cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ousté
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Ark's Anniversary
The Ark's Anniversary (vyšlo v češtine ako Výročí archy) je kniha britského autora, ochrancu prírody a zakladateľa jerseyskej zoologickej záhrady Geralda Durrella. Dielo patrí do žánru non-fiction. Je to rozprávanie, v ktorom sa starostlivosť o ohrozené druhy živočíšnej ríše prelína s príbehmi o ľuďoch, ktorí rôznym spôsobom zasiahli do procesu ich zachraňovania. Predslov ku knihe napísala členka kráľovskej rodiny princezná Anna.
Autor opisuje svoje stretnutia s dôležitými sponzormi s humorom, niekedy aj nepríjemne pravdivo pre protagonistov, na konci vždy so šikovne zaoblenou pointou daného príbehu. V jeho rozprávaní sa objavujú veľké mená, napríklad kráľovská princezná Anna - patrónka nadácie Jersey Wildlife Preservation Trust, herec David Niven, herec James Stewart, monacká kňažná Gracia Patricia a rodina Rockefellerových.
V rozprávaní sa stretneme aj s rodinnými príslušníkmi Geralda Durrella. Úsmevnú historku s Durrellovou mamou a párikom šimpanzov, ktorí utiekli z klietky, aby si dali u nej čaj o piatej, či úprimne vykreslený postup ako sa druhýkrát oženil s Lee McGeorgeovou možno počítať k najpríjemnejším miestam knihy.
Knihu napísal autor so zámerom spropagovať svoju činnosť a získať peniaze z jej predaja na udržanie zoo a nadácie Jersey Wildlife Preservation Trust.
Dobroměřice
Dobroměřice je obec v Česku v okrese Louny v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 435 obyvateľov, z toho 717 mužov a 718 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 39,4 roka, ženy 39,7 roka).
Judeţ
Judeţ môže byť (po rumunsky):
Tvrdošín
Tvrdošín (,, hist. Ďurďošín) je okresné mesto na Slovensku ležiace v Žilinskom kraji.
Polohopis
Mesto leží na rozhraní Oravskej vrchoviny, Oravskej kotliny a Skorušinských vrchov, na sútoku Oravy a Oravice. Centrom mesta vedie železničná trať Kraľovany – Trstená a cesta I/59, ktorú tu križuje II/520. Námestovo je vzdialené severne, Trstená  severovýchodne a Dolný Kubín  juhozápadne.
Vodné toky
Mesto leží priamo na sútoku riek Orava a Oravica. Na území mesta sa do Oravy postupne (v smere toku) vlievajú: Trní potok (sprava), Medvecký potok (sprava), Oravica (zľava, do nej zľava ústia Krivý potok a Hlísnik), Krátky potok, Hlboký potok a Martinov potok (všetky zľava).
Dejiny
Územie, na ktorom sa rozprestiera dnešný Tvrdošín, bolo osídlené už v praveku. Dokazujú nám to hromadné nálezy predmetov, objavené v 19. storočí v Medvedzí, Krásnej Hôrke a v susednej Nižnej. Výhodná poloha mesta na sútoku dvoch riek a zároveň na hranici Uhorska a Poľska vytvorila predpoklady na zriadenia colnej stanice. Presný dátum jej vzniku nevieme, bolo to však pravdepodobne za vlády Ondreja II. (1205 – 1235).
V 18. storočí sa mestečko postupne pozviechalo; obyvateľstvo sa zaoberalo roľníctvom a dobytkárstvom, doplnkové zdroje im plynuli z píly, jarmokov, trhov, dvoch mlynov, z obchodu s chmeľom a z remesiel, no rozvíjalo sa pláteníctvo a postupne aj pltníctvo. Od roku 1777 bol Tvrdošín sídlom okresu a najmä od začiatku 20. storočia sa vyvíjali snahy o založenie priemyslu. V roku 1909 sa namiesto fabriky na výrobu súkna vytvorila továreň na gombičky. Výstavbu mesta nepriaznivo ovplyvnili úpravy verejnej správy v roku 1922, kedy bol zrušený okres Tvrdošín. V 30. rokoch 20. storočia tu mala sídlo rímskokatolícka a meštianska škola.
Etnické zloženie obyvateľstva
a iní
Náboženské zloženie obyvateľstva
a iní
Pamiatky
V Tvrdošíne je rímskokatolícky drevený kostolík Všetkých svätých z prvej polovice 15. storočia, kostol Najsvätejšej Trojice, na Medvedzí sa nachádza ľudový dom.
Šport
V mestskej časti Oravice možnosť turistiky v Západných Tatrách, kúpalisko s termálnym prameňom, v zime výborné podmienky na lyžovanie. V Tvrdošíne je aj každý rok v zime otvorené klzisko a taktiež je k dispozícií aj tenisový kurt a futbalovy štadión v Krásnej Hôrke.
Verejná bezpečnosť
thumb|Príslušníci VB počas udalostí [[Vpád vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska|invázia vojsk Varšavskej zmluvy do Československa postávajú pri soche Sv. Václava.]] náhľad|Vozidlo [[Lada 2103 Verejnej bezpečnosti]] thumb|Prilba a brigadýrka používaná Verejnou bezpečnosťou. Verejná bezpečnosť (skratka VB,, skratka VB) bola uniformovaná zložka Zboru národnej bezpečnosti, ktorá plnila úlohu polície v Československu v rokoch 19471991, t. j. najmä počas totalitnej vlády Komunistickej strany Československa. Verejná bezpečnosť zanikla v roku 1991 transformáciou na Políciu Českej republiky pôsobiaci v Česku a Policajný zbor Slovenskej republiky pôsobiaci na Slovensku.
NGC 4685
NGC 4685 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Nástroj hospodárskej politiky
Nástroje hospodárskej politiky alebo nástroje ekonomickej politiky sú prostriedky, ktorými štát realizuje vytýčené ciele a úlohy. V zmiešanej ekonomike štát uplatňuje spravidla tieto nástroje hospodárskej politiky:
Digitálny voyeurizmus
Digitálny voyeurizmus je druh voyeurizmu. Je zhodný s "bežným" voyeurizmom (sledovanie cudzích ľudí a získavanie informácií, aj pikantných, o nich pre vlastné potešenie a vzrušenie z tejto činnosti), no využívajú sa pri tom súčasné technológie, napríklad:
Zákon
V USA a prakticky kdekoľvek na svete je problém so svojvoľným fotografovaním cudzích ľudí na ulici, najmä žien pre ich príťažlivý vzhľad.
Kamil Kollár
Kamil Kollár (* 23. november 1866, Banská Bystrica-Hámor – † 16. marec 1939, Banská Bystrica) bol slovenský lekár-chirurg.
Životopis
Praktický lekár v Banskej Bystrici. Chirurg a primár Mestskej nemocnice (1916-1918), neskôr Štátnej oblastnej  nemocnice (1918-1937) v Banskej Bystrici, nástupca primára → Ľ. Rajčiča.
2686 Linda Susan
2686 Linda Susan je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 5. mája 1981.
Jára Cimrman ležící, spící
Jára Cimrman ležící, spící je česká komédia režiséra Ladislava Smoljaka z roku 1983.
Film rozpráva o fiktívnom najväčšom géniovi českých dejín všetkých čias, o živote a diele Járy Cimrmana. Vo filme sú zobrazené tie najdôležitejšie udalosti, ktoré údajne formovali jeho osobnosť, ale dokonca aj tie, ktoré formoval on sám.
NGC 4686
NGC 4686 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 14. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Bourigeole
Bourigeole je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vikartovce
Vikartovce sú obec na Slovensku v okrese Poprad.
Polohopis
Obec sa nachádza v juhozápadnej časti okresu, na západnom okraji Vikartovskej priekopy oddeľujúcej pohoria Kozie chrbty a Nízke Tatry. Severne nad obcou sa vypína vysoký Kozí kameň, dominanta Kozích chrbtov, južnému obzoru dominuje Predná hoľa s výškou
Dejiny
Prvá písomná zmienka o osade Villa Wykardi pochádza z roku 1398. Krátko po získaní Vikartoviec kežmarským hradným kapitánom Krištofom Warkotschom v roku 1499 do prenájmu dochádza k ich vyľudneniu. K opätovnému osídleniu pastiermi oviec došlo v roku 1513 a v roku 1581 sa spomína evanjelizácia obyvateľov. Pod správu jezuitov a štiavnického opátstva sa obec dostala v roku 1697, no už v roku 1735 ju pre ťažký útlak opustilo 12 rodín. Podľa písomných dokladov sa vo Vikartovciach v roku 1832 hovorí po slovensky a občania vyznávajú katolícku vieru. Súčasný názov nesie obec od roku 1921.
Do prvej svetovej vojny sa zapojili aj desiatky mužov z obce, z ktorých až 33 padlo a ďalších 23 utrpelo zranenie s trvalými následkami. V druhej svetovej vojne a v SNP bojovalo 51 miestnych mužov, z ktorých padlo 15. Na jar roku 1945 bolo 5 miestnych občanov bez akéhokoľvek obvinenia odvlečených do gulagov v ZSSR. Vrátili sa po 3 rokoch s poškodeným zdravím. Povojnový rozvoj priniesol násilnú kolektivizáciu, ktorá sa však skončila rozpadom družstva v 60. rokoch. V roku 1964 sa vybudoval kultúrny dom, v roku 1973 sa opäť založilo miestne JRD a v roku 1994 sa vybudovala čistička odpadových vôd s postupným budovaním kanalizácie. V rokoch 1998 – 2000 sa realizovala plynofikácia obce. Medzi najnovšie investície patrí vybudovanie domu smútku a rekonštrukcia kultúrneho domu v rokoch 2004 – 2005.
Ulice
Názvy ulíc sú: Hlavná, Školská, Krížna, Majerská, Nižná, Konečná, Slnečná, Rovná, Nová, Severná, Lesná, Záhradná, Hornádska, Okružná, Lúčna, Riečna a Májová
Doprava
Vikartovce sú dostupné po ceste III. triedy z Hranovnice do Liptovskej Tepličky.
521 Brixia
521 Brixia je planétka s priemerom 120 km, ktorú objavil R. S. Dugan 10. januára 1904.
NGC 4687
NGC 4687 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Velký Vápenný
Velký Vápenný či len Vápenný je vrch  v Ještědsko-kozákovskom chrbáte, asi 2 km východne od dediny Jítrava v okrese Liberec, na hranici katastrálnych území Jítrava (obec Rynoltice) a Bílý Kostel nad Nisou, nižšia časť južného svahu patrí k obci Zdislava. Hrebeň západne od vrcholu smerom k Jítravskému vrchu je chránený ako prírodná rezervácia Veľký Vápenný ev. č. 557. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Prírodná rezervácia
Rezervácia zahŕňa hrebeň medzi vrcholmi Vápenného a Jítravského vrchu; pás dlhý asi 1,2 km so šírkou zhruba jedno až dvesto metrov začína asi 250 metrov západne od vrcholu Vápenného na severnej strane hrebeňa a končí asi 150 metrov južne od vrcholu Jítravského vrchu na juhozápadnej strane hrebeňa. Prírodná rezervácia má celkovú rozlohu 24,5 ha a nachádza sa na katastrálnom území obcí Bílý Kostel nad Nisou a Jítrava.
Ochrana
Dôvodom vyhlásenia rezervácie je ochrana prirodzených spoločenstiev bučín, najmä sutinové bukové javoriny, kvetnatých bučín na vápenci a bikových bučín s výskytom chránených a ohrozených druhov rastlín, ochrana krasových fenoménov devónskej vápencovej šošovky (podzemných priestorov, závrtov, ponorného toku a vyvieračky), ochrana zimoviska ohrozených druhov netopierov a podkovárov v Západnej jaskyni a ochrana priestoru lomu ako významnej paleontologickej lokality pre obdobie stredného devónu.
Vodstvo
Na západných svahoch Velkého Vápenného, ​​pri južnom okraji prírodnej rezervácie, pramení Panenský potok, ktorý svoj tok končí v Mimoni, kde sa vlieva do Ploučnice.
Prístup
Cez Velký Vápenný a pozdĺž i naprieč rezerváciou vedie červeno značená hrebeňová turistická trasa od Jítravy, ktorá pokračuje smerom na Ještěd. V sedle medzi Velkým Vápenným a Jítravským vrchom ju naprieč stredom rezervácie križuje žlto značená trasa od hradnej zrúcaniny Raimund, ktorá pokračuje ako skratka červenej hrebeňovky takmer po vrstevnici juhozápadným úbočím Vápenného.
Majstrovstvá sveta v softbale žien 1990
Majstrovstvá sveta v softbale žien 1990 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta v softbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná softbalová federácia (ISF). Konali sa v meste Normal, v štáte Illinois, v USA od 13.21. júla 1990, za účasti 20 tímov. V USA sa konali ženské MS druhýkrát, keď predtým to bolo v roku 1974 (v Stratforde). Titul získali po štvrtýkrát domáce Američanky.
2687 Tortali
2687 Tortali je planétka s priemerom 56 km, ktorú objavil M. Watt 18. apríla 1982.
Domoušice
Domoušice je obec v Česku v okrese Louny v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 662 obyvateľov, z toho 354 mužov a 308 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 40,3 roka, ženy 45,3 roka).
Mladistvý
Mladistvý je podľa súčasného slovenského Trestného zákona osoba vo veku od 14 do 18 rokov vrátane (§ 94 zákona č. 300/2005 Z. z.). Do roku 2005 bola dolná hranica 15 rokov namiesto 14 (§ 74 zák. č. 140/1961 Zb.).
V 14 rokoch sú za mladistvého zodpovední rodičia, trestnoprávnu zodpovednosť nadobúda vekom 14 rokov.
Iná je definícia mladistvého podľa Zákonníka práce, kde sa uvádza, že „Mladistvý zamestnanec je zamestnanec mladší ako 18 rokov“ (§ 40 zákona č. 311/2001 Z.z.).
Saint-Étienne-sur-Suippe
Saint-Étienne-sur-Suippe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krym (polostrov)
V antike bolo územie označované ako Tauridský Chersonézos, v stredoveku Taurida a dnes sa používa Krym.
Geografia
náhľad|Satelitná snímka Krymského polostrova Celková rozloha Krymu je. Na severe je Krym spojený úzkou Perekopskou šijou s kontinentálnou Európou. Hranica prebieha cez oblasť plytkých slaných močiarov označovaných Sivaš, ktoré sú považované za záliv Azovského mora. Od mora ho oddeľuje Arbatská kosa. Západnú a južnú hranicu tvorí Čierne more, ktorého výbežky tvoria Jevpatorijský a Karkinitský záliv. Východnú hranicu Azovské more. Od ázijskej pevniny je oddelený Kerčským prielivom, ktorý od seba oddeľuje Kerčský a Tamanský polostrov (Rusko).
Geomorfologicky sa delí Krym na 3 celky: Rovinný Krym na severe, Krymské vrchy na juhu a samostatný Kerčský polostrov na východe. Rovinný Krym je rovinatá oblasť deliaca sa na Západokrymskú, Východokrymskú, Centrálnu, Tarchankutskú a Severokrymskú rovinu. Blízko pobrežia sa tu nachádza niekoľko plytkých slaných jazier, napr. Sasyksko-Sivašské jazero. Rovinný Krym smerom na juh postupne prechádza do Krymských vrchov. Kerčský polostrov na východe Krymu má ráz pahorkatiny s vyvýšeninami do
Krymské vrchy sa v dĺžke tiahnu pozdĺž pobrežia. Sú tvorené celkovo tromi hrebeňmi, v južnom hrebeni sa nachádza najvyšší krymský vrchol Roman-Koš.
Geológia
Krymský polostrov a okolité priľahlé oblasti tvorí niekoľko tektonických jednotiek. Na severe sú to v neogéne poklesnuté oblasti Východoeurópskej platformy, vyzdvihnuté časti Skýtskej (epihercýnskej) platformy (Dobrudža), karkinitsko-sivašská panva, indolo-kubáňska panva, alminská depresia, tarchankutský val a Krymské vrchy.
Klíma
Severná časť polostrova je pokrytá (dnes poľnohospodársky skultivovanou) stepou a lesostepou, menšiu južná časť (1/5 celkovej rozlohy) tvorí úzke subtropické pásmo, vtesnané medzi pobrežím Čierneho mora a Krymskými horami. Počasie je v lete ovplyvňované azorskou tlakovou výšou, v zime sibírskou tlakovou výšou. Prevládajú tu preto severné až severovýchodné vetry. V zime i v lete prinášajú suché kontinentálne vzduchové masy, ktoré zabezpečujú chladné a suché zimy a horúce a suché letá. Zrážky prináša väčšinou na jar severozápadný a v zime juhozápadný vietor.
Dejiny
V roku 1954, pri príležitosti 300. výročia pripojenia Ukrajiny k Rusku bol Krym vyčlenený z Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republiky a administratívne pričlenený do Ukrajinskej sovietskej socialistickej republike. Po rozpade Sovietskeho zväzu zostal súčasťou Ukrajiny ako autonómna republika. Mesto Sevastopoľ, kde kotvila ruská čiernomorská flotila, malo zvláštne postavenie. V marci 2014, ho obsadili ruské jednotky. Krym bol po spornom referende formálne pričlenený do Ruskej federácie, ktorej súčasťou je de facto do súčasnosti. Jeho územie si ale naďalej nárokuje Ukrajina.
Obyvateľstvo
thumb|right|Národnostné zloženie Na Krymskom polostrove žilo v roku 2007 podľa sčítania 2 005 127 obyvateľov. Z toho približne 58% sa hlási k ruskej národnosti, 24% k ukrajinskej a 12% tvoria Krymskí Tatári. Žijú tu tiež Bielorusi (1,4%), Tatári, Arméni, Židia, Poliaci, Moldavci, Pontskí Gréci a iné národnosti.
Mestá
thumb|right|Mapa Krymu Najväčšie mesto polostrova je Simferopol, ktoré je zároveň aj hlavným mestom. Ďalšími významnými mestami sú Kerč, Jalta, Jevpatoria, Feodosia. Samostatné postavenie má vojenský prístav Sevastopoľ, v ktorom sídli ruská čiernomorská flotila.
V subtropickom pásme, širokom 8 –, sa nachádzajú obľúbené prímorské letoviská a kúpele, súhrnne známe ako Ruská riviéra. Je tvorená romantickým pobrežím so strmými skalnými útesmi, piesočnými či obliakovými plážami a čistou vodou. Vďaka týmto atraktívnym vlastnostiam Krym už od 60. rokov 19. storočia hojne vyhľadávali vyššie ruské spoločenské vrstvy, vrátane cárskej rodiny. Za sovietskej éry bol Krym miestom rekreácie pre najvyšších straníckych a štátnych funkcionárov, rovnako ako pre robotnícke a pionierske organizácie. Medzi najznámejšie turistické centrá patrili a patrí Jalta, Alupka, Alušta, Artek, Gurzuf a najvýchodnejšie ležiaca Feodosija.
Veľký skok vpred
thumb|Primitívne [[vysoká pec|vysoké pece na výrobu ocele počas Veľkého skoku, 1958]]
Veľký skok vpred alebo Veľký skok ( – slovenský prepis: ta-jüe-ťin – ) bola kampaň v ekonomickej a sociálnej oblasti na prudké zvýšenie rastu hospodárstva Číny presadzovaná v rokoch 1958 až 1962. Myšlienku Veľkého skoku vypracoval v rokoch 1957 až 1958 Mao Ce-tung. Očakávaný prudký rozvoj čínskej ekonomiky mal krajine v dohľadnom čase zabezpečiť ekonomickú a technologickú nezávislosť a umožniť konkurencieschopnosť Číny na úrovni hospodársky vyspelých krajín (Spojené štáty, Spojené kráľovstvo). Kampaň sa skončila neúspechom.
Priebeh
thumb|Ľudia snažiaci sa vyrábať oceľ thumb|„Ľudová jedáleň“
V roku 1949 sa na čelo Čínskej ľudovej republiky (ČĽR) postavila generácia komunistických vojenských veliteľov, ktorí zvládli absolvovať Dlhý pochod. Všetci mali jeden spoločný cieľ, chceli aby sa z ČĽR stal ekonomicky silný, bohatý a medzinárodne uznávaný štát. Lenže aj po niekoľkých rokoch svojej existencie, bola Čína oproti ostatným svetovým veľmociam stále zaostalá. Na základe týchto faktov sa vedenie komunistickej strany rozhodlo, že je čas na zmenu. Štátna plánovacia komisia plánovala premenu ekonomickej situácie v krajine zhruba na pätnásť rokov, t. j. na tri päťročné obdobia.
Takýto pomalý prístup ale nevyhovoval Mao Ce-tungovi. Tvrdohlavo si presadil svoj názor, že poľnohospodárska produkcia môže prebiehať rýchlejšie masívnou organizáciou pracovných síl v poľnohospodárstve. Tvrdil, že je potreba zakladať družstvá vyššieho typu. Počas roku 1955 sa počet poľnohospodárskych družstiev zdvojnásobil. Takto urýchlené a nepremyslené rozhodnutie ale spôsobilo to, že veľký počet družstiev po čase zaniklo. V roku 1958 malo začať druhé päťročné obdobie, v ktorom mal byť kladený dôraz na rozvoj ťažkého priemyslu.
Prvá mobilizácia, ktorá bola úspešná sa konala v zime 1957 – 1958. Mao Ce-tung vyvolal kampaň za modernizáciu zavodňovacieho systému. Vybudované zavodňovacie systémy priniesli rekordnú úrodu. Druhou akciou bola výstavba malých podnikov miestneho hospodárstva, ktoré zlepšili zásobovanie v konkrétnych oblastiach. Bohužiaľ ale decentralizácia národného hospodárstva napomohla k anarchii.
Mao Ce-tung tiež tvrdil, že by si mal každý skúsiť manuálnu prácu aspoň na jeden rok. Toto tvrdenie sa netýkalo všetkých občanov štátu. Výnimkou boli napríklad tehotné ženy a starí ľudia. Ľudia boli posielaní pracovať buď na dedinu, alebo do továrne. Niektorí boli zase posielaní do pracovných táborov, týkalo sa to takzvaných „nespoľahlivých“, tí, ktorí potrebovali prevýchovu prácou. Podľa Mao Ce-tunga si len dobrí ľudia zaslúžili pracovať na dedine alebo v továrni.
V máji 1958 sa konal VIII. zjazd komunistickej strany, na ktorom bola oznámená politika Veľkého skoku, takzvaná politika troch červených práporov. Podľa nových plánov by sa za obdobie druhého päťročného obdobia mala priemyselná a taktiež poľnohospodárska výroba niekoľko násobne zlepšiť a zefektívniť. Začali sa zakladať takzvané ľudové komúny. Ľudové komúny mali zahŕňať všetky výrobné a nevýrobné sféry, mali plniť funkciu základnej spoločenskej jednotky. V komúnach bolo zavedené skupinové vlastníctvo majetku a bezplatné služby.
Jedným z najnezmyselnejších krokov v období Veľkého skoku bolo rozhodnutie o zvýšení tavenia ocele. Tavilo sa v takzvaných malých vysokých peciach. Ľudia nemali absolútne žiadne skúsenosti s tavením. Do pecí nakoniec hádzali aj náradie, ktoré im neskôr chýbalo. Smutné na celej tejto akcii bolo to, že výsledná surovina bola nepoužiteľná. Z tejto zlej skúsenosti sa bolo treba poučiť. Ďalším problémom bolo, že služby poskytované v komúnach viedli k plytvaniu potrieb. Plytvanie potrieb spôsobilo nedostatok základných surovín. Pracujúci ľudia boli taktiež vyčerpaní, čo sa odrazilo aj na ich zníženej pracovnej morálke. Kampaň Veľký skok mal katastrofálne následky. Odhaduje sa, že v krajine zomrelo v roku 1960 v dôsledku podvýživy až 20 miliónov ľudí.
Spoločenské vedy
Veľký skok v oblasti spoločenských vied, umení a literatúre mal oveľa väčší úspech ako ten v ekonomike. Týkal sa intelektuálov, ktorí potrebovali prevýchovu. Boli posielaní na dedinu, kde mali za úlohu zakladať krúžky. Zakladané krúžky mali inšpirovať masy k umeleckej tvorbe. Len za rok 1958 ich vzniklo zhruba milión.
Jazyk
Ďalším pozitívom kampane Veľkého skoku bola reforma jazyka, ktorá sprístupnila čínskemu národu základné vzdelanie. Samotná reforma sa týkala zjednodušovania zložitých znakov, zavedenia hláskového písma a zjednotenia výslovnosti. Vedci, ktorí mali na starosti túto reformu chvíľu rozmýšľali o nahradení znakov hláskovým písmom. Nakoniec sa ale pre tento spôsob nerozhodli. Uvedomili si, že predsa len čínske znakové písmo je už od dávna symbolom kultúry Chanov a nemôžu si dovoliť ho len tak zrušiť. Na zápis čínskeho jazyka pomocou písmen latinky v roku 1956 vznikol systém nazývaný pchin-jin. Za štandardnú výslovnosť čínštiny sa vybral pekinský dialekt.
Školstvo
V roku 1949 existovali v Číne dva úplne odlišné školské systémy. Jedným bol systém, ktorý sa uplatnil v oblastiach kontrolovaných Kuomintangom. Bol inšpirovaný americkým školským systémom. Vyznačoval sa dlhou školskou dochádzkou a kvalitou výuky. Bohužiaľ bol ale určený len pre obmedzený počet študentov. Obsahoval dva stupne základných a stredných škôl, ktoré nadväzovali na vysoké školy. Na druhej strane bol systém v komunistami ovládanými oblasťami. Tieto oblasti sa nachádzali primárne na dedinách a mali veľký problém s negramotnosťou jeho obyvateľstva. Miestne školy neboli jednotné, lebo fungovali na systéme, že každý kto niečo vie, sa snaží svoju vedomosť predať okoliu. Ľudia žijúci na dedinách sa takýmto spôsobom učili nové veci. Čínska vláda sa v roku 1949 snažila skĺbiť dva navzájom odlišné systémy tak, aby poskytli čo najväčšiemu počtu obyvateľov základné vzdelanie. Počas roka 1950 sa otváralo veľké množstvo vysokých a stredných škôl. Okrem klasických škôl vznikali aj školy s nepravidelných vyučovaním. Názor Mao Ce-tunga na školstvo bol odlišný. Tvrdil, že dlhá školská dochádzka je zbytočná a študenti by si mali počas štúdia vyskúšať aj manuálnu prácu, a tak začali vznikať aj takzvané školy spravované ľudom. Tvrdilo sa, že práve školy spravované ľudom vo svojej dobe poskytli najširším masám vzdelanie a tým pádom sa skoro úplne vytratila negramotnosť. Tieto školy ale neprežili Veľký skok a v rokoch 1961 – 1962 postupne zanikali. Po Veľkom skoku sa školstvo postupne vrátilo do jeho starých koľají z pred roka 1956.
Odstraňovanie následkov
Ústredný výbor čínskej komunistickej strany kampaň Veľký skok zastavil na 9. pléne VIII. funkčného obdobia v januári 1961. Plénum prijalo štyri zásady konsolidácie národného hospodárstva – „zásady ôsmich znakov“: upraviť, upevniť, zlepšiť a zvýšiť. Výsledkom bolo napríklad okamžité zrušenie bezplatného stravovania. V dňoch 11. až 27. januára 1962 sa v Pekingu konala konferencia členov Ústrednej vlády komunistickej strany, prítomných bolo 7 000 osôb. Stanovili sa úlohy na rok 1962 a určili sa perspektívy na obdobie nasledujúcich desať rokov. V tom istom roku bol zostavený aj zvláštny výbor pre finančné otázky.
Mega
Mega (symbol M) je SI predpona v SI systéme jednotiek označujúca násobok 106, t. j. jeden milión; 1 000 000.
Ouzous
Ouzous je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4688
NGC 4688 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Rajčanka
Rajčanka alebo Rajčianka je rieka prameniaca v Strážovských vrchoch juhozápadne od obce Čičmany. Preteká celým územím Rajeckej doliny. V Žiline sa vlieva do Váhu. Ohraničuje Lúčanskú Malú Fatru od západu a Strážovské vrchy z východu.
Je ľavostranným prítokom Váhu, má dĺžku a priemerný prietok /s pri obci Stránske. Je tokom III. rádu. Pramení v podcelku Zliechovská hornatina, na juhovýchodnom svahu Strážova v nadmorskej výške približne, v lokalite Zákľuka.
Natalita
Natalita alebo nativita môže byť:
Rajčanka
Opis toku
Preteká cez Šuju, Rajec a Kľače, pri obci Jasenové priberá ľavostrannú Čierňanku a rieka sa stáča na severovýchod. Pokračuje cez Zbyňov,kde priberá Zbyňovský potok z ľavej strany a pokračuje do Rajeckých Teplíc, kde na krátkom úseku tečie východným smerom, priberá Porubský potok a Kuneradský potok, pričom nad ľavým brehom Rajčanky sa vypínajú Skalky (podcelok Súľovských vrchov) s rovnomenným vrchom. Pri obci Poluvsie priberá sprava Stránsky potok a rieka sa opäť obracia na severovýchod. Z pravej strany ešte priberá Medzihorský potok a za Turskou skalou (obtočník Rajčanky) oblúkom vstupuje do Žilinskej kotliny.
Natalita
Opakom je mortalita.
Na samotě u lesa
Na samotě u lesa je česko-slovenská komédia, ktorú natočil režisér Jiří Menzel v roku 1976. Film rozpráva príbeh obyčajnej pražskej rodinky a jej pachtenie sa za výhodnou kúpou domčeka na vidieku. V domčeku ale ešte žije dedko Komárek.
Rajčanka
Opis toku
Tu sprava priberá Turiansky potok a tečie už len na sever, najprv popri Porúbke, následne zľava priberá Svinianku a Lietavský potok, preteká Lietavskou Lúčkou, Bytčicou kde priberá Bytčický potok a napokon priteká na územie mesta Žilina. Tu priberá zľava ešte Bitarovský potok a Bradovú a v severozápadnej časti mesta, pri mestskej časti Strážov ústi v nadmorskej výške do Váhu.
Splavnosť
Rieka je vodácky splavná v dĺžke. V úseku Fačkov – Rajec je stredne ťažká a z Rajca po ústie ľahká. Na hornom úseku má plytké kamenisté koryto s dosť prudkým spádom. Má niekoľko hatí, ktoré sú zväčša zjazdné. Celá plavba je pomerne náročná, lebo koryto Rajčanky je pomerne úzke a tok vody rýchly. Na hornom toku preteká pomerne úzkym údolím s veľmi peknou scenériou. Po ľavej strane sú Strážovské vrchy a po pravej strane Lúčanská Fatra. Po plavby sa údolie rozširuje.
Prístup do Rajca je železnicou, ďalej do Fačkova len po ceste. Cesta a železnica prechádzajú súbežne s riekou.
Anna Kollárová
Mgr. Anna Kollárová (* 11. december 1949, Príbelce – 28. január 2022, Banská Bystrica) bola slovenská spisovateľka a učiteľka.
Životopis
Po maturite na SVŠ v Modrom Kameni pokračovala v štúdiu na Pedagogickej Fakulte v Banskej Bystrici, ktoré ukončila v roku 1971. Po skončení vysokej školy pôsobila ako učiteľka základnej školy v Kosihovciach a v Čebovciach. V rokoch 19761978 ukončila postgraduálne štúdium na PF v Nitre. V rokoch 19951996 ukončila dvojročné špecializačné štúdium na PF v Nitre „Profesionálna príprava pre výchovné a vzdelávacie pôsobenie na deti v otázkach rodičovstva, manželstva a etiky intímnych vzťahov“. V roku 2004 absolvovala na PF Trnavskej univerzity vzdelávací program vzdelávania učiteľov so zameraním „Výživa a zdravie vo výchove a vzdelávaní“. V roku 2005 v rámci asociácie projektu INFOVEK – API získala na ŠVS v Banskej Bystrici osvedčenie o vzdelaní s celoštátnou pôsobnosťou so zameraním na integráciu IKT do vyučovania.
Po dovŕšení dôchodkového veku v roku 2007 ukončila prácu učiteľky. V tom istom roku sa prihlásila na Univerzitu tretieho veku UMB v Banskej Bystrici zároveň na dva študijné odbory „Fytoterapia” a „IKT“, ktoré uzavrela promóciou v roku 2009 a 2010. Už od detstva prejavovala záujem o folklór, účinkovala ako žiačka a študentka v rôznych kultúrnych programoch. Po skončení vysokej školy ako mladá učiteľka nacvičovala v obci divadelné predstavenia, s ktorými sa zúčastňovala súťaží a prehliadok divadelných súborov v rámci okresu a kraja. Niekoľko rokov viedla obecnú knižnicu a nacvičovala popritom desiatky kultúrnych programov pre obec. Spolupracovala s miestnym cirkevným zborom a pripravovala vystúpenia detí pri rôznych cirkevných sviatkoch. K najväčším kultúrnym akciám pre obec Príbelce, na ktorých sa autorsky a scenáristicky podieľala patrili: Od roku 2007 sa venovala literárnej činnosti. Od roku 2019 bola členkou Spolku slovenských spisovateľov. Bola vydatá, matka dvoch dospelých synov, žila a tvorila vo Veľkom Krtíši. Pochovaná je na cintoríne v rodných Príbelciach – v časti Príkľak.
Balli Marzecová
Balli Marzecová je kazašská novinárka žijúca v Poľsku.
Základné informácie
Vyštudovala Polytechnickú univerzitu v Moskve. Od roku 1997 žije v Poľsku, kde získala aj občianstvo. Vedie neziskové združenie Wspólnota Kazachska. Zúčastnila sa televíznej show Europa da się lubić, v ktorej vystupujú známi cudzinci žijúci v Poľsku. V roku 2015 ohlásila kandidatúru na prezidenta Poľska, nezískala však potrebných 100 000 podpisov. Je aktívnou kritičkou prezidenta Kazachstanu Nursultana Nazarbajeva. Poukazuje na porušovanie demokracie v Kazachstane a uvádza, že napriek bohatým zásobám ropy v krajine zomierajú ľudia od hladu.
Zadržanie v Bratislave
vpravo|thumb|Prezidentský palác 21. novembra 2007 protestovala počas štátnej návštevy Nazarbajeva pred Prezidentským palácom na Hodžovom námestí v Bratislave. Polícia ju (napriek povoleniu jej protestu zo strany úradov) zadržala, pričom Marzecová kládla aktívny odpor. Podľa polície vykopla dvere služobného vozidla a napadla člena hliadky a z tohto dôvodu boli použité donucovacie prostriedky. Marzecová tvrdí, že v aute dostala úder do brucha, polícia priznáva len úder do tváre. Po tom, ako začala na policajnej stanici krvácať (oblasť ženských orgánov), bola prevezená do Ružinovskej nemocnice, kde absolvovala vyšetrenie. Marta Šimečková, ktorá ju sprevádzala, tvrdí, že o výsledkoch bola informovaná len polícia, čo hovorkyňa nemocnice poprela. Podľa Šimečkovej chceli byť policajti prítomní aj pri vyšetrení, Marzecová si ale napokon presadila, aby tam neboli. Po návrate do Poľska bola 23. novembra operovaná vo varšavskej nemocnici.
Minister vnútra Robert Kaliňák uznal, že išlo o nedorozumenie, zastavil Marzecovej trestné stíhanie, avšak zastal sa policajtov, ktorí podľa neho nevedeli o tom, že mala na protestnú demonštráciu povolenie. Neskôr jej ponúkol pobyt v Tatrách, ktorý odmietla. 26. novembra usporiadala OKS pred Prezidentským palácom protestný míting proti zásahu, zúčastnilo sa ho len približne 20 ľudí.
Žimrovice
Žimrovice je dedina, časť mesta Hradec nad Moravicí, v okrese Opava v Moravsko-sliezskom kraji. Rozkladá sa na ľavom brehu rieky Moravice približne juhozápadne od Hradca nad Moravicí. V Žimroviciach žilo k roku 2001 734 obyvateľov. V obci sa nachádza Základná škola a Materská škola Žimrovice. Sídlo základnej školy sa nachádza na ulici Meleček.
História
Už od roku 1891 v obci funguje papiereň, ktorú založil podnikateľ Karel Weisshuhn a v súčasnosti je súčasťou medzinárodnej skupiny Smurfit Kappa. Unikátom tejto papierne je vodný náhon, ktorý je dlhý. Pôvodne slúžil na plavenie metrových polien ("vajzunek"), dodával papierni vodu a bol zdrojom energie. Dnes sa papier v Žimroviciach vyrába 100% zo zberového papiera.
Pozri aj
Do katastra Žimrovíc zasahujú:
Kallias (syn Fainippa)
Kallias (Kallias) bol aténsky politik, dvojnásobný olympijský víťaz v 6. stor. pred Kr.
Kallias, syna Fainippa z Atén, na 54. olympijských hrách v roku 564 pred Kr. korunovali olivovým vencom za víťazstvá v tethrippe a v jazde na koni. Podľa starovekého historika Herodota dosiahol Kallias okrem dvoch olympijských triumfov ešte skôr aj víťazstvo v niektorej jazdeckej disciplíne na pýtických hrách v Delfách. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaviedli v Olympii na 25. hrách v roku 680 pred Kr. a dostihy (kelés) na 33. hrách v roku 648 pred Kr.
Jazdecký šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov a koní), za ktorých v preteku váčšinou súťažil jazdec alebo vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza a koní. Kallias bol tiež jedným z najbohatších občanov, ako uvádza Herodotos, povestný svojou pýchou a márnivosťou, ale aj ako politik, ktorý vykonal v prospech Atén mnohé záslužné činy. Jeho syn Hipponikos, známy politik a vojvodca, sa tiež zúčastňoval na súťažiach v jazdeckých pretekoch. Svojim trom milovaným dcéram daroval mimoriadne bohaté vená a slobodnú vôľu vybrať si budúceho manžela.
Al-Mathaf al-misrí
náhľad|Vstup do múzea Al-Mathaf al-misrí alebo Al-Muthaf al-misrí (arabským písmom المتحف المصري - al-mathaf al-misrí/al-muthaf al-misrí - doslova: egyptské múzeum; po slovensky Egyptské múzeum, starší názov: (Egyptské) múzeum starožitností, Múzeum egyptských starožitností, neoficiálny názov: Múzeum v Káhire, Káhirské múzeum; angl. Egyptian Museum, starší názov: (Egyptian) Museum of Antiquities, Egyptian Antiquities Museum, Museum of Egyptian Antiquities; neoficiálny názov: Cairo Museum) je múzeum v Egypte, v ktorom sa nachádza rozsiahla zbierka staroegyptských pamiatok. Nachádza sa v hlavnom meste Egypta Káhire pri rieke Níl. V múzeu je okolo 150 000 objektov, z ktorých veľká časť je v skladoch.
Dejiny
Egyptská vláda založila a postavila predchodcu súčasného múzea v roku 1835 v blízkosti Parku Azbakíja (Ezbekeja, Ezbekíja). V roku 1855 boli artefakty premiestnené do káhirskej Citadely (artefakty dostal rakúsky arcivojvoda Maximilián). V roku 1857/1858 založil dnešné múzeum francúzsky archeológ Auguste Mariette; jeho budovu múzea vtedy postavili v Búláku, do ktorej boli premiestnené artefakty z Citadely. Budova v Búláku pre povodne z rieky Níl v roku 1878 utrpela škody a artefakty boli aj rozkradnuté, preto začiatkom 90. rokov 19. storočia artefakty znovu presťahovali, tentokrát do paláca Ismaila pašu v Gíze. V roku 1902 bola ukončená výstavba súčasnej budovy na námestí Al-Tahrír, do ktorej boli artefakty v tom istom roku presunuté.
Počas egyptskej revolúcie v roku 2011 sa do múzea vkradli protivládni vzbúrenci, údajne zničili dve múmie a poškodili exponáty.
Interiér múzea a prehľad artefaktov
náhľad|Zlatá maska kráľa Tutanchamóna V múzeu sú dve hlavné podlažia, a to prízemie a prvé poschodie.
Prízemie obsahuje rozsiahlu zbierku starovekých papyrusov a mincí. Z papyrusov zostali už iba malé fragmenty. Sú napísané v rôznych starovekých jazykoch, vrátane gréčtiny, latinčiny, arabčiny a staroegyptských hieroglyfov. Mince sú vyrobené z rôznych kovov, najmä zo zlata, striebra a bronzu, a sú nielen egyptského, ale aj gréckeho, rímskeho a islamského pôvodu. Pomohli pri rôznych výskumoch o staroegyptskom obchode. Okrem papyrusov a mincí sú na prízemí aj artefakty z obdobia Novej ríše (sochy, stoly a rakvy/ sarkofágy).
Na prvom poschodí sú artefakty z hrobiek rôznych faraónov a z Údolia kráľov.
Výstava artefaktov z hrobky Tutanchamona
Na rozdiel od ostatných hrobiek v Egypte sa našla hrobka kráľa Tutanchamona takmer (aj keď nie úplne) neporušená. Vo vnútri hrobky sa nachádzala veľká zbierka artefaktov z celého života kráľa. Artefakty siahali od zdobenej truhly, cez slonovinové a zlaté náramky a šperky až po alabastrové vázy a fľaštičky. V hrobke bolo veľa zbraní a nástrojov používaných kráľom. Hoci sa v hrobke nachádzalo až vyše 3500 artefaktov, nebola nájdená v úplne neporušenom stave - pred jej nájdením bol aspoň dvakrát vykradnutá. Najznámejší artefakt je azda Tutanchamonova Zlatá maska, ktorú mal na obväzoch na tvári. Maska váži 11 kilogramov a je vyrobená z rýdzeho zlata.
522 Helga
522 Helga je planétka s priemerom 112 km, ktorú objavil M. F. Wolf 10. januára 1904.
Boutenac
Boutenac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 703 obyvateľov (2009).
Waterloo (Belgicko)
Waterloo je valónska obec v Belgickej provincii Valónsky Brabant, má 29 315 obyvateľov a rozlohu.
Boutenac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Waterloo (Belgicko)
Dejiny
náhľad|left|Pamätník na mieste bitky Pri meste sa 18. júna 1815 odohrala bitka pri Waterloo, v ktorej francúzske vojská Napoleona Bonaparteho utrpeli definitívnu porážku, od spojených pruských, anglických, holandských, nassauských a brunswických vojsk. Bitka znamenala koniec Napoleonovho stodňového cisárstva.
A Great Day for Freedom
„A Great Day for Freedom“ je skladba z albumu The Division Bell, ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1994.
Kompozícia
Skladba sa pôvodne nazývala „In Shades of Grey“ a rieši veľké nádeje po páde Berlínskeho múru a sklamanie, ktoré nasledovalo. David Gilmour to opísal takto:"„Keď múr padol, tak tam bol nádherný okamih optimizmu, uvoľnenie Východnej Európy z nedemokratickej strany socialistického systému. Ale to, čo majú teraz sa nezdá byť oveľa lepšie, než predtým. Opäť znovu som celkom pesimista. Prajem si žiť v nádeji, ale mám tendenciu myslieť si, že história sa pohybuje oveľa pomalším tempom, než si myslíme. Mám pocit, že skutočná zmena trvá dlho, veľmi dlho.“"Aj napriek Gilmourovmu tvrdeniu býva text označovaný ako vyjadrenie k odchodu jeho kolegu zo skupiny, Rogera Watersa. Tým pádom by „Great Day for Freedom“ (slovensky: veľký deň pre slobodu) znamenal deň, kedy Waters opustil skupinu Pink Floyd, deň, kedy ostatní členovia získali slobodu pri pokračovaní smerovania skupiny.
Koncertné verzie
Skladba bola súčasťou setlistu The Division Bell Tour (jej záznam je súčasťou albumu Pulse). Gilmour ju zahral aj počas jeho sólo akustického turné v 2001-02 (záznam z koncertu je na albume David Gilmour in Concert). Skladbu „A Great Day for Freedom“ zahral aj na jednom koncerte počas On an Island Tour (záznam skladby je aj na DVD albume Live in Gdańsk).
The Division Bell
spolu s:
The Division Bell Tour, 1994
spolu s:
David Gilmour - Live in Gdańsk, 2006
spolu s:
Protobulhari
thumb|[[:en:Mount Imeon|Mount Imeon]]
Protobulhari (iné názvy: Prabulhari, Starobulhari, Bulhari) boli polonomádske turkické alebo turkotatárske (alebo podľa niektorých bulharských autorov iránske  ) kmene, ktoré sa v stredoveku po asimilácii miestnymi Slovanmi stali základom dnešných Bulharov.
Pochádzali zo Strednej Ázie, kde od 2. storočia obývali stepi severne od Kaukazu a roviny pri rieke Itil, ktorá dnes podľa nich nesie meno Volga.
V čase sťahovania národov - v roku 375 a časť aj v 5. storočí - sa v rámci presunu hunského konglomerátu dostali k severnému pobrežiu Čierneho mora a časť prenikla aj do Panónie, kde si zrejme zachovala svojráz ešte aj neskôr v čase Avarov.
Čiernomorskí Protobulhari v 5.- 6. storočí uskutočňovali nájazdy na provincie Byzantskej ríše na Balkáne a Byzantská ríša ich často nasadzovala vo svojom vojsku. V roku 558, kedy prišli do Čiernomoria Avari, sa Prabulhari podriadili avarskému kaganovi. Po odchode Avarov sa stali súčasťou ríše západných Turkov.
V 7. storočí (asi 635) sa Kubratovi, náčelníkovi prabulharského kmeňa Onogundurov, podarilo zbaviť sa tureckej nadvlády a za pomoci Byzantskej ríše vytvoril štát, úniu kmeňov, ktorá sa nazýva Staré Veľké Bulharsko.
Po Kubratovej smrti sa Staré Veľké Bulharsko rozpadlo, časť Prabulharov dobyli Chazari, časť utiekla do oblasti Volgy a Kamy (neskôr vytvorili tzv. Povolžské Bulharsko), časť zrejme odišla do Panónie a do Grécka, a najväčšia a najsilnejšia časť niekedy pred rokom 680 prekročila Dunaj a usadila sa v Dolnej Mýzii (v dnešnom Bulharsku). Títo spojili s miestnym slovanským obyvateľstvom (Sedem slovanských kmeňov) a v roku 681 tu založili Dunajské Bulharsko. V priebehu 200 rokov boli Slovanmi, ktorí sem prišli asi v 6. storočí, asimilovaní. Dnešný bulharský národ je slovanský národ s asimilovanými Protobulharmi a tráckym substrátom.
Peter I.
Peter I. môže byť:
Juko Kavagutiová
Juko Kavagutiová alebo Júko Kawagučiová ([Kawaguči Júko]) (* 20. november 1981, Funabaši, Japonsko) je japonsko-ruská krasokorčuliarka vystupujúca v kategórii „športové dvojice“. S terajším partnerom Alexandrom Smirnovom reprezentuje Rusko. V minulosti súťažila za Japonsko a USA.
Spoločne sú majstrami Európy z roku 2010, skončili bronzoví na majstrovstvách sveta v roku 2009 a 2010, získali bronz na Finále Grand Prix v krasokorčuľovaní 2011 a v rokoch 2008-2010 boli majstri Ruska. Vo februári 2013 boli podľa oficiálneho rebríčka ISU siedmou najlepšou krasokorčuliarskou športovou dvojicou sveta.
Osobný život
Kavagutiová okrem rodnej japončiny plynule hovorí po rusky a anglicky. V rokoch 2003-2007 študovala na Petrohradskej štátnej univerzite so špecializáciou na medzinárodné vzťahy, štúdium ukončila v júni 2007. Kavagutiová prejavila záujem o prácu v medzinárodnej diplomacii po ukončení krasokorčuliarskej kariéry.
NGC 4689
NGC 4689 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
Northbridge
Prehľad
Severný most zabezpečuje komunikáciu medzi CPU, pamäťou RAM (radič pamäte), AGP portom alebo PCI Express zbernicou a zabezpečuje spojenie s južným mostom. Niektoré severné mosty obsahujú integrované grafické karty. Pretože rôzne procesory a pamäte vyžadujú rozdielnu signalizáciu, severný most pracuje iba s jedným alebo s dvoma typmi procesorov a spravidla len s jedným typom pamäte RAM. Existujú chipsety, ktoré podporujú dva druhy pamäte RAM, ktoré sú dostupné pri prechode na nový štandard.
Napríklad severný most chipsetu NVIDIA nForce2 bude spolupracovať iba s procesormi Duron, Athlon a Athlon XP spojenými s DDR SDRAM. Chipset Intel i875 bude pracovať iba so systémami používajúcimi procesory Pentium 4 alebo Celeron, ktoré majú frekvenciu vyššiu ako 1,3 GHz a DDR SDRAM pamäťou. Chipset Intel i915g pracujú iba s procesormi Pentium 4 a Celeron, ale môžu používať pamäte DDR alebo DDR2.
2688 Halley
2688 Halley je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 25. apríla 1982.
Martin Kollár (kňaz)
Martin Kollár (* 13. október 1853, Čáry – † 26. január 1919, Trstín) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, národnokultúrny pracovník, spisovateľ, redaktor a prekladateľ. Pseudonym: Bielorský, Čáran, Čarda.
Životopis
náhľad|Hrob Martina Kollára na cintoríne v [[Trstíne]] Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici, študoval na gymnáziách v Levoči, v Bratislave, v Trnave, v Skalici a teológiu v Banskej Bystrici a v Ostrihome. V roku 1879 bol vysvätený za kňaza.
Bol známym organizátorom slovenského národného hnutia a prívržencom myšlienky česko-slovenskej vzájomnosti. Vykonával aj politickú a riadiacu činnosť: bol poslancom uhorského snemu, správcom Spolku svätého Vojtecha. Bol redaktorom a vydavateľom Katolíckych novín, redigoval kalendár Pútnik svätovojtešský, zostavil a vydal almanach Záhradka, v ktorom okrem neho publikovali ďalšie významné osobnosti slovenského kultúrneho života: František Víťazoslav Sasinek, Jozef Škultéty, Jozef Gregor Tajovský a iní. Zostavovateľ nenotovaných katolíckych modlitebných spevníkov. Okrem toho z nemčiny, maďarčiny a francúzštiny prekladal náboženskú literatúru.
Posledné obdobie života prežil v obci Trstín pri Smoleniciach. Pochovaný je na miestnom cintoríne. Na dome, v ktorom prežil zvyšok svojho života mu Spolok svätého Vojtecha v roku 1940 osadil pamätnú tabuľu.
Mladočesi
Mladočesi (mladočeská strana, Národní strana svobodomyslná) je radikálny a demokratický smer Národnej strany v Čechách (pozri: staročesi), ktorý sa osamostatnili v roku 1874. Nesúhlasili s pasívnou opozíciou. V rokoch 1891-1906 to bola vedúca strana českej buržoázie. Zakladateľmi J. Gregr a E. Gregr, neskôr boli vodcami J. Kaizl, K. Kramář, V. Škarda. 1918 sa premenila na štátoprávnu demokraciu (1919 sa premenovala na Československú národnú demokraciu).
Holedeč
Holedeč je obec v Česku v okrese Louny v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 552 obyvateľov, z toho 281 mužov a 271 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,6 roka (muži 42,2 roka, ženy 43,0 roka).
Hidalgo (štát)
Hidalgo je jeden z 31 štátov, ktoré spolu s jedným federálnym dištriktom tvoria federatívnu republiku Mexiko. Nachádza sa severne od Mexico City. Vzniklo roku 1869 rozpadom veľkého územia Mexico, ktorého pozostatky teraz tvoria štát Mexiko. Hidalgo leží severne a východne od údolia Mexika. Má rozlohu 20 813 km² a žije v ňom 2 753 582 obyvateľov. Jeho hlavným mestom je Pachuca.
523 Ada
523 Ada je planétka s priemerom 36 km, ktorú objavil R. S. Dugan 27. januára 1904.
Jadro kábla
Jadro kábla je:
Benkovice
Benkovice je dedina, časť mesta Hradec nad Moravicí, v okrese Opava v Moravsko-sliezskom kraji. Nachádza sa asi na západ od Hradca nad Moravicí. V roku 2009 tu bolo evidovaných 135 adries. V roku 2001 tu trvale žilo 177 obyvateľov.
Benkovice je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe. .
História
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1363.
Černčice
Černčice môže byť:
Lumírovci
náhľad|Lumírovci (1879) J. Zeyer – J. V. Sládek – J. Vrchlický Lumírovci je označenie skupiny českých spisovateľov 70. a 80. rokov 19. storočia, ktorí sa združovali okolo časopisu Lumír. Spoločne s ruchovcami tvorili novú generáciu spisovateľov, ktorá preberala vplyv po odchádzajúcich májovcoch. Ich najväčšou snahou bolo povzniesť českú literatúru na európsku úroveň.
Dobový kontext
Posledná tretina 19. storočia sa vyznačovala aktivizáciou kultúrneho života v českých krajinách. Roku 1881 (1883) bolo otvorené Národné divadlo, 1882 bola Univerzita Karlova rozdelená na časť českú a nemeckú, vznikajú nové nakladateľstvá (napr. roku 1871 nakladateľstvo Jan Otto, roku 1872 nakladateľstvo J. R. Vilímka) a vychádza množstvo almanachov (napr. roku 1868 almanach Ruch, roku 1871 Anemonky roku 1878 nový almanach Máj). Do stredu verejného záujmu sa opäť dostávajú Rukopis královédvorský a Rukopis zelenohorský.
Guerrero
Hlavným mestom je Chilpancingo. Iné veľké mestá sú Acapulco, Iguala, a Taxco. Podnebie je na väčšine územia tropické.
Guerrero je dôležitou turistickou destináciou. Turisti prichádzajú predovšetkým kvôli prímorským letoviskám na pobreží oceánu, ako je napríklad Acapulco. Zaujímavým cieľom je však tiež Taxco, koloniálne mesto známe ťažbou striebra a výrobou strieborných šperkov.
Lumírovci
Charakteristika
Cieľom lumírovcov bolo priblížiť české písomníctvo vyspelým európskym literatúram. Prostredníctvom prekladov (predovšetkým z románskej literatúry) uvádzali do českej literatúry európske trendy, ako tematické tak formálne.
Predstavitelia
Delenie spisovateľov na májovcov, ruchovcov a lumírovcov je len orientačné a často zjednodušujúce. Kniha Panorama české literatury medzi lumírovcov a ich epigónov radí nasledujúcich spisovateľov:
Časťou svojej tvorby:
Spor medzi ruchovcami a lumírovcami
K vymedzovaní oboch skupín spisovateľov došlo na základe sporu, ktorý zapálila Eliška Krásnohorská svojou staťou Obraz novějšího básnictví českého (Časopis národního muzea, 1877). V nej sa dovoláva básnika rýdzo národného. Jeho opak potom vidí vo Vrchlickom. Maliar Soběslav Pinkas naopak o dva roky neskôr kritizoval Hálka, českej literatúre vytkol jej uzavretosť a vyzdvihol lumírovcov. V následných sporoch sa počala profilovať škola kozmopolitní (lumírovci) a škola národní (ruchovci).