cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Druhá bitka pri Šipčenskom priesmyku
Začiatok a priebeh
Najdôležitejšie boje sa odohrali 11. augusta (23. augusta). Skoro ráno, ešte za tmy, po celej šírke priesmyku Turci založili vatry a rozmiestnili vojakov v pohorí. Okolo 10 hodiny Turkom prisľúbilo účasť v boji ďalších 6 vojenských táborov. Do poludnia sa rusko-bulharskej armáde podarilo odraziť všetky turecké nájazdy, situácia sa však nijako nezlepšila. Zásoby rusko-bulharskej armády sa pomaly míňali. Okolo sedemnástej hodiny nastal v bitke obrat, keď dorazila posila v podobe dvestočlennej armády generála Radeckého.
Záver
Rusko-bulharská armáda s podporou Radeckého vojsk ubránili Šipčenský priesmyk a armáde Sulejmana pašu sa nepodarilo spojiť sa z armádou Osmana pašu, ktorý bránil Pleven. Počas trojdňovej bitky zahynulo na strane rusko-bulharskej armády 3100 ruských vojakov a dôstojníkov a 535 bulharských dobrovoľníkov. Turci v boji stratili viac ako 8200 vojakov.
Magny-le-Freule
Magny-le-Freule je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 301 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vysokoenergetická astronómia
Vysokoenergetická astronómia je odvetvie astronómie, ktoré sa zaoberá štúdiom objektov, ktoré vyžarujú elektromagnetické žiarenie vo veľmi vysokých frekvenciách. Zahŕňa röntgenovú astronómiu, gama astronómiu, extrémnu ultrafialovú astronómiu a tiež aj štúdium neutrín a kozmického žiarenia. Fyzikálnym štúdiom týchto fenoménov sa zaoberá vysokoenergetická astrofyzika.
Butterfly House
Butterfly (Harris) House je malý rodinný dom, nachádzajúci sa v americkom mestečku Mason´s Bend v Alabame. Bol postavený v rokoch 1996 - 1997. Autorom je Samuel Mockbee.
Názov
Harris house je nazývaný tiež „Dom motýľ “ (Butterfly House). Tento názov je odvodený od tvaru jeho strechy, ktorá je ostro zalomená do tvaru motýlích krídel. Dom má veľkú prednú verandu, formovanú práve touto dramatickou strechou.
Idea
Butterfly House je jedným z tých, ktoré Rural Studio Samuela Mockbeeho zrealizovalo bez nejakých špecifických plánov, s veľmi nízkym rozpočtom a len z materiálov dostupných v danej lokalite. Pri návrhu tohto domu sa nezaoberali tak veľmi estetickosťou archiektúry ako myšlienkou, že poslaním architekta je zvýšiť úroveň bývania aj obyčajných ľudí.
Riešenie
Dom má rozlohu 60 metrov štorcových a má len jednu spáľňu. Charakteristická veranda pred domom má 20 m2. Tá je oddelená od terénu záhrady dvoma drevenými schodami.
Richard Šechný
Richard Šechný (* 19. október 1971, Prešov) je slovenský hokejový útočník, pôsobiaci v MHK Humenné, kde je hrajúci tréner. Vo svojich začiatkoch vynikal predovšetkým vo fyzickej hre, postupne sa vypracoval na technicky založeného hráča s vysokou bodovou produktivitou.
Butterfly House
Konštrukcia a materiál
Na prvý pohľad je dom charakteristický najmä svojou veľkoryso priznanou konštrukciou z drevených pilierov, ktoré sú predsadené pred zasklením hlavnej obytnej časti. Tá pôsobí veľmi príjemne najmä preto, že jej svetlá vyška siaha až po konštrukciu samotnej strechy. Daná lokalita bola zrejme bohatá na kvalitný drevený materiál, keďže na Butterfly House je možné nájť najmenej tri druhy. Či už je použitý na trámoch, drevenom obklade, či vyložením verandy, ktoré plynule prechádza v rovnakom duchu aj do interiéru.
Richard Šechný
Klubový hokej
S hokejom začínal v Michalovciach. V slovenskej extralige debutoval v HC Košice počas sezóny 1994/95. Počas jeho päťročného pôsobenia v Košiciach mužstvo vždy dosiahlo finálovú účasť, keď v prvých dvoch sezónach porazilo Duklu Trenčín a stalo sa majstrom Slovenska. Nasledujúce dve sezóny Košice prehrali vo finále – s Duklou Trenčín a Slovanom Bratislava, v ročníku 1998/99 získali ďalší majstrovský titul po finálovom víťazstve nad Slovanom.
Butterfly House
Prispôspbenie na mieru obyvateľom
Keďže jedna z obyvateliek domu, pani Harrisová, je hendikepovaná, dom bol špeciálne navrhnutý a prispôsobený pre pohyb na invalidnom vozíku. Dvere do domu sú široké a ľahko prístupné vhodnou rampou vedúcou priamo ku vchodu. V kúpeľni je špeciálne príslušenstvo a zariadenie, všetko na dosah osoby pohybujúcej sa na vozíku.
Vlastnosti nízkonergetického domu
Butterfly House je navyše navrhnutý s niekoľkými vlastnosťami nízkoenergetického domu. Prevetrávanie umožňuje dom vykurovať a ochladzovať najlacnejšie ako je to možné. Vykurovanie je zabezpečené kachlami na drevo, ktoré sú umiestnené v centrálnej časti dispozície. Odvetrávacie otvory sú umiestnené tesne pod strechou. Môžu byť otvorené pre privádzanie vzduchu dovnútra počas teplejších mesiacov a naopak zatvorené v zimných mesiacoch na udržanie teplého vzduchu v interiéri. Veľký ventilátor umiestnený v zadnej časti rozptyľuje vzduch po celej obytnej časti domu. Navyše, úmysel zalomiť strechu nebol len estetický. V uhle taktiež vzniká akýsi žľab, ktorým dažďová voda odteká do cisterny. Táto voda sa potom ďalej využíva na splachovanie toalety, pranie a podobne.
Richard Šechný
Klubový hokej
Pred ročníkom 1999/00 prestúpil do HKm Zvolen, kde vytvoril produktívnu dvojicu s Jaroslavom Törökom. Po jeho príchode sa mužstvo trikrát za sebou prebojovalo do finále, pričom v sezóne 2000/01 získalo premiérový majstrovský titul, keď porazilo vo finále Duklu Trenčín 3:1 na zápasy.
Pred sezónou 2001/02 ho angažoval Neftechimik Nižnekamsk z ruskej superligy, po deviatich zápasoch sa vrátil do Zvolena, kde pôsobil ešte ďalšie tri roky. Ročník 2006/07 začal v poľskom klube Podhale Nowy Targ, odohral však len 4 ligové zápasy, v ktorých nebodoval a došlo k ukončeniu kontraktu. Následne uzavrel zmluvu s prvoligovým mužstvom MHK SkiPark Kežmarok. V tomto klube sa významnou mierou podieľal na vybojovaní titulu, čo znamenalo historický postup do najvyššej súťaže. Za toto mužstvo odohral aj premiérovú sezónu v extralige.
Pred sezónou 2011/12 podpísal zmluvu s prvoligovým klubom HK Dukla Michalovce na rok s opciou na ďalší. V jej priebehu odohral 18 zápasov za taliansky druholigový klub EV Bozen 84. V ďalších dvoch ročníkoch klub dosiahol účasť vo finále, v oboch prípadoch prehral s HC 46 Bardejov. Šechný je považovaný za najlepšieho hráča mužstva. V sezóne 2013/14 sa stal najproduktívnejším hráčom celej súťaže. Je tiež najstarším hokejistom, ktorý v tejto sezóne hral v extralige alebo 1. lige.
Reprezentácia
Reprezentoval na MS B 1995 v Bratislave, ktoré Slovensko vyhralo a postúpilo do najvyššej kategórie. Zúčastnil sa aj MS 1999 (7. miesto) a na neúspešnej kvalifikačnej časti ZOH 2002 (13. miesto).
Štatistika na významných podujatiach
(štatistické údaje v článku sú z 1. júna 2014)
Schwarzwald
Schwarzwald alebo Čierny les je pohorie na juhozápade Nemecka, v spolkovom štáte Bádensko-Württembersko, na východ od stredného Rýna dlhé 160 až 200 km.
Najvyšší vrch pohoria je Feldberg (1493 m n. m.). Pramení tu Dunaj.
Geológia
V pohorí prevládajú pieskovce, ktoré prekrývajú staršie ruly. Počas kvartérneho zaľadnenia hlavne vo würme bolo pohorie pokryté ľadovcami, ich pozostatkami sú ľadovcové jazerá ako napr. Mummelsee.
Schwartzwald má podobnú stavbu ako neďaleké Vogézy na francúzskej strane údolia Rýna (tzv. rýnskeho grabenu). Obe pohoria tvoria internidy hercýnskeho orogénu, v ktorej je vysokotlakovo premenená moldanubická zóna nasunutá na zónu Báden-Báden.
Rieky
V Schwarzwalde pramení Dunaj, menšími riekami sú Enz, Kinzig, Murg, Nagold, Neckar, Rench a Wiese. Je súčasť rozvodia medzi Atlantikom (Rýn) a Čiernym morom (Dunaj).
Viliam Kosa
Viliam Kosa (* 25. november 1986, Žilina) je bývalý slovenský basketbalista. Jeho najväčším doterajším úspechom je bronzová medaila zo sezóny 2010/11 s BK Váhostav-SK Žilina.
Basketbalové začiatky
Basketbal začal hrať v Žiline, ktorú nakoniec v sezóne 2008/09 ako kapitán priviedol k postupu do basketbalovej extraligy.
Pôsobenie v extralige
V basketbalovej extralige pôsobí od sezóny 2009/2010. Ako kapitán mužstva získal v sezóne 2010/11 aj svoju doposiaľ jedinú extraligovú medailu. Po tejto sezóne bol na skúške v českom klube BK Breda & Weinstein Opava, po ktorej sa však vrátil do Žiliny.
Počas sezóny 2011/12 bol viackrát zranený a Žilina nepostúpila z prvého kola Play-Off.
Pred začiatkom sezóny 2012/13 prestúpil do klubu BK EDYMAX SPU Nitra, keďže Žilina sa kvôli finančným problémom neprihlásila do extraligy.
Valhey
Valhey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Posúvačový rozvod
thumb|250px|Posúvačový rozvod motora Bristol Perseus. Nejde o systém Bristol popisovaný v texte.V ľavej spodnej časti je vidieť telo vlacového posúvača okolo piesta s otvormi. thumb|250px|Iné riešenie posúvačového rozvodu Posúvačový rozvod (nesprávne aj šúpatkový) je typ rozvodového mechanizmu využívajúci posúvače na riadenie toku pracovných plynov cez piestový stroj. Ide o typ mechanických rozvodov, používaný v niektorých benzínových motoroch.
Valhey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Posúvačový rozvod
Výhodou posúvačových rozvodov je tichý chod a väčšie otvorenie. Nevýhodou je nizka životnosť a vysoká citlivosť. Posúvač môže vykonávať priamočiary, rotačný, rotačný vratný alebo kombinovaný pohyb.
Valhey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Posúvačový rozvod
Príklady riešení
V oblasti piestových spaľovacích motorov boli používané niektoré z nasledovných riešení:
Valhey
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Posúvačový rozvod
Zdroje
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr
náhľad|Budova v technoparku Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr (, po slovensky: Západosibírske inovačné centrum) je inovačné centrum vo forme technologického parku, ktoré sa nachádza pri ruskom meste Ťumeň. Alternatívne sa nazýva aj Tyumen Technopark.
Poloha
Administratívne centrum Ťumenskej oblasti mesto Ťumeň, kde je Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr vybudovaný leží v Západnej Sibíri na rieke Tura v Rusku. Náleziská ropy a plynu v tejto oblasti napomáhajú rozvoju vedeckého výskumu.
História
V novembri v roku 2005 sa Ťumeňský región zúčastnil na federálnej súťaži o vybudovanie mimoriadnej ekonomickej zóny a technologicko–inovatívneho zariadenia. V marci 2006 uznesením vlády bola schválená finančná pomoc z federálneho rozpočtu pre program Tvorba parkov v Ruskej federácii pre oblasť high-tech technológií. Bola rozpracovaná koncepcia technicko-inovatívneho parku v meste Ťumen, spoločnosťou Про-Инвест-Спецпроект. Bola podpísaná dohoda o spolupráci s fínskou spoločnosťou Technopolis, ktorá prevzala práce na výstavbe a správe technického parku. V decembri v roku 2006 bola podpísaná spolupráca s firmou Cisco Systems o zámere realizácie inovačnej činnosti v projekte Západo-sibírske inovačné centrum ropy a plynu. Spoločnosť Cisco Systems sa zaviazala poskytnúť technické poradenstvo pri rozvoji technoparku. Nasledovalo podpísanie zmlúv s ďalšími firmami, potenciálnymi nájomníkmi technoparku a začali sa rekonštrukčné práce na budove ODM Geológ. V decembri 2007 vznikla internetová stránka www.tyumen-technopark.ru. V januári v roku 2008 americká spoločnost Baker Hughes rokovala o získaní štatútu rezidenta v parku Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr. V apríli 2008 sa do Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr začali sťahovať prvý nájomníci.
Infraštruktúra
Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr bol postavený v dvoch stupňoch. Prvý stupeň je umiestnený v budove ODM Geológ s rozlohou. Nachádza sa tu biznis inkubátor, ktorý má zabezpečiť podporu novým vzdelávacím programom. Uskutočňujú sa tu konferencie, výstavy prebiehajúcich projektov, konštrukcia prototypov. Druhý stupeň je umiestnený neďaleko jazera Alebasheva. Rozloha tejto časti parku Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr je. Je to moderná budova, v ktorej sú umiestnené projekty s náročnou technickou konštrukciou. Zapadno-Sibirskij innovacionnyj centr v sebe zahŕňa súbor kancelárií, priemyselnej zóny, biznis inkubátor. Podporuje projekty pre oblasť bytovej výstavby a rozvoja stavbárstva.
Fond Bortnik
Fond Bortnik je nadácia pre pomoc malým inovačným podnikom v oblasti vedy a techniky a nezisková organizácia vytvorená a financovaná vládou Ruska. Spoločnosti podporované fondom vytvorili už okolo 3500 patentovaných vynálezov, príjem dosiahol zhruba 6 miliárd rubľov a vytvorili sa tisícky nových pracovných miest.
Partneri
Podniky:
Spolupracujúce univerzity: Spolupracujúce vedecké parky:
Recipient
Recipient (lat. prijímateľ) môže byť:
Hillcrest Park
Hillcrest Park sa nachádza v kanadskom meste Vancouver, v mestskej časti Riley Park-Little Mountain. Leží na sever od parku Queen Elizabeth Park a na západ od Riley Parku.
V blízkosti Hillcrest Parku sa nachádza bejzbalový štadión Nat Bailey Stadium, ktorý je domovským štadiónom bejzbalového klubu Vancouver Canadians, Millennium Sports Centre a Vancouver Racquets Club. V juhozápadnej časti parku sídli Vancouver Curling Club.
Sedimentológia
Sedimentológia je odvetvie geológie, ktorá sa zaoberá charakteristikou sedimentov, sedimentačnými procesmi a sedimentárnymi horninami, ktoré sa vytvorili v sedimentačných bazénoch. Sedimentológia zahŕňa poznatky petrológie sedimentárnych hornín, ktorá kladie dôraz na mikroskopické štúdium sedimentov, zatiaľ čo litológia venuje pozornosť hlavne ich makroskopickým vlastnostiam. Je tiež blízka stratigrafii, ktorá študuje vzťahy medzi vrstvami hornín. Poznatky o sedimentárnych horninách aplikuje pri pochopení geologických procesov, ktoré sa v minulosti na zemi odohrávali. Na základe princípu aktualizmu, ktorý hovorí o tom, že podobné geologické procesy ako dnes prebiehali aj v minulosti, prináša poznatky o vzniku sedimentárnych hornín. Napr. porovnaním súčasných piesočných dún so staršími zachovanými eolickými (viatymi) pieskovcovými súbormi, umožňuje rekonštruovať dávne prostredie.
Klub bitkárov (film)
Klub bitkárov je americký film z roku 1999, natočený podľa rovnomenného románu Chucka Palahniuka a režírovaný Davidom Fincherom. Herecky sa na ňom podieľali Edward Norton, Brad Pitt a Helena Bonham Carterová. Do amerických kín sa film dostal 6. októbra 1999. Film sám o sebe bol sklamaním pre distribučnú spoločnosť 20th Century Fox a kritici ho tiež prijali s obavami. Ale po vydaní DVD verzie sa o film začalo zaujímať ako publikum, pre ktoré sa stal film kultovým, tak i kritika. Napomohla tomu aj práve začínajúca expanzia trhu s DVD nosičmi.
Príbeh
Príbeh sa točí okolo života bezmenného rozprávača (Edward Norton), pracovníka automobilky. Keď sa svojmu lekárovi sťažuje na utrpenie, ktoré mu spôsobuje nespavosť, ten mu ako liečbu odporučí navštíviť podpornú skupinu pre mužov s rakovinou semenníkov, s odôvodnením aby „videl skutočné utrpenie“. Počúvne a v skupine sa stretáva s vrúcnymi objatiami a súcitom, keďže ho považujú za človeka s rovnakým údelom. Za partnera dostane Boba (Meat Loaf) a v jeho objatí sa vyplače. Táto forma terapie mu pomôže a jeho spánok sa výrazne zlepší. Povzbudený týmto vedomím začne navštevovať aj ďalšie skupiny a pomaly sa od nich stáva závislý. Po určitom čase si všimne Marlu (Helena Bonham Carterová), ktorá tiež navštevuje viaceré podporné skupiny s fingovanými problémami. Nedokážu sa dohodnúť na tom, kto bude kedy ako „turista“ navštevovať ktoré z týchto stretnutí, pohádajú sa a jeho insomnia sa vráti.
Jarnioux
Jarnioux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Klub bitkárov (film)
Príbeh
Na jednej zo služobných ciest v lietadle stretáva človeka, ktorý sa mu predstaví ako obchodník s mydlom Tyler Durden (Brad Pitt) a dá mu svoju vizitku. Pri návrate zisťuje, že jeho byt vyhorel a všetok jeho majetok je nenávratne preč. Rozhodne sa z najbližšej telefónnej búdky zavolať Tylerovi a dohodnú sa, že spolu pôjdu na drink. Tam mu jeho nový známy povie o svojom postoji ku konzumnej spoločnosti a odmietaniu prebytku materiálneho sveta. Po tom ako sa dozvie o Rozprávačovom nešťastí, začne ho Tyler podozrievať, že mal nejaké postranné úmysly pri tom pozvaní do baru, no sám ho navádza aby sa ho opýtal či u neho môže ostať. Dohodnú sa a Tyler má na oplátku jednu zvláštnu prosbu, požiada, aby ho udrel najsilnejšie ako dokáže. Hlavnému hrdinovi sa to zdá smiešne, no nakoniec pristane a začnú sa biť pred barom na parkovisku a zapáči sa im to.
Keď sa tieto ich bitky opakujú viackrát, zaujmú aj iných mužov a dohodnú sa so správcom, že môžu v podzemí baru organizovať Klub bitkárov (Fight Club), kde sa muži týždenne stretnú a bijú podľa pravidiel klubu, ktoré navrhol Rozprávač s Tylerom.
Jarnioux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Klub bitkárov (film)
Príbeh
Raz v noci má Rozprávač divný sen o tom ako Tyler spí s Marlou, no na vlastné prekvapenie zisťuje, že je to pravda a že Tyler skutočné má s Marlou pomer. Rozprávač má potom s Marlou niekoľko mätúcich rozhovorov a Tyler mu zakáže povedať jej hocičo o ich spoločných aktivitách ohľadom Klubu bitkárov. Ten je zo začiatku držaný v prísnej tajnosti. Prvé pravidlo znie „Nebudeš rozprávať o Klube bitkárov“ a druhé je presne také isté, akurát s väčším dôrazom na slovo „nebudeš“. No členovia majú problém s udržaním tohto tajomstva a tak počet prívržencov klubu pomaly rastie. Začnú sa dokonca tvoriť aj ďalšie pobočky v iných mestách a štátoch. Ako sa teda klub rozrastá, Tylerovi stúpa popularita a sebavedomie ako jednému zo zakladateľov a začne medzi členmi rozširovať svoje myšlienky anarchie, nihilizmu a deštruktivizmu. Začne dokonca členom dávať domáce úlohy, ktoré sa stanú základom pre jeho Projekt Chaos, Tylerovu organizáciu namierenú proti konzumnej spoločnosti. Účastníci projektu ničia obchody, ochromujú spoločnosť a šíria propagandu. Rozprávačovi sa nepáči, že Projekt Chaos vznikol bez neho a jeho aktivity ho začínajú znepokojovať. Navyše je z nich vynechávaný a kvôli tomu všetkému sa poháda s Tylerom. Počas jednej cesty autom v daždi sa hádajú a Tyler sa zrazu rozhodne, že nechá auto naschvál havarovať. Rozprávač prežije, ale Tyler zmizne.
Jarnioux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Klub bitkárov (film)
Príbeh
Pohár pretečie, keď Boba zabijú na jednej z misií Projektu Chaos. Rozprávač sa rozhodne, že to musí ukončiť. Keď potom prehľadá Tylerovu izbu a nájde útržky leteniek, začne sledovať Tylerove kroky z mesta do mesta. Zisťuje, že Klub bitkárov a Projekt Chaos sa rozšírili po celých Štátoch. No Tylera sa mu nedarí nájsť, vždy má pocit, že mu je v pätách, že tam kde je on, bol Tyler pred pár dňami, no nemôže ho chytiť. Dôležitým sa stane moment, keď mu barman v jednom bare s počudovaním nad tým, že to nevie, povie, že on sám ho navštívil iba pred pár dňami. Zmätený skončí vo svojej hotelovej izbe, odkiaľ zavolá Marlu a tá ho v rozhovore osloví Tyler. Zrazu sa v jeho izbe objaví sám priateľ, ktorého tak beznádejne hľadal. Začnú si vysvetľovať, čo sa vlastne deje. Po tom ako si Rozprávač uvedomí niektoré nezrovnalosti v minulosti, vyjavia sa mu spomienky a pochopí, čo sa mu Tyler snaží povedať, prichádza k odhaleniu, že Tyler Durden je jeho vlastné druhé „ja“, že je rozdvojenou osobnosťou. Prichádza k vedomiu, že „Tyler“ konal svoje aktivity, kým on si myslel, že spí alebo kým si myslel, že ho vidí ako samostatnú osobu. Po tomto zistení Rozprávač upadne do bezvedomia a keď sa zobudí a odhlasuje sa z hotela, zisťuje, že mu účtujú aj telefonáty v dobe, keď si bol istý, že spal.
Jarnioux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Klub bitkárov (film)
Príbeh
„Tyler“ začne vysvetlovať s pištoľou v ruke, kým Rozprávač sedí na stoličke. No uvedomuje si, že „Tyler“ a on sú jedna a tá istá osoba a tak sa snaží, aby zbraň v „Tylerovej“ ruke bola v skutočnosti v jeho ruke. Potom si uvedomí, že „Tylera“ už nepotrebuje, že je skôr hrozbou. Strčí si zbraň do úst a prestrelí si líce. „Tyler“ padne k zemi so smrteľnou ranou na temene hlavy. Rozprávačovo zranenie však nie je smrteľné a keď potom prídu členovia Projektu Chaos aj s Marlou, nechajú ju s ním samú.
Rozprávač vysvetľuje Marle, že sa postrelil a že ho stretla vo „veľmi zvláštnom čase jeho života“. Film sa končí tým, že sa držia za ruky a pozerajú ako budovy jedna za druhou explodujú.
Grand-Couronne (kantón)
Grand-Couronne je francúzsky kantón v obvode Rouen v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 9 obcí.
ISO 3166-2:BD
Kódy ISO 3166-2 pre Bangladéš identifikujú 64 regiónov. Prvá časť (BD) je medzinárodný kód pre Bangladéš, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich región.
Zoznam kódov
BD-01 Bandarban BD-02 Barguna BD-03 Bogra BD-04 Brahmanbáríja BD-05 Bagerhat BD-06 Barisal BD-07 Bhola BD-08 Comilla BD-09 Čándpur BD-10 Čitágong BD-11 Cox's Bazar BD-12 Čuadanga BD-13 Dháka BD-14 Dinadžpur BD-15 Faridpur BD-16 Feni BD-17 Gopalgaňdž BD-18 Gazipur BD-19 Gaibanda BD-20 Habigaňdž BD-21 Džámálpur BD-22 Džásohar BD-23 Dženaidá BD-24 Džaipurhat BD-25 Džalakati BD-26 Kišoregaňdž BD-27 Khulna BD-28 Kurigram BD-29 Khagračari BD-30 Kuštija BD-31 Lakšmipur BD-32 Lalmonirhat BD-33 Manikgaňdž BD-34 Maimensigh BD-35 Munšigaňdž BD-36 Madaripur BD-37 Magura BD-38 Moulvibazar BD-39 Meherpur BD-40 Nárájangaňdž BD-41 Netrakona BD-42 Narsingdi BD-43 Narail BD-44 Natore BD-45 Nawabgaňdž BD-46 Nilphamari BD-47 Noakhálí BD-48 Naogaon BD-49 Pábna BD-50 Pirodžpur BD-51 Patuakhálí BD-52 Pančagarh BD-53 Rádžbari BD-54 Rádžšáhí BD-55 Rangpur BD-56 Rangamati BD-57 Šerpur BD-58 Satkhira BD-59 Siradžgaňdž BD-60 Sylhet BD-61 Sunamgaňdž BD-62 Šariatpur BD-63 Tangail BD-64 Thakurgaon
Animals
Animals môže byť:
V hudbe:
Tango (tanec)
thumb|Tango Tango je druh štandardného tanca.
Tango, tanec, ktorý si generácie tanečníkov odovzdávali z pokolenia na pokolenie, sa zrodil v slumoch a biednych uličkách Argentíny. Viac ako storočie bol pokladaný za priveľmi hriešny pre spoločenské sály. Začiatkom 19. storočia sa po istých zmenách a úpravách stal v Európe veľmi oblubený a módny. Hoci je to prekvapujuce, nie je tažke naučiť sa ho tancovať. Tanečník veľmi ľahko zvládne základné tanečné figúry. Avšak tajomstvo zmocnenia sa dráhy tanga spočíva v zaujatí správneho postavenia a v dosiahnutí nepolapiteľného mačacieho pohybu.
UNESCO
V roku 2009 bolo tango zapísané na zoznam nehmotného kultúrného dedičstva ľudstva UNESCO. Zápis je spoločný pre Argentínu a Uruguaj.
Bessemerov proces
250px|thumb|Schéma Bessemerovho konvertora. Bessemerov proces/pochod alebo besemerovanie alebo besemerácia je spôsob výroby ocele zo surového železa. Bol to prvý lacný priemyselný spôsob vhodný pre masovú produkciu ocele. Proces je pomenovaný po svojom vynálezcovi, Henry Bessemerovi, ktorý naň získal patent v roku 1855. Rovnaký proces bol nezávisle objavený v roku 1851 Williamom Kellym. Proces sa tiež využíval mimo Európy stovky rokov, ale nie v priemyselnom meradle. Základným princípom je odstraňovanie nežiaducich prímesí a nadbytočného uhlíka zo surového železa ich oxidáciou vzduchom, ktorý sa prefukuje cez taveninu. Prebiehajúce oxidačné reakcie uvoľňujú teplo a pomáhajú udržať počas procesu surové železo v roztavenom stave.
Konvertor
250px|thumb|Historický konvertor v múzeu. Proces prebieha vo veľkej otočnej kovovej nádobe hruškovitého tvaru – v konvertore. Nádoba môže obsahovať medzi 8 až 30 tonami roztaveného surového železa. Na vrchu nádoby je otvor, väčšinou vysunutý na jednu stranu, ktorý slúži na naplnenie a vyliatie obsahu, a na odvod plynov v priebehu procesu. Pri plnení a vyprázdňovaní sa konvertor sklápa, pri práci je v zvislej polohe. Dno nádoby obsahuje množstvo kanálov, cez ktoré sa dovnútra vháňa vzduch.
Výmurovka konvertora
Vnútro a dno konvertora je vymurované žiaruvzdornou výmurovkou. Charakter výmurovky ovplyvňuje priebeh procesu a prispôsobuje sa zloženiu spracovávaného železa: Výmurovku treba pravidelne obmieňať kvôli jej opotrebeniu. Výmurovka stien vydrží niekoľko desiatok tavieb, dno je potrebné vymieňať častejšie.
Priebeh procesu
Hlavna fáza práce konvertora trvá 15 až 25 minút. Roztavená náplň s teplotou asi 1 300 °C je prefukovaná vzduchom o tlaku 0,15 – 0,3 MPa cez otvory v dne konvertora. Preto sa táto fáza nazýva aj fúkanie. Počas nej sa odstraňujú najmä kremík, fosfor, mangán a uhlík za vzniku ich oxidov. Tieto opúšťajú konvertor v plynnej forme, alebo plávajú na povrchu roztaveného obsahu ako troska. Oxidačné reakcie uvoľňujú toľko tepla, že na konci procesu stúpne teplota náplne až na 1600 °C. Proces je tak intenzívny, že z otvoru konvertora vychádzajú plamene. Ich analýzou je možné presnejšie stanoviť priebeh procesu a kvalitu výsledného produktu. Aby sa dosiahlo požadované zloženie ocele, po skončení hlavnej fázy sa do taveniny pridá potrebné množstvo ferozliatin vhodného zloženia. Zároveň je potrebné oceľ odkysličiť, čo sa robí feromangánom.
Thomasova metóda
Pri výrobe ocele v Thomasových konvertoroch sa do náplne pridáva ako troskotvorná prísada aj vápno na viazanie fosforu. Pre tento postup sa používa aj označenie Thomasova metóda. Z takto vytvorenej trosky sa vyrába hnojivo – Thomasova múčka.
Súčasnosť
Konvertory bývali zaradené v tzv. kombinovaných skujňovacích cykloch, keď jedna pec slúži ako predbežná a ďalšia ako dokončovacia. Príkladom je kombinácia konvertor (predbežná pec)- martinská pec. Pôvodné vzduchové konvertory nahradili modernejšie kyslíkové konvertory, ktoré dosahujú vyššie výkonové a kvalitatívne parametre. Prvý bol uvedený do prevádzky v Linci v roku 1952.
Morča
Morča môže byť:
Kochánov (okres Havlíčkův Brod)
Kochánov je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 149 obyvateľov, z toho 64 mužov a 85 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,4 roka (muži 36,5 roka, ženy 34,6 roka).
Karel Kaplan
Karel Kaplan (* 28. august 1928, Horní Jelení – † 12. marec 2023) bol český historik so zameraním na najnovšie dejiny ČSR, pôvodne politický pracovník. V roku 1970 musel opustiť HÚ ČSAV a šesť rokov pracoval ako robotník. Od roku 1976 žil v Mníchove, od roku 1990 v Prahe.
Maisoncelles-la-Jourdan
Maisoncelles-la-Jourdan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Rodinný dom na svahu
náhľad|Rodinný dom na svahu
Maisoncelles-la-Jourdan
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 475 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rodinný dom na svahu
Rodinný dom na svahu (Bratislava, Bartoňova 7) je osobitným príkladom spojenia moderny s tradicionalizmom. Objavujú sa tu výrazné rohové okná a súčasne plná základná hmota s jej monumentalitou i symetriou. Integrácia symetrie a asymetrie je v modernej architektúre ojedinelým riešením, ktoré nie je náhodným úkazom ale charakteristickým výrazom architektovho spojovania avantgardnosti a tradície. Dom patrí medzi vyspelé a dôkladne zrealizované základné konštrukcie i doplnkové kovové súčasti sa navzájom dopĺňajú v kombinácii masívneho a subtílneho.
História vily
Dom bol postavený v rokoch 1933-1934 pre  zámožnejšieho stavebníka Ing. Eugena Weisza podľa projektu architekta Artúra Szalatnaia-Slatinského. Dodnes tvorí doklad primeranej luxusnej stavby, ktorej pôsobenie sa zakladá na modernej jednoduchosti. Dom bol postavený na úzkej parcele, ktorá stúpa od ulice smerom na juh v dĺžke 62 m s výškovým rozdielom 15 m.
Dispozícia vily
Osemizbový trojposchodový dom stojí na úzkom pozemku v ktorom je záhrada upravená do piatich terás. Dom tvorí kompaktný kubus so strechou bez presahujúcej rímsy o výmere obytných plôch a  ostatných. Dispozícia je prostá a veľmi logická, vyplynula z modernej funkcionality a úspornosti. Dom má klasickú tehlovú trojtraktovú konštrukciu s hrúbkou múru 45 cm a priečok 10 cm, so železobetónovými stropmi a dreveným krovom. V strede dispozície je schodisko. Autor rád používa priehľady zo schodiska, či cez schodisko tým že robieva širšie schodiskové zrkadlo. Aj tu je z polkruhového segmentu schodiska priehľad do haly a jeho horné rameno ústi do otvoreného priestoru.
Vstup je na dlhšej západnej bočnej strane. Na úrovni vstupu je suterén s kuchyňou, hospodárskymi miestnosťami a garážou. Prízemie tvorí hala, obývacia izba so zimnou záhradou. Má veľké rohové okno až po zem, otočené na juh s priamym vstupom do zadnej záhrady. Smerom do ulice je jedáleň. Na prvom poschodí sa nachádza denná izba, tri spálne, kúpeľňa a predsieň. Na druhom poschodí iba izba pre slúžku. Na každom poschodí je WC.
Architektúra
Pre architektúru domu je charakteristické spojenie moderny s tradicionalizmom. Má tradičnú polvalbovú strechu ale fasáda je už stroho moderná, so širokými oknami vrátane rohových, ktoré architekt rád používal. Dom je obrátený užšími fasádami do ulice a do záhrady. Uličné (severné) priečelie je veľmi jednoduché, s dvoma oknami umiestnenými stredovo symetricky. Záhradné (južné) priečelie je o niečo zložitejšie. Jeho základom je mierne porušená osová symetria. Balkón na poschodí vyvažuje posunutie zasklenenej steny z obývačky do záhrady. Povrchová úprava je hladká omietka.
Valleroy (Meurthe-et-Moselle)
Valleroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
ISO 3166-2:SN
Kódy ISO 3166-2 pre Senegal identifikujú 11 regiónov. Prvá časť (SN) je medzinárodný kód pre Senegal, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.
Valleroy (Meurthe-et-Moselle)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Tomáš Šille
Tomáš Šille, (* 23. november 1969, Dunajská Streda) je maďarský reprezentant v ľadovom hokeji, pochádzajúci zo Slovenska.
Valleroy (Meurthe-et-Moselle)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
ISO 3166-2:SN
Zoznam kódov
SN-DB Diourbel SN-DK Dakar SN-FK Fatick SN-KD Kolda SN-KL Kaolack SN-LG Louga SN-MT Matam SN-SL Saint-Louis SN-TC Tambacounda SN-TH Thiès SN-ZG Ziguinchor
Tomáš Šille
Klubový hokej
Hrával za HC Slovan Bratislava, HK 36 Skalica, Alba Volán Székesféhérvar. Pred sezónou 2006/07 podpísal zmluvu znovu so Skalicou, začiatok ročníka vynechal pre zranenie členka.
V decembri 2008 prestúpil do rumunského mužstva HC Csíkszereda, ktoré hrá najvyššiu maďarskú súťaž,, neskôr do NZ Stars Budapešť.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii odohral 2 zápasy, neskóroval. Po získaní maďarského občianstva je jednou z opôr maďarskej reprezentácie. Na MS 2008 1. divízie, kde Maďarsko postúpilo do najvyššej kategórie, bol najlepší na turnaji v hodnotení plusových bodov. Tréner Pat Cortina ho nominoval aj na MS 2009. V prvom zápase proti Slovensku strelil gól, Maďarsko prehralo 3:4.
Štátna cesta 7C (Rumunsko)
Cesta sa zvyčajne otvára až začiatkom júla a opätovne sa zatvára koncom októbra kvôli snehu. Preto pred plánovanou cestou treba overiť, či je cesta prejazdná.
Svetový rozum
Svetový rozum je podľa Plotina súhrn všetkých ideí vyžarovaný z vnútornej podstaty jedna. Rozum tieto idey nielen obsahuje, ale ich aj nazerá svojou nevyčerpateľnou a večne rovnakou aktivitou. Jeho hlavnou črtou je, že poznáva sám seba, že si je vedomý seba samého.
Idey božieho rozumu tvoria intelibilný svet (kosmos noetos), akýsi ideálny plán sveta hmotného. Tento rozum zodpovedá Aristotelovmu prvému hýbateľovi (noésis noésos, mysleniu myslenia). Zo svetového rozumu vyžaruje svetová duša (psyché) ako jednota mnohých duší čiastkových.
Trós
Tros môže byť aj:
Predčlovek
Predčlovek alebo prehominín alebo prehominid (lat. Praehomininae, Praehominidae) je (skôr staršie) označenie zahŕňajúce:
Opakom je pojem pravý človek/euhominín/euhominid.
Európska softbalová federácia
náhľad|Softbalové ihrisko v českých Lobkoviciach Európska softbalová federácia (skr. ESF – European Softball Federation) je európska športová konfederácia, ktorá združuje softbalové zväzy európskych štátov. Vznikla v roku 1976 a sídli v Bregenzi, v Rakúsku. Momentálne (2011) združuje 42 národných softbalových zväzov a na jej čele stojí Holanďan Andre van Overbeek. ESF je členom Medzinárodnej softbalovej federácie (ISF).
Kto si bez viny
Kto si bez viny (ďalší názov Vinco) je celovečerný hraný debut režiséra Dimitrija Plichtu z roku 1963. Baladický príbeh mladého cigáňa Vinca a jeho manželky Šujany sa odohráva v prostredí vojenských kasární a je príkladom jednoduchého, no úprimného zobrazenia lásky a zrady. Námet pre film našiel režisér Plichta na vojenskej prokuratúre a spolu so scenáristom J. A. Novotným pracovali na prevtelení skutočnej udalosti do hotového scenára.
Charakteristika
Kto si bez viny nie je prvým Plichtovym filmom s rómskou tematikou. Pred prechodom do hranej tvorby sa venoval dokumentárnej tvorbe a jeden z jeho najvydarenejších snímkov je práve Upre Roma, pohľad na prienik modernej civilizácie do života rómskej dediny. Pri práci na tomto filme Plichta získal skúsenosti so životom v osade, vďaka malému štábu mal možnosť takpovediac splynúť s davom a pozorovať tak prirodzený spôsob života jej obyvateľov. Nadobudnuté vedomosti Plichta používa aj v hranom filme, kde prostredie osady, aj napriek prítomnosti hercov, ostáva autentické a živelné.
Jadrom filmu je odsúdenie stereotypov založených na nelogických predsudkoch, ktoré človeka nútia konať zlo. Násilie plodí násilie a najhoršie z toho vyjde vždy ten nevinný. Otázky ľudskej individuality, tolerancie aj slepého posudzovania predkladá Plichta v jednoduchom lineárnom príbehu, pričom odpovede necháva na divákovi samotnom.
V publikácii Premýšľanie o filmových Rómoch autorka Zuzana Mojžišová píše: „Plichtov civilizmus a príkladné tvorivé vyhýbanie sa stereotypnému prístupu k vzťahu s Rómami aj k ich zobrazovaniu je evidentný. Sú to možno maličkosti, ale aj tie dokážu rozhýbať páku súkolia a vzbudzovať dôveru. Ide mi v tomto prípade najmä o vykreslenie rómskej osady. Nijaké spevy, nijaká veselosť (veď ani ten Vincko nevie hrať na husle), len chudoba, hádky, veľa detí a ťažká robota. Všetko bez jasnej prespektívy.“
Dej
Kto si bez viny hovorí o cigánskom mládencovi Vincovi, ktorý je vo vojenskej službe. Jeho kamaráti a spoluvojaci ho nechápu, nemajú dostatok porozumenia a citového vzťahu k jeho duševnému rozpoloženiu. Robia si z neho posmech a zábavu, no Vinco je veľmi citlivý a ich žarty ťažko znáša. A keď sa dozvedia o jeho vrúcnom a hlbokom ľúbostnom vzťahu k manželke Šujane, napíšu mu menom Vincovho kamaráta z osady list, že je mu neverná. Vinco zasiahnutý v najhlbších citoch reši vec po svojom - Šujanu zastrelí. Bezohľadnosť takto zničila šťastie, lásku a život dvoch mladých ľudí. Spoluvojaci dôsledok svojich činov nakoniec pochopia a oľutujú, no osud Vinca ani Šujany to už nenapraví.
Z rozhovorov s režisérom
''„Keď prídete k cigáňom, keď vás vyženú, keď sa k nim znovu vrátite a budete vidieť zrodenie nového človeka, keď im budete písať listy, keď spoznáte neprávosti, ich chyby a chyby, ktoré na nich spôsobili, potom nájdete v ich živote bohatosť citov. Preniknete pod krik a špinu, ktorú všetci poznajú a nesnažia sa vidieť viac. Vo vás začne niečo vrieť, to je pravda a nové svetlo do kriku a špiny a nedá vám to, musíte to povedať ďalej.“''
''„Ne, nechci dělat film s cikánskou problematikou. To, co se přihodilo na vojně Vincovi, může se stát komukoli a kdekoli jinde. Využil jsem pouze mentality cikána a vojenského prostředí, kde je to pro větší pravděpodobnost. Když se člověk trápí, tak se trápí doopravdy. Nemá se kam jít utěšit. I když lidé žijí v kolektivech a nic jim nechybí, nevidí si do duše, málo se chápou, nerozumějí si, jsou osamoceni.“ ''
Dobové ohlasy
''(...) Plichta má svoju koncepciu a presne sa jej drží. Baladický príbeh rozohráva s dôrazom na presné poznanie cigánskej psychológie, na vierohodnosť pohľadu - také zábery z cigánskej dediny, pre ktoré si filmári zašli až do Vikartoviec pri Poprade. Nie cigánska romantika malých učupených domcov, ale dnešná cigánska ulica, kde už zasahuje život - a predsa s pečiatkou geta... Kameraman je Karol Krška, laureát štátnej ceny, a herecké obsadenie dosť prekvapujúce, dosť hercov je z Prahy, vedľa nich vystupujú mladé tváre absolventov bratislavskej VŠMU, Spišiak, Skokan a Jerguš. Jediným "skúseným" hercom je tu Gustáv Valach v úlohe prokurátora. ''
''Ak sme sa pred časom oprávnene sťažovali, že mnohé tematické oblasti naši umelci obchádzajú (a medzi nimi aj život súčasnej armády), dnes sa z nich niekedy stáva móda a epigóni sa odvážne vydávajú po stopách prvých priekopníkov. Treba však povedať, že film Dimitrija Plichtu zďaleka nepatrí do tohto epigónskeho ťaženia. Sympatické na ňom je, že si vybral udalosť nekaždodennú (vraždu zo žiarlivosti), ale nie kvôli módnosti - už v záujme myšlienky o potrebe citlivého zvažovania ľudských vzťahov a ich upevňovania. Príbeh o vojakovi Vincovi je v prvej časti ešte príliš v zajatí klišé a malej režisérskej rutiny, ale film Kto si bez viny rozhodne nepatrí medzi prehry slovenského filmu. Diváci s ním budú iste spokojní. A do slovenského filmu prichádza režisér, ktorý je schopný zaplniť medzeru v pomerne malom orchestri režisérov a na pôde, ktorú by sme mohli nazvať istou slovenskou obdobou "všedného dňa" a kde sme sa dlho necítili doma. Ku kladom filmu patrí aj výkon M. Malíkovej v úlohe cigánskeho dievčaťa, J. Mistríkovi v plnšom ukázaní svojich možností prekážala strnulosť.''
Kojetín (okres Havlíčkův Brod)
Kojetín je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 160 obyvateľov, z toho 84 mužov a 76 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 43,2 roka, ženy 46,0 roka).
ISO 3166-2:TR
Kódy ISO 3166-2 pre Turecko identifikujú 81 provincií. Prvá časť (TR) je medzinárodný kód pre Turecko, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich provinciu.
Zoznam kódov
TR-01 Adana TR-02 Adıyaman TR-03 Afyon TR-04 Ağrı TR-05 Amasya TR-06 Ankara TR-07 Antalya TR-08 Artvin TR-09 Aydın TR-10 Balıkesir TR-11 Bilecik TR-12 Bingöl TR-13 Bitlis TR-14 Bolu TR-15 Burdur TR-16 Bursa TR-17 Çanakkale TR-18 Çankırı TR-19 Çorum TR-20 Denizli TR-21 Diyarbakır TR-22 Edirne TR-23 Elazığ TR-24 Erzincan TR-25 Erzurum TR-26 Eskişehir TR-27 Gaziantep TR-28 Giresun TR-29 Gümüşhane TR-30 Hakkari TR-31 Hatay TR-32 Isparta TR-33 Mersin TR-34 Istanbul (İstanbul) TR-35 İzmir TR-36 Kars TR-37 Kastamonu TR-38 Kayseri TR-39 Kırklareli TR-40 Kırşehir TR-41 Kocaeli TR-42 Konya TR-43 Kütahya TR-44 Malatya TR-45 Manisa TR-46 Kahramanmaraş TR-47 Mardin TR-48 Muğla TR-49 Muş TR-50 Nevşehir TR-51 Niğde TR-52 Ordu TR-53 Rize TR-54 Sakarya TR-55 Samsun TR-56 Siirt TR-57 Sinop TR-58 Sivas TR-59 Tekirdağ TR-60 Tokat TR-61 Trabzon TR-62 Tunceli TR-63 Şanlıurfa TR-64 Uşak TR-65 Van TR-66 Yozgat TR-67 Zonguldak TR-68 Aksaray TR-69 Bayburt TR-70 Karaman TR-71 Kırıkkale TR-72 Batman TR-73 Şırnak TR-74 Bartın TR-75 Ardahan TR-76 Iğdır TR-77 Yalova TR-78 Karabük TR-79 Kilis TR-80 Osmaniye TR-81 Düzce
Mendoza (mesto v Argentíne)
Mendoza je hlavné mesto provincie Mendoza v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Mendoza a západnej časti krajiny na úpätí Ánd. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 114 893 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti Mendoza udáva na 1 032 800 ľudí, čo túto oblasť radí na štvrté miesto v rámci metropolitných oblastí v Argentíne podľa počtu obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1561.
Mendozou prechádza hlavná cesta spájajúca hlavné mesto Argentíny Buenos Aires s hlavným mestom Čile Santiagom. Najvyšší vrch Ameriky Aconcagua je od mesta vzdialený iba 200 km. Mendoza je tak zástavkou pre veľké množstvo turistov, ktorí vyhľadávajú okolitú prírodu a venujú sa rôznym športovým aktivitám. Mesto je tiež centrom produkcie argentínskeho vína a olivového oleja. Miestne víno a miestne vinohrady sú taktiež cieľom množstva turistov.
Jonage
Jonage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rusko-turecká vojna
Ako Rusko-turecká vojna sa označuje niektorý zo série konfliktov medzi Ruským cárstvom a Osmanskou ríšou v 17. – 20. storočí.
ISO 3166-2:BG
Kódy ISO 3166-2 pre Bulharsko identifikujú 28 oblastí. Prvá časť (BG) je medzinárodný kód pre Bulharsko, druhá časť pozostáva z dvoch čísel identifikujúcich oblasť.
David Macpherson
David Macpherson (* 3. júl 1967, Launceston, Austrália) je bývalý austrálsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 16 turnajov ATP vo štvorhre.
Samba
thumb|Tanečníci samby Samba je druh latinskoamerického tanca.
Je to tanec pochádzajúci z Brazílie, ktorý sa objavil v Európe v prvej polovici 20-tych rokov (1923-1925). Vtedajšia samba bola charakterizovaná krátkymi trhavými pohybmi a skladby sa hrali v 2/4 ale aj 4/4 takte. Samba je teda moderná verzia brazílskeho ľudového tanca „maxixe“ (mejčiča), ktorú upravili učitelia tanca vo Francúzsku. Pre tento tanec je typický tzv. sambový pohup a pohyby panvou. V súčasnosti existuje veľmi veľa verzií samby, ktoré sa líšia rytmom, tempom a náladou. Samba má 2/4 alebo 4/4 rytmus a 52-54 taktov za minútu. Tento tanec sa neskôr dostal do celého sveta a je veľmi populárny.
Etymológia
Jedna z prvých zmienok o "sambe" sa objavila v časopise O Carapuceiro v Pernambucu vo februári 1838. Otec Miguel Lopes Gama zo Sacramenta napísal článok, v ktorom polemizoval s tým, čo nazýval "samba d'almocreve", čo bol typ tanečnej drámy populárny medzi vtedajšími černochmi.
Podľa Hirama Araújo da Costu sa v priebehu storočí festival tancov otrokov v Bahii nazýval samba. samba de Roda bola hlavnou formou kruhového tanca, provenienciou afrobrazílskej tradície Candomblé.
V polovici 19. storočia sa týmto slovom označovali viaceré druhy hudby, ktorú tvorili zotročení Afričania. samba ďalej rozvíjala špecifické črty v každom brazílskom štáte, a to nielen kvôli rôznorodosti kmeňov afrických prisťahovalcov, ale aj kvôli osobitým kultúram, ktoré každý región stelesňoval. Niektoré z týchto populárnych tancov boli známe ako Candomblé, Catêrêtê, Caxambú, Choradinho, Côco-inchádo, Cocumbí, Córta-jáca, Cururú, Furrundú.
Sefarad
Sefarad je pôvodne biblický geografický názov s neznámou polohou.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Skupina G
Zápasy Skupiny G Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 sa budú hrať od 15. do 25. júna na šiestich štadiónoch. V Skupine G sú štyri tímy: 🇧🇷 (2), 🇵🇹 (7), 🇨🇮 (22) a 🇰🇵 (102). V zátvorke je umiestnenie v rebríčku FIFA.
Sefarad
V slovenskom preklade knihy proroka Abdiáša (Abd. 1, 20) sa mylne identifikuje s tureckými Sardami. Po pešitskom preklade v 2. storočí sa začal spájať s Pyrenejským polostrovom, pravdepodobne v spojení s migráciou Židov na toto územie.
V modernej hebrejčine znamená Sefarad Španielsko a španielski židia sa označujú ako Sefardskí Židia.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Skupina G
Víťaz skupiny sa stretne s druhým zo Skupiny H, a druhý zo skupiny sa stretne s víťazom Skupiny H.
Čačača
alt=|náhľad|Čača Čačača alebo čača (staré písanie cha-cha(-cha) alebo chacha(cha) ) je druh latinskoamerického tanca.
Pochádza z Kuby, vznikla z rumby po jej ovplyvnení džezom. Za autora tohto tanca je považovaný Enrique Jorrin (1953). Základom tanca je postupová premena (tri „spojené“ kroky). Názov čačača vznikol údajne podľa zvuku, ktorý vydávajú topánky tanečníkov pri tancovaní postupovej premeny. Čača má asi 25 základných figúr a nespočetné množstvo zostáv a variácií. Hudba má 4/4 rytmus a 30-33 taktov za minútu.
Christopher Pissarides
V odbore ekonómia získal v roku 1970 titul B.A. a titul M.A. v roku 1971 na Univerzite v Essexe. Neskôr sa zapísal na Ekonomickú univerzitu v Londýne, kde v roku 1973 získal pod dohľadom ekonóma Michia Morishima doktorát (PhD.) v odbore ekonómia.
V súčasnosti zastáva Christopher A. Pissarides Norman Sosnow vedúceho katedry ekonómie na Ekonomickej univerzite v Londýne a je riaditeľom výskumného programu pre makroekonómiu v Centre pre hospodársku výkonnosť pri Ekonomickej univerzite v Londýne, kde je už od roku 1976. Jeho výskumné záujmy sa zameriavajú na rôzne témy z oblasti makroekonómie, najmä práce, ekonomického rastu a hospodárskej politiky. Špecializuje sa tiež na ekonómiu nezamestnanosti, teórie trhu práce, a na politiku trhu práce.
V roku 2010 mu bola udelená Nobelova cena za ekonómiu, spoločne s Petrom A. Diamondom a Daleom Mortensonom, za ich prínos pri výskume v oblasti trhov práce.
Waffen-SS
thumb náhľad|vpravo|Príslušníci 2. divízie SS Das Reich, počas bojov v ZSSR, jar 1942. Waffen-SS alebo Zbrane SS boli ozbrojené oddiely Schutzstaffel vedenej Heinrichom Himmlerom počas druhej svetovej vojny. Waffen-SS vznikli v decembri 1939 zjednotením SS-Verfügungsdivision, SS-Division Totenkopf a SS-Totenkopfverbände. Od roku 1940 boli Waffen-SS postupne pretvárané v samostatnú vojenskú organizáciu v hierarchii nemeckých branných síl. Jednotky Waffen SS mali z propagandistického hľadiska vytvoriť elitné vojsko ríšskeho vodcu SS Heinricha Himmlera, popri regulárnych ozbrojených silách (Wehrmacht), na rozdiel od ktorých mali byť ovenčené leskom neporaziteľnosti. Niektoré divízie Waffen-SS boli prednostne zásobované najkvalitnejšími zbraňami a do ich radov boli pôvodne vyberaní zväčša dobrovoľníci. Na Norimberskom procese boli pre krutosť a vojnové zločiny spáchané počas druhej svetovej vojny vyhlásení za zločineckú organizáciu.
Dejiny
Vyvinuli sa postupne z 200-člennej jednotky Hitlerovej osobnej stráže ešte v období, kedy Hitler nebol kancelárom, ale vodcom NSDAP. V roku 1929 mal rovnako ako Röhm s SA aj Himmler so svojimi SS vojensko-politické ambície. Po Röhmovej poprave Hitler ubezpečoval, že Reichswehr zostane jedinými ozbrojenými silami Nemecka.
Základom pôvodnej ochranky Adolfa Hitlera bola takzvaná Leibstandarte SS Adolf Hitler, ktorá bola vytvorená Heinrichom Himmlerom na Hitlerovu žiadosť a bola mu kedykoľvek plne k dispozícii. Jednotka vznikla 17. marca 1933 a velil jej Josef „Sepp“ Dietrich. Waffen-SS tvorili organizačne jednu zo zložiek SS.
V roku 1934 bolo v rámci SS vytvorené SS-Verfügungstruppe, ktorému velil generál vo výslužbe Paul Hausser. Väčšina členov budúcich Waffen SS sa vtedy regrutovala z bývalých Freikorps a prešla nadštandardným vojenským výcvikom. Do marca 1935 boli Verfügungstruppe rozdelené na 5 práporov (Sturmbanne) o celkovej sile 3500 mužov. Boli to prápory č. 1 Oberbayern, č. 2 Elbe, č. 3 Sachsen, č. 4 Ostfriedland a č. 5 Brandenburg. Neskôr, keď bola v marci 1935 zavedená v Nemecku všeobecná branná povinnosť boli ozbrojené oddiely SS reorganizované na dva pluky (Standarten) po 5000 mužov, išlo o pluky Deutschland a Germania. V auguste 1938 svojim nariadením (Führererlass) Hitler umožnil vytvorenie divízie SS s vlastným delostrelectvom.
Po vypuknutí druhej svetovej vojny boli Waffen SS nasadzované do bežných vojenských akcií na fronte. Ich zložka SS Totenkopfverbände (vedené Theodorom Eickem) vykonávali stráž v koncentračných táboroch. Neskôr sa tieto oddiely de facto osamostatnili a predstavoval samostatnú ozbrojenú zložku nezávislú od Waffen-SS.