cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kráľovstvo Srbov, Chorvátov a Slovincov
Vznik
Tomuto vývoju predchádzalo podpísanie niekoľkých dohôd medzi predstaviteľmi rakúsko-uhorských Juhoslovanov (v emigrácii združených okolo Juhoslovanského výboru a v Chorvátsku okolo Národnej rady) a Srbského kráľovstva, z ktorých najdôležitejšie bola deklarácia z Korfu z 20. júla 1917 a Ženevská dohoda z 6. - 9. októbra 1918. Ešte v máji 1917 juhoslovanskí poslanci viedenskej Ríšskej rady navrhovali v Májovej deklarácii vytvorenie spoločného štátu Slovincov, Chorvátov a Srbov pod vládou habsbursko-Lotrinskej dynastie.
Zjednotenie juhoslovanských národov do jedného štátu sa na prvý pohľad môže zdať ako logické vyústenie ich dlhodobých snáh o kultúrnu a politickú nezávislosť, došlo k nemu ale skôr vďaka súhre udalostí na medzinárodnej a juhoslovanskej politickej scéne: rozpútanie prvej svetovej vojny, vstupu USA do vojny, rozpadu Rakúsko-Uhorska a konečnému víťazstvu Srbska a najmä snahe Talianska o anexiu Slovinska a chorvátskeho prímoria. Spoločný štát bol teda „sobášom z rozumu“, ktorý bol voľbou menšieho zla pred väčším. Jednotlivé národy a národnosti sa nachádzali na úplne odlišných stupňoch vývoja, či už v oblasti kultúrnej, ale aj ekonomickej a spoločenskej. Kým sever, ktorý bol do roku 1918 súčasťou Rakúska-Uhorska, bol hospodársky vyspelejší, juh bol vzhľadom na svoj dlhodobý vývoj zaostalý. Ďalším problémom spoločného štátu bola existencia troch kultúrno-civilizačných okruhov - západného, východného a orientálneho, eventuálne troch náboženstiev - katolíckeho a pravoslávneho kresťanstva a islamu.
Vo Vidovdanskej ústave bol potvrdený centralistický charakter štátu. Pôvodné jednotky, ktoré existovali počas Rakúsko-Uhorska boli zrušené a považované za nebezpečný zdroj možného separatizmu, ak by boli obnovené. Každá z oblastí bola organizovaná tak, aby mala najmenej 800 000 obyvateľov a aby mohla byť ekonomicky funkčná; aj napriek tomu však nedošlo k spojeniu úplne nesúrodých území do veľkých celkov. Všetkých 33 oblastí viacmenej rešpektovalo historické hranice (jednu oblasť tvorila napríklad Čierna Hora, šesť oblastí Bosna a Hercegovina a tri najjužnejšie územie budúcej zväzovej republiky Macedónsko.
20. a 30. roky
thumb|left|Kráľ Peter I. left|thumb|Kráľovstvo Juhoslávie (1929 – 1941) Prvým panovníkom Kráľovstva SHS sa stal srbský kráľ Peter I. Karađorđević (1844-1921), ktorý vládol až do svojej smrti v roku 1921. Na sklonku jeho vlády v roku 1920 došlo k podpisu obrannej zmluvy s Česko-Slovenskom, ktorá bola neskôr rozšírená o Rumunsko a dostala názov Malá dohoda. Jej cieľom bolo zamedziť revizionistickým snahám Maďarska, Bulharska a Talianska po prvej svetovej vojne. Nástupcom Petra I. sa stal najstarší syn Alexander, po korunovácii nazývaný ako Alexander I. Karađorđević (1883-1934).
Značné regionálne odlišnosti jednotlivých oblastí v kráľovstve vyvolávali nestabilnú situáciu, ktorá vyústila na začiatku 20. rokov do rozsiahlych zmätkov v štátnej správe a politike (časté striedanie vlád) a niekoľko protestných akcií v Ľubľane, Záhrebe, Podgorici aj Belehrade. Panovali obavy z komunistického prevratu, či intervencie zo zahraničia. Neutešená situácia vyvrcholila v lete 1928, kedy došlo v parlamente k zastreleniu dvoch chorvátskych poslancov. Následne v januári 1929 sa s pomocou vojenských kruhov kráľ Alexander I. chopil moci a nastolil diktatúru. Okamžite zakázal všetky politické strany založené na národnostnom, náboženskom alebo teritoriálnom základe. V tom čase tiež začali nekompromisné perzekúcie členov Komunistickej strany Juhoslávie. V roku 1929 sa názov krajiny zmenil na Kráľovstvo Juhoslávie a zmeny postihli aj správne členenie štátu. Pôvodné oblasti boli nahradené deviatimi bánovinami, ktoré nerešpektovali historické hranice jednotlivých oblastí. V šiestich z nich malo väčšinu srbské obyvateľstvo, v dvoch chorvátske a v jednej slovinské.
V zahraničnej politike 30. rokov sa síce Juhoslávia orientovala predovšetkým (rovnako ako napríklad Česko-Slovensko) na Francúzsko a Malú dohodu (ČSR Juhoslávii predávala vojenskú techniku a odoberala odtiaľ suroviny), časom však vzhľadom na posilňujúce sa Nemecko bolo jasné, že bude potrebná zmena kurzu, ak chce spoločný Juhoslovanský štát, obklopený samými nepriateľmi (Taliansko, Maďarsko, Bulharsko, Albánsko), prežiť. Počas vlády Milana Stojadinovića sa navyše rozvinul s Nemeckom aj zahraničný obchod, čo bolo zapríčinené tiež aj izoláciou Talianska kvôli vojne v Habeši (Etiópia). V rámci Malej dohody začal Belehrad zastávať stále rezervovanejší postoj, na rozdiel od Rumunska a Česko-Slovenska, ktoré zhoršovanie vzťahov medzi Berlínom a Parížom desilo a ktorí sa obávali ďalšej nemeckej expanzie. Juhoslovanská strana odmietala návrhy na posilnenie paktu.
Tridsiate roky 20. storočia boli svedkom rastu nacionalistických ambícií jednotlivých národov Juhoslávie, ktoré vyústili v úspešný atentát na Alexandra I. v Marseille, spáchaný probulharským Macedóncom Veličkom Kerinom. Novým kráľom sa stal maloletý Peter II. Karađorđević (1923-1970), ktorý mal v roku 1934 iba jedenásť rokov. Do nadobudnutia plnoletosti ho mal zastupovať jeho strýko Pavel Karađorđević, ale politická situácia v Európe to neumožnila.
Druhá svetová vojna a zánik kráľovstva
Ihneď po napadnutí Poľska Nemeckom v septembri 1939 sa silne zradikalizovali chorvátsko-srbské vzťahy, ktoré vyústili do podpísania dohody Maček-Cvetković. Došlo k vytvoreniu Chorvátskej bánoviny, oblasti pod samosprávou chorvátskych orgánov, ktorá zahŕňala aj značnú časť Bosny a Hercegoviny. Kvôli ohrozeniu zo strany mocností Osi podpísal vtedajší regent princ Pavol 25. marca 1941 pakt o spolupráci s Osou. Jeho rozhodnutie však viedlo k masovým demonštráciám, prevratu a moc uchopil vtedy sedemnásťročný kráľ Peter II. Krátko na to (9. apríla) vtrhli vojská Osi do Juhoslávie a obsadili ju. Počas niekoľkých dní sa podarilo okupačným silám obsadiť všetky hlavné mestá v krajine. Nákladne budované vojsko kráľovstva sa ukázalo ako úplne neschopná sila.
Dňa 17. apríla 1941 sa Juhoslávia rozpadla na niekoľko celkov. Chorvátski ustašovci na čele s Antem Pavelićom vytvorili na území dnešného Chorvátska a Bosny a Hercegoviny nezávislý štát Chorvátsko (NDH; Nezavisna dŕžava Hrvatska). Slovinsko bolo rozdelené na tri časti, o najväčšie dve sa podelilo Nemecko a Taliansko, Maďarsku pripadla malá oblasť Prekmurje na východe Slovinska.
Srbsko bolo obsadené niekoľkými štátmi: Vojvodina (severná časť Srbska) bola rozdelená medzi Maďarsko (severozápadná časť - Bačka), Chorvátsko (juhozápadná časť - Sriem) a Nemecko (východná časť Vojvodiny - Banát). Územie dnešného Kosova, spolu so západnou časťou dnešného Severného Macedónska a časťami Čiernej Hory bolo pripojené k Veľkému Albánsku - bábkovému štátu pod kontrolou Talianska, zvyšok Macedónska a časť východného Srbska zabralo Bulharsko. Vo zvyšku Srbska bola k moci dosadená pronemecká fašistická vláda, vedená generálom Milanom Nedićom. V Čiernej Hore bolo k moci dosadené protalianské knieža.
Okupačné sily sa pokúšali zabezpečiť si vojnovú výrobu v obsadených krajinách. Budovali preto nové továrne a upravovali staré. Väčšina obyvateľov však vtedy ešte pracovala v poľnohospodárstve a tak im bol zhabaný dobytok. Hospodárstvo, ktoré bolo slabé už pred vojnou, dostalo ďalší zásah. Infraštruktúru začali veľmi skoro napádať protiokupačné ozbrojené sily.
Peter II. utiekol do Londýna, odpor na juhoslovanskom území však ďalej viedol komunistický vodca Josip Broz Tito, ktorý 29. novembra 1943 vyhlásil Demokratickú federatívnu Juhosláviu. Popritom proti Nemcom tiež bojovali skupiny četníkov, ozbrojených srbských vzbúrencov. Tí mali spočiatku veľké sympatie západných krajín, ale potom, čo Titovi partizáni slávili úspech a četnícke sily sa pokúšali vyrokovať s Nemcami aspoň prímerie, podporila Európa na čele s Britániou hlavne Tita. Západní spojenci sa síce snažili zlúčiť vedenie domáceho i zahraničného odboja a obnoviť kráľovstvo, exilová vláda sa však prepadala do stále závažnejších problémov a 29. novembra 1945 bola vyhlásená Federatívna ľudová republika Juhoslávia.
Arteterapia
Arteterapia (z lat. ars – umenie, gr. therapeia – liečenie, ošetrovanie) je liečba umením. Je to špeciálny druh psychoterapie, ktorý sa zameriava na rozvoj tvorivých schopností, citového vývinu a medziľudských vzťahov duševne, telesne alebo sociálne narušených jedincov. Termín v podobnom znení a význame (art's therapy) prvýkrát použil J.M.Charcot v 2. pol. 19 storočia (Hartl, P. – Hartlová, H. 2000).
Situácia na Slovensku
Na Slovensku je situácia ohľadne arteterapie pomerne nejednoznačná. Štatút arteterapeuta nie je jednoznačne oficiálne ustanovený a rovnako nie je zhoda ani v jej definícii.
Aseita
Aseita (z  < a se – zo seba + -itas) je filozofický pojem označujúci existenciu samu o sebe, jav alebo vec nezávislú na inom jave alebo veci. V scholastike vyjadruje Božiu absolútnosť, ničím nepodmienenú spočívajúcu samu v sebe. Pojem sa používal aj v iných filozofických smeroch, napr. Arthur Schopenhauer písal o aseite vôle, Eduard von Hartmann o aseite nevedomia.
Arteterapia
Situácia na Slovensku
Oskár Kadlec definuje arteterapiu ako ''„terapiu pôsobením umenia na estetické city u duševne chorých – jej zložkami sú napríklad muzikoterapia a biblioterapia, poetoterapia, príp. použitie kresby, psychodiagnostika a i. Používa sa skupinovo ale aj individuálne ako pomocná hodnotiaca metóda s obrazným vyjadrením psychického stavu a odreagovaním, príp. redefiníciou vlastnej situácie.“''
E. Kolibáš podľa systému členenia rehabilitácie v psychiatrii zaraďuje arteterapiu do kategórie kultúrno-rekreačných činností. Má vychádzať z potreby aktívneho odpočinku a obsahovať aktivity zvyšujúce úroveň vedomostí chorého. Okrem arteterapie, ako využitia výtvarných činností, do tejto skupiny patrí i biblioterapia a muzikoterapia.
Štefan Vašek definuje arteterapiu nasledovne: ''„Arteterapia je liečebné využívanie rôznych výtvarných prostriedkov a činností. V širšom zmysle sa arteterapia stotožňuje s pojmom kultúrna terapia, v ktorej ide o uplatňovanie viacerých umeleckých výrazových prostriedkov v liečbe (hudby, dramatizácie a pod.). V užšom zmysle v arteterapii ide o využívanie špecifických výtvarných postupov, metód a techník, známych z psychoterapie. Arteterapia v užšom zmysle plní nielen podpornú úlohu pri aplikácii iných liečebných metód, ale u niektorých porúch a chorôb, najmä v detskom veku, môže byť aj nosnou terapeutickou metódou. V tretej rovine sa pojem arteterapia používa pri označení výtvarných činností v terapeuticko-výchovnom procese v prevýchove, penitenciárnej praxi, rehabilitácii atď.“''
Rozdelenie
L. Joanidis (1973) rozdeľuje arteterapiu na kreatívnu, integratívnu, činnostnú, projektívnu a sublimačnú. Z hľadiska cieľov použitia jednotlivých techník možno potom hovoriť o abreaktívnych, stimulačných, interakčných, komunikatívnych, imaginatívnych, tematických arteterapeutických technikách.
Priebeh
Arteterapeutické sedenia sa uskutočňujú vo dvojici, v skupinovej práci, v rodinnej psychoterapii a poradenstve. Vo dvojici môže ísť o samostatnú prácu klienta, pacienta, chovanca, alebo i tvorbu s terapeutom, resp. poradcom. V skupinách a rodinných aktivitách možno aplikovať techniky spoločenskej alebo individuálnej práce členov rodiny, resp. skupiny. Výtvarný proces a výtvarné produkty poskytujú predovšetkým významný diagnostický materiál. Arteterapeutický proces spočíva nielen v terapeutovej interpretácii a rozbore prác klienta, ale aj sám proces výtvarnej tvorby má liečebný a korektívny potenciál, môže podporovať kontakt s terapeutom, aktivizovať klienta a uľahčovať jeho sebavyjadrenie. V arteterapii sa môžu využívať kresebné testy, testy farieb a iné pôvodné psychodiagnostické metódy. Výber výtvarných techník vyplýva z celkovej východiskovej koncepcie aplikovanej terapie.
Terapeutické smery
Ciele majú všetky terapeutické smery rovnaké, a to takpovediac veľmi zjednodušene – pomôcť klientovi. V spôsobe, akým mu pomáhať, sa už rozdeľujú na rôzne školy postavené na rozmanitých filozofických konceptoch. Najznámejšou vo svete a používanou asi najpočetnejšou skupinou terapeutov je arteterapia orientovaná psychoanalyticky. Psychoanalytický prístup vidí pôvod kreativity v osobnom konflikte. Takto orientovaní arteterapeuti zdôrazňujú význam raného detstva, sexuality a voľných asociácií. Psychické poruchy podľa nich vznikajú z nahromadeného napätia z nevyriešených konfliktov a frustrácie potrieb. Freudovi nasledovníci tento prístup ďalej rozvíjajú. Veľmi rozšírenou je arteterapia vychádzajúca z analytickej psychológie C. G. Junga, ktorého filozofická koncepcia je postavená na pozorovaní archetypov – praobrazov, ktoré zohrávajú veľký význam v živote človeka. ''„Podľa neho je osobnosť človeka zložená z viacerých vrstiev, ktoré na seba pôsobia na troch úrovniach vedomia. Je to vedomie, osobné nevedomie a kolektívne nevedomie. Postupne sa vedomé a nevedomé vrstvy vedomia syntetizujú pomocou najdôležitejšieho archetypu – self – v procese uskutočňovania.“'' (Šicková-Fabrici, 2002) Jungiánski arteterapeuti používajú umenie ako prostriedok ku komunikácií s klientom.
Psychológ Alfred Adler inšpiroval vznik arteterapie na báze individuálnej psychológie.
I keď väčšina teoretických východísk súčasných arteterapeutov súvisí s modelmi jednotlivých psychoterapeutických škôl, že arteterapia nie je len jednou z foriem psychoterapie. V súčasnosti sa o autonómnom postavení arteterapie diskutuje. Arteterapia bola ovplyvňovaná všetkými známymi psychoterapeutickými smermi, ktoré v umení našli prostriedok vhodne dopĺňajúci terapiu.
Colonfay
Colonfay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Asimilácia (Piaget)
Asimilácia podľa Piageta sú procesy, ktorými si jedinec prispôsobuje prostredie. Podstatou asimilácie je  využitie  vonkajšieho  prostredia  jedincom. Asimilácia je  pozmeňovanie pohybov a polôh vonkajších predmetov vlastnými pohybmi.
Asimiláciou uchováva jedinec vrodenú alebo  získanú  schému. Asimilácia uchováva získané  schémy  činnosti.
Asimilácia je proces, ktorý umožňuje napríklad rozpoznanie bradavky matky diaťaťom.
Vedľa asimilácie sa hneď od začiatku objavuje aj akomodácia (tak ako ju definuje Piaget).
Asimilácia a akomodácia sa postupne koordinujú a tak dieťa dospieva od chaotickej nediferencovanosti k senzomotorickej diferenciácii.
Električková doprava v Krasnoturinsku
right|thumb|Mapa siete
Doprava bola začatá 15. januára 1954. Až do augusta 2011, dopravu zabezpečovali dve linky: v severojužnom a východno-severnom smere. Obe linky sú jednokoľajné a vznikli na tratiach pôvodných vlečiek do fabrík. Vozidlá sú deponované v jedinej vozovni. Po mnohých opatreniach došlo 2. augusta 2011 k zrušeniu druhej linky.
Vozňový park
Technický vozňový park tvorí jeden služobný vozeň KTM-1 a jeden snežný pluh VTK-01.
Asistent
Asistent (lat.) je
Hunedoara (župa)
thumb|Poloha župy v Rumunsku
Hunedoara alebo Huňadská župa je župa v Rumunskom Sedmohradsku. Má rozlohu 7 063 km² a žije tu 485 712 obyvateľov. Sídlom župy je mesto Deva.
Sercy
Sercy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Arpajon-sur-Cère (kantón)
Arpajon-sur-Cère je francúzsky kantón v obvode Aurillac v departemente Cantal v regióne Auvergne. Tvorí ho 6 obcí.
Sercy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovotvorná štruktúra slova
Slovotvorná štruktúra slova je štruktúra slova ako výsledok uplatnenia slovotvornej analýzy na slovotvorne motivované slovo. Jej opakom je morfematická štruktúra slova.
Slovotvorná štruktúra je zásadne binárna - t. j. má dve časti, a to slovotvorný základ a slovotvorný formant.
Čekovský potok
Čekovský potok je potok na Krupinskej planine, na území Hontu, v okrese Krupina. Je to pravostranný prítok Jalšovíka a má dĺžku. Pri obci Čekovce napája malú vodnú nádrž, na dolnom toku má prudký spád a preteká údolím hlboko vrezaným do sopečného podložia.
Prameň: na Krupinskej planine, v podcelku Závozská vrchovina, v lokalite Kýchavica, severozápadne od obce Senohrad v nadmorskej výške okolo
Smer toku: prevažne na juhozápad
Geomorfologické celky: Krupinská planina, podcelky Závozská vrchovina a Bzovícka pahorkatina
Prítoky: nemá žiadne významné prítoky, čo súvisí so špecifickou riečnou štruktúrou Krupinskej planiny, vodné toky tu tečú rovnobežne vedľa seba viac-menej severojužným smerom. Ide o väčšinu vodných tokov v priestore medzi riekami Krupinica na západe a Tisovník na východe.
Ústie: do Jalšovíka severozápadne od obce Dolný Badín v nadmorskej výške okolo
Obce: Čekovce, Bzovík a Uňatín
Volkswagen Chrobák
thumb|Chrobák
Volkswagen Chrobák je legendárny automobil vyrábaný firmou Volkswagen od roku 1938 do 2003 (v roku 1998 bola celá jeho výroba prenesená do Mexika.
Navrhol ho rakúsky automobilový konštruktér Ferdinand Porsche. Pri návrhu vychádzal z jestvujúceho prototypu "autá pre masy" konštruktéra Hansa Ledwinku, hlavného konštruktéra automobilky Tatra (po rokoch došlo k mimosúdnému vyrovnaniu medzi Volkswagenom a Hansom Ledwinkom). Označennie "Chrobák" však oficiálne dostal až v roku 1967. Za celé obdobie bolo vyrobených vyše 21,5 milióna týchto vozidiel v mnohých typoch a prevedeniach. Prvýkrát v dejinách kvôli výrobe jedného typu auta vzniklo "na zelenej lúke" nové mesto Wolfsburg.
Ľudový automobil
V roku 1931 začali Ferdinand Porsche a Zündapp vyvíjať "Auto für Jedermann" (auto pre každého) a po prvýkrát bolo použité meno "Volkswagen". Porsche preferoval plochý, vzduchom chladený štvorvalcový motor, ale Zündapp použil vodou chladený päťvalec. V roku 1932 predstavili tri prototypy. Všetky tieto automobily boli zničené počas vojny, posledný v roku 1945 počas bombardovania Stuttgartu. right|thumb|Porsche Typ 12, 1931/32 od [[Zündappa v Nürnbergu]] V roku 1933 Adolf Hitler schválil nákresy Porscheho návrhu "" ("Ľudový automobil"), jednoduchého automobilu schopného prepraviť dvoch dospelých a tri deti rýchlosťou /h. Ľudový automobil  mal byť dostupný občanom Tretej ríše za 990 ríšskych mariek, čo bola vtedajšia cena malého motocyklu. Autorom designu Chrobáka je Erwin Komenda, Porscheho šéfdesigner. Výroba začala v roku 1939, ale vojna začala skôr, než sa začali vyrábať automobily Volkswagen masovo a výrobné linky boli zabrané pre výrobu vojenských vozidiel. Výroba civilných VW začala až po vojne.
Vojenský Chrobák a výroba do roku 1945
thumb|Kommandeurwagen Keď projekt začal, predchádzajúci názov Porsche 60 Ferdinanda Porscheho bol nahradený oficiálnym názvom KdF-Wagen. Názov odkazoval na organizáciu Kraft durch Freude, odnože nacistickej Nemeckej pracovnej fronty. Neskôr bol projekt známy ako Typ 1, ale preslávil sa ako Chrobák po skončení druhej svetovej vojny.
Dornier Do 335
Dornier Do 355 Pfeil („Šíp“) bolo nemecké ťažké stíhacie lietadlo z konca druhej svetovej vojny. Do služby sa ich ale dostalo iba niekoľko.
Vznik a vývoj
Pôvod lietadla sa dá vystopovať až do doby prvej svetovej vojny, keď Claudius Dornier navrhol mnoho hydroplánov poháňaných motormi v tandeme. Rovnaký spôsob bol použitý pri lietadlách Wal a obrieho Do X. Tento systém je výhodnejší ako pri dvojmotorových lietadlách s motormi na krídlach, pretože motory v tandeme na seba nadväzujú; jeden z nich pôsobí ako „ťažný“ a druhý ako „tlačný“ a možno tak dosiahnuť väčšie rýchlosti, navyše má lietadlo lepšie ťažisko, pri poruche jedného z motorov nedochádza k takému krútiacemu momentu, lietadlo má i menší čelný odpor a dá sa lepšie ovládať.
Projekt a prototyp
V roku 1939 firma Dornier pracovala na projekte veľmi rýchleho bombardéra (P.59) s motormi v tandeme, ale Göring projekt roku 1940 zrušil. V máji roku 1942 Dornier predložil návrh vylepšenej verzie ako P.231 schopnej niesť náklad 1 000 kg bômb. Na jeseň roku 1942 však bolo rozhodnuté, že taký typ nebude potrebný, namiesto toho bolo prehodnotené určenie lietadla na rýchly stíhací bombardér, ale s rovnakým nákresom, s motormi v tandeme, to však zdržalo dodanie prototypu.
Ten po prvýkrát vzlietol na jeseň roku 1943, išlo o mimoriadne mohutný stroj s dvoma motormi DB 603, jedným pred a druhým za kabínou pilota. Zadný motor prenášal výkon cez dlhý hriadeľ na tlačnú vrtuľu za krížovými chvostovými plochami. Vo vnútri trupu bol úložný priestor na bomby. Piloti boli prekvapení rýchlosťou, zrýchlením aj manévrovacími schopnosťami. Napriek tomu, že sa jednalo o dvojmotorové lietadlo, dokázal Do 335 letieť ako jednomotorový stroj. Pri vypnutom prednom motore dokázal udržať ešte stále pomerne vysokú rýchlosť 560 km/h. Nevýhodou však bol zlý zadný výhľad a slabý podvozok pri pristávaní.
Verzie
thumb|Do 335 skúšaný v USA Prvých desať predsériových D 335A-0 bolo dodaných na testovanie v máji. Tieto stroje mali pancierovanú kabínu a vystreľovacie sedadlo, ktoré sa aktivovalo potom, čo bol odhodený kryt kabíny, horná zvislá chvostová plocha a zadná vrtuľa, dolná zvislá chvostová plocha bola tiež odhoditeľná – to pre prípad núdzového pristátia. Do 335 bolo tiež prvé sériové lietadlo s vystreľovacím sedadlom. Na konci roku sa začala vyrábať verzia A-1 s motormi DB 603E a možnosťou niesť bomby alebo prídavné nádrže pod krídlami, malo sa vyrábať aj prieskumná verzia A-4. V rovnakom čase vznikol dvojmiestny nočný stíhač A-6 s radarom a cvičné A-10 a A-12 s dvojitým riadením, stihli sa vyrobiť aj dva prototypy ťažšej verzie B. Na konci vojny sa pripravovali rôzne modifikácie lietadiel (napr. väčšie rozpätie a pod.) ako spojenie dvoch trupov (Do 635) alebo verzia s výkonnejšími motormi (Do 435). Celkom sa vyrobilo okolo 90 lietadiel, ale žiadne nebolo vyskúšané v boji. Francúzsky stíhací pilot v službách RAF Pierre Clostermann v svojej knihe „Veľký Cirkus“ popisoval bojové stretnutie svojho Tempestu s Do 335 v apríli 1945. Keďže Pfeil bol pravdepodobne len na skúšobnom lete bez munície, nemecký pilot sa ihneď po spozorovaní Clostermannovho Tempestu rozhodol pre únik, k žiadnemu zostrelu nedošlo. Clostermann totiž predpokladal, že ak by v takej veľkej rýchlosti vystrelil zo svojich kanónov, ich spätný náraz by mu utrhol krídla.
Estádio do Maracanã
Estádio do Maracanã (ofic. Estádio Jornalista Mário Filho) alebo známy aj pod názvom Maracanã je štadión v meste Rio de Janeiro. Je to najväčší štadión v Brazílii a 22. na svete. Bol postavený na príležitosť majstrovstiev sveta vo futbale v roku 1950. Konali sa tu aj Majstrovstvá sveta vo futbale 2014, a hlavne finále. Po postavení štadióna bola kapacita 210 000 miest, ale postupne sa kapacita znižovala na terajších 88 992 miest, z bezpečnostných dôvodov. Hrávajú tu štyri kluby: Botafogo, Flamengo, Fluminense a Vasco da Gama.
Copa América 1989
Na Copa América 1989 sa tu odohralo 6 zápasov, všetky vo finálovom kole. Priemerne prišlo na jeden zápas 100 704 divákov z celkových 604 224. Titul získali domáci Brazílčania keď v rozhodujúcom zápase porazili Argentínu 1-0. Na ten zápas sa prišlo pozrieť 148 224 divákov.
Majstrovstvá klubov FIFA 2000
Na premiérových Majstrovstvách klubov FIFA sa na tomto štadióne odohralo 8 zápasov. Celá skupina B a zápas o tretie miesto a finále, v ktorom hral domáci klub tohto štadióna Vasco da Gama. Tento zápas však prehral až na penalty proti klubu taktiež z Brazílie Corinthians.
Cena Petra Dubovského 2002
Cena Petra Dubovského 2002 bol 3. ročník ocenenia pre slovenského futbalistu do 21 rokov. Futbalové ankety denníka Pravda, boli po prvýkrát vyhlásené aj v spolupráci so Slovenským futbalovým zväzom. Vyhlásenie sa uskutočnilo 22. decembera 2002 v bratislavskom hoteli Radisson SAS Carlton. Ocenenie pre mladých futbalistov sa odovzdávalo za končiaci rok, súbežne s ocenením Futbalista roka. S počtom 15 bodov vyhral 20-ročný útočník Róbert Vittek, hráč klubu ŠK Slovan Bratislava. Na druhom mieste sa umiestnil Juraj Halenár pôsobiaci v klube Inter Bratislava, z 11 bodmi a na treťom dvojica Martin Ďurica z klubu MŠK Žilina a Branislav Obžera z klubu ŠK Slovan Bratislava, obaja zhodne so ziskom 3 bodov.
Périgny (Charente-Maritime)
Périgny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovotvorný základ
Slovotvorný základ je tá časť odvodeného slova, ktorá je totožná s tvaroslovným základom a je nositeľom lexikálneho významu. Napr. škol-a, dĺž-ka, od-včera, troj-ica, skák-ať;
Askéta
Askéta alebo asketik je človek žijúci asketickým životom.
Zoznam jazier v Írsku
Zoznam jazier v Írsku je zoznam jazier na území Írskej republiky. Je zoradený abecedne podľa jednotlivých grófstiev.
Malin Åkermanová
Malin Åkermanová (* 12. máj 1978, Štokholm, Švédsko) je kanadská herečka, speváčka a modelka švédskeho pôvodu.
Životopis
Prisťahovala sa do Kanady so svojou rodinou vo veku dvoch rokov. V 17 začala pracovať ako modelka. Študovala psychológiu na York University.
Ako herečka debutovala v roku 1997 v televíznom seriáli Earth: Final Conflict. Väčšiu rolu dostala vo filmoch Shotgun Love Dolls (2001) a The Utopian Society (2003). V nezávislej komédii Heavy Petting (2006) stelesnila jednu z hlavných rolí.
Dostala sa na zoznam 100 Sexiest Women in the World 2006 časopisu FHM. Spieva tiež s hudobnou skupinou The Petalstones.
20. júna 2007 sa vydala za talianskeho hudobníka Roberta Zincona. V roku 2013 sa jej narodil syn.
Oxylos (syn Oreia)
náhľad|Hamadryáda, autor:[[Émile Bin (1825–1897)]] Oxylos je v gréckej mytológii syn horského boha Oreia, je rustikálny boh horských lesov.
Oreios sa oženil so svojou vlastnou sestrou Hamadryadou. Spoločne boli potom rodičmi ôsmich dcér, tzv. Hamadryád; Aigeiridy, Ampelidy, Balanidy, Karyie, Kraneie, Moreie, Pteley a Syky. Hamadryády boli Dryády, ktorých život každej z nich bol spätý s určitou rastlinou, alebo drevinou.
Prirodzené plánovanie rodičovstva
Prirodzené plánovanie rodičovstva (PPR) je spôsob plánovania rodičovstva s ktorého pomocou sa môžeme o tehotenstvo usilovať, rovnako ako sa mu môžeme vyhnúť, na základe sledovania prirodzeným spôsobom sa vyskytujúcich ukazovateľov a príznakov plodnej a neplodnej fázy menštruačného cyklu. Ak sa PPR používa k vyhnutiu sa počatia, počas plodnej fázy nedochádza k pohlavnému styku (Definícia Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) z roku 1982). WHO PPR nepokladá za antikoncepciu, ale za k nej alternatívnu metódu kontroly porodnosti.
Sledovanie a využitie plodnej a neplodnej fázy menštruačného cyklu je vedľa sexuálnej abstinencie jediný typ kontroly porodnosti, ktorý katolícka cirkev akceptuje ako morálne nezávadný.
Symptotermálna metóda
Je založená na sledovaní bazálnej telesnej teploty (BTT) a niektorého z príznakov plodnosti – hlienu produkovaného maternicovým hrdlom, prípadne čípku (krčku, cervix). Počas menštruačného cyklu žena zbiera tieto informácie a vyhodnocuje ich podľa pravidiel tejto metódy. Takto dokáže na vlastnom menštruačnom cykle rozlíšiť plodné a neplodné obdobie.
Spoľahlivosť metódy určuje PI (Pearlov index). Čím je jeho hodnota nižšia, tým je daná metóda spoľahlivejšia. V roku 1994 bolo v Nemecku sledovaných 13321 cyklov a spoľahlivosť STM, na základe tohoto výskumu, zodpovedala PI 1,7 – 4,3 (pri nepravidelných cykloch), čo je 97,5 až 99% spoľahlivosť.
Na Slovensku propaguje a učí symptotermálnu metódu prirodzeného plánovania rodičovstva podľa pravidiel a prístupov Kippley-Prem metódy, známej odbornej verejnosti od r.1971, Liga pár páru .
Hlienová metóda – ovulačná metóda Billingsova
Billingsova metóda je založená len na sledovaní a vyhodnocovaní zmien hlienu maternicového krčku a na vyhodnocovaní pocitov vnímaných v oblasti poševného vchodu. Metóda môže byť spoľahlivá, pokiaľ má žena overené, že k nástupu prvých pocitov vlhka alebo inej formy hlienového príznaku dochádza najmenej 6 dní pred prvým dňom vzostupu bazálnej telesnej teploty /BTT/. Metóda sa zdá byť dostačujúca u manželov, ktorí už získali určité skúsenosti s charakterom zmien hlienového príznaku. Na druhej strane ani tieto skúsenosti nepodchytia možnú nespoľahlivosť metódy v prípade predĺžených cyklov s viacerými vrcholmi hlienu, ktoré sú viac dní od seba.
Kalendárna metóda – Ogino-Knausova
Táto metóda pochádza z 30. rokov 20. storočia a vychádza z určitých biologických pravidelností na základe ktorých si žena dokáže vypočítať plodné a neplodné obdobie. Metóda predpokladá, že menštruačný cyklus je 28-dňový a ovulácia nastáva asi na 14. deň. Metóda je nespoľahlivá najmä u žien s nepravidelnými cyklami.
Spor o terminológiu
Radim Uzel pokladá preklad anglického natural family planning ako prirodzené plánovanie rodičovstva za nepresný a navrhuje používať prírodné.... Argumentuje okrem iného tým, že u mnohých ľudí je sexuálna túžba najväčšia práve v plodných dňoch, a teda požiadavku na zdržanie sa sexu v tomto čase považuje za neprirodzenú. Podľa odborníkov na PPR jeho argumentácia vychádza z nepochopenia pôvodu názvu. Prirodzenosť totiž odkazuje na pozorovanie prirodzených známok plodných a neplodných období a na to, že pár nezasahuje do prirodzeného priebehu menštruačného cyklu, pohlavného styku a oplodnenia, nie na prirodzenosť načasovania či nepoužívanie žiadnych umelých prostredkov. Preto je tiež podľa nich mylné priradiť k metódam PPR prerušovanú súlož.
Referencie
Empfängnisverhütung
Anatómia mačky
Mačka domáca patrí svojím zoologickým zaradením medzi malé mačkovité šelmy. Má predĺžené telo, na pomerne nízkych nohách, s krátkym krkom a širokou, pomerne krátkou hlavou, stredne dlhým chvostom a krátkou, u ušľachtilých plemien s rovnou a priľahlou srsťou. U ušľachtilých plemien mačiek sú potom zámerne vyšľachtené niektoré odlišné telesné tvary a znaky.
Mačka je predátor. Jej telo je prispôsobené na lov. Dokonale vyvinuté zmyslové orgány jej umožňujú zaznamenať korisť na väčšiu vzdialenosť a obratne ju chytiť. Telo mačky je plné sily, elegantné a dokáže vyvinúť veľkú rýchlosť a vysoko skákať. Má ostré zuby a pazúry, lapenú korisť dokáže rýchlo zabiť. Mačka vidí farebne. Má lepší čuch než pes
Kostra a chrup
O ohybnosť, rýchlosť a pohyblivosť mačky sa stará 244 kostí a 512 svalov. Chrbticu tvorí 7 krčných, 13 hrudných, 7 bederných stavcov, kosť krížová (3 stavce zrastené) a 20 až 26 stavcov chvosta. U bezchvostých mačiek stavce chvosta chýbajú, alebo sú vyvinuté len prvé štyri. Stavce chrbtice sú spojené tak, že mačka sa dokáže prakticky ohnúť až o 180 stupňov.
Mačka došľapuje na spodné plochy prstov, ktoré majú pružné vankúšiky. Tie umožňujú mačke elegantnú a hlavne tichú chôdzu. Prsty a vankúšiky sú v chovateľskej terminológii označované spoločne „labka alebo tlapka“. Na hrudných končatinách má mačka po päť a na panvových po štyri zatiahnuteľné pazúry. S výnimkou geparda vedia všetky mačkovité šelmy zatiahnuť pazúry. Sťahovací mechanizmus sa skladá z dvoch elastických väzov, ktoré spájajú konce dvoch prstových kostí. Napnutý väz drží pazúr stiahnutý pod kožou. Stiahnutie šliach zapríčiní vystrčenie pazúrov a súčasné znehybnenie kĺbu. Pazúriky na predných labkách si mačky obrusujú pravidelným škriabaním, hlavne o drevené predmety, v prírode sú to stromy. Pazúriky na zadných labkách si mačka skracuje ohryzovaním. Americkí veterinári operatívne odstraňujú pazúry doma chovaných mačiek, čo však niektoré organizácie nepovoľujú a v Európe je takýto zákrok klasifikovaný ako týranie a kruté mrzačenie zvieraťa.
Kostra mačky sa skladá z kostí lebky, chrbtice, rebier s hrudnou kosťou a z kostí končatín. Udáva v podstate tvar tela zvieraťa a chráni vnútorné, životne dôležité orgány proti vonkajším vplyvom. Jej stavba umožňuje svalom a šľachám ekonomicky využívať silu na pohyb. Pákovitá stavba panvových končatín a silné chrbtové svaly dávajú mačke schopnosť okamžite vyvinúť rýchlosť či skočiť. Táto rýchlosť je však krátkodobá, dlhšie trvajúci vysoký výkon nie je pre mačku fyziologicky možný.
Lebka mačky je stredne dlhá, s dobre vyvinutou mozgovňou a silnými čeľusťami. V hornej čeľusti má mačka 16, a v dolnej 14 trvalých zubov. Pravidelný skus je kliešťovitý, to znamená, že rezné plochy rezákov spodnej čeľuste sa dotýkajú rezných plôch rezákov hornej čeľusti, ako čeľusti klieští. Pri posúvaní pravidelnosti skusu u šľachtených plemien mačiek je povolená tolerancia v skuse rezákov do 2 mm. Ak je vzdialenosť rezných plôch rezákov väčšia ako 2 mm a rezáky spodnej čeľuste sú pred rezákmi hornej čeľuste, označujeme to ako predkus, a naopak je to podkus. Oba tieto stavy sú chybou, ktorá môže byť dedične podmienená a v chove je nežiaduca.
Mliečny chrup mačky má 26 zubov. Mačiatka sa rodia bezzubé a mliečne zuby sa im prerezávajú vo veku 10 až 30 dní. Výmena mliečneho chrupu za chrup trvalý začína po treťom mesiaci a končí sa asi v šiestom mesiaci. Trvalý chrup mačky má 30 zubov.
Zmyslové orgány
náhľad|vpravo|Hmatové receptory na labkách náhľad|Mačací čuch je vyvinutejší ako čuch človeka Zmyslové orgány sú zložitý aparát, ktorý slúži regulačným systémom organizmu. Zmyslové orgány prijímajú podnety z vonkajšieho prostredia a vo forme nervových podnetov ich sprostredkúvajú do mozgu a miechy, ktoré ich spracúvajú. Podľa druhu a intenzity podnetu organizmus reaguje. Najlepšie vyvinutým zmyslom mačky domácej je nepochybne zrak, za najmenej vyvinutý zmyslový orgán sa považuje jej chuť.
Zrak
Oko mačky má veľmi podobnú stavbu ako oko ľudské. Na rozdiel od človeka má však mačacie oko niekoľko dôležitých modifikácií, ktoré mačke umožňujú vnímať veci inak, ako nám. Nemôže napríklad pohybovať očami tak ako človek. Namiesto toho má však viac vyklenutú rohovku ako človek, čo sa odráža na kvalite videnia a tiež je schopná viac otáčať hlavou. Zorné pole mačky je približne 205°, zatiaľ čo u človeka je to až 220°, ale len ak berieme do úvahy možný pohyb očí. Ak by človek nemal možnosť hýbať očami, bolo by to iba 180°. Traduje sa, že mačka vidí rovnako dobre cez deň ako v noci. Nie je to však pravda. V absolútnej tme nevidí o nič viac ako človek, je však schopná veľmi dobre vidieť aj za šera. Vďačí za to špeciálnym bunkám nachádzajúcim sa na cievnatej vrstve za sietnicou (tzv. tapetum lucidum), ktoré sú schopné odrážať aj najmenšie množstvo svetla. Táto vlastnosť mačacieho oka sa prejavuje jeho charakteristickým zlatým či zeleným žiarením v tme. Ďalšou príčinou, prečo mačka výborne vidí, je schopnosť zornice výrazne meniť svoju veľkosť. Pri intenzívnom svetle má zornica štrbinový tvar a za šera pokrýva zornica takmer celú plochu dúhovky. To umožňuje maximálny vstup svetelných lúčov do oka. Mačka má na rozdiel od človeka aj tzv. tretie viečko, známe aj ako žmurka, ktoré zvlhčuje oko a mačka preto nemusí neustále žmurkať.
Hmat
Hmat je u mačky vysoko vyvinutým zmyslom. Sprostredkovávajú ho receptory uložené v hlbokej vrstve kože. Najviac receptorov sa nachádza v labkách, ktoré mačka používa na ohmatanie neznámych predmetov. Mačacie receptory na teplo znesú vyššiu teplotu ako receptory ľudské. Dôležitými hmatovými orgánmi mačky sú hmatové chlpy, ľudovo nazývané fúzy. Nachádzajú sa nielen na tvári mačky, ale aj na predných labkách. Tieto chlpy sú vybavené citlivými nervami. Sú citlivé nielen na dotyk, ale aj na vibrácie, či dokonca zmeny v tlaku vzduchu a zmeny teploty. Mačka im pravdepodobne vďačí aj za jej doteraz nevysvetlenú schopnosť predpovedať zemetrasenie, výbuch sopky, či tornáda.
Čuch
Mačka sa pri love nespolieha na čuch v takej miere ako pes, so svojimi 200 miliónmi čuchovými receptormi nachádzajúcimi sa na čuchovej sliznici, ale má lepšie vyvinutý čuch ako človek. Tento zmysel má tiež dôležitý význam v sociálnej sfére mačacieho správania. Prvým blízkym kontaktom medzi dvoma mačkami je vzájomné oňuchávanie. Po stranách hlavy, na brade, perách a chvoste má mačka pachové žľazy. Otieraním sa o predmety, rastliny, stromy si značkuje svoje teritórium. Človek tieto pachové stopy necíti, na rozdiel od pachových stôp, ktoré zanecháva kocúr pomocou svojich análnych žliaz. Okrem čuchania dokáže mačka vetriť. Vetrenie (tzv. flémovanie) je vnem týkajúci sa čuchu a chute. Má význam pre potravinové a sexuálne vnemy. Tento vnem môže mačka používať vďaka tzv. Jacobsonovmu orgánu. Vetriaca mačka vyzerá zvláštne – má otvorenú tlamu a pysky stiahnuté vzad. Najčastejšie je možné vetriacu mačku spozorovať v ruji. Najpríjemnejšiu vôňu pre mačky vydáva rastlina zvaná kocúrnik obyčajný (Nepeta cataria L.). Obsahuje olej, ktorý je chemicky príbuzný s látkou, obsiahnutou v samičom moči a preto priťahuje kocúrov, ktorí sa v rastline váľajú a naťahujú ako v extáze. Valeriána (Valeriana sp.) má na kocúrov podobné účinky.
Zmysel pre rovnováhu
thumb|Mačka na strome Mačky majú väčší zmysel pre rovnováhu ako ľudia, pretože sú schopné rýchlo spracovať prichádzajúce impulzy a zareagovať. K udržovaniu rovnováhy používa mačka chvost, ktorý jej slúži podobne ako človeku chodiacemu po lane jeho palica. Mačka má v uchu tzv. statokinetický receptor, ktorý dáva mozgu informácie o polohe tela mačky. Preto dokáže mačka pri páde z výšky vo väčšine prípadov dopadnúť na všetky štyri labky. Tento zmysel majú vyvinutý už novorodené mačiatka. Keďže však pre plné využitie orgánu mačka potrebuje zrak, potrebné reflexy sa plne vyvinú až po otvorení očí.
Chuť
Chuť je vraj najslabšie vyvinutým mačacím zmyslom. Väčšina chovateľov mačiek by však s týmto názorom polemizovala, pretože mačka má často veľmi maškrtný jazýček a rozozná svoje obľúbené jedlo. Hovorí sa, že mačka nemá receptory pre sladkú chuť a tak ju nedokáže vnímať.
Dýchacie orgány
Dýchacie orgány mačky slúžia nielen na dýchanie, ale tiež ako dôležitý termoregulačný aparát. Pri dýchaní sa ochladzuje krv prúdiaca v cievach stien dýchacích ciest. Mačka v pokoji má dýchaciu frekvenciu 30 až 50 vdychov za minútu. Pri námahe, teple a chorobe sa frekvencia zvyšuje.
Obehová sústava
Srdce mačky je štvorkomorové a jeho frekvencia tepu sa pohybuje medzi 100 až 140 tepmi za minútu. Mačacia krv má v porovnaní s ľudskou vyššiu zrážanlivosť. Obsahuje viac červených a bielych krviniek. Okysličená krv prúdi tepnami do rôznych častí tela. Odkysličenú krv vedú žily späť k srdcu. Krv sa okysličuje v pľúcach. 15 až 20 % krvnej kapacity potrebuje mačka na okysličenie mozgu. V prípade, že mačka musí utiecť, až 90% krvi okysličuje vnútorné orgány a krv určená pre okysličenie mozgu je použitá na okysličenie svalov.
Zažívacie orgány
Na začiatku tráviacej sústavy stojí tlama. Okrem zubov sa v tlame nachádza svalnatý jazyk. Jeho povrch je drsný, pretože sa na ňom nachádza množstvo drsných papíl, ktorými sa potrava posúva smerom do hltanu. Jazyk slúži mačke tiež na čistenie srsti. Vzhľadom k jeho drsnému povrchu funguje ako kefa. Tráviaca sústava mačky je uspôsobená na trávenie mäsa a preto je u mačky črevo kratšie ako u všežravých živočíchov. Žalúdok mačky má tvar písmena U a v plnom stave je veľký asi ako ľudská päsť. V žalúdku sa tvoria žalúdočné kyseliny, ktoré okamžite zrazia mlieko. To je potom pre mačku ťažko stráviteľné a preto je lepšie dávať mačke piť výlučne vodu. Živiny a natrávené potraviny sa vstrebávajú v tenkom čreve, dlhom okolo 1 až 1,5 metra. V hrubom čreve sa zo zvyškov potravy vstrebáva voda a konečníkom sa raz až dvakrát denne vylučuje polotuhý trus.
Močové orgány
Močové orgány tvoria dve obličky, močovody, močový mechúr a trubica. Obličky majú funkciu filtračného zariadenia, ktorým sa z organizmu vylučujú nečistoty látkovej výmeny. Zdravá mačka močí spravidla dva až trikrát denne. Obvyklé množstvo moču je 100 až 200 mililitrov denne. Kocúr má dlhú a úzku močovú trubicu, čo niekedy zapríčiňuje problémy pri močení.
Pohlavné orgány
Pohlavné ústrojenstvo u kocúra tvoria semenníky uložené v miešku. Niekedy sa vyskytuje chyba, pri ktorej jeden, či oba semenníky nezostúpia pri vývoji z brušnej dutiny. Takáto chyba sa nazýva kryptorchizmus. Nevedie k neplodnosti kocúra, ide však o dedičnú chorobu a takýto kocúr musí byť vyradený z chovu. Pohlavné ústrojenstvo mačky tvoria vaječníky uložené v brušnej dutine. Mačacia maternica má tvar písmena Y. Vývoj plodov prebieha v relatívne dlhých rohoch maternice.
Žľazy s vnútorným vylučovaním
Tieto žľazy sú súčasťou regulačného mechanizmu látkovej výmeny, rastu, pohlavných funkcií a iných telesných pochodov mačky. Vylučujú hormóny do krvi. Medzi žľazy s vnútorným vylučovaním patrí hypofýza, štítna žľaza, nadobličky, pankreas, vaječníky a semenníky.
Mozog
Mačací mozog váži okolo 26 až 32 g a tvorí tak asi 1% váhy mačky. Frontálny lalok riadi pohybový aparát, temenný a tylový lalok riadia zmyslové orgány a vyhodnocujú prijaté informácie z týchto orgánov. Za správanie a pamäť zodpovedajú spánkové laloky. Malý mozog riadi motoriku.
Srsť
Srsť chráni mačku pred nepriazňou vonkajšieho prostredia - nielen pred zimou a teplom, ale aj proti vlhkosti. Srsť voľne žijúcich mačiek je dokonale prispôsobená vonkajším podmienkam. V lete je srsť redšia, v zime veľmi hustá, takže chráni mačku aj pred mrazom. Preto dokážu aj mačky v severských krajinách žiť celoročne vonku. Stačí, ak majú k dispozícii suchý, záveterný a pokojný kútik.
Domáce mačky sa vyskytujú prakticky v akýchkoľvek farebných kombináciách. V Európe nájdeme na ulici väčšinou murované, jednofarebné či rôzne škvrnovité. V Ázii a Afrike zasa nájdeme skôr domáce mačky so siamskými odznakmi (biele mačky s odznakmi na končatinách, tvári, ušiach a chvoste v rôznych farbách).
Asketika
Asketika (gr.) je náuka o askéze.
Ostriežová ulica
Ostriežová ulica je ulica:
Tübingen (krajinský okres)
Tübingen je krajinský okres uprostred spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Böblingen, Reutlingen, Zollernalb, Freudenstadt a Calw.
Slovotvorný formant
Slovotvorný formant môže byť:
Tübingen (krajinský okres)
Geografia
Cez okres Tübingen preteká väčšia rieka Neckar. Krajina okresu je pokrytá zalesnenými oblasťami nazývanými Oberer Gäu a Schönbuch.
Obyvateľstvo
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Tübingen od roku 1973:
Commenchon
Commenchon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adaptometer
Adaptometer je prístroj, ktorý sa používa v očnom lekárstve (oftalmológii) na určovanie rýchlosti prispôsobenia sa oka zmene intenzity svetla. Zisťuje, aký najnižší jas je ľudské oko ešte schopné vnímať. Využíva sa na diagnostiku šeroslepoty, nedostatku vitamínu A, retinitis pigmentosa a ďalších ochorení oka.
Pierre Littbarski
Pierre Michael Littbarski (* 16. apríl 1960, Nemecko) je nemecký futbalový tréner a bývalý hráč.
Je majstrom sveta v drese Nemecka v roku 1990. Získal tiež striebornú medailu na majstrovstvách v rokoch 1982 a 1986. Bol známy svojimi driblérskymi schopnosťami.
Hráčska kariéra
Littbarski odohral väčšinu svojej aktívnej hráčskej kariéry v drese 1. FC Kolín. V jeho drese vyhral Nemecký pohár v roku 1983 a trikrát získal druhé miesto v Bundeslige (1982, 1989 a 1990). Hrával aj za za Racing Club de Paris v Ligue 1 a takisto za JEF United a Brummel Sendai v Japonsku. Hrával na pozícií podporného útočníka, neskôr prešiel na post útočného stredopoliara Jeho gól zo zápasu proti Werderu Brémy z roku 1985 získal ocenenie Góla roka.
Trénerská kariéra
V roku 1999 začal tréneovať japonský klub Yokohama FC, a v tejto pozícií vybojoval klubu postup do druhej ligy. V rokoch 2001 až 2002 pôsobil v Nemecku v kluboch Bayer 04 Leverkusen a MSV Duisburg. V roku 2003 sa vrátil do Jokohamy, ktorú viedol jednu sezónu. V rokoch 2005 a 2006 bol trénerom austrálskeho FC Sydney. Sydney doviedol k titulu v roku 2005 a k účasti na Majstrovstvách klubov. Neskôr pôsobil v japonskom klube Avispa Fukuoka a íranskom klube Saipa Teherán. Od 4. novembra 2008 je trénerom švajčiarskeho klubu FC Vaduz.
Dub techno
Dub techno (tiež techno-dub) je hudobný štýl spadajúci pod techno.
Je to fúzia štýlov dub house / dub a minimal techno.
Pre dub techno je charakteristická minimalistická štruktúra skladieb a vlastnosti či efekty prevzaté z dubu. Vďaka takýmto vlastnostiam je dub techno veľmi atmosférický hudobný štýl plný ozvien alebo fázovania.
Serley
Serley je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Asketizmus (životný štýl)
Asketizmus (z gr. askeo - cvičím sa) je princíp správania a spôsob života, pre ktorý je charakteristická zdržanlivosť v uspokojovaní potrieb, zriekanie sa blaha s cieľom dosiahnuť morálny alebo náboženský ideál, resp. priblíženie sa k duchovným skúsenostiam, nastolením rovnováhy medzi egom a superegom. Askéza je účinná v prípade že má ego väčšiu prevahu.
Ivan Hoffman
Ivan Hoffman (* 27. november 1952, Martin, Česko-Slovensko) je spevák, fotograf a novinár.
Pôvodným povolaním fotograf v reštaurátorských ateliéroch. Od polovice sedemdesiatych rokov činný aj ako folkový pesničkár. Po rozdelení Česko-Slovenska sa presťahoval do Česka, kde v súčasnosti žije a pôsobí ako novinár.
Hudba
Napriek tomu, že v druhej polovici osemdesiatych rokov na Slovensku už verejne nemohol koncertovať, jeho vystúpenie na Bratislavskej lýre 10. júna 1989 spôsobilo komunistickému režimu veľké problémy. Ivana Hoffmana na pódium v rámci svojho vystúpenia pozvala americká speváčka Joan Baezová, keď krátko predtým verejne pozdravila Václava Havla a priateľov z Charty 77. Ivan Hoffman začal hrať pieseň „Nech mi nehovoria“, tú však už nedohral, pretože organizátori v sále mu vypli mikrofón.
Keď o niekoľko mesiacov neskôr začala tzv. Nežná revolúcia, Hoffmanova pieseň „Sľúbili sme si lásku“ sa stala na Slovensku jej neoficiálnou hymnou.
V roku 1989 vydalo vydavateľstvo Opus singel s piesňami Sľúbili sme si lásku/Nech mi nehovoria, v roku 1990 Hoffmanovi vyšla u českého vydavateľstva Punc LP Verím, že sa to dá... Od prvej polovice deväťdesiatych rokov Ivan Hoffman vystupoval čoraz zriedkavejšie, v súčasnosti sa už hudbe nevenuje vôbec.