cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rainer Maria Rilke
Zrelosť
V priebehu prvej svetovej vojny - bol na krátky čas nútený narukovať ako rakúsky vojak. Slúžil vo viedenskom vojenskom archíve. V tom čase udržiaval intímny pomer s maliarkou Lou Albert-Lasard ale stýkal sa tiež so statkárkou Herthou Königovou.
Vrcholné roky
Po vojne, v čase keď vznikli Rilkeho vrcholné diela, žil prevažne vo Švajčiarsku.
Počas niekoľkých týždňov intenzívnej práce vo februári 1922 dokončil Rilke na zámku Muzot vo Švajčiarsku jednu zo svojich vrcholných zbierok Duineser Elegien (po slovensky Duinské elégie, preložil M. Šprinc, 1942, M. Válek, 1969 a M. Richter, 2003 a 2012), venovanú svojej najvernejšej mecenáške, kňažnej Marie von Thurn und Taxis-Hohenlohe. Duinské elégie sú básnickým pokusom vystihnúť zmysel ľudského utrpenia. Tento pevne uzavretý cyklus 10 elégií patrí svojou mnohovýkladovosťou a symbolikou k najzložitejším dielam mladšej nemeckej poézie. Spolu s The Waste Land (1922, po slovensky Pustatina) anglo-amerického básnika T. S. Eliota a s románom Ulysses (1922) írskeho spisovateľa Jamesa Joycea sú Duinské elégie považované za myšlienkové východisko celej modernej literatúry 20. storočia.
V roku 1922 vytvoril Rilke ďalšie významné dielo, Sonette an Orpheus (po slovensky Sonety Orfeovi), ktoré ho podobne ako Duinské elégie preslávili na celom svete.
Od roku 1923 mal vážne a dlhodobé zdravotné problémy. Posledné roky života strávil prevažne na zámku Muzot. V rokoch 1922-1926 napísal niekoľko sto básní, prevažne po francúzsky.
Zomrel na leukémiu v roku 1926 v sanatóriu Valmont pri Montreux vo Švajčiarsku. Pochovaný je pri južnej stene kostola nad dedinou Raron vo švajčiarskom kantóne Wallis, asi 20 km od zámku Muzot.
Dielo
Rilke vytvoril dlhý rad básnických zbierok, z ktorých sú tu uvedené iba tie najvýznamnejšie, mnoho osamotených básní a niekoľko próz, zvlášť poviedok (najmä v ranom období, mnoho z nich je inšpirovaných pražským detstvom).
Low
I samotný formát platne bol netradičný: prvá strana obsahovala priame, kratšie piesne–fragmenty; zatiaľ čo druhá strana pozostávala z dlhších inštrumentálnych skladieb.
Po albume Station to Station, ktorého nahrávanie sa uskutočňovalo na vrchole Bowieho závislosti na kokaíne, Bowie začal prehodnocovať svoje umelecké záujmy. Odsťahoval sa z Los Angeles do Európy a začal abstinovať. Texty jeho skladieb na Low sa zaoberajú letargiou, depresiami, ocudzením a samodeštruktívnym správaním. Veľká časť hudby, ktorá nakoniec skončila na albume bola zamýšľaná ako hudba k filmu Muž, ktorý padol na zem, v ktorom Bowie hral hlavnú úlohu. Bowiemu sa však skladby nepodarilo dokončiť načas. Obal albumu tvorí Bowieho fotografia z filmu.
Hudba na albume sa v mnohom inšpirovala nemeckými hudobnými skupinami ako Kraftwerk a Neu!. Napriek tomu však bola uznávaná pre jej originalitu a fakt, že sa jej do istej miery podarilo predbehnúť svoj čas. Vplyv albumu je badateľný v mnohých žánroch, či už je to post-punk, new wave alebo industrial.
Americký server Pitchfork Media zostavil rebríček najlepších albumov 70. rokov, pričom Low sa dostal na prvé miesto. V roku 2003 časopis Rolling Stone vytvoril rebríček 500 najlepších albumov všetkých čias. Low sa dostal na 249. miesto. Skladateľ Philip Glass vytvoril v roku 1992 album Low Syphony, ktorý bol založený na Bowieho a Enovej hudbe. Trent Reznor z americkej skupiny Nine Inch Nails počúval Low každý deň pri nahrávaní jeho opusu The Downward Spiral.
Low sa v britskom albumobom rebríčku dostal až na druhé miesto, v Amerike sa dostal na miesto jedenáste. Z albumu boli vydané dva single: „Sound and Vision“ a „Be My Wife“. Pričom prvý z nich sa dostal až na tretie miesto britského rebríčka singlov.
Zoznam skladieb
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb.
Reedície
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol tri ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Andy
Andy alebo Kordillery Južnej Ameriky sú pohorie vypĺňajúce západnú časť Južnej Ameriky. Je to južná časť pohoria Kordillery.
Tiahnu sa od severu na juh cez celú Južnú Ameriku, od Venezuely až po Patagóniu. Andy sú asi dlhé a až  široké a ich priemerná výška je asi. Najvyšším vrchom je argentínska Aconcagua, vysoká.
Andy zasahujú na územie týchto štátov: Venezuela, Kolumbia, Ekvádor, Peru, Bolívia, Čile a Argentína.
Geografia
Andy sa delia na viacero častí. Južné Andy v Argentíne a Čile. Centrálne Andy zasahujú do čilskej časti, pokračujú do Peru a Bolívie. Severné Andy zasahujú aj do čilskej a peruánskej časti, menej do Bolívie, ďalej pokračujú do Venezuely, Kolumbie a severného Ekvádoru. Po celej dĺžke ich tvoria dva paralelné chrbty Cordillera Occidental a Cordillera Oriental. V Kolumbii, severne od hranice s Ekvádorom sa rozdeľujú na tri rovnobežné chrbty, západný, centrálny a východný. Východný je jediným z horských chrbtov, ktorý zasahuje do Venezuely. Označenie cordillera pochádza zo španielčiny a znamená povraz. Andy sú asi 200 –  široké takmer po celej dĺžke okrem Bolívijského ohybu, kde dosahujú šírku. Najsevernejšie časti pohoria tvoria ostrovy Aruba, Bonaire a Curaçao v Karibskom mori.
Geológia
Vznik Ánd je spojený s procesmi platňovej tektoniky, ktoré mali za následok subdukciu platne platne Nazca pod Juhoamerickú platňu. Hranica medzi platňami je tvorená peruánsko-čilskou priekopou.
V Severných Andách vznikol vo formácii La Negra vulkanický oblúk a predoblúková Tarapacská panva. Od titónu po hoteriv bola táto panva zaplavená, neskôr počas vrchnej kriedy ju ovplyvňoval okolitý vulkanizmus a usadzovali sa v nej najmä červené kontinentálne sedimenty. V strede kriedy sa táto panva uzavrela a z hornín, ktoré boli vytlačené z tohto priestoru vznikla tzv. Proto Cordillera de Domeyko, ktorú v nasledujúcom období výrazne deštruovala erózia. Od vrchnej kriedy po eocén pokračoval v dôsledku subdukcie platne Nazca vulkanizmus, ktorý v priebehu oligocénu vystriedali intrúzie. V tomto období vznikli v oblasti Čile významné ložiská medenno-porfýrových rúd. Subdukcia platne Nazca spôsobila aj vznik Atacamského smerného posunu, významného zlomu ktorý postihol Pobrežnú kordilieru. V tomto priestore následne počas jury a ranej kriedy mohol vystúpiť granitoidný pobrežný batolit.
V Južných Andách od jury po kvartér prebiehal neustály vulkanizmus, najmä v oblasti Cordillera Principal a predoblúkovej panvy Neuquen, ktorá plnila morskými aj kontinentálnymi uloženinami, čo umožnilo vhodné podmienky pre akumuláciu uhľovodíkov, najmä ropy.
V Andách sa v dôsledku pokračujúcej subdukcie platne Nazca nachádza mnoho sopiek, ako napríklad Cotopaxi, jednej z najvyšších sopiek súčasného obdobia.
Klíma
Klíma sa v Andách významne líši v závislosti od nadmorskej, výšky, blízkosti mora a zemepisnej šírky. V južných oblastiach Ánd často prší a je pomerne chladnejšie. Centrálne Andy majú suchú klímu. Severné Andy majú vlhkú a teplú klímu, v Kolumbii dosahuje priemerná ročná teplota 18 °C. V dôsledku veľkých rozdielov nadmorských výšok sa môžu dažďové lesy nachádzať iba niekoľko kilometrov od zasnežených končiarov. Hory majú veľký vplyv nielen na teplotu ale aj zrážky v blízkych oblastiach. Snežná čiara je pohyblivá a v rôznych oblastiach sa vyskytuje v inej výške. Od 4 500 do v tropickom Ekvádore, Kolumbii, Venezuele a Peru po 4 800 až  v suchších oblastiach Peru a Čile, opäť klesá do  v oblasti Aconcagui (32°j.š.),  dosahuje v oblasti 40° j.š.,  v oblasti 50° j.š. a od 55° j.š. viacero horských ľadovcov dosahuje morskú hladinu.
Andres Ambühl
Klubový hokej
Od roku 2000 do sezóny 2008-09 bol hráčom klubu švajčiarskej najvyššej súťaže HC Davos. V rokoch 2002, 2005 a 2007 získal v jeho drese švajčiarsky titul. 30. mája 2009 podpísal zmluvu s klubom NHL New York Rangers. Celú sezónu odohral v drese farmárskeho mužstva Hartford Wolf Pack.
Reprezentácia
Tréner Ralph Krueger ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Zaznamenal gól a asistenciu. Na drese nosil číslo 10.
Verchojanský chrbát
Verchojanský chrbát je pohorie na ruskom Ďalekom východe, v Rusku. Najvyšším vrchom je Mus-Chaja (2 959 m) na juhovýchode v Suntar-Chajata.
Charakteristika pohoria
Pohorie sa tiahne od Severného ľadového oceánu na juh, až zhruba k mestu Chandyga, na rieke Aldan. Je dlhé zhruba 1 200 km, prechádza celým Jakutskom a vypína sa takmer do výšky 3 000 metrov nad morom. Pramení tu mnoho prítokov ako Leny, tak aj už spomínaného Aldanu alebo rieky Jany, časť pohoria leží v hornom povodí Indigirky. Na západnej strane sa pohorie prudko zvažuje do údolia Leny, na východe potom plynulo prechádza v ďalšie horské systémy - Čerského chrbát. Celá oblasť týchto hôr je len veľmi riedko osídlená, panujú tu veľmi kruté zimy - tie najchladnejšie v celom Rusku; leta sú tiež studené. Sneh tú zostáva takmer po celý rok. Na tomto území sa nachádzajú zásoby uhlia, striebra, olova a zinku. Pohorie je pomenované podľa mesta Verchojansk, ktorý leží na rieke Jane.
Poecilia formosa
Výskyt
Žije v Severnej Amerike, v teplých, sladkých vodách severovýchodného Mexika a v najjužnejších oblastiach amerického štátu Texas (rieky Rio Grande a Nueces).
Rozmnožovanie
Rozmnožuje sa gynogeneticky. Napriek tomu, že samica potrebuje na oplodnenie samca, samčí genetický materiál sa neintegruje do vajcových buniek, ktoré sú už diploidné (okrem výnimočných prípadov). Dcérske potomstvo sa teda skladá z identických klonov matky. V dôsledku sú v populácii tejto rybky výlučne samičky. Anglický názov Amazon molly prirovnáva P. formosa ku kmeňu žien-bojovníčok Amazoniek.
Vo voľnej prírode sa samice typicky pária so samcami z jedného zo štyroch rôznych druhov, buď Poecilia latipinna, Poecilia mexicana, Poecilia latipunctata, alebo zriedkavo aj Poecilia sphenops. Je možné, že sa v populácii ''P. formosa'' zriedkavo vyskytujú aj triploidné samce, ktoré by mohli navodiť partenogenézu. Takéto triploidné samce sú však v prírode veľmi zriedkavé a nie sú nevyhnutné na zachovanie druhu, preto sa populácia považuje za čisto samičiu.
Pohlavnú dospelosť dosahujú v období medzi prvým až šiestym mesiacom po vyliahnutí, a potom produkuje 60 až 100 mláďat každých 30 – 40 dní. Tento fakt má za následok veľký potenciál na rast populácie, ak sú prítomní samci jedného zo štyroch spomenutých druhov. Široká variabilita v dosahovaní pohlavnej dospelosti a v množstve potomstva sú dané dedične, teplotou vody alebo dostupnosťou potravy. V teplejších vodách (okolo 27 °C) s nadbytkom potravy dospievajú rýchlejšie a majú viac potomstva.
Socialistický realizmus v architektúre na Slovensku
thumb|Detail fasády na [[internáte Mladá Garda]]
Socialistický realizmus v architektúre na Slovensku je pomerne krátke obdobie na začiatku 50. rokov 20. storočia, ktoré sa vyznačovalo tým, že bolo sprevádzané rôznymi názormi, pozitívnymi, negatívnymi, sprevádzané hlavne mocou, politickou ideológiou.
Toto obdobie bolo pomerne krátke, totalitné, s celou škálou emócií v rámci svojho trvania, po ňom, dnes. No zložkou kultúry, ktorá reflektuje jednu zo stránok dejín 20. storočia.
Vznik
V povojnovom období, v rámci materiálovej základne, ekonomických faktorov, stavby sa realizovali z tehly, dreva, zväčša tých najjednoduchších. Bol to racionálny prístup, kde išlo hlavne o úspornosť. Narastala však nespokojnosť, často sa vyčítala absencia výtvarného aspektu a kompozície.
Pre socialistický realizmus sa používa aj slangový výraz sorela, kde podľa slabík so znamená socialistický, re– realizmus a la - od priezviska Lakomý. Zdeněk Lakomý bol zástancom stalinskej česko-slovenskej architektúry. Toto pomenovanie vraj vytvoril architekt Josef Havlíček.
Výrazové prostriedky
Čo sa týka výrazu, uplatňoval sa monumentalizmus, preberali sa klasicizujúce formy, historizmus, presadzovala sa umelecká stránka architektúry. V podstate cielene vybrané formy, ktoré mali reprezentovať oficiálnu ideológiu.
Príklady
thumb|Sídlisko na Miletičovej ulici v Bratislave náhľad|Bytový blokový dom v Pezinku
Medzi stavbami, ktoré sa realizovali bolo málo tých, ktoré spĺňali politické ambície. Predstavy vystihujúce ideológiu chýbali, čím sa ťažko nariadenia plnili.
Súťaže
V rámci nich sa zvyčajne prvá cena neudeľovala. Súťaže boli prostriedkom propagandy, boli priestorom pre kritiku, hľadaním správnych prejavov pre socialistický realizmus.
Kladné stránky
Medzi kladné stránky tohto obdobia patrí obnovenie vydávania časopisu Projekt, o architektúre, tiež časopis Výtvarný život v spolupráci s výtvarnými umelcami. V roku 1953 bola zriadená Slovenská akadémia vied, kde sa rozvíjala aj vedecká činnosť. O architektúre sa viedli diskusie, semináre o problémoch v rámci architektúry. Bola snaha vyvolať záujem o architektúru aj zo strany širokej verejnosti, aj keď v dôsledku politickej ideológie.
Zoznam nositeľov Nobelovej ceny za chémiu
Toto je zoznam nositeľov Nobelovej ceny za chémiu.
Železničná stanica Bratislava predmestie
Železničná stanica Bratislava predmestie je železničná stanica v treťom bratislavskom okrese v mestskej časti Nové Mesto v blízkosti mestskej časti Rača. Nachádza sa na zvyšku pôvodnej trnavskej trate, dnes je súčasťou spojky z tratí 120 a 130 do Nového Mesta.
Stanicu najviac poživaju vlaky uvedené v roku 2018 ako posilnenie regionálnych vlakov uvedených aby sa odľahčila automobilová preprava cez Prístavný most. Stanica má svoje parkovisko a v blízkosti existujú zástavky MHD a regionálnych autobusov. Neďaleko je aj železničná stanica Bratislava-Vinohrady.
Dejiny
Stanica bola odovzdaná do prevádzky 1. decembra 1891 pod názvom Bratislava Dynamitka a slúžila predovšetkým pre továreň Dynamit – Nobel. Stanica bola vybudovaná asi tri kilometre od ŽST Bratislava Filiálka na trati Bratislave - Trnava a bola do nej zaústená vlečka továrne Dynamit – Nobel, ktorá sa postupne rozrástla na najväčší vlečkový areál v Bratislave.
V súvislosti s výstavbou bratislavského železničného uzla v druhej polovici minulého storočia bola realizovaná tiež prestavba železničnej stanice Bratislava predmestie. Išlo tiež o výstavbu novej výpravnej budovy, ktorá započala roku 1967. Nová výpravná budova bola do užívania slávnostne odovzdaná dňa 23. decembra 1971.
Was (znak)
Was je egyptský hieroglyf znamenajúci silu. Býva spájaný s hieroglyfmi džed (zdravie, stabilita) a anch (život). Objavuje sa ako typ palice, ktorú držia bohovia, faraóni alebo mocní úradníci.
Saint-Julien (kantón)
Saint-Julien je francúzsky kantón v obvode Lons-le-Saunier v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 16 obcí.
Kráľ Artuš (film)
Kráľ Artuš je historický veľkofilm režiséra Antoine Fuqua.
Charing Cross (stanica metra)
Charing Cross je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa na Charing Cross v londýnskej mestskej časti City of Westminster. Vstupy do stanice sa nachádzajú na Trafalgarskom námestí a na ulici Strand. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.
Stanica je prestupným bodom medzi linkami londýnskeho metra a železničnou stanicou Charing Cross. Stanicu obsluhujú linky Northern Line a Bakerloo Line.
História
Nástupištia na trasách Bakerloo Line a Northern Line boli pôvodne otvorené ako dve samostatné stanice, ktoré boli spojené do jedného celku, keď boli otvorené dnes už nefunkčné nástupištia Jubilee Line. Počas svojej histórie prešla stanica veľkým počtom zmien názvu.
Prvá časť staničného komplexu, nástupište dnešnej Bakerloo Line, bola otvorená 10. marca 1906 na Baker Street & Waterloo Railway pod názvom „Trafalgar Square". Nástupištia súčasnej Northern Line otvorili 22. júna 1907 ako súčasť Charing Cross, Euston & Hampstead Railway pod názvom „Charing Cross". V tomto období slúžila stanica ako južný terminus Charing Cross, Euston & Hampstead Railway, ktorá viedla na sever do staníc Golders Green a Highgate (dnešná stanica Archway).
Napriek tomu, že obe trasy boli vlastnené jednou spoločnosťou – Underground Electric Railways Company, neboli vzájomne prepojené. Cestujúci preto museli pri prestupe vyjsť na povrch. V snahe zlepšiť možnosť prestupu bola v roku 1914 predĺžená trasa Charing Cross, Euston & Hampstead Railway na juh do dnešnej stanice Embankment. Tu vznikol prestupný bod medzi Charing Cross, Euston & Hampstead Railway, Baker Street & Waterloo Railway a District Railway.
Tieto mená však nevydržali dlho. 9. mája 1915, bola stanica „Charing Cross (Strand) premenová na „Strand“ a „Charing Cross (Embankment)“ sa vrátila k svôjmu pôvodnému názvu „Embankment“. V tom istom čase bola premenovaná stanica Piccadilly Line, dnes už nefunkčná, „Strand“ na „Aldwych“, aby sa predišlo nedorozumeniam.
V roku 1973 bola uzatvorená časť stanice na Northern Line, aby sa tak umožnila výstavba nových nástupišť Jubilee Line. Tieto nástupištia boli postavené medzi Northern a Bakerloo Line a tak poskytli dlho chýbajúce spojenie medzi linkami. Jubilee Line bola otvorená spolu s vynovenými nástupišťami Northern Line 1. mája 1979. Od tohto dňa bol spoločnej stanici, vrátane Trafalgar Square, pridelený jej súčasný názov.
Napriek tomu, že Charing Cross bola postavená ako južná konečná stanica Jubilee Line, už v tej dobe existovali plány na predĺženie trasy do juhovýchodného Londýna, do štvrte Lewisham. Postavené tunely teda siahali ďaleko za stanicu popod ulicu Strand smerom až k stanici Aldwych, ktorá mala byť ďalšom zástavkou na trase. Následná obnova oblasti Docklands a londýnskeho East Endu počas 80. a 90. rokov vyžadovala dobudovanie chýbajúcej infraštruktúry a teda aj následnú zmenu plánu dostavby Jubilee Line. Predĺženie Jubilee Line sa začalo budovať zo stanice Green Park do stanice Westminster, kde vznikol prestupný bod s Circle a District Line. Ďalšie prestupné body vznikli na staniciach Waterloo a London Bridge, a potom ďalej v Greenwichi a Stratforde.
S otvorením nového úseku Jubilee Line vznikla vetva s jedinou stanicou, a to práve Charing Cross. Preto nástupištia Jubilee Line boli 20. novembra 1999 definitívne uzavreté pre cestujúcu verejnosť.
Zaujímavosti
Sto metrov dlhá nástenná maľba, ktorá zdobí nástupište Northern Line bola vytvorená Davidom Gentlemanom a zobrazuje scény z pohrebného sprievodu Eleonóry Kastílskej, manželky Edwarda I.
Napriek tomu, že nástupištia Jubilee Line sú pre verejnosť uzavreté, Transport for London ich pravidelne udržiava a prenajíma ako miesto pre natáčanie. Príležitostne je ich možné vidieť v rôznych reklamách, filmoch a televíznych programoch.
Linky
Stanicu v súčasnosti obsluhujú dve linky:
Miesta záujmu
Keďže stanica sa nachádza v samom centre Londýna, v jej blízkosti sa nachádza veľké množstvo kultúrnych pamiatok a iných turistických atrakcií, medzi inými aj:
Igor Slobodník
Mgr. Igor Slobodník (* 23. október 1962, Bratislava) je slovenský prekladateľ, novinár a momentálne od 9. augusta 2023 veľvyslanec Slovenska v Dánsku. V druhej vláde Róberta Fica bol medzi 1. májom 2015 a 22. marcom 2016 štátnym tajomníkom Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí.
Životopis
Narodil sa v rodine Dušana Slobodníka a Viktórie Slobodníkovej. Je ženatý, má dvoch synov.
Roku 1985 vyštudoval rusistiku a anglistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Pracoval ako redaktor a novinár v bratislavskej redakcii ČSTK a týždenníku Výber. V období rokov 19911992 bol šéfredaktorom časopisu Výber.
Diplomacia
V diplomatických službách pôsobí od roku 1992, keď nastúpil ako radca zastupiteľského úradu v Kodani. Následne bol jeho vedúcim. V rokoch 1997 až 2000 bol veľvyslanec v Spojenom kráľovstve. V rokoch 2001 až 2003 pracoval ako generálny riaditeľ Ministerstva obrany. V rokoch 20032008 zastával funkciu veľvyslanca Slovenska pri NATO a v rokoch 2008 až 2010 bol generálnym riaditeľom sekcie politického riaditeľa Ministerstva zahraničných vecí. V roku 2009 sa mal stať nástupcom Jána Kubiša v ministerskom kresle. V rokoch 2010 až 2015 bol veľvyslancom Slovenska v Nemecku. Štátnym tajomníkom Ministerstva zahraničných vecí a euróskych záležitostí sa stal k 1. máju 2015, nahradil odvolaného Petra Buriana. V rokoch 2016 až 2017 pracoval v kancelárii ministra zahraničných vecí.
Ďalšie činnosti
Je autorom viacerých prekladov, najmä významných historiografických diel, ktoré súvisia s jeho študijným zameraním, najbližšie mu vychádza preklad štandardného diela popredného britského historika Orlanda Figesa pod názvom Ruská revolúcia : 18911991 (2015), spolu s bratom Martinom Slobodníkom (sinológom a tibetológom) preložil bestseller Krvavé územie: Európa medzi Hitlerom a Stalinom (2013) od amerického historika Timothyho D. Snydera. Podieľal sa na preklade diela Alexandra Solženicyna Súostrovie Gulag: 19181956 (1991) a na jeho reedícii v modernej jazykovej úprave (2012).
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale žien 2011
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale žien 2011 bola európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien na Majstrovstvá Európy 2011, ktoré sa uskutočnili v Srbsku a Taliansku. Organizovala ju Európska volejbalová konfederácia (CEV) a konala sa od 8. mája do 11. septembra 2010. Zúčastnilo sa jej 26 národných tímov a skladala sa z troch kôl, v ktorých družstvá súťažili o 9 miest na záverečný turnaj. Na majstrovstvá Európy postúpili víťazi skupín 2. kola a víťazi play-off.
Priamy postup
Priamo na ME postupili družstvá oboch hostiteľských krajín a 5 najlepších družstiev z Majstrovstviev Európy 2009:
Ľudová architektúra v Česku
thumb|Pôvodná šumavská ľudová architektúra - kováčska dielňa Lenora Ľudová architektúra v Česku je špecifický prejav stavebnej ľudovej kultúry na území súčasného Česka. Do dnešných dní sa zachovalo veľa pamiatok ľudovej architektúry a to nielen jednotlivé objekty, ale často aj ucelené, štýlovo čisté sídelné štruktúry.
Delenie podľa oblastí
Podobne ako na Slovensku, ani v Česku sa na šírenie ľudovej kultúry príliš nevzťahovali štátne alebo regionálne hranice. To spôsobilo prelínanie sa jednotlivých oblastí, ako aj veľa spoločných čŕt so slovenskou ľudovou architektúrou. Ide najmä o oblasť Moravy a Záhoria, ktoré sa vzájomne ovplyvňovali. Spôsobovali to najmä migrujúce skupiny, ktoré si na obidve územia prinášali často vlastnú kultúru bývania, ktorá sa zmiešala s pôvodným architektonickým tvaroslovím (napríklad Habáni, sedliacky barok, ...).
Hlavné regionálne oblasti na území Česka sú: západné Čechy, severozápadné Čechy, severné Čechy, stredné Čechy, východné Čechy, južné Čechy, južná Morava, stredná Morava, severná Morava a české Sliezsko.
thumb|Skanzen v Přerove nad Labem
Západné Čechy
Západné Čechy sú tvorené mierne zvlnenou zalesnenou krajinou s nížinami pri riekach, prechádzajúcou až do pomerne členitého terénu Českého lesa. Ide o oblasti Plzeňsko (Plzeň a okolie), Chodsko (Domažlice) a Český les na hraniciach s Bavorskom. V tejto oblasti prevládajú pôvodné jednopodlažné drevené stavby, ktoré boli často omazávané hlinou. Zo západu sem tiež prenikala nemecká tradícia poschodových hrazdených konštrukcií (okrem Chodska).
Severozápadné Čechy
Táto oblasť sa približne kryje s dnešným Karlovarským a Ústeckým krajom na severozápade Čiech. V týchto v minulosti bohatých poľnohospodárskych krajoch vidieť značný vplyv nemeckej kolonizácie a nemeckého staviteľstva. Nedostatok dreva spôsobil pomerne rýchly prechod od zrubového domu ku murovaným stavbám. Drevená zostala iba obytná miestnosť domu kvôli lepším tepelnoizolačným vlastnostiam dreva, no postupne sa aj tá začala murovať z tehál. Nemecká kolonizácia poznačila jednopodlažné domy hlavne hrazdenou konštrukciou nad úrovňou prízemia, postupne sa ale začali stavať poschodové domy, pričom prízemie bolo murované z tehál alebo z kameňa (krušnohorský dom) a poschodie hrazdené.
Veľmi zaujímavým je typ chebského domu, ktorý má poschodie hrazdené hustejšie ako ostatné domy, pričom hrazdená konštrukcia je v štíte zvýraznená s dôrazom na jej výtvarné prevedenie.
Stredné Čechy
Hlavná časť regiónu prináleží k tzv. starému sídelnému územiu – osídlenému už od raného stredoveku. Hlavným typom domu od stredoveku bol prízemný trojdielny dom, ktorý sa v chudobnejších a lesnatých oblastiach budoval až do začiatku 19. storočia. Tieto drevené domy bývali poschodové v oblasti Mělníku a Mladej Boleslavi. V južnej časti kvôli nedostatku lesov prevládali murované domy. Zo severozápadu sem zasahovali i (často poschodové) nemecké hrazdené konštrukcie.
Východné Čechy
Oblasť východočeskej ľudovej architektúry sa kryje s Královohradeckým krajom, Pardubickým krajom a časti kraja Vysočina. Celý región sa dá rozdeliť ešte na tri podoblasti s typickou domovou zástavbou:
Južné Čechy
V starších časoch v tejto oblasti prevládali zrubové konštrukcie domov, ktoré boli obkladané drevom, alebo omietané hlinou. S ubúdajúcimi lesmi sa začali domy viac budovať z hliny, prípadne z kameňa, ktorého tu bol dostatok. Táto oblasť by sa dala rozdeliť približne na štyri podoblasti.
Severná Morava a Sliezsko
Tento región je vymedzený pohorím Jeseníky a Moravskosliezskymi Beskydami na hranici so Slovenskom. Tvorí ho najmä územie českého Sliezska s centrálnou časťou okolo Ostravy a povodia rieky Odra. Terén je prevažne hornatý, s výnimkou okolia Ostravy, ktoré bolo zasiahnuté priemyslom (ťažba uhlia) a preto sa tu tradičná architektúra takmer nezachovala. Región možno rozdeliť na tri základné oblasti:
Stredná Morava
thumb|Valašské chalupy z [[Nový Hrozenkov|Nového Hrozenkova]] Oblasť Strednej Moravy je geograficky vymedzená Jeseníkmi, Brnianskou vrchovinou a severnou časťou Karpát. V súčasnosti sa približne kryje so Zlínskym a čiastočne s Olomouckým a Juhomoravským krajom. Delí sa na tri základné oblasti:
Južná Morava
Geograficky je ľudová architektúra Južnej Moravy ohraničená približne Českomoravskou vrchovinou, Brnianskou vrchovinou a južnou časťou Bielych Karpát. Dá sa rozdeliť na viacero oblastí, najvýraznejšie sú však dve:
Skanzeny ľudovej architektúry v Česku
Prehľad skanzenov v Česku
Motyka
náhľad|Roľník s motykou pri práci Motyka je pracovný nástroj, ktorý je vhodný na okopávanie rastlín v záhradníctve. Skladá sa väčšinou z dvoch dielov: drevenej násady, ktorá je dlhá približne 1 meter a kovového ostria, ktoré je pripevnené k násade.
Zvláštnym typom obojstrannej motyky je i nástroj nazývaný krompáč. Malá motyka sa nazýva motyčka a používa sa najmä na pletie a kyprenie pôdy v menšom meradle (napr. v kvetináči, alebo v kvetinovom truhlíku na balkóne.
Šimanov
Šimanov je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 204 obyvateľov, z toho 105 mužov a 99 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 41,6 roka, ženy 42,3 roka).
Peter Zůbek
Peter Zůbek (* 16. február 1970, Košice) je bývalý slovenský hokejový útočník. Brat – dvojča Pavla Zůbeka, s ktorým hrával v jednom útoku väčšinu svojej hokejovej kariéry.
Klubový hokej
S hokejom začínal v mužstve VSŽ Košice. V česko-slovenskej lige debutoval počas sezóny 1987/88, v ktorej klub dosiahol majstrovský titul. V ročníku 1990/91 strelil v základnej časti 26 gólov.
Od sezóny 2000/01 pôsobil s bratom v nórskej najvyššej súťaži v klube Stjernen Hockey v meste Fredrikstad, kde odohral šesť sezón. Po bratovom zranení sa rozhodol tiež ukončiť kariéru a venovať sa trénerskej práci, obaja boli v Stjernen Hockey dva roky asistentami trénera.
Reprezentácia
V česko-slovenskej reprezentácii odohral 8 zápasov, a strelil 2 góly.
Po vzniku slovenskej reprezentácie sa zúčastnil jej prvého turnaja vo francúzskom Rouene vo februári 1993. Slovenská výprava pricestovala do dejiska podujatia kvôli nepriaznivému počasiu až tesne pred začiatkom prvého zápasu s Francúzskom, ktorý sa skončil remízou 2:2. Ďalšie dve stretnutia s B-výbermi Ruska a Švédska Slovensko prehralo, na turnaji obsadilo posledné miesto. Peter Zůbek hral v útoku s bratom Pavlom a Vlastimilom Plavuchom. V slovenskej reprezentácii spolu odohral 6 zápasov, strelil 3 góly.
Ďalšie pôsobenie
Po ukončení hráčskej a trénerskej kariéry ostal žiť v meste Fredrikstad do leta 2011, odvtedy býva v Košiciach kde pracuje v stavebnej firme. Je ženatý, s manželkou Zuzanou majú synov Petra a Tomasa.
When Trumpets Fade
When Trumpets Fade je názov americko-maďarského vojnového filmu, ktorý v roku 1998 natočil režisér John Irvin. Film sa v produkcii HBO natáčal na území Maďarska.
Dej
Film sa ako jeden z mála zaoberá sčasti zabudnutou bitkou v Hürtgenskom lese z druhej svetovej vojny. Hlavnou postavou je David Manning (Ron Eldard), americký vojak, ktorý ako jediný z celej čaty prežije krvavé boje v hustom lese. Následne je povýšený a je mu pridelená čata neskúsených nováčikov.
Po malej prieskumnej akcii je Manningovej skupine pridelená úloha zlikvidovať dve nemecké delá, ktoré zdržiavajú postup amerických jednotiek. Za pomoci ručných zbraní a plameňometov sa im to aj podarí, avšak niekoľko mužov je zabitých a ďalší počas náhleho ústupu padne do nemeckého zajatia.
Na scénu však dorazia nemecké tanky, náhrada za zničené kanóny. Manning sa spoločne so svojimi priateľmi rozhodne na vlastnú päsť vykonať nebezpečnú a riskantnú akciu, ktorá povedie k ich zničeniu. Nasleduje tvrdý boj, počas ktorého je väčšina mužov zabitá a Manning vážne zranený. Film končí rovnakou scénou akou začal; zranený muž je svojím spolubojovníkom odtiahnutý preč z boja.
Tento nízko rozpočtový film bol uvedený krátko predtým, ako do kín dorazil film Stevena Spielberga Zachráňte vojaka Ryana.
Saint-Hymer
Saint-Hymer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 700 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sergej Fiodorovič Achromejev
Sergej Fiodorovič Achromejev (* 5. máj 1923, Vindrej, Tambovská gubernia, ZSSR, dnes Rusko – † 24. august 1991, Moskva, ZSSR, dnes Rusko) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v marci 1983.
Messier 80
Messier 80 alebo M 80 alebo NGC 6093 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Škorpión.
Má jasnosť len 8 magnitúd a preto ďalekohľadom s priemerom objektívu okolo 6 cm vidíme iba jej náznak. Je oveľa menej nápadná ako susediaca M4. M80 má silnú koncentráciu hviezd smerom ku stredu, ale samotné hviezdy je ťažko rozlíšiť. V roku 1860 zasiahlo Zem svetlo zo vzplanutia novy v tejto hviezdokope. Táto nova dosiahla 7. magnitúdu.
Kamino
Kamino je meno fiktívnej planéty vo svete Star Wars. Jej povrch tvorí iba oceán, je to vodný svet domovskej rasy Kaminoáncov. Kaminoánci sú vynikajúci klonovači, ktorí vytvorili klonovú armádu podľa nájomného lovca Jango Fetta pre Republiku. Jeho takzvaný syn Boba Fett je v skutočnosti jediný klon bez akejkoľvek úpravy.
Externé odkazy
Orte aus Star Wars Lista över platser i Star Wars
Cuvée (víno)
náhľad|Príklad označenia "Cuvee [[rímske číslice|XXVIII" na fľaši Zinfandel]] Cuvée (alebo cuvee – názov používaný na anglických vínnych vinetách) je označenie zmesi vín, spravidla pripravených z niekoľkých odrôd, či niekoľkých vín z rôznych nádob.
Cuvée môže byť zmiešané z viacerých ako dvoch odrôd, vtedy sa však na vinete vyznačuje percentuálny podiel jednotlivých odrôd. Cuvée neoznačuje zmiešanie strapcov hrozna v danom pomere, ale až finálnych vín.
Messier 84
Messier 84 alebo M 84 alebo NGC 4374 je galaxia v súhvezdí Panna.
Salins-les-Bains (kantón)
Salins-les-Bains je francúzsky kantón v obvode Lons-le-Saunier v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 22 obcí.
Was
WAS môže byť:
Saint-Laurent-de-Mure
Saint-Laurent-de-Mure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam biskupov z Cádizu
náhľad|Juan de Torquemada náhľad|Benedetto Accolti náhľad|Juan Acisclo Vera Delgado náhľad| Domingo de Silos Moreno Toto je zoznam osôb, ktoré na území dnešného Cádizu zastávali funkciu miestneho biskupa:
Ústredná volebná komisia
Ústredná volebná komisia (ďalej len komisia) je volebná komisia, ktorá je vrcholným orgánom zodpovedným za priebeh volieb na Slovensku.
Kashyyyk
Kashyyyk je meno fiktívnej planéty vo svete Star Wars. Jej povrch tvoria hlavne močiare a pralesy niekoľko kilometrov vysokých stromov Wroshyr. Je to domovská planéta Wookiov, najsilnejších inteligentných bytostí v galaxii. Hlavné mesto planéty je Rwookrrorro. V III. epizóde sa na tejto planéte odohrala bitka medzi Klonovou armádou a Separatistami, počas ktorej bol Palpatinom vydaný rozkaz 66, ktorý Majster Yoda vycítil, popravcov zabil a následne z planéty utiekol. Leia využila Kashyyyk v dobe vlády veľkoadmirála Thrawna ako úkryt pred Noghrii, ktorý ju mal zajať.
Ústredná volebná komisia
Prvé zasadanie komisie
Prvé zasadanie komisie sa uskutočňuje najneskôr 85 dní predo dňom volieb a zvoláva ho predseda vlády.
Ganymede (mesiac)
Ganymede alebo Ganymedes je prirodzený satelit Jupitera, jeden z Galileovych mesiacov. Bol objavený v roku 1610 Galileom Galilei a Simonom Mariom.
S priemerom je najväčší mesiac v slnečnej sústave (tesne pred Titanom), je väčší ako planéta Merkúr. Keby obiehal samostatne, s najväčšou pravdepodobnosťou by sme ho považovali za planétu. Povrch Ganymeda je skalnatý a pokrytý impaktnými krátermi. Sú na ňom výrazne rozlíšiteľné tmavšie a svetlejšie oblasti. Tmavšie obsahujú viac kráterov, čo svedčí o ich vyššom veku. Na mesiaci sa nachádzajú aj dlhé rovnobežné brázdy so šírkou 5 – . Predpokladá sa, že vnútri Ganymeda sa nachádza ľad, možno aj globálny oceán kvapalnej vody.
Základná charakteristika
Ganymedes má pomerne nízku hustotu (1,49 g/cm3), čo nie je ani dvojnásobok hustoty vody. Z nízkej hustoty sa odvodila jeho vnútorná stavba, ktorá predpokladá pod povrchom vodu a ľad. So svojou hmotnosťou 1,48.1023 kg je najhmotnejším mesiacom slnečnej sústavy.
Dráha a rotácia
Mesiac obieha planétu po takmer kruhovej dráhe s excentricitou iba 0,0015 v strednej vzdialenosti. To predstavuje takmer 15 priemerov Jupitera. Je to tretí najvzdialenejší Galileov mesiac od planéty, vo väčšej vzdialenosti obieha už len Kallisto. Mesiac je v dráhovej rezonancii s bližšie obiehajúcimi veľkými mesiacmi: s Io a Európou. Jeden obeh mu trvá 7,2 dňa. Okolo svojej osi sa otočí za rovnaký čas, ako obehne okolo Jupitera (viazaná rotácia).
Podobne ako Európa a Io, aj Ganymedes je ovplyvňovaný slapovými silami Jupitera, ktoré na ňom vytvárajú výdute v kôre, hoci nie až také výrazné ako na týchto dvoch bližších mesiacoch.
Vznik
Predpokladá sa, že Ganymedes sa sformoval z krúžiaceho disku materiálu okolo Jupitera. Pri veľkom bombardovaní pred 3,8 miliardami rokov mesiac zasiahlo okolo 5200 veľkých impaktorov ktoré spôsobili, že jeho hmota sa dôkladne a do veľkej hĺbky pretavila. Impaktory pritiahla silná gravitácia Jupitera. Ganymedes obieha okolo Jupitera po bližšej dráhe ako jeho dvojča Kallisto, preto ho zasiahlo zhruba dvakrát väčšie množstvo planétok ako Kallisto a tiež vyššou priemernou rýchlosťou. Preto sa tieto dva mesiace od seba v súčasnosti odlišujú vzhľadom i vnútornou stavbou, hoci sa sformovali v rovnakom čase. Pevné horniny klesali do jadra Ganymeda počas pomalého chladnutia mesiaca. Kamenné jadro Ganymeda je tak oveľa väčšie než jadro Kallisto.
Atmosféra
Ganymedes nemá známu atmosféru, ale Hubbleov vesmírny ďalekohľad v roku 1995 odhalil na jeho povrchu ozón. V porovnaní so Zemou ide o malé množstvo ozónu. Je vyrobený tým, ako sú nabité častice zachytávané v magnetickom poli Jupitera a padajú dole na povrch Ganymeda. Zatiaľ čo nabité častice prenikajú ľadovým povrchom, čiastočky vody sú roztrhané, čím vzniká ozón. Tento chemický proces s istou pravdepodobnosťou naznačuje prítomnosť riedkej kyslíkovej atmosféry, podobnej tej, čo bola zistená na Európe.
V roku 2021 sa analýzou ultrafialových snímok z Hubbleovho vesmírneho ďalekohľadu dokázala prítomnosť vody v atmosfére. Voda pravdepodobne vniká sublimovaním z povrchu okolo rovníka, kde je počas dňa teplota dosť vysoká na to aby sa voda z ľadu odparila.
Povrch
Povrch mesiaca je známy zo snímok kozmických sond, najväčšie útvary, ako napríklad veľkú tmavú oválnu oblasť Galileo Regio možno pozorovať aj zo Zeme. Ako u všetkých telies bez atmosféry, aj povrch Ganymeda vykazuje veľké množstvo kráterov po dopadoch menších telies. Mnoho z nich, pravdepodobne hlavne tie mladšie, majú rozsiahle systémy jasných lúčov z vyvrhnutého ľadového materiálu. Tvar impaktných kráterov ovplyvňuje predovšetkým jeho veľkosť a hrúbka ľadovej kôry. Malé krátery majú tvar čaše. U väčších kráterov vznikajú stredové vrcholky.
Kvôli slapovým silám Jupitera je jeho kôra rozbitá na veľké bloky. Okrem impaktných kráterov sú na Ganymeda aj priekopové prepadliny, panvy a ľadové pohoria orámované zlomami. Zistené boli aj horizontálne pohyby veľkých blokov ľadovej kôry. V rôznych smeroch križujú povrch svetlé pruhy. Povrchová teplota sa pohybuje od 90 K do 160 K (−183 °C do −113 °C).
Hubblov vesmírny ďalekohľad pozoroval hojdajúci pohyb dvoch polárnych žiar. Vedci podľa neho dokázali zistiť, že pod Ganymedovou kôrou pôsobí veľké množstvo slanej vody, ktoré ovplyvňuje jeho magnetické pole.
Vnútro
Podobne ako Kallisto, aj Ganymedes je pravdepodobne zložený zo skalnatého jadra s vodným alebo ľadovým plášťom a kôrou z kameňa a ľadu. Jeho nízka hustota (/m3) naznačuje, že jadro zaberá okolo 50 % priemeru mesiaca. Jadro Ganymeda je najpravdepodobnejšie zložené z ľadu a kremičitanov a jeho kôra je pravdepodobne hrubá vrstva zmrznutej vody. U Ganymedu sa navyše predpokladá veľká koncentrácia železa okolo stredu, vnútri kamenného jadra. Vďaka tomu ako má jediný satelit vlastné magnetické pole zrejme generované konvekciou v kovovom jadre. Pred misiou sondy Galileo vedci uvažovali o tom, že vnútro Ganymeda tvorí nediferencovaná zmes skál a ľadu. Meranie gravitačného poľa mesiaca sondou však túto teóriu vyvrátilo.
Okolo pólov boli pozorované polárne žiary.
Prieskum sondami
Doposiaľ nijaká sonda nebola vyslaná špeciálne na výskum Ganymeda, pozorovali ho však sondy, ktoré mali skúmať Jupiterovu sústavu, a to sondy Voyager 1, Voyager 2 a Galileo. Neskôr sa na polárnej obežnej dráhe okolo Jupitera usídlila americká sonda Juno. jej pôvodnou úlohou bolo pozorovať len Jupiter samotný, nie jeho mesiace. 26. decembra 2019 sa však sonda na svojej obežnej dráhe mala veľmi priblížiť k severnému pólu Ganymedu. Túto skutočnosť vedci využili na zhotovenie snímok tohto mesiaca v infračervenom spektre, pričom išlo o prvé takéto pozorovanie Ganymeda. najväčšie priblíženie k mesiacu bolo približne 100 000 km.
Európska vesmírna agentúra plánuje vyslať sondu na Ganymede, kde by mala prísť v roku 2030 a mala by špeciálne pozorovať Jupiterove mesiace Ganymede, Európu a Kalisto. Táto sonda má meno JUICE (JUpiter ICy moons Explorer). Okrem iného by táto sonda mala skúmať ľadové vrstvy mesiacov a v niektorých prípadoch by jej radar mohol preniknúť dokonca pod tieto vrstvy.
Aachen
Aachen (po česky a nesprávne alebo zastarano po slovensky Cáchy ; 🇫🇷) je pohraničné, kúpeľné samosprávne mesto v Severnom Porýní-Vestfálsku v Nemecku. Obľúbená rezidencia franského kráľa Karola Veľkého a miesto korunovácie tridsiatich nemeckých kráľov (936 – 1531). V meste sa nachádza Aachenská univerzita (medzin. RWTH Aachen University), jedna z deviatich elitných vysokých škôl Nemecka. Mesto sa ekonomicky sústreďuje na rozvoj vedy, techniky a informačných technológií.
Dejiny
Oblasť bola pôvodne osídlená Keltmi. Od 1. storočia tu Rimania založili kúpele Aquisgranum. V tejto pomerne odľahlej vidieckej oblasti sa však nenachádzalo žiadne väčšie osídlenie ani v časoch Starovekého Ríma (od najbližšej cesty bolo v tom čase vzdialené ). Tento stav pretrval až do včasného stredoveku, kedy tu bol za vlády Pipina III. Krátkeho založený hrad, ktorý sa v roku 788 stal zimným sídlom Karola I. Veľkého.
Stredovek
thumb|left|Stavba Aix-la-Chapelle, od [[Jean Fouquet|Jeana Fouqeta.]] Franský učenec Einhard zaznamenal, že v 765 – 6 Pipin III. Krátky strávil Vianoce a Veľkú noc v Aquis villa (""). V roku 768 tu strávil prvé Vianoce čerstvo korunovaný kráľ Frankov, Karol Veľký. Aachen sa stal jeho obľúbeným sídlom, kde trávil väčšinu zím od roku 792 až do roku 814, kedy práve tu zomrel. Sídlo sa tak postupne stalo politickým centrom jeho ríše. Po smrti bol kráľ pochovaný v kostole, ktorý dal sám postaviť. Pôvodná hrobka sa nezachovala, jeho údajné pozostatky sa uchovávajú v svätyni, kam boli premiestnené po jeho vyhlásení za svätého.
V roku 936 bol v chráme postavenom Karolom Veľkým korunovaný Otto I. Nasledujúcich 500 rokov bola väčšina kráľov Svätej rímskej ríše korunovaná práve v Aachene. Posledným bol Ferdinand I v roku 1531.
Na začiatku 16. storočia mesto ďalej strácalo vplyv, navyše ho v roku 1656 zničil rozsiahly požiar.
V polovici 17. storočia sa Aachen stáva populárnym kúpeľným mestom; dôvod nebola ani tak vysoká účinnosť jeho horúcich prameňov, ako to, že sa stalo zároveň vyhľadávaným európskym centrom prostitúcie pre bohaté vrstvy, a to až do 19. storočia. Potvrdzujú to údaje v dobových turistických sprievodcoch, i najčastejší dôvod kúpelnej liečby – syfilis. Až na konci 19. storočia sa hlavnou miestnou kúpeľnou diagnózou stala reumatoidná artritída.
Aachen bol miestom významných konferencií a podpisov dôležitých zmlúv: Aachenský mier (1668) a Aachenský mier (1748).
19. storočie
V rokoch 1794 – 1815 patril Aachen Francúzsku, v roku 1801 sa stal časťou departementu Roer Napoleonovho Prvého francúzskeho cisárstva. Po Napoleonských vojnách v roku 1815 mesto ovládlo Prusko a mesto až do konca 19. storočia stagnovalo. V roku 1880 dosahoval počet jeho obyvateľov 80 000. Mesto trpelo preľudnením a zlým hygienickým štandardom až do roku 1875, kedy sa začalo rozširovať mimo stredoveké opevnenie. V 19-tom storočí a až do 30-tich rokov 20. storočia bolo významným producentom lokomotív a železničných vozňov, železa, špendlíkov, klincov, ihiel, gombíkov, tabaku, výrobkov z vlny a hodvábu.
V roku 1817 sa tu konal tzv. Aachenský kongres. Od roku 1880 má mesto univerzitu, je sídlom katolíckeho biskupa.
20. storočie
Aachen bol počas II. svetovej vojny ťažko poškodený. Bol dobytý americkými jednotkami v zdĺhavej bitke o Aachen, a do rúk Spojencov padol 21. októbra 1944, ako vôbec prvé nemecké mesto.
Ekonomický význam
Mesto je dôležitou železničnou a cestnou križovatkou, administratívnym centrom ťažby uhlia. Významné zastúpenie tu má potravinársky, textilný, elektrotechnický, gumárenský, strojársky, kovospracujúci a sklársky priemysel.
Švábov
Švábov je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 70 obyvateľov, z toho 32 mužov a 38 žien, pričom priemerný vek v obci bol 49,6 roka (muži 48,3 roka, ženy 50,6 roka).
Cesse
Cesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paškvil
Paškvil môže byť:
Chondrit
Chondrity sú najhojnejšie sa vyskytujúci typ meteoritov, tvoria asi 86 % meteoritov, ktoré dopadli na Zem, nie je však isté, či toto percento odráža ich hojnosť vo vesmíre. Po prvý raz ich analyzoval francúzsky chemik Antoine Lavoisier roku 1772.
Chondrity poskytli najstaršie a najpresnejšie údaje (4 560 miliónov rokov) o horninách slnečnej sústavy. Chondrity sú v podstate kozmické sedimenty. Nazvané sú podľa svojich hlavných súčastí-chondrúl. Sú to guľovité útvary, ktoré sa utvárali, keď roztavené kremičitany rýchlo tuhli v ranej slnečnej hmlovine. Chondruly obsahujú olivín, pyroxény a plagioklasy, okrem toho sú v chondritoch kovy a sírniky. Chondrity zaznamenali od svojho vzniku dlhú históriu. Táto história zahŕňa viac ako 60 miliónov rokov zohrievania v asteroidoch, následné dopady, ktoré zohriali časti asteroidov, fragmentáciu, ktorá vyslala chondrity smerom k zemi, a nakoniec dopad na našu planétu.
Saint-Jean-de-Livet
Saint-Jean-de-Livet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Chondrit
Meteority z Marsu
Možnosť existencie života na Marse sa nedá nebrať do úvahy ani po spochybňovaní nedávnych tvrdení o tom, že v marťanskom meteorite ALH 84001 sa našli mikroorganizmy a zvyšky uhľovodíkov. Uhľovodíky mimozemského pôvodu sa zachovali v niektorých chondritoch. V uhličitanových mineráloch z ALH 84001 sa našli zrná magnetitu a rúrka podobná mikróbom. Predpokladalo sa, že táto rúrka je skamenelinou tyčinkovej baktérie. Niektorí kritici tejto hypotézy však hovoria, že ide o štruktúru, ktorá vznikla pri tvorbe minerálov pri vysokých teplotách a nemohla sa vyskytovať v bunkách baktérií. Zložité uhľovodíky mali uhľovodíkové izotopy pochádzajúce zo Zeme, takže ide skôr o kontaminanty ako o materiál z Marsu.
Saint-Jean-de-Livet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 198 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grand Rapids (Michigan)
Grand Rapids na juhozápade amerického federálneho štátu Michigan v okrese Kent County a zároveň jeho sídlom, je známe výrobou nábytku.
Krstný otec (film)
Krstný otec je americký film z roku 1972 podľa rovnomenného románu Maria Puza. V hlavných úlohách hrajú Marlon Brando a Al Pacino, režisérom bol Francis Ford Coppola. Tento film je považovaný za jeden najlepších filmov všetkých dôb. Popisuje taliansku mafiu a rodinu Corleone na čele s Vitom Corleone (Brando).
Semion Konstantinovič Kurkotkin
Semion Konstantinovič Kurkotkin (* 13. február 1917 – † 16. september 1990) bol sovietsky vojvodca, maršal Sovietskeho zväzu.
Životopis
Od septembra 1971 do júla 1972 bol veliteľom Skupiny sovietskych vojsk v Nemecku. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v marci 1983.
Messier 85
Messier 85 alebo M 85 alebo NGC 4382 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky.
THX 1138
THX 1138 je film režiséra George Lucasa.
Belfort
Belfort môže byť:
Peugeot 206
right|thumb|Pohľad zozadu
Motory
Zážihové Vznetové
V športe
V kategórii JWRC súťažili vozy Peugeot 206 S 1600.