cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filipp Bedrosovič Kirkorov
Eurovízia
Kirkorova volajú „Majster Eurovízie“. Po prvý raz sa zúčastnil Eurovision Song Contest v roku 1995, keď obsadil 17. miesto. Potom sa rozhodol stať producentom a skladateľom piesní pre účastníkov súťaže, vrátane zahraničných. Prvú jeho pieseň spievala Angelika Agurbašová na festivale v roku 2005. Obsadila v semifinále 13. miesto. V roku 2007 Kirkorov napísal pieseň pre Dmitrija Kolduna, ktorý reprezentoval Bielorusko. Vo finále obsadil 6. miesto. V roku 2008 Kirkorov napísal pieseň Shady Lady pre ukrajinskú speváčku Ani Lopakovú, ktorá obsadila 2. miesto. Stál v tejto súťaži aj pri mnohých iných spevákoch a bol autorom ich piesní.
Ferdinand Piëch
Ferdinand Karl Piëch (* 17. apríl 1937, Viedeň, Rakúsko† 25. august 2019, Rosenheim, Nemecko) bol rakúsky priemyselník, inžinier, manažér a bývalý predseda dozornej rady skupiny Volkswagen. Bol vnukom Ferdinanda Porscheho.
Piëch začal svoju kariéru vo firme Porsche, následne odišiel do spoločnosti Audi po dohode, že žiadny člen rodiny Porsche alebo Piëch by nemal byť zapojený do každodenných operácií spoločnosti. Piëch sa nakoniec stal riaditeľom Audi, ktoré jeho zásluhou vzrástlo a začalo konkurovať zavedeným prémiovým značkám Mercedes-Benz a BMW a to sčasti vďaka inovatívnym modelom Quattro a 100. V roku 1993 sa Piëch stal predsedom predstavenstva a výkonným riaditeľom skupiny Volkswagen. Na tejto pracovnej pozícií sa mu podarilo v priebehu deviatich rokov otočiť firmu zo straty zodpovedajúcej 1 miliarde eur na zisk 2,6 miliardy eur. Dohliadal na kúpu Lamborghini a Bentley, tiež na založenie Bugatti Automobiles, pričom tieto značky integroval so značkami Volkswagen, Škoda, SEAT a Audi do rebríkovej štruktúry, podobne to spravil aj Alfred Sloan v General Motors. Ferdinand Piëch mal povinnosť odísť do dôchodku vo veku 65 rokov na základe politiky spoločnosti Volkswagen, avšak zostal v dozornej rade a podieľal sa na strategických rozhodnutiach spoločnosti až do svojej nútenej rezignácie dna 25.apríla 2015.
Vzdelaním inžinier, Ferdinand Piëch ovplyvnil vývoj mnohých významných vozidiel vrátane Audi Quattro a najmä Bugatti Veyron, ktoré sa stalo najrýchlejším a najvýkonnejším automobilom svojej doby. Kvôli svojmu vplyvu na automobilový priemysel Piëch v roku 1999 získal ocenenie Car Executive of the Century.
Biografia
Ferdinand Piëch sa narodil vo Viedni, bol synom advokáta Antona Piëcha a Louise, dcéry Ferdinanda Porscheho. Študoval na lýceu Alpinum Zuoz a následne na ETH Zürich vo Švajčiarsku, kde promoval v roku 1962 diplomovou prácou o vývoji motoru Formule 1.
V rokoch 1963 až 1971 pracoval v Porsche v Stuttgarte na vývoji modelu 906 a nasledujúcich modeloch, ktoré viedli k úspešnému modelu 917. V roku 1972 odišiel do Audi v Ingolstadte. Od roku 1975 bol riaditeľom technického vývoja, ktorý bol zodpovedný za návrhy vozidiel Audi 80 a Audi 100. V roku 1977 inicioval vývoj vozidla pre majstrovstvá sveta v rally, ktorého výsledkom bolo Audi Quattro s pohonom všetkých štyroch kolies a preplňovaným radovým päťvalcom.
V dobe medzi odchodom z Porsche a nástupom v Audi Piëch vlastnil malú inžiniersku firmu, kde vyvinul 5-valcový radový vznetový motor pre Mercedes-Benz. Keď prišiel do Audi, oprášil tento koncept, keďže na trhu existoval dopyt po motoroch s viac než štyrmi valcami. Modely Audi (a modelová rada VW Passat/Santana odvodená od Audi) tak začali využívať pozdĺžne umiestnené radové päťvalce a pohon predných kolies. Tieto motory mali oproti konzervatívnym šesťvalcom výhody v kompaktnejšej stavbe a nižších výrobných nákladoch.
V roku 1993 Piëch prešiel do spoločnosti Volkswagen AG, materskej spoločnosti skupiny Volkswagen, kde sa stal predsedom predstavenstva, ale pokračoval v poradnej pozícií člena dozornej rady. V roku 2000 bol vymenovaný riaditeľom spoločnosti Scania AB. V roku 2002 odišiel z predstavenstva a v pozícií predsedu bol nahradený Bernardom Pischetsriederom.
Počas svojho vedenia skupiny Volkswagen bol Piëch známy svojím agresívnym zacielením na ďaľšie trhy. Úspešne posunul značky Volkswagen a Audi do vyšších trhových segmentov. Piëch sa tiež usiloval o ďaľšie značky; získal Lamborghini pre Audi a založil spoločnosť Bugatti Automobiles SAS. Stál aj za nákupom britských značiek Rolls-Royce a Bentley.
Jedným z jeho ďaľších úspechov bola revitalizácia spoločnosti Volkswagen v Severnej Amerike. Hahnove predchádzajúce snahy o znovuzískanie postavenia na trhu v Spojených štátoch a v Kanade - ktoré vybudoval v pozícií šéfa Volkswagen of America v rokoch 1958 až 1965 - boli neúspešné, ale Piëch pomohol zvrátiť tento stav rozhodnutím vyrábať Volkswagen New Beetle, ktorého uvedenie na trh v roku 1998 dalo americkému Volkswagenu veľmi potrebný impulz.
Vďaka jeho trvalému vplyvu na automobilový priemysel udelil Piëchovi časopis Automobile Magazine ocenenie Man of the Year za rok 2011.
Inžinierstvo
Počas pôsobenia v Porsche Piëch inicioval značné zmeny v politike spoločnosti. Napríklad pozícia pilotov v pretekárskych automobiloch bola presunutá zľava doprava, čo bolo výhodou počas veľkých pretekov, ktoré sa jazdili v smere hodinových ručičiek. Do tej doby firma Porsche stavala prevažne malé pretekárske vozidlá s motormi v objeme približne 2000 ccm, do značnej miery odvodené od cestných typov. Porsche sa odhodlalo k riskantnému kroku, keď nečakane vyhotovilo dvadsaťpäť špeciálov Porsche 917 s päťlitrovými motormi, ktoré zaskočili aj komisára FIA stanovujúceho pravidlá pretekov. Dokonca aj Ferrari musel predať firmu spoločnosti Fiat, aby mohol urobiť taký krok. Porsche 917 sa stalo legendou motoristického športu, podarilo sa mu dva krát triumfovať na pretekoch v Le Mans a bolo jedným z najúspešnejších športových vozidiel tej doby.
Piëch, ktorý vždy premýšľal vo veľkom, začal s vývojom 16 valcového motora pre preteky série Can-Am. Pravdepodobne nie je náhoda, že jeho starý otec vyvinul slávny preplňovaný 16-valcový motor pre pretekárske automobily Auto Union v tridsiatych rokoch minulého storočia. Piëch však nedostal možnosť svoj návrh dokončiť, pretože preplňovaná verzia existujúceho dvanásťvalca bola jednoduchšia, výkonnejšia a veľmi úspešná. O tri desaťročia neskôr presadil v pozícií generálneho riaditeľa skupiny Volkswagen Ferdinand Piëch veľmi ambiciózny voz Bugatti Veyron s preplňovaným 16-valcom do W, výkonom 1001 koní (746 kW) a maximálnou rýchlosťou 407 km/h. Ferdinand Piëch sa tiež vyslovil za vznik luxusného sedanu Volkswagen Phaeton.
Podiel v Porsche
Piëch vlastnil významný podiel spoločnosti Porsche, presne 10 %. Aby sa predišlo rozporom medzi mnohými členmi rodiny, bolo na začiatku roku 1972 zavedené pravidlo, že žiadny člen rodiny Porsche nemôže byť zapojený do vedenia spoločnosti. Dokonca i zakladateľ spoločnosti Ferry Porsche, Piëchov strýko, bol iba členom dozornej rady spoločnosti Porsche po zmene právnej formy spoločnosti z komanditnej spoločnosti na spoločnosť s ručením obmedzeným. Kvôli tomu Piëch prešiel do Audi, potom, čo založil svoju inžiniersku firmu.
Osobný život a manažérsky štýl
Ferdinand Piëch je otcom 13 detí, jeho poslednou manželkou bola Ursula Piëch. Bol dyslektik a ateista.
V rozhovore na otázku čomu verí odpovedal : "Verím, že človek by mal mať taký životný štýl, v ktorom koniec môže prísť hocikedy a jeho svedomie je čisté. To je spojené s faktom že som ateista. Človek by mal mať vždy čisté svedomie vzhľadom na svoje prostredie a ľudí. To je môj prístup."
Piëch vlastnil rozsiahlu zbierku automobilov, ktorá zahrňovala dve Bugatti Veyron, ktorými on a jeho žena pravidelne jazdili. Piëch mal tiež povesť agresívneho a náročného manažéra. Podľa jeho slov prepustil akéhokoľvek podriadeného, ktorý "urobí tú istú chybu dva krát".
Ferdinand Piëch skolaboval náhle 25. augusta 2019 počas večere s jeho manželkou v Rosenheime, Oberbayern. Bol urýchlene prevezený do nemocnice kde bol krátko potom vyhlásený za mŕtveho. Presná príčina smrti nebola zverejenená.
Povedali o ňom
„Piëch sa zapíše do histórie v podobe legendy automotive, v rovnakej triede s Gottliebom Daimlerom, Henrym Fordom a Kiichirom Toyodom,“ Max Warburton, analytik Bernstein Research
„Jeho najvýznamnejší úspech je, že vybudoval z ničoho najväčšiu a najúspešnejšiu automobilku na svete,“ John Wolkonowicz, automobilový historik, ktorý pracoval v 90. rokoch v nemeckom Volkswagene na pozícií konzultanta.
„''Ferdinand bol bez pochýb brilantnou osobnosťou, skvelým konštruktérom a veľkým lídrom. Nie vždy som súhlasil s jeho diktátorským štýlom vedenia. Jeho motorom boli výsledky, nemal pochopenie pre zlyhania'',“ Bob Lutz, viceprezident General Motors
„''Bol tvrdý, zásadový, presný ako stroj. Čo sa týka vývoja automobilov, významne sa na vývoji podieľal'',“ Jaroslav Povšík, predseda odborov v Škoda Auto.
Andrej Tušer
Prof. PhDr. Andrej Tušer, CSc. (* 28. november 1937, Tomášov) je slovenský žurnalista, novinovedec, vysokoškolský pedagóg a mediálny analytik. Zaoberá sa systémom a typológiou médií, metódami mediálnej tvorby, žurnalistickými žánrami a históriou žurnalistiky.
Jorxey
Jorxey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Joachim Bleicker
Joachim Bleicker je nemecký diplomat a konzulárny úradník. Je bývalý veľvyslanec Spolkovej republiky Nemecko (SRN) na Slovensku.
Biografia
Bleicker sa narodil 23. apríla 1958 v nemeckom Wuppertale. Strednú školu ukončil maturitou v roku 1977 a následne absolvoval základnú vojenskú službu. V rokoch 19781984 absolvoval štúdium právnych vied na Univerzite Georga Augusta v Göttingene. Joachim Bleicker uzatvoril registrované partnerstvo. Jeho partnerom je Michal Zygmunt Franaszczuk.
Jubainville
Jubainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Joachim Bleicker
Záštita
Počas vykonávania funkcie poskytol za veľvyslanectvo záštitu nad medzinárodným projektom obnovy Sochy sv. Jána Nepomuckého v Divine, ktorú v obci odhalil v piatok 2. júna 2017.
Jubainville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cyklický guanozínmonofosfát
Cyklický guanozínmonofosfát (cGMP) je cyklický nukleotid odvodený od guanozíntrifosfátu (GTP). cGMP pôsobí ako druhý posol, podobne ako cAMP. Mechanizmus pôsobenia cGMP je pravdepodobne pomocou aktivácie vnútrobunkových proteínkináz v náväznosti na naviazanie peptidových hormónov, ktoré nevedia prejsť membránou, na vonkajšiu stranu bunky.
Syntéza
Guanylátcykláza (GC) katalyzuje syntézu cGMP. Tento enzým premieňa GTP na cGMP. Peptidové hormóny, ako napríklad atriálny natriuretický faktor, aktivujú GC viazanú na membránu, zatiaľ čo rozpustná GC (sGC) sa zvyčajne aktivuje oxidom dusnatým. sGC je inhibovaná ODQ (1H-[1,2,4]oxadiazolo[4,3-a]chinoxalín-1-ónom).
Funkcie
cGMP je bežný regulátor bunkovej apoptózy, glykogenolýzy a vodivosti iónových kanálov. Takisto uvoľňuje hladké svalstvo. V cievach vedie uvoľnenie hladkého svalstva k vazodilatácii a zvýšenému krvnému obehu.
cGMP je druhý posol vo fototransdukcii v oku. Prítomnosť svetla vo fotoreceptoroch cicavčích očí aktivuje fosfodiesterázu, ktorá rozkladá cGMP. Kanály na sodné ióny vo fotoreceptoroch sú závislé na cGMP, takže rozklad cGMP vedie k uzavretiu týchto kanálov, čo vedie k hyperpolarizácii fotoreceptorovej membrány a nakoniec odoslaniu vizuálnej informácie do mozgu.
cGMP takisto sprostredkováva spustenie atrakcie apikálnych dendritov pyramidálnych buniek kortikálnej vrstvy V voči semaforínu-3A (Sema3a). Sema3a odpudzujú axóny pyramidálnych buniek a priťahujú práve apikálne dendrity. Toto priťahovanie je sprostredkované zvýšenou hladinou rozpustnej guanylátcyklázy (sGC), ktorá sa nachádza v apikálnych dendritoch. sGC tvorí cGMP, čo vedie k sérii chemických aktivácií, ktoré majú za následok atrakciu Sema3a. Neprítomnosť sGC v axónoch spôsobuje repulziu Sema3a. Táto stratégia zabezpečuje polarizáciu pyramidálnych neurónov a prebieha v embryonálnom vývoji.
Podobne ako cAMP, cGMP sa syntetizuje keď receptory vône zaregistrujú vnem. cGMP sa produkuje pomaly a má trvalejše pôsobenie v porovnaní s cAMP, čo naznačuje jeho úlohu v dlhodobej odpovedi na vnemy vône, ako je dlhodobá potenciácia. cGMP sa syntetizuje membránovou i rozpustnou guanylátcyklázou. Štúdie ukázali, že syntéza cGMP začína aktiváciou sGC neurotransmiterom oxidom dusnatým. cGMP takisto vyžaduje vyššie vnútrobunkové koncentrácie cAMP a spojenie týchto dvoch druhých poslov vyzerá byť závislé na vnútrobunkovej koncentrácii vápnika.
Rozklad cGMP
Mnoho fosfodiesteráz cyklických nukleotidov (PDE) vie rozložiť cGMP jeho hydrolýzou na 5'-GMP. PDE5, -6 a -9 sú špeciifcké pre cGMP, zatiaľ čo PDE1, -2, -3, -10 a -11 hydrolyzujú cAMP i cGMP.
Inhibítory fosfodiesteráz zabraňujú rozkladu cGMP, čím predlžujú alebo zvýrazňujú jeho efekt. Sildenafil (Viagra) a podobné lieky napríklad zvýrazňujú vazodilatačný efekt cGMP v corpus cavernosum, pretože inhubujú PDE5 (resp. PDE V). V tom spočíva liečba erektilnej dysfunkcie. Sildenafil však takisto inhibuje PDE6 v sietnici (aj keď má voči nej nižšiu afinitu než voči PDE5). Na základe toho sa znižuje vizuálna senzitivita, ale je nepravdepodobné, aby znemožnila bežné vizuálne procesy, okrem prípadov, kedy je nižšia viditeľnosť. Tento efekt nie je tak markantný u iných inhibítorov PDE 5, ako je tadalafil.
Aktivácia proteínkináz
cGMP sa viaže na regulačnú podjednotku PKG a aktivuje katalytické jednotky, čo umožní fosforyláciu substrátov. Narozdiel od iných proteínkináz, hlavne PKA, aktiváciou PKG nedochádza k disociácii katalytickej a regulačnej podjednotky.
Štefan Balák
Štefan Balák (* 11. máj 1944, Lokca- † 18. január 2014, Bratislava) bol slovenský prekladateľ, básnik, spisovateľ, autor literatúry pre deti a mládež, pracoval ako lexikograf, knihovník.
Ormes (Eure)
Ormes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Holiare-Kosihy
Holiare-Kosihy je kanál v regióne Podunajsko na území obcí Holiare, Tôň, Trávnik, Klížska Nemá, Veľké Kosihy v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do Dunaja. Má dĺžku. Je tokom II. rádu.
Začiatok
Začína sa na území obce Holiare na juhozápadnom okraji miestnej časti obce Horné Holiare v katastrálnom území Horné Holiare v poľnohospodárskom extraviláne v ako faktické pokračovanie kanála Veľký Meder-Holiare. Patrí do okresu Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina.
Opis toku
Od začiatku tečie južným až juhovýchodojužným smerom cez poľnohospodársky extravilán, po krátkom úseku opúšťa katastrálne územie Horné Holiare a vteká na katastrálne územie Dolné Holiare v obci Holiare, opúšťa územie obce Holiare a vteká v bez zmeny smeru na územie obce Tôň, v  priberá ľavostranný prítok Tônsky kanál, v  podteká cestu z obce Tôň do obce Číčov, priteká v  na obecnú hranicu medzi obcami Tôň a Trávnik a po tejto hranici na jednom úseku tečie, v  priberá pravostranný prítok Jabloňovský kanál, vteká na územie obce Klížska Nemá, veľkým oblúkom mení smer v poľnohospodárskom extraviláne na juhovýchod, v  priberá pravostranný prítok Trstinový kanál, v  priberá pravostranný prítok Číčov-Klížska Nemá, vteká na územie obce Veľké Kosihy, v  priberá ľavostranný prítok Tavarský kanál, v  priberá ľavostranný prítok Olča-Kosihy, skrúca sa do južného smeru a ústi do Dunaja ako jeho ľavostranný prítok.
Prítoky
Ľavostranné: Tônsky kanál, Tavarský kanál, Olča-Kosihy. Pravostranné: Jabloňovský kanál, Trstinový kanál, Číčov-Klížska Nemá.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Holiare-Kosihy má pôvod v toponymách – v názve obce, na území ktorej sa začína a preteká, čiže v názve Holiare, a v názve obce, cez územie ktorej tento vodný kanál preteká a v ňom sa končí, čiže v názve Veľké Kosihy. Obidva elementy názvu kanála sú spojené spojovníkom. Tento spôsob pomenovania súčasných vodných kanálov je bežný. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Holiare-Kosihy je jedinečným hydronymom (júl 2022).
Švajčiarska superliga 2014/2015
Švajčiarska superliga 2014/2015 bol 118. ročník najvyššej švajčiarskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval Basel, nováčikom súťaže bol Vaduz. Sezóna začala 19. júla 2014 a skončila 29. mája 2015.
Orvaux
Orvaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Švajčiarska superliga 2014/2015
Basel získal 18. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2015/2016 sa spolu s ním kvalifikoval aj Young Boys. Do Európskej ligy UEFA 2015/2016 sa kvalifikovali Sion, Thun, Zürich a Vaduz. Do 2. ligy zostúpil Aarau.
Orvaux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Švajčiarska superliga 2014/2015
Tabuľka
zdroj: weltfussball.at
Orvaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Švajčiarska superliga 2014/2015
Tabuľka
Pravidlá pre určenie poradia v tabuľke: 1) počet bodov; 2) rozdiel gólov vo všetkých zápasoch; 3) vyšší počet strelených gólov vo všetkých zápasoch.
# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body; z - zostup
Lomy
Lomy môže byť:
Šuňavec
Šuňavec môže byť:
Pacy-sur-Eure (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Psy
Psy môže byť:
PSY môže byť skratka pre:
Spaceboys Polymusic
Spaceboys je štúdiový sólový album, ktorý v roku 2005 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal slovenskému gitaristovi Andrejovi Šebanovi v spolupráci s Antonom Kubasákom.
Jussarupt
Jussarupt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Šuňavec (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Šuňavec.
Jussarupt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rozum v hrsti (televízna relácia)
Rozum v hrsti je slovenská rodinná súťažno-zábavná show TV JOJ,  v ktorej známe osobnosti bojujú o peniaze na charitatívne účely. Moderátormi sú Marcel Forgáč a Milan Zimnýkoval. V relácii vystupuje aj herec Mojmír Procházka ako hovorca psychológov, ktorý hodnotí výkony jednotlivých súťažiacich. Relácia sa vysielala od 25. mája 2019 do 24. marca 2020 na JOJ a od 25. júna 2022 na JOJ Plus.
Juraj Haríň
Juraj „Immortal“ Haríň alebo Juraj „Popol“ Haríň (* 5. máj 1973, Ružomberok – † 2. júl 2021 ) bol slovenský hudobný vydavateľ, novinár, redaktor a producent. Bol manažérom klubu Nové Korzo v Ružomberku a zakladateľom hudobných vydavateľstiev Immortal Souls Productions a Slovak Metal Army. Ako hrdý patriot a fanúšik ružomberského športu sa významnou mierou podieľal na založení ružomberského fanklubu Concordia 1906, ktorý následne dlhé roky viedol ako support líder pri podpore zápasov najmä MFK Ružomberok a MBK Ružomberok. . Bol jedným z predsedov združenia s názvom Občianske združenie Ružomberčania.
Životopis
Navštevoval maturitný odbor na Strednom odbornom učilišti papierníckom v Ružomberku a neskôr pokračoval v štúdiu na vysokej škole grafického dizajnu v Bostone. Mal 3 deti, dcéru a dvoch synov.
Bol výraznou osobnosťou slovenského undergroundu 90. rokov 20. storočia. V minulosti vytváral zin Immortal Souls a založil undergroundové vydavateľstvo Immortal Souls Productions. Neskôr sa stal šéfredaktorom časopisu Rock Extremum.
V roku 2012 sa významne zapísal do histórie ružomberských športových klubov MFK Ružomberok a MBK Ružomberok založením ružomberského fanklubu Concordia 1906, ktorý potom dlhoročne viedol a podporoval najmä vďaka nezabudnuteľnej charizme, skúsenostiam, marketingovým a dizajnerským schopnostiam, v určtiom období zastával tiež funkciu koordinátora fanúšikov v MFK Ružomberok, spolupodieľal sa tiež na založení a udržiavaní fanúšikovského podniku Concordia Pub, v roku 2021 však musel nečakane bojovať s neliečiteľnou chorobou, ktorej neskôr podľahol vo veku 48 rokov.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 – Ázia
náhľad|300bod Ázijská časť kvalifikácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 bola jednou zo šiestich kontinentálnych častí kvalifikácie MS vo futbale 2022, ktoré sa budú konať v Katare. Bola určená pre národné tímy, ktoré sú členmi Ázijskej futbalovej konfederácie (AFC). Organizácii AFC boli k dispozícii štyri priame miesta na finálovom turnaji a jedno miesto v medzikonfederačnom play-off.
Formát
Druhé kolo: 40 tímov (v rebríčku na 1. až 34. mieste, plus 6 víťazov prvého kola) bolo rozdelených do 8 skupín po piatich tímoch. 7 víťazov skupín (Katar ako víťaz skupiny a usporiadateľ MS postúpil priamo na MS) a 5 najlepších tímov z druhých miest postúpilo do tretieho kola.
Tretie kolo: 12 tímov, ktoré postúpili z druhého kola, bolo rozdelených do dvoch skupín po 6 tímov. Prvé dva tímy z každej skupiny postúpia na MS, tretie tímy zo skupín postupujú do štvrtého kola.
Štvrté kolo: Tretie tímy zo skupín tretieho kola odohrajú jeden vzájomný zápas. Víťaz postúpi do medzikonfederačného play-off.
Účastníci
Všetkých 46 národných tímov pridružených k FIFA z AFC vstúpilo do kvalifikácie. Tímy boli nasadené na základe ich postavenia v rebríčku FIFA z apríla 2019 (uvedené v zátvorke).
Prvé kolo
V prvom kole hralo 12 najnižšie postavených tímov AFC podľa rebríčka FIFA v šiestich dvojiciach play-off doma a vonku. Víťazi postúpili do druhého kola. Prvé zápasy sa hrali 6. júna 2019, odvety 11. júna 2019.
Druhé kolo
V druhom kole hralo 34 najvyššie postavených tímov AFC podľa rebríčka FIFA a 6 víťazov z prvého kola v ôsmich skupinách po piatich tímoch. Zápasy sa hrali od 5. septembra 2019 do 15. júna 2021. Víťazi skupín a 5 najlepších tímov z druhých miest postúpili do tretieho kola. Katar vyhral skupinu E, ale ako usporiadateľ MS nemusel hrať tretie kvalifikačné kolo a postúpil priamo na MS. KĽDR mala hrať v skupine H, ale odstúpila z kvalifikácie pre COVID-19.
Tretie kolo
Tímy hrajú vo dvoch skupinách po šiestich tímoch. Prvé dva tímy z každej skupiny postúpia na Majstrovstvá sveta. Tretie tímy budú hrať štvrté kvalifikačné kolo.
Štvrté kolo
Dva tímy z tretích miest z tretieho kola odohrali jeden vzájomný zápas, v ktorom sa rozhodlo, ktorý tím postúpi do medzikonfederačného play-off. Hralo sa v Dohe v Katare 7. júna 2022.
Austrália postúpila do medzikonfederačného play-off.
Medzikonfederačné play-off
Žreb medzikonfederačného play-off sa konal 26. novembra 2021. Víťaz štvrtého kola ázijskej kvalifikácie nastúpil proti piatemu tímu juhoamerickej kvalifikácie. Hralo sa na neutrálnom ihrisku v Katare 13. júna 2022.
Austrália postúpila na Majstrovstvá sveta.
Prašivá (vrch v Nízkych Tatrách; 1 667 m n. m.)
Prašivá je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Demänovskou Dolinou, približne južne od Liptovského Mikuláša.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Demänovská Dolina a Liptovský Ján. Najbližším sídlom je západne situovaná Demänovská Dolina, severným smerom leží Liptovský Ján, Závažná Poruba, Iľanovo a Pavčina Lehota a južným smerom Mýto pod Ďumbierom a Bystrá. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Prašivá je súčasťou dlhej rázsochy, vybiehajúcej severným smerom z Krúpovej hole v hlavnom hrebeni. Severným smerom sa nachádza sedlom oddelená Tanečnica a Krakova hoľa, no tiež Škopovo  a Pusté , západným Ostredok , Bôr  a Konský grúň , južným Konské , Krúpova hoľa  a Ďumbier  a východným Ludárova hoľa , Rovná hoľa  a Ohnište. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západných svahov odvádza riečka Demänovka a z východných potok Bystrá cez Štiavnicu. Hrebeňom vedie hranica Národnej prírodnej rezervácie Ďumbier, do ktorej patrí jeho východná časť. Vrcholovou časťou vedie značený chodník zo sedla Javorie.
Výhľady
Hôľnatý hrebeň i vrchol s nesúvislým porastom kosodreviny umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy a Malú Fatru.
ŠEAL 100
Konštrukcia
ŠEAL 100 (Škoda - Energoinvest - Alusuisse) je dvojnápravový trolejbus, ktorého karoséria je vyrobená z hliníka na základe koncepcie švajčiarskej firmy Alusuisse. V pravej bočnici sa nachádzajú troje dvojkrídlové skladacie dvere. Elektrická výzbroj je zhodná s trolejbusom Škoda 14Tr, rošt a nápravy dodala Škoda Ostrov, vozovú skriňu vyrobila sarajevská vagónka Vaso Miskin Crni a konečnú montáž prototypu realizovala v Sarajeve firma Energoinvest.
Dodávky trolejbusov
V rokoch 1987 – 1997 boli vyrobené tri trolejbusy ŠEAL 100.
Prototyp č. 627 bol vyrobený v roku 1987. Na konci 80. rokov boli dodané tiež komponenty pre ďalšie dva vozy, ktoré ale boli zmontované až po skončení vojny v roku 1997. Všetky trolejbusy ŠEAL 100 boli z prevádzky vyradené v polovici prvého desaťročia 21. storočia, prototyp (od roku 2001 s číslom 4232) v roku 2004, ostatné vozidlá v roku 2006.
Druhé francúzske cisárstvo
náhľad|Oficiálne vyhlásenie druhého cisárstva v [[Hôtel de ville de Paris|Hôtel de Ville v Paríži dňa 2. decembra 1852]] Druhé francúzske cisárstvo, oficiálne Francúzske cisárstvo bol režim Napoleona III. od roku 1852 do roku 1870 medzi druhou francúzskou republikou a treťou francúzskou republikou.
Historici v 30. a 40. rokoch 20. storočia často označovali druhé cisárstvo ako predchodcu fašizmu. Toto tvrdenie sa už nepoužíva a koncom 20. storočia ho označovali ako hlavný príklad modernizačného režimu. Historici všeobecne hodnotia cisárstvo negatívne v oblasti zahraničnej politiky a o niečo pozitívnejšie v oblasti domácej politiky, najmä po tom, ako Napoleon III. liberalizoval jeho vládu po roku 1858. Podporoval francúzsky obchod a vývoz. Najväčšie úspechy priniesli materiálne zlepšenia vo forme veľkej železničnej siete, ktorá uľahčila obchod, zviazala národ a sústredila ho na Paríž. Účinkom bola stimulácia hospodárskeho rastu a dosiahnutie prosperity vo väčšine regiónov krajiny. Druhé cisárstvo získalo vysoké uznanie za prestavbu Paríža so širokými bulvármi, nápadnými verejnými budovami a veľmi atraktívnymi obytnými štvrťami pre luxusných Parížanov. V medzinárodnej politike sa Napoleon III. pokúsil napodobniť svojho strýka, zapojiť sa do mnohých cisárskych vecí po celom svete a do niekoľkých vojen v Európe. Použitím veľmi tvrdých metód vybudoval francúzke cisárstvo v severnej Afrike a v juhovýchodnej Ázii. Napoleon III. sa tiež snažil modernizovať mexickú ekonomiku a priviesť ju na francúzsku obežnú dráhu, avšak to skončilo fiaskom. Zle zvládol hrozbu Pruska a na konci svojej vlády sa Napoleon III. ocitol bez spojencov tvárou v tvár ohromnej nemeckej sile.
Štátny prevrat v roku 1851
2. decembra 1851 usporiadal Ľudovít Napoléon Bonaparte, ktorý bol zvolený za prezidenta republiky, štátny prevrat rozpustením Národného zhromaždenia bez ústavného práva, aby tak mohol urobiť. Stal sa tak jediným vládcom Francúzska a obnovil všeobecné volebné právo, ktoré predtým Zhromaždenie zrušilo. Jeho rozhodnutia boli populárne schválené referendom koncom tohto mesiaca, ktoré priťahovalo nesmiernu podporu až 92 percent obyvateľov.
V tom istom referende bola schválená nová ústava. Nový dokument, ktorý bol formálne prijatý v januári 1852, držal Ľudovíta Napoleona pri moci na 10 rokov bez obmedzenia opätovného zvolenia. Koncentroval prakticky všetku vládnu moc vo svojich rukách. Ľudovít sa však neuspokojil s tým, že je len autoritárskym prezidentom. Hneď ako podpísal nový zákon, začal obnovovať cisárstvo. V reakcii na oficiálne inšpirované žiadosti o návrat cisárstva naplánoval Senát v novembri druhé referendum, ktoré prešlo s 97% podporou.
Cisárstvo bolo formálne obnovené 2. decembra 1852 a princ-prezident sa stal „Napoleonom III., Francúzskym cisárom“. Ústava už vo svojich rukách sústredila toľko moci, že jedinými zásadnými zmenami bolo nahradiť slovo „prezident“ slovom „cisár“ a urobiť post dedičným. Populárne referendum sa stalo zreteľným znakom bonapartizmu, ktorý Charles de Gaulle neskôr tiež použil.
Začiatky vlády
Napoleon III. s takmer diktátorskými právomocami urobil z budovania dobrého železničného systému vysokú prioritu. Paríž dramaticky rástol z hľadiska počtu obyvateľov, priemyslu, financií, obchodnej činnosti a cestovného ruchu. V spolupráci s Georgesom Eugènom Haussmannom vytvoril Napoleon III. bohatú prestavbu Paríža na svetovej úrovni. Hoci Francúzsko začalo neskoro, do roku 1870 malo vynikajúci železničný systém podporovaný aj dobrými cestami, kanálmi a prístavmi.
Napoleon sa s cieľom obnoviť prestíž cisárstva ešte pred novým prebudením nepriateľstva verejnosti pokúsil získať podporu ľavice, ktorú stratil sprava. Po návrate z Talianska znamenala všeobecná amnestia zo 16. augusta 1859 vývoj absolutistického alebo autoritárskeho cisárstva smerom k liberálnemu a neskôr parlamentnému cisárstvu, ktoré malo trvať desať rokov.
Náboženstvo
Myšlienka zjednotenia Talianska - založená na vylúčení dočasnej moci pápežov - pobúrila francúzskych katolíkov, ktorí boli hlavnými podporovateľmi ríše.
Ultramontanský katolicizmus zdôrazňoval nevyhnutnosť úzkych väzieb na pápeža vo Vatikáne v demokratizácii kultúry. Kampaň na pamflety vedená Mgr. Gastonom de Ségurom na vrchole talianskej otázky vo februári 1860 naplno využila slobodu prejavu, ktorú využívala katolícka cirkev vo Francúzsku. Cieľom bolo zmobilizovať katolícke názory a povzbudiť vládu, aby bola pre pápeža priaznivejšia. Hlavným výsledkom ultramontánnej kampane bolo spustenie reforiem v kultúrnej sfére a poskytnutie slobôd ich politickým nepriateľom: republikánom a slobodomurárom.
Druhé cisárstvo dôrazne uprednostňovala katolicizmus, ako oficiálne štátne náboženstvo. Tolerovalo však protestantov a Židov a nedochádzalo k prenasledovaniu ani pogromom. Štát sa zaoberal malou protestantskou komunitou kalvinistických a luteránskych cirkví, medzi ktorých členov patrili mnohí významní podnikatelia, ktorí režim podporovali. Cisársky dekrétny zákon z 26. marca 1852 viedol k väčšiemu zasahovaniu vlády do protestantských cirkví, čím sa znížila samoregulácia. Katolícki byrokrati nepochopili protestantskú doktrínu a boli proti nej zaujatí. Správa ich politík ovplyvnila nielen vzťahy cirkvi a štátu, ale aj vnútorný život protestantských komunít.
Polícia
Napoleon III. zmanipuloval celý rad politizovaných policajných právomocí, aby cenzuroval médiá a potlačil opozíciu. Z právneho hľadiska mal široké právomoci, ale v praxi ho obmedzovali právne, zvyčajné a morálne odstrašujúce opatrenia. Od roku 1851 mala politická polícia centralizovanú administratívnu hierarchiu a bola do značnej miery imúnna voči verejnej kontrole. Druhé cisárstvo pokračovalo v systéme; úradníci zastavili navrhované inovácie. Politické úlohy boli zvyčajne súčasťou bežných administratívnych povinností. Hoci boli policajné sily skutočne posilnené, odporcovia prehnane zvýšili aktivitu tajnej polície a cisárska polícia nemala všadeprítomnosť, ktorá sa prejavila v neskorších totalitných štátoch.
Juvaincourt
Juvaincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Panilleuse
Panilleuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Darren Wharton
Darren Leigh Wharton (* 25. december 1961, Failsworth, Lancashire, Anglicko) je britský klávesista, spevák a skladateľ. Je vedúcim členom svojej skupiny, Dare, od roku 1985, ale najprv sa dostal do povedomia ako člen Thin Lizzy. Jeho syn Paris je tiež hudobníkom.
Panilleuse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Darren Wharton
Životopis
Wharton sa pripojil ku skupine Thin Lizzy v roku 1980, vo veku 17 rokov, po tom, čo videl frontmana Phila Lynotta hrať v skupine hrajúcej cover verzie. Angažoval sa v nej až do rozpadu v roku 1983. Wharton zložil neskoršie klasiky Thin Lizzy ako „Angel of Death“ a „The Sun Goes Down“. Objavil sa aj na sólovom albume Phila Lynotta The Philip Lynott Album (1982).
Po Thin Lizzy založil Wharton skupinu Dare, ktorá do roku 2010 vydala sedem albumov. Skupina hrá melodický hard rock s keltskými vplyvmi. Wharton tiež hrá s novou zostavou skupiny Thin Lizzy.
Panilleuse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Salome Zurabišviliová
Salome Zurabišviliová (* 18. marec 1952, Paríž, Francúzsko) je gruzínska politička a francúzska diplomatka, od decembra 2018 prezidentka Gruzínska.
V rokoch 2004 až 2005 bola ministerkou zahraničných vecí Gruzínska. Je prvou ženou v úrade prezidenta Gruzínska.
V prezidentských voľbách 2018 bola zvolená za prezidentku Gruzínska. Mandát začala vykonávať inauguráciou 16. decembra 2018.
Poznámky
<references group="p." />
Softbal na Panamerických hrách 2011
Softbal na Panamerických hrách 2011 bol softbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011. Konal sa v Guadalajare, v Mexiku v dňoch od 15.23. októbra 2011, za účasti 8 ženských tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo domáceho 🇲🇽. Softbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1979 a toto bolo jeho 9. vydanie, opäť organizované iba v ženskej kategórii. Zápasy sa odohrali na novopostavenom štadióne Estadio Panamericano de Softbol s kapacitou 792 divákov.
Titul šiedmykrát v rade získalo 🇺🇸, keď vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇨🇦.
Kvalifikácia
Jediným kvalifikačným podujatím boli panamerické majstrovstvá v roku 2009.
Flavoxantín
Flavoxantín je prírodný xantofylový pigment so zlato-žltou farbou, ktorý sa v malých množstvách nachádza v rôznych rastlinách. Je to prídavná látka v potravinách a má priradené E číslo E161a. Flavoxantín je potravinárkse farbivo, ale nie je povolený na použitie v EÚ ani USA. Jeho použitie je povolené v Austrálii a na Novom Zélande.
Naučím ťa milovať
Naučím ťa milovať je kolumbijská telenovela z produkcie spoločností Telemundo a RTI Colombia v rokoch 2004 – 2005. Hlavné postavy stvárnili herci Miguel Varoni, Danna García, Catherine Siachoque a Michel Brown. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Markíza od 1. júna 2007 do 28. septembra 2007 a TV Doma od 15. februára 2010 do 13. augusta 2010.
Parville
Parville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alkyoné
Alkyoné alebo Alkyona alebo zastarano Alkyone (starogr. Ἁλκυόνη – Alkyoné, ) môže byť v gréckej mytológii:
La Baffe
La Baffe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Motorový rušeň 709
Motorový rušeň radu 709 (pôvodným označením T 239.1) je dvojnápravový dieselelektrický rušeň, vyrábaný ČKD medzi rokmi 1993 a 1996. Jedná sa o jeden z posledných typov rušňa, projektovaných aj vyrobených touto firmou.
La Baffe
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Motorový rušeň 709
Vznik
Myšlienka konštrukcie nového typu malého dvojnápravového rušňa pochádza už z polovice 80. rokov, kedy boli vyrábané obdobné rušne renomovanými západnými firmami, ako napr. Bombardier či Voith. Vzhľadom k plným výrobným kapacitám ČKD však bola realizácia tohto projektu daná zelená až po zmene pomerov v roku 1989, kedy sa navyše naskytla možnosť využitia dovezených zahraničných komponentov, ktoré by kvalitu a celkovú technickú úroveň rušňov ešte pozdvihli. Nový rušeň mal pri iba dvojnápravovom usporiadaní, kompaktných rozmeroch (dĺžka necelých 10 000 mm) a výkone motora 300 až 350 kW nahradiť nehospodárne štvornápravové rušne radov 721, 740 a 742 na pozíciách, kde boli príliš výkonné a nehodili sa na ne. Projektované boli dve varianty - prvá s použitým tuzemským motorom Liaz 6Z 135T (pracovne označený T 239.0) a druhá s motorom MTU 8V 183 TE 12 od firmy Mercedes-Benz (označený T 239.1). Do výroby sa nakoniec dostal len druhý variant, a to už pod novým označením 709.5. Výroba prvých rušňov začala v roku 1993.
La Baffe
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Motorový rušeň 709
Technický popis
Motorový rušeň 709.5 je dvojnápravový, kapotovaný s vežovou kabínou rušňovodiča, oddeľujúcou dva nerovnako veľké predstavky. V prednom (väčšom) predstavku je umiestnený spaľovací motor, spojený s trakčným alternátorom ČKD TA 612, usmerňovač a ventilátor chladenia. V zadnom predstavku sú potom pomocné pohony, kompresor a ďalšie zariadenia. Elektrický prenos výkonu je striedavo-jednosmerný, trakčný alternátor napája cez usmerňovač dvojicu trakčných motorov ČKD TE 019, uložených v ráme rušňa. Rušeň je vybavený výkonnou elektrodynamickou brzdou, pracujúcou buď v spádovom alebo zastavovacom režime. Konštrukcia EDB bola v ČKD postupne zdokonaľovaná (prvýkrát bola použitá na strojoch typu ČME3T na export do ZSSR) a do týchto rušňov sa dostala jej vylepšená verzia, použitá už na predchádzajúcich menších rušňoch radu 704.
Výroba a prevádzka
vľavo|náhľad|Jeden z vítkovických strojov typu 709.5 po boku väčších rušňov radov [[Motorový rušeň 729|729 a 740]] Prvá séria 14 kusov bola vyrobená medzi rokmi 1993 a 1994 a rušne boli dodané do ostravských prevádzok Vítkovických železiarní a Nové Hute (dnes ArcelorMittal) a na Mostecko, konkrétne do prevádzky Mostecká uhelná v Komořanoch. Aj napriek svojmu relatívne malému výkonu sa rušne osvedčili vynikajúcimi trakčnými vlastnosťami a veľmi dobrou ovládateľnosťou, danou malou dĺžkou a jednoduchosťou obsluhy. Na mnohých výkonoch dokázali nahradiť omnoho väčšie stroje (niekde dokonca aj šesťnápravové rušne radov 770/771 s trojnásobným výkonom). Objednané boli ďalšie stroje a do roku 1996 bolo celkovo vyrobených 35 kusov, z čoho šesť rušňov odobrali Východoslovenské železiarne v Košiciach. Okrem týchto strojov boli vyrobené dva rušne mimo českú číselnú sériu - stroj T 239-S01, dodaný firme EMS Chémia v Domate vo Švajčiarsku, a T 239-U, ktorý bol upravený pre americký trh a predvádzaný v Chicagu. Po čase však bol odstavený a jeho ďalší osud nie je známy. Hoci na väčšine výkonov dokázali tieto malé a úsporné rušne nahradiť omnoho väčšie stroje (často aj pri menej ako polovičnej spotrebe nafty), ďalej výroba nepokračovala. K týmto rušňom sa však ČKD ešte raz vrátila, a to v podobe radu 709.6.
Dva z českých rušňov boli neskôr skúšané v Srbsku (konkrétne na posunu na stanici v Belehrade), kam boli po úspešnom testovaní aj predané. Mostecké rušne pripadli po privatizácii MUS nástupníckej spoločnosti Czech Coal a po roku 2010 k vyčlenenej servisnej a dopravnej divízii Coal Services. Na Ostravsku slúžia rušne v prakticky nezmenených podmienkach dodnes, na niektoré z nich ale bola dosadená rádiostanica Theimeg, umožňujúca diaľkové riadenie rušňov pomocou špeciálneho ovládača. Týmto bolo možné zlúčiť funkciu rušňovodiča a posunovača do jednej osoby a ušetriť tak pracovnú silu v prevádzke.
709.0, 709.4
Typ 709.4 je prvým a najstarším zástupcom tzv. rodiny Effishunter, zahŕňajúcej dvoj- i štvornápravové rušne z produkcie vtedajšej ČMKS (dnes CZ LOKO). Prototyp bol vyrobený v roku 2004 pod označením 709.401 a bol určený predovšetkým na skúšky a overovanie konštrukčných riešení. Použitý bol opäť motor Caterpillar. Stroj zostal v majetku výrobcu aj naďalej a je prenajímaný súkromným dopravcom k posunu alebo ľahkej traťovej službe.
709.6
Rušeň typu 709.6 vychádza z predchádzajúcej osvedčenej rady 709.5, oproti ktorej sú ale vykonané mnohé zmeny v konštrukcii pohonného agregátu. Na rozdiel od predvoleného typu bol použitý čisto striedavý elektrický prenos a klasické trakčné motory nahradili moderné asynchrónne. Jediný prototyp, vyrobený pod označením 709.601 v roku 1999, sa stal vôbec posledným vyrobeným rušňom v ČKD (výrobné číslo 16952/1999). Týmto strojom sa tak produkcia rušňov v tejto firme po 99 rokoch ukončila. Ešte v tom istom roku bol skúšaný na skúšobnom okruhu Cerhenice, kde obstál s výbornými výsledkami a bol odovzdaný do skúšobnej prevádzky na vlečke závodu ČKD. Prenájom v rokoch 2000 až 2001 potvrdil možnosť využitia rušňa aj v zahraničí, keď bol skúšaný v depe v Drážďanoch. Po transformácii (a de facto zániku) firmy ČKD sa stroj ocitol v súkromných rukách a dnes je využívaný rôznymi prenajímateľmi. vpravo|náhľad|Stroj 709.702, prvý svojho typu dodaný pre CCS
709.7
Verzia 709.7 vznikla ešte v kooperácii ČKD a JLS, taktiež v roku 1999. Jedná sa o stroj postavený na ráme pôvodnej rady 709.5, avšak s použitím motora Caterpillar (typ 3406 E DI-TA). Väčšina konštrukčných prvkov zostala rovnaká ako u východiskového typu, od ktorého sa ale stroj 709.701 líši detailmi na kapotách. Po vyrobení stroj slúžil v prenájme v rôznych priemyselných podnikoch naprieč Českom, ale v roku 2004 bol predaný srbským štátnym železniciam, kde slúži po boku svojich dvoch starších súrodencov dodnes.
Neskôr na tento rušeň číselne nadviazala séria modernizovaných rušňov, ktoré vznikli v ČMKS / CZ LOKO v Českej Třebovej na báze staršieho prototypu 709.401. Namiesto pôvodného motora Mercedes-Benz MTU bol použitý novší motor Caterpillar C15, elektronický riadiaci systém a ďalšie moderné prvky. Prvý stroj bol dokončený v roku 2006, celkom bolo vyrobených 5 ks pre mosteckú Coal Services a ďalšie stroje odobrali prevádzkovatelia po celom Česku.
Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní 2021
V rámci majstrovstiev sveta sa uskutočnilo celkovo trinásť pretekov. Šesť individuálnych súťaží mužov a žien v zjazde, superobrovskom slalome (Super-G), obrovskom slalome, slalome, alpskej kombinácii (obrovský slalom + slalom) a paralelnom obrovskom slalome a jedna tímová súťaž v paralelnom slalome.
Dopingová aféra v Rusku
9. decembra 2019 Svetová antidopingová agentúra (WADA) zakázala účasť Ruska na medzinárodných podujatiach na štyri roky, vzhľadom na pretrvávajúce problémy so zasahovaním ruských vládnych orgánov do laboratórnych údajov antidopingových testov. Športovci, ktorí nemali dopingový nález, sa podujatí môžu zúčastniť, ale pod neutrálnou vlajkou.
Program jednotlivých disciplín
Začiatok podujatia sprevádzali problémy s počasím a niektoré disciplíny museli byť preložené na neskorší termín.
Všetky časy sú Stredoeurópskeho času.
Zúčastnené krajiny
Majstrovstiev sveta sa zúčastnilo 68 krajín:
Glykogenolýza
náhľad|400x400bod|Štruktúra [[glykogénu]] Glykogenolýza je postupný rozklad glykogénu s n jednotkami glukózy na glukóza-1-fosfát a glykogén s n-1 jednotkami glukózy. Vetvy glykogénu sú katabolizované postupnným odbúravaním monomérov glukózy vďaka fosforolýze enzýmom glykogénfosforyláze.
Mechanizmus
Celková reakcia rozkladu glykogénu n a glukóza-1-fosfát je
Glykogénfosforyláza štiepi väzbu, ktorou je naviazaná terminálna glukóza na vetvu glykogénu substitúciou fosfátovej skupiny za α[1→4] väzbu (na obrázku červené). Enzým fosfoglukomutáza potom premieňa glukóza-1-fosfát na glukóza-6-fosfát, ktorý sa následne zvyčajne spracováva v glykolýze.
Glukózové zvyšky sú fosforolyzované až dokým sa nenachádzajú štyri zvyšky od α[1→6] rozvetvenia glykogénu (na obrázku zelené). Transglykozyláza následne presúva tri zo zvyšných štyroch jednotiek glukózy na iný koniec vetvy glykogénu. Tým sa odhalí α[1→6] väzba a potom sa táto posledná glukózová jednotka hydrolyzuje α[1→6] glukozidázou. V tomto prípade (ako jedinom) vzniká samostatná glukóza namiesto glukóza-1-fosfátu. Glukóza sa následne fosforyluje hexokinázou na glukóza-6-fosfát.
Funkcia
Glykogenolýza prebieha v svaloch a pečeni ako odpoveď na hormonálne a neurálne signály. Glykogenolýza hrá dôležitú úlohu pri akútnom strese (zvýšení hladiny adrenalínu) a regulácii glukózy v krvi.
V myocytoch (svalových bunkách) poskytuje rozklad glykogénu okamžitý zdroj glukóza-6-fosfátu na glykolýzu, čím poskytuje energiu na sťahy svalov. V hepatocytoch (pečeňových bunkách) je hlavnou úlohou rozkladu glykogénu uvoľnenie glukózy do krvného obehu, aby ju mohli prijať ostatné bunky. Fosfátová skupina glukóza-6-fosfátu sa odstraňuje enzýmom glukóza-6-fosfatázou, ktorá nie je prítomná v myocytoch, a voľná glukóza opúšťa GLUT2 kanálmi s uľahčenou difúziou v bunkovej membráne hepatocytov.
Regulácia
Glykogenolýza je regulovaná hormónmi, ktoré reagujú na hladinu glukózy v krvi, a to glukagónom a inzulínom. Glykogenolýza je stimulovaná epinefrínom (adrenalínom). Inzulín silne inhibuje glykogenolýzu.
V myocytoch môže byť glykogenolýza stimulovaná aj neurálnymi signálmi.
Klinický význam
Parenterálne (intravenózne) podaný glukagón je bežný spôsob riešenia diabetických pohotovostí, keď nie je možné orálne podať cukor. Takisto je možné podať glukagón intramuskulárne.
Larsen (priezvisko)
Larsen je populárne nórske (4. miesto ) a dánske (7. miesto ) priezvisko, ktoré znamená syn Larsa (dánsky ekvivalent slovenského mena Vavrinec). Švédskym ekvivalentom je priezvisko Larsson.
Starý cintorín (Kežmarok)
náhľad|Hlavná brána Starého cintorína v [[Kežmarok|Kežmarku]] Starý cintorín je historický cintorín zo 17. storočia nachádzajúci sa v meste Kežmarok. V roku 1981 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
História
Najstaršie kežmarské cintoríny sa nachádzali pri Kostole svätého Michala, Kostole svätej Alžbety a pri Kostole svätého Kríža. Kostol svätého Michala patril slovanskej osade, ktorá stála na Michalskom vrchu nad dnešnou železničnou stanicou. Jeho neskororománske základy z 12. storočia odkryli v roku 1987. Kostol svätej Alžbety patril osade saských kolonistov a jeho základy sú datované so polovice 13. storočia. Na mieste pôvodnej, pravdepodobne románskej kaplnky, v 14. storočí postavili Kostol svätého Kríža. Vysoko vážené osobnosti pochovávali do hrobiek priamo pod kostolmi.