cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brniansky jazykový ostrov
Odkaz
Z radov brnianskych Nemcov vzišla nejedna osobnosť svetového mena. Je známy geniálny matematik Kurt Gödel. Z Brna tiež pochádzalo veľké množstvo nemeckých podnikateľov. Napriek tomu, že na konci vojny boli vnímaní negatívne, čo sa prejavilo na neľudskom zaobchádzaní, bola nemecká komunita dôležitá pre historický, kultúrny a architektonický vývoj mesta Brna.
Hermafroditos
Hermafroditos alebo Hermafrodit (starogr. Ἑρμαφρόδιτος – Hermafroditos, ) je v gréckej mytológii krásny syn boha Herma a bohyne Afrodity.
Meno Hermafrodita vzniklo spojením mien jeho rodičov boha Herma a bohyne Afrodity, v gréckych mýtoch je postavou, ktorá je obojpohlavná.
V jeho rodnej Kárii ho vychovali nymfy a vyrástol na krásneho mladého muža. Jedného dňa na svojich potulkách prišiel k prameňu nymfy Salmakis. V tom okamihu ako Hermafrodita nymfa Salmakis zazrela okamžite sa do neho zamilovala a keď sa mládenec šiel okúpať do jej prameňa, silne ho objala a požiadala bohov, aby ich telá naveky spojili. Bohovia jej prianiu vyhoveli a oni stali sa jedným telom. Ten osud potom čakal na každého muža, ktorý sa z tohto prameňa napil aj keď nie doslova, ale celkom iste v tom zmysle, že sa stal androgýnnym.
O tomto prameni napísal Vitruvius v prvom storočí pred Kr. Píše, že prameň je priezračný a má výbornú chuť. Keď si pri tomto prameni založili Gréci osadu (dnešný Bodrum) jeden z osadníkov si pri prameni zariadil obchod z rozličným tovarom a jeho tovar lákal aj barbarov, ktorí keď sa z blízkeho prameňa napili, prispôsobili sa jemnejším gréckym obyčajom a stali sa civilizovanými ľuďmi.
Zoznam najvyšších budov v Londýne
náhľad|400px|vpravo|[[Skyline Londýna: vľavo Southwark, vpravo City of London]] Toto je zoznam najvyšších budov v Londýne. Zoznam obsahuje budovy, ktoré sú vyššie ako 150 m. V súčasnosti je najvyššou budovou v Londýne Shard London Bridge s výškou 310 je aj najvyššou budovou v Európskej únii a druhou najvyššou v Európe. 6 londýnskych mrakodrapov sa nachádzajú v City of London, 7 v Canary Wharf, Shard London Bridge sa nachádza v Southwarku a St George Wharf Tower sa nachádza v Lambethe.
Velký Ratmírov
Velký Ratmírov je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 224 obyvateľov, z toho 120 mužov a 104 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 39,7 roka, ženy 39,9 roka).
Poussignac
Poussignac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sárvársky obvod
náhľad|Poloha obvodu
Sárvársky obvod je bývalá administratívna jednotka v západnom Maďarsku vo Vašskej župe. Jeho sídlom je mesto Sárvár.
Oignies
Oignies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Hauts-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
David Coverdale
David Coverdale (* 22. september 1951, Saltburn-by-the-Sea, Yorkshire, Anglicko) je britský spevák.
Začínal v skupine Fabulosa Brothers a v rokoch 1973 – 76 bol členom skupiny Deep Purple. Potom nahral dva pomerne neúspešné albumy White Snakes (1977) a Northwinds (1978). V roku 1978 pomenoval svoju skupinu podľa svojho prvého albumu – Whitesnake a pôsobil v nej niekoľko ďalších rokov. V roku 1993 nahral jednorazový projekt s bývalým členom skupiny Led Zeppelin – gitaristom Jimmy Pageom. V septembri 2000 vydal sólový album Into the Light.
Mudrochova ulica
Mudrochova ulica je ulica:
Zoznam informatických článkov/K
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 110 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
k-
K-Meleon · K-Multimedia Player
k3
K3b
ka
Kaffeine · Kali Linux · Kalkulačka · Kancelársky balík · Kapacita počítačových pamätí · Karel (programovací jazyk) · Karol Fabián · Kartotéka · Kartridž (pamäť) · Kaskádové štýly · Kaspersky Anti-Virus · Kate (textový editor) · Katedra knižničnej a informačnej vedy Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
ká
Káblové pripojenie
kd
KDE · KDE Plasma 5 · KDE Software Compilation 4 · Kdeaccessibility · Kdeadmin · Kdebase · Kdeedu · Kdegames · Kdegraphics · Kdelibs · Kdenetwork · Kdepim · KDevelop · KDM
ke
Ken Thompson · Kenneth Iverson · Keylogger · Keyword density
kg
KGet
kh
KHTML
ki
Kibibajt · Kibibit za sekundu · Kicker · Killing Time · Kilobajt · Kilobit za sekundu · KIO · Kiwi Linux
kl
Klasifikácia počítačových systémov · Klaus Knopper · Klient-server · Kliknutie · Klingon Academy · Klingóni
Szentgotthárdsky obvod
náhľad|Poloha obvodu
Szentgotthárdsky obvod je bývalá administratívna jednotka v západnom Maďarsku vo Vašskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szentgotthárd.
Zoznam informatických článkov/K
kn
Knižnica (programovanie) · Knižnica infraštruktúry informačných technológií · Knoppix · KnowARC
ko
Kodek · Kodi · KOffice · Kolízie hašovacích funkcií · Kompilácia (programovanie) · Kompilátor (programovanie) · Komplement grafu · Komponent grafu · Kompresný pomer (informatika) · Komputerizácia · Komunikačné prostriedky · Komunikačné rozhranie · Komunikácia medzi procesmi · Koncepcia Johna von Neumanna · Konečný automat · Konektivita · Konqi · Konqueror · Konsole · Kontact · Kontextová gramatika · Kontextový jazyk · Kontinuálnosť zmyslu · Kontrola cyklickým kódom · Kontrolný súčet · Kopete · Koprocesor · Korešpondenčný seminár z programovania · Korytnačia grafika · Kostra grafu
kó
Kód Navajo
kp
KParts · KPDF
kr
Kristen Nygaard · Kruhový diagram asynchrónneho motora · Krusader · Kruskalov diagram · Kružnica (teória grafov) · Krútená dvojlinka · Kryptoanarchizmus · Kryptografia · Kryptografia na báze eliptických kriviek · Kryptografická hašovacia funkcia · Kryptogram · Kryptológia
kt
KTorrent
ku
Kubuntu
kv
Kvalita služby · Kvetný diagram
kw
KWin · KWrite
ky
Kybernetický priestor · Kyberpriestor
Hirschov index
Hirschov index (iné názvy: H-index, h-index) udáva, koľko článkov daného autora má počet citácií vyšší alebo rovný, než je poradové číslo článku v poradí zoradenom podľa počtu citácií. Index je pomenovaný podľa Jorgeho Eduarda Hirscha, argentínskeho fyzika pôsobiaceho v USA, ktorý rozhodujúci článok o indexe publikoval v roku 2005. Ide o jeden z indexov citačného ohlasu vedeckých článkov publikovaných jedným vedeckým pracovníkom. Oproti obyčajnému citačnému ohlasu jedného článku (napr. 5-krát citovaný) je Hirschov index hromadným ukazovateľom citácií všetkých článkov daného autora. Vyššiu hodnotu indexu má autor, ktorý má „vyšší“ počet článkov s „vyššou“ citovanosťou. (H-index je s vylúčením samocitácií; h-index ráta aj so samocitáciami. ) Používa sa v scientometrii (hodnotenie vedeckej výkonnosti) a bibliometrii (kvantitatívna analýza vedeckých dokumentov).
Výpočet Hirschovho indexu
Hirschov index autora závisí od počtu citačných ohlasov (počtu citácií = citačný index) jeho jednotlivých vedeckých prác (článkov). Ide o číslo h (alebo H), označujúce počet článkov majúcich citačný index rovný alebo vyšší h. Ak má napr. autorov deviaty najcitovanejší článok citačný index 10 a desiaty najcitovanejší článok citačný index 8, potom je Hirschov index h = 9. Možno si ho predstaviť ako stranu najväčšieho celočíselného štvorca, ktorý možno vpísať pod graf počtu citácií jednotlivých publikácií zotriedený podľa počtu citácií od najviac citovanej po najmenej citovanú publikáciu (pozri obrázok).
Iný príklad : autor má 5 článkov, ktorých citovanosť je: 1. článok – 9 citácií, 2. článok – 4 citácie, 3. článok – 4 citácie, 4. článok – 1 citácia, 5. článok – 1 citácia. Potom h-index autora sa rovná 3. Má 3 články, ktoré boli citované aspoň 3-krát. Ak by 4. článok bol citovaný 4-krát, h-index autora by bol 4.
V čase, keď Hirsch navrhol tento index (v roku 2005), mal najvyšší index spoluzakladateľ teórie superstrún Edward Witten, ktorého h-index bol 110. V roku 2007 E. J. Corey, laureát Nobelovej ceny za chémiu, mal h-index 132, čo bol najvyšší h-index medzi žijúcimi chemikmi. V prvej desiatke vedcov s h-indexom 104 až 132 bolo 5 laureátov Nobelovej ceny.
Porovnanie indexu pre rôzne odbory
Hirschov index nerieši porovnanie „výkonnosti“ ani „významnosti“ vedcov z rôznych odborov, pretože rôzne odbory majú predovšetkým rôzny (charakteristický) počet spoluautorov článkov. Porovnanie indexu pre odbory, ktoré sa odlišujú len typickým počtom spoluautorov, umožňuje použiť hodnotu Hirschovho indexu delenú strednou hodnotou počtu spoluautorov článkov daného autora. Ani toto normovanie h-indexu však nezohľadňuje ďalšie medziodborové rozdiely, dané publikačnými a citačnými zvyklosťami, veľkosťou odborov a pod. Na Slovensku Akademická rankingová a ratingová agentúra (ARRA) stanovovala hranice významnosti v jednotlivých odboroch individuálne.
Aktuálny zoznam
Nasledovný zoznam obsahuje slovenských vedcov, ktorí podľa Google Scholar (Študovňa Google) mali vytvorený vlastný profil a h-index (za všetky roky) 30 alebo viac. (Slovenský vedec v tomto zozname je vedec, vedkyňa narodená alebo pracujúca (má uvedené v zdrojoch ako pracovisko) na Slovensku. Vedci stále ešte pracujúci na Slovensku sú v zozname tučným písmom, pracujúci v zahraničí sú normálnym rezom písma (nie tučným).
História
Slovenská Akademická rankingová a ratingová agentúra začala v roku 2008 porovnávať slovenských vedcov pomocou Hirschovho indexu.
Michal Lehuta v roku 2008 vyhľadal na weboch Slovákov uvedených v Arra zozname (bez odborov fyziky a chémie) aby potvrdil mená zo zoznamu aj H indexom:
V roku 2019:
V roku 2020 medzi často citovanými (Highly Cited Researchers) zo Slovenska pribudli:
Časopisy
Hirschov index možno stanovovať aj pre odborné časopisy. Je porovnateľný s impakt faktorom časopisov.
Hájsky potok
Hájsky potok môže byť:
Vodné pólo na Stredoamerických a karibských hrách 2002
Vodné pólo na Stredoamerických a karibských hrách 2002 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier 2002. Konal sa v San Salvadore, v Salvádore od 26. novembra1. decembra 2002, za účasti 7 mužských tímov. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1938, organizuje ho Stredoamerická a karibská plavecká konfederácia (CCCAN) a toto bolo jeho 16. vydanie. Zápasy sa hrali v plaveckom športovom komplexe Complejo para Deportes Acuáticos “El Polvorín” s kapacitou 2 000 divákov. Svoj piaty titul získalo 🇲🇽 po finálovom víťazstve nad 🇵🇷.
Turnaj bol zároveň jedným z kvalifikačných podujatí na vodnopólový turnaj Panamerických hier 2003, ktoré hostilo Santo Domingo. Kvalifikovali sa naň 3 najlepšie družstvá.
Clervaux (kantón)
Clervaux je kantón na severe Luxemburska. Má rozlohu 342,17 km² a žije tu 14 613 obyvateľov (2008).
Administratívne členenie
V kantóne je 5 obcí:
Kandidačná listina KSS pre voľby do NR SR v roku 2006
Kandidačná listina strany Komunistickej strany Slovenska pre voľby do NR SR, ktoré sa konali 17. júna 2006, tak ako ju zaregistrovala Ústredná volebná komisia. Kandidačnú listinu schválil v sobotu 11. marca 2006 Ústredný výbor KSS.
Zaujímavosti
Patrik Fuzák, predseda Ústredného výboru Socialistického zväzu mladých, mládežníckej organizácie KSS, prišiel na základe svojej kritiky kandidátky o svoju funkciu.
Koncová hra (šach)
Koncovka alebo koncová hra je úsek šachovej partie, keď sú už výrazne zredukované materiálne sily oboch hráčov. Typologicky môže ísť o pešiakovú koncovku, keď obe strany okrem kráľov majú už len pešiakov, alebo majú aj ľahké, či dokonca ťažké figúry. Napriek zredukovanému materiálu, si koncová hra vyžaduje silné sústredenie a snáď ešte presnejšiu hru, ako v ostatných fázach partie, pretože aj tá najdrobnejšia nepresnosť vedie k prehre. V koncovej hre, okrem materiálnych výhod hrá rozhodujúcu úlohu tempo. Tá istá pozícia môže byť vyhratá podľa toho, ktorý hráč je na ťahu - obvykle vyhrá ten, kto je na ťahu, ale dosť často sa vyskytuje aj situácia, keď sa hráč, ktorý je na ťahu dostane do nevýhody (tzv. nevýhoda ťahu - zugzwang).
Panhelénske hry
náhľad|Dnešná Olympia, dejisko starovekých olympijských hier Panhelénske hry alebo panhelénske slávnosti alebo celogrécke hry boli starogrécke slávnosti celogréckeho charakteru, jednotlivo usporadúvané v pravidelných intervaloch. K panhelénskym hrám patrili štyri najväčšie grécke hry: olympijské, pýtické, isthmické a nemejské. Tieto hry sa konali v rôznych intervaloch, aby sa časovo neprekrývali. Čas konania jednotlivých hier tvoril cyklus, grécky zvaný periodos (kolobeh), ktorý poskytol Grékom príležitosť pravidelne sa stretávať na spoločných slávnostiach. Každé toto štvorročné obdobie sa nazývalo olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.
Najvýznamejšie a aj najstaršie z týchto hier boli olympijské, slávené na počesť boha Dia, ktoré sa podľa tradície konali prvý raz roku 776 pred Kr. na posvätnej pôde élidskej Olympie a ich dátum sa stal začiatkom gréckeho kalendára. Pýtické hry v Delfách, slávené na Apolónovu počesť, boli medzi panhelénske hry zaradené v roku 582 pred Kr., isthmické hry pri Korinte, oslavované na počesť boha Poseidóna, sa na celogrécke zreorganizovali v rokoch 582 až 570 pred Kr. a nemejské v Nemei, založené na Diovu počesť, roku 573 pred Kr.
Radatice
Radatice sú obec na Slovensku v okrese Prešov. Vznikla zlúčením bývalých obcí Meretice a Radačov. V oboch týchto bývalých obciach stoja stredoveké kostoly z obdobia okolo roku 1300. Tri km od obce je minerálny prameň.
Polohopis
Obec sa nachádza v údolí riečky Svinka v juhovýchodnej časti Šarišskej vrchoviny. Z okolitých hôr tečú do obce potoky Kujava a Žarinec, ústiace do Svinky.
Prístup do obce zabezpečuje cesta III/3460, vedúca údolím Svinky z Obišoviec do Bzenova, kde končí zaústením do cesty II/546. Prešov je vzdialený severovýchodným smerom, Košice  južne a Margecany  západne.
Vodné toky
Cez obec Radatice preteká rieka Svinka, ktorá tu priberá potoky Kujava a Žarinec.
Dejiny
Radatice vznikli v roku 1964 spojením obcí Meretice a Radačov. Meretice sú spomínané už v roku 1332, ešte o niečo starší je tunajší kostol, pochádzajúci z 12. storočia. Obec patrila šľachticom z Drienova a v roku 1427 tu bolo 25 poddanských domácností. V roku 1600 mala obec 8 poddanských domov, mlyn, evanjelický kostol a faru, pri sčítaní ľudu v roku 1828 tu stálo 43 domov a tie obývalo 334 obyvateľov. Podobný počet - 323 obyvateľov, tu žilo aj v roku 1961. 323 obyvateľov. Rím. kat. kostol z konca 13. storočia bol v 18. storočí prestavaný.
Radačov sa spomína už v roku 1261 a už v to čase bol majetkom miestnych zemanov, neskôr ich príbuzným, no začas aj mestu Košice. V roku 1427 tu bolo 25 poddanských domácností, v roku 1600 40 poddanských domov, mlyn, kostol, fara aj škola. V roku 1828 mal Radačov 470 obyvateľov, žijúcich v 62 domoch, v roku 1961 bol počet obyvateľov 595.
Zlúčená obec Radatice mala v roku 1970 dovedna 981 obyvateľov, ich väčší nárast zastavila stavebná uzávera z roku 1980. Plánovaná vodná nádrž pri Obišovciach pozastavila výstavbu rodinných domov i celkový rozvoj postihnutých obcí. Uzávera bola v roku 1994 pozmenená, čím sa zmiernili jej negatívne vplyvy na región a umožnila výstavba rodinných domov.
V noci 28. decembra 1944 bolo v blízkosti obce zasiahnuté britské lietadlo Handely Page Halifax Mk. V, ktoré sa následne zrútilo na Hájnikovej lúke. Pamiatke 8. obetí je venovaný pomník v parčíku pred budovou Obecného úradu, 8. mája sa pri kaštieli každoročne koná malý spomienkový pietny akt. Na mieste pádu lietadla bol v roku 2002 vztýčený kríž.
Kultúra a zaujímavosti
Pred obecným úradom sa nachádza pamätník poľským letcom Royal Air Force, ktorí zahynuli pri havárii štvormotorového bombardéra Handley Page Halifax 28. decembra 1944 v lokalite Hájnikova lúka neďaleko obce.
Vlčetínec
Vlčetínec je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 52 obyvateľov, z toho 26 mužov a 26 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,3 roka (muži 45,5 roka, ženy 43,0 roka).
Oisy-le-Verger
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Deinonychus
Deinonychus (v preklade strašný pazúr) bol 3 až 4 m. dlhý, štíhly vtákovitý dravec, zástupca skupiny Maniraptora (konkrétne Dromaeosauridae). Tento dinosaurus je dobre známy z viacerých pomerne kompletných kostier. Jeho podobnosť s prvotným vtákom rodu Archaeopteryx viedla krátko po jeho objave, začiatkom sedemdesiatych rokov minulého storočia, k znovu oživeniu myšlienky, že vtáky vznikli z dinosaurov, ktorú dnes podporujú všetci významní paleontológovia. Deinonychus žil pred približne 110 miliónmi rokov. Nájdený bol v USA. Jediný druh je Deinonychus antirrhopus.
Znaky
Deinonychus disponoval pomerne vysokou hlavou a na dinosaura veľkým mozgom. Jeho predné končatiny boli dlhé a vybavené tromi prstami s nebezpečnými pazúrmi. Ešte nebezpečnejšie boli zadné končatiny, na druhom prste každej z nich vybavené veľkým otáčavým zahnutým pazúrom, ktorý dokázal, podľa štruktúry prsta súdiac, vyslovene zaťať do tela svojej koristi. Dlhý chvost bol v podstate meravý a slúžil na udržiavanie rovnováhy počas rýchlej zmeny smeru behu, prípadne keď sa Deinonychus držal na chrbte svojej obete. Hoci prakticky celý chvost bol nehybný, jeho koreň bol ohybnejší, najmä čo sa týka pohybov smerom hore. Keď bol smerom hore najviac ohnutý, s chrbtom zvieral takmer pravý uhol. Zadné končatiny Deinonycha boli síce mocné, schopné rozpárať veľkým dinosaurom bruchá, no boli zároveň dosť krátke, vhodné iba na kratší šprint. Podobne ako iní členovia skupiny Maniraptora (napr. Microraptor), aj Deinonychus bol zrejme operený, pričom najdlhšie perie mal na ramenách a konci chvosta.
Lov
Mnohé skameneliny svedčia, že obľúbenou potravou tohto pomerne hojného predátora boli jedince skoro dvaapolkrát dlhšieho a tridsaťkrát ťažšieho rodu Tenontosaurus. Jeden nález svedčí dokonca o skupinovom útoku (čo je v podstate logické pri takej veľkej koristi), ktorý sa však neskončil len smrťou Tenontosaura, ale o život prišlo aj pár útočníkov. Deinonychy teda zrejme poľovali na veľkú korisť vo svorkách, kým malé obete zabíjali osamote v rámci svorky.
Dejiny
Deinonycha pomenoval americký paleontológ John Ostrom v roku 1969.
Rokycany (okres Prešov)
Rokycany je obec na východnom Slovensku, nachádza sa v okrese Prešov
Strieborná ulica
Strieborná ulica je ulica:
Bananarama
Bananarama je anglická dievčenská hudobná skupina, ktorá mala niekoľko hitov v 80. rokoch 20. storočia.
Doteraz mali desať TOP 10 piesní v britských rebríčkoch a tri v amerických rebríčkoch, pričom s jednou piesňou dosiahli aj na vrchol rebríčka. Medzi ich najväčšie medzinárodné hity patria „Cruel Summer“, „Venus“, „Love in the First Degree“ a „I Heard a Rumour“.
Skupina je známa svojim jedinečným vokálnym štýlom, ktorý je výnimočný tým, že všetky členky skupiny dokážu spievať v rovnakej výške, v súzvuku, na rozdiel od trojhlasových harmónií. Hlavné vokály ako aj pozadie boli nahraté týmto spôsobom a väčšina ich materiálu zo začiatku bola nahrávaná všetkými troma členkami naraz pri jednom mikrofóne.
Bananarama je aktívna do dnešných dní ako duo, ostatným vydaným počinom je vianočný singel "Baby It's Christmas" z 13. decembra 2010.
1995 - Ultra Violet / I Found Love
Album bol vydaný najprv len v Japonsku pod názvom I Found Love, neskôr pod názvom Ultra Violet v ostatných krajinách.
NGC 3301
NGC 3301 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
Rudolph Berlinger
Rudolph Berlinger (* 26. február 1907, Mannheim, Nemecko - † 7. júl 1997) bol nemecký filozof, profesor vo Würzburgu, spočiatku bol blízky fenomenológii; postupne smeroval k vytvoreniu metafyzického systému (Metaphysik als Weltwissenschaft).
Šumavská ulica
Šumavská ulica je ulica:
Vtáčí pohľad
náhľad|[[Rio de Janeiro z vtáčieho pohľadu]]
Vtáčí pohľad je pohľad na objekt zhora, tak ako keby pozorovateľ bol vták, často používaný pri výrobe pôdorysov, podlažných plánov a máp.
Oppy
Oppy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Szombathelyský obvod
náhľad|Poloha obvodu
Szombathelyský obvod je bývalá administratívna jednotka v západnom Maďarsku vo Vašskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Szombathely.
Diekirch (kantón)
Diekirch je kantón v Luxembursku. Má rozlohu 204,51 km² a žije tu 27557 obyvateľov (2008).
Administratívne členenie
V kantóne je 10 obcí:
Taraban
Taraban je veľký, pozdĺžny bubon janičiarskych kapiel (medený kotlík potiahnutý kožou), ktorý používala v minulosti aj poľská jazda podobne ako pechota bubon (teda na vydávanie rozkazov). Istý čas výraz označoval aj bubon vôbec.
Prayssas (obec)
Prayssas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chata pod Rysmi
náhľad|Prvá chata pod Rysmi bola otvorená 15. júla 1933 náhľad|Latrína pri Chate pod Rysmi
Chata pod Rysmi, známa v obmenách ako útulňa pod Rysmi, útulňa pod Váhou, chata pod Váhou, útulňa pod sedlom Váhy je najvyššie položená horská chata vo Vysokých Tatrách i na Slovensku. Nachádza sa na južnom úbočí vrchu Rysy, 90 výškových metrov pod sedlom Váha. V prevádzke je iba v letnej sezóne (od 15. júna do 31. októbra).
Dejiny
Prvotná myšlienka o vybudovaní chaty v tejto časti Vysokých Tatier siaha do konca 19. storočia. Vtedy ju začal propagovať rakúsky horolezec Ubald Felbinger. Technické, ale aj finančné problémy zabránili realizovať jeho myšlienku. Podľa pôvodného zámeru Ing. Jozefa Pfinna z roku 1895 mala byť zo Štrbského Plesa po Žabie plesá vybudovaná ozubnicová železnica a ďalej mala turistov na chatu dopraviť visutá lanovka. Uhorský karpatský spolok nemal na taký projekt peniaze. Vysoká návštevnosť Rysov však stále vyvolávala snahy o vybudovanie chaty.
V roku 1930 sa na jej konto vyzbieralo 10 tisíc československých korún. Menili sa projekty. Hlavnými iniciátormi stavby boli členovia Klubu československých turistov (KČST) Ing. Róbert Vosyka a Václav Dusil. V roku 1929 boli urobené prípravné harmonogramy stavby, v roku 1931 mal byť vynesený materiál. Ministerstvo školstva v súvislosti s Krakovským protokolom o vytvorení poľsko-československého národného parku, nariadilo, že chata musí byť postavená v Dolinke pod Váhou, 100 metrov pod sedlom. Príčinou bolo blízke hraničné pásmo. Stavbu financovalo Ústredie KČST. Chatu stavala firma popradského staviteľa Jozefa Šašinku. Materiál na chatu dopravovala tatranská vicinálna železnica a v doline vojaci. Stavební robotníci tu zažili dramatické chvíle v snehovej víchrici, ktorá ich mohla stáť životy. Chatu stavali 93 pracovných dní. Dokončená bola 17. septembra 1932. Dňa 15. júla 1933 v prívaloch dažďa vítal nový chatár Alojz Krupitzer predsedu smokovského odboru KČST Gustáva Nedobrého. Na druhý deň sa otvorenia novej chaty zúčastnilo 126 hostí. Prvými nájomcami chaty boli Václav Fiška a Otakar Štáfl z Chaty pri Popradskom plese.
V roku 1939 sa chata administratívne odčlenila od Chaty pri Popradskom Plese. Roku 1948 chatu po prvý raz značne poškodila snehová lavína. Masa snehu prerazila priečku oddeľujúcu kuchyňu od jedálne.
V roku 1951 objednal vtedajší správca – komunálny podnik Tatranské chaty, na naliehanie chatára Olda Bublika, nové zariadenie. Vo februári 1955 a v rokoch 1962, 1982 chatu opäť zničila lavína.
V roku 1977 bola rozšírená o jedno poschodie. Chata mala po skončení prístavby 18 lôžok a v jedálni 32 stoličiek.
Na prelome januára a februára roku 2000 chatu zničila veľká lavína a dielo dokonala ďalšia vo februári 2001.
V roku 2003 chatu postihla ďalšia lavína, a tak boli urobené prieskumy a návrhy na umiestnenie novej chaty tak, aby bola čo najmenej ohrozená lavínami. Tie však neboli realizované. A tak sa prikročilo v celkovej rekonštrukcii chaty, aby ju nebezpečné lavíny prestali ohrozovať. Rekonštrukčné práce začali 15. júna 2010 a vynovená chata bola slávnostne otvorená na sklonku turistickej sezóny v roku 2013.
Chatári
Chata je charakteristická neopakovateľnou atmosférou s príjemným prostredím. Je jednou zo štyroch vysokohorských chát, ktoré zásobujú nosiči, obyčajne nosia na trase s prevýšením  60 až  nákladu, výnimočne aj viac ako  (rekord  v roku 2003, súčasný chatár Viktor Beránek).
Flegmatik
Flegmatik  je jeden zo štyroch druhov temperamentu, stabilný introvert. Je to málo citový človek; človek ľahostajný, chladnokrvný, nevšímavý, rozvážny, ovláda sa, spoľahlivý.
NGC 3302
NGC 3302 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Marta a ja
Marta a ja je koprodukčný nemecko-francúzsky film režiséra Jiřího Weissa.
Ľúbostný retropríbeh z Česko-Slovenska tridsiatych rokov 20. storočia, videného očami dospievajúceho chlapca Emila. Emil na prázdninách u svojho strýka, židovského lekára, je svedkom jeho búrlivého života, rozvodu aj nového manželstva s bývalou slúžkou nemeckého pôvodu.
Kazaština
náhľad|vpravo|Rozšírenie kazaštiny
Kazaština (v latinke Qazaqsha, Qazaq tili, v cyrilike Қазақша, Қазақ тілі, v arabskom písme قازاقشا, قازاق تىلى) je úradný jazyk Kazachstanu. Je to turkický jazyk kypčackej vetvy blízko príbuzný karakalpačtine a kirgizštine. Po kazašsky hovorí asi 12 miliónov ľudí v Kazachstane, Číne, Mongolsku, Afganistane, Tadžikistane, Turecku, Turkménsku, Ukrajine, Uzbekistane, Rusku a v Iráne.
Písmo
Najstaršie písomné pamiatky sú v orchonskom písme. Moderná kazaština sa do roku 1928 písala perzským písmom. Upravenou latinkou sa písala od roku 1928 do roku 1940, kedy bola povinne zavedená cyrilika pre všetky jazyky na území bývalého Sovietskeho zväzu (cieľom vládcov Sovietskeho zväzu bolo čo najviac obmedziť kontakty medzi turkickými národmi žijúcimi v južných republikách s tými, ktoré žili za hranicami ZSSR a zároveň tak obmedziť vplyv islamu v týchto republikách). V súčasnosti sa používajú všetky 3 typy písma podľa územia:
Kazašská vláda si nechala v septembri 2007 urobiť štúdiu, podľa ktorej by Kazachstan mohol prejsť na latinku v horizonte 10 až 12 rokov. Avšak 13.12.2007 kazašský prezident Nursultan Nazarbayev stiahol návrh na zavedenie latinky v Kazachstane z dôvodu, že "70 rokov obyvatelia Kazachstanu písali a čítali v cyrilike. V Kazachstane žije viac než 100 národností. Potrebujeme stabilitu a mier, preto by sme sa nemali ponáhľať s transformáciou".
Prevodníková tabuľka pre rôzne písma používané v kazaštine
Vzorový text
Článok 1 Všeobecnej deklarácie ľudských práv v kazaštine
Slovenská extraliga v ľadovom hokeji 1995/1996
Slovenská extraliga v ľadovom hokeji 1995/96 bola treťou sezónou slovenskej hokejovej extraligy. Majstrom sa stal tím HC Košice, ktorý porazil vo finále Duklu Trenčín 4:1 na zápasy v sérii hranej na štyri víťazné zápasy.V prelínačke vypadlo družstvo Dragon Prešov. V nasledujúcej sezóne ho nahradilo družstvo HK Spišská Nová Ves.
Pavúk
*výsledky sú uvádzané ako počet víťazných zápasov v sérii
Kmeň
Kmeň môže byť:
Volfířov
Volfířov je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 703 obyvateľov, z toho 364 mužov a 339 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 37,1 roka, ženy 41,8 roka).
Hrádeček (prírodná pamiatka)
Hrádeček je prírodná pamiatka ev. č. 1616, ktorá sa nachádza v okrese Prachatice. Správa AOPK ČR České Budějovice. Chránený je pás pozdĺž potoka Melhutka medzi Třebanickou nádržou a Dolným hrabovským rybníkom na území obce Lhenice, v katastrálnych územiach Třebanice a Hrbov u Lhenic.
Predmetom ochrany je údolie potoka Melhutka, lokalita bledule jarnej.
Hookov zákon
thumb|250px|right|Oblasť platnosti Hookovho zákona je medzi bodmi 1 a 2. Hookov zákon (nesprávne  : Hookeov zákon) opisuje vzťah medzi deformáciou pevného telesa vyvolanou pôsobením napätia a veľkosťou tohto napätia. V oblasti po medzu proporcionality, t. j. pre malé napätia je táto závislosť lineárna a deformácia je priamo úmerná napätiu materiálu. Je pomenovaný podľa Anglického vedca Roberta Hooka. Hookov zákon vyjadrený pre materiál namáhaný jednoosovým ťahom, alebo tlakom:
Aplikácia
Po rozpísaní zákona s pomocou rovníc:
;
dostávame závislosť medzi silou a predĺžením závesu (s rovnomerným prierezom) namáhaného ťahom
Háje (prírodná pamiatka)
Háje sú prírodná pamiatka ev. č. 1599 a európsky významná lokalita v okrese Prachatice. Nachádzajú sa v Šumavskom podhorí (Vimperská vrchovina), neďaleko obce Čkyně. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Opis územia
Predmetom ochrany sú tri ostrovčeky kryštalických vápencov s bohatou kvetenou − najmä populáciou horčeka včasného českého, ktorá je jednou z najbohatších a najstabilnejších populácií tohoto druhu nielen v Česku, ale v celom areáli výskytu. Z ďalších významných druhov sa na lokalite vyskytuje bôľhoj lekársky, vratička mesiačikovitá, devätorník veľkokvetý tmavý, borievka obyčajná, horčinka chochlatá, fialka kopcová, kruštík tmavočervený pravý, kruštík širolistý, horček horký pravý, kamienka roľná a nezábudka drobnokvetá. Významný je aj výskyt teplomilnej entomofauny, hojne sa vyskytuje ulitník slimák stepný.
Tajovského ulica
Tajovského ulica je ulica:
NGC 3303
NGC 3303 (tiež Arp 192) je pár interagujúcich galaxií v súhvezdí Lev, ktorý objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s tenkými vláknami.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Wilhelm August Flitner
Wilhelm August Flitner (* 20. august 1889, Berka, Nemecko – † 21. január 1990, Tübingen) bol nemecký pedagóg, predstaviteľ hermeneutickej pedagogiky.
Orville (Pas-de-Calais)
Orville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vydří
Vydří je obec v Česku v okrese Jindřichův Hradec v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 128 obyvateľov, z toho 64 mužov a 64 žien, pričom priemerný vek v obci bol 45,4 roka (muži 46,4 roka, ženy 44,4 roka).
Tyranosaurus
Tyranosaurus (lat. Tyrannosaurus; doslova „tyranský jašter“) je vyhynutý rod z čeľade Tyrannosauridae. Jeho jediným druhom je Tyrannosaurus rex.
Išlo o obrovského dravého teropóda, ktorý dnes patrí medzi najznámejšie dinosaury. Žil pred 68 až 66 miliónmi rokov vo vrchnej kriede, nájdený bol na západe Severnej Ameriky.
Dodnes bolo objavených zhruba 30 exemplárov tohto rodu, z ktorých sú niektoré takmer kompletné kostry. V jednom z týchto exemplárov bol dokonca extrahovaný proteín kolagén. Vzhľadom na hojný fosílny materiál tohto dravého dinosaura je možný rozsiahly výskum jeho biológie, ontogenézy a biomechaník, no veľa aspektov jeho života, ako je získavanie potravy, fyziológia či akú najväčšiu rýchlosť mohol dosiahnuť, zostáva dodnes spornou otázkou.
Opis
vľavo|náhľad|Veľkosť tyranosaura (modrá) v porovnaní s najväčšími dnes známymi teropódmi vľavo|náhľad|Veľkosť jednotlivých exemplárov v porovnaní s veľkosťou človeka Tyranosaurus bol jedným z najväčších mäsožravých dinosaurov všetkých čias; najväčší exemplár, FMNH PR2081 („Sue“), meria až 12,8 metrov na dĺžku a je zhruba 4 metre vysoký s hmotnosťou, ktorá sa pohybuje v rozmedzí 5,4 až 6,8 ton. Veľkosť rodu tyranosaurus bola značná, možno rozličná u oboch pohlaví. U doteraz nájdených jedincov sa totiž dĺžka pohybovala v rozmedzí 9 až 13 metrov, pričom výška na úrovni bedier dosahovala okolo 3,54 metrov. Zvyčajne sa predpokladá, že väčšie boli samice. Vďaka veľkosti a mohutnej stavbe tela vážil dospelý tyranosaurus 5 až 7 ton. Za svoju veľkosť vďačí mimoriadne rýchlemu rastu v období dospievania, ktoré bolo oveľa vyššie než u príbuzných tyrannosauridov (do veku približne 12 pritom tyranosaurus rástol podobným tempom ako stredne veľké tyrannosauridy typu Daspletosaura). Odhaduje sa, že najväčší jedinci rodu tyranosaurus mohli dosahovať dĺžku až okolo 14 metrov a hmotnosť približne 6,8 ton (najvyšší odhad je dokonca 9 ton), čím by prekonali dokonca aj obrieho dravého dinosaura rodu Karcharodontosaurus.
náhľad|Lebka tyranosaura (AMNH 5027) Tyranosaurus mal veľkú hlavu (tvorila vyše osminu jeho celkovej telesnej dĺžky) s veľkými zubami, ktoré boli až dlhé. Tieto zuby boli zhrubnuté a mierne zahnuté, takže keď dravec zatvoril papuľu, všetky zuby sa zovreli naraz. Zuby mali vpredu aj vzadu pílkovité okraje, ktoré zanechávali ľahko rozoznateľné stopy na kostiach obete. V prednej časti čeľuste sa nachádzali malé zuby, no husto osadené vedľa seba, ktoré sa navyše smerom do zadnej časti čeľuste zväčšovali a po vypadnutí alebo opotrebovaní nahradzovali. Jeho oči boli nasmerované dopredu, aby sa zorné polia oboch jeho očí prekrývali, vďaka čomu dokázal lepšie odhadovať vzdialenosti (tzv. binokulárne videnie). Stavba lebky bola mohutná, s masívnou sánkou, ktorá bola vizitka sily čeľustí, neporovnateľná s akýmkoľvek dnešným suchozemským dravcom. Kým hlavu ako aj krk mal tyranosaurus svalnatú, predné končatiny disponovali iba dvomi prstami a vyzerali slabé, hoci boli aj napriek dĺžke ľudského ramena schopné uniesť dospelého muža. Síce zdanlivo neužitočné (nedosiahli ani do tlamy), tyranosaurus ich mohol používať pri vstávaní zo zeme. Podľa jednej hypotézy sa predné končatiny zakrpateli, aby znížili riziko zranenia pri spoločnom kŕmení. Ďalšími znakmi tohto mohutného tvora boli dlhé a silné zadné končatiny prispôsobené na chôdzu a dlhý chvost, ktorý mu slúžil na udržiavanie rovnováhy.
Klasifikácia
Tyranosaurus je typový rod nadčeľade Tyrannosauroidea, čeľade Tyrannosauridae a podčeľade Tyrannosaurinae. Ďalším známym členom tejto podčeľade je severoamerický rod Daspletosaurus a ázijský rod Tarbosaurus (obaja boli kedysi synonymizovaní s tyranosaurom). Tyrannosauridy boli niekedy mylne považovaný za potomkov megalosaurov a carnosaurov, hoci viac nedávno ich kladistické analýzy klasifikovali so všeobecne menšími coelurosaurami. vľavo|náhľad|Rekonštrukcia vzhľadu V roku 1955, sovietsky paleontológ Jevgenij Alexandrovič Malejev na základe skamenených kostí objavených v Mongolsku pomenoval nový druh, Tyrannosaurus bataar. V roku 1965 bol tento druh premenovaný na Tarbosaurus bataar. Navzdory premenovania, veľa fylogenetických analýz zistilo, že Tarbosaurus by mohol byť kladistikou tyranosaura a preto bol Tarbosaurus často považovaný za druh ázijského tyranosaura. Keď Jørn Hurum a Sabath skúmali lebku Tarbosaura a porovnával ju s lebkou tyranosaura zistili, že sú odlišné. Vzhľadom pripomínal Tarbosaura skôr iný člen čeľade Tyrannosauridae a to Alioramus. Currie, Hurum a Sabath vo svojej analýze došli k záveru, že kladistikou tyranosaura nebol Tarbosaurus, ale Alioramus. Tento výsledok potvrdzuje, že tyranosaurus a Tarbosaurus sú odlišné typy.
Manospondylus
náhľad|Lebka T. rex (typový druh) v [[Carnegie Museum of Natural History]] Prvé fosílie, ktoré možno pripísať druhu Tyrannosaurus rex, sa skladajú z dvoch čiastkových stavcov, ktoré objavil americký paleontológ Edward Drinker Cope v roku 1892. Pripisoval ich živočíchovi zvanému Manospondylus gigas. Už v roku 1917, Henry Fairfield Osborn spoznal podobnosti medzi M. gigas a T. rex, no vzhľadom na roztrieštenosť stavcov Manospondyla nebolo možné určiť, či sú druhy totožné.
Ďalší spor nastal v júni roku 2000, kedy vedci z Black Hills Institute ohlásili objav ďalších pozostatkov T. rexa na rovnakom mieste, kde sa predtým objavil rod Manospondylus. Tie boli považované za ďalšie pozostatky rovnakého jedinca druhu M. gigas a boli synonymizované s T. rexom. Podľa pravidiel medzinárodnej zoologickej nomenklatúry (ICZN), systém, ktorý riadi vedecké pomenovanie zvierat uviedol, že názov Manospondylus gigas dáva prednosť pred názvom Tyrannosaurus rex, pretože bol pomenovaný ako prvý. Štvrté vydanie ICZN, ktoré začalo platiť 1. januára v roku 2000 uvádza, že „prednosť má mladšie synonymum, ak sa po roku 1899 nepoužívalo za platný názov alebo ak bolo mladšie synonymum použité v 25 publikáciach od najmenej 10 autoroch za posledných 50 rokov…“ Názov Tyrannosaurus rex spĺňa tieto podmienky a v súlade so zásadami týchto pravidiel je považovaný za nomen protectum v prípade, že Medzinárodná komisia pre zoologickú nomenklatúru nepožiada o zmenu (ku ktorej ešte nedošlo). V tomto prípade je Manospondylus gigas považovaný za nomen oblitum.
Ontogenéza
náhľad|vpravo|380px|Graf rastu telesnej hmotnosti tyranosauridov v závislosti od veku. (Erickson et al. 2004) Výskumom niekoľkých exemplárov druhu Tyrannosaurus rex, sa vedcom podarilo určiť ontogenetický vývoj jedincov tohto druhu, odhadnúť ich dĺžku života a určiť ich tempo rastu. U najmenšieho známeho jedinca (LACM 28471, „Teropód Jordan“) je odhadovaná hmotnosť len asi, zatiaľ čo u najväčšieho jedinca, FMNH PR2081 („Sue“) je s najväčšou pravdepodobnosťou. Histologické analýzy kostí Tyrannosaura rexa ukázali, že LACM 28471 bol len vo veku 2 rokov kedy zomrel, zatiaľ čo „Sue“, zomrela okolo 28 rokov, čo je asi maximálny vek pre tento druh.
Histologickým analýzam sa tiež podarilo určiť vek ďalších jedincov a zistili, že najmladší jedinci mohli vážiť zhruba pod a okolo veku 14 rokov sa ich telo začalo rapídne zväčšovať. Počas tejto fázy rýchleho rastu, mladistvý jedinec tyranosaura priberal asi ročne. Vo veku 18 rokov, sa zase krivka rastu rapídne znížila. Ďalšia nedávna štúdia vykonaná histológiou kostí rôznych jedincov potvrdzuje tieto výsledky a zistila, že rýchly rast sa začal spomaľovať na zhruba veku 16 rokov. Táto náhla zmena v raste môže znamenať fyzickú dospelosť, čo je hypotéza, ktorá je podporovaná objavom dreňového tkaniva zo stehennej kosti 16 až 20 rokov starého Tyrannosaura rexa z Montany (MOR 1125, známeho ako „B-rex“). Dreňové tkanivá sa vyskytujú len u samíc vtákov počas ovulácie, čo naznačuje, že „B-rex“ bol v reprodukčnom veku. Ďalšia štúdia uvádza vek tohto exemplára na 18 rokov. Ostatné tyrannosauridy vykazujú veľmi podobné rastové krivky, aj keď s nižším tempom rastu, ktorý zodpovedá ich nižším rozmerom.
Viac ako polovica známych exemplárov Tyrannosaura rexa zrejme zomrela po veku šiestich rokov od dosiahnutia pohlavnej zrelosti a takýto príklad je možné spozorovať aj pri iných tyrannosauridoch a pri niektorých dnes žijúcich vtákoch a cicavcoch. Tieto exempláre vykazujú aj vysokú úmrtnosť mladistvých jedincov tohto rodu.
Sexuálny dimorfizmus
náhľad|Namontované kostry dvoch jedincov rodu tyranosaurus v polohe párenia, Jurassic Museum of Asturias Vzhľadom na zvýšený počet exemplárov, vedci začali analyzovať rozdiely medzi jednotlivcami a zistili, že existujú dva rôzne typy stavby kostier. Prvý typ je pevnejšie stavaný tzv. „mohutnejší“, zatiaľ čo druhý je „útlejší“. Niekoľko morfologických rozdielov spojených s oboma typmi bolo použitých na analýzu sexuálneho dimorfizmu tyranosaura. Odborníci sa nazdávajú, že „mohutnejšia“ bola samica pretože panva niekoľkých exemplárov tohto typu sa zdá byť širšia, zrejme z dôvodu lepšieho priechodu vajíčok.
Vasvársky obvod
Vasvársky obvod je bývalá administratívna jednotka v západnom Maďarsku vo Vašskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Vasvár.
Tyranosaurus
Sexuálny dimorfizmus
Len pri jednom exemplári druhu Tyrannosaurus rex bolo presvedčivo preukázané, že patrí určitému pohlaviu. Výskum „B-rexa“ preukázal zachovanie mäkkých tkanív. Niektoré z týchto tkanív boli identifikované ako dreňové tkanivá, čo sú špecializované tkanivá rastu iba u moderných vtákov ako zdroj vápnika pre výrobu vaječnej škrupiny počas ovulácie, čo tiež podporuje názor, že tzv. „B-rex“ bola samica. Nedávny výskum ukázal, že dreňové tkanivá sa nenachádzajú u krokodílov, ktoré sú spolu s vtákmi považované za najbližších žijúcich príbuzných dinosaurov.
Perie?
náhľad|Rekonštrukcia nedospelého jedinca rodu tyranosaurus, pokrytého vláknitým perím Keďže tyranosaurus patril medzi celurosaury (Coelurosauria), predpokladá sa, že aj tyranosaurus disponoval nejakým typom operenia, ktoré je známe už pri primitívnych zástupcoch tejto skupiny, rovnako ako pri primitívnych členoch vývojovej línie tyranosaurov (rod Dilong). Pokiaľ perie vyspelým zástupcom Tyrannosauridae druhotne nezaniklo, mohli ním byť pokryté najmä mláďatá, kým nevyrástli. Ako malé zvieratá totiž strácali teplotu oveľa rýchlejšie než dospelé jedince. V priebehu dospievania a zväčšovania telesnej veľkosti o perie prišli, ako dokazujú kožené odtlačky šupinatej kože dospelých tyrannosauridov z Kanady a Mongolska. Ide v podstate o podobný scenár ako pri slonoch alebo veľrybách. Ich predkovia boli osrstení, postupným zväčšovaním telesnej veľkosti však o takmer všetku srsť prišli dokonca aj mláďatá. Ako však dokazuje príklad mamutov, aj veľké tyranosaury žijúce v chladných podmienkach si mohli telesnú pokrývku zachovať do dospelosti.
Stopy
náhľad|Pravdepodobný odtlačok stopy tyranosaura v [[Nové Mexiko|Novom Mexiku]] Dodnes boli objavené len dva odtlačky stôp, ktoré možno pripísať tyranosaurovi. Prvú z nich našiel v roku 1983 americký geológ Charles Pillmore vo Philmonte v Novom Mexiku. Pôvodne si myslel, že patrí hadrosauridovi hoci výskumy odhalili akúsi veľkú „pätu“, ktorá sa medzi stopami ornitopódnych dinosaurov nenachádza. Stopu popísali Martin Lockley a Adrian Hunt ako ichnotaxón Tyrannosauripus pillmorei v roku 1994. Navrhli, že je viac než pravdepodobné, že stopu po sebe zanechal tyranosaurus a že ide o prvú známu stopu tohto druhu. Meria na dĺžku a  na šírku.
Druhá nájdená stopa ( dlhá), ktorú možno pripísať rodu tyranosaurus bola prvýkrát popísaná v roku 2007 britským paleontológom Phillom Manningom zo súvrstvia Hell Creek v Montane. Či však stopu po sebe zanechal tyranosaurus, nie je jasné, a to aj keď je spolu s Nanotyrannom jediný veľký teropód zatiaľ nájdený v súvrství Hell Creek.
Beh
Už dlho sa vedci dohadujú o rôznych spektrách života tyranosaura, napríklad, či dokázal rýchlo behať. Niekedy sa uvádza, že tyranosaurus bol schopný vyvinúť rýchlosť až /h, no keby v tejto rýchlosti spadol, zabil by sa. Pravdepodobnejšia je možnosť, že počas behu vyvinul rýchlosť /h, pričom aj jeho chôdza s trojmetrovými až štvormetrovými krokmi bola všetko iné než pomalá. Pomer dĺžky stehennej kosti k predkoleniu nasvedčuje, že práve na chôdzu boli nohy tohto dinosaura najlepšie uspôsobené. V porovnaní s malými a rýchlymi dinosaurami ako Deinonychus, Velociraptor alebo Ornitholestes je to úplný protiklad. U nich je stehenná kosť relatívne krátka, čo poukazuje na schopnosť rýchleho pohybu. Je zaujímavé, že mladí zástupcovia rodu tyranosaurus, tak ako mnohé primitívne tyrannosauridy, predstavovali rýchlych bežcov.
Zmysly
Rod tyranosaurus disponoval pomerne veľkým mozgom, v pomere k telu značne väčším, než napríklad u podobne veľkých karnosaurov typu giganotosaura alebo carcharodontosaura. Odliatok mozgovej dutiny tohto dinosaura ukázal, že mozog mal dobre vyvinuté časti zodpovedné za vnímanie zrakových, čuchových a sluchových vnemov. Tyranosaurus mal teda dobrý zrak, na rozdiel od tvrdení v úspešnom filme Jurský park. Nové štúdie, sčasti inšpirované spomínaným filmom, dokonca dokazujú, že tyranosaurus patril medzi zvieratá so skutočne veľmi dobrým zrakom. Tyranosaurus mal napríklad zorné pole väčšie než dravý vták jastrab a videl 13-krát ostrejšie než človek (jastrab vidí 3,6-krát ostrejšie než človek).
Stratégia lovu
náhľad|vľavo|Lebka tyranosaura spredu. Je na nej jasne viditeľné, ako sú očné jamky posunuté viac dopredu, vďaka čomu umožňujú tzv. binokulárne videnie Jedným z mnohých otáznikov pri tyranosaurovi je, či bol aktívny lovec alebo zdochlinožravec. Zástancovia zdochlinožravosti (napr. Horner) argumentujú, že tyranosaurus mal krátke, pri love nefunkčné predné končatiny (kým ostatné dravé dinosaury ich mali väčšie a silnejšie, napr. Allosaurus), nebol schopný rýchleho behu, disponoval zubami schopnými drviť kosti a mal veľmi dobrý čuch, typický pre zdochlinožravce. Navyše svojou veľkosťou ľahko odplašil menšie dravce. V prospech lovu svedčí výborný zrak s binokulárnym videním a zranenia na lebke Triceratopsa alebo na chvoste Edmontosaura, ktoré pravdepodobne spôsobil tyranosaurus, a ktoré nesú známky hojenia (boli teda spôsobené za života bylinožravca).
Väčšina odborníkov názor podporujúci zdochlinožravosť tyranosaura neprijala. Vzhľadom na to, že dnes neexistuje ani jeden výlučný všežravec (okrem supov, no tie lietajú) a keďže väčšina veľkých bylinožravcov z éry tyrannosaura nebola rýchlejšia než on, s lovom nemusel mať veľké problémy. Väčšina vedcov však nepovažuje tyranosaura ani za výlučného lovca, keďže aj veľké dnes žijúce šelmy nepohrdnú zdochlinou.
Napriek schopnosti loviť veľkú korisť tak tyranosaurus zrejme obľuboval aj zdochliny, ako každý veľký predátor, ktoré vďaka citlivému čuchu zacítil na kilometre. Taktika lovu tohto tvora bola iná, než taktika allosaurov. Alosaury sa kvôli pomerne ľahko stavanej lebke snažili útočiť na slabiny. Tyranosaurus však disponoval mimoriadne veľkou silou zahryznutia (podľa odhadov 6 410 až 13 400 N podľa Erickson a kol., čím sa radí medzi živočíchy s najväčšou silou zahryznutia); jediným zahryznutím dokázal aj dvanásťmetrovému Edmontosaurovi vytrhnúť z tela veľké kusy mäsa aj s kosťami. Počas lovu tyranosaurovi pomáhal aj dobrý sluch a zrak. Po zabití tyranosaurus obeť zožral skoro celú aj s kosťami, pričom sústa nehltal vcelku, ale (ako vďaka jeho skamenenému trusu vieme) dôkladne ich rozhrýzol.
Kosti dokázal drviť vďaka silnému stisku. Vyvinul silu 34 000 newtonov (2-krát viac ako dnešné krokodíly) na koncoch zubov mohol vyvolať tlak 3 000 megapascalov.