cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paranormálny jav
Paranormálnym javom sa nazývajú skutočnosti, pre ktoré nie je známe racionálne vysvetlenie. Paranormálne javy sú často pre svoju mohutnú iracionálnu zložku kontroverznou témou.
Ota Fukárek
Ota Fukárek (* 18. január 1977) je bývalý český profesionálny tenista.
Zmluva o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele
Zmluva o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ang. Treaty establishing the European Coal and Steel Community, fran.Traité instituant la Communauté européenne du charbon et de l'acier), známa ako Parížska zmluva (ang. Treaty of Paris, fran. Traité de Paris), bola zakladajúca zmluva Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ESUO). Zmluva bola podpísaná 18. apríla 1951 a vstúpila do platnosti 23. júla 1952. Jej platnosť vypršala po 50 rokoch, teda 23. júla 2002 a celá agenda ESUO bola následne na základe Zmluvy z Nice prevedená na Európske spoločenstvo.
Zmluvu podpísali Francúzsko, Taliansko, Západné Nemecko, Belgicko, Holandsko a Luxembursko.
Zmluvu vypracoval francúzsky hospodár Jean Monnet. Podporoval ho francúzsky minister zahraničných vecí, Robert Schuman. Cieľom zmluvy bolo oživenie hospodárstva Západnej Európy, ktoré bolo počas druhej svetovej vojne silno poškodené.
Obratník Kozorožca
thumb|Obratník Kozorožca Obratník Kozorožca je špecifická rovnobežka na južnej pologuli (23° 30' južnej geografickej šírky), ktorá spája najjužnejšie miesta na Zemi, v ktorých Slnko vrcholí v nadhlavníku (slnečné lúče dopadajú v čase obeda kolmo na zemský povrch) – ohraničuje ekliptiku z juhu. Len raz do roka nastáva tento jav – 21. decembra – tento deň voláme aj deň zimného slnovratu.
Zo severu ohraničuje ekliptiku Obratník Raka.
Iné projekty
Wendekreis (Breitenkreis)
Makarska rivijera
náhľad|Okolie Bašky Vody thumb|Makarská riviéra thumb|Turistika na Makarskej thumb|Riviéra v Živogošće Makarska rivijera alebo Makarsko primorje alebo (po slovensky) Makarská riviéra je pás dalmátskeho pobrežia Jadranského mora v Chorvátsku, dlhý cca 53 kilometrov, avšak len niekoľko sto metrov široký. Nachádza sa pod štítmi masívu Biokovo, vytvárajúceho neopakovateľnú panorámu a chrániaceho pobrežie pred severným vetrom.
Makarská riviéra je vymedzená na severozápade letoviskom Brela a na juhovýchode Gradacom, resp. deltou rieky Neretvy. Slnečné podnebie, čistá voda a dlhé kamienkové pláže sú dôvodom obľúbenosti tejto časti Jadranu a robia z nej veľmi populárnu turistickú destináciu.
Prirodzeným centrom je okresné mesto Makarska a najvýznamnejšie turistické letoviská sú Brela, Baška Voda, Podgora a Gradac. Z miestnych prístavov premávajú trajekty a výletné lode na ostrovy Brač, Hvar, Korčula a polostrov Pelješac, ktoré sú vyhľadávanými destináciami na dovolenku alebo výlety.
Z Makarskej vedie prístup do Prírodného parku Biokovo, pri Gradaci sa nachádzajú Baćinska jezera a neďaleko je aj bosnianske pútnické mestečko Međugorje.
Doprava
Riviéra je dostupná po diaľnici A1, z ktorej vedie na pobrežie niekoľko výjazdov (Šestanovac, Zagvozd a Ravča). Zo Splitu vedie pobrežím k Dubrovniku Jadranská magistrála, na ktorú sú napojené všetky letoviská. Takmer všetky strediská majú prístav alebo aspoň mólo a tým prístup po mori. Najbližšie letiská sa nachádzajú v Splite a Dubrovniku.
Rímske zmluvy
Rímske zmluvy je súhrnný názov pre dve zmluvy, ktoré boli podpísané v Ríme 25. marca 1957: Obe vstúpili do platnosti 1. januára 1958. Rímske zmluvy sú jedným zo základov neskoršej európskej integrácie. Tvoria pramene primárneho práva EÚ. Obe zmluvy boli viackrát menené, naposledy Lisabonskou zmluvou.
Signatármi boli:
Jefferson
Jefferson  môže byť:
Špičky
Špičky sú obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Lev
Lev môže byť:
Mníšek nad Popradom
Polohopis
Obec leží v severnej časti Ľubovnianskej vrchoviny, v údolí hraničnej rieky Poprad tvoriacej hranicu s Poľskom.
Katastrálne územie obce má rozlohu 1793 ha, čím sa radí medzi stredne veľké obce okresu a svojím členitým vrchovinným až hornatým reliéfom, ktorý je tvorený horninami magurského flyšu, patrí k horským a podhorským oblastiam. Väčšina obce je zalesnená ihličnatým alebo zmiešaným lesom. Stred obce leží v nadmorskej výške 390 m, v chotári obce je to v priemere 380 až 932 m. Priemerná ročná teplota je okolo 6 ºC.
Dejiny
Dnešná obec vznikla zlúčením častí Mníšek, Kače, Medzibrodie, Pilhov a Pilhovčík. Kedysi tu katastrálne patrila aj časť Krendžeľovka, ktorá je v súčasnosti už vyľudnená. Prvá písomná zmienka o obci je zachovaná v metácii hradného panstva Plaveč z roku 1323. Hovorí sa v nej o pustovni - heremita, čo svedčí o tom, že na území osady sídlili pustovníci (locus heremitorii). Pravdepodobne išlo o eremitov - benediktínsky rád, ktorý v tejto oblasti šíril kresťanstvo. Tento kláštor sa spomína aj v listinách z rokov 1338 a 1364. V blízkosti pustovne ležiacej na ceste do Poľska vznikla začiatkom 14. storočia osídlením staršej osady na základe valašského práva obec, ktorá po pustovníkoch dostala pomenovanie Heremitaris. Od roku 1364 bola známa ako Heremita a v roku 1786 bol jej názov zmenený na Mniszek. Osada patrila k Ľubovnianskemu panstvu, ktoré bolo v rokoch 1412 - 1772 dané do zálohy spolu s ďalšími 13 spišskými mestami poľskému kráľovi Vladislavovi II. Jagelovi. Po návrate zo zálohu panstvo spravoval erár. Ešte v priebehu prvej polovice 16. storočia osadu doosídlili obyvatelia valašského (najskôr zmiešaného rusínskeho a rumunského) pôvodu. Koncom 16. a začiatkom 17. storočia sa na Ľubovnianskom panstve rozšírilo kopaničiarske osídlenie, ktoré spôsobilo, že aj v okolí Mníška vzniklo viacero osád (foľvarkov), medzi nimi aj Medzibrodie, Káče, Pilhov a Pilhovčík. V priebehu ďalších storočí si kopaničiari zachovali roztratenú sídelnú štruktúru, ktorej dôkazom je aj vznik ďalších usadlosti ako je Skalná, Brestovky, Pšimjarek, Kalembovka, Polana a pod. Živili sa hlavne pastierstvom, roľníctvom a drevorubačstvom. Osady, ktoré v súčasnosti tvoria podstatnú časť obce, sa rozprestierajú pri rieke Poprad, ktorá obcou preteká a vlieva sa do rieky Dunajec. Keďže rieka Poprad v minulosti menila často svoje koryto, boli podľa toho vybudované aj osady a jednotlivé usadlosti obce.
Do 18. storočia sa Káče a Pilhov sú samostatné obce s vlastným richtárom a obecnými pečaťami. Pilhov sa začal spomínať v roku 1808. Do počtu obyvateľstva bol rovnocenným s obcou Mníšek a v niektorých rokoch ju aj predstihol.
Mníšek sa stal dôležitou tridsiatkovou stanicou smerom do Poľska. Bol tu majer a hostinec pre pocestných. Význam obce spočíval v minulosti najmä v tom, že tadiaľto viedla dôležitá dopravná tepna, tzv. Jantárová cesta, ktorá spájala vtedajšie Uhorsko s Poľskom a viedla až na Balkán. Hlavná trasa tejto cesty viedla cez Levoču, Jakubany, Starú Ľubovňu, Mníšek z Balkánu do Poľska.
V 19. storočí bola v obci postavená vysoká pec na tavbu železnej rudy, dovážanej z obce Jakubany, ktorú postavil majiteľ Karol Hayssl - podnikateľ, uznávaný hutnícky odborník cudzieho pôvodu, ktorý prenajímal viacero železiarni na Slovensku. Vysoká pec začala svoju prevádzku dňa 21. júla 1856. Dôvodom výstavby bol dostatok dreva v okolí. Majiteľ tento podnik prevádzkoval až do roku 1867, kedy prevádzka železiarne skončila. Jej činnosť nahradila malá skláreň, neskôr garbiareň do roku 1875 a gátrová píla.
Ani obec Mníšek nad Popradom nebola v minulosti výnimkou v sťahovaní obyvateľov. Najväčšie vysťahovalectvo bolo po roku 1960, t. j. po zrušení okresu Stará Ľubovňa, keď bol aj uzatvorený hraničný priechod do Poľska. Vytvoril sa okres Poprad, čo obyvateľom obce veľmi zťažilo každodenný život vzhľadom na pomerne veľkú vzdialenosť do okresného mesta (70 km), čo spôsobilo rapídne zníženie životnej úrovne obyvateľstva. Po obnovení okresu Stará Ľubovňa v roku 1968 bol hraničný priechod do Poľska znovu otvorený.
Obec Mníšek nad Popradom až do roku 2007 mala významné postavenie s prihliadnutím na existujúci hraničný priechod do Poľska, ktorý bol obnovený v roku 1971, predovšetkým pre osobné cestné motorové vozidlá.
D’Alembertovo kritérium
D'Alembertovo kritérium je kritérium konvergencie nekonečného radu po prvýkrát publikované Jeanom le Rondom d'Alembertom. Je špeciálnym prípadom tzv. Raabeho kritéria.
Znenie kritéria
Nech je nekonečný rad, nech existuje limita
Potom:
V prípade, že limita neexistuje, možno použiť nasledovné zovšeobecnenie kritéria:
Referencie
Criteri di convergenza
1734 Zhongolovich
1734 Zhongolovich je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 11. októbra 1928.
František Tomášek (politik)
František Tomášek (* 12. marec 1869, Kukleny – † 4. október 1938, Praha) bol český a československý politik a novinár, prvý predseda Revolučného národného zhromaždenia, prvého parlamentu novovzniknutej Republiky československej.
Životopis
Vyštudoval históriu, po štúdiách pracoval ako novinár a zapájal sa do českého pokrokového, omladinárskeho a neskôr socialistického hnutia. V roku 1895 vstúpil do sociálno-demokratickej strany, bol spoluzakladateľom mesačníka Akademie, neskôr pracoval v Práve lidu. Pôsobil ako spravodajca Práva lidu vo Viedni. Vo Viedni sa stal šéfredaktorom Dělnických listů ((1905-18) a predsedom výkonného výboru strany pre Dolné Rakúsko.
V rokoch 1907 a 1911 bol zvolený za poslanca Ríšskej rady (za vidiek okresu Moravská Ostrava). Poslancom bol až do roku 1918.
Vo Viedni, kde stál na čele českej menšiny, žil 20 rokov. Pred koncom prvej svetovej vojny sa vrátil do Prahy. Bol členom revolučného Národného výboru a 14. novembra 1918 bol zvolený za predsedu Revolučného národného zhromaždenia. 26. mája 1920 bol počas prvej schôdze poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia zvolený za jej prvého predsedu. Tento post zastával po celé prvé volebné obdobie. Do roku 1935 bol poslancom snemovne, od roku 1935 do smrti senátorom.
V rokoch 1923-38 stál v čele Robotníckej akadémie a bol aktívny v mnohých ďalších kultúrnych inštitúciách. Bol i prekladateľom (najmä Karla Kautského) a tiež publikoval: Vývojové předpoklady československé revoluce (1923).
Zomrel krátko po prijatí Mníchovskej dohody. Trauma z tejto udalosti urýchlila jeho smrť.
Katalyzátor (auto)
Katalyzátor je technické zariadenie vo výfukovom systéme spaľovacieho motora, ktorého úlohou je upraviť zloženie výfukových plynov do neho vstupujúcich tak, aby na výstupe obsahovali menší (najlepšie nulový) podiel škodlivých zložiek - exhalátov, alebo emisií.
Katalyzátor je väčšinou konštruovaný ako keramické teleso valcového tvaru s množstvom malých kanálikov. Ich povrch, v závislosti od typu môže obsahovať katalytickú látku. Takéto riešenie zabezpečuje čo najväčšiu pracovnú plochu, pri minimálnych rozmeroch. Zvolený materiál zároveň umožňuje dosahovať a udržať vysokú pracovnú teplotu.
Prvé vozidlá vybavené katalyzátormi prišli na trh v roku 1975.
Zloženie spalín
Zloženie spalín závisí od toho, s akým prebytkom vzduchu, ako dokonale a ako rýchlo spaľovanie prebehlo.
Rozdelenie
Podľa prebiehajúcich reakcií v katalyzátore sa delia na:
Trojcestný katalyzátor
thumb|right|Rez trojcestným katalyzátorom s kovovým jadrom Trojcestný katalyzátor sa využíva na svoju činnosť vyššie uvedený fakt, že spaliny, ktoré sú produktom spaľovania pri stechiometrickom pomere sú len dočasne v nerovnovážnom stave. Pri svojej činnosti využíva prítomnosť látky - katalyzátora, ktorý sa počas chemickej reakcie nemení, ale významne ovplyvňuje jej rýchlosť. Na svojom katalytickom povrchu pri dostatočnej teplote umožní vzájomnú reakciu oxidantov NOx a redukčných činidiel CHx a CO, ktoré sú vo vhodnom pomere, aby vzájomne reagovali za vzniku N2, H2O a CO2.
Trojcestný katalyzátor sa používa pre zážihové motory ktoré spĺňajú základné podmienky:
Zároveň je nevyhnutnou podmienkou vybavenie motora lambda-sondou. Pri jej nesprávnej funkčnosti, prestáva byť katalyzátor účinný a hrozí jeho úplné zničenie.
Oxidačný katalyzátor
Oxidačný katalyzátor sa používa pre vznetové motory, ktoré síce pracujú s vysokým prebytkom vzduchu, ale pri ich mechanizme spaľovania dochádza mikroskopicky k spaľovaniu veľmi bohatej zmesi, pretože kvapôčky rozprášeného paliva môžu byť priveľké. Katalyzátor je určený na redukciu škodlivín CHx a CO. Pri vysokej teplote katalyzátora dochádza k dodatočnému spaľovaniu pevných častíc vo výfukových plynoch v prebytkovom kyslíku, ktorý vždy obsahujú. Spaľovaním sa zmenšuje veľkosť častíc, prípadne mikročastice zhoria úplne.
Redukčný katalyzátor
Redukčný katalyzátor sa používa na zníženie emisií oxidov dusíka (NOx) pri vznetových a zážihových motoroch s priamym vstrekom.
Prevádzkové podmienky
Optimálna teplota katalyzátora pre palivá s bežným obsahom síry je okolo 400 °C. Pri nízkych teplotách má katalyzátor nízku účinnosť, pri teplotách nad 400 °C sa začínajú tvoriť sulfáty, zvyšujúce emisie. Pri nízkosírových palivách je možné prejsť na vyššie teploty katalyzátorov zaručujúce ich vyššiu účinnosť.
Skrátenie doby nábehu katalyzátora na pracovnú teplotu sa môže dosiahnuť niekoľkými spôsobmi:
Pľúcny acinus
Pľúcny acinus alebo pľúcny acínus (lat. acinus pulmonalis) je koncová jednotka pľúcneho parenchýmu, kde dochádza k výmene plynov medzi krvou a vonkajším prostredím.
Ide o časť periférne od terminálneho bronchiolu, posledného vetvenia prieduškového stromu. Obsahuje ductus ducti alveolares a pľúcne mechúriky (alveoly). Priemer acinu je 6 až 10 mm. Tri až 24 acinov tvorí sekundárny pľúcny lobulus.
Acinus je zložený zo štruktúr, ktoré sú pod rozlišovacou schopnosťou počítačovej tomografie, nedajú sa preto v súčasnosti in vivo priamo zobraziť. Nahromadenie patologického obsahu v acinoch (ktoré sú za normálnych okolností vyplnené vzduchom) sa pri HRCT vyšetrení pľúcneho parenchýmu prejaví vo forme zle definovaných nodulárnych opacít.
Rada Národov Najvyššieho sovietu Zväzu sovietskych socialistických republík
Rada Národov Najvyššieho sovietu Zväzu sovietskych socialistických republík bola jedna z dvoch komôr Najvyššieho sovietu ZSSR, ktorá spolčovala 750 poslancov. Do rady sa volilo v pomere 32 poslancov z každej zväzovej republiky: 11 poslancov z každej autonómnej republiky: 5 poslancov z každej autonómnej oblasti: 1 poslanec z každého autonómneho okruhu.
Garlède-Mondebat
Garlède-Mondebat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Lhotka u Přerova
Lhotka u Přerova je prírodná pamiatka ev. č. 210 neďaleko obce Lhotka v okrese Přerov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je skalnatá stráň s drobným živočíšstvom a výskytom teplomilnej vegetácie.
Garlède-Mondebat
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šišma
Šišma  je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Morigny
Morigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fougax-et-Barrineuf
Fougax-et-Barrineuf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 517 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2014/15
Slovenská hokejbalová extraliga mužov v sezóne 2014/15 bol 25. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenskou hokejbalovou úniou (SHbÚ). V súťaži účinkovalo, rovnako ako v minulej sezóne, 12 družstiev. Piatykrát v rade získalo titul družstvo HBK Nitrianski rytieri Nitra.
Systém súťaže
Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledný celok hral baráž o zotrvanie v extralige. Bodovanie: V barážových zápasoch bol hrací čas 3 x 15 min a miesto predĺženia sa hrali hneď samostatné nájazdy.
Baráž o extraligu
Nové Zámky sa v extralige neudržali, postúpilo do nej družstvo Diakovej. Družstvá:
Konopa siata
Konopa siata (Cannabis sativa resp. Cannabis sativa subsp. sativa alebo Cannabis sativa subsp. sativa var. sativa) je druh (resp. poddruh/odroda konopy siatej) rastliny z čeľade konopovité (Cannabaceae).
Využitie v priemysle
Používa sa v priemysle pre svoj nízky obsah omamných látok (THC < 0,3%). Konopa je rozšírená po celej Európe, Amerike a Ázii. Z konopnej stonky sa získava vlákno, z ktorého sa tká textil a tiež veľmi pevné námorné laná. Pestuje sa v Európe, Ázii a severnej Amerike.
Pod konopu siatu sa niekedy ako poddruhy/odrody zaraďujú konopa hašišová a konopa rumovisková.
1735 ITA
1735 ITA je planétka s priemerom 65 km, ktorú objavil P. F. Shajn 10. septembra 1948.
Škrapové pole
Škrapové pole (angl. karren field, franc. champ des lapiés, nem. Karrenfeld) je plošný skalný povrchový krasový útvar. V. Panoš (2001) škrapové pole charakterizuje ako časť skalného povrchu rozpustných hornín rozčleneného do škrapov rozpustnou činnosťou zrážkových vôd a vôd z topenia snehu. Typické škrapové pole sa nachádza pri obci Kečovo v JZ časti Slovenského krasu (Kečovské škrapy), takisto pri Domici, kde však už podlieha silnej vegetačnej sukcesii. Viac ako 1 m vysoké škrapy sa nachádzajú v škrapovom poli v masíve Magas-tető na planine Alsó-hegy v Maďarsku a taktiež pri Silickej Brezovej. Škrapové pole s osobitou morfológiou a vývojom sa nachádza v masíve Lüd-bükk na Silickej planine.
Podľa pokrytosti skalného povrchu podľa V. Panoša (2001) rozlišujeme:
Michal Buľovský
Michal Buľovský (Bulyovský, Bulyowsky) - "Bulyovszky de Dulicz et Gyulafalva" (*  Belá-Dulice - †  1711 Durlach) bol  básnik, husliar, pedagóg a polyhistor.
Životopis
Študoval na latinskej škole v Kremnici a v Banskej Bystrici, od 1670 na univerzitách vo Wittenbergu, v Tübingene a Strasbourgu. Organista v Strasbourgu, prof. gymnázia a rektor, evanjelický školy v Durlachu, konrektor v Stuttgarte, prof. a rektor v Durlachu. Polyhistor a polyglot, venoval sa i štúdiu poézie, hudby a matematiky. Teoreticky a prakticky sa zaoberal najmä hudbou. Pri pokuse o zlepšenie temperatúry ladenia navrhol experimentálny klávesový nástroj organového typu s posunovateľnou klaviatúrou, preslávil sa vynálezom hud. nástroja vo forme spinetu.
Jozef Kupertínsky
Svätý Jozef Kupertínsky (vlastným menom Giuseppe Maria Desa; * 17. jún 1603, Copertino, Taliansko – † 18. september 1663, Osimo) bol taliansky katolícky kňaz a svätec. Je patrónom pilotov, letcov, leteckých pasažierov, kozmonautov, parašutistov a slabých študentov.
Život
Narodil sa v mestečku Copertino v chudobnej rodine. Jeho otec, Felice Desa, bol tesár. Počas detstva mal zdravotné problémy (mal otvorené ústa, koleno mu ustavične hnisalo, na hlave mal zapáchajúcu vyrážku), ktoré boli spôsobené matkiným ťažkým pôrodom. Začal chodiť do školy, ale pre svoj zdravotný stav veľa vedomostí nezískal. O päť rokov na to sa zázračne uzdravil.
Chcel sa stať kňazom, ale preto, že nemal školské vzdelanie ho neprijali k minoritom, ani k menším bratom. Prijali ho až kapucíni. 15. augusta 1620 prijal rehoľné meno Štefan Kupertínsky. Takmer o rok neskôr ho prepustili s odôvodnením, že nie je schopný viesť rehoľný život. V roku 1626 ho napokon prijali k minoritom a o dva roky na to bol vysvätený za kňaza a prijal meno Jozef Kupertínsky.
4. okóbra 1630 mal prvýkrát levitáciu – vznášal sa nad zemou. Predstavení sa stavali k Jozefovi veľmi nedôverčivo. V októbri 1638 ho poslali do Neapola, aby tamojšia inkvizícia prešetrila jeho počínanie. Rímska kongregácia Svätého ofícia ho oslobodila od obvinenia predstieranej svätosti a zneužívania ľudovej dôverčivosti.
Zomrel 18. septembra 1663. Pápež Benedikt XIV. ho vyhlásil v roku 1753 za blahoslaveného a Klement XIII. v júli 1767 za svätého.
FC Nitra
FC Nitra je slovenský futbalový klub so sídlom v Nitre. V súčasnosti hráva 3. slovenskú futbalovú súťaž Tipos III. ligu západ. Patrí k tradičným slovenským futbalovým klubom. Najväčší úspech dosiahol ešte v rámci česko-slovenskej futbalovej ligy, kde v sezóne 1961/62 obsadil druhé miesto. V najvyššej slovenskej futbalovej lige dosiahol najlepšie umiestnenie v sezóne 2007/08, kedy sa umiestnil na treťom mieste. Klub je známy aj pre svoju dlhodobú prácu s mládežou, kedy sú jeho mládežnícke družstvá vo svojich kategóriách dlhodobými účastníkmi najvyšších slovenských súťaží. Ženský tím FC Nitra hráva najvyššiu slovenskú futbalovú súťaž žien.
Počiatky klubu
Športový oddiel v meste Nitra vznikol v roku 1909 pod názvom Nyitrai ÖTTSO (Nyitrai Önkéntes Tűzoltó Testület Sportosztálya). Na jeho založení sa podieľali členovia miestneho dobrovoľného hasičského zboru na čele s Oskarom Ronchettim, ktorý sa snažil o rozvoj futbalu v rámci tohto športového klubu. V roku 1911 sa klub premenoval na Nyitrai TVE (Nyitrai Torna és Vívó Egylet). Po skončení prvej svetovej vojny a následnom vzniku Česko-slovenska sa v roku 1919 klub premenoval na Nyitrai SC (Nyitrai Sport Club). V roku 1921 dostal už slovenský názov Športový klub Nitra, v skratke ŠK Nitra. V roku 1923 bol premenovaný už na jeden zo svojich tradičných názvov a to Atletický club Nitra, alebo v skratke AC Nitra, ktorý následne používal opakovane niekoľko desaťročí. K väčšiemu rozvoju futbalového oddielu došlo práve na začiatku 20. rokov 20. storočia. Futbalový oddiel začínal svoje pôsobenie v regionálnych nižších súťažiach. Následne postúpil do Slovensko-podkarpatskej divízie a Majstrovstiev Západoslovenského kraja. Napriek postupnému posilňovaniu kádra sa Nitre nepodarilo ani počas existencie vojnového Slovenského štátu postúpiť do najvyššej futbalovej súťaže. V roku 1948 sa klub premenoval na Sokol Nitra. Pod týmto názvom však klub existoval iba jediný rok, keď sa premenoval na ZŠJ Sokol SZ Nitra (Základná športová jednota Sokol Spojené závody Nitra). V tomto období sa začal postupne stabilizovať káder. V roku 1953 dostal klub opäť nový názov, tento raz DŠO Slavoj Nitra (Dobrovoľná športová organizácia Slavoj Nitra). No už o tri roky neskôr došlo k opätovnému premenovaniu na TJ Slovan Nitra (Telovýchovná jednota Slovan Nitra). V roku 1954 sa Nitre podarilo postúpiť do druhej najvyššej futbalovej súťaže. Túto tak hrala od sezóny 1955, pričom hneď v tejto sezóne obsadila 4. miesto. Dovtedy najväčší úspech od svojho založenia dosiahol klub v sezóne 1958/59, keď sa mu podarilo postúpiť z druhej ligy premiérovo do prvej česko-slovenskej futbalovej ligy. Nitru vtedy viedol úspešný tréner Karol Bučko.
Prvý postup do najvyššej súťaže a striedanie prvej a druhej ligy
náhľad|vpravo|[[Michal Hipp patrí medzi najslávnejších odchovancov nitrianskeho futbalu. Na obrázku z roku 2010 už v pozícii trénera.]] Sezóna 1959/60 tak bola prvou v najvyššej česko-slovenskej súťaži. Nitre sa pomerne darilo, keď obsadila 8. miesto v strede tabuľky. Hráč klubu Michal Pucher sa navyše stal najlepším strelcom súťaže, keď strelil 18 gólov. Za klub hral v tomto roku aj bývalý reprezentant Anton Krásnohorský a bývalí mládežnícki reprezentanti ako Viliam Padúch, Jozef Belák, Štefan Gyurek, či Ondrej Ištók. Súčasťou tímu boli tiež Milan Navrátil, Viliam Hrnčár, Ján Dinga a Ladislav Putera (ktorý sa pripojil neskôr). Všetci títo hráči sa stali jadrom tímu, ktorý sa pomohol Nitre udržať v najvyššej súťaži niekoľko sezón. V sezóne 1960/61 však už Nitra obsadila až 11. miesto, čím sa klub iba tesne vyhol zostupu. Ale už v sezóne 1961/62 dosiahla Nitra svoj najväčší úspech v klubovej histórii, keď obsadila výborné druhé miesto, iba tri body za Duklou Praha. Michal Pucher strelil 19 gólov, no nestal sa opäť najlepším strelcom súťaže. V roku 1961 hrala Nitra po prvýkrát európsku pohárovú súťaž a to Stredoeurópsky pohár. Tu vyhrala svoju skupinu, keď porazila taliansky klub Torino FC 5:1. V semifinále vyradila ďalší taliansky klub Udinese Calcio. Vo finále sa Nitra stretla znova s talianskym klubom, tento raz s tímom Bologna FC 1909. S týmto doma remizovala 2:2, no vonku prehrala vysoko 0:3. Napriek výbornej sezóne bola hneď nasledujúca veľmi neúspešná. Nitra obsadila až 12. miesto, čo znamenalo zostup do 2. ligy, keď na nezostupové pozície stratila iba jeden bod. V druhej lige zostala Nitra až osem ďalších sezón. V roku 1966 sa klub premenoval na starý názov TJ AC Nitra (Telovýchovná jednota Atletický club Nitra). V roku 1970 sa trénerom klubu stal jeho bývalý hráč Michal Pucher. Pod jeho vedením sa začal znova tvoriť silný tím, ktorý mal ambíciu postúpiť do prvej ligy. Práve pod vedením Puchera obsadila Nitra hneď v sezóne 1970/71 v druhej lige výborné druhé miesto, čo znamenalo postup do najvyššej súťaže. V roku 1970 začal v klube v realizačnom tíme pracovať Milan Lešický. Práve on položil základy neskoršieho veľmi úspešného nitrianskeho mládežníckeho systému, ktorý klubu v nasledujúcich sezónach pripravil viacero vynikajúcich hráčov.
V prvej lige sa tak Nitra predstavila opäť v sezóne 1971/72. Tu sa umiestnila v strede tabuľky, keď obsadila 10. miesto. Za klub hrali mládežnícki reprezentanti Vladimír Szabó, Stanislav Dominka a Vladimír Ternény. V sezóne 1972/73 Nitra obhájila 10. miesto, v nasledujúcej 11. miesto. Nitra vydržala v prvej lige iba štyri sezóny, keď v ročníku 1974/75 skončila úplne posledná a zostúpila do druhej ligy. V tej dobe už klub trénoval Ján Dinga, ktorý nahradil Puchera. V roku 1976 nasledovalo premenovanie na TJ Plastika Nitra (Telovýchovná jednota Plastika Nitra). Tento názov si klub zachoval až do roka 1990. V nasledujúcich sezónach sa klub zameral na obmenu kádra, ním prešiel v tomto období aj legendárny Alexander Vencel starší. V ročníku 1977/78 sa druhá liga rozdelia na českú a slovenskú časť. V samostatnej slovenskej časti sa už Nitre darilo viac, keď najprv obsadila druhé miesto, no už v nasledujúcej sezóne 1978/79 slovenskú časť druhej ligy (Slovenská národná liga) vyhrala a postúpila do prvej ligy. Tím v tomto období viedol tréner František Skyva.
Príchod Moravčíka a zlatá éra nitrianskeho futbalu
V sezóne 1979/80 tak hrala Nitra znova najvyššiu súťaž. V jej kádri boli v tomto čase aj reprezentanti Dušan Borko, Ján Hlavatý a Jozef Kukučka. Spolu s Petrom Hodúrom sa stali základom tímu. Aj vďaka nim obsadil klub výborné 6. miesto. V roku 1980 sa Milan Lešický stal šéftrénerom mládeže v klube, vďaka čomu začal naplno presadzovať svoju filozofiu výchovy mládeže. V nasledujúcej sezóne sa však už Nitre darilo menej, keď obsadila až 13. miesto. V sezóne 1981/82 však už klub zaznamenal lepšie výsledky, čo znamenalo 4. miesto v tabuľke. V tíme hrali v tejto sezóne aj reprezentanti Peter Palúch, Peter Ančic a Rudolf Kramoliš. Nevyrovnané výkony klubu pokračovali v ďalšej sezóne, kedy Nitra skončila na 14. mieste, teda iba tesne nad hranicou zostupu. Trénerom sa stal František Urvay a v tíme začínal svoju profesionálnu kariéru budúci reprezentant Ladislav Molnár. V ďalšej sezóne však už Nitra skončila predsa len posledná a zostúpila do druhej najvyššej súťaže. V klube však v tomto ročníku začínal svoju profesionálnu kariéru najslávnejší nitriansky odchovanec Ľubomír Moravčík. V nasledujúcej sezóne tak klub hral znovu iba slovenskú časť druhej najvyššej súťaže, kde skončil na druhom mieste. V ročníku 1985/86 však už svoju časť druhej ligy Nitra jednoznačne vyhrala a postúpila späť do najvyššej súťaže.
V sezóne 1986/87 tak Nitra hrala opäť prvú ligu. V tomto ročníku obsadila 8. miesto, čo predstavovalo stred ligovej tabuľky. Tím viedol tréner Kamil Majerník, pričom jadro tímu zostalo aj napriek zostupu. Do kádra sa navyše pridalo viacero mladých hráčov ako Michal Hipp, či Milan Lednický. Nitra tak mala pomerne mladý tím, ktorý aj v nasledujúcej sezóne obsadil stred tabuľky, keď skončil na 7. mieste. Do seniorského tímu sa prepracovali ďalší mladí hráči Ivan Ondruška a Marián Bochnovič. V sezóne 1988/89 sa hlavným trénerom seniorov stal úspešný mládežnícky tréner Milan Lešický. Ten viedol tím, ktorého základ tvorili predovšetkým odchovanci klubu, ktorých v minulosti viedol práve Lešický. Pod jeho vedením obsadila Nitra dokonca 3. miesto, čo bol najväčší úspech klubu od roku 1962, keď Nitra skončila na 2. mieste. Vďaka tomuto umiestneniu sa klub kvalifikoval do ďalšieho ročníka Pohára UEFA. V sezóne 1989/90 skončila Nitra na 6. mieste. V klube hral v tejto sezóne okrem iných aj reprezentant Miloš Belák, súčasne svoju profesionálnu kariéru začínal budúci reprezentant Miroslav Sovič. V Pohári UEFA sa Nitra hneď v prvom kole stretla s nemeckým klubom 1. FC Köln. Prvý zápas prehrala Nitra vysoko 1:4, druhý už doma pred viac ako 15 000 divákmi 0:1 a nepostúpila tak do ďalšieho kola.
Posledné roky
Ročník 2012/13 bol poznačený incidentom v zápase s Trnavou, kedy hlavný rozhodca udelil hráčom Nitry až tri červené karty. Hráč klubu Seydouba Soumah obvinil troch hráčov Trnavy z rasistického správania, následne mal fyzicky napadnúť hlavného rozhodcu. Klubu boli po sezóne odpočítané tri body ako disciplinárny trest, Soumah dostal dištanc na pol roka a hlavný rozhodca zákaz rozhodovať zápasy do konca jesennej časti. Časť vedenia klubu považovala rozhodnutie disciplinárnej komisie za krivdu a reagovala ohlásením odchodu z klubu. Po odchode majiteľov tak klub musel pristúpiť k predaju hráčov. Okrem iných odišli talentovaní Matúš Mikuš a Seydouba Soumah. Negatívna atmosféra sa prejavila už v ročníku 2013/14, kedy klub skončil úplne posledný a zostúpil do druhej najvyššej súťaže. Trénerom klubu sa stala klubová legenda Michal Hipp. Nitra sa znova predstavila v druhej najvyššej súťaži, ktorá sa v sezóne 2014/15 už delila na skupiny Západ a Východ. Tu sa klubu veľmi nedarilo. Umiestňoval sa síce v hornej polovici tabuľky, no postúpiť sa mu nedarilo. Až v ročníku 2016/17, počas ktorého sa do klubu vrátil tréner Ivan Galád začala hrať Nitra znova výborný futbal, vďaka ktorému obsadil klub 2. miesto. Prvý skončil tím FC VSS Košice, no keďže nesplnil licenčné podmienky a následne dokonca ukončil svoju existenciu, dostala možnosť postúpiť do najvyššej súťaže práve Nitra, ktorá túto možnosť využila. V sezóne 2017/18 tak Nitra hrala znova najvyššiu futbalovú súťaž. V tomto ročníku skončil klub na 7. mieste, teda iba jedno miesto od postupu do skupiny o titul. V skupine o udržanie tak Nitra obsadila 1. miesto, čím si udržala pôvodné 7. miesto po základnej časti.
Farby, znak a rivalita
Farbami klubu sú biela a modrá, resp. belasá. Tieto farby používa klub v rôznych prevedeniach aj na svojich dresoch. Klubový znak je v súčasnosti taktiež bielo-modrý, s nápisom FC Nitra a vyobrazením nitrianskeho hradu. V minulosti počas pôsobenia klubu pod názvom Plastika Nitra mal klub určitý čas znak červenej farby s logom spoločnosti Plastika v klubovom znaku, neskôr sa červená farba zmenila na modrú, resp. bielu. V čase fungovania klubu pod názvom AC Nitra bol klubový znak znova bielo-modrý s vyobrazením nitrianskeho hradu.
Tradičnými rivalmi Nitry sú kluby FC Spartak Trnava a ŠK Slovan Bratislava. Tieto zápasy sú považované dlhé roky za rizikové, kedy na stretnutia musí dohliadať množstvo policajtov. K regionálnym rivalom patria FC ViOn Zlaté Moravce a FK DAC 1904 Dunajská Streda.
Štadión
náhľad|vpravo|[[Štadión pod Zoborom je tradičným štadiónom klubu. Na obrázku štadión po prestavbe z roku 2018.]] Nitra hráva svoje domáce zápasy od začiatkov na Štadióne pod Zoborom, ktorý sa nachádza pod nitrianskym hradom v parku Sihoť pri rieke Nitra, vedľa zimného štadióna. Na tomto mieste sa nachádzajú miesta pre organizovaný šport v Nitre od počiatkov existencie organizovaného športu v meste. Kapacita štadióna sa postupne po vykonaných úpravách znižuje. Z pôvodnej kapacity viac ako 11 000 miest sa táto znížila až na súčasnú 5 050, z toho 3 620 miest je na sedenie. Na začiatku roka 2007 bolo vybudované umelé osvetlenie, vďaka čomu môže hrať Nitra svoje domáce zápasy aj v neskorších hodinách. V minulosti sa už niekoľkokrát ohlásila prestavba, resp. výstavba nového štadióna. V roku 2013 bol ohlásený zatiaľ posledný zámer na základe rozhodnutia vlády SR, ktorý bol v polovici roka 2017 potvrdený aj mestom Nitra. Na konci roka 2017 bola podpísaná zmluva na rekonštrukciu štadióna, ktorá sa začala na začiatku roka 2018. Týkať sa mala rekonštrukcie hlavnej tribúny a inštalácie vyhrievania trávnika. Po skončení celkovej rekonštrukcie mala byť nová kapacita 7 480 miest s tým, že sa plánovali vybudovať tri nové zastrešené tribúny. Prestavba štadióna bola hotová na začiatku augusta 2018. Konečná kapacita sa upravila na 7 246 miest.
Národné
Česko-slovensko
Slovensko
Aktuálna súpiska
12px|Kapitán klubu
(na hosťovaní z Rijeka)
Tréneri FC Nitra od roku 1959
''Aktuálne k dátumu : 29. marca 2021''
Slávni hráči
Slovensko
Česko Maďarsko Ghana Guinea Kanada
Jelena Dokićová
Jelena Dokićová (* 12. apríl 1983, Osijek, Juhoslávia teraz Chorvátsko) je súčasná austrálska profesionálna tenistka. V roku 1994 emigrovala spolu s rodičmi do Austrálie, kde získala občianstvo. Počas svojej kariéry vyhrala 5 turnajov WTA v dvojhre a 4 turnaje vo štvorhre. Najväčší grandslamový úspech dosiahla vo Wimbledone 2000 postupom do semifinále.
Sušice (okres Přerov)
Sušice sú obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu  obyvateľov ().
Stéphane Mallarmé
Stéphane Mallarmé (* 18. marec 1845, Paríž, Francúzsko – † 9. september 1898, Valvins) bol francúzsky básnik, esejista a kritik. Býva radený medzi prekliatych básnikov a považovaný za najvýznamnejšieho predstaviteľa symbolizmu. Mal vplyv na avantgardné smery začiatku 20. storočia ako kubizmus, futurizmus, dadaizmus a surrealizmus.
Sláčikové kvarteto
Sláčikové kvarteto môže byť
Stéphane Mallarmé
Jeho tvorba je symbiózou hudby, maliarstva a poézie. Za najdôležitejšie považuje inšpiráciu - sen, ktorý vsugeruje dojmy.
Sedačková lanovka Železná studienka – Koliba
náhľad|Pohľad zo sedačky lanovky smerom na Kamzík
Sedačková lanovka Železná studienka-Koliba je osobná visutá jednolanová dráha obežného systému s pevným uchytením dvojmiestnych sedačiek v Bratislavskom lesnom parku v treťom bratislavskom okrese v katastrálnom území mestskej časti Nové Mesto.
Vyrobila ju spoločnosť Transporta Chrudim, výrobný typ je SL-2. Jej ťažná vetva je pravá, pohon je umiestnený v dolnej stanici (stanica Železná studienka). Systém napínania je riešený závažím v hornej stanici (stanica Koliba). Napínací ťah je, čo zodpovedá sile 135,48 kN. Konštrukčná prepravná kapacita je 393 os/h, aktuálna prepravná kapacita 342 os/h. Dolná stanica je v nadmorskej výške, horná vo výške Šikmá dĺžka lanovky je , vodorovná dĺžka , prevýšenie predstavuje  s priemerným sklonom trate 10°53′. Konštrukčná rýchlosť je /s, dopravná rýchlosť /s a maximálna dopravná rýchlosť /s, revízna rýchlosť a rýchlosť pri núdzovom pohone /s.
Rudolf Bunček
Rudolf Bunček (* 20. jún 1881, Jastrabá – † 24. september 1968, Choceň) bol slovenský sochár a maliar.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Ružomberku a v Prievidzi, 18961901 na Umeleckopriemyselnej škole v Budapešti medirytectvo, potom sochárstvo. Pracoval vo fajansovej dielni Zsolnayovcov v Pécsi, 1902 realizoval menšie sochárske štúdie v Jastrabej. Stredoškolský profesor kreslenia v Leviciach a v Krupine, potom školský inšpektor v Banskej Bystrici. Časť jeho maliarskych prác sa nachádza v Stredoslovenskom múzeu v Banskej Bystrici. Jeho práce majú realistické zameranie. Roku 1901 odmenený I. cenou za návrh na dekoratívnu výzdobu brány obytného domu.
Immolation
Immolation je americká death metalová skupina z mesta Yonkers, New York, ktorá vznikla v roku 1986.
Dejiny
Pôvodní členovia kapely sú len vokalista, basgitarista Ross Dolan a gitarista Robert "Bob" Vigna. Skupina do dnešného dňa vydala 7 radových albumoch u troch nahrávacích spoločností, niekoľko demo platní, jednu kompiláciu a 2 DVD tituly. Prelomovým albumom kapely bol už prvý album Dawn Of Possession, ktorý je dnes považovaný za jednu z hlavných hudobných ikon v rámci technického death metalu. Po druhom albume Here in After odišiel z kapely bubeník Craig Smilowski, ktorého nahradil Alex Hernandes. Na šiestom albume Harnessing Ruin ho nahradil Steve Shalaty. Na piatom albume Unholy Cult gitaristu Toma Wilkinsona nahradil Bill Taylor. Skupina je dnes s jednou najdôležitejších death metalových kapiel na americkom kontinente, pričom veľkú základňu fanúšikov má po celom svete. So svojimi kolegami zo skupiny Suffocation tvoria silné zázemie newyorskej undergroundovej metalovej scény. V roku 2008 Immolation koncertovali aj na Slovensku.
Charakteristika hudby
Zvláštnosťou skupiny Immolation je hlavne hlasový prejav Rossa Dolana, ktorého hlboké growlingové frázovanie je zrozumiteľnejšie ako u iných death metalových vokalistov. Skupinu charakterizuje progresívne rifovanie skladieb, postavené na disharmonických a harmonických prvkoch. Komplexné bicie pasáže sú z jedného pohľadu prispôsobené rytmike dvom gitarám a z druhého pohľadu synkopaticky a technicky dotvárajú atypický charakter skladieb. Staršie albumy inklinujú k technickému death metalu novšie sú považované za progresívny death metal.
Smrekovica (vrch v Branisku)
Smrekovica je najvyšší vrch pohoria Branisko, krajinného celku Fatransko-tatranskej oblasti. Nachádza sa približne severovýchodne od Spišského Podhradia.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Smrekovica Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a zasahuje na katastrálne územie obcí Vyšný Slavkov a Poľanovce. Najbližšími sídlami sú severne ležiaci Vyšný a Nižný Slavkov a juhozápadne situované Poľanovce, Pongrácovce a Bijacovce, juhovýchodne sa nachádza Široké a východne Šindliar, Lipovce a Lačnov.
Opis
Smrekovica leží v severnej časti hlavného hrebeňa, medzi sedlom Branisko a Kravcovou. Severným smerom sa nachádza Michalička, Ostrý vrch , Bučina a Veľká skala , východným Boldigaň , Kravcová a vrch Nad Bučom , južným Patria , Rudník  a Príkre  a západným Petrova hora , Skala  a Petruška. Pokým južná časť masívu patrí do povodia Hornádu, kde vodu odvádza riečka Svinka, voda zo severnej časti odteká Antalovým potokom do Torysy. Vrcholom vedie značená turistická trasa z Vyšného Slavkova.
Morsalines
Morsalines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kultúra s lineárnou keramikou
thumb|Lineárna keramika zo zbierky univerzity v Jene Kultúra s lineárnou keramikou v širšom zmysle bola archeologická kultúra v strednej Európe v neolite: podľa novšieho datovania cca 5700 pred Kr.5000 pred Kr. (do 4700 pred Kr. vrátane želiezovskej skupiny); podľa staršieho datovania 50004200 pred Kr. (do 3900 pred Kr. vrátane želiezovskej skupiny). V užšom zmysle sa ako kultúra s lineárnou keramikou označuje len kultúra so západnou lineárnou keramikou, pozri nižšie.
Morsalines
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kultúra s lineárnou keramikou
Rozšírená bola spočiatku v Maďarsku a blízkom okolí, nakoniec však od severovýchodného Francúzska, cez Nemecko, južné Poľsko po Rakúsko, Maďarsko, Srbsko, západnú Ukrajinu a Moldavsko.
Morsalines
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Agamétor z Mantineie
Agamétor alebo Agamétór z Mantineie (Agamétor, iný prepis: Agamétór) bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 500 pred Kr.
Agamétor z arkádskej Mantineie zvíťazil na 70. olympijských hrách v boxe dorastencov. V Olympii sa box (pygmé) dorastencov zaradil do programu hier v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.
Staroveký autor Pausanias zaznamenal, že v olympijskej Altide videl sochu olympionika Agamétora. Stála v blízkosti sochy Filóna z Korkyry, dvojnásobného olympijského víťaza v boxe.
Disclose
Disclose je japonská D-beat raw punková kapela z mesta Kōchi City. Vznikla v roku 1990, pôvodne ako crust punk hrajúca štvorčlenná hudobná formácia pod názvom Dehumanization. Neskôr zmenili svoj hudobný štýl na D-beat. Disclose sa inšpirovali legendárnou kapelou Discharge a kopírovali ich štýl. Používajú gitarové efekty fuzz a distortion (rozladenie). Témy skladieb sú hlavne o vojne, nukleárnej katastrofe, ich hrozivých dôsledkoch, strachu a smrti.
História
V roku 1992 opustili kapelu basgitarista a spevák. Úlohu speváka prevzal Kawakami a pôvodného basgistaristu nahradil Tukugawa. V roku 1993 opúšťa kapelu aj pôvodný bubeník a z pôvodnej zostavy ostáva v kapele len Kawakami.
Kapela Disclose počas svojej existencie vydala mnoho platní a nahrávok a ovplyvnila veľa kapiel. 5. júna 2007 umiera líder kapely Kawakami. Bol nájdený mŕtvy na zemi vo svojom apartmáne. Zomrel v dôsledku predávkovania sa alkoholom a sedatívami. Samovražda sa nepotvrdila.
Gee Jon
Gee Jon (* 1895† 8. február 1924, Carson City, Nevada) bol americký zločinec čínskeho pôvodu, ktorého ako prvú osobu v Spojených štátoch odsúdili na trest smrti jedovatým plynom (kyanovodíkom). Narodil sa v Číne, no v roku 1907 alebo 1908 emigroval z Kantonu do Spojených štátov, kde prežil väčšinu svojho života v sanfranciskom Chinatown. 27. augusta 1921 v nevadskom mestečku Mina zavraždil 74-ročného Toma Quong Keeho, pracovníka práčovne a člena čínskeho gangu (zločineckej skupiny) Bing Kung Tong, keď ho zastrelil po tom, čo mu Quong Kee otvoril dvere.
Prvý pokus usmrtiť ho plynom bol neúspešný, nakoľko plyn unikal z miestnosti, v ktorej bol odsúdenec uväznený. To prinútilo väznicu vytvoriť plynovú komoru, ktorá bola skonštruovaná v dielni väzenského mäsiara. Išlo o prvú plynovú komoru svojho druhu, do ktorej popravcovia napumpovali zhruba 1,8 kg kyanovodíka. Keďže teplota vzduchu vnútri komory požadovaných nedosiahla 23,8 °C, no pre zlyhanie elektrického ohrievača sa držala len okolo 11 °C, tekutý kyanovodík sa nahromadil na jej dne, čo popravcom znemožňovalo otvoriť komoru ešte tri hodiny po poprave. Hlava odsúdenca sa hýbala ešte zhruba šesť minút po tom, čo plyn vnikol do komory, čo však lekári pokladali za mimovoľný pohyb svalov vtedy už bezvedomého alebo mŕtveho väzňa. Miestna tlač o tomto spôsobe popravy písala ako dovtedy najhumánnejší spôsob popravy: „Gee Lee pokývol hlavou a zaspal. [...] Svedkovia popravy sa zhodli na tom, že ešte nikdy nebol človek popravený tak bezbolestne.“ Americká verejná mienka bola však zmiešaná, citlivá najmä na „klaustrofóbnu“ povahu použitia malej hermeticky uzavretej komory.
Návrat do budúcnosti
Pôvodne bol do hlavnej úlohy obsadený herec Eric Stolz, lebo Michael J. Fox nebol k dispozícii kvôli účinkovaniu v televíznom seriáli Family Ties. Počas natáčania filmu však filmári dospeli k záveru, že Stolz sa na rolu nehodí, a podarilo sa im vymeniť ho za Foxa, ktorého pracovný rozvrh sa vtedy zmenil natoľko, že mu dovoľoval zúčastniť sa natáčania filmu.
V scéne, kde Marty (Michael J. Fox) s kapelou hrajú pred porotou, sa jeden z porotcov postaví a povie, že sú príliš hluční. Tým mužom je Huey Lewis – autor piesní "The Power of Love" a "Back in Time", ktoré sú súčasťou soundtracku. Skladba, ktorú Marty s kapelou hrajú, je prerobená verzia "The Power of Love".
Dej
Marty McFly je tínedžer, ktorý spolu so svojou priateľkou Jennifer (Claudia Wells) navštevuje strednú školu v mestečku Hill Valley v Kalifornii. Marty sníva o tom, že sa z neho stane muzikant, a je jediným ambicióznym členom svojej rodiny. Jeho otec George (Crispin Glover) je pasívny účtovník, ktorý sa necháva šikanovať svojim šéfom Biffom (Thomas F. Wilson), a jeho matka Lorraine (Lea Thompson) je alkoholička večne spomínajúca na staré dobré časy na strednej škole.
Jedného rána Marty ide navštíviť Emmeta "Doc" Browna, svojho priateľa a excentrického vedca a vynálezcu, no jeho dom je prázdny. Emett mu však zavolá, že sa s ním chce v noci stretnúť pred nákupným centrom. Tam Emmet predvádza svoje auto, DeLorean DMC-12, ktoré prestaval na stroj času. Martymu vysvetľuje, že na cestovanie časom je potrebné aby auto dosiahlo rýchlosti 88 míľ za hodinu. Celý proces funguje vďaka zariadeniu nazývanom "flux capacitor," a poháňa ho plutónium, ktoré Emett ukradol od skupiny líbyjských teroristov. Potom ako demonštráciu úspešne pošle auto aj so svojim psom Einsteinom jednu minútu do budúcnosti. Doc ďalej vysvetľuje mechanizmy auta, pri čom názorne nastaví stroj času na 5. november 1955, a hovorí, že presne v ten deň dostal nápad na flux capacitor. V tom ale prichádzajú teroristi, ktorým sa podarí Emmeta zastreliť. Rozrušený Marty sa snaží v aute utiecť, no nechtiac aktivuje stroj času a je prenesený do minulosti.
Marty, teraz v roku 1955, zisťuje, že sa nemôže vrátiť späť, lebo nemá žiadne plutónium. Začne preskúmavať staré Hill Valley, a stretáva svojho otca, ktorého už ako tínedžera večne šikanuje jeho spolužiak Biff. Marty odprevádza Georga domov, a zachráni ho pred idúcim autom. Auto namiesto Georgea zrazí Martyho, on upadne do bezvedomia, a šofér auta ho odvezie do svojho domu. Keď sa Marty preberie, zisťuje, že muž, ktorý ho zrazil je otec jeho matky Lorraine. Mladá Lorraine sa oňho starala keď bol v bezvedomí, a zaľúbi sa doňho. Martyho vystraší jej flirtovanie, a tak sa rýchlo poďakuje jej rodine za pomoc a uteká z domu preč.
Marty ide požiadať o pomoc mladšieho Emmeta. Potom, čo sa mu podarí presvedčiť ho, že naozaj pochádza z budúcnosti, Emmet sa rozhodne Martymu pomôcť. Emmet vysvetľuje, že jediný spôsob ako bez plutónia získať potrebný 1,21 gigawatt energie je využiť blesk. Marty mu ukazuje leták z budúcnosti, v ktorom sa píše, že na konci týždňa mestskú radnicu zasiahol blesk. Emmet rýchlo začne plánovať ako to využiť, zatiaľčo Marty plánuje ako dať svojich rodičov dokopy a zabezpečiť tak, že bude v budúcnosti existovať.
Všetky Martyho pokusy s jeho rodičmi sú neúspešné, a jediné čo sa mu podarí dosiahnuť je znepriateliť si Biffa. Pri jednej konfrontácii s Biffom a jeho priateľmi Marty spôsobí, že Biff havaruje svoje auto do nákladiaku plného hnoja. Kvôli tomu sa však doňho Lorraine ešte viac zaľúbi, a Biff ho začne nenávidieť ešte viac.
Lorraine požiada Martyho, aby s ňou išiel na školský ples. Marty súhlasí, a potom povie Georgovi aby aj on prišiel na ples, a aby potom zdanlivo zachránil Lorraine keď sa k nej Marty začne správať nevhodne. Tento plán ale nevyjde, lebo nahnevaný Biff sa k nim dostane skôr ako George. Biff vytiahne Martyho z auta a začne obťažovať Lorraine, ale George v sebe nájde dosť odvahy aby sa Biffovi postavil a jednou ranou ho zrazí na zem. Po tomto čine sa doňho Lorraine zamiluje a obaja spolu odchádzajú na ples. Marty tam ide tiež, zaskočí v kapele za jedného gitaristu, a je svedkom prvého bozku svojich rodičov. Keď sa začne blížiť búrka, Marty rýchlo uteká za Emmetom.