpreti získali na ceremoniáli dve alebo viac cien. Špeciálne ceny zahrnuté nie sú.
Viacnásobné nominácie
Nasledujúci interpreti získali dve a viac nominácií.
Externé odkazy
Oficiálna webová stránka
Montillot
Montillot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ružena Neumanová
MUDr. Ružena Neumanová (iný zápis: Neumannová ), rod. Kurzmannová (iný zápis: Kurcmannová ; 14. jún 1909, Važec† ?) bola slovenská zubná lekárka a účastníčka druhého československého odboja.
Život
Narodila sa v rodine úradníka Ilju a jeho manželky, poštovej zamestnankyne Izabely. Základnú školu vychodila v rodnom Važci, stredoškolské štúdium absolvovala v Bratislave (1927 ) a všeobecné lekárstvo vyštudovala na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde spromovala v roku 1934. Následne absolvovala ročnú prax v sanatóriu pre pľúcnu tuberkulózu a polročnú prax ako anesteziologička. Od roku 1935 sa venovala stomatologickej profesii, pričom v roku 1937 je zaznamenaný začiatok jej pôsobenie v Rači. V rokoch 19391945 žila v emigrácii v Anglicku, kde sa zapojila do zahraničného československého odboja. Po návrate do vlasti lekársky pôsobila v Dolnom Smokovci (19451946), v štátnom zdravotnom ústave (19461947), v Sanatóriu Prosečnice v obci Krhanice v dnešnom Stredočeskom kraji (19471951) a v Štátnej nemocnici pre liečenie pľúcnych chorôb v Kvetnici (od 7. februára 1953 ). Podieľala sa na rozvíjaní zdravotnoosvetovej práce vo sfére starostlivosti o ústnu dutinu a chrup.
Osobný život
Zosobášil sa s lekárom Jozefom Neumanom, s ktorým mal syna Tomáša (* 1948) a dcéru Helenu (* 1951). V roku 1968 Neuman emigroval do Západného Nemecka, kde v roku 1987 zomrel vo Frankfurte nad Mohanom.
Nickelova-Strunzova klasifikácia minerálov
Nickelova-Strunzova klasifikácia minerálov je systém klasifikácie minerálov. Minerály sa delia na triedy, oddelenia a skupiny na základe ich chemického zloženia a kryštálovej štruktúry. Pôvodne bola publikovaná správcom mineralogickej zbierky Humboldtovej univerzity v Berlíne Karlom Strunzom v roku 1941 v diele Mineralogische Tabellen a neskôr bola modifikovaná kanadským mineralógom Ernestom Nickelom. Oproti pôvodnej klasifikácii sa líši vyčlenením skupiny borátov do samostatnej minerálnej triedy.
Saint-Léger-des-Aubées
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Magda Nová
MUDr. Magda Nová, CSc. (do roku 1945: Neumannová; * 20. marec 1914, Trenčianska Teplá† ?) bola slovenská lekárka zrejme židovského pôvodu a partizánka, účastníčka Slovenského národného povstania (SNP).
Montréal (Yonne)
Montréal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yonne, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Lubin-de-Cravant
Saint-Lubin-de-Cravant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jozef Neuman
MUDr. Jozef Neuman (iný zápis priezviska: Neumann ; * 19. marec 1908, Trnava† 1987, Frankfurt nad Mohanom) bol slovenský lekár a účastník druhého československého odboja, pôsobivší ako riaditeľ liečebne v Kvetnici (19521968).
Život
Po zavŕšení štúdia všeobecného lekárstva na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1933 nastúpil na lekársku prax v Piešťanoch, pričom v roku 1937 je zaznamenaný začiatok jeho pôsobenia v Rači. Počas druhej svetovej vojny žil v emigrácii v Anglicku, kde sa zapojil do zahraničného československého odboja.
Po návrate do vlasti v roku 1945 nastúpil na miesto lekára v sanatóriu na liečbu tuberkulózy a pľúcnych chorôb (dnes Nemocnice Na Pleši) v obci Nová Ves pod Pleší v dnešnom Stredočeskom kraji a neskôr pôsobil v obdobne zameranom liečebnom ústave (dnes Národný ústav tuberkulózy, pľúcnych chorôb a hrudníkovej chirurgie) vo Vyšných Hágoch. V roku 1952 nastúpil do funkcie riaditeľa Štátna nemocnica pre liečenie pľúcnych chorôb v Kvetnici (od roku 1960 fungujúcej pod názvom Liečebňa pľúcnej tuberkulózy, spadajúc pod Ústredné riaditeľstvo liečebných ústavov tuberkulózy a respiračných chorôb vo Vyšných Hágoch). Zaslúžil sa „o vybudovanie funkčnej jednotky liečebne s terénom, rehabilitácie a rekvalifikácie osôb so zmenenou pracovnou schopnosťou, najmä na zdravotnícke profesie.“ Už v roku 1952 zaviedol bronchologickú diagnostiku, potom presadil aj bezvýmerový systém prijímania pacientov a pod jeho vedením sa v rokoch 19531963 uskutočnilo šesť kurzov, na ktorých bolo rekvalifikovaných 152 osôb. Získal ocenenie Zaslúžilý lekár, no keď v roku 1968 emigroval do Západného Nemecka (čím prirodzene zároveň zanechal svoju funkciu riaditeľa liečebne), tento titul mu bol odobratý.
Osobný život
Zosobášil sa so zubnou lekárkou Ruženou rod. Kurzmannovou, s ktorou mal syna Tomáša (* 1948) a dcéru Helenu (* 1951).
Krajský súd v Košiciach
Krajský súd v Košiciach (alebo Krajský súd Košice), je krajský súd so sídlom v meste Košice, sídle Košického kraja a Košického samosprávneho kraja. Budova súdu sa nachádza na Štúrovej ulici 29. Predsedníčkou súdu je JUDr. Frederika Zozuľáková, podpredsedmi JUDr. Jozef Maruščák a JUDr. Ján Slovinský.
Na súde v roku 2019 pôsobilo 66 sudcov, ktorých počet oproti minulým rokom klesol. Vo februári 2021 mal súd 57 aktívnych sudcov. Na súde bolo vo februári 2021, evidovaných 44 431 rozhodnutí. Súd vo väčšine prípadov rieši občianskoprávne a trestnoprávne súdne spory a prípady, ale je mu umožnené rozhodovať aj o správnych veciach v prípadoch, keď sa nejedná o situácie presne vymedzené v osobitnom zákone.
História
náhľad|Budova z diaľky História krajského a okresných súdov v Košiciach začala v roku 1945 v povojnovom období. V tomto roku bol zriadený Hlavný súd v Košiciach, pod ktorý spadali Krajský súd v Košiciach, Krajský súd v Levoči, Krajský súd v Prešove, Krajský súd v Rimavskej Sobote a Krajský súd v Ružomberku. Neskôr bol prijatím ústavného zákona č. 150/1948 Sb. a prijatím zákona č. 320/1948 Sb. bol Krajský súd v Košiciach, ktorý sa stal jedným zo šiestich krajských súdov na území Slovenska. Následne sa po prijatí zákona č. 36/1960 Zb. o územnom členení štátu uskutočnila redukcia počtu krajov na 3 krajské súdy. Krajský súd v Košiciach zahŕňal Košický kraj a Prešovský kraj.
Budova krajského súdu bola postavená v roku 1982. V roku 1997 sa uskutočnila reorganizácia štátnej správy a sústavy súdov. Od tejto doby je budova sídlom Krajského súdu v Košiciach, Okresného súdu Košice I, Okresného súdu Košice II a Okresného súdu Košice-okolie.