cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Portugalské euromince
7,5 eurové pamätné mince
Typ D: Materiál: zlato 99,9%; Priemer mince: 33 mm; Hmotnosť: 23,33 g
Vlkolak
Dejiny
Pôvodom tejto dnešnej povery je severogermánska predstava, že duša opúšťa telo spiaceho človeka a preberá podobu vlka alebo medveďa.
Rusky boli vlkodlaci označovaný pojmom Волка ( Volka )
Portugalské euromince
8 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: striebro 50%, meď 50%; Priemer mince: 36 mm; Hmotnosť: 21-21,1 g
Vlkolak
Dejiny
Predstava, že sa ľudia môžu meniť na zvieratá (najmä vlky), je podobne ako myšlienka o existencii upírov, archetypálna a preto medzi obyvateľstvom stále silno pôsobí. Už v jaskynných maľbách v Lascaux sa lovci zobrazujú prestrojení za zvieratá a samozrejme takéto prestrojenie existuje u šamanov po celom svete dodnes.
Portugalské euromince
8 eurové pamätné mince
Typ C: Materiál: zlato 91,66%, striebro 5% a meď 3,35%; Priemer mince: 36 mm; Hmotnosť: 31,1 g
10 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: meď 75%, nikel 25%; Priemer mince: 40 mm; Hmotnosť: 27 g
Typ B: Materiál: striebro 50%, meď 50%; Priemer mince: 40 mm; Hmotnosť: 27 g
Typ C: Materiál: striebro 92,5%, meď 7,5%; Priemer mince: 40 mm; Hmotnosť: 27 g
Vlkolak
Dejiny
V 15. a 16. storočí bola viera na zvieracie premeny taká veľká, že každý, kto bol podozrivý, že je vlkolak bol zlikvidovaný (upálený alebo obesený) podobne ako čarodejnice. Len vo Francúzsku sa medzi rokmi 1520 a 1630 vyskytlo vyše 30 000 prípadov vlkolactva, čo sa vysvetľuje jednak kanibalizmom vyhladovaných roľníkov a jednak halucináciou postihnutých, že sú vlkolaci.
Ešte v 18. storočí sa verilo, že premenu na vlka môže spôsobiť priloženie vlčej kožušiny alebo opasku z vlčej kože.
V 20. storočí sa motív vlkolaka sa stal jedným z klasických tém hororových filmov.
Viera, že sa človek niekedy môže premeniť na dravcov existuje aj v Ázii (tigre) a v Afrike (lev, leopard, hyena).
Príčina
Z dnešného pohľadu ide o legendy, duševné choroby, halucinácie, prípadne prípady kanibalizmu. Existuje napríklad teória, že v stredoveku išlo o halucinácie spôsobené chlebom upečeným z obilia napadnutého námeľom, čiže ražnou hubkou, ktorá produkuje LSD. V minulosti, ešte aj v 20. storočí, spôsoboval takýto chlieb masovú hystériu, paranoju a halucinácie celých dedín a regiónov.
Mužská štvorhra na US Open 2009
Mužská štvorhra na US Open 2009 sa hrala ako súčasť US Open 2009 od 31. augusta do 13. septembra 2009. Titul získali Čech Lukáš Dlouhý a Ind Leander Paes, ktorí vo finále porazili indicko-bahamský pár Mahéš Bhúpati, Mark Knowles 3-6 6-3 6-2. Pre L. Dlouhého to bol siedmy a pre L. Paesa 41. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Österreich Institut
náhľad|Sídlo inštitútu v Bratislave na Baštovej 9
Österreich Institut (často prekladané ako "Rakúsky inštitút") je zariadenie rakúskej zahraničnej politiky, pôsobiace popri veľvyslanectvách Rakúska, ktoré predstavuje Rakúsko ako nemecky hovoriacu krajinu a súčasť Európskej únie. Organizuje podujatia týkajúce sa Rakúska, ako aj súťaže pre účastníkov, učiteľov a žiakov. Rakúsky inštitút taktiež spolupracuje s Goethe Institutom, British Council a s Inštitútom Cervantes. Všetky Rakúske inštitúty sú centrá pre skúšky ÖSD - Rakúsky jazykový diplom z nemeckého jazyka. Tento certifikát je medzinárodne uznávaný.
Dejiny
Spoločnosť bola založená v roku 1997. Krátko potom boli dovtedajšie kurzy nemeckého jazyku v zahraničných zastupiteľských úradoch v Bratislave, Budapešťi, Krakove, Miláne a Varšave zhrnuté a novo zorganizované pod hlavičkou inštitútu.
Od roku 2008 existujú Rakúske inštitúty v mestách Belehrad, Brno, Bratislava, Budapesť, Krakov, Ľubľana, Rím, Varšava, Vroclav a licenčný partner v Istanbule. Centrála vo Viedni pripravuje materiály pre vyučovanie, ako sú časopis Österreich Spiegel, multimediálny portál Österreich Portal, zbierky materiálov pre odborné jazyky a didaktizácie filmov, ktoré sa používajú pri učení nemčiny.
Ročne sa v kurzoch na každej pobočke učí viac ako 10 000 účastníkov. V roku 2004 bol dosiahnutý doteraz najväčší počet 10 167 účastníkov. Rakúsky inštitút dostáva subvencie Rakúskej republiky, no od roku 2002 sa financuje na 70 % sám.
Adam Ondra
Adam Ondra (* 5. február 1993, Brno) je český lezec. Aj napriek relatívne nízkemu veku je dlhodobo zrejme najlepším skalolezcom na svete. Prelezol cestu najvyššej obťažnosti, t. j. 9c. Zdolal aj najťažší prelezený Big wall. Je trojnásobný majster sveta v lezení na obťažnosť.
Lezecké detstvo a mladosť
Narodil sa v kompletne lezeckej rodine, obaja rodičia a staršia sestra ho brávali pod skaly už ako kojenca. Rád spomína, že až v predškolskom veku zistil, že existujú ľudia ktorí nelezú. Jeho progres bol rýchly. Ako 9-ročný preliezol svoje prvé 8a, 11-ročný 8c, 12-ročný 8c+. Svoje prvé 9a preliezol ako 13-ročný v r. 2006 (cesta Martin Krpan, oblasť Mišja Peč v Slovinsku). V 15-tich zdolal prvú 9a+ a v 17-tich 9b. Dvakrát vyhral európsky pohár juniorov v lezení na obťažnosť, t. j. s lanom na umelej stene. Vyštudoval gymnázium v Brne a bakalárske štúdium ekonomického smeru na Masarykovej univerzite ukončil v r. 2016.
Lezenie na skale
Cesty do obťažnosti 8c+ dnes obvykle vylezie OS (on sight, niečo ako "na prvý pokus," bez dlhých nácvikov). V tomto štýle vyliezol už štyri cesty 9a, zo zhruba stovky prelezov v danej úrovni a v roku 2018 vyliezol prvé 9a+ na svete štýlom flash. V období rokov 2012 - 2013 preliezol tri cesty vo vtedy novej najvyššej obťažnosti 9b+. Najprv to bola vlastná cesta Change v nórskej žulovej jaskyni pri obci Flatanger, blízko polárneho kruhu. Potom zdolal projekt Chrisa Sharmu La dura dura v španielskej oblasti Oliana, ktorý Chris dokázal mesiac po ňom zopakovať a stal sa tak druhým lezcom na tejto úrovni. Napokon Adam Ondra vytvoril a preliezol vlastnú cestu Vasil Vasil v rodnom Moravskom krase. Názov je slovná hračka založená na opozite španielskeho výrazu "ťažká". Posun maxima na 9c dosiahol vo Flatangeri, kde v septembri 2017 preliezol svoju cestu Silence. Túto obťažnosť mala mať aj Megosova cesta Bibliography vo Francúzskom Céüse či projekt Chrisa Sharmu Le Blond v Oliane, takže stále je na čom pracovať. Aj v bouldroch, kde zatiaľ najviac vyliezol 8C+, no medzičasom bolo vo Fínsku zdolané prvé 9A. V roku 2022 pridal ešte jedno náročné domáce 9b+, a to cestu Zvěřinec v Moravskom krase.
Viacdĺžkové cesty a big-wally
V tomto odbore zdolal najťažšie alpské cesty na Kirchlispitze, v oblasti Rätikon. Vyliezol tam asi 200 metrovú cestu Silbergeier, 8b+, cena Výstup roka 2007 od Českého hor. svazu; v r. 2008 cestu WoGü, 8c a vo Francúzsku cestu Ali baba. Ťažké viacdĺžkové cesty vyliezol na Sardínii aj na Madagaskare. V januári 2016 americkí lezci Tommy Caldwell a Kevin Jorgeson po rokoch nácvikov za 19 dní preliezli najťažšiu big-wallovú cestu sveta, Dawn wall na El Capitan v Yosemitoch. Dve kľúčové dĺžky tejto takmer kilometrovej steny sú v stupni 9a. Adam Ondra po dokončení štúdií prijal túto výzvu a v novembri 2016 cca po mesiaci nácviku preliezol Dawn wall za osem dní.
Na Slovensku
Bol trikrát hosťom bratislavského festivalu Hory a Mesto, horolezeckého týždňa JAMES-u 2014 v Tatrách a ďalších podujatí. Z Brna to má na Slovensko blízko, nie div, že nechal výraznú stopu aj na slovenských skalkách. V máji 2016 vyliezol cestu Proces 9a vo Višňovom pri Žiline (prvé opakovanie po Jurajovi Repčíkovi) a hneď pridal trochu ťažší variant Procesor 9a/a+. V októbri 2016 vyliezol novú najťažšiu cestu na Slovensku Robin Úd 9b v malokarpatskej oblasti Alternatívna stena a ešte toho istého večera pridal OS prelez klasickej cesty C'est la vie 8c+ vnútri jaskynky Klenba Robina Úda. V tejto oblasti v Plaveckom krase vykonal aj ďalšie výstupy na úrovniach 8c a 8c+. Na Beckovskom hradnom brale vyliezol v r. 2021 vytrvalostnú cestu Absolutorium 9a. O rok neskôr v strope jaskyne Deravá skala vytvoril cestu Hogo Fogo, neľahké 9a. Okrem toho má na Slovensku rozlezené ešte dve ťažké cesty - Chiroptera 9a+ v Súľove a predĺženie cesty Hypoxia 9a v Krpcove (Bystrická dolina pri Dolnom Harmanci). Potenciál na cesty od 9a vyššie vníma v oblastiach Alternatívna stena, Deravá skala (pri Plaveckom Mikuláši), Súľov, Krpcovo či Harmanecká jaskyňa.
Rôzne
Boli o ňom nakrútené tri filmy - Čarodějův učeň, Change a Posunout hranice, niekoľko kratších dokumentov, 6-dielny dokumentárny seriál ČT "Balkánem nahoru a dolů s Adamem Ondrou" a býva hosťom v moderovaných TV show (Kraus, Šíp). Čerstvé informácie dáva na Instagram. Jeho manželka je česká horolezkyňa Iva Vejmolová, majú syna Huga. Trénerom je španielsky lezec Patxi Usobiaga.
Inierie
Inierie je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Flores, nedaleko jeho južného pobrežia. Severne a a východne od vulkánu sa rozprestiera vulkanické pole Bajawa, pozostávajúce z komplexu troskových kužeľov prevažne pleistocénneho veku. Vek poslednej erupcie sopky nie je známy, no odhaduje sa na začiatok holocénu. Na severnom svahu Inierie sa nachádzajú početné termálne pramene, niekoľko ďalších miest so zvýšeným tepelným tokom je lokalizovaných severne a severovýchodne od týchto prameňov.
Kareta obyčajná
Kareta obyčajná (Caretta caretta) je oceánsky druh korytnačky, ktorá je rozšírená po celom svete. Tento morský plaz patrí do čeľade karetovité (Cheloniidae).
Priemerný dospelý jedinec je dlhý cca, ale boli objavené aj jedince dorastajúce do. Vážia a najťažšie jedince aj viac ako. Koža má farby od žltej do hnedej a pancier je typicky červenkastý. Medzi pohlaviami nie sú, do pohlavnej zrelosti, viditeľné žiadne rozdiely. V dospelosti je najvýraznejší rozdiel v tom, že samce majú dlhý krk a kratšiu predstierku ako samice.
Žijú v Atlantiku, Pacifiku, v Indickom oceáne aj v Stredozemnom mori. Väčšinu svojho života trávi v slanej vode a na území v okolí ústí riek, kde samice nakrátko chodia klásť vajcia. Majú krátky reprodukčný cyklus; samice kladú približne 4 hniezda a potom sa stanú latentné a nekladú vajcia dva alebo tri roky. Sexuálnu dospelosť dosiahnu v rozsahu 17 – 33 rokov a celkovo sa dožívajú 47 – 67 rokov.
Karety obyčajné sú všežravé, pričom sa živia najmä bezstavovcami. Majú veľké a silné čeľuste, ktoré slúžia ako efektívny nástroj na roztrhanie svojej koristi. Mláďatá lovia viacerí predátori a vajcia sú na súši zvlášť nechránené. Po dosiahnutí dospelosti ich veľkosť limituje svojich predátorov na veľké živočíchy ako napr. žraloky.
Sú považované za ohrozený druh a chránené IUCN. Necitlivý rybolov je zodpovedný za veľký úhyn, karety sa často udusia vo vlečných sieťach. Pre zníženie úmrtnosti sa do vlečných sietí pridávajú únikové cesty pre korytnačky. Karety ohrozuje aj úbytok prirodzeného prostredia na hniezdenie a introdukcia exotických predátorov.
Grécki Slovania
Grécki Slovania (gr. Σλάβοι της Ελλάδας - Slavi tis Elladas) sú Slovania obývajúci územie dnešného Grécka. Rozdeľujú sa na kresťanských Slovanov, pričom títo sami seba označujú ako Σλαβόφωνοι Έλληνες - Slavofoni Ellines (Slavofónni Gréci) a na moslimských, tzv. Pomákov, ktorí sa zvyknú identifikovať ako Turci. Z hľadiska koncentrácie obývajú severné Grécko, severné územie kraja Makedónia (kresťania) a Trácia (moslimovia).
V oficiálnych sčítaniach dnes kresťanskí Slovania nie sú uznaní ako menšina, pretože sami sa tradične považujú za Grékov (od 18. - 19. stor.), takže ich počet vyplýva z rôznych (aj gréckych) odhadov. Moslimskí Pomáci sa radia k tureckej menšine Grécka. Počet kresťanských Slovanov v Grécku je cez 100 000. Predpokladá sa, že približne 200 000 Grékov má aspoň jedného slovanského predka, pričom väčšina z nich už neovláda slovanský jazyk.
Dejiny
Slovania prišli do Grécka v druhej polovici 6. stor. po Kr. a usadili sa tu. Prenikli až na západný Peloponéz, no väčšina z nich bola z Grécka postupne odvedená zákrokmi byzantskej armády. Takéto opatrenia robili cisári Konstans II.., Justinián II., generál Staurakios a nakoniec cisár Nikeforos. Iná situácia však bola v Macedónii, kde ostali žiť v celej severnej časti regiónu, pričom Gréci sa udržali iba v južných oblastiach. Od 12. stor. Macedóniu ovládajú Srbi, no už v 14 stor. sa regiónu postupne zmocnili Turci. V osmanskom období sa macedónski Slovania hlásili k Bulharom a patrili pod bulharskú ortodoxnú cirkev. Miestni Slovania, ktorí sa cítili byť Grékmi bojovali spoločne s macedónskymi Grékmi v Grécko-bulharskej partizánskej vojne o Macedóniu. V roku 1919 bola už Macedónia ovládnutá Grékmi, no Gréci tu tvorili menšinu.
Slovanská komunita Makedónie po prvej svetovej vojne spočiatku mala štatút menšiny a mali aj vlastné školy, Gréci im povolili vydávať učebnice s názvom Abecedar. V rokoch 1925 – 1927 sa však konala výmena obyvateľstva medzi Gréckom a Bulharskom a časť Slovanov Macedóniu opustila (cca 50 000) výmenou za etnických Grékov z Bulharska. Keďže Gréci pribudli aj v rámci výmeny obyvateľstva s Tureckom (1923), počet Grékov sa v Macedónií výrazne zvýšil. Približne 700 000 Maloázijských Grékov sa usadilo v Macedónií. V roku 1926 boli v Grécku v rámci cielenej helenizácie povinne všetky toponymá zmenené na grécke, v roku 1936 bol macedónsky (slovanský) jazyk metaxasovou vládou zakázaný zákonom, po páde metaxasovho režimu je slovanský jazyk opäť povolený a tak to platí dodnes. Slovania sú oficiálne označovaní ako "slavofónni Gréci", Pomáci ako Turci.
Navyše po druhej svetovej vojne sa Slovania v Grécku stali terčom gréckych antikomunistických politikov, ktorí po vojne vyháňali Slovanov do zahraničia (Bulharska, Juhoslávie, Austrálie a pod.), pretože tvorili značnú časť povstalcov. Po týchto zákrokoch tu ostalo iba malé slovanské etnikum. Rok 1951 bol posledný rok, v ktorom sa v sčítaní vôbec zisťoval materinský (teda aj slovanský) jazyk obyvateľstva. Vyše 40 000 osôb uviedlo slovanský materinský jazyk.
Dnes
Dnes, po spomínaných presídlovaniach ostali Slovania v severozápadnej Makedónií, v okolí miest Florina (slov. Lerin), Kastoria a Edessa (slov. Vodena), nakoľko odtiaľto bolo presídlených iba málo Slovanov a po roku 1923 sa tu usadil iba malý počet Pontských Grékov. Severná centrálna a severná východná Macedónia je už dnes obývaná predovšetkým Pontskými Grékmi. Materinský Slovanský jazyk dnes v Grécku uvádza približne 50 000 osôb a väčšina z nich žije práve v prefektúre Kastoria. Grécki Slovania sa sami nazývajú Gréci a sú bilingválni, veľa z nich sa však v poslednej dobe vysťahovalo do Solúna, kde sa zmiešanými manželstvami s Grékmi asimilujú.
Jazyk
Jazyk gréckych Slovanov (často vrátane gréckych Bulharov, menej často aj gréckych Pomákov) sa označuje najčastejšie ako egejská macedónčina; po grécky sa nazýva jednoducho slavika, (slovančina) alebo dopika (miestna), v miestnom slovanskom dialekte sa označuje, ako balgartski, alebo bulgratski ezik. Niektorí ho považujú za prechodný južnoslovanský jazyk medzi macedónčinou a bulharčinou, iní ho považujú len za súhrnné označenie pre macedónčinu, bulharčinu a pomáčtinu v Grécku. Aj keď už mnohí z mladšej generácie kresťanských Slovanov v ich pôvodných územiach slovansky nerozpráva, uchovali si v gréčtine silný južnoslovanský prízvuk. Moslimskí Pomáci si naopak adoptovali za materinský jazyk turečtinu, cítia sa byť Turkami, ovládajú však aj gréčtinu.
Kultúra
Kultúra gréckych Slovanov je rovnaká, ako aj severogrécka kultúra, typické ľudové tance sú Zaramo, Zaiko, Raiko, Pusteno či Paiduska. Ľudová hudba je hraná na trúbu, gajdy či klarinet v severogréckom štýle.
Cyperskí Gréci
Cyperskí Gréci alebo Grécki Cyperčania (gr. Ελληνοκύπριοι – Ellinokyprii) sú Gréci z ostrova Cyprus, pričom tu tvoria 80 % väčšinu celkovej populácie Cypru. Gréckych Cyperčanov je okolo 1.500 000.
Jazyk
Cyperskí Gréci hovoria cyperskou gréčtinou, jazykom ktorý si uchoval mnohé spoločné prvky so starogréčtinou. Patrí medzi východné grécke dialekty, ako je dialekt zo západnej Anatólie či Dodekanézu. V školách či na úradoch sa však používa dimotiki – novogréčtina z Grécka.
Most SNP
Most SNP (od roku 1993 do 28. augusta 2012 Nový most ) je jednopylónový, oceľový, cestný, zavesený most vejárového dizajnu cez Dunaj v Bratislave. Je to jediný most v Bratislave, ktorý nemá žiadny pilier v prúde rieky Dunaj, čím je to bratislavský most s najväčším hlavným rozpätím a tým vo všeobecnosti klasifikovaný ako najväčší v Bratislave. V roku 2001 bol vyhlásený za stavbu storočia na Slovensku v kategórii mostné stavby. Most patrí do asociácie World Federation of Great Towers, pričom je to 28. a najnižšia stavba tejto asociácie a súčasne jediná stavba tejto asociácie, ktorá slúži ako pylón mosta. Od 16. mája 2018 je most národná kultúrna pamiatka.
Dejiny
V medzinárodnej architektonickej súťaži zvíťazil iný návrh, no z ekonomických dôvodov sa rozhodlo pre návrh, ktorý skončil až na štvrtom mieste. Postavili ho v rokoch 1967 až 1972 spoločnosti Doprastav Bratislava a Hutní montáže Ostrava podľa projektu inžinierov Arpáda Tesára a Jozefa Zvaru a architektov Jozefa Lacka, Ladislava Kušníra a Ivana Slameňa. Do užívania bol daný 26. augusta 1972. V čase projektovania bol zaveseným mostom s najväčším rozpätím poľa na svete, kým ho však dokončili zaradil sa na štvrté miesto.
Z dôvodu jeho výstavby bola zbúraná značná časť bratislavského Podhradia vrátane historicky hodnotných častí Vydrice a synagógy v maurskom štýle. Významne však urýchlil dopravu a tým aj rozvoj petržalského sídliska.
V rokoch 2005 a 2006 sa z dôvodu veľkého znečistenia na Moste SNP urobil ochranný náter na lávkach pre peších a cyklistov. V roku 2006 sa natreli ochranným náterom aj obidva pylóny.
Parametre
Most je plechový a zavesený na jednom pylóne vysokom 84,6 m. Celková dĺžka: 430,8 m, hlavná dĺžka medzi piliermi 74,80 m - 303 m - 54 m, šírka 21 m, hmotnosť 7 537 t, celková výška od základov po vrchol 95 m, priemer kupoly 32 m. Merania kladú dôraz aj na výšku od vody ku časti mosta určenej pre chodcov, ktorá bola nameraná pri rýchlosti vetra 24 km/h a pri vodnom stave 321cm, 17,3 m s odchýlkou vo veľkosti jedného kameňa. Na moste sú dve dvojprúdové vozovky pre autá, pod nimi je z každej strany mosta chodník pre peších a cyklistov.
Nový most v kategórii zavesených mostov obsadil po svojom otvorení v roku 1972 hneď štvrté miesto na svete. V užšej kategórii zavesených mostov, teda mosty iba s jedným pylónom a iba s jednou závesnou rovinou, mu svetové prvenstvo zostalo dodnes. Na treťom mieste je medzi mostami so šikmým pylónom.
Zaujímavosti
Zvláštnou atrakciou je reštaurácia na hlavici pylónu vo výške 85 m (po rekonštrukcii od roku 2005 s názvom UFO watch.taste.groove., kedysi pod názvom Bystrica). Je spojená s vyhliadkovou plošinou, z ktorej je za dobrého počasia výhľad až do vzdialenosti 100 km. Vedie k nej výťah vo východnom pilieri mosta, zatiaľ čo v západnom pilieri je umiestnené núdzové schodisko so 430 schodmi. UFO je považované za jednu z dominánt mesta a vyhľadávaným cieľom domácich i zahraničných turistov, pričom ročne ho navštívi 200-tisíc návštevníkov.
V moste sa nachádza vodovodné potrubie na zásobovanie Starého Mesta z Petržalky.
Osvetlenie mosta bolo pôvodne riešené 3 000 svietidlami na držadlách zábradlí, v roku 1998 bolo nahradené stožiarovým osvetlením s 52 špeciálnymi svietidlami.
Most SNP slúžil ako predloha pre zavesený most Vanšu tilts v lotyšskom meste Riga na rieke Daugava. Podobnú konštrukciu, avšak symetrickú, má aj menší Hainburský dunajský most.
Vladimír Bahna (režisér)
Vladimír Bahna (* 25. júl 1914, Banská Štiavnica – † 19. október 1977, Bratislava) bol slovenský filmový režisér, scenárista a dramaturg.
Štúdium
Narodil sa v Banskej Štiavnici a pochádzal z rodiny remeselníka zo susedného banského mesta Pukanec. Od detstva inklinoval k umeniu, čo potvrdilo aj prijatie na pražskú výtvarnú akadémiu, kam však pre nedostatok prostriedkov na zabezpečenie štúdia nenastúpil. Spočiatku sa učil za typografa v Novom Meste nad Váhom, neskôr odišiel do Bratislavy, kde v roku 1934 absolvoval Školu umeleckých remesiel. U profesorov Rossmanna, Vydru, doktora Hořejšku, Fullu a Galandu sa učil konštruktívnej typografii a úžitkovej grafike. V tomto období začal publikovať rôzne literárne pokusy a novinové články. Začal si všímať kinematografiu a verejne sa vyslovoval k Fričovmu Jánošíkovi, Plickovmu filmu Zem spieva, ako aj k všeobecným predpokladom a perspektívam budúcej slovenskej filmovej tvorby. Záľuba vo fotografovaní našla uplatnenie aj v redakčnej činnosti, najmä za pobytu v Piešťanoch, kde pôsobil ako kúpeľný redaktor časopisu Nové Slovensko.
Povojnové obdobie
Vo filme začínal ako dramaturg a scenárista bulletinu Nástup (19441945). Koncom januára 1945 bol poverený funkciou tlačového referenta a redaktora povstaleckého časopisu Pohronie. Po porážke fašizmu a znárodnení kinematografie vznikla v roku 1945 Slovenská filmová spoločnosť (Slofis). Bahna sa stal dramaturgom krátkeho filmu a už v roku 1946 prišlo k reedícii Bahnovho scenáristického debutu Čierne umenie. Osvetová snímka spracúvajúca tematiku dejín kníhtlače na Slovensku vznikla v spolupráci s režisérom Vladimírom Zimmerom. V povojnovom období Vladimír Bahna pokračoval v nastúpenej ceste filmového žurnalistu. Bol členom redakčného kruhu časopisu Kino. Bahnovým režisérskym debutom bol autorský dokumentárny film Pukanskí kolári (1947). Po februárovom prevrate v Česko-Slovensku vytvoril Bahna reportážne filmy Čarovný prút (1948) a Údolie radosti (1948), inšpirované prácou na stavbách a protialkoholickú osvetovú snímku Nepriateľ medzi nami (1948).
Celovečerné dokumenty
Ďalšie skúsenosti filmového tvorcu získal Vladimír Bahna prípravou celovečerného filmu Oceľová cesta (1949). Tento agitačný dokument zobrazuje výstavbu Trate mládeže z Hronskej Dúbravy do Banskej Štiavnice. V línii a duchu predchádzajúcej snímky vytvoril Bahna aj prvý slovenský farebný celovečerný nehraný film s tematikou industrializácie, Dúha nad Slovenskom (1951). V prvej polovici päťdesiatych rokov pôsobil Bahna aj ako redaktor časopisu Film a doba.
50. roky
V oblasti hraného filmu sa Bahna dramaturgicky podieľal na filme Boj sa skončí zajtra (1951). Pre svoj hraný debut Pole neorané 1953 si Bahna zvolil ako predlohu rovnomenný román Petra Jilemnického. Autorom scenára je Vladimír Mináč. Film pojednáva o živote chudobných kysuckých kopaničiarov počas hospodárskej krízy v tridsiatych rokoch. Film Pole neorané, ako jeden z mála filmov vtedajšej produkcie, prekročil umelecké limity a aspoň čiastočne prekryl ideové schémy a to najmä vďaka réžii Vladimíra Bahnu a spoluréžii Tibora Rakovského. Dvojica tvorcov Mináč a Bahna realizovala aj ďalší celovečerný hraný film Žena z vrchov (1955). V roku 1956 sa v slovenskom filme decentralizovala dramaturgická práca a vznikli tri tvorivé skupiny, jedna z nich pod vedením Vladimíra Bahnu. K reorganizácii došlo v roku 1958, kedy sa z tvorivých skupín stali skupiny výrobné a Bahna, Bielik a Gajdošová sa vzdali svojich funkcií. Po práci so súčasnou tematikou Bahna realizoval historickú komédiu Zemianska česť (1957), ktorá vychádzala z Kalinčiakovej prózy Reštavrácia. Zároveň s nou nakrúcal aj Poslednú bosorku (1957), ktorú mal pôvodne režírovať Paľo Bielik, ale pre jeho nezhody s Bukovčanom poverilo vedenie Koliby Vladimíra Bahnu. Bahna ostal aj v tomto období naďalej verný svojim žurnalistickým začiatkom a pravidelne prispieval do časopisu Film a divadlo. Podieľal sa aj na literárnej príprave filmovej komédie Dáždnik svätého Petra (1958), ale vzdal sa zverejnenia svojej tvorivej účasti. V roku 1959 režíroval film Dom na rázcestí, o dva roky neskôr sa zameral na tému protifašistického odboja v melodramatickej snímke Predjarie (1961).
60. roky
Začiatkom 60. rokov odišiel Vladimír Bahna do bratislavského televízneho štúdia, kde realizoval dramatickú reláciu Návraty. V televízii spracoval adaptáciu divadelnej hry Jozefa Hollého, Geľo Sebechlebský (1963), prepis poviedky Janka Jesenského, Slnečný kúpeľ (1963) a nadviazal na spoluprácu s Vladimírom Mináčom pri realizácii poviedky Prípad (1964). V tomto období sa v slovenskom filme sformovala skupina modernistov (Eduard Grečner, Stanislav Barabáš, Peter Solan), voči ktorej vystúpila línia tradicionalistov, medzi ktorými bol Jozef Tallo, Štefan Sokol a Vladimír Bahna. Scenár k ďalšej Bahnovej literárnej adaptácii Námestie svätej Alžbety (1965) napísal Štefan Sokol podľa románu Rudolfa Jašíka. Téme slovenského národného povstania sa Vladimír Bahna venoval vo filme Stopy na Sitne (1968) a v trojdielnom televíznom filme Generácia (1969). Aj napriek uvoľneniu v 60. rokoch trpia tieto filmy ideologickým schematizmom a ilustratívnosťou. Okrem režisérskej činnosti zastával Vladimír Bahna v tomto období aj miesto riaditeľa Štúdia hraných filmov a v periodikách sa pravidelne vyjadroval ku stavu slovenskej kinematografie.
70. roky
Ďalšou adaptáciou Vladimíra Bahnu bol filmový prepis Zúbkovej prózy Skrytý prameň (1973). Ľudo Zúbek sa vrátil do doby majstra Pavla z Levoče. Scenár filmu však ešte zdôraznil schematizmus predlohy a film je tak veľmi transparentnou straníckou propagandou poplatnou obdobiu normalizácie, ako aj tvorbe Vladimíra Bahnu. Filmový prepis novely Skrytý prameň bol posledným celovečerným dielom režiséra Vladimíra Bahnu. K filmovej dokumentaristike sa Bahna vrátil až takmer po dvadsiatich rokoch filmom Deväťsto rokov niekdajšieho slobodného kráľovstva banského mesta Pukanca (1976). Pôvodne zamýšľaný dvojdielny veľkofilm Poéma o svedomí (1978) bol dokončený v podobe jednodielneho filmu, ktorý presne zodpovedal politickej mytológii 70. rokov. Po náhlej Bahnovej smrti film dokončil Zoro Záhon.
Snubný prsteň
náhľad|Snubný prsteň náhľad|Snubné prstene náhľad|Snubné prstene Snubné prstene si vymieňajú pri svadobnom obrade ženích s nevestou ako symbol sľubu lásky, vernosti a spojenia.
Na jeho výrobu sa používa najčastejšie biele alebo žlté zlato, ale tiež striebro alebo chirurgická oceľ, prípadne kombinácia rôznych kovov. Obvyklé je podobné prevedenie oboch prsteňov. Nevesta môže mať prsteň ozdobený kamienkami. Výber je široký - od zirkónov až po brilianty a diamanty. Na vnútornú stranu prsteňa je možné vyryť krátky text. Býva to najčastejšie dátum svadby a mená novomanželov alebo aj citát.
Meranie
Pri výbere snubného prsteňa je potrebné dať pozor na jeho správnu veľkosť. Tú pomôžu určiť v zlatníctve pomocou meracích krúžkov. Doma možno určiť veľkosť pomocou špagátu, ktorý omotáme okolo prsta a následne zmeriame jeho dĺžku, alebo pomocou papierových prúžkov s predtlačenými hodnotami.
Zásnubný prsteň
Zásnubný prsteň má dať na vedomie všetkým, že osoba, ktorá ho nosí, je zasnúbená a bude sa vydávať.
Dejiny
Vymieňania snubných prsteňov sa datuje už od 12. storočia. Po svadbe tento prsteň nosí súčasne so zásnubným. Zásnubný prsteň začal svoju históriu v starovekom Egypte. V časoch starého Egypta mali zásnubné prstene úplne inú podobu než ako ich poznáme dnes. Prsteň tvoril kovový prúžok spojený do tvaru kruhu. Takýto prsteň mal symbolizovať nekonečnosť. Zásnubné prstene používali tiež v dobách starého Ríma. Rimania dávali prsteň spolu s malým kľúčikom, ktorý mal ochrániť obdarovaného. Rímske nevesty dostávali dva snubné prstene, jeden zlatý, ktorý nosili na verejnosti, druhý vyrobený z kameňa, ten používali počas vykonávania domácich prác. Nie vždy znamenalo nosenie prsteňa podobného snubnému manželstvo. Niekedy taký prsteň znamenal nedotknutosť nositeľa, alebo taký prsteň bol symbolom čistého priateľstva.
Gymnázium (Košice, Šrobárova 1)
Gymnázium Šrobárova je gymnázium a jedna z najstarších stredných škôl v Košiciach.
Budova
náhľad|Gymnázium v súčasnosti V rokoch 1892 až 1894 bola postavená ako jedna z prvých stavieb so secesnými prvkami v Košiciach. Stavba bola navrhnutá budapeštianskym architektom Gyulom Pártosom (autorom Hlavnej pošty v Bratislave), hoci sa jeho meno v odbornej literatúre často neuvádza. Výstavba bola realizovaná známou košickou stavebnou firmou Arpáda a Gejzu Jakabovcov. V roku založenia vyššej dievčenskej školy v nej študovalo 236 študentiek.
Budapeštiansky architekt Pártos navrhol stavbu v štýle secesie. Budova má tri nadzemné podlažia na prevažnej časti stavby a jedno podzemné podlažie. Tretie podlažie je tvorené šikmou strechou. Hlavné priečelie v oblasti hlavného vstupu je vystúpené tak ako do ulice, tak aj do výšky a je tvorené štyrmi nadzemnými podlažiami ukončene výrazným štítom a po stranách má štvorcové reliéfy. Tak isto je vystúpené nárožie stavby. Hlavné priečelie je zdobené štítmi, ktoré sa nenachádzajú nad celou šírkou priečelia a sú v tvare trojuholníka. Okná sú v prvom a druhom podlaží rôzne tvarované, ale všetky majú rôznorodé tvarovanie šambrán, ktoré sú plasticky aj farebne odlíšené. Hlavný vstup je riešený pomerne jednoducho na obdobie secesie. Z bočných strán je vstup lemovaný pilastrami, ukončený trojuholníkovým tympanónom. Na prvom podlaží je fasáda zdobená červeným režným murivom, vďaka ktorému získala škola názov tzv. červená škola. Pozdĺž vonkajšej fasády celej budovy vystupuje nad terén podzemné podlažie, ktoré je odlíšené svojou farebnosťou (nie je z režného muriva) a vystupujúcimi polkruhovými okennými otvormi. Vnútorné nádvorie má riešenú fasádu tak ako priečelie z hlavnej ulice. Dnes je dvor využívaný ako ihrisko pre študentov Gymnázia.
V marci 2021 sa začala rozsiahla rekonštrukcia budovy, realizovaná Košickým samosprávnym krajom. Rekonštrukcia pozostáva z dvoch etáp, ktoré by spolu mali stáť zhruba 1,6 milióna €.
Významní absolventi
Výber z niektorých významných absolventov gymnázia:
.tj
.tj je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Tadžikistan.
Zoznam slovenských zväzov
Toto je zoznam zväzov na Slovensku.
Moustier-en-Fagne
Moustier-en-Fagne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Červeň (priezvisko)
Červeň je slovenské priezvisko. Ženský tvar je Červeňová.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zacharovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zacharovce v okrese Rimavská Sobota.
Gardonne
Gardonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vendrest
Vendrest je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
.tk
.tk je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Tokelau. Táto doména je poskytovaná zadarmo na 1 rok. Poskytovateľom je Dot.TK
Atik
Atik (arab. `ātiq – plece) alebo Omicron Persei (ο Per / ο Persei) je hviezda v súhvezdí Perzeus. Je to astrometrická dvojhviezda zdanlivej jasnosti 3,83m. Jej zložky sú od seba vzdialené 63 AU. Jasnejšia z nich je spektroskopickou dvojhviezdou a eliptickou premennou hviezdou spektrálneho typu B1, triedy svietivosti III. Zdanlivá jasnosť sa mení od 4,00m do 4,03m v perióde 4,42 d. Druhá zložka má zdanlivú jasnosť 8,5m. Vzdialenosť od Zeme je približne 1 500 ly.
Salamandra šťukohlavá
Salamandra šťukohlavá (Euproctus platycephalus) je druh obojživelníka z čeľade salamandrovité. Je to endemický druh, ktorý žije iba na talianskom ostrove Sardínia.
Prirodzeným prostredím tohto druhu sú mierne lesy, krovinaté územia stredozemského typu, rieky, sladkovodné močiare, vnútrozemské krasové oblasti, jaskyne a rybníky. Druh je ohrozený stratou prirodzeného prostredia.
Inielika
Iné projekty
.
Cyperčania
Cyperčania môžu byť:
Marec 2005
Udalosti v minulosti
2005: január február marec
.tl
.tl je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Východný Timor.
Mouvaux
Mouvaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wathena
Wathena je obec nachádzajúca sa v Spojených štátoch amerických v Doniphan County Kansasu. Podľa sčítania ľudí z roku 2000, v obci žilo 1 348 obyvateľov.
Zemepisná poloha
Wathena sa nachádza na 39°45'44" severne 94°56'53" západne (39,762161, -94,948117)
Podľa úradu pre sčitanie ľudu Spojených štátov amerických má mesto rozlohu. Celá rozloha je vnútrozemská, bez vodných plôch.
Demografia
Podľa sčítania ľudu z roku 2000 v meste žije 1 348 ľudí, 345 rodín v 524 domoch. Hustota obyvateľstva je 226,9/km². Je tam 566 domových jednotiek pri priemernej hustote 112,1/km².
Gaugeac
Gaugeac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ľudovít Napoleon
Ľudovít Napoleon môže byť:
Salamandra vrchovská
Salamandra vrchovská (Euproctus montanus) je druh obojživelníka z čeľade salamandrovité. Je to endemický druh, ktorý žije iba na Korzike.
Žije v horských tokoch, riekach a v lese vo výške nad Je dlhá cca  čo je v rámci rodu dosť málo. Je strakatá a olivovej farby. Má sivý spodok s tmavými škvrnami s výnimkou krku. Ohrozuje ju strata prirodzeného prostredia.
Boeing 307 Stratoliner
Boeing Model 307 Stratoliner bolo prvé dopravné lietadlo s pretlakovou kabínou pre cestujúcich. Vďaka nej mohol lietať vo väčších výškach (približne 6000 m), kde ho už neovplyvňovalo počasie. Model 307 mal päťčlennú posádku a kapacitu 33 cestujúcich. Prvýkrát k posádke patril aj letový inžinier.
História
thumb|Cestujúci na palube lietadla Boeing 307 spoločnosti [[Pan American World Airways|Pan Am]] thumb|Reštaurovaný Boeing 307 (NC19903) vystavený v [[Steven F. Udvar-Hazy Center]]
Celkom bolo vyrobených 10 Stratolinerov. Prvý let nového typu sa uskutočnil 31. decembra 1938. Od roku 1940 lietali na linke medzi Los Angeles a New Yorkom a do rôznych destinácií v Latinskej Amerike.
Multimilionár Howard Hughes si jeden Stratoliner verzie SB-307B (výr. č. 1997, NC19904) kúpil 13. júla 1939 pre osobnú potrebu a nechal si ho prestavať na luxusný „lietajúci byt“. V roku 1948 bol ten istý stroj odpredaný ropnému magnátovi Glennovi McCarthyovi. Ten ho v roku 1962 predal E.K. Noldovi, potom stroj vlastnila organizácia Florida Jet Research Corporation. Tak stroj skončil v Hollywoode u Investors Enterprises Inc., aby bol vzápätí predaný späť na Floridu ďalšiemu milionárovi J.E. McCaughtryovi. Svoju dlhú službu stroj ukončil v roku 1965, keď ho zničil hurikán Cleo na Floridskom letisku vo Fort Lauderdale.
Jediný dochovaný Boeing 307 (výr. č. 2003, NC19903) je vystavený v Smithsonian Museum's Steven F. Udvar-Hazy Center. Na svojom poslednom lete pred predaním do múzea 29. marca 2002 tento stroj havaroval, keď mu postupne vypovedali službu všetky motory. Zrútil sa do zátoky Elliott Bay v Seattle v štáte Washington.
Veneux-les-Sablons
Veneux-les-Sablons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Malé vnútorné mesiace
Malé vnútorné mesiace (Rodina Amalthea) sú štyri malé satelity, ktoré obiehajú okolo Jupitera. Sú prepojené s prstencami planéty a fungujú ako zásobárne materiálu pre prstence, ktorý sa z nich uvoľňuje pri dopade meteoritov. Ich obežná dráha je od planéty vzdialená 128 000 až 222 000 km.
Do tejto skupiny patria (podľa vzdialenosti od Jupitera):
Metis a Adrastea majú obežnú dráhu okolo Jupitera kratšiu ako jeden joviálny deň. Fobos, mesiac Marsu, je jediný ďalší známy satelit, o ktorom sa vie, že jeho obežná doba je kratšia ako dĺžka dňa na planéte.
Kryovulkán
thumb|Explózia kryovulkánu na Saturnovom mesiaci [[Enceladus (mesiac)|Enceladus.]] Kryovulkán alebo ľadová sopka alebo kryosopka je sopka na mimozemských telesách nevyvrhujúca roztopené horniny, ale tzv. kryomagmu (vodu, oxid uhličitý, amoniak, metán, dusík a podobne) v podobe kvapaliny alebo pary, ktorá bola pôvodne vo vnútri planéty v zmrazenom (teda tuhom) stave. Po výbuchu sa kryomagma opäť skondenzuje do pevnej formy z dôvodu nízkej okolitej teploty. Vulkanická činnosť súvisiaca s kryovulkánmi sa nazýva kryovulkanizmus.
Kryovulkány sa vytvárajú na ľadových mesiacoch a je možné, že aj na ostatných vesmírnych telesách s nízkymi teplotami. Niektorí vedci si myslia, že kryovulkány na Saturnovom mesiaci Titane by mohli byť kolískou mimozemského života. Ďalšie veľké mesiace s potvrdeným kryovulkanizmom sú napríklad Saturnov Enceladus a Neptúnov Triton.
.tm
.tm je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Turkménsko.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Žíp
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Žíp v okrese Rimavská Sobota.
Banket
Banket môže byť:
Most Lanfranconi
Most Lafranconi alebo neoficiálne Most Lanfranconi (do roku 1992: Most mládeže, most Mládeže ) je prvý betónový most, ktorý preklenul Dunaj v Bratislave. Je to diaľničný most. Stavali ho v rokoch 19851991. Slávnostne ho otvorili v roku 1992. Denne po ňom môže prejsť 41 000 vozidiel.
Charakteristika
Projekt vzišiel zo siedmich súťažných návrhov v roku 1976. Jeho prioritou bola esteticky čistá stavba nezasahujúca svojím tvarom a konštrukciou do rázu okolitej krajiny, nezabraňujúca vo výhľadoch od mesta a nachádzajúca sa v harmonickom súlade s už stojacim dominantným Mostom SNP.
Most má sedem polí a celkovú dĺžku 761 m. Štvorpruhová vozovka je široká 30 metrov. Najväčšiu hrúbku má konštrukcia pri centrálnom pilieri, kde dosahuje 11 metrov. Do okrajových častí sa postupne vejárovito zužuje až na hrúbku 2,7 metra. Pod vozovkou sa po obidvoch stranách nachádzajú lávky pre peších a cyklistov. V dutej konštrukcii vedie vodovodné potrubie aj plynovod.
Názov
Pôvodne, t.j. počas výstavby, sa most volal Most mládeže (resp. podľa pravopisu platného do roku 1991 most Mládeže).
Napokon v roku 1992 most dostal meno Most Lafranconi.
Meno Most Lafranconi vzniklo prevzatím mena študentského internátu Lafranconi resp. okolitej štvrte nazývanej Lafranconi na severnom brehu Dunaja pri moste. Tento internát resp. štvrť bol(a) pomenovaný (-ná) podľa tunajších pozemkov talianskeho architekta Eneu Graziosa Lanfranconiho (18501895), prípadne podľa jeho vily (Lanfranconiho vila), ktorá v tejto oblasti pôvodne stála a bola pre stavbu mosta asanovaná. Meno rodiny Lanfranconi sa síce prevažne uvádza v tvare Lanfranconi, ale občas sa uvádza aj v tvare Lafranconi (porov. napr.   ); podľa niektorých názorov je tvar Lafranconi chyba. Pri pomenovaní internátu resp. štvrte sa každopádne používal a zaužíval len tvar Lafranconi, čiže tvar bez -n-.
Niektoré texty uvádzajú meno mosta v podobe (alebo zastávajú názor, že by bolo vhodnejšie most nazývať v podobe) Most Lanfranconi ; k oficiálnemu premenovaniu mosta všeobecne záväzným nariadením mesta Bratislava do tejto podoby však nedošlo.
V roku 2020 bola zastávka MHD pri moste premenovaná z Lafranconi na Lanfranconi. Následne v roku 2021 aj Národná diaľničná spoločnosť vymenila dopravné značenie s názvom mosta na tvar Most Lanfranconi.
.tn
.tn je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Tunisko.
Zoznam architektonických článkov/Á
ág
Ágrá ká kilá
ál
Álvaro Siza Vieira
ár
Ármin Hegedűs
Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 1993
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia amerických družstiev na Majstrovstvá sveta 1994, ktoré sa uskutočnili v Austrálii. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Zoznam architektonických článkov/Á
át
Átriová ulica · Átrium
Wochentlich zweimal neuankommender Mercurius
Wochentlich zweimal neuankommender Mercurius (Dva razy do týždňa znova prichádzajúci posol) alebo skrátene nazývané Ofnerischer Mercurius (Budínsky posol) boli prvé nemecké noviny v Uhorsku.
Noviny vznikli v Budíne v decembri roku 1730. Ich posledné číslo pochádza z roku 1738, ale zdá sa, že vychádzali aj neskoršie, približne do roku 1750.
Vychádzali dva razy do týždňa v takej istej vonkajšej podobe, ba aj s takým istým zostavením rubrík, ako Nova Posoniensia. V niečom sa predsa len od týchto latinských novín odlišovali. Kým Nova Posoniensia boli takmer celé vyplnené zahraničným spravodajstvom a z domova mávali len veľmi skromné informácie na konci čísla, redakcia novín Ofnerischer Mercurius na prvé miesto kládla domáce spravodajstvo, ktoré bolo pomerne rozsiahle, napriek tomu, že sa pre malý počet dopisovateľov týkalo len niekoľkých významnejších miest Uhorska. Správy z Viedne a informácie zo zahraničia preberala výlučne z Wiener Zeitung. Okrem domáceho a zahraničného spravodajstva nachádzame tu na poslednej strane oznamy o nových knihách, lekárske rady a pod. Redaktora týchto novín nepoznáme, no je pravdepodobné, že jeho úlohy vydával sám vydavateľ, ktorým bol budínsky kníhtlačiar Ján Juraj Nottenstein.
Verdelot
Verdelot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Iránska revolúcia
Iránska revolúcia (tiež známa ako Iránska islamská revolúcia alebo Revolúcia z roku 1979 ) odkazuje na udalosti v súvislosti so zvrhnutím dynastie Pahlaví pod Mohammadom Rezom Šáhom Pahlavím, ktorý bol podporovaný Spojenými štátmi a jeho eventuálnou náhradou Islamskou republikou pod veľkým ajatolláhom Rúholláhom Chomejním, vodcom revolúcie, ktorý bol podporovaný rôznymi ľavicovými a islamskými organizáciami a študentskými iránskymi hnutiami.
Demonštrácie proti šachovi začali v októbri 1977. Postupne sa vyvíjali do kampane občianskeho odporu, ktorý zahŕňal svetské aj náboženské prvky, a odpor vyeskaloval v januári 1978. Medzi augustom a decembrom 1978 štrajky a demonštrácie ochromili krajinu. Šach opustil Irán a odišiel do exilu 16. januára 1979. Ako posledný perzský panovník prenechal svoje povinnosti regentskej rade a opozičnému predsedovi vlády. Ruholláh Chomejní bol novou vládou pozvaný späť do Iránu. V Teheráne ho prišlo privítať niekoľko miliónov Iráncov. Kráľovská vláda sa zrútila krátko po 11. februári 1979, kedy partizánske a povstalecké vojská porazili vojská lojálne šachovi v ozbrojených pouličných bojoch, čím sa Chomejní chopil moci. Irán hlasoval v národnom referende, aby sa stal národnou republikou 1. apríla 1979 a schválil novú teokraticko-republikánsku ústavu, pričom Chomejní sa stal najvyšším vodcom krajiny v decembri 1979.
Revolúcia bola nezvyčajná pre prekvapenie, aké spôsobila vo svete, nakoľko jej zámienkou nebola nejaká zo známych príčin (porážka vo vojne, finančná kríza, sedliacke povstanie alebo nespokojná armáda) ale preto, lebo sa uskutočnila v krajine, ktorá sa tešila relatívnej prosperite, vytvorila hlbokú zmenu počas veľmi krátkeho obdobia a vyústila v emigráciu mnohých Iráncov. Revolúcia nahradila prozápadnú poloabsolutistickú monarchiu autoritárskou protizápadnou teokraciou na princípe vlády znalcov islamského práva (Velájat-e fakíh). Iránska revolúcia bola pomerne nenásilná a pomohla predefinovať význam a prax moderných revolúcií (hoci súčasťou jej dohry bolo veľké násilie).
.to
.to je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Tonga.
Génis
Génis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Naves (Nord)
Naves je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jeff Sessions
Jefferson Beauregard "Jeff" Sessions III (* 24. december, 1946, Selma, Alabama, USA) je 84. generálny prokurátor Spojených štátov amerických. V rokoch 1997 až 2017 bol mladší senátor, reprezentant Alabamy. Do amerického senátu bol zvolený v roku 1996, z funkcie odstúpil 8. februára 2017. Je člen republikánskej strany.
18. novembra 2016 tím zvoleného prezidenta Donalda Trumpa oznámil, že Jeff Sessions by mal v novej administratíve zastávať post Generálneho prokurátora Spojených štátov. Do funkcie bol potvrdený 52 hlasmi, proti nemu hlasovalo 47 senátorov. Prísahu zložil 9. februára 2017.
Životopis
Jeff Sessions sa narodil v Selme, v štáte Alabama. Na Huntingdon College získal v roku 1969 titul Bachelor of Arts. Potom nastúpil na University of Alabama School of Law, kde získal v roku 1973 právnický titul. V rokoch 1973 až 1986 bol v zálohe americkej armády.
Sessions a jeho žena Mary majú tri dospelé deti, Mary Abigail, Ruth Walk, a Sama, a šesť vnúčat, Jane Ritchie, Jim Beau, Gracie, Alexa, Sophia, a Hannah.
Kariéra
V rokoch 1981 až 1993 bol prokurátorom južného okresu štátu Alabama. Od roku 1995 do roku 1997 bol generálnym prokurátorom štátu Alabama.
Od 3. januára 1997 zastupuje Sessions štát Alabama v americkom senáte. Vo funkcii bol znovuzvolený v roku 2002 a 2008. V roku 2014 nemal žiadneho vyzývateľa a vďaka tomu nastúpil už na svoje štvrté volebné obdobie.
Názory
Vo funkcii generálneho prokurátora sa snaží o zastavenie ilegálnej imigrácie a pašovania drog, zasadzuje sa o zvýšenie deportácií a boj proti kriminalite.
Kazuistika (medicína)
Kazuistika je pozorovanie tej istej choroby u viacerých chorých, opis choroby.
.tr
.tr je internetová národná doména najvyššej úrovne pre štát Turecko.
Kazuistika (právo)
Kazuistika je riešenie či úprava či výklad práva so zreteľom na konkrétne individuálne prípady. Súčasť etiky stanovenia zásad vhodného správania a správnych postojov v konkrétnych prípadoch, životných situáciach
Aladfar
Aladfar (arab. al-'azfär – pazúry) alebo Eta Lyrae (η Lyr / η Lyrae) je hviezda v súhvezdí Lýra. Je to astrometrická dvojhviezda zdanlivej jasnosti 4,40m. Obe hviezdy zdanlivej jasnosti 4,46m a 8,0m sú od seba na oblohe vzdialené 28". Jasnejšia z nich patrí do spektrálneho typu B2 a triedy svietivosti 1V, slabšia do spektrálneho typu A0. Eta Lyrae je vzdialená od Zeme približne 1000 ly.
Kazuistika (teológia)
Kazuistika je teológii hodnotenie rôznych možných prípadov správania z hľadiska náboženských prikázaní.
Rýchlostná cesta S5 (Rakúsko)
Rýchlostná cesta S5 je rýchlostná cesta v Rakúsku. Na úseku Jettsdorf - Krems an der Donau je zatiaľ vybudovaná len ako dvojpruhová rýchlostná cesta.
Resolution (album)
Resolution je inštrumentálny album amerického gitaristu Andy Timmonsa.
Neuf-Berquin
Neuf-Berquin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.