cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bazilika San Giorgio Maggiore
Interiér
Hneď pri vstupe do chrámu návštevníka zaujme priestranná pozdĺžna loď, ktorú od bočných lodí oddeľujú mohutné stĺpy stojace na vysokých hranatých podstavcoch. Hlavice v korintskom slohu podopierajú výrazne profilovanú konzolovú rímsu, obiehajúcu po celom obvode chrámového interiéru.
Podobne ako v mnohých ďalších sakrálnych priestorov v Benátkach aj v interiéri Baziliky San Giorgio Maggiore nachádzame výtvarné diela vysokej umeleckej i historickej hodnoty od významných autorov - Tintoretto, Palma il Giovane, Sebastiano Ricci, Vittore Carpaccio.
Hlavný oltár, na rozdiel od bežne zaužívanej schémy, neobsahuje oltárny obraz. Na oltárnej menze stojí súsošie od veronského umelca Girolamu Campagnu zobrazujúce štyroch evanjelistov nesúcich zemeguľu, na ktorej stojí Kristova socha. Na bočných stenách svätyne visia dve neskoré Tintorettove diela Zázrak s mannou (vľavo) a Posledná večera (vpravo).
Na prvom oltári na pravej strane lode visí obraz Klaňanie pastierov od Jacopa Bassana, neskoré dielo z rokov 1590 - 1591; na ľavej strane je to dielo Jacopovho syna Leandra Martýrium svätej Lucie.
V kaplnke svätého Štefana je obraz Snímanie z kríža, posledné dielo Jacopa Tintoretta (z rokov 1592 - 1594). Na oltári mníšskeho choru je maľba Vittora Carpaccia Svätý Juraj s drakom.
Kláštor San Giorgio Maggiore
náhľad|Pohľad na areál kláštora. V pozadí ostrov [[Giudecca]]Areál benediktínskeho kláštora San Giorgio zaberá priestor západne od baziliky. Predchodcom dnešného kláštora bola stavba, ktorá na tomto mieste vznikla v roku 982. Keď v roku 1223 kláštor, tak ako väčšina budov na ostrove, podľahol následkom zemetrasenia, bol v nasledujúcich rokoch obnovený.
Postupom doby kláštor získaval na teologickom a kultúrnom význame. Mnísi mali značnú autonómiu a pomerne dobré vzťahy s ďalšími centrami duchovného života - s Florenciou a Padovou. Vzhľadom k svojmu vplyvu stal sa kláštor neraz svedkom dôležitých udalostí. V roku 1177 sa tu stretli pápež Alexander III. a cisár Fridrich I. Barbarossa; v roku 1443 sa do kláštora uchýlil Cosimo de' Medici potom, čo bol vypovedaný z Florencie.
V rokoch 1560 - 1562 Andrea Palladio postavil pre kláštor nový refektár, pre ktorý Paolo Veronese v roku 1563 namaľoval veľkorozmerný obraz Svadba v Káne Galilejskej.
Medzi rokmi 1641 až 1680 Baldassare Longhena navrhol pre kláštor nvú knižnicu, slávnostné schodisko ako aj novú fasádu.
Po páde Benátskej republiky v roku 1797 prišiel kláštor o svoje najvzácnejšie umelecké diela a hodnotnú knižnicu. Umelecké poklady, ktoré mnísi zhromažďovali po stáročia, skončili v rukách drancujúcich napoleonských vojsk. „Umeleckou korisťou“ sa stal aj Veroneseho obraz, ktorý sa dnes nachádza v parížskom Louvri. Na pôvodnom mieste dnes možno obdivovať jeho kópiu.
Ďalšia osudová rana pre kláštor prišla v roku 1806, keď bol kláštor zrušený a mnísi museli z ostrova odísť. I keď kostol naďalej slúžil cirkvi, budovy kláštora sa na viac ako jedno storočie zmenili na kasárne rakúskych vojakov a sklad zbraní. Až v roku 1951 taliansky štát kláštor opäť pridelil pôvodným majiteľom, obnovil ho a oživil jeho kultúrny a duchovný odkaz. Od tohto obdobia je sídlom kultúrnej nadácie Giorgia Ciniho (Fondazione Giorgio Cini).
Zaujímavosť
Keď v roku 1799 zomrel pápež Pius VI. bolo nutné zvolať konkláve na voľbu jeho nástupcu. V tom čase však pápežskú vládu v Ríme ohrozovali okupujúce francúzske vojská. Kvôli bezpečnosti účastníkov konkláve bola voľba nasledujúceho pontifika preložená práve na ostrov San Giorgio Maggiore a prebehla v tunajšom benediktínskom kláštore. 14. marca 1800 z nej vyšiel víťazne kardinál Chiaramonti, ktorý prijal meno Pius VII.
Janošek (priezvisko)
Janošek je české a slovenské priezvisko odvodené od mena Ján. Na Slovensku je zriedkavé, vyskytuje sa vo Varíne, Dechticiach a Myjave. Častejšie je v Česku, najviac v mestách Ostrava, Brno a Rožnov pod Radhoštěm.
Bagrationovsk
Bagrationovsk (,, alebo tiež Iławka ,,  )  je ruské mesto v južnej časti Kaliningradskej oblasti. Nachádza sa pri hraniciach s Poľskom.
Je známe ako miesto bitky pri Eylau (starší nemecký názov mesta) v roku 1807, kde sa síce Napoleonovi nepodarilo zvíťaziť nad ruskou armádou, bola to ale jeho prvá bitka s nerozhodným výsledkom. Názov mesta pochádza od mena ruského generála Piotra Bagrationa, ktorý sa bitky pri Eylau zúčastnil a prispel k jej výsledku. V súčasnosti sa v meste nachádza strojársky a nábytkársky priemysel.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
János
János môže byť:
Eugène Delacroix
Ferdinand Victor Eugène Delacroix (franc. Delakrua), zvyčajne Eugène Delacroix (* 26. apríl 1798, Saint-Maurice, Francúzsko – † 13. august 1863, Paríž) bol francúzsky maliar, najvýznamnejší predstaviteľ romantizmu vo francúzskej maľbe. Patrí medzi najvýznamnejšie osobnosti svetového maliarstva 19. storočia.
Eugène Delacroix ilustroval rôzne práce Williama Shakespeara, škótskeho spisovateľa Waltera Scotta a nemeckého spisovateľa a básnika Johanna Wolfganga von Goetha. Známy je tiež jeho „Deník“, v ktorom vyjadroval svoje názory na výtvarné umenie, literatúru a hudbu.
V jeho maliarskom diele nachádzame portréty, obrazy s náboženskými námetmi, scény z histórie alebo literatúry. Občas sa uňho objavujú aj prírodné témy, napríklad kvety alebo krajinky. Najviac ho však preslávil obraz Sloboda vedie ľud na barikády (1830) a slávny portrét Frédérica Chopina (1838).
Životopis
Narodil sa v Saint-Maurice-Charenton pri Paríži. V detstve žil v Marseille a v Bordeaux, kde bol Charles Delacroix, manžel jeho matky, rodenej Oeben, Napoleonovym prefektom. Charles-François Delacroix bol tiež ministrom zahraničných vecí a poznal sa s predpokladaným biologickým otcom budúceho maliara Charles-Maurice de Talleyrand-Périgordom, o ktorom sa šepkalo v Paríži, že je otcom maliara.
V rokoch 1824 - 1828 Delacroix často pobýval v Anglicku, kde ho uchvátili farby anglických maliarov Constabla a Boningtona. Obdivoval najmä ich jemnú akvarelovú techniku a s jedným z nich, Boningtonom, sa priatelil. Tiež ho zaujal vtedy módny portrétista Thomas Lawrence. Po návrate vystavoval v „Salóne“ obraz „Sardanapalova smrť“, ktorý vyvolal svojím divokým poňatím vzrušenú debatu. Niektorí teoretici, napríklad neskorší prvý prezident republiky Thiers, dokázali Delacroixovu novosť pochopiť. Na druhej strane bol povolaný ministrom pre krásne umenie S. Rochefoucauldom, ktorý mu oznámil, že ak chce mať podiel na uznaní vlády, musí maľovať ináč. Ale Delacroix bol rozhodnutý vytrvať vo svojom novom štýle.
V roku 1830 vytvoril obraz „Sloboda vedie ľud na barikády“, ktorým sa prihlásil k revolučným myšlienkam. Delacroix videl v revolúcii odsúdenie spiatočníckej minulosti. V roku 1832 sa vydal na cestu do Afriky, aby spoznal život Orientu, ktorý začal byť rovnako ako Japonsko v Európe populárny. V Afrike nakreslil mnoho vynikajúcich skíc ako inšpirácia pre budúce obrazy, ktoré dokazujú akým bol skvelým kresliarom.
Po návrate v roku 1833 bol požiadaný svojím dávnejším priateľom Thiersom, aby vyzdobil Poslaneckú snemovňu v Paríži. V roku 1834 vystavoval v „Salóne“ obraz „Alžírske ženy“, prvé skvelé maliarske dielo inšpirované pobytom v Afrike, v Maroku. Týmto plátnom ovplyvnil mnoho ďalších maliarov Orientu ako Marillhat alebo Deschamps. V tejto dobe nadviazal hlboké a úprimné priateľstvo s Chopinom a s George Sand. Namaľoval jeho portrét. Súbežne s vtedy novým vynálezom fotografie začal používať ako predlohu pre svoje maľby okrem svojich afrických skíc práve fotografie. V tomto období sa aj dočkal konečne oficiálnych pôct aj vďaka Svetovej výstave v roku 1855. Uznania sa tu dočkali dve protichodné osobnosti: Delacroix a Ingres.
Eugène Delacroix bol v roku 1857 zvolený do Inštitútu Francúzska, čomu predchádzalo jeho dlhšie márne usilovanie o túto poctu.
V roku 1846 dokončil Bibliotéku v Luxemburskom paláci, v roku 1849 pracoval na výzdobe „Apollónovej galérie“ v Louvri a v rokoch 1853-1861 pracoval na freskách v kostole Saint Sulpice v Paríži.
Zomrel 13. augusta 1863 v Paríži. Jeho odkaz rozvinuli neskôr Cézanne, Renoir, Van Gogh a Picasso.
Bartolomej
Bartolomej môže byť:
Janos
Janos môže byť:
Pavel Landovský
Život a dielo
Pôvodne sa vyučil za nástrojára a po maturite na strojníckej priemyslovke sa celkom štyrikrát márne pokúšal dostať na štúdium herectva na DAMU. Začínal ako radový štatista v teplickom divadle, v roku 1960 ako herec-elév (kandrdas) začal hrať v divadle v Šumperku, po niekoľkých drobných zastaveniach v oblastných divadlách (Klatovy a Pardubice) nakoniec desať rokov pôsobil v pražskom Činohernom klube, kde sa uplatnil aj ako príležitostný dramatik (okrem divadla písal aj pre Československý rozhlas). Po podpise Charty 77 bol v rámci akcie Asanácia vyhnaný do emigrácie do Rakúska, kde sa stal hercom viedeňského Burgtheateru, od roku 1989 však znova hral doma v Česku.
Zomrel doma v piatok večer 10. októbra 2014.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2011
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2011 boli v poradí 4. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa vo Wellingtone, na Novom Zélande od 28.29. mája 2011, za účasti iba 2 tímov. Víťazom sa tretíkrát stala Austrália, ktorá vyhrala obidva zápasy.
Tieto majstrovstvá Oceánie boli zároveň kvalifikáciou na MS 2011 v Brazílii. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Březová (okres Opava)
Březová je mestečko v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 391 obyvateľov, z toho 704 mužov a 687 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 38,1 roka, ženy 38,9 roka).
Moped
náhľad|Moped Babetta 207.300 Moped (údajne zo 🇸🇪 ) je ľahké jednostopové motorové vozidlo, ktoré je kombináciou motocykla a bicykla. Slúži na prepravu obyčajne jednej osoby na krátke vzdialenosti, a to obmedzenou rýchlosťou, vzhľadom na nízku kubatúru motora (do 50 cm³). Má špeciálny rám, ktorý je pevnejší a má dlhšiu životnosť ako u bicykla a bicykla s pomocným motorom. Kolesá sú odpružené, neoddeliteľnou súčasťou prevodovky sú kľuky s pedálmi. Príkladom mopedu je česko-slovenská Babetta,
Ploutarchos
Ploutarchos (iné prepisy: Plutarchos, Plútarchos) alebo staršie Plutarch môže byť:
NGC 1938
NGC 1938 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. septembra 1826.
Ploutarchos
Plutarch môže byť aj:
NGC 1938
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
Ploutarchos
Plutarchos môže byť aj planétka, pozri 6615 Plutarchos
Kim Kirchen
Kim Kirchen (* 3. júl 1978, Luxemburg, Luxembursko je bývalý luxemburský cyklista, ktorý bol nútený ukončiť svoju kariéru kvôli zdravotným problémom.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour
N – nedokončil
V roku 2007 vyhral 15. etapu Tour de France.
Nyomár
Nyomár je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Edelénskom okrese.
Le Grand-Bourg (kantón)
Le Grand-Bourg je francúzsky kantón v departemente Creuse v regióne Limuzínsko. Tvorí ho sedem obcí.
Montgellafrey
Montgellafrey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 1939
NGC 1939 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
Titan 2 GLV
Titan 2 GLV bola americká nosná raketa odvodená z medzikontinentálnej balistickej rakety LGM-25 Titan 2. Raketa bola používaná výhradne NASA v programe Gemini. Celkom bolo v rokoch 1964 až 1968 vypustených 12 rakiet, dve bez posádky a desať s posádkou. Všetky štarty sa konali na odpaľovacej rampe 19 na Cape Canaveral.
Raketa bola, rovnako ako jej vojenský variant, dvojstupňová. Prvý stupeň poháňali dva motory AEROJET LR-87-7 spaľujúce Aerozín-50 a oxid dusičitý (N2O2). Druhý stupeň disponoval jedným motorom LR-91-7, ktorý taktiež spaľoval aerozín a oxid dusičitý. Obidva motory boli pre potreby programu Gemini modifikované pre použitie aerozínu 50 ako paliva, verzie motorov pre LGM-25 používali asymetrický dimetylhydrazín.
Židovské jazyky
Židovské jazyky sú jazyky, ktorými hovorili alebo hovoria Židia v diaspóre a v Izraeli.
Titan 2 GLV
Kvôli certifikácii pre misie s posádkou boli rakety vybavené niekoľkými systémami, ktoré mali zabezpečiť bezproblémový chod a bezpečie posádky. Bol nainštalovaný systém detekcie porúch, ktorý bol prepojený s kabínou posádky a informoval tak astronautov o stave rakety a zvyšoval schopnosť reakcie v prípade núdze. Dôležité systémy, ako systém riadenia letu, boli zdvojené aby sa minimalizovala možnosť zlyhania. Druhý stupeň bol upravený, aby naň bolo možné pripojiť kabínu Gemini a ďalej zoň boli odmontované pomocné a spätné motory. Rádiový usmerňovací systém používaný na LGM-25 bol nahradený novým inerciálnym. Ďalšie zmeny boli vykonané na hydraulickom a elektrickom systéme a monitorovacom zariadení. Na prestavbu rakiet dohliadalo Air Force Systems Command.
Pozrite sa!
Pozrite sa! je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje dobrodružstvá o dvoch machuliach Machovi a Ule, ktorí šantia v ateliéri s farbami a tvarmi. Seriál bol vyrobený v rokoch 1983 až 1985. Seriál nakreslil Radek Pilař, ktorý ho aj režíroval.
FootGolf
Footgolf je šport, ktorý kombinuje prvky dvoch populárnych športov futbalu a golfu. Hrá sa podobným spôsobom ako golf (na golfových ihriskách), ale s futbalovou loptou, ktorú musia hráči dostať najmenším počtom kopov do veľkých jamiek. Footgolf je v porovnaní s golfom dostupnejší, nevyžaduje totiž drahé športové vybavenie.
Zastrešujúcou medzinárodnou organizáciou je od júna 2012 Federation for International FootGolf (FIFG). Na Slovensku je footgolf zastrešený Slovenskou FootGolfovou Asociáciou (SFGA).
Oficiálne pravidlá
Oficiálne pravidlá footgolfu (Laws of the Game) vo veľkej miere vzchádzajú z golfových a používajú sa vo všetkých súťažných stretnutiach. Určujú všetky aspekty hry.
Hracia plocha
náhľad|vľavo|Jamkovisko na ihrisku v Skalici. V pozadí "raf" a "semi-raf" FootGolf sa hrá na jamkách a v drvivej väčšine na golfových ihriskách. Slovo jamka môže znamenať skutočnú dieru v zemi, do ktorej sa má lopta dostať alebo časť ihriska od daného odpaliska až k nemu príslušnému jamkovisku (angl. green) na ktorom je vyvŕtaná jamka. Väčšina ihrísk má podľa možností 9 alebo 18 jamiek. Keďže má väčšina jamiek jamkovisko príliš ďaleko od odpaliska, a nedá sa zasiahnuť prvým kopom, je medzi jamkoviskom a odpaliskom nízko sekaný pruh zvaný „fervej“ (angl. fairway). Okolitá tráva nesekaná alebo sekaná vysoko sa nazýva „raf“ (angl. rough).
Na jamkách sú rozmiestnené rôzne „prekážky“ čo môže byť „bunker“ (piesočná prekážka, angl. bunker), z ktorej sa hrá horšie než z trávy, alebo vodná prekážka (rybníky, potoky a pod.). V prekážkach platia zvláštne pravidlá, ktoré sťažujú hru, napríklad v bunkeri hráč pred samotným odkopom nesmie spraviť žiadny a teda kope do lopty z miesta. Pokiaľ lopta zostane v oblasti označenej ako vodná prekážka, môže ju hráč hrať podľa podobných pravidiel ako v bunkeri, alebo s pripočítaním trestného úderu z miesta mimo prekážku.
Na jamkovisku je tráva kosená veľmi nízko, takže sa lopta môže po zemi gúľať na vzdialenosť niekoľkých metrov. Jamkoviská bývajú rôzne zvlnené, čo sťažuje správne mierenie. Samotná jamka má priemer 51 - 53 cm a mala by mať hĺbku 30-40 cm. V strede sa nachádza vložka, do ktorej možno zapichnúť dlhú tyč s vlajkou, ktorá zaisťuje viditeľnosť jamky aj z veľkej vzdialenosti. Pozícia jamky na jamkovisku nie je stála a môže sa zo dňa na deň meniť.
Pokiaľ lopta skončí za označenými „hranicami ihriska“, nemožno ju z daného miesta odohrať.
Par
Každá jamka je označená „parom“. „Par“ je číslo závislé na vzdialenosti medzi odpaliskom a jamkoviskom. Obvyklá hodnota tejto vzdialenosti je od 50 do 250 metrov. Par je teoretický počet kopov, na ktorý by skúsený footgolfista mal jamku zahrať. Footgolfista by sa na dva kopy pod par mal dostať na jamkovisko a potom potrebuje ešte dva paty. Celkový par všetkých jamiek 18 jamkového ihriska býva 72.
Hra
Každá hra je založená na hraní určitého počtu jamiek v danom poradí. Jedno kolo znamená 18, na 9-jamkových ihriskách sa preto chodí dvakrát 9 jamiek. Na každej jamke sa začína odkopom z odpaliska a pokračuje sa ďalšími kopmi, pokiaľ lopta neskončí v jamke. Cieľom je použiť čo najmenej kopov. Maximálny počet kopov na jednej jamke je 9. Pokiaľ sa hráčov nepodarí na 9 kopov dopraviť loptu do jamky, dostáva 1 trestný bod a skóre 10.
náhľad|Dress code je vo FootGolfe vyžadovaný Hráči chodia po ihrisku po skupinkách dvaja, traja alebo štyria niekedy sprevádzaní nosičmi (caddie, „kedík“), ktorí nosia napríklad náhradnú loptu a pomáhajú hráčom. Každý hráč hrá svojou loptou (okrem iných variant hier) od odpaliska k jamke. Po odohraní z odpaliska hrá prvý ten, ktorého lopta je najďalej od jamky. Na ďalšom odpalisku hrá prvý ten, ktorý dosiahol najnižšieho počtu kopov.
Jihlava (rieka)
Jihlava je moravská rieka. Je to najvýznamnejší pravostranný prítok Svratky, meria, zaberá povodie s veľkosťou a v ústí má priemerný prietok /s.
Pramení v Českomoravskej vrchovine pri obci Jihlávka v nadmorskej výške približne Po výstavbe vodnej nádrže Nové Mlýny II už neústi do Svratky, ale do spomenutej priehrady, juhovýchodne od obce Ivaň v nadmorskej výške cca
Najvýznamnejšími ľavostrannými prítokmi sú Rohozná, Maršovský potok, Smrčenský potok, Klapovský potok a Oslava, najvýznamnejšími pravostrannými prítokmi sú Třešťský potok, Jihlávka, Brtnice, Rokytná a Šumický potok.
Na Jihlave boli vybudované vodné nádrže Dalešice a Mohelno. Z miest a významnejších obcí, cez ktoré rieka preteká sú to: Horní Cerekev, Batelov, Dolní Cerekev, Jihlava, Luka nad Jihlavou, Přibyslavice, Třebíč, Vladislav, Ivančice, Dolní Kounice a Pohořelice.
FootGolf
Hra
Každý hráč funguje ako zapisovateľ inému hráčovi v skupine, teda do zápisu o stretnutí zapisuje jeho výsledky na jednotlivých jamkách. Pre kontrolu si môže zapisovať aj vlastné výsledky. V hre na kopy je výsledkom súčet počtu kopov a trestných kopov. Trestný kop nie je skutočný kop, ale trest uložený podľa pravidiel.
Lopta
Hrá sa s guľatou loptou s obvodom medzi 68-70 cm a váhou 410-450 g.
Výstroj hráčov
Hráči sú povinní mať nasledujúci výstroj:
Majstrovstvá sveta
Druhý šampionát sa konal v januári 2016 v meste Pilar na predmestí argentínskeho Buenos Aires. Celého turnaja sa zúčastnilo 230 hráčov z 26 krajín z celého sveta. V súťaži tímov triumfovalo družstvo USA. Súťaž jednotlivcov vyhral favorizovaný Argentínčan Christian Otero. Prvýkrát v histórii sa turnaja zúčastnili aj hráči Slovenska a prekvapili celý svet, keď v súťaži družstiev skončili na 6. mieste a v TOP 10 súťaže jednotlivcov sa umiestnili Ján Kozák (3. miesto) a Branislav Fodrek (9. miesto).
Šesťčlennú reprezentáciu Slovenska tvorili hráči Ján Kozák ml., Branislav Fodrek, Tomáš Bartko, Juraj Gubáni, Tomáš Tengeri a hovorca SFGA pre MS 2016 Rastislav Blaško, ktorý spravodajsky pokrýval šampionát a bol tak prvým akreditovaným novinárom zo Slovenska na majstrovstvách sveta.
Slovenskí reprezentanti vo FootGolfe obhajovali na 3. majstrovstvách sveta v Maroku bronz v súťaži jednotlivcov a 6. miesto v tímovej súťaži 25-členná reprezentácia Slovenska. Z predchádzajúcich 2. MS v Argentíne v roku 2016 obhajoval v tímovej súťaži 6.miesto a v súťaži jednotlivcov bronz Ján Kozák ml.
3. MS (World Cup) sa konal od 9. do 16. decembra v Marakéši na troch footgolfových ihriskách za účasti hráčov z 33 kvalifikovaných štátov sveta v troch individuálnych kategóriách a v tímovej súťaži. V kategórii muži bude hrať 360 hráčov, 68 seniorov – muži nad 45 rokov ako aj 45 žien.
25-člennú výpravu tvorilo 21 hráčov v mužskej kategórii (Ján Kozák ml., Róbert Vittek, Tomáš Bartko, Michal Dian, Juraj Gubáni, Tomáš Kikuš, Dušan Vangel, Martin Galajda, Martin Šimončič, Igor Šimončič, Samuel Horváth, Patrik Pomichal, Tomáš Tengeri, Jaroslav Šnajdar, Viliam Nemčko, Tomáš Gažovič, Marek Čechovič, Dušan Konečný, Peter Kluka, Cyril Dolinský, Peter Klačo), dvaja v kategórii seniori – muži nad 45 rokov (Rastislav Blaško, Attila Lukács) a dve v ženskej kategórii (Rebeka Režná, Simona Ondrejkovičová).
FIFG – Federácia svetového FootGolfu zaradila oficiálne medzi favoritov majstrovstiev sveta v mužskej kategórii aj Tomáša Bartka a v ženskej kategórii Rebeku Režnú.
V súťaži krajín Slovensko obhájilo pozície z MS v Argentíne v osmičke najlepších tímov sveta. Na základe výsledkov hráčov v mužskej kategórii sa po dvoch hracích kolách kvalifikovalo Slovensko medzi 16 krajín na 8. mieste. V osemfinále porazili Slováci Japonsko 4:3 a v boji o postup o medaily podľahli Veľkej Británii 1:3, keď ešte dve jamky pred koncom viedli 4:3.
Majstrovstvá Európy
Slovensko na 2. majstrovstvách Európy tímov - EURO FOOTGOLF 2019 získalo historicky prvú tímovú medailu - bronz. Šampionát sa konal v rezorte Magnolia Park Boarstall pri Oxforde v Anglicku za účasti 16 tímov: Veľká Británia, Francúzsko, Slovensko, Holandsko, Taliansko, Maďarsko, Španielsko, Švédsko, Portugalsko, Írsko, Slovinsko, Luxembursko, Švajčiarsko, Nórsko, Belgicko, Team X. náhľad|Footgolfový tím Slovensko s pohárom za 3. miesto a bronzovými medailami na 2. ME tímov EURO FOOTGOLF 2019 V zápasoch sa hralo o 6 bodov, proti sebe z dvoch tímov nastupovali traja sólo hráči a tri dvojice, spolu 9 hráčov s náhradníkmi. Hralo sa na 18 jamkovom ihrisku, bod sa pripisoval za víťazstvo na jamke, samostatné zápasy sa mohli skončiť víťazstvom jedného z hráčov alebo remízou. Slovensko na základe renkingu najlepších štyroch hráčov nasadili ako tretí tím na čelo skupiny C. V skupinovej fáze Slováci vyhrali nad Luxemburskom 6:0, Nórskom 5:1 a Maďarskom 3,5:2,5. V štvrťfinále vyhralo Slovensko nad Talianskom 4:2. V semifinále s Francúzskom došlo k remíze 3:3 a Slovensko podľahlo v rozstrele dvoch hráčov na 18. jamke. V zápase o 3. miesto remizovalo Slovensko 3:3 s Holandskom a bronz pre Slovensko rozhodol rozstrel na 18. jamke.
Po druhý raz za sebou sa majstrom Európy stal výber Veľkej Británie, ktorý vo finále porazil Francúzsko 4,5:1,5.
12-členná výprava Slovenska na 2. ME: Tomáš Bartko (kapitán), Rastislav Blaško, Martin Galajda, Peter Gardian, Juraj Gubáni, Samuel Horváth, Tomáš Kikuš, Patrik Pomichal, Tomáš Tengeri, Branislav Thron, Martin Šimončič, Dušan Vangel.
Slovensko na 3. majstrovstvách Európy tímov - EURO FOOTGOLF 2021 obhájilo 3. miesto, čím získalo svoju druhú bronzovú medailu.
FootGolf na Slovensku
Tento dynamicky sa rozvíjajúci šport na Slovensko priniesli v roku 2013 Tomáš Dittinger, prvý prezident Slovenskej FootGolfovej asociácie (SFGA), Tomáš Kikuš a Tomáš Obert. Prvé ihrisko na Slovensku vzniklo v Malackách. Dňa 21. februára 2014 bolo založené občianske združenie Slovenská FootGolfová asociácia. Po Dittingerovi bol v rokoch 2017 - 2018 Jaroslav Šnajdar, ktorého v roku 2018 vystriedal Viliam Nemčko.
Slovenská tour
Od roku 2015 organizuje SFGA sériu turnajov, z ktorej na konci každého kalendárneho roku vzíde víťaz - Majster Slovenska vo FootGolfe. Prvým Majstrom Slovenska sa stal bývalý futbalový reprezentant Ján Kozák. V roku 2016 zvíťazil Tomáš Bartko, v roku 2017 Michal Dian, v rokoch 2018, 2019 Tomáš Bartko a v roku 2020 Michal Dian. Absolut víťaz bol aj zároveň víťazom v kategórii muži.
Od sezóny 2016 sa otvorila kategória žien, ktorú 5 x za sebou 2016 - 2020 vyhrala Rebeka Režná, po prvý raz ako 14-ročná.
Od sezóny 2018 na základe vzniku novej kategórie vo svete sa hrá súťaž Seniorov - muži nad 45 rokov, v ktorej zvíťazil Attila Lukács, druhý skončil Rastislav Blaško a tretí Milan Macho, v sezóne 2019 zvíťazil opäť Attila Lukács a v 2020 Marek Vittek.
Od sezóny 2018 sa Tour hráva na 18-jamkových ihriskách.
Od sezóny 2018 sa hráva Slovenský pohár na 9-jamkových ihriskách.
Prvým absolut víťazom v roku 2018 sa stal Michal Dian, v roku 2019 Ján Horváth a v roku 2020 Martin Šimončič.
Medzi mužmi nad 45 rokov - seniori zvíťazil v rokoch 2018, 2019 Attila Lukács a v roku 2020 Igor Šimončič.
Medzi ženami v rokoch 2018 - 2020 3x za sebou zvíťazila Lucia Čermáková.
FootGolfové kluby
Od roku 2014 začali vznikať na Slovensku FootGolfové kluby. V súčasnosti hráva v Tour a Pohári niekoľko klubov:
18-jamkové: Bernolákovo, Malacky, Malý Slavkov, Rajec, Skalica, Šurany, Veľká Lomnica
9-jamkové: Chorvátsky Grob - Čierna Voda, Koš (Prievidza), Tomášov, Trnava
Známe osobnosti
náhľad|Hráči slovenskej futbalovej reprezentácie na FootGolfe FootGolf už okúsili známe tváre zo športu aj šoubiznisu:
Bicykel s pomocným motorom
náhľad|Bicykel s pomocným motorom Bicykel s pomocným motorom je klasický bicykel (so štandardným rámom a neodpruženými kolesami) s primontovaným dvojtaktným alebo štvortaktným motorom s obsahom do 50 cm³. Maximálna rýchlosť je od 20 do 35 km/h. Z motora sa prenáša otáčavý moment na koleso prostredníctvom redukčného súkolia reťazou alebo hnacou kladkou.
Malý Kriváň (vrch v Malej Fatre)
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v juhozápadnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územie mesta Turany a obcí Krasňany, Belá a Sučany. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni je západne ležiaci Stratenec a severovýchodne situované Koniarky. Severne susedí vrch Hole a Kuriková, južným smerom leží Meškalka , Mojský grúň  a Ostredok.
Opis
Vrch v južnej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry je druhým najvyšším v celom pohorí. Hlavný hrebeň zo severovýchodného smeru vedie z Veľkého Kriváňa cez sedlo Bublen  a pokračuje západným smerom cez sedlo Priehyb  a na juhozápad k vrchu Stratenec. Na jeho vrchole sa nachádzajú vápencové skaliská a veľká časť vrchu je bohatá na vápnomilnú a vysokohorskú vegetáciu. Na jeho severných svahoch sa rozprestiera Národná prírodná rezervácia Prípor, ktorá je súčasťou Národného parku Malá Fatra. Na vrchole Malého Kriváňa je vysoký kamenný stĺp a viacero kamenných „hniezd“, vhodných na bivak.
Severné svahy odvodňuje Beliansky potok, smerujúci do Varínky, východné svahy odvádzajú vodu potokom Studenec a juhozápadné Bielym potokom priamo do Váhu.
Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu
Výhľady
Skalnatý vrchol mohutného vrchu je bez vyššej vegetácie, preto umožňuje kruhový výhľad na široké okolie. Severovýchodný horizont sčasti zatieňujú vrcholy hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry, juhozápadnému dominujú vrcholy Martinských holí. Výborne viditeľné sú aj Žilinská a Turčianska kotlina a všetky okolité pohoria. Pri vhodných podmienkach sa na horizonte objavujú vrchy Západných a Nízkych Tatier, Veľkej Fatry, Kremnických vrchov i Vtáčnika. Juhozápadným smerom vidieť Súľovské vrchy, Javorníky, Kysuckú vrchovinu, Kysucké, Oravské a Moravsko-sliezske Beskydy.
Janoš
Janoš je priezvisko, pozri Janoš (priezvisko), napr.:
Olaszliszka
Olaszliszka je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Sárospatackom okrese.
Má rozlohu 3949 ha a žije tu 1756 obyvateľov (2007).
Fuzáň
Fuzáň môže byť:
Félix
Félix (-po slovensky aj po starogrécky) alebo po latinsky a v niektorých jazykoch a po staršie po slovensky Felix môže byť:
Felix môže byť aj:
Arthur Ashe
Arthur Ashe (* 10. júl 1943, Richmond, Virgínia, USA – † 6. február 1993, New York) bol americký tenista.
Gourdon-Murat
Gourdon-Murat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Arthur Ashe
Počas svojej kariéry vyhral tri grandslamové turnaje (chýbal mu iba titul z French Open, kde sa najďalej dostal do štvrťfinále). V roku 1963 bol prvým tenistom tmavej pleti, ktorý nastúpil za davis-cupový tím USA. Arthur Ashe bol jedným z iniciátorov založenia Asociácia profesionálnych tenistov (ATP).
V roku 1968 po víťazstve na US Open mu z dôvodu farby pleti nebol umožnený vstup do Juhoafrickej republiky na tam usporiadaný medzinárodný turnaj. To viedlo k jeho veľmi silnej angažovanosti v boji proti apartheidu a vôbec všetkým formám útlaku černochov. V súvislosti s touto angažovanosťou bol neskôr dvakrát zatknutý na demonštráciách v roku 1985 a 1992.
Gourdon-Murat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Arthur Ashe
Zomrel vo veku 49 rokov na zápal pľúc, komplikáciu spojenú s AIDS.
Gourdon-Murat
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Merlevenez
Merlevenez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Morbihan, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rýchlik (vlak)
náhľad|Interiér vozňa typu Bmpeer [[Železničná spoločnosť Slovensko|ZSSK]]
Rýchlik je kategória vlakov osobnej prepravy u viacerých európskych železničných spoločností. Na Slovensku, v Poľsku a vo väčšej miere aj v Česku sú rýchliky hlavnou súčasťou dopravy. Rýchliky sa vypravujú na stredné až dlhé vzdialenosti a sú vedené prevažne klasickými súpravami s rušňom. Rýchliky sú zložené z vozňov 1. a 2. triedy alebo zmiešaných vozňov, jedálenských vozňov, vozňov na prepravu bicyklov alebo ležadlových a lôžkových vozňov.
Od GVD 2015/2016 a GVD 2016/2017 ZSSK „prekategorizovala“ viacero rýchlikov do kategórie Regionálny Rýchlik z dôvodu možnosti využívania vozňov zakúpených z eurofondov, ide najmä o vlaky idúce počas špičky alebo o posilové rýchliky.
Od GVD 2020/2021 majú všetky spoje premávajúce na jednej linke rovnaký názov.
Linky
Na Slovensku v súčasnosti (grafikon vlakovej dopravy 2020/2021) premávajú rýchliky na nasledujúcich linkách:
Bazilika svätého Kríža (Kežmarok)
Bazilika minor svätého Kríža v Kežmarku je neskorogotický rímskokatolícky farský kostol postavený v rokoch 14441498 na mieste staršieho farského kostola, ktorý v roku 1443 vyhorel. Súčasťou hlavného oltára kostola je plastika ukrižovaného Ježiša od Majstra Pavla z Levoče. V roku 1998 bol kostol vyhlásený za basilicu minor, a stal sa tak prvou nemariánskou bazilikou na Slovensku.
Paul Bernard
Paul Bernard (* 20. jún 1929, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 25. september 1997, Londýn) bol anglický televízny režisér.
Rýchlik (vlak)
Komfort cestovania
Prevažná väčšina spojov má radené vozne:
Bazilika svätého Kríža (Kežmarok)
História kostola
Kostol stojí na mieste pôvodnej, pravdepodobne románskej, kaplnky. Rozvojom mesta a nárastom obyvateľstva vnikla požiadavka na nový kostol, ktorý sa začal stavať niekedy v prvej polovici 14 storočia (cca 1320). O veľkosti chrámu po jeho prestavbe nám dnes dáva predstavu veža na západe a ukončenie sakristie na východe (šírka a dĺžka cca  resp.  ak rátame aj vežu). Bol to objekt veľkých rozmerov, porovnateľný vtedy s najväčšími kostolmi na území horného Uhorska.
15. storočie
25. apríla 1433 napadli mesto husiti. Nasledujúci požiar a neskoršie zemetrasenie v roku 1443 kostol silno poškodili. Výstavba nového neskorogotického halového kostola začala v roku 1444. Prestavbu kostola z veľkej časti financovala Kežmarská rodina Zápoľských. Pri prestavbe sa zachovali niektoré časti obvodového muriva z pôvodného kostola. Prestavba zväčšila baziliku južným a východným smerom. Ako prvé sa začalo prestavovať presbytérium a pokračovalo sa halou. Presbytérium sa podarilo dokončiť hlavne vďaka príspevkom rodiny Zápoľských čomu nasvedčujú aj vytesané erby nad portálom. V roku 1486 sa do svätyne osadil vstupný portál a v roku 1498 hlavný – južný portál chrámu. Tento rok sa ukončila neskorogotická prestavba.
16. až 17. storočie
náhľad|Bazilika na [[Veduta|vedute mesta Kežmarok z 18. storočia]] náhľad|Interiér baziliky a hlavný oltár s plastikou ukrižovaného Ježiša od [[Majster Pavol z Levoče|Majstra Pavla z Levoče]] náhľad|Veža baziliky náhľad|Hlavný organ RIEGER Opus 2213 z roku 1926. Skriňa organa je z roku 1641. Organ má 3 manuály + pedál, 33 registrov, pneumatickú traktúru a kužeľkové vzdušnice. Pozitív v zábradlí je len pozostatok zo staršieho nástroja. Dispozícia: https://organy.hc.sk/organ/183-trojmanualovy-organ-s-pedalom?first=all Neskôr nastal ďalší požiar a to v roku 1521 po ktorom zabezpečili vežu kamennou pavlačou (v roku 1525) a po výstavbe novej renesančnej zvonice (15891591) túto vežu prispôsobili renesančnému štýlu pomocou novej renesančnej atiky. Následne pristavali aj severnú predsieň, čim sa zavŕšil architektonický vývoj chrámu.
Počas obdobia reformácie chrám obohatili o baldachýn nad kazateľnicou, organy, epitafy, mortuáriá a bočné drevené chóry, ktoré po prevzatí kostola katolíci odstránili (približne okolo roku 1670).
18. až 19. storočie
Podľa evanjelickej vizitácie z roku 1709 a z vizitácie z toku 1731 vieme že v kostole bolo 14 oltárov. Protestanti teda oltáre neodstránili len ich prestali používať s tým že niektoré boli poškodené po zásahu kryptokalvínskych kaplánov rodiny Thököly. Ale v roku 1779 bolo v kostole už len desať oltárov a v roku 1803 už len päť. Historik Juraj Bohuš okolo roku 1720 opisuje nástropné maľby s obrazmi apoštolov a cirkevných otcov. V roku 1731 nastala obnova exteriéru kostola. Následne v roku 1804 kežmarský historik Christian Genersich hovorí o kamenných článkoch klenby ktoré sú vymaľované na smaragdovozeleno ale väčšina z malieb boli asi pri opravách z roku 1754 zabielené. Neskôr postupne zanikali aj náhrobky významných občanov ako Kataríny Tharcy – manželky správcu hradu Krištofa Warkocza, či hradného pána – Hieronyma Lasky (1496 – 1541). Z roku 1754 pochádzali aj nápisy na klenbe svätyne ktoré boli ovplyvnené barokom.
Barokové nápisy boli odstránené spoločne s maľbami v rokoch 1868 – 1870, keď objekt reštaurovali.
2. polovica 19. storočia až 20. storočie
Od druhej polovice 19. storočia stúpa záujem o pamiatkovú starostlivosť. Na základe romantizujúcich tendencii (purizmu – čistote štýlu) je z kostolov odstraňované renesančné a barokové zariadenie a nahradené novým – neogotickým. Na základe pokračovania myšlienky sú upravované aj gotické architektonické časti ktoré sa reštaurátorom zdali byť menej dokonalé. V roku 1868 došlo k regotizácii interiéru a namiesto zbarokizovaných oltárov postavili nové – neogotické, do ktorých zakomponovali časti zachovaných gotických oltárov. Obnovil sa aj Hlavný oltár sv. Kríža s plastikou ukrižovaného Ježiša od Majstra Pavla z Levoče. Architektonickú a sochársku výzdobu po odstránení pôvodnej polychrómie nanovo pozlátili a polychrómovali. Počas vtedajšej opravy niektoré obrazy a sochy premaľovali tak silno že nie je zreteľná ich historická hodnota.
V roku 1978 sa začalo ďalšie reštaurovanie kostola. Opravila sa veža a obnovila sa jej výzdoba. Múry kostola boli izolované proti vlhkosti a došlo k úprave celého okolia kostola. V roku 1993 – 1994 sa do kostola nainštalovaná nová dlažba spolu s podlahovým kúrením a kostol sa vymaľoval. Zároveň sa aj zreštaurovali niektoré sochy napríklad socha Michala archanjela.
Na basilicu minor bol kostol povýšený pápežom Jánom Pavlom II. 29. júla 1998. Slávnostné vyhlásenie na baziliku sa udialo 14. septembra 1998.
Architektonický opis
Tento chrám predstavuje typ spišských halových kostolov.
Sakristia pochádza z prestavby okolo roku 1320 a má pôdorys v tvare obdĺžnika a je klenutá troma poľami krížovej klenby s klinovými rebrami, ktoré dosadajú na kružbové a ostrohové konzoly. V mieste kríženia rebier sa nachádzajú svorníky s motívom barančeka, mesiaca a slnka.
Nad sakristiou sa nachádza empora ktorá je otvorená smerom do presbytéria pomocou veľkých lomených arkád. Empora je sprístupnená zo sakristie pomocou vnútorného schodiska. Je zaklenutá gotickou sieťovou klenbou ktorej rebrá so žliabkami prechádzajú hladko na stenu alebo na oblé prípory, prípadne na štítok alebo na malú konzolu s vegetatívnymi úponkami. Taktiež sa tam nachádza zvonku zamurované rozetové okno. V empore sa zachovala pôvodná neskorogotická tehlová dlažba.
V južnej stene strednej lode je umiestnená vstupná neskorogotická predsieň zaklenutá hviezdicovou klenbou. Do nej je následne vsadený dvojosový hlavný portál s plamienkovou kružbou a s plastikami Krista, Panny Márie a svätého Jána z roku 1498 spolu s pamätnou páskou s dátumom ukončenia stavby „crux nos sancta tuere 1498“. Zo severnej strany vedie do chrámu podobný, ale jednoduchší portál s predsieňou zo 16. storočia.
Zariadenie interiéru
Zariadenie kostola bolo kedysi omnoho bohatšie ale presné informácie o pôvodnom stave nemáme. Predpokladá sa umiestenie zariadenia z okolitých zaniknutých kostolov. Steny boli vymaľované freskami ktoré boli počas obdobia reformácie zabielené. Oltáre boli neskôr rozobrané a odstránené z kostola, na želanie rodiny Thőkőyovcov, ktorú silne ovplyvnili dvorní kapláni naklonení myšlienke kalvinizmu. Kostol znovu začala spravovať cirkev a od roku 1673 sa začali stavať nové oltáre. Podľa vizitácie z roku 1731 sa v chráme nachádzalo 14 oltárov.
Montgilbert
Montgilbert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Onga
Onga je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Miškoveckom okrese.
Má rozlohu 3145 ha a žije tu 4895 obyvateľov (2007).
Budišov nad Budišovkou
Budišov nad Budišovkou je mesto v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2013 tu žilo 3 014 obyvateľov, z toho 1 505 mužov a 1 509 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,6 roka (muži 39,8 roka, ženy 43,4 roka).
Guéret-Nord
Guéret-Nord je francúzsky kantón v departemente Creuse v regióne Limuzínsko. Tvorí ho šesť obcí.
Jakab Fellner
Jakab Fellner (Jakab Fellner Fellenthali) (* 25. júl 1722, Mikulov, Česko – † 12. december 1780, Tata, Uhorsko) bol uhorský architekt; najdôležitejší barokový architekt svojej generácie v Uhorsku.
Jánoška
Jánoška je priezvisko, pozri Jánoška (priezvisko), napr.:
Harmónia (filozofia)
Harmónia je:
V pytagorovstve je harmónia to najhlbšie, čo sa v súcne nachádza; jednota rozmanitého a súhlas rôznorodeného; to, v čom sa skrýva náplň a zmysel krásy.
V baroku sa o harmónii myslelo, že je neuskutočniteľná ľudskými silami. Na jej uskutočnenie sú potrebné nadľudské, nadprirodzené prostriedky, božia, božská milosť.
Schaerbeek
Obyvateľstvo
Schaerbeek má približne 121 232 obyvateľov (2010).
NGC 1940
NGC 1940 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 6. novembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
Národný park Phong Nha-Kẻ Bàng
Národný park Phong Nha-Kẻ Bàng (vietnamsky: Vườn quốc gia Phong Nha-Kẻ Bàng, anglicky: Phong Nha-Ke Bang National Park) je národný park nachádzajúci sa vo Vietname. Vďaka jeho jedinečnosti bol v roku 2003 zaradený medzi Lokality svetového prírodného dedičstva UNESCO. Nachádza sa v nej jedno z dvoch najdlhších krasových území so stovkami jaskýň a grot.
Územie sa skladá z mnohých jaskýň a grot, ale iba 20 z nich na úseku boli preskúmané vietnamskými a britskými vedcami, z ktorých 17 sa nachádza na území Phong Nha a 3 na území Ke Bang. Meno národného parku pozostáva z názvu najkrajšej jaskyne Phong Nha, v ktorej sa nachádzajú najkrajšie skalové útvary, a lesa Ke Bang.
Táto plošina je pravdepodobne najkrajší a najtypickejší príklad krasového komplexu v juhovýchodnej Ázii.
Hurikán Felix
Hurikán Felix môže byť:
Zubří
Zubří môže byť:
Bois de Vincennes
thumb|Jazero v Bois de Vincennes thumb|Hipodróm v Bois de Vincennes Bois de Vincennes [buad-vinsen] alebo Vincenneský les je park na východe Paríža. Park je pomenovaný podľa blízkeho mesta Vincennes.
Bois de Vincennnes, podobne ako Bois de Boulogne, sa obyčajne nepovažuje za súčasť vlastného Paríža, pretože zahŕňa iba neosídlený verejný priestor. Administratívne však patrí k 12. parížskemu obvodu.
Má rozlohu 9,947 km², čiže je takmer trikrát väčší ako Central Park v New Yorku a štyrikrát väčší ako Hyde Park v Londýne.
Dejiny
Pôvodne chránený lovecký revír pre francúzskych kráľov sa po francúzskej revolúcii stal vojenským cvičným územím.
Bois de Vincennes bol oficiálne pripojený k mestu Paríž v roku 1929 a pričlenený k 12. obvodu.
Opis
left|thumb|Château de Vincennes (2005) Na severnom konci Bois de Vincennes stojí Château de Vincennes (Vincenneský zámok), ktorý bol obľúbeným druhým domovom pre viacero kráľov 14. storočia. Dnes po renovácii je prístupný aj pre verejnosť. Na juhozápade parku stojí Redoute de Gravelle, vojenská reduta postavená za vlády Ľudovíta Filipa I. v 19. storočí.
V Bois de Vincennes sa koná niekoľko športových podujatí. Na východnej strane leží hipodróm špecializujúci sa na klusové preteky. Je tu taktiež velodróm a Francúzsky národný inštitút športu a telesnej výchovy.
Na západe sa nachádza zoologická záhrada s rozlohou 14,5 ha, otvorená od roku 1934 na mieste malej, provizórnej zoo pre Exposition coloniale internationale v roku 1931. V zoo chovajú ázijských slonov a pozoruhodný je 65 metrový monolit, domov stáda muflónov.
Na juhovýchod od zámku sa nachádza Kvetinová záhrada v Paríži (Parc floral de Paris), je jednou zo štyroch častí Botanickej záhrady mesta Paríž. V záhrade rastie súhrnne 7 951 taxónov kvetov, cibuľovín a stromov; pestuje sa tu asi 1500 odrôd kosatcov a na jeseň je tu medzinárodná súťaž georgín. Popri chodníku sa vinie reťazec tematických pavilónov, napr. "motýlia záhradka" alebo pavilón kaktusov a sukulentov.
Ďalej na juhovýchod je areál bývalej Patrónky (La Cartoucherie). V roku 1970 Ariane Mnouchkine spolu so súborom Divadla Slnka (Théâtre du Soleil), ktoré založila, premenila opustené miesto na priestor divadelnej tvorby. V areáli je v súčasnosti niekoľko ďalších divadiel a divadelných tvorivých dielní.
Jazerá
V Bois de Vincennes sú 4 jazerá napájané z Marny:
Carl Gustav Jablonsky
Carl Gustav Jablonsky (známy aj ako Karl Gustav Jablonski) (* 1756 – † 25. máj 1787) bol nemecký prírodovedec, entomológ, maliar hmyzu a ilustrátor. Počas svojho života pracovne pôsobil ako súkromný tajomník pruskej kráľovnej Elisabeth Christine von Braunschweig-Bevern (1715 – 1797) v Berlíne. Zomrel pomerne mladý – vo veku 31 rokov. Väčšinu svojho života prežil v Berlíne, kde i pôsobil. Venoval sa s neúnavnou horlivosťou predovšetkým štúdiu prírodných vied, v čom dosiahol v svojej dobe výnimočných výsledkov. Jeho predčasnú smrť spôsobilo dlhodobé enormné duševné úsilie a pracovné preťaženie.
Guéret-Sud-Est
Guéret-Sud-Est je francúzsky kantón v departemente Creuse v regióne Limuzínsko. Tvorí ho štyri obce.
Carl Gustav Jablonsky
Entomologické aktivity
Pokúsil sa ako prvý katalogizovať rad chrobákov podľa Linného systému (binominálna nomenklatúra). Najvýznamnejšia je jeho spoločná práca s Johannom Friedrichom Wilhelmom Herbstom (1743 – 1807): "Natursystem aller bekannten in– und ausländischen Insecten, als eine Fortzetsung der von Büffonschen Naturgeschichte. Nach dem System des Ritters Carl von Linné bearbeitet". Prvé časti práce napísal autor sám. Neskôr v nej pokračoval Johann Friedrich Wilhelm Herbst. Spolupracoval tiež na ďalšej prírodovedne zameranej práci: "Algemeine geschichte der Natur in alphabetischer Ordnung", ktorej autorom bol Friedrich Heinrich Wilhelm Martini (1729 – 1778).
Nikefor I.
Nikefor I. (iné mená: Nikéforos I., Níkéforos I., Nikeforos I., Nikiforos I.) môže byť:
Montgirod
Montgirod je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Panák z križovatky
Panák z križovatky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy semaforového panáka z križovatky. Seriál bol vyrobený v rokoch 1980 až 1981. Seriál nakreslil a režíroval Viktor Kubal.
Victoria (stanica metra)
Victoria je jednou zo staníc londýnskeho metra. Nachádza sa v štvrti Belgravia v mestskom obvode City of Westminster. Stanica predstavuje prestupný bod medzi metrom a železničnou stanicou London Victoria.
Stanica má dva vestibuly: novší sa nachádza bližšie k železničnej stanici a zabezpečuje prístup k Victoria Line; starší obsluhuje Circle a District Line. Vestibuly sú spojené chodbou, ktorá vedie popod zástavku autobusov. Stanica sa nachádza v tarifnej zóne 1.
Dejiny
Prvú časť stanice otvorila 24. decembra 1868 spoločnosť Metropolitan District Railway (dnes súčasť District Line), ako súčasť prvého úseku medzi stanicami South Kensington a Westminster.
Vladimir Igorevič Arnoľd
Je známy ako spoluautor tzv. Kolmogorovovej-Arnoľdovej-Moserovej vety o stabilite integrovateľných hamiltonovských systémov. Významne tiež prispel v oblastiach dynamických systémov, teórie katastrof, topológie, algebraickej geometrie, klasickej mechaniky, či teórie singularít. Ešte ako študent Andreja Nikolajeviča Kolmogorova objavil riešenie trinásteho Hilbertovho problému. V roku 2001 dostal Wolfovu cenu za matematiku.
Budišovice
Budišovice je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 666 obyvateľov, z toho 336 mužov a 330 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,8 roka (muži 37,1 roka, ženy 38,5 roka).
Uccle
Uccle je obec v Bruselskom regióne.
Ray of Light
Ray of Light je siedmy štúdiový album americkej speváčky Madonny, ktorý vyšiel 22. februára 1998. Nahrávku vydala spoločnosť Maverick Records.
Je to popovo-elektronická nahrávka, ktorá obsahuje silné prvky tanečnej hudby, čo ju odlišuje od Madonninej predchádzajúcej tvorby. Ďalej obsahuje rôzne žánre a pod žánre ako techno, trip hop, drum and bass, ambient, rock a klasickú hudbu. Orientálne témy ako hinduizmus a budhizmus sú prítomne na albume v piesňach "Sky Fits Heaven" a "Shanti/Ashtangi".
Album získal medzinárodné uznanie, hudobní kritici chválili speváčkino nové hudobné smerovanie, jej vokály a nazvali ho jej najdobrodružnejšou platňou. Ray of Light vyhral 4 ceny Grammy z celkovo šiestich nominácií. Zaznamenal medzinárodný úspech. Dosiahol prvú priečku minimálne v 17 krajinách, v americkej Billboard 200 sa umiestnil na druhom mieste a celosvetovo sa ho predalo viac ako 16 miliónov.