cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tarja Turunen
Odchod z Nightwish
Prvá zmena v zostave Nightwish sa uskutočnila v septembri 2001, keď bol z kapely vyhodený basgitarista Sami Vänskä a bol nahradený súčasným basgitaristom Marcom Hietalom. V nasledujúcich rokoch sa rapídne zhoršoval vzťah medzi Holopainenom a Tarjinim manželom a manažérom Marcelom Cabulim. To malo vpyv aj na to, že sa začal zhoršovať vzťah medzi samotnou Tarjou a Tuomasom. V decembri 2004, na stretnutí kapely po koncerte v Oberhausene Tarja ostatným oznámila že chce odísť z kapely, ale súhlasí s tým, že sa bude podieľať ešte na jednom nasledujúcom albume a taktiež sa zúčastní na turné k nemu, ktoré bolo plánované na obdobie rokov 2006/2007. Po ochchode z Nightwish sa plánovala venovať svojej sólovej kariére a ešte počas pôsobenia v kapele nahrala dve sólové piesne. 21.októbra 2005, po veľkolepom koncerte v Hartwall aréne v Helsinkách, ktorý bol zároveň posledným koncertom Once Upon a Tour (záznam z tohto koncertu bol vydaný aj na DVD End of an Era), Tuomas Tarji odovzdal list, ktorý napísal on spolu s ďalšími členmi kapely. V tomto liste sa písalo, že Nightwish ďalej nechcú a nemôžu pokračovať s ňou. Znenie listu bolo uverejnené aj na oficiálnej stránke Nightwish. Tarjin vyhadzov sa veľmi rýchlo stal objektom mediálneho záujmu, a keďže v otvorenom liste bola opisovaná ako namyslená a chamtivá diva, jej osoba sa čoskoro stala predmetom diskusií.
Tarja na svojej webstránke odpovedala na tento otvorený list a taktiež absolvovala niekoľko interviews, ke vysvetlila celú záležitosť väčšmi zo svojho pohľadu. Bola nešťastná z toho že po deviatich rokoch hrania v jednej kapele s Tuomas rozhodol vyhodiť ju takýmto spôsobom. Kvôli pokračujúcemu záujmu médií Tarjin manžel a manažér Marcelo Cabuli vo februári 2006 uverejnil správu, v ktorej vyzýval všetkých, ktorí majú nejaké otázky, aby mu napísali e-mail. V júni 2006 Cabuli uverejnil dlhý zoznam otázok ktoré dostal, a verejne ne odpovedal. Odpovedal aj na otázky vzťahujúce sa k obvineniu z chamtivosti a vysvetlil, že kapela sa dohodla na rozdelení zisku v zmluve pri vzniku Nigtwish. Na základe tohto kontraktu každý člen kapely získal 20 % z príjmov kapely. Cabuli uviedol, že na rozdiel od ostatných Tarja nikdy nebojovala za ďalšie skladateľské licenčné poplatky.
Aj napriek okolnostiam Tarjinho vyhodenia z kapely sa Tuomasovo uznanie voči Tarji ako umelkyni nezmenilo. Vyjadril sa, že nehľadá rovnako trénovanú speváčku ako náhradu za Tarju, pretože si myslí, že Tarja je mimoriadne dobrá vo svojom žánri a preto je nenahraditeľná. V jednom interview sa Tarja vyjadrila, že je veľmi hrdá na svoju kariéru v Nightwish a že si myslí že všetci členovia Nightwish sú extrémne talentovaní a praje im a ich novej speváčke Anette Olzon len to najlepšie.
V rokoch 1997 až 2005 Tarja na turné s Nightwish spievala na všetkých kontinentoch sveta, okrem Afriky a Antarktídy. Naživo vystupovala pred viac ako 500 000 ľudmi.
Sólová kariéra
Na konci roku 2005 Tarja odohrala niekoľko klasických koncertov vo Fínsku, Nemecku, Španielsku a Rumunsku. Vzhľadom na to, že očakávala že sa bude podieľať na novom albume Nightwish, vydanie jej vianočného albumu Henkäys ikuisuudesta a niekoľko koncertov boli jediné činnosti plánované na rok 2006. V júni 2006 Tarja opäť vystupovala na Savonnlina Opera Festival, tentoraz ako hlavná speváčka spolu s fínskym tenoristom Raimom Sirkiäom a za sa sprievodu symfonického orcherstra z Kuopia. Zaspievala niektoré klasické árie ako "O mio babbino caro" od Pucciniho, "Libiamo ne' lieti calici"od Verdiho, "Don't Cry For Me Argentina" a "Phantom of the Opera" od Andrewa Lloyda Webbera a ďalšie. V novembri vystupovala na charitatívnom koncerte "Tomorrow's Child" spolu s tapiolským chórom. Výťažok z neho šiel na detský fond UNICEF. 8.novembra uzrel svetlo sveta jej vianočný album Henkäys ikuisuudesta.Všetky piesne na ňom sú covery, okrem piesní "Kuin Henkäys Ikuisuutta" a "En Etsi Valtaa, Loistoa". 6. decembra 2006 Tarja odohrala veľký vianočný koncert v Sibelius Hall v Lahti vo Fínsku. Záznam z koncertu vysielala naživo fínska televízia YLE TV2 pre viac ako 450 000 divákov. Taktiež bola nominovaná na fínsku Emma Award v kategórii " Najlepšia sólistka roku 2006". V nasledujúcom roku nahrala vokály pre pieseň "In the Picture" na all-stars album vydavateľstva Nuclear Blast Into the Light.
V auguste 2006 začala Tarja pracovať na svojom novom sólovom albume My Winter Storm. Bolo to prvýkrát v jej kariére, keď písala vlastné piesne. Na niektorých piesňach spolupracovala s profesionálnymi skladateľmi. Chórové a orchestrálne časti napísal filmový hudobný skladateľ James Dooley. Album bol vydaný v novembri 2007. My Winter Storm kombinuje množstvo hudobných štýlov, prevažuje však symfonický metal s klasickými opernými vokálmi. Album sa umiestnil na prvom mieste vo fínskych hitparádach a získal platinu fo Fínsku, dvojitú platinu v Rusku a zlato v Nemecku. Bola nominovaná na cenu Echo v kategórii najlepší nováčik a na cenu Emmy v kategórii najlepší fínsky umelec. 25. novemra 2007 Tarja odštartovala turné k albumu My Winter Storm s názvom Storm World Tour. Odohrala 95 koncertov v Európe, Severnej a Južnej Amerike a ukončila ho v októbri 2009 v O2 Academy Islington v Londýne. V decembri 2008 vyšla špeciálne v Británii jej EP The Seer. 2. januára 2009 vyšla rozšírená verzia jej albumu My Winter Storm.
Tarja taktiež naspievala tri piesne pre vianočný charitatívny album Maailman kauneimmat joululaulut (v preklade z fínčiny " Svetové najkrajšie vianočné piesne). V decembri 2009 naspievala duet s Klausom Meineom The Good Die Young na album Scorpions Sting in the Tail.
V rokoch 2009 - 2010 sa Tarja venovala nahrávaniu svojho tretieho štúdiového albumu What Lies Beneath. Samotný album bol vydaný 1.septembra 2010. Album kombinuje metalovú hudbu s klasickými opernými prvkami. Následne odštartovala What Lies Beneath World Tour a taktiež vystupovala aj na množstve festivalov ako napríklad Wacken Open Air a Graspop Metal Meeting. Odohrala tiež aj niekoľko špeciálnych koncertov, a to na Miskolc Opera Festival a Masters of Rock, kde vystupovala so zlínskym symfonickým orchestrom a okrem iného odspievala českú operu Rusalka. Turné ukončila v roku 2012. V roku 2010 taktiež sprevádzala Alice Coopera na jeho nemeckej časti turné Theatre of Death Tour. 17. júla 2011 opäť vystupovala na Savonlinna Opera Festival spolu s Josém Curom a symfonickým orchestrom z Kuopia. 27. februára 2012, počas koncertu v Bruseli oznámila, že po ukončení What Lies Beneath World Tour začne pracovať na novom albume. Taktiež počas koncertu predstavila dve nové piesne z pripravovaného albumu.
V marci 2012 Tarja vyhrala titul "Europe's best crossover performer" so 100 000 hlasmi.
V máji 2013 Tarja oznámila že jej štvrtý sólový album sa bude volať Colours in the Dark. 31. mája bola vydaná pieseň z albumu Never Enough. 30.augusta 2013 bol vydaný samotný album. V septembri toho istého roku bolo oznámené, že sa Tarja bude podieľať ako hosťujúca vokalistka na EP Paradise od skupiny Within Temptation a bude vystupovať aj vo videoklipe. EP bola vydaná 27 septembra.
V januári 2014 Tarja na svojom blogu oznámila, že sa čoskoro vráti do štúdia aby nahrala vokály k pár piesňam pre projekt Outlanders spolu s Torstenom Stenzelom a Walterom Giardinom. Jedna z piesní bola nahraná a odspievaná naživo už v roku 2012.
30. mája 2014 bolo vydané Tarjino live DVD Beauty and the Beat, ktoré obsahovalo tri živé záznamy z Tarjinich koncertov z Beauty and the Beat World Tour. Na týchto koncertoch Tarja vystupovala spolu so symfonickým orchestrom, chórom a Mikeom Terranom ako bubeníkom. Na tomto DVD Tarja predviedla svoju výbornú techniku spevu a schopnosť fantasticky odspievať piesne rôznych žánrov - od Rusalky od Dvořáka až po Kashmir od Led Zeppelin. DVD taktiež obsahuje živú verziu piesne Swanheart, ktorá pochádza z albumu Nightwish Oceanborn z roku 1998 a je len veľmi málokedy hraná naživo na koncertoch. 4. júli toho istého roku Tarja vydala EP Left in the Dark, ktorá obsahuje alternatívne verzie niektorých piesní z albumu Colours in the Dark a taktiež obsahuje štúdiovú verziu piesne Into the Sun.
17. októbra 2015 Tarja na svojom koncerte vystúpila s dvoma piesňami z jej pripravovaného albumu The Shadow Self. Spomínanými piesňami boli skladby No Bitter End a Goldfinger, čo je pieseň z eponymného filmu.
Tarja sa o nadchádzajúcom albume vyjadrila že pracovala opäť veľmi ťažko spolu s Timom Palmerom, aby vytvorila najviac heavy zvuk doteraz v jej kariére pre jej štvrtý rockový album. Vyjadrila s tiež že jej album bude kráčať v rovnakých šľapajach ako jej predchádzajúce albumy, ale s novou dušou a vývojom.
3.júna 2016 bol vydaný prequel k jej albumu The Shadow Self s názvom The Brightest Void. Obsahuje 9 piesní, ktoré nemohli byť zahrnuté na albume The Shadow Self kvôli ich veľkému množstvu. 5. augusta bol vydaný samotný album. Fanúšikmi aj kritikmi bol album prijatý veľmi dobre. V ten istý deň Tarja vystúpila na festivale Wacken Open Air, kde predviedla šesť piesní z najnovšej nahrávky, vrátane duetu so speváčkou Arch Enemy Alissou White-Gluz "Demons In You". Dva dni predtým mala Tarja špeciálny koncert vo Wacken Metal Church, kde okrem klasických árií odspievala aj covery niektorých známych metalových a rockových skladieb.
Osman I.
náhľad|Územie Osmanského bejliku počas vlády Osmana I.
Tarja Turunen
Vývoj
Spolu s navštevovaním hudobnej školy v Savonnline Tarja začala dostávať seriózny klasický hudobný tréning ako sedemnásťročná. Po škole začala Tarja študovať hudbu na Sibelius Academy so zameraním na kostolnú hudbu. Po tom, čo sa pripojila k Nightwish svoje štúdium na tejto akadémii ukončila.
V rokoch 2001 - 2003 Tarja študovala na akadémii Hochschule für Musik Karlsruhe, kde bola trénovaná ako sólistka s budúcou špecializáciou v umeleckej piesni. Tarja pôvodne chcela študovať ako chórová speváčka. Na konkurze však vzbududila pozornosť profesorky Mitsuko Shirai, ktorá ju povzbudila aby sa prihlásila na štúdium ako sólistka.
Ako klasická speváčka Tarja spieva klasickou vokálnou technikou. Vysvetlila, že v skorých dňoch Nigtwish pre ňu bolo ťažké skombinovať klasické techniky spevu s metalovým zvukom takým spôsobom, ktorý by jej poskytol slobodu pôsobenia bez poškodenia jej hlasiviek. Klasické techniky spevu jej pomohli viac sa pohrať s jej hlasom, takže sa rozhodla neusilovať o extra tréning v rockovom či popovom speve.
Osman I.
Kvôli nedostatku historických zdrojov pochádzajúcich z jeho života, prežilo len veľmi málo faktických informácií o Osmanovi. Z obdobia Osmanovej vlády neprežil ani jeden písomný turecký zdroj. Z tohto dôvodu považujú historici za veľmi náročné rozlišovať medzi skutočnosťou a mýtom v mnohých príbehoch o ňom.
Podľa neskoršieho osmanského tradovania boli Osmanovi predkovia potomkovia kayıského kmeňa Oghuzských Turkov. Osmanské kniežatstvo bolo iba jedným z mnohých anatolských bejlikov, ktoré sa objavili v druhej polovici trinásteho storočia. Nachádzalo sa v regióne Bitýnia na severe Malej Ázie poblíž zraniteľnej Byzantskej ríše, ktorú Osmanovi potomkovia neskôr dobyli.
Osmanovo meno
Niektorí vedci tvrdili, že Osmanovo pôvodné meno bolo turecké, pravdepodobne Atman alebo Ataman, a až neskôr sa zmenilo na Osman, ktoré je arabského pôvodu. Najstaršie byzantské zdroje, vrátane Osmanovho rovesníka Geórgia Pachymera, hláskujú jeho meno ako Ατουμάν (Atouman) alebo Ατμάν (Atman), zatiaľ čo grécke zdroje pravidelne vykresľujú arabskú podobu Uthman a tureckú verziu O(x)man s x ako θ (th), τθ (tth) alebo τσ (ts). Raný arabský zdroj, ktorý sa o ňom zmienil, v jednom prípade píše ط (t) namiesto ث (th). Osman tak možno prijal neskôr v živote prestížnejšie moslimské meno. Slovenská podoba mena je Osman.
Tarja Turunen
Vývoj
Keď sa Tarji spýtali, aká je podľa nej asociácia medzi operou a metalovými žánrami, odpovedala že aj napriek zjavným rozdielom majú tieto dva hudobné štýly nejaké podobnosti:
Osman I.
Počiatky Osmanskej ríše
Presný dátum Osmanovho narodenia nie je známy a o jeho ranom živote sa vie len veľmi málo. Narodil sa pravdepodobne okolo polovice trinásteho storočia, pravdepodobne v roku 1254/1255, čo je dátum daný osmanským historikom šestnásteho storočia Kemalpaşazadem. Podľa osmanského tradovania viedol Osmanov otec Ertuğrul kmeň Kayı zo strednej Ázie do Anatólie, keď utekal pred útokom Mongolov. V Malej Ázii mal sľúbiť vernosť sultánovi Rumského sultanátu, ktorý mu udelil nadvládu nad mestom Söğüt na byzantskej hranici. Toto spojenie medzi Ertuğrulom a Seldžukmi však bolo vynájdené súdnymi kronikármi o storočia neskôr, a skutočný pôvod Osmanov tak zostáva nejasný. Osman sa stal náčelníkom alebo bejom po smrti jeho otca približne okolo roku 1280. O Osmanových počiatočných aktivitách nie je nič známe, až na to, že ovládal región okolo mesta Söğüt, odkiaľ neskôr začal útočiť na susednú Byzantskú ríšu. Prvou údajnou udalosťou v Osmanovom živote je bitka pri Bafeu v roku 1301 alebo 1302, v ktorej porazil byzantské vojsko.
Tarja Turunen
Vývoj
Tarjin spev z prvého albumu Nigtwish Angels Fall First (1997) kritici opisujú ako anjelsky či valkyriánsky. Image Valkýry bola neskôr použitá v druhom videoklipe pre singel Sleeping Sun, kde Tarja chodila po bojovom poli aby následne odviedla mŕtvych bojovníkov do Valhally.
Osman I.
Počiatky Osmanskej ríše
Zdá sa, že Osman sledoval stratégiu rozširovania svojich území smerom na Byzantskú ríšu, pričom sa vyhýbal konfliktom so svojimi silnejšími tureckými susedmi. Podľa Shawa boli tieto výboje vedené proti miestnym byzantským šľachticom, z ktorých niektorí boli porazení v bitke, iní boli pokojne pohltení kúpnymi alebo manželskými zmluvami a podobne. Krátko pred Osmanovou smrťou bola jeho synom a následníkom Orhanom dobytá aj Bursa, ktorá sa následne na istý čas stala hlavným mestom štátu.
Tarja Turunen
Vývoj
Na nasledujúcich albumoch bol spev viac technicky komplexnejší. Na druhom albume Nightwish Oceanborn (1998) bol Tarjin klasický vokálny tréning viac znateľný. V piesni Passion and the Opera Tarja predviedla staccato koloratúru, pripomínajúcu áriu "Hell's vengeance boils in my heart" spievanú sopranistkou v roli Kráľovnej Noci z Mozartovej opery Čarovná Flauta. Pre pieseň Sleeping Sun bola zas potrebná veľmi dobrá dýchacia technika. Tarja sa v jednom interview vyjadrila, že počas nahrávania Oceanborn mala vážne obavy, že nie je ešte natoľko pokročilou speváčkou, aby zvládla všetky techniky spevu požadované v piesňach.
Osman I.
Osmanov Sen
Osman I. mal blízky vzťah s miestnym náboženským vodcom dervišov menom Šejkom Edebalim, ktorého dcéru si vzal za ženu. Medzi neskoršími osmanskými spisovateľmi sa objavil príbeh, ktorý vysvetlil vzťah medzi oboma mužmi, v ktorom mal Osman sen, keď zostal v Šejkovom dome. Príbeh sa objavuje v kronike Aškšazade z konca 15. storočia takto:
''Videl, že z pŕs svätého muža povstal mesiac a prišiel sa potopiť do jeho vlastných pŕs. Z jeho pupku potom vyrastal strom, ktorý bol kompasom pre celý svet. V tieni tohto stromu boli hory a potoky tiekli z úpätia každej hory. Niektorí ľudia z týchto tečúcich vôd pili, iní zalievali záhrady, zatiaľ čo iní budovali fontány. Keď sa Osman prebudil, rozprával tento príbeh svätému mužovi, ktorý povedal: „Osman, syn môj, blahoželám Ti, lebo Boh ti dal ríšsky úrad a tvoji potomkovia a moja dcéra Malhun bude tvojou ženou."''
Tarja Turunen
Vývoj
Na albume Century Child (2002) Tarja experimentovala s viac rockovo znejúcim hlasom, pričom si stále udržiavala svoju klasickú techniku spevu, ale napríklad spievala menej vibrato. Tarja však nebola spokojná s tým ako znie na novom albume a úspešne sa jej na tento nový štýl podarilo prejsť až na ďalšom albume Once (2005).
Osman I.
Osmanov Sen
Sen sa stal dôležitým základným mýtom a legitimizačným nástrojom vlády osmanských sultánov, ktorým mal dať autoritu nad zemou samotný Boh. Príbeh vo sne mohol taktiež slúžiť ako forma kompaktnosti: rovnako ako Boh sľúbil, že poskytne Osmanovi a jeho potomkom suverenitu, bolo tiež implicitne to, že bolo povinnosťou Osmana poskytnúť svojim poddaným prosperitu.
Tarja Turunen
Vývoj
Tento hlbší, rockovo znejúci hlas na Once, rovnako ako v piesni In the Picture z albumu Into the Light, kritici vítali ako osviežujúcu zmenu.
Osman I.
Osmanova šabľa
Osmanova šabľa (turecky: Taklid-i Seyf) bola významná šabľa a symbol štátu, používaná pri korunováciách nových sultánov. Táto praktika bola po prvýkrát prevedená, keď Osman získal túto šabľu od svojho svokra Šejka Edebaliho. Opásanie sa Osmanovou šabľou bola dôležitá udalosť, ktorá prebiehala dva týždne po tom, čo sultán získal trón. Dnes je uložená v komplexe hrobiek v Eyüpe v Istanbule. Získanie tohto emblému pre sultána bolo veľmi symbolické; ukazuje, že získanie tejto pozície prebehlo vojenským spôsobom. Šabľu sultánovi vždy predával guvernér provincie Konya, ktorý pri tejto príležitosti prišiel do Konštantínopola.
Tarja Turunen
Vývoj
Je prvý sólový album My Winter Storm obsahuje metalové aj rockové piesne, a taktiež piesne podobajúce sa na klasické piesne. Tarja na tomto albume používa svoj klasicky znejúci hlas ako aj svoj rockovo znejúci hlas. V mnohých piesňach začína spievať rockovo znejúcim hlasom, a potom prejde pre veľmi klenutú melódiu do celkom klasicky znejúceho hlasu.
V jednom interview Tarja povedala, že My Winter Storm bol prvý album na ktorom mala šancu využiť svoj plný hlasový rozsah.
Na albume Colours in the Dark prvýkrát za mnoho rokov použila svoj hovoriaci hlas.
Register
Tarjin typ hlasu je soprán. Počas svojej kariéry si vybudovala hlasový rozsah tri oktávy.
Jej rozsah je zjavný na albume My Winter Storm, na ktorom je najnižší zaspievaný tón F3 v piesni The Seer a najvyšší zaspievaný tón D6
Úspech
Kritici jej hlas opisujú ako pozoruhodne silný a emocionálny. Niektorí kritici sú toho názoru, že jej hlas je priveľmi operný a trénovaný pre metalovú hudbu, avšak aj kritici ktorí nemajú radi klasické hlasy pripúšťajú, že jej hlas sa k tejto hudbe noazaj hodí a metalové piesne spieva neobyčajne dobre.
Tarja bola až do svojho odchodu z Nightwish vnímaná ako značka kapely. Bola známa ako tvár a hlas Nightwish, zatiaľ čo zakladateľ kapely Tuomas Holopainen bol jej dušou. Tarja bola vnímaná ako kľúč k úspechu Nightwish. Je rešpektovaná ostatnými hudobníkmi metalového žánru a mnohokrát je zdrojom ich inšpirácie - napríklad Simone Simons z kapely Epica sa vyjadrila, že práve Tarja bola jej inšpiráciou aby začala študovať klasickú hudbu a aplikovala tento štýl spevu do metalovej kapely.
Tarji sa dostáva najviac mediálnej pozornosti v Európe, hlavne v jej rodnej krajine Fínsku. V decembri 2003 bola pozvaná fínskou prezidentkou Tarjou Halonen na oslavu Fínskeho dňa nezávislosti do prezidentského paláca spolu s ďalšími fínskymi celebritami. Táto udalosť je každoročne vysielaná naživo prostredníctvom štátneho vysielania Finnish Broadcasting Company. V decembri 2007 Tarja vystupovala s rôznymi verziami fínskej národnej hymny "Maame" (fínsky: "Naša karajina") za sprievodu tapiolského symfonického orchestra na oslavu devätesiateho výročia fínskej nezávislosti. Koncert bol naživo vysielaný prostredníctvom Finnish Broadcasting Company pre 2 milióny fínskych divákov. V decembri 2013 bola Tarja pozvaná ako sólistka na akciu Christmas Peace v katedrále Turku za účasti fínskeho prezidenta Sauliho Niinistöa. Koncet bol vysielaný na YLE TV1 na Štedrý Deň. Počas svojej sólovej kariéry Tarja predala okolo 100 000 certifikovaných nahrávok vo Fínsku, čo ju zaraďuje medzi 50 najlepšie predávaných ženských sólistiek.
V Európe je jej popuarita limitovaná hlavne na hardrockovú a metalovú scénu. 30. novembra 2007 bola pozvaná aby otvorila rozlúčkový zápas Reginy Halmich. Jej vystúpenie s piesňou "I Walk Alone" bolo naživo vysielané nemeckou televíziou ZDF pre 8.8 milióna divákov. Na jar v roku 2015 sa Tarja stala jednou z hviezdných koučov vo štvrtej sérii šou The Voice of Finland, ktorá beží na na fínskej televízii Nelonen. Šou vyhrala jej zverenkyňa Miia Kosunen. Pre veľký úspech bola Tarja opäť vybraná ako hviezdna koučka pre piatu sériu tejto šou v roku 2016 a opäť vyhrala súťažiaca z jej tímu Suvi Åkerman.
Koncerty na Slovensku
Dňa 7. júna 2003 koncertovala spolu s Nightwish v Banskej Bystrici v PKO Open Air Theatre. Dňa 16. októbra 2005 mala koncert opäť s Nightwish v Žiline v Bôrik Hall. Dňa 24. októbra 2008 koncertovala v Bratislave v Sibamac Aréne. Dňa 25. októbra 2008 koncertovala v Košiciach v Hale Cassosport. Dňa 14. augusta 2010 vystúpila v Snine na festivale Rock pod Kameňom. Dňa 17. Decembra 2010 mala koncertovať v Nitre v ŠH Olympia a 18. Decembra 2010 v Ružomberku v ŠH - Koniareň. Koncerty neboli odohrané kvôli malému priestoru v obidvoch halách z bezpečnostných dôvodov. Dňa 20. januára 2012 mala koncert znova v Bratislave, v Majestic Music Clube. Dňa 7. novembra 2014 koncertovala na Slovensku v Bratislave v Refinery Gallery. V roku 2016 sa Tarja opäť vrátila na Slovensko v rámci záveru prvej časti svojho The Shadow Self World Tour, a odohrala rovno dva koncerty - 2. decembra v Košiciach v Angels Aréne a 7. decembra v MMC v Bratislave. 7. septembra 2019 vystúpila v areáli Slávie v Trnave.
Osobný život
V roku 2003 sa Tarja vydala za argentínskeho biznismena Marcela Cabuliho. V roku 2012 sa im narodila dcéra Naomi Eerika Alexia Cabuli Turunen. Rodina donedávna žila v Buenos Aires, v roku 2016 sa však kvôli Tarjinej práci presťahovali do Európy, konkrétne do Španielska.
Dramatická osoba
Dramatická osoba je ľudský činiteľ každého dramatického diela a v pretvorení na dramatickú postavu aj jeho realizácia.
Slanina
Slanina (v subštandarde, nárečovo alebo zastarano špek) môže byť:
Slanina môže byť aj priezvisko:
Špek môže byť aj:
Union City (New Jersey)
Union City je mesto v americkom štáte New Jersey v okrese Hudson County. Má rozlohu a žije tu približne 66-tisíc obyvateľov. Je to jedno z najhustejšie zaľudnených miest v USA (20 395,9 obyv./km²).
Robert van Gulik
Robert Hans van Gulik, (* 9. august 1910 Zutphen – 24. september 1967, Haag) bol holandský odborník na orientálnu Čínu (sinológ), diplomat, hudobník (hral na citaru čchin) a spisovateľ detektívnych románov. Preslávil sa ako autor kriminálnych príbehov, ktorých hlavnou postavou bol sudca a neskôr štátnik Ti Žen-ťie, ktorého si „požičal“ z čínskeho detektívneho románu z 18-teho storočia Slávne prípady sudcu Ti (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿).
Životopis
Robert van Gulik sa narodil v Zutphene v Holandsku v rodine lekára-dôstojníka holandskej armády vo vtedajších východoholandských Indiách, dnes známych ako Indonézia. Od troch do dvanástich rokov žil v Batávii (dnešná Jakarta), kde sa učil mandarínsku čínštinu a iné jazyky. V rokoch 1929 až 1934 študoval Indisch Recht (právo holandskej Indie) a indológiu (indonézsku kultúru) na Leidenskej univerzite a doktorát získal za dizertačnú prácu o kulte koňa v severovýchodnej Ázii. V priebehu svojej kariéry diplomata však neustále pokračoval v štúdiách.
Jeho talent lingvistu ho predurčil na prácu v holandskej zahraničnej službe. Od roku 1935 pôsobil ako holandský diplomat v Japonsku, v Číne, v Indii a v Libanone. V roku 1941 vyhlásilo Japonsko vojnu Holandsku, no van Gulik s ostatnými pracovníkmi konzulátu bol evakuovaný z Japonska až v roku 1942. Počas druhej svetovej vojny pôsobil ako tajomník holandskej misie v Chongqingu. Počas tohto obdobia sa spoznal s Číňankou Shui Shi-fang, ktorú si vzal za manželku. Mali spolu štyri deti.
Po skončení vojny sa vrátil do Holandska, no vzápätí odchádza do Spojených štátov, ako člen rady holandského veľvyslanectva vo Washingtone. V roku 1949 sa vracia do Japonska, kde zostáva štyri roky. Počas pobytu v Tokiu vydáva svoje prvé dve knihy, preklad Slávnych príbehov sudcu Ti a súkromne publikuje knihu erotických farebných výtlačkov z dynastie Ming. Neskôr bol vysielaný na miesta diplomata po celom svete, od Kuala Lumpur cez Bejrút (počas občianskej vojny 1958) až po Haag. Od roku 1965 až do svojej predčasnej smrti na rakovinu v roku 1967 bol holandským veľvyslancom v Japonsku.
Počas svojho života bol Robert van Gulik uznávaným európskym expertom na čínske cisárske právo.
John Terry
John Terry (* 7. december 1980, Barking, Londýn, Anglicko) je bývalý anglický profesionálny futbalista. Terry hrával na pozícii stredného obrancu a bol tiež kapitánom v tíme FC Chelsea v FA Premier League. Takisto bol kapitánom Anglického národného futbalového mužstva, ktorým bol od augusta 2006 do februára 2010, a od marca 2011 do februára 2012. Svoju kariéru ukončil v roku 2018 v tíme Aston Villa kde hral jednu sezónu.
Robert van Gulik
Tvorba
Tvorbu Roberta van Gulika tvoria dve skupiny detektívnych príbehov. V prvej skupine sudca Ti rieši spravidla tri prípady naraz (obyčaj tradičných čínskych detektívnych románov), v druhej skupine rieši prípad jeden. Detektívne príbehy sú charakteristické tým, že odpoveď kto ktorý zločin spáchal sa dozvedáme postupne, čo je rozdiel oproti tradičnej európskej alebo americkej detektívke, kde býva rozuzlenie vždy na konci.
John Terry
Terry bol menovaný UEFA Club Defender of the Year v rokoch 2005, 2008 a 2009. Takisto sa stal PFA Players’ Player of the Year v roku 2005, a bol zaradený do FIFPro World XI na štyri sezóny po sebe od roku 2005 do 2008.
Terry je najúspešnejším kapitánom FC Chelsea,pričom vedie s tromi titulmi FA Premier League, tromi Pohármi FA a dvomi Ligovými pohármi od roku 2004. Je jedným z piatich hráčov, ktorý má na konte viac ako 500 vystúpení za klub FC Chelsea a je najviac skórujúci obranca klubu všetkých čias. V roku 2007 sa stal prvým kapitánom, ktorý vyzdvihol Pohár FA na Wembley Stadium vo víťazstve FC Chelsea 1–0 nad Manchestrom United a je tiež prvým hráčom, ktorý medzinárodne skóroval gólom ako kapitán Anglicka 1–1 nerozhodným výsledkom s Brazíliou.
Robert van Gulik
Tvorba
Príbehy a lokality sú vymyslené, okrem lokality prvého pôsobiska sudcu Ti, ktorým bol reálny okres Peng-laj na severovýchodnom pobreží vtedajšej čínskej ríše. Niektoré motívy prevzal van Gulik zo starých čínskych prameňov, napr. kadidlové hodiny z poviedky Päť priaznivých mesiacov pochádzajú zo SIang-jin-tchu-kchao, zbierky z roku 1878. Z rovnakého prameňa pochádza aj opis labyrintu v románe Čínske vraždy v bludisku. Narážka na oči mačky zo Strašidelného kláštora je prevzatá z anekdoty o slávnom básnikovi Ou-jang Siu (10071072), ktorý mal starý obraz mačky medzi pivóniami. Ou-jang Siu o tomto obraze vyhlásil, že musel byť namaľovaný napoludnie, pretože mačka má oči privreté a pivónia ma kvety povädnuté.
Vo van Gulikových detektívnych príbehoch prejavujú vzdelanci obdiv ku konfucianizmu a zosmiešňujú budhizmus. Úvahy o konfucianizme a taoizme, ktorými autor príbehy dokresľuje, vychádzajú z autentickej znalosti klasických čínskych textov. Okrem toho tieto príbehy oplývajú čínskymi reáliami. Van Gulik si nenechá ujsť žiadnu príležitosť, aby oboznámil čitateľa s čínskymi zvykmi a čínskym spôsobom života. Čitateľ je zábavnou formou oboznámený s najrozličnejšími detailmi čínskeho života a s čínskym myslením. Ak sa v texte vyskytnú anachronizmy, van Gulik na ne v doslovoch románov zvlášť upozorňuje.
John Terry
Mladosť
Terry sa narodil v Barkingu vo východnom Londýne a navštevoval Eastbury Comprehensive School. Terry hral pôvodne pre Senrab FC po boku mnohých budúcich hviezd anglického futbalu v FA Premier League ako Sol Campbell, Jermain Defoe, Bobby Zamora, Ledley King a Jlloyd Samuel. Ako chlapec bol súčasťou mládežníckeho systému v klube West Ham United FC, kde sa dostal v roku 1991 na pozíciu stredopoliara. Do FC Chelsea prestúpil v 14 rokoch, kde hral za dorast a rezervný tím. Kvôli nedostatku stredných obrancov sa stal stredným obrancom, ktorým je dodnes.
Robert van Gulik
Tvorba
Takmer všetky romány o sudcovi Tim van Gulik sám ilustroval, prípadne doplnil nákresmi.
Príbehy sudcu Ti
V roku 1949 Robert van Gulik preložil do angličtiny čínsky detektívny román z 18. storočia Slávne prípady sudcu Ti a vydal ho v Tokiu. Hlavná postava tohto románu, sudca Ti, je založená na skutočnej historickej postavu sudcu a štátnika Ti Žen-ťie, ktorý žil v rokoch 630700 v období dynastie Tchang.
John Terry
Prvotné roky s FC Chelsea
Terry mal svoj debut v FC Chelsea dňa 28. októbra 1998 ako neskoršia náhrada v Carling Cupe s Astonom Villom. Bol krátky čas na hosťovaní v Notthingam Forest FC v roku 2000 a vybudoval si svoju prvú tímovú skúsenosť a bol subjektom záujmu ako Davida Platta tak aj manažéra Steva Bruca tímu Huddersfield Town FC.
V roku 2002 bol Terry zapletený v incidente v nočnom klube v západnom Londýne spolu so svojím spoluhráčom Jodym Morrisom a Desom Byrnem z klubu Wimbledon FC. Bol obvinený z útoku a výtržnosti, ale neskôr bolo obvinenie zrušené. Počas tejto záležitosti mu bol udelený dočasný zákaz činnosti v Anglického národného futbalového mužstva prostredníctvom The Football Association. Predtým, spolu so spoluhráčmi v FC Chelsea Frankom Lampardom, Jodym Morrisom, Eiðurom Guðjohnsenom a bývalým spoluhráčom Frankom Silclairom v septembri 2001 bol pokutovaný dvojtýždňovým strhnutím mzdy za rušenie v opilosti trúchliacich amerických turistov v bezprostredne po útokoch z 11. septembra 2001. Počas týchto prvotných rokov v FC Chelsea, Terry zdieľal byt s Andrewom Croftsom.
Robert van Gulik
Príbehy sudcu Ti
Vďaka prekladu tohto diela sa Robert van Gulik začal zaujímať o čínske detektívne romány a rozhodol sa, že skúsi jeden takýto príbeh napísať. Takto vznikol román Čínske vraždy v bludisku (ang. The Chinese Maze Murders), ktorý vyšiel v Japonsku v roku 1950 pod názvom Meiro-no-satsujin. V románe sa okrem sudcu Tiho objavujú aj jeho verní pomocníci Ma Žung, Ťiao Taj a Tao Kan, ako aj sudcov dlhoročný spoločník seržant Chung. Van Gulik povzbudený veľkým čitateľským úspechom preložil román do čínštiny a kniha vyšla v Singapure v roku 1953. Kritiky boli dobré a van Gulik píše v priebehu nasledujúcich štyroch rokov ďalšie dva romány Prípad čínskeho zvona (ang. The Chinese Bell Murders) a Prípad čínskeho jazera (The Chinese Lake Murders). Čoskoro nachádza vydavateľa anglických verzií románov, prvý vychádza v roku 1957. Všetky ďalšie romány, ktoré napísal vyšli najskôr v angličtine, vzápätí nasledoval čínsky a japonský preklad.
V doslove k románu "Prípad čínskeho zvona" van Gulik píše, že zámerom napísania prvého príbehu o sudcovi Ti, bolo ukázať moderným japonským a čínskym spisovateľom detektívok, koľko zdrojov poskytuje staroveká kriminálna literatúra.
Van Gulikove príbehy sudcu Ti nadväzujú na dlhoročnú tradíciu čínskej detektívky, pričom zámerne zachováva rad kľúčových prvokov tohto žánru. Napriek tomu sú van Gulikove romány lepšie prispôsobené západnému čitateľovi, pretože sa vyhýba niektorým prvokom nadprirodzena a náboženským tradíciám budhizmu a taoizmu, i keď tieto sú v románoch prítomné.
Na van Gulikove príbehy sudcu Ti nadviazali po jeho smrti francúzsky spisovateľ Frédéric Lenormand a čínsko-americký spisovateľ Ču Siao Ti. Z inšpirácie van Gulikovými detektívnymi románmi vychádza tiež Ingrid J. Parker vo svojich detektívnych príbehoch zo starého Japonska. thumb|right|150px|Van Gulikov podpis v čínštine
Sudca Ti
(Príbehy sudcu Ti v poradí v akom boli napísané a vydané)
Vybrané odborné práce
thumb|Obraz "Hrajúce sa gibony" namaľoval cisár Chuan De v roku 1427. Van Gulik sa zaujímal aj o čínsku maľbu. Napríklad v knihe The Gibbon in China (1967), venuje zopár strán téme maľby gibonov v Číne a Japonsku. Analyzuje stvárnenie týchto ľudoopov v čínskej histórii a všíma si, ako realizmus malieb zhoršil populáciu gibonov takmer v celej Číne. Ako kritik umenie veľmi obdivoval stvárnenie ľudoopov renomovanými maliarmi, ako boli Ji Juan-ji a Muqi Fa-chang. V komentári k obrazu cisára Chuan De van Gulik hovorí, že obraz síce nie je ktovieakým umeleckým dielom, no je šikovne stvárnený. Domnieva sa, že cisár maľoval podľa živých predlôh, teda gibonov chovaných v palácových záhradách.
Permisivita (sociológia)
Permisivita je vytváranie vzťahu k jedincovi alebo skupine a taktiež skupiny k jedincovi, v ktorom možno otvorene hovoriť a oznamovať všetky svoje pocity a názory, neznamená však tolerovanie ľubovoľného správania.
Kaštieľ v Tomášove
Kaštieľ v Tomášove (alebo Kaštieľ Majorháza) sa nachádza na juhozápadnom okraji obce Tomášov, približne 10 kilometrov západne od Bratislavy. Kaštieľ je zapísaný v zozname Národných kultúrnych pamiatok.
Dejiny
Kaštieľ vznikol v rokoch 17661769, v období klasicizujúceho rakúskeho baroka. Na svojom dávnejšie kúpenom panstve ho dal postaviť barón Ján Jesenák. Okolité lesy boli upravené na krajinársky park, do ktorého si majitelia nosili zo svojich ciest po celom svete vzácne dreviny.
Niekdajší luxus kaštieľa natoľko zaujal dobového cestovateľa Gottfrieda von Rotensteina, že o ňom vo svojom cestopise „Cesta Rakúskom a Moravou do Brna v septembri 1782“ zanechal písomnú správu, v ktorej spomína noblesu salónov, zvláštnu výzdobu obrazárne, pohostinnosť i rozľahlý park s pôvabnou záhradnou architektúrou, pavilónmi, pamätníkmi, sochami a kurióznou tekvicovou záhradou. Opisuje terasu nad jazerom, na ktorej balustráde vítali hostí kamenné sochy hudobníkov.
Po vymretí mužských potomkov Jesenákovského rodu sa v polovici 19. storočia dostal kaštieľ vydajom Lujzy Jesenákovej do vlastníctva Draškóciovcov, ďalšieho významného uhorského šľachtického rodu, ktorého korene siahajú do slovenského Turca.
Prestavba kaštieľa uskutočnená na konci 19. storočia sa spája s menom grófky Klementíny Vayovej, rodenej Draškóciovej. K východnému krídlu starého barokového kaštieľa dala pristaviť kaplnku.
V roku 1914 (uvádza sa aj rok 1908) kupuje od vdovy po Dionýzovi Vayovi Klementíny, rodenej Draškóciovej, kaštieľ aj s pozemkami obchodník Alojz Strasser von Gyésvár (z Gyováru). V roku 1915 kaštieľ zachvátil požiar, pri následnej rekonštrukcii musela byť kompletne vymenená pôvodná bridlicová strecha. náhľad|vľavo|Nádvorie kaštieľa v 50. rokoch 20. storočia Počas prvej svetovej vojny bola v kaštieli zriadená vojenská nemocnica pre vojakov cisársko-kráľovskej armády. Po smrti Alojza Strassera v roku 1935 kaštieľ zdedil jeho syn Rudolf. V 40. rokoch 20. storočia poskytovali Strasserovci bohato zariadené izby turistom na ubytovanie ako istý druh hotelového zariadenia.
Po druhej svetovej vojne bol kaštieľ znárodnený a využívaný ako nápravno-výchovné zariadenie najprv pre dievčatá, neskôr pre chlapcov. V roku 1993 bol v rámci reštitúcií vrátený rodine Strasserovcov. Využívali však iba vrchné poschodie jeho východného krídla, kde bol zriadený apartmán. Zvyšok objektu naďalej ponechali nápravno-výchovnému ústavu. V roku 2006 Rudolf von Strasser kaštieľ odpredal novým vlastníkom, ktorí chátrajúci historický objekt v rokoch 2007 až 2010 zrekonštruovali a zmenili na hotelové zariadenie pod názom Art Hotel Kaštieľ.
Evanjelium
Evanjelium môže byť:
Vedecký článok
Vedecký článok alebo odborný článok je publikovaná správa, publikácia popisujúca nové poznatky a vedomosti z daného vedného odboru. Spravidla ide o texty publikované vo vedeckých časopisoch, ktoré dodržujú pravidelnú periodicitu a sú recenzované nezávislými hodnotiteľmi z daného vedného odboru.
Definícia
Vo vede je vedecký článok považovaný za primárny zdroj, teda podáva prvé (komplexné) odhalenie určitého problému a umožňuje :
Vedecký článok zároveň musí byť k dispozícii k štúdiu vedeckej komunite bez obmedzenia a byť zaznamenaný a prístupný v bibliografických databázach.
Dôležitým faktorom publikovania článku je recenzia (peer review) nezávislými posudzovateľmi, zvyčajne 2 – 3 odborníkmi v danom vednom odbore, ktorí môžu vystupovať anonymne. Môže pri tom ísť aj o renomovaných zahraničných odborníkov. Ich úlohou je zhodnotiť, či článok spĺňa kritériá na publikovanie v danom vedeckom časopise, poukázať na prípadné chyby a byť poradcami redaktora časopisu pri publikácii daného článku. Každý vedecký článok je preto spravidla recenzovaný. To platí zvlášť o tzv. karentovaných časopisoch.
Typy článkov
Viaceré vedecké časopisy vymedzujú aj tzv. krátke oznámenie (angl. short communication), zamerané na urýchlené uverejnenie poznatkov o aktuálnych vedeckých problémoch. V biomedicíne sa niekedy objavuje aj kazuistika (angl. case report), ktorú si možno predstaviť ako opis výnimočného/zaujímavého klinického prípadu/choroby atď.
Bruce Springsteen
right|thumb|230px|Bruce Springsteen na koncerte vo [[Východný Berlín|Východnom Berlíne dňa 19. júla 1988]] Bruce Frederick Joseph Springsteen (* 23. september 1949, Long Branch, New Jersey, USA), prezývaný "The Boss" je americký spevák-skladateľ, textár a gitarista. Jeho najúspešnejších štúdiových albumov Born in the U.S.A. a Born to Run sa predalo v USA viac ako 65 miliónov kópií a celosvetovo 200 miliónov kópií. Bruce Springsteen získal množstvo ocenení, vrátane 20 cien Grammy, 2 zlatých glóbusov a Oscara. V zozname 500 najlepších albumov všetkých čias, ktorý v roku 2003 vydal časopis Rolling Stone, má Bruce Springsteen osem zo svojich osemnástich vydaných štúdiových albumov.
Vedecký článok
Štruktúra článku
náhľad|Tzv. štruktúra článku typu presýpacích hodín - všeobecný úvod, koncentrovaná metodika a výsledky, diskusia a záver podávajúce výsledky v širších súvislostiach. Články, predovšetkým vo vedných odboroch založených na spracovaní retrospektívnych údajov alebo experimentoch, majú často nasledovnú formálnu štruktúru : Začínajú názvom (u domáceho vedeckého článku aj súbežným názvom v cudzom najčastejšie anglickom jazyku). Na úvodnej strane majú uvedené meno autora alebo mená viacerých členov vedeckého kolektívu, ktorí sa na tvorbe článku alebo na výskume podieľali. Súčasťou článku je aj anotácia alebo abstrakt a kľúčové slová, ktoré sú zvyčajne registrované v bibliografických databázach.
Hlavný text článku zvykne byť členený na úvod, metodiku, výsledky, diskusiu a záver. V angličtine býva často používaná skratka IMRaD (introduction, methods, results, discussion). Úvod môže obsahovať stručný prehľad problematiky doma i vo svete; prípadne je takýto prehľad samostatnou kapitolou. Ďalšou kapitolou môže byť popis metodiky použitej pri výskume. Nosnou časťou vedeckého článku sú vlastné výsledky práce, ktoré sú zvyčajne rekapitulované v závere alebo zhrnutí. Samostatnou kapitolou môže byť aj diskusia, v ktorej sú nové dáta a interpretácie zasadené do širšieho kontextu už existujúcich publikovaných štúdií.
Neoddeliteľnou časťou článku je kapitola s bibliografickými odkazmi – použitá literatúra. Články môžu často obsahovať aj poďakovanie, napr. grantovým agentúram za poskytnutie financií alebo osobám, ktoré významne prispeli k výskumu, napr. odbornými diskusiami, radami atď. Články písané v slovenskom jazyku majú bežne uvedené resumé v cudzom, najčastejšie anglickom jazyku. Články sú bežne doplnené ilustráciami, schémami a tabuľkami, na ktoré sa odkazuje text.
Bruce Springsteen
Životopis
Od raného detstva sa chcel presadiť ako rockový hudobník a už ako šestnásťročný hral v kaviarňach newyorskej štvrti Greenwich Village, podobne ako Bob Dylan vo svojich začiatkoch. S Dylanom ho spájal aj John Hammond – šéf spoločnosti Columbia, ktorý v roku 1961 odštartoval Dylanovu kariéru. Aj Springsteen na neho zapôsobil a okamžite s ním podpísal zmluvu na prvý album. Nádejný, folkovo orientovaný debutový album Greetings from Asbury Park, N.J. bol vydaný v roku 1973, ale úspech sa zatiaľ nedostavil.
Zahraničná politika
Zahraničná politika je súhrn aktivít potrebných na zabezpečenie všeobecného blaha národa, vlastnej záujmovej skupiny alebo politickej strany v zahraničnej oblasti štátu. Určuje smer, ktorým štát presadzuje svoje záujmy v zahraničí.
Vedecký článok
Štruktúra článku
Existujú aj iné formy vedeckých prác ako sú abstrakty, záverečné práce, konferenčné príspevky a iné, ale tieto zvyčajne nespĺňajú štandardy vedeckých článkov, hlavne pre to, že neprechádzajú komplexným recenzným hodnotením nezávislými recenzentmi, alebo preto, že nie sú trvalo k dispozícii vedeckej komunite a mnohé ani nie sú registrované v bibliografických databázach.
Pôvod článkov
Podľa analýz spoločnosti Clarivate Analytics, ktorá analyozvala vlastnú databázu Web of Knowledge za rok 2017 vzniká najviac vedeckých článkov v týchto krajinách: Spojené štáty (25,1%), Čína (15,5%), Spojené kráľovstvo (7,5%), Nemecko (6,0%) a India (4,3%).
Bruce Springsteen
Životopis
Springsteen však naďalej vytrvalo koncertoval po celom východnom pobreží a pre svoj druhý album zostavil stálu sprievodnú skupinu E-Street Band. Koncerty boli veľmi úspešné a tretí album Born to Run už sprevádzala mohutná reklamná kampaň.
V roku 1984, kedy už mal Springsteen prezývku The Boss, vyšiel album Born in the U.S.A., ktorý býva označovaný ako jeden z najlepších albumov 80-tych rokov. V roku 1994 zostavil Springsteen album Greatest Hits, na ktorý pridal okrem piesne „Streets of Philadelphia“ z oscarového filmu Philadelphia s Tomom Hanksom, ďalšie štyri nové skladby. V roku 1995 nahral kompletne akustický album The Ghost of Tom Joad, inšpirovaný knihou Johna Steinbecka, za ktorý získal cenu Grammy v kategórii Best Contemporary Folk Album.
Vitry-lès-Nogent
Vitry-lès-Nogent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prúdenie tepla
Prúdenie tepla alebo (tepelná) konvekcia je jeden zo spôsobov šírenia tepla v kvapalinách a plynoch, pri ktorom sa premiestňujú priamo častice s väčšou energiou.
Princíp
Konvekcia je založená na tom, že hustota látky sa významne mení s teplotou a preto keď majú jej rôzne oblasti rôznu teplotu, dochádza vplyvom gravitačných síl k prirodzenému prúdeniu a následne premiešavaniu a vyrovnávaniu teplôt. Konvekciu môžeme pozorovať napríklad v hrnci s vodou pri zohrievaní na sporáku, kde zohriata a ľahšia voda stúpa a dole ju nahrádza chladnejšia voda z vyšších vrstiev kvapaliny.
V beztiažovom stave rozdiel hustôt nespôsobí pohyb častí kvapaliny, takáto prirodzená konvekcia vtedy preto neprebieha.
Rozdelenie
V porovnaní s vedením tepla môže byť prúdenie tepla rýchlejšie.
3722 Urata
3722 Urata je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil K. Reinmuth 29. októbra 1927. Pomenovaná je podľa atronóma Takešiho Uratu.
Saint-Juéry (Aveyron)
Saint-Juéry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mačková
Mačková je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody NAPANT.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Medzibrod v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 42,2300 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''Prírodná rezervácia zahŕňa typické ukážky bukových a borovicových porastov na vápencovom podloží vrátane vývojových štádií stepného a lesostepného charakteru ako i fragmenty sutinových spoločenstiev. Synúzia podrastu sa vyznačuje bohatým výskytom chránených a vzácnych druhov rastlín.''
Vysoké Veselí
Od 22. júna 2007 bol obci vrátený štatút mesta.
Ingenheim
Ingenheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stalker
Stalker môže byť:
3723 Voznesenskij
3723 Voznesenskij je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 1. apríla 1976. Pomenovaná je podľa ruského spisovateľa A. A. Voznesenského.
Mužská štvorhra na ATP Johannesburg 1981
Mužská štvohra na ATP Johannesburg 1981 sa hrala ako súčasť ATP Johannesburg 1981 od 6. apríla 1981. Titul získali Juhoafričania Bernard Mitton a Raymond Moore, ktorí vo finále porazili izraelsko-americký pár Šlomo Glickstein, David Schneider 7-5 3-6 6-1. Pre to bol a pre titul vo štvorhre na okruhu ATP. Pre Mittona to bol štvrtý a pre Moorea posledný ôsmy titul vo štvorhre na okruhu ATP.
IACS
IACS môže byť skratka pre:
Zoznam najväčších hitov v roku 1964 (USA)
Toto sú piesne, ktoré v jednotlivých týždňoch roku 1964 skončili v rebríčku Billboard Hot 100 na prvom mieste.
Kralická biblia
náhľad|Kralická biblia, titulná strana
Tlačiareň
Jednota bratská mala vlastnú, utajenú tlačiareň, pretože išlo o zakázané náboženské zoskupenie. Táto tlačiareň sídlila zo začiatku (od roku. 1562) v Ivančiciach pri Brne. V tlačiach z dôvodu utajenia sa nepoužívalo označenie miesta tlače, iba krycie označenie in insula hortensi pre svoje umiestnenie v záhradách. V roku 1578 bola tlačiareň prenesená do tvrdze v Kraliciach pod patronátom Jána zo Žerotína, ktorý sídlil v blízkej Náměšti.
Blahoslavov preklad Nového zákona
Iniciátorom prekladu bol „bratský“ biskup Jan Blahoslav, ktorý ako prvý nadviazal na erazmovskú tradíciu a snahu preložiť Písmo z pôvodných jazykov. Sám preložil Nový zákon podľa predlohy Theodora Bezu, ktorý obsahoval aj latinský preklad. Ján Blahoslav sa riadil najmä Bezovým latinským textom, ale dosť čerpal aj z gréckeho originálu. Tento preklad Nového zákona vyšiel celkovo dvakrát:
1) Nový zákon (z jazyka gréckeho) znovu do češtiny preložený Roku Pána 1564 v Ivančiciach
2) Nový zákon znovu do češtiny preložený, secunda editio diligenter recognita anno 1568 (preklad latinčiny: „druhé vydanie dôkladne prehliadnuté v roku 1568“).
Ján Blahoslav začal používať aj rozsiahle komentáre, vrátane odkazov na príbuzné biblické miesta prekladových variánt a niekedy aj priamo exegetický výklad. Sám Blahoslav mal v úmysle preložiť aj Starý zákon, ale keď sa tejto úlohy stačil chopiť, zastihla ho smrť.
Preklad
Pre Nový zákon bol prevzatý podrobne zrevidovaný Blahoslavov preklad. Blahoslavov preklad Nového zákona revidoval senior Ján Nemčanský, jeho druhé vydanie potom Zachariáš Ariston.
„Šesťdielka“
Prvé vydanie Kralickej Biblie vyšlo v šiestich zväzkoch, preto sa často označuje názvom „šesťdielka“. Rozdelenie textu do šiestich zväzkov bolo spôsobené tým, že nešlo iba o biblický text, ale aj o rozsiahle komentáre po stranách, vďaka ktorým sa text značne rozšíril. Komentáre a vsuvky boli nasledujúceho druhu:
V Kralickej Biblii sa prvýkrát v českom prostredí objavuje delenie kapitol na verše (podľa vzoru Roberta Stephana z roku 1551).
Ďalšie vydania
V roku 1596 vyšla Kralická Biblia znovu, tentokrát v jednozväzkovom vydaní bez výkladového aparátu, iba s registrom starozákonných citátov v Novom zákone, s výkladom cudzích názvov a s registrom liturgických čítaní na celý rok. Revíziu mali na starosti Samuel Sušický, Adam Felin, Mikuláš Albrecht z Kaménka a Jiří Strejc. Registre zhotovené skôr Jánom Aquinom zrevidoval Samuel Sušický a Ján Albín. V tom istom roku vyšiel samostatne aj vreckový Nový zákon.
O výtvarnú stránku tohto jednozväzkového vydania sa postaral Václav Elam, ktorý neskôr viedol celú kralickú tlačiareň a bratský zbor.
Eurylochos (Odysea)
náhľad|[[Odyseus (v strede) v sprievode Eurylocha a Perimeda stretol ducha Teiresia (hlava vľavo dole) v podsvetí, scéna z 11. spevu Odysey, červenofigúrový kalyx-kratér, cca 380 pred Kr.]] Eurylochos (starogr. Εὐρύλοχος – Eurylochos, ) je v gréckej mytológii druh itackého kráľa Odysea a manžel jeho sestry Ktimeny.