cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Creative Industry Košice
Creative Industry Košice (CIKE) je nezisková organizácia v Košiciach, ktorá pomáha zlepšovať podmienky v kultúrnom a kreatívnom priemysle na Slovensku.
História
Misia organizácie je zakorenená v jej pôvode, a to v organizácii Košice - Európske hlavné mesto kultúry 2013. Mesto Košice získalo tento prestížny titul po schválení projektu Interface 2013 v septembri 2008 v Bratislave. Dopad tohto projektu bol veľmi pozitívny na imidž, návštevnosť a atraktivitu Košíc. Vízia Creative Industry Košice je teda posunúť Košice na úroveň vyspelých európskych miest prostredníctvom vzdelávania kreatívcov, sprofesionalizovania kultúrnych inštitúcii a poskytovaním mobilít.
Medzinárodná spolupráca
V roku 2017 sa CIKE úspešne uchádzalo o členstvo Košíc v Sieti kreatívnych miest UNESCO (Creative Cities Network) v oblasti mediálneho umenia – žánru, v ktorom sa prirodzene spája umenie s digitálnymi technológiami. Profilovým projektom v rámci tohto prestížneho titulu je 6-dňový medzinárodný festival Art & Tech Days, ktorý prepája umenie, technológie a digitálnu kultúru. Každý ročník pozostáva z rozmanitých umeleckých podujatí vrátane výstav, koncertov, audiovizuálnych vystúpení, tanečných predstavení, zaujímavých workshopov a konferencie Art & Tech Conference.
Podpora kultúry
Jednou z hlavných aktivít Creative Industry Košice sú vzdelávacie a mentorské programy. Patrí sem aj Escalator, ktorý je zameraný na budovanie kultúrnej a kreatívnej infraštruktúry podporou a rozvojom kultúrnych profesionálov a organizácií. Zastrešujú ho skúsení medzinárodní lektori Sandy Fitzgerald, Paul Bogen a Birgitta Person. Od roku 2013 ho úspešne absolvovalo viac ako 50 významných kultúrnych hráčov.
La Motte-Chalancon (obec)
La Motte-Chalancon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lewis and Harris
Lewis and Harris (,, starosever. Ljóðhús ok Hérað) je najväčší škótsky ostrov, nachádzajúci sa v súostroví Vonkajšie Hebridy v Atlantickom oceáne. Je to zároveň tretí najväčší z Britských ostrovov po Veľkej Británii a Írsku. Od Škótska je oddelený Minčským prielivom, v najužšom mieste je vzdialenosť od Škótska 39 km.
Podľa sčítania v roku 2011 na ostrove žije 21 031 obyvateľov, čo je mierne zvýšenie oproti sčítaniu v roku 2001, kedy tu žilo 19 918 obyvateľov. V hlavnom meste ostrova, Stornoway, žije asi 8-tisíc ľudí. Lewis a Harris sú známe aj ako jedna z mála škótskych oblastí, kde sa je škótska gaelčina používaná významnou časťou obyvateľov.
Na ostrove boli v roku 1831 objavené vikinské šachové figúrky vyrezané z mrožích klov a dokazujúce šírenie šachu na Britské ostrovy zo severu. Väčšina z figúrok sa v súčasnosti nachádza v Britskom múzeu v Londýne.
Geografia
Napriek tomu, že ide o celistvý ostrov, nemá v angličtine ani gaelčine vlastný názov, ale je zložený z názvov Lewis a Harris, ktorými sú označované dve časti, na ktoré býva ostrov tradične rozdeľovaný. Názvy Lewis a Harris sú používané akoby išlo o dva samostatné ostrovy, hoci ide o jeden veľký ostrov.
Severná časť, Lewis, je rovinatejšia a pred územnosprávnou reformou v roku 1975 ležala v grófstve Ross and Cromarty. Južná časť, Harris, je hornatejšia a pri Tarberte je rozdelená 850-metrovou šijou na dve menšie časti. Pred reformou v roku 1975 patril Harris do grófstva Inverness-shire. Od roku 1975 patrí celý ostrov do samostatnej oblasti pre súostrovie Vonkajšie Hebridy – Western Isles Council (po škótskogaelsky Comhairle nan Eilean Siar).
Najvyšší vrch ostrova, Clisham, leží na Harrise a dosahuje výšku
Filip Oršula
Filip Oršula (* 25. február 1993, Sebedražie) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za gruzínsky klub Dinamo Tbilisi ako záložník.
Oršula sa v začiatkoch svojej kariéry pohyboval v zahraničí. Hral v Anglicku, Holandsku či Nemecku. Na Slovensku obliekol dresy klubov Spartak Myjava, Slovan Bratislava a od leta 2019 je hráčom Spartaka Trnava. Hral aj za český Liberec.
La Motte-de-Galaure
La Motte-de-Galaure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
C/2022 E3 (ZTF)
C/2022 E3 (ZTF) je jasná dlhoperiodická kométa, viditeľná aj voľným okom na prelome januára a februára 2023. Objavená bola 2. marca 2022 v rámci astronomického prieskumu Zwicky Transient Facility s využitím 1,2 m ďalekohľadu Samuela Oschina na kalifornskom Palomar Observatory.
Perihéliom prešla 12. januára 2023. Blízky prelet okolo Slnka spôsobil zmenu parametrov jej obežnej dráhy a už dosiaľ dlhá perióda (približne 50 tisíc rokov) narástla na rádovo milióny rokov, alebo bola dokonca vymrštená na dráhu mimo slnečnej sústavy. K Zemi sa najtesnejšie priblížila 2. februára 2023, na vzdialenosť približne 0,28 au (42 miliónov km).
Sklon jej obežnej dráhy k rovine ekliptiky má hodnotu 109°, čo značí, že kométa obieha takmer kolmo a retrográdne – v opačnom smere, ako obiehajú okolo Slnka planéty.
Z územia Slovenska je kométa pozorovateľná počas celej noci, od polovice 15. januára do 15. februára 2023 postupne v súhvezdiach Drak, Malý medveď, Žirafa, Povozník a Býk. Zdanlivá jasnosť komy kométy dosiahla maxima približne 4,4 magnitúdy počas posledných januárových dní, kedy sa kométa na nočnej oblohe nachádzala len 10° od Polárky.
Charakteristika
Priemer jadra kométy je odhadovaný na približne 1 km. Okrem plazmového a prachového chvosta bol v priebehu januára 2023 viditeľný aj tretí, protichvost. Zelená aura kométy je pripisovaná prítomnosti molekúl dvojatómového uhlíka (C2).
Tye Sheridan
Tye Sheridan (* 11. november 1996, Palestine, Texas, USA) je americký herec a producent, známy z filmov ako Bahno z Mississippi (2012), Temné miesta (2015), X-Men: Apokalypsa (2016), X-Men: Dark Phoenix (2019) a Voyagers: Vesmírna misia (2021).
Detstvo a mladosť
Sheridan sa narodil v meste Palestine, v štáte Texas. Jeho matka vlastní kozmetický salón a jeho otec je vodičom UPS. Má mladšiu sestru Madison.
Kariéra
Sheridan debutoval vo filme Strom života, z roku 2011, kde si zahral po boku Brada Pitta, Jessicy Chastain a Seana Penna. Bol vybratý spomedzi viac ako 10 000 detí z Texasu a Oklahomy. Film mal premiéru na filmovom festivale v Cannes v roku 2011 a získal Zlatú palmu a nomináciu na Oscara za najlepší film.
V roku 2012 si zahral hlavnú úlohu Ellisa vo filme Bahno z Mississippi a Sheridan získal nomináciu na cenu Critics' Choice Award.
V roku 2015 si Sheridan zahral v troch filmoch, ktoré mali premiéru na filmovom festivale Sundance. Hral vo filme Stanfordský väzenský experiment, po boku Ewana McGregora, hral vo filme 40 dní na púšti a po boku Charlize Theron, Chloë Grace Moretz a Christiny Hendricks, hral v dráme Temné miesta.
Električky Graz série 1 – 41 (Brno)
Električky série 1 – 41 sú dvojnápravové obojsmerné električky, vyrobené pre Společnost brněnských pouličních drah elektrických podnikom Grazer Waggon- & Maschinen-Fabriks-Aktiengesellschaft vorm. Joh. Weitzer v Grazi.
Tieto vozne, vyrábané v rokoch 1899 – 1900 a zaradené v rokoch 1900 – 1903, zahajovali prevádzku elektrickej električky v Brne. Spoločne s nimi boli vyrobené vlečné vozne rovnakého vzhľadu.
Konštrukcia
Električky boli na vtedajšiu dobu obvyklé konštrukcie s otvorenými plošinami. Skriňa vozňa bola drevená, vonku oplechovaná so základňou v podobe rošte z valcovaných oceľových profilov. Dolná časť bočnice bola obložená pásom drevených peřejek. Strecha bola zhotovená z drevených paluboviek pokrytých plátnom. Na streche sa nachádzal tyčový zberač, ktorý bol neskôr nahradený lýrovým. V interiéri, ktorý bol od plošín oddelený jednoduchými prepážkami s posuvnými dverami, sa nachádzali pozdĺžne latkové lavice. Pojazd vozňa tvoril dvojnápravový podvozok s rázvorom, ktorý bol počas prvej svetovej vojny predĺžený na. Pohon zabezpečovali dva motory typu GE 58, napojené na nápravy pomocou prevodu z ozubených súkolí s prevodovým pomerom 1ː6. Regulácia výkonu bola vykonávaná pomocou odporov umiestnených pod podlahou. Ovládanie zabezpečovali kontroléry B 6-8 s deviatimi jazdnými stupňami (z toho piatich pre sériové zapojenie motorov) a siedmimi stupňami elektrodynamickej brzdy. Vnútorné osvetlenie bolo žiarovkové, s žiarovkami na 120 V. Čelné osvetlenie bolo spočiatku realizované petrolejovú lampou, aby sa zabezpečilo osvetlenie aj pri výpadku prúdu, neskôr bolo nahradené elektrickým.
Dodávky električiek
V rokoch 1899 – 1900 bolo vyrobených celkom 41 vozidiel tohto typu.
Prevádzka
náhled|Vozne č. 5 a 23 pred budovou brnianskej hlavnej stanice niekedy v rokoch 1901 či 1902 Vozne série 1 – 41 boli do prevádzky u Gesellschaft der Brünner elektrischen Strassenbahnen (GBES; Společnost brněnských pouličních drah elektrických) uvádzané postupne. V roku 1900 začalo jazdiť prvých 27 vozňov, v nasledujúcom roku ďalších dvanásť. Zvyšné tri kusy boli sprevádzkované do roku 1903. V rokoch 1903 a 1904 boli zakúpené električky čísel 1 – 5 a 6 – 7 od strojárne Lederer & Porges v Kráľovom Poli, takže prvých sedem vozňov zo Grazu bolo prečíslovaných na čísla 42 – 48. Medzi rokmi 1906 – 1910 boli všetky električky série 8 – 48 prelakované z pôvodného hnedého náteru do bielo-červenej kombinácie. Vozidlá jazdili pravidelne až do polovice 20. rokov 20. storočia, kedy sa začalo prejavovať ich veku, nízka kapacita a vyššiu poruchovosť oproti novo dodávaným vozidlám z Královopolskej.
náhľad|Električka č. 39 na dnešnom Moravskom námestí v roku 1905/1906 Od roku 1930 jazdilo v bežnej prevádzke iba 14 vozňov z tejto série. Roku 1935 boli tri dlhodobo odstavené električky predané do Olomouca. Kvôli vypuknutia druhej svetovej vojny bola časť odstavených vozňov vrátená do prevádzky, v rokoch 1943 – 1944 a 1946 bolo niekoľko z nich upravených na vlečné vozne. Po skončení vojny v roku 1945 jazdilo deväť električiek, ktoré v roku 1950 získali súvislú číselnú radu 4 – 12. Z osobnej prevádzky boli definitívne vyradené v roku 1954. Dva vozne boli odpredané do Olomouca, jeden do Ostravy. Električky prestavené na vlečné vozne (č. 192 – 195) boli vyraďované v rokoch 1957 – 1964.
Po roku 1945 bolo využívaných deväť vozňov ako služobných, tie získali nové čísla 503 – 511. V roku 1954 k nim pribudli ďalšie tri (č. 512 – 514). Časť ich bola vyradená do roku 1963, spolu šesť ich bolo naďalej využívaných aj po tomto roku, keď služobné vozidlá získali nový číselný rad 800. Takmer všetky služobné električky z pôvodnej série 1 – 41 boli vyradené do roku 1967. Ako jediný zostal koľajový brus č. 803, ktorý na tento účel slúžil už od roku 1930. V roku 1969 bol označený novým číslom 4030, k jeho odstaveniu došlo o rok neskôr po dodania nového brusu Schörling.
Brus č. 4030 bol posledným dochovaným zástupcom série 1 – 41. Po svojom odstavení bol počas roka 1971 v Ústredných dielňach Dopravného podniku mesta Brna kompletne zrenovovaný do stavu z rokov 1911 – 1930 (okrem lyrového zberača, ktorý bol osadený v polovici 30. rokov) a so svojím pôvodným číslom 10 následne zakúpený Technickým múzeom v Brne, ktoré ho zaradilo do svojej zbierky vozidiel MHD.
La Motte-Fanjas
La Motte-Fanjas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Steinhübel
Peter Steinhübel, známy ako Žaluď alebo Suchý (* 23. november 1964, Bratislava – † 4. august 1999, Bratislava), bol slovenský kontroverzný podnikateľ, vekslák a mafián.
Životopis
Jeho otec bol známym priekupníkom zlata v „Galérke“ v Bratislave. Steinhübel začínal ako predajca párkov na Hlavnej stanici. Neskôr pracoval ako nástrojár v Závodoch ťažkého strojárstva a potom sa stal vekslákom.
Po páde socialistického režimu začal podnikať. Počas éry malej privatizácie získal autoservis v Pezinku, pred ktorým nechal postaviť repliku Sochy slobody. Potom prenajímal aj sklady.
Od roku 1993 do jeho smrti bolo naňho spáchaných šesť atentátov, všetky prežil okrem posledného. Medzi policajtmi sa údajne hovorilo, že „má sedem životov ako mačka“.
Dňa 20. mája 1997 vstúpil do Vagón Holding spol. s r. o. (Tatravagónka) v Poprade a po zmiznutí väčšinového majiteľa Vladimíra Bachleda sa stal novým generálnym riaditeľom spoločnosti. Jeho meno je tiež spájané s hotelom Kyjev v Bratislave.
Neskôr sa dostal k spoločnosti Bratislavské mraziarne a. s. a od podnikateľa Vladimíra Poóra odkúpil televíznu stanicu VTV. Pri vchode do areálu Bratislavských mraziarní a. s. bol 4. augusta 1999 zastrelený odcudzenou poľovníckou puškou Sauer z bývalých mliekarní, keď nastupoval v sprievode ochranky do svojej pristavenej limuzíny.
Je pochovaný na cintoríne v Petržalke, kde aj žil.
Elektrizačná sústava
Elektrizačná sústava je časť energetickej sústavy a tvorí ju vzájomne prepojený súbor zariadení na získavanie, prenos, transformáciu a distribúciu elektrickej energie až po jednotlivé spotrebiče, vrátane elektrických prípojok a priamych vedení, systémov meracej, ochrannej, riadiacej, zabezpečovacej, informačnej a telekomunikačnej techniky.
Elektrizačná sústava sa delí na prenosovú a distribučnú sústavu.
Elektrizačná sústava sa skladá zo základných prvkov:
La Penne-sur-l’Ouvèze
La Penne-sur-l’Ouvèze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gábor Szentpétery
Gábor Szentpétery (* 4. február 1981, Rožňava) je slovenský architekt, fotograf ale hlavne cestovateľ. Zaoberá sa obytnými aj občianskymi stavbami. Syn Adama Szentpéteryho.
Zakladateľ SkyCity Challenge. V súčasnosti sa spolupodieľa na projektovaní architektonických návrhov v Číne.
Brux
Brux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Brigueil-le-Chantre
Brigueil-le-Chantre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Jan Jacobs May van Schellinkhout
Jan Jacobs May van Schellinkhout (* 16. storočie – † 17. storočie) bol holandský moreplavec, prieskumník a kapitán veľrybárskej lode. Preslávil sa tým, že bol po ňom pomenovaný ostrov Jan Mayen v Grónskom mori, ktorý objavil v júli 1614 ako jeden z prvých západných moreplavcov.
Brux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jan Jacobs May van Schellinkhout
Rodina
May sa narodil v malej dedinke Schellinkhout východne od Hoornu v provincii Noord-Holland. Bol bratom Cornelia Jacobsza Maya, ktorý sa v roku 1624 stal prvým guvernérom Nieuw Nederland v Severnej Amerike. Obaja bratia boli synovcami slávnejšieho moreplavca Jana Cornelisza Maya, známeho svojimi výpravami za objavením Severovýchodného priechodu.
Brigueil-le-Chantre
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jan Jacobs May van Schellinkhout
Objavenie ostrova Jan Mayen
náhľad| Mapa Jana Mayena od Joan Blaeu zo 17. storočia storočí May bol kapitánom lode Gouden Cath. Táto loď podnikla expedičnú plavbu pre amsterdamskú komoru Severskej spoločnosti a pri príležitosti tejto plavby narazil v júli 1614 na neznámy ostrov. Na palube bol aj veľmi uznávaný kartograf Joris Carolus. Podal správu o plavbe a predložil mapu. Hoci sa jeho správa stratila, jeho mapa sa zachovala. Na tejto mape pomenoval pohorie „Jan Meys Hoeck“ („Jan Meys Winkel“).V roku 1620 významný kartograf a tvorca glóbusov Willem Blaeu preniesol tento názov na celý ostrov. Odvtedy sa ostrov volal Jan Mayen. May však nebol prvý, kto objavil ostrov. Existujú skôr dôkazy, že najmenej dvaja ďalší námorníci dorazili na ostrov o týždeň alebo dva skôr. Boli to holandský kapitán Jan Janszoon Kerckhoof, ktorý sa tiež plavil pre Severskú spoločnosť, ale bol súkromne financovaný mestom Delft, a anglický veľrybársky kapitán John Clarke, ktorý sa plavil pre spoločnosť z Dunkerque. May vedel, že Kerckhoff už vyplával na ostrov, a myslel si, že svoj objav oznámi aj holandskému generálovi. Konkurenti z Delftu chceli zrejme utajiť miesto, aby získali výhodu.V roku 1617 sa tento konflikt záujmov definitívne vyriešil a holandská spoločnosť odtiaľto mohla 35 rokov loviť veľryby.
La Répara-Auriples
La Répara-Auriples je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brion (Vienne)
Brion je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Myšlienky vraha
Myšlienky vraha je americký televízny seriál, ktorý mal v USA premiéru 22. septembra 2005 na stanici CBS.
Peáž ciest
Peáž ciest (peážny úsek) je obvyklý termín pre situáciu, keď dve alebo viac ciest (cestných ťahov, číslovaných cestných trás) je v nejakom úseku vedených po rovnakej trase (fyzickej ceste). V takom prípade je jedna cesta považovaná za zdrojovú (kmeňovú) a ďalšie za peážne (hosťujúce).
Príkladom peážneho úseku je rýchlostná cesta R1 medzi Žiarom nad Hronom a Budčou, ktorý je zároveň súčasťou rýchlostných ciest R2 a R3 a medzinárodných európskych ciest E58 a E571.
Peáže iných dopravných trás a ciest
Podobným spôsobom môžu navzájom peážovať alebo peážovať po ceste tiež cyklistické trasy alebo značené turistické trasy, ich čísla sa však nepoužívajú k evidencii komunikácií ako stavieb.
Mississauga
Mississauga je kanadské mesto s viac ako 700 000 obyvateľmi. Nachádza sa v provincii Ontário pri ústí rieky Credit do Ontárijského jazera. Názov „Mississauga“ je algonkinského pôvodu a znamená „severná rieka s mnohými ústiami“. Patrí do oblasti nazývanej Veľké Toronto, kde žije viac ako 5 miliónov obyvateľov. S Torontom je Mississauga spojená na východe. Mesto ako také vzniklo spojením obcí Streetsville (najstaršia obec), Erindale (do roku 1890 Springfield), Port Credit, dediny Meadowvale, Cooksville, Clarkson, Lakeview, Dixie, Lorne Park, Sheridan a Summerville. U posledných piatich obcí je niekedy uvádzané, že patria pod správu mesta Toronto.
Demografia
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 717 961 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 721 599. V roku 2021 cca 1485 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 1385 slovenský a 320 československý. V roku 2016 bola Mississauga šiestym najväčším mestom v Kanade a tretím najväčším v provincii Ontário. Podľa údajov z roku 2006 v meste žilo 704 000 obyvateľov, ale kvôli značnému prísunu obyvateľstva sa toto číslo za posledných 100 rokov neustále zvyšuje. Od roku 2001 do roku 2006 bol zaznamenaný rast obyvateľstva o 9,1% ročne.
Doprava a priemysel
Mnohé veľké spoločnosti tu majú dôležité pobočky: Hewlett-Packard, Microsoft, PepsiCo, General Electric, Heidelberger Druckmaschinen, Fujitsu a Wal-Mart Canada.
Nachádza sa tu najväčšie kanadské letisko Pearson.
Mestom tiež prechádza najväčšia diaľnica Ontária, diaľnica 401 (Highway 401). Diaľnica je nielen najväčšou, ale aj najdôležitejšou dopravnou tepnou pre juh Ontária: spája všetky veľké mestá na juhu a pokračuje do susednej provincie Quebec a má medzištátny význam. Je jedným z najrušnejších a najzaťaženejších dopravných úsekov na svete.
Édouard Molinaro
Édouard Molinaro (* 13. máj 1928, Bordeaux, Francúzsko† 7. december 2013, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky filmový režisér, scenárista a herec.
Životopis
Édouard Molinaro, fascinovaný filmom od detstva, sa presadil v súťažiach amatérskych filmárov organizovaných v jeho regióne. Stal sa asistentom réžie André Berthomieu a Maurice de Canonge. Zároveň v rokoch 1950 až 1952 vyprodukoval okolo tridsať stredometrážnych priemyselných filmov. Od roku 1953 sa pustil do krátkych hraných filmov a zaujal producentov.
V roku 1957 Édouard Molinaro nakrútil svoj prvý celovečerný detektívny film Le Dos au mur. Film, zaujal kritiku, ktorá chválila režisérovo technické majstrovstvo a inovatívnosť. Ak je Édouard Molinaro súčasníkom Novej vlny, nie je jej súčasťou. Najčastejšie rieši adaptácie detektívnych zápletiek (Ženy miznú (1958)) alebo spoločenských drám (Dievča na leto (1959)). Ako šikovný režisér sa stal stávkou na istotu vo francúzskej kinematografii. Režíroval niektoré zo svojich najväčších komerčných úspechov: Oskar (1967) a Hibernatus (1969) s Louisom de Funèsom a Claude Gensacovou, séria Klietka bláznov (1978 a 1980) s Michelom Galabruom, Michelom Serraultom a Ugom Tognazzim, ktorá dosiahla v Spojených štátoch obrovský úspech. Édouard Molinaro preferuje žáner komédie. Výsledkom toho sú príjemné filmy o mravoch (Ružový telefón 1975; Pour cent briques t'as plus rien 1982) a niekedy aj pecka komiksovej kinematografie, ako napríklad L'Emmerdeur (1973), s Jacquesom Brelom a Linom Venturom. Napriek inteligencii svojho kinematografického prejavu a niektorým osobnejším filmom (La Liberté en croupe (1970)) Édouard Molinaro podáva obraz poctivého skromného remeselníka, ktorého filmy často dosahujú veľké úspechy, ako napríklad Le Souper (1992) alebo Beaumarchais the Insolent (1996).
Zomrel v decembri 2013 vo svojich osemdesiatich piatich rokoch.
Buxerolles (Vienne)
Buxerolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Mesto žien
Mesto žien je americký sitkom. V hlavných úlohách sa predstavili Courteney Cox, Christa Miller a Busy Philipps. Herečka Courteney Cox, v roku 2010 získala za svoj herecký výkon v sitkome nomináciu, na Zlatý glóbus, v kategórii Najlepšia herečka v televíznom seriály (komédia, muzikál) a herečka Busy Philipps, získala ocenenie Critics' Choice Television Awards v kategórii Najlepšia herečky vo vedľajšej úlohe (komédia).
Buxerolles (Vienne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mesto žien
Režisérmi televízneho seriálu boli Bill Lawrence a Kevin Biegel a produkovali ho spoločnosti Doozer a Coquette Productions v spolupráci s televíznou stanicou ABC. Natáčanie prebiehalo v Culver Studios v Culver City v Kalifornii.
Ostatné postavy
V epizódnych rolách, sa tiež objavili herci ako Jennifer Aniston, Lisa Kudrow, Matthew Perry, David Arquette, Scott Foley, Sam Lloyd, Shirley Jones, Tippi Hedren a iní.
Buxerolles (Vienne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Medvedík panda
Medvedík panda môže byť iný názov pre:
Buxerolles (Vienne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svätý František (seriál, 2003)
Svätý František (orig. Saint Francis of Assisi, Brother Fire) je taliansky animovaný seriál z roku 2003 o svätom Františkovi z Assisi. Seriál je určený pre všetkých divákov, ale so zvláštnym zameraním na deti a mládež. Animovaný seriál predstavuje život svätého Františka, ale zobrazuje aj život jeho mníchov a iných svätcov (ako sv. Klára alebo sv. Anton Paduánský). Je to kresťanský seriál, ktorý poukazuje na ľudské hodnoty a život s Bohom riadení Bibliou. Seriál obsahuje 26 epizód. Seriál vytvorila a produkuje talianska spoločnosť Mondo TV S.p.A. Seriál bol na Slovensku vysielaný na televízií LUX, kde ho stále reprizujú. Dabing vyrobilo Studio Spirit a TV LUX v roku 2008.
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2013
náhľad|Účastníci MS
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2013 boli v poradí 21. Majstrovstvá sveta v hádzanej žien, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konali sa v štyroch srbských mestách: Belehrad, Niš, Nový Sad a Zrenjanin v dňoch od 6.22. decembra 2013, za účasti 24 tímov. Svoj prvý titul si vybojovali hádzanárky Brazílie, ktorý sa stali iba druhým neeurópskym majstrom sveta (po Kórejskej republike v roku 1995). Strieborné Srbsky dosiahli svoje historicky najlepšie umiestnenie na MS. Vo finále MS padol aj svetový rekord v medzinárodnom zápase žien, ktorý bol 19 467 divákov.
Srbsko získalo právo organizovať MS 2013 vo voľbách IHF, keď vyhralo hlasovanie pred Kórejskou republikou.
Skupina A
Belehrad (Hala Pionir)
Skupina B
Niš
Skupina C
Zrenjanin
Skupina D
Nový Sad
Osemfinále
Belehrad; Nový Sad
Štvrťfinále
Belehrad; Nový Sad
Enolát
náhľad|300x300bod|Rezonančná štruktúra enolátového aniónu
La Roche-de-Glun
La Roche-de-Glun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Enolát
Štruktúra
Aj keď sa často zakresľujú ako jednoduché soli, v skutočnosti majú komplikované štruktúry a často tvoria agregáty.
La Roche-de-Glun
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Amfión (chémia)
thumb Amfión (iné názvy: obojaký ión, zwitterión ) je molekula, v ktorej sa naraz nachádza rovnaký počet kladných a záporných nábojov zároveň.
Typickým príkladom zwitteriónov sú aminokyseliny, ktoré majú pri fyziologickom pH protónovanú aminoskupinu (kladne nabitú) a deprotónovanú karboxylovú skupinu (záporne nabitú). V ich molekule je teda prítomný kladný i záporný náboj zároveň.
Buxeuil (Vienne)
Buxeuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kostol Panny Márie Kráľovnej anjelov (Plovdiv)
Kostol Panny Márie Kráľovnej anjelov       je rímskokatolícky kostol z 30. rokov 20. storočia ležiaci v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Budova leží v centrálnej časti Plovdivu na ulici „Krali Marko“ č. 10.
Dejiny a súčasnosť
Výstavba kostola začala v roku 1934. Dokončená a vysvätená bola budova v roku 1937. Kostol vysvätil biskup Vikenti Peev, ktorý ho zároveň premenil na sídelný chrám kapucínskeho rádu v Plovdive. V roku 1985 bol kostol vyhlásený za kultúrnu pamiatku. V roku 2020 sa s povolením bulharského Národného inštitútu pre nehnuteľné kultúrne dedičstvo začalo s reštauráciou budovy.
Kostol je v súčasnosti funkčný chrám pod správou Rádu kapucínov. Patrí pod sofijsko-plovdivskú diecézu.
Charakteristika
Budova bola postavená podľa projektu plovdivského architekta Dimităra Popova. Kostol bol postavený predovšetkým pre potreby mužského kláštora Rádu kapucínov, ktorí sídli vo vedľajšej budove. Okrem budovy samotného kostola sa v kostolnom dvore nachádza niekoľko menších budov.
Kostolný sviatok sa slávi 2. augusta.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Za kultúrnu pamiatku bol kostol vyhlásený výnosom č. 395 z 13. februára 1985.
Jon Larsen (gitarista)
Jon Larsen (* 7. január 1959, Bærum, Nórsko) je nórsky gypsy jazzový gitarista, skladateľ, maliar, surrealista, amatérsky vedecký výskumník a producent, ktorý má hlavný vplyv na oživovanie gypsy jazzu po celom svete. Je zakladateľom projektu Stardust. V roku 2007 získal cenu Buddy Award za celoživotný prínos pre džez.
Cesta I. triedy 49 (Česko)
Cesta I. triedy 49 je česká cesta I. triedy, ktorá začína v Otrokoviciach na križovatke s I/55. Prechádza cez Zlín, Vizovice (križuje I/69), Valašskú Polanku (odtiaľ po Horní Lideč peáž s I/57), Horní Lideč a Střelnú na hranicu so Slovenskom v Lyskom priesmyku, kde nadväzuje slovenská cesta I/49.
Ceaux-en-Couhé
Ceaux-en-Couhé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Eurovrahovia
Eurovrahovia je román anglického spisovateľa Juliana Rathboneho, z roku 1979.
Román po prvý krát vyšiel v slovenčine roku 1987. Vydalo ho vydavateľstvo Smena, v edícii Labyrint.
Dej
Román sa odohráva vo fiktívnej provincii Brabt, niekde pri pobreží Severného mora. Veľká chemická spoločnosť pripravuje veľkolepý projekt rozšírenia výroby, ktorý robí starosti ochrancom prírody a pre ktorý sa spoločnosť stáva terčom vyhrážok extrémistickej organizácie, až napokon dôjde k únosu čelného predstaviteľa spoločnosti...
Heracles
Heracles je rod vyhynutých vtákov, ktorého jediným druhom je Heracles inexpectatus. Ide o obrovského papagája, ktorý žil pred 19 – 16 miliónmi rokov v ranom miocéne na Novom Zélande. V roku 2008 sa našli dve kosti z nôh, podľa ktorých sa váha jedinca odhadla na 7 kg (dvakrát toľko ako dnešný najväčší papagáj Strigops habroptila). Kosti boli mohutné a hrubostenné a predpokladá sa, že vták bol nelietavý. Obýval subtropický dažďový prales.
Enol
Z enolov môžu vznikať ketóny, ktoré sú vo vodných roztokoch zvyčajne stabilnejšie. Príkladom je vinylalkohol, ktorý vzniká adíciou vody na etín a okamžite sa premieňa na acetaldehyd. Enoly teda často podliehajú keto-enol tautomérii. Niekedy však môžu byť enoly stabilizované napríklad konjugáciou, ako je o u aromatických enolov, ktoré sú výrazne stabilnejšie. Príkladom enolov, ktoré sú stabilné a nepodliehajú tautomerizácii, sú napríklad fenol alebo kyselina askorbová.
Enoly a enoláty umožňujú priebeh aldolových reakcií, pri ktorej spolu reagujú dve karbonylové zlúčeniny. Medzi aldolové reakcie patrí aldolová adícia, pri ktorej vzniká aldol (hydroxyketón alebo hydroxyaldehyd), a aldolová kondenzácia (pri ktorej vznikajú enóny). náhľad|Príklad keto-enol tautomérie.
Fenoly
Fenoly sú špecifickým prípadom enolov. Pre niektoré fenoly a im príbuzné zlúčeniny hrá keto tautomér významnú úlohu pri ich reaktivite. Mnohé reakcie rezorcinolu prebiehajú cez jeho keto tautomér. Naftalén-1,4-diol existuje v pozorovateľnej rovnováhe s diketónom tetrahydronaftalén-1,4-diónom:
Midnight Run
„Midnight Run“ je skladba britského speváka Example, z jeho tretieho štúdiového albumu Playing in the Shadows. Skladba bola vydaná v Spojenom kráľovstve dňa 4. decembra 2011, ako štvrtý singel albumu cez iTunes. Skladbu produkoval Feed Me.
Hudobné video
Hudobné video k skladbe „Midnight Run“ bolo prvýkrát vydané na YouTube dňa 21. októbra 2011, s celkovou dĺžkou štyri minúty a štyri sekundy.
Aliancia stredoškolákov
V novembri 2015 spustila petíciu za 4 požiadavky stredoškolákov, ktorú podpísalo 30 000 žiakov stredných škôl. Požiadavky petície boli - zrušenie viazanosti výučných listov na maturitnú skúšku, odpolitizovanie voľby riaditeľov, zníženie odvodov z brigádnickej dohody pre študentov a žiakov počas prázdnin a slobodný výber úrovne maturity z cudzieho jazyka. Po parlamentných voľbách na Slovensku v roku 2016 petíciu odovzdali ministrovi školstva Petrovi Plavčanovi, ktorý ju prijal. Vláda však žiadny z návrhov neschválila. V spolupráci s poslancami NR SR predložila návrh na odpolitizovanie voľby riaditeľov a zmenu zákona o Žiackej školskej rade - zákona 596/2003 Z.z. §26. V tomto zákone 16. novembra 2016 počas historicky prvej tlačovej besedy stredoškolákov v Národnej rade Slovenskej republiky, predstavila 10 návrhov k reforme školstva, ktoré žiada od ministra školstva Petra Plavčana. Na Bratislavskom kongrese Aliancie stredoškolákov, ktorý sa konal 21. novembra 2016, schválila programový dokument Stredoškoláci na nohách, ktorý hovorí o ďalšom rozvoji Aliancie stredoškolákov v jednotlivých krajoch. Do konca školského roku 2016/17 by mali v každom kraji fungovať Krajské stredoškolské rady, ktoré budú krajskými orgánmi Aliancie stredoškolákov. Aliancia stredoškolákov aktívne viedla viacero kampaní počas učiteľských protestov a aktívne sa snaží o získanie politickej podpory pre zmeny v školstve. V súčasnosti má Aliancia stredoškolákov viac ako 100 registrovaných členov a viac ako 3500 sympatizantov. Alianciu stredoškolákov od jej VII. republikového kongresu vedie Viliam Dominik Ďuraš, a viceprezidenti Sebestyén Marosz a Igor Furdík. Členovia Aliancie sú momentálne členmi viacerých významných inštitúcií, no predovšetkým majú stále zastúpenie v komisii pre mládež, ktorá je súčasťou školského výboru Národnej rady Slovenskej republiky.
Mestská hromadná doprava v Ružomberku
Mestská hromadná doprava v Ružomberku je zabezpečovaná autobusovou dopravou, ktorú prevádzkuje spoločnosť Blaguss Slovakia s.r.o. Služby MHD sú poskytované na 6 autobusových linkách s číslovaním 1 – 6. Blaguss Slovakia prevádzkuje v Ružomberku 5 typov vozidiel.
Andrášiovci (šľachtický rod)
Andrášiovci (starší pravopis: Andrássyovci, základný tvar: Andráši, starší pravopis: Andrássy, ) bol významný uhorský rod zo Sedmohradska. Prvýkrát sa spomínajú v 16. storočí a v nasledujúcom období členovia rodu tvorili významnú úlohu v uhorskej histórii. Celé meno je Andrássy de Csíkszentkirály et Krasznahorka. Csíkszentkirály bolo historické mesto ležiace na území dnešného Rumunska (dnes Sâncrăieni), zatiaľ čo Krásna Hôrka je hrad na Slovensku.
Dejiny rodu
Najstarším známym členom rodu Andrášiovcov bol Martin Andráši, ktorý ako donáciu dostal hrad Krásnu Hôrku a okolité panstvá. Ďalšie panstvá rod získal v Monoku, Štítniku a Drnave. Štefan Andráši získal v roku 1676 barónsky titul a panstvo v Betliari.
Juraj z monockej vetvy takisto pôsobil ako generál vo vojsku Františka II. Rákociho a v roku 1766 získal grófsky titul pre svoju vetvu rodu. Andrášiovci výrazne podporovali rozvoj baníctva na Gemeri a na Spiši. Významnou súčasťou rodového panstva bol kaštiel v Betliari s tri storočnou knižnicou, v ktorej zozbierali vyše 20 tisíc zväzkov (z toho vyše tisíc vzácnych prvotlačí). Andrášiovci boli členmi Uhorskej akadémie vied a v 19. storočí obsadzovali významné vládne rezorty. Významnými členmi rodu a politikmi v tomto období boli najmä uhorský premiér Július Andráši a jeho syn, minister zahraničných vecí Július Andráši ml. Ten vošiel do histórie aj vďaka tzv. Andrášiho nóte, ktorú Česi a Slováci pochopili ako koniec vojny a rozpad Rakúsko-Uhorska, čo viedlo k vyhláseniu Československého štátu 28. októbra 1918 v Prahe.
Súčasnou hlavou rodiny je gróf Gyula Andrássy de Csik-Szent-Király et Kraszna-Horka (*1927), ktorý so svojou rodinou v súčasnosti žije v Kanade. Jeho rodičmi boli gróf Michal Andrássy (*1893†1990) a grófka Gabrielle Károlyi de Nagy-Károly (*1899†1992). Jeho strýkom zase bol gróf Imre Andrássy (*1891†1985), ktorý sa najskôr oženil s Edit Payerovou a po druhýkrát v roku 1919 so švédskou šľachtičnou Stellou Kuylenstiernou. Gróf Imre Andrássy, mal jedného syna, Imricha mladšieho (*1930†1984), ktorého ženou sa stala Lois Mitchellová. Spolu mali dve dcéry - manželku grófa Pála Czirakyho Máriu „Vivi“ (*1921†2019) a dcéru Erzsébet „Bonzo“ (*1924†?).
Známi príslušníci rodu
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:
TW Hydrae
náhľad|Snímka z [[ALMA]] TW Hydrae je hviezda typu T Tauri vzdialená približne 176 svetelných rokov. Nachádza sa v súhvezdí Hydra. Je to najbližšia hviezda svojho druhu k Slnečnej sústave a najbližšia hviezda, ktorá je v procese tvorby planét. Ide o mladú hviezdu, jej vek sa odhaduje na 5 až 10 miliónov rokov. Bol u nej objavený protoplanetárny disk s veľkým obsahom vody a s obsahom metanolu.
Fedor Bartko
Mgr. art. Fedor Bartko (* 3. október 1944, Kšinná) je slovenský filmový a televízny dokumentarista, režisér, scenárista a kameraman.
Životopis
Po skončení základnej školy v Bratislave študoval na Strednej priemyselnej škole filmovej v Čimeliciach, neskôr na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, odbor dramaturgia a réžia filmovej a televíznej dokumentárnej tvorby.
V rokoch 1963-1968 pracoval v Československom štátnom filme - Štúdiu krátkych filmov Bratislava, v rokoch 1989 - 1991 pracoval na Ministerstve kultúry SR a ako tlačový tajomník v rokoch 1991-1992 na Úrade Predsedníctva SAV. V rokoch 1991 - 1994 sa stal podpredsedom Rady ČSFR  a Rady SR pre rozhlasové a televízne vysielanie. V rokoch 2000 - 2009 sa stal riaditeľom Evanjelického mediálneho programu so sídlom v Bratislave (v likvidácii, zrušený 21. augusta 2009 ) a pracoval tiež ako scenárista a režisér v slobodnom povolaní.
Dielo
Vytvoril desiatky dokumentárnych a publicistických filmov a relácií hlavne pre Slovenskú televíziu.
Miami International Autodrome
Miami International Autodrome je mestský okruh vybudovaný okolo známeho štadióna Hard Rock Stadium v Miami Gardens na Floride (USA). Premiéra tohto okruhu sa konala 6. mája 2022 prvými tréningmi Veľkej Ceny Miami 2022, Formuly 1. Architektom tohto okruhu je Apex Circuit Design.
Celle-Lévescault
Celle-Lévescault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ceaux-en-Loudun
Ceaux-en-Loudun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Polycharmos (sochár)
Polycharmos bol starogrécky sochár. Sochár Polycharmos pochádzal zrejme z Rodosu. Podľa Plínia bol autorom mramorovej sochy „stojacej Venuše“ (Afrodity), ktorá sa nachádzala v rímskom chráme Jupitera Statora. Nebolo možné presnejšie určiť, že kedy Polycharmos pôsobil, až kým nebol na ostrove Thasos objavený (v roku 1909 ) podstavec zo sochy, ktorú podľa nápisu (datovaného približne do roku 100 pred Kr. ) zhotovil zrejme (nie je to celkom isté ) jeho syn Filiskos pre Artemidinu svätyňu. Neďaleko podstavca ležala spodná časť sochy ženy, vyrobená z miestneho mramoru. V súčasnosti sa nachádza v istanbulskom archeologickom múzeu.
Oldřich Nejedlý
Oldřich Nejedlý (* 26. december 1909, Žebrák† 11. jún 1990, Rakovník) bol český futbalista, reprezentant Česko-Slovenska.
V česko-slovenskej reprezentácii sa v 44 dueloch trafil 29 krát. Podstatne pomohol reprezentačnému mužstvu k účasti vo finále majstrovstiev sveta 1934. Aj vďaka hetriku do siete Nemecka sa stal celkom s piatimi strelenými gólmi najlepším strelcom majstrovstiev. Hral aj na majstrovstvách sveta 1938, kde strelil dva góly.
S futbalom začal v rodnom Žebráku a v 15 rokoch hral už v prvom tíme za mužov. V roku 1927 prestúpil do Čechoslovanu Košíře, ale čoskoro sa znovu vrátil do rodného Žebráku. Roku 1928 prestúpil do Rakovníka. V roku 1931 ho získala pražská Sparta. V rokoch 19311941 zohral za Spartu 415 zápasov, z toho 187 ligových a strelil 388 gólov, z ktorých 162 bolo ligových. So Spartou sa stal štyrikrát majstrom Česko-Slovenska (1931/32, 1935/36, 1937/38, 1938/39).
Ovos siaty
Ovos siaty (Avena sativa) je druh obilniny z čeľade lipnicovité. Je známy pre svoje zrná z ktorých sa vyrábajú pokrmy pre ľudí ako napr. ovsené vločky alebo ovsená kaša, najmä sa však používa na kŕmenie dobytka. Je bohatý na bielkoviny, vlákninu a minerály (draslík, fosfor, magnézium).
Dôkazy o jeho domestikácii sa objavujú 1000 pred Kr. v strednej Európe, kde sa rozšíril z Blízkeho východu.
Produkcia
Po nástupe poľnohospodárskej mechanizácie sa jeho svetová produkcia zmenšila, pretože stroje vo výrobe nahradili zvieratá a dopyt po ovse ako ich hlavnom krmive upadol. Od 2001 do 2009 sa svetovo vyprodukovalo priemerne 25 miliónov ton ročne (cca 2% z celkovej produkcie obilia). Najväčším producentom je Európa, Rusko a Kanada.
Heracles (rozlišovacia stránka)
Heracles môže byť:
__DISAMBIG__
La Roche-sur-Grane
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
La Roche-sur-le-Buis
La Roche-sur-le-Buis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Drôme, v regióne Rhône-Alpes.
La Roche-sur-Grane
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Roche-sur-le-Buis
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Great South Wall
náhľad|Great South Wall a [[Poolbeg Lighthouse v roku 2007]]
Great South Wall (v preklade Veľký južný múr, ; niekedy nazývaný aj South Bull Wall – Južný býčí múr) v prístave írskeho hlavného mesta Dublin sa tiahne od cípu polostrova Poolbeg viac ako štyri kilometre do priestoru Dublinského zálivu. V čase svojej výstavby išlo o najdlhšiu morskú stenu na svete a zostáva jednou z najdlhších v Európe. Je otočená smerom k novšiemu múru Bull Wall a na konci má jeden zo štyroch prístavných majákov.
Cenon-sur-Vienne
Cenon-sur-Vienne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vienne, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jamová kultúra
náhľad|Približný rozsah kultúry (žltá farba) cca 32002300 pred Kr. Jamová kultúra bola kultúra v neskorom chalkolite a začiatku doby bronzovej, vyskytujúca sa v oblasti ponticko-kaspickej stepi od Podnesterska až po rieku Ural. Datovaná je v rozmedzí 35002300 rokov pred Kristom. Jamovú kultúru možno identifikovať s neskorými Protoindoeurópanmi a je najlepším kandidátom pre pravlasť praindoeurópskeho jazyka.
Ľud jamovej kultúry pravdepodobne vzišiel z miešania dvoch rozdielnych populácií, z ktorých silnejšou zložkou boli východoeurópski lovci a zberači, ktorí pochádzali buď priamo zo sibírskej kultúry Maľta-Bureť, alebo jej geneticky blízkych príbuzných. Druhou zložkou bola niektorá blízkovýchodná populácia, do úvahy prichádzajú buď lovci a zberači z oblasti Kaukazu, alebo chalkolitická populácia v oblasti dnešného Iránu. Ich kultúra bola materiálne veľmi podobná altajskej kultúre Afanasevo a geneticky sú tieto dve populácie prakticky nerozoznateľné.
Kultúrny pôvod
Na západnom okraji bola jej pokračovaním kultúra katakomb (28002200 pred Kr.), na východnom kultúra Poltavka (27002100 pred Kr.) v oblasti stredného Povolžia. Obe tieto kultúry nasledovala zrubová kultúra (18.12. storočie pred Kr.).
Genetický pôvod
Jones a Haak v roku 2015 konštatovali, že ľud jamovej kultúry vznikol zmiešaním dvoch rozdielnych populácií lovcov a zberačov. Východoeurópski lovci a zberači vykazujú genetickú príbuznosť k lovcom z kultúry Maľta-Bureť alebo ich blízko príbuzným z oblasti Sibíri. Druhou zložkou je genetická skupina kaukazských lovcov a zberačov, ktorí pravdepodobne prišli z oblasti Blízkeho východu, pravdepodobne priamo z Kaukazu. Každá z týchto skupín sa na genetickej variabilite ľudu jamovej kultúry podieľala zhruba polovicou. Spoluautor Haakovej štúdie Dr. Andrea Manica z University of Cambridge k tomu dodáva:
„Otázka pôvodu ľudu jamovej kultúry bola donedávna záhadou [...] teraz však už poznáme odpoveď. Ich genetická výbava je mixom východoeurópskych lovcov a zberačov a populácie kaukazských lovcov a zberačov, ktorá zjavne žila od konca posledného glaciálu vo veľkej izolácii.“
Východoeurópski lovci a zberači
Podľa Haaka a kolegov (2015), vyššie popísaný zhluk východoeurópskych lovcov a zberačov vykazuje vysokú príbuznosť k 24000 rokov starému genómu zo Sibíri z kultúry Maľta-Bureť alebo jej blízkych príbuzných. Vzorky boli získané z mezolitických či skoro neolitických hrobov v Karélii a Samarskej oblasti v Rusku a podrobené analýze DNA celogenómovým sekvenovaním. Tri z týchto genómov boli publikované, všetky tri mužského pohlavia a s Y-haploskupinami R1a, R1b a J. Haploskupina R1b je najčastejšou Y líniou v jamovej kultúre a v dnešnej západnej Európe.
Blízkovýchodná populácia
Najpravdepodobnejšie sa jednalo o kaukazských lovcov a zberačov alebo o chalkolitickú populáciu Iránu.
Tento komponent jamovej kultúry bol prvýkrát objavený Jonesom, ktorý v roku 2015 sekvenoval genómy vrchných paleolitických a mezolitických lovcov a zberačov z Kaukazu. Publikované boli dva mužské genómy, jeden neskoro paleolitický (13 300 rokov) a mezolitický (9 700 rokov). Títo dvaja muži niesli haploskupiny J* a J2a. Títo lovci a zberači boli pravdepodobne blízkovýchodnou neolitickou zložkou DNA v jamovej kultúre, pretože títo kaukazskí lovci a zberači boli vzdialene príbuzní obyvateľstvu, ktoré šírilo poľnohospodárstvo do Európy v čase neolitu. Ich genómy ďalej poukazujú na to, že miešanie s ľuďmi z Blízkeho východu nastalo pred 25 000 rokmi v čase najchladnejšej periódy posledného glaciálu.
Podľa Lazaridisa (2016) „populácia príbuzná ľuďom z chalkolitického Iránu prispela 43% ku genetickej výbave stepných populácií začínajúcich doby bronzovej.“ Populácia chalkolitického Iránu bola zmesou neolitických populácií západného Iránu, Levanty a kaukazských lovcov a zberačov.
Protoindoeurópania
náhľad|Hrob jamovej kultúry, [[Volgogradská oblasť]] Jamová kultúra je spájaná s neskorými Protoindoeurópanmi v kurganovej (stepnej) hypotéze Marie Gimbutasovej. Je najsilnejším kandidátom pravlasti praindoeurópskeho jazyka spolu s predchádzajúcou kultúrou Sredny Stog. Dôkazy sú nachádzané v oblastiach lingvistiky, genetiky a archeológie. Ľudia jamovej kultúry systematicky vyvražďovali mužov iných kultúr. Zvieracie obete dobytka, oviec, kôz a koní sú tiež spájané s Protoindoeurópanmi. Kultúra bola prevažne kočovnícka s prevažujúcim pastierstvom a drobným pestovateľstvom vykonávaním okolo riek a niekoľkých málo hradísk. Charakteristické pre túto kultúru je pochovávanie do jamových hrobiek alebo mohýl (kurganov). Telá zosnulých boli uložené naznak s pokrčenými kolenami a posypaná okrom. V kurganoch bolo viac pohrebov, často pridaných neskôr. Najskoršie nálezy vozidla s kolesami boli nájdené v Storožovej mohyle na Ukrajine a sú spájané s jamovou kultúrou.
Telesné vlastnosti
Genetický materiál analyzovaný Haakom (2015), Wildom (2014) a Mathiesonom (2015) spoločne potvrdzuje, že ľud jamovej kultúry mal polymorfizmy pre vysokú telesnú výšku, prevažne hnedé oči, tmavé vlasy a stredne svetlú kožu, ale trochu tmavšiu ako je súčasný európsky priemer. Vlohy umožňujúce tráviť mliečny cukor v dospelosti boli prekvapivo málo časté.
Migrácia súvisiaca s jamovou kultúrou
náhľad|Indoeurópska migrácia súvisiaca s expanziou jamovej kultúry