cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Centrálna pošta (Plovdiv)
Poloha
Budova sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv na námestí „Centralen“ (, doslova Centrálne námestie).
Charakteristika
Budova vznikla na základe projektu architektov Jordana Jordanova a Savu Ovčarova, ktorí vyhrali národnú súťaž na vyhotovenie projektu budovy telegrafno-poštovej centrály v Plovdive. V čase výstavby patrila k typovo najmodernejším plovdivským stavbám. Za účelom výstavby boli zbúrané letné kino „Orion“ z roku 1927 a niektoré ďalšie budovy. Stavba mala pôvodne vyzerať trochu inak a mal sa pod ňou nachádzať veľký podchod. Tento plán zmenilo objavenie zvyškov antického fóra, ktoré tak zmenou plánov mohli byť zachované. Prestavba v rokoch 19761977 pri ktorej bola budova značne rozšírená sa konala podľa projektu architektov Žeľazka Stojkova a Peti Kovačevovej.
V osobitnom štýle sú zhotovené tabule a značenia v budove, ktoré sú zhotovené v elegantnom čierno-zlatom prevedení a sú dielom umelca Veselina Christova. Ďalší plovdivskí umelci sa podieľali na tvorbe reliéfov na fasádach budovy ako aj mozaík vo vnútri.
Hodiny
Vo vrchnej časti západnej fasády budovy sa nachádza hodinový mechanizmus. Pôvodné hodiny boli darom skupiny brigádnikov, ktorí v lete roku 1960 odišli na sezónnu prácu do sovietskeho Donecka a za zarobených 60 000 rubľov kúpili a budove pošty podarovali spomínaný mechanizmus. V roku 1977 boli tieto hodiny demontované a na ich miesto boli inštalované nové hodiny, ktoré sú dielom hodinára Georgiho Dimova a umelca Dimităra Pavlova. Ich ciferník je vyrobený z kovanej medi a ručičky z duralu. Hodiny pracujú s presnosťou +0,01 sekundy a je v nich zabudovaný aj hrací mechanizmus, ktorý hrá každú celú hodinu signál Rádia Plovdiv.
Dejiny
História budovy sa začala písať v roku 1935, keď bola vyhlásená národná architektonická súťaž na výstavbu budovy telegrafno-poštovej centrály. Samotná budova bola postavená v rokoch 19361937. V rokoch 19761977 bola budova reštaurovaná a rozšírená.
Liézey
Liézey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Antonin-de-Sommaire
Saint-Antonin-de-Sommaire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maracanã
Maracanã môže byť:
Saint-Aquilin-de-Pacy
Saint-Aquilin-de-Pacy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liffol-le-Grand
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam štátov Európy podľa rozlohy
Nižšie je uvedený zoznam väčšiny štátov v Európe podľa geografickej rozlohy. Celková rozloha Európy je asi 10 000 000 km2.
Niektoré štáty (označené *) sa v Európe nachádzajú iba čiastočne. Tie sú zoradené iba podľa veľkosti ich európskej časti.
Zoznam obsahuje iba suverénne štáty.
Vnútrozemská voda je zahrnutá v číslach rozlohy.
Arvo Henrik Ylppö
Arvo Henrik Ylppö (* 27. október 1887, Akaa, Fínsko† 27. január 1992, Helsinki) bol fínsky pediater.
V decembri 2004 ho hlasy divákov YLE umiestnili na 6. miesto v stovke najväčších Fínov.
Saint-Aubin-de-Scellon
Saint-Aubin-de-Scellon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lignéville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratislavské jazzové dni
thumb|Dramaturg festivalu a najlepší slovenský džezový spevák [[Peter Lipa.]] thumb|Festivalový plagát z roku 1981
Poprední interpreti
Každý ročník prezentoval známych džezových hudobníkov z domova a zahraničia.
Prvýkrát hrali interpreti zo západnej Európy, Big Band Retuperä z Fínska a západonemecké trio Weiden.
Jazzový orchcester čs. rozhlasu, Elton Dean, Revival Jazz Band, Big Band Ferdinanda Havlíka, Christian Escoude
Combo Petra Lipu, Pražské kvarteto, Roger Guerin Big Band, Laco Déczi, Kvinteto Ladislava Gerhardta
Pozvanie prijal významný belgický harmonikár a gitarista Jean Toots Thielemans, ďalší hostia boli Bratislavský big band, Rena Rama, Family Of Percussion, Combo Petra Lipu atď.
Esprit Band, Ronald Shannon Jackson And The Decoding Society, Wail, Pražské džezové kvarteto, Oregon
John McLaughlin, M. Kratochvíl & A. Eckermann, Stanley Clarke, Kvarteto Emila Viklického, Ganelin Trio
Bobby McFerrin, Peter Lipa a T+R Band, Big Band Bratislavského konzervatória, Perugia Big Band, Lester Bowie & Bras Fantasy
Sun Ra Orkestra, Frederik Noren Band, Billy Cobham Band, Michael Brecker Band, Itchy Fingers
Herbie Hancock Quartet, Talisker, Brus Trio, Courtney Pine, Phil Woods Quintet
Leni Stern Band, Louisiana Red, Cassandra Wilson Trio, 29th Street Saaxophone Quartet, Jack McDuff Quintet
Caledonia Jazz Band, Rousse Jazz Quartet, Stanley Jordan Trio, John Scofield Quartet, Eddie Harris Quintet
Paul Boehmke, Wynton Marsalis, The Flying Dixies, District Six, Take 6
The Ambassadors, Vinx, Michel Petrucciani Quartet, Big Band Radio Bratislava, Johny Thompson Singers
Bob Long California Band, The Zawinul Syndicate, Max Sunyer Trio, Bob Berg Band, Manuel Rocheman
Klaus König Orchestra, Bohuslan Big Band, Lars Jansson Trio, Johnny Griffin Quartet, Maceo Parker And Roots Revisited
Vienna Art Orchestra, Red Eagle And Blues Jazz Band, Steps Ahead, Jiří Stivín Quartet, Bratislava Hot Serenaders
Brian Auger And The New Oblivion Express, The Yellowjackets, Bill Evans And Push, The Yellowjackets, Gustáv Brom Big Band
Al Di Meola Project, Eddie Palmieri Group, Richard Galliano, Ben's Belinga Afro Jazz, Slovak Young Swing Generation
Larry Coryell's Eleventh House, Courtney Pine, Ray Anderson's Pocket Brass Band, New York Voices, Michele Hendricks Quintet
Bill Bruford's Earthworks, Monty Waters & Titus Waldenfels Sextet, Peter Lipa & Band, Martin Schrack Quartet, David Sanchez Quintet
Bebel Gilberto, James Carter Electric Groove Band, The Philip Catherine Trio, Kurt Elling Quartet, Tommy Smith Quartet
Scott Hamilton Quartet, Elias Meiri Trio, Emil Viklický trio, New Cool Collective, The Tweeters
Ronald Snijders Band, Jazz Jamaica All Stars, Julio Barreto Latino World, Fuse Jazz, Traditional Jazz Band
Peter Lipa & Band, Marcus Miller, Mezzoforte, Buddha Bar DJ Combo, Jazzpression
Level 42, Jimmy Smith Group, Traditional Club Bratislava, Laco Déczi, Kvinteto Dušana Húščavu
Spanish Harlem Orchestra, Sayag Jazz Machine, Erik Rothenstein, Nils Landgren Funk Unit, The David Sanborn Band
Matt Bianco, Kenny Garrett Quartet, Rhythm Desperados, Ignacio Berroa Quartet, David Kollar Band
Bill Evans Soulgrass, Alvik, Bill Evans Soulgrass, Mike Stern, Marián Varga
Al Jarreau, Anita Soul, Stefan Wagner Group, Free Style Chamber Orchestra, Triango
Bella Wagner & Band, Souljazz Orchestra, Christian McBride Trio, Scott Kinsey Group, Maria Joao Quintet
Aga Zaryan, Bontas-Weinberger Quartet, Larry Carlton Trio, Roberta Gambarini Quartet, Orchester Gustava Broma
Curtis Stigers, Raúl Midón Trio, Jana Bezek Trio, Andy Belej Quartet, Nicholas Payton Quintet
Kool & The Gang, Dianne Reeves, Emil Viklický Trio, Grace Kelly Quartet, Till Brönner Quintet
Chicago Blues Connection, José James, Dainius Pulauskas Group, Joshua Redman Quartet, HBC The Super Trio
Snarky Puppy, Gregory Porter, Jeff Ballard Trio, Luca Ciarla Quartet, Alain Caron Group
Big Band Gustava Broma, Caro Emerald, Tiempo Libre, Adam Ben Erza, Ondrej Juraši Quinteto
Laura Perrudin, Vertigo, Early Birds, Portico Quartet, Roy Hargrove Quintet
Manhattan Transfer, Peter Lipa, Carpet Cabinet, Vilém Spilka Quartet, Jamison Ross
Začnite s vysťahovaním
náhľad|[[Ján Golian (generál)|Ján Golian pred rokom 1939]] „Začnite s vysťahovaním“ bolo konšpiratívne heslo, ktoré 29. augusta 1944 s platnosťou od 20:00 vydal veliteľ Vojenského ústredia Slovenskej národnej rady pplk. gšt. Ján Golian jednotlivým posádkam zapojeným do prípravy Slovenského národného povstania, čím dal pokyn na začiatok aktívnej obrany proti okupácii územia Slovenska (chápaného ako súčasť Československa) nacistickým Nemeckom.
Golian tento rozkaz vydal telefonicky. Okrem vnútorných vojenských spojovacích liniek sa malo heslo „Začnite s vysťahovaním“ a k nemu rovnoprávne heslo „Obchodný cestujúci Škrovina má sa ihneď vrátiť do Bratislavy, lebo mu zomrela manželka“ oznámiť prostredníctvom rádiových vĺn, kvôli čomu 28. augusta Golian nariadil nepretržité počúvanie rozhlasu. 30. augusta Golian svoj rozkaz potvrdil aj písomne. V tento deň po 11:00 zároveň z banskobystrického rozhlasu (známeho ako Slobodný slovenský vysielač) zaznela Proklamácia vojenského revolučného vedenia, ktorú prečítal pplk. Mirko Vesel, a Proklamácia predsedníctva Ústredného národného výboru, ktorú prečítal príslušník občianskeho odboja, bývalý agrárnik Jozef Styk. K povstaleckej výzve sa pridala väčšina posádok na strednom a v menšej miere aj na západnom a východnom Slovensku, ako aj dobrovoľníci z radov civilného obyvateľstva.
Saint-Aubin-des-Hayes
Saint-Aubin-des-Hayes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Lironcourt
Lironcourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Saint-Aubin-des-Hayes
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Lironcourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Aubin-des-Hayes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lironcourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Aubin-des-Hayes
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lironcourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolina Małej Łąki
Topografia
Je dlhá a má plochu. Je najmenšia z podhorských dolín. Začína sa vo výške na východnej strane Gronika. Hornú časť doliny uzaviera Hlavný hrebeň Západných Tatier, Červené vrchy na úseku od Kondratovej kopy po Malolučniak. Orograficky pravú hranicu tvorí severný hrebeň Kondratovej kopy po Giewont, potom Mały Giewont, Grzybowiec a severozápadný chrbát Łysanek. Ľavé úbočia doliny tvorí Czerwony Grzbiet, Malolučniak, Wielka Turnia Małołącka, Miętusi Skoruśniak a Hruby Regiel.
Dolina Małej Łąki nemá bočné oddelenia iba žľaby. Najväčšie sú: Dolinka pod Grzybowiec, Głazisty Żleb, Zagon, Uwieziony Żleb, Gmiński Żleb.
Geológia
Je to jediná dolina, ktorá celá je vytvorená zo sedimentárnych hornín. Iba vrcholy Kondratovej kopy a Malolučniaka tvoria kryštalické horniny. Dolná severná časť doliny nebola formovaná ľadovcom. Stredná a horná časť doliny ma tvar ľadovcového žľabu. V tejto časti doliny netečú potoky, je tichá. Małołącki Potok sa objavuje v dolnej časti doliny pod morénovým prahom Wielkiej Polany.
V podzemí Doliny Małej Łąki sa nachádzajú mnohé jaskyne. Medzi najdlhšie a najhlbšie v Poľsku patrí: Jaskinia Wielka Śnieżna a Śnieżna Studnia.
V strednej časti Doliny Małej Łąki je Wielka Polana. Vytvorila sa na mieste zaniknutého veľkého poľadovcového jazera. Hrúbka spodných sedimentov sa tu odhaduje na.
Príroda
Severnú čas doliny pokrývajú podhorské lesy, stredná časť je porastená smrekovými lesmi a pestrou paletou lúčnej flóry. Južná časť doliny je zarastená kosodrevinou. Dolina je bohatá veľkým množstvom vzácnych druhov horských rastlín. Okrem iných napríklad: ostropysk poľný tatranský, turica alpínska, sitina trojplevová, popolavec oranžový, plesnivček vápencový, prilbica chlpatoplodá, kortúza Matthioliho, lomikameň ovisnutý, krivec najmenší.
Historia
V minulosti dolinu vypásaval dobytok a ovce na Hali Mała Łąka. Na úrodnej pôde rástla svieža tráva, v doline stáli salaše. Po zákaze pasenia, vyrástla tu kosodrevina, terén zarástol lesom. Už len Wielka Polana si zachováva bezlesný charakter, ale už aj tu začínajú rásť smrekové porasty, posúvajúce sa k starému lesu.
Turistika
Oddávna dolinu navštevovali turisti. Cez dolinu vedú turistické chodníky. Wielka Polana, od severu opásaná, imponujúcimi útesmi Wielkiej Turni, je miesto, kde sa turisti radi s obdivom zastavujú.
Dolinu objavujú aj horolezci. Zaujímavé lezecké cesty sú napríklad na Wielkej Turni Małołąckej a na Mnichowych Turniach.
Euandros z Veroie
náhľad|Reliéfne dosky z náhrobného pomníka so signatúrou Euandra, staroveké Lété, 1. storočie Euandros bol grécky sochár v 1. storočí. Sochár Euandros, syn Euandra z macedónskeho mesta Veroia (starogrécky Beroia), bol činný v druhej polovici 1. storočia. Známy je vďaka dvom autorským podpisom. Euandros je podpísaný na časti valcovitej mramorovej základne náhrobného pomníka s reliéfnou bustou ženy (tvár je zničená), nájdenej v tesálskej Larise (v starovekej Pelasgiotide).
Ďalší podpis Euandra sa nachádza na veľkom náhrobnom mramorovom pomníku s reliéfmi (nájdenom v dvoch kusoch) objavenom v roku 1945 na nekropole starovekej Léty (v Mygdonii) neďaleko Solúnu. Reliéf ľavej dosky zobrazuje dve stojace ženy oblečené v himatiónoch, ktorých časť zakrýva temeno hlavy (t. j. „zahalené ženy“). Reliéf pravej dosky s podpisom autora zobrazuje mŕtveho Dionysofóna, syna Hippostrata, odetého v chlamyde, vedľa ktorého stojí ďalší mladík v himatióne, obe postavy sú zobrazené spredu. Mramor náhrobku pochádza pravdepodobne z lomov Veroie. Nachádza sa v archeologickom múzeu mesta Solún (pod inventárnymi číslami 1835A a 1835B ).
Euandros bol zrejme otcom sochára Adyma z Veroie. Predpokladá sa, že patril do rodiny sochárov, ktorí tvorili najmä v Macedónsku a Tesálii. Obaja sa pravdepodobne špecializovali na náhrobné pomníky a je dosť nezvyčajné, že sa na svoje diela podpisovali, lebo väčšina miestnych sochárov v tej dobe zostávala v anonymite. To naznačuje, že ich meno malo dobrú povesť.
Longchamp (Vosges)
Longchamp je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Iatrokles
Iatrokles alebo Iatroklés (Iatrokles, iný prepis: Iatroklés) môže byť:
Ginásio do Maracanãzinho
Ginásio do Maracanãzinho, skrátene nazývana ako Maracanãzinho, je viacúčelová športová aréna v brazílskom meste Rio de Janeiro, v časti Maracanã, nachádzajúca sa hneď vedľa futbalového štadióna Estádio do Maracanã. Bola otvorená v apríli 1954, vtedy ešte pod názvom Ginásio Gilberto Cardoso (podľa bývalého prezidenta športového klubu Clube de Regatas do Flamengo), pri príležitosti organizovania Majstrovstiev sveta v basketbale mužov 1954. Má kapacitu 12 600 miest pre futsalové súťaže, v ostatných prípadoch činí kapacita 11 800 miest.
Vrcholné športové podujatia
Aréna v rokoch 1954 a 1963 hostila basketbalové majstrovstvá sveta mužov. Počas finálového zápasu na MS 1954 prišlo do hľadiska až 30 000 divákov. V roku 1960 organizovala volejbalové majstrovstvá sveta mužov a žien. Neskôr slúžila pre medzinárodné zápasy národných basketbalových tímov. V roku 1990 bola jednou z troch brazílskych arén, ktoré hostili Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1990. Pri príležitosti organizovania Panamerických hier 2007 v Rio de Janeiro slúžila ako dejisko volejbalového turnaja. Pred hrami prešla aréna veľkou renováciou s nákladmi vo výške 97 miliónov BRL a jej kapacita sa znížila z pôvodných 13 163 na 12 300 miest. Na Majstrovstvách sveta FIFA vo futsale 2008 bola jednou z dvoch dejísk turnaja. V roku 2013 sa tu organizovali džudistické majstrovstvá sveta a v roku 2016 finálový turnaj svetovej ligy vo volejbale.
Aréna sa v roku 2016 stala jediným dejiskom volejbalového turnaja na Letných olympijských hrách 2016.
Smej sa duša moja
Smej sa duša moja je štvrtý štúdiový album Simony Martausovej. V roku 2016 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Joma.
Glutamát-5-semialdehyd
Glutamát-5-semialdehyd je neproteínogénna aminokyselina, ktorá sa účastní biosyntézy a rozklad prolínu a arginínu (cez ornitín). Formálne je to aldehydokyselina, pretože obsahuje aldehydovú i karboxylovú skupinu. Okrem iného sa účastní biosyntéze antibiotík, napríklad karbapenémov.
Biochemické premeny
Glutamát-5-semialdehyd vzniká z ornitínu pôsobením ornitín-δ-aminotransferázy (rozklad arginínu) alebo z pyrolín-5-karboxylátu spontánnou hydrolýzou (rozklad prolínu):
Pôsobením glutamát-5-semialdehyddehydrogenázy sa premieňa na glutamát:
Konzervant
Konzervant je prírodná alebo syntetická chemická látka pridávaná do produktov ako sú potraviny (označenie E200 až E299), liečivá, farby, biologické vzorky, drevo atď., na zabránenie nežiadúcich chemických premien alebo rozkladu mikrobiálnym pôsobením.
Drevo je nutné ochrániť pred pôsobením húb, hmyzu (najmä termitov). Pre konzerváciu dreva sa používa najčastejšie arzén, meď, kyselina boritá a petrolej.
Longchamp-sous-Châtenois
Longchamp-sous-Châtenois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Konzervant
Ku konzervácii jedla sa používajú najčastejšie antimikrobiálne látky, ktoré bránia mikroorganizmom a hubám v rozklade sacharidov obsiahnutých v potrave. Ako antimikrobiálne konzervanty sa najčastejšie používajú dusičnan sodný, dusitan sodný, oxid siričitý a disodná soľ EDTA. Avšak aj koncentrovaný oxid uhličitý konzervuje.
Longchamp-sous-Châtenois
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Konzervant
Ku konzervácii kozmetiky a liečiv sa používajú napr. parabény (E214 až E219).
Konzervanty sa v potravinách niekedy nahrádzajú antioxidantmi (prevažne E300 až E399). Napríklad butylhydroxytoluén (E321) spôsobuje obezitu.
Longchamp-sous-Châtenois
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aubin-le-Guichard
Saint-Aubin-le-Guichard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lubine
Lubine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aubin-du-Thenney
Saint-Aubin-du-Thenney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Diopeithes z Argosu
Diopeithes bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr. Diopeithes, sochár (bronziar) z Argosu, bol činný zrejme v 2. polovici 3. stor. pred Kr. Z tvorby tohto umelca sa nezachovalo nič, známa je ale jeho signatúra na okrúhlom mramorovom podstavci zo sochy, objavená počas archeologických vykopávok v meste Lindos na ostrove Rodos. Nápis na tomto podstavci, datovaný do roku 210 pred Kr., uvádza, že bol základňou bronzovej sochy kňaza, vyhotovenej za spolupráce s bronziarom Iatroklom: V nápise je záznam καθ’ ὑοθεσίανosvojený, ktorý je charakteristický pre zápis adaptovaných osôb z tohto obdobia hlavne na ostrove Rodos.
Ďarmoty
Ďarmoty (z maďarského gyarmat, ktoré možno preložiť ako „osada“ či „lehota“, prípadne aj „kolónia“) je označenie sídiel v oblasti ovplyvnenej maďarčinou.
Saint-Aubin-le-Vertueux
Saint-Aubin-le-Vertueux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lusse
Lusse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Orville
The Orville je americký sci-fi televízny seriál typu komediálna dráma, ktorý mal premiéru 10. septembra 2017 na stanici Fox.
Glukózový senzor
náhľad|alt=Glukózový senzor|Glukózový senzor s čítačkou, na ktorej vidno aktuálnu hodnotu glykémie aj graf v dolnej časti displeja
Glukózový senzor je zariadenie na kontinuálne meranie koncentrácie glukózy v krvi (glykémia), alebo v intersticiálnej tekutine, ktorá zodpovedá koncentrácii glukózy v krvi. Údaje prenášajú cez transmiter do vonkajšej jednotky, ktorou môže byť aj poloautomatická inzulínová pumpa, ktorá podľa nameraných hodnôt koriguje dávkovanie inzulínu, podávaného pacientovi s diabetes mellitus (cukrovkou) 1.typu
Účel zariadenia
Kontinuálne monitorovanie glykémie pomocou senzora je prínosom pre pacientov s diabetes mellitus (cukrovkou) 1. typu, ktorým hladina glykémie počas dňa silne kolíše a ohrozuje jednak akútnymi komplikáciami - hypoglykémiami, jednak chronickými komplikáciami, vyplývajúcimi zo zlej kompenzácie diabetu a dlhodobo zvýšenými koncentráciami glukózy v krvi (hyperglykémia). Opakované hypoglykémie časom vedú k vzniku syndrómu nerozpoznania hypoglykémie, ktorého následkom môže byť aj dlhodobé poškodenie centrálneho nervového systému. (viac v článku Diabetes mellitus)
Druhy senzorov podľa spôsobu merania
Glukózové senzory vyrába viacero výrobcov. Niektoré sú jednorazové zariadenia, väčšinou s trvanlivosťou niekoľkých týždňov. Merajú koncentráciu glukózy v intersticiálnej tekutine, ktorá je v prijateľnej zhode s koncentráciou glukózy v krvi, alebo priamo v krvi.
Bežný princíp merania koncentrácie glukózy je elektrochemický, kedy sa glukóza vo vzorke pôsobením enzýmu glukozooxidázy oxiduje na peroxid vodíka, ktorého elektrochemickým rozkladom vzniká merateľný elektrický prúd. Prúd môže byť generovaný aj inými elektrochemickými reakciami, napríkad glukózy s NAD (nikotinamid-adenín-dinukleotid). K implantácii pod kožu pacienta sú vhodné až senzory nových generácii, ktoré fungujú bez potreby reagencii, ktoré by boli v priamom styku s telesnými tekutinami. Pracujú s organickými vodivými soľami a meranie bez priameho kontaktu s telesnými tekutinami využíva techniku mikrodialýzy.
Ďalšie zariadenia pracujú na princípe spektroskopie v oblasti blízkeho infračerveného pásma (NIRS) a impedančnej spektroskopie a iných optických metódach. Tieto trpia skreslením z absorpcie inými materiálmi, vysokou úrovňou šumového pozadia, driftom kalibrácie atď., napriek tomu sa už niektoré dostali do komerčného užívania, ale bez certifikácie ako lekárskeho prístroja.
Ďalším princípom je meranie fluorescencie špeciálneho proteínu v hydrogéli, ktorého súčasťou je receptor glukózy aj fluorofor. Jedno z testovaných zariadení napríklad pracuje na princípe spektrofluorometrického merania koncentrácie glukózy, reverzibilne naviazanej na indikátorový hydrogél. Sľubuje trvanlivosť najmenej 3 mesiace a zníženú potrebu kalibračných meraní. Ďalším smerom vývoja je neinvazívne meranie na princípe infračervenej absorpčnej spektroskopie, Ramanovej spektrometrie a iných; takéto senzory však stále zápasia s technickými problémami, hlavne presnosťou meraní a nedočkali sa zatiaľ výraznejšieho rozšírenia.
Veľmi nádejný je senzor, založený na princípe mikrovlnového rezonátora, u ktorého sa predpokladajú minimálne rozmery, vysoká presnosť a nízka cena.
Použiteľnosť
Pôvodné senzory boli jednorazové výrobky, určené na krátkodobé použitie, ktoré sa zavádzajú do podkožia vpichom, prípadne špeciálnym aplikátorom, pričom transmiter, na ktoré sú obyčajne pripevnené, sa fixuje na kožu. Merania sa vykonávajú približne v 5-minútových intervaloch, čo dostačuje pre potreby kontinuálneho monitorovania glykémie. Senzory prenášajú namerané hodnoty údaje cez transmiter do vonkajšej jednotky. Touto môže byť ovládač, smartfón, alebo poloautomatická inzulínová pumpa. Niektoré senzory sa musia aj viackrát denne kalibrovať na základe hodnoty, nameranej glukometrom z odobratej krvi. Novšie zariadenia majú trvanlivosť až 3 mesiace a niektoré sú schopné spolupracovať s určitým typom inzulínovej pumpy v rôznom rozsahu, dokonca aj ako tzv. umelý pankreas v režime uzatvorenej regulačnej slučky. Jestvujú aj zariadenia bez nutnosti kalibrácie, zatiaľ však s kratšou životnosťou. Ďalším perspektívnym použitím je monitorovanie koncentrácie glukózy v krvi u predčasne narodených detí, u ktorých sa často vyskytuje zdraviu nebezpečné kolísanie koncentrácie glukózy v krvi.
Diplomacia (rozlišovacia stránka)
Diplomacia môže byť:
Luvigny
Luvigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aubin-sur-Gaillon
Saint-Aubin-sur-Gaillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Carl Reiner
Carl Reiner (* 20. marec 1922, Bronx, New York, USA† 29. jún 2020, Beverly Hills, Kalifornia) bol americký herec, filmový režisér, producent, scenárista, a komik.
Saint-Aubin-sur-Gaillon
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carl Reiner
Účinkoval v niekoľkých muzikáloch na Brodwayi ako napríklad Inside U.S.A., Alive and Kicking, a hlavnú úlohu získal v muzikáli Call Me Mister. Počas prvých rokov televíznej komédie od roku 1950 do roku 1957 spolupracoval na reláciách Caesar's Hour a Your Show of Shows zo Sidom Caesarom. V šesťdesiatych rokoch bol Reiner známy ako tvorca, producent, spisovateľ a herec v šou The Dick Van Dyke Show.
V diele Father of the Pride vyjadril Reiner Sarmoti, ktorý sa stal jednou z jeho najvýznamnejších hlasových rolí.
Detstvo
Narodil sa v Bronxe, v New Yorku, rodičom Bessie (rodená Mathias) a Irvingovi Reinerovi – výrobcovi hodiniek. Jeho rodičia boli židovskí imigranti. Jeho matka pochádzala z Rumunska a otec z Rakúska.
Vojenská služba
V roku 1943 bol Reiner navrhnutý do vojenských vzdušných síl a slúžil počas druhej svetovej vojny. Spočiatku sa cvičil ako rádio operátor, ale po tom, čo strávil tri mesiace v nemocnici zotavujúci sa z pneumónie, bol poslaný na Georgetown University na desať mesiacov na výcvik ako francúzsky tlmočník. Počas jazykového vzdelávania získal svoju prvú skúsenosť ako režisér a hru Molière spracoval vo francúzštine. V roku 1944, po absolvovaní jazykového výcviku, bol poslaný na Havaj, aby pracoval ako teleprinter operátor. V noci predtým, než mal vyviezť na neznáme úlohu, navštevoval produkciu Hamletu v zábavnej jednotke pre špeciálne služby. Po konkurze pre herca a majora Maurice Evansa bol preložený na špeciálne služby. Reiner vystúpil v tichomorskom divadle a zabavil vojenské jednotky na Havaji, Guam, Saipan, Tinian a Iwo Jima na ďalšie dva roky. Bol prepustený v roku 1946.
Kariéra
Účinkoval v niekoľkých muzikáloch na Broadwayi (vrátane Inside U.S.A. a Alive and Kicking) a mal vedúcu úlohu v Call Me Mister.
Súkromný život
24. decembra 1943 sa oženil so speváčkou Estelle Lebostovou. V čase sobáša mal 21 rokov a Estelle 29 rokov. Boli spolu 64 rokov až do jej smrti. Estelle skonala 25. októbra 2008 vo veku 94 rokov. Mali spolu tri deti, básnika a dramatika Roba (* 1947), Sylviu Anne (* 1949) a maliara, herca a režiséra Lucasa (* 1960).
Maconcourt (Vosges)
Maconcourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viliam Pokorný
PhDr. Viliam Pokorný alebo aj Viliam Pokorný-Tica (* 1. máj 1929 Bratislava - † 22. november 2016 Bratislava) bol slovenský novinár, publicista a rezbár.
Životopis
Viliam Pokorný sa narodil 1. mája 1929 v Devínskej Novej Vsi v rodine potomkov chorvátskych vysťahovalcov z polovice 16. storočia. Po ukončení základnej a meštianskej školy v rodnej obci absolvoval štúdium na obchodnej akadémii v Bratislave v roku 1948), neskôrštudoval od roku 1967 na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde v roku 1982 získal doktorát filozofie.
Pracoval ako novinár. V tejto profesii sa špecializoval na úsek kultúry, výchovy a vzdelávania dospelých a na problematiku miestnej kultúry.
Chorvátske prostredie rodnej obce ho podnietilo k zberateľskej a výskumnej činnosti v oblasti národopisu (ľudová slovesnosť, príslovia a porekadlá, zvykoslovie). Výsledkom tejto jeho činnosti je viacero publikácií, ktoré vychádzali väčšinou dvojjazyčne (slovensky a v miestnom chorvátskom nárečí), niektoré len v slovenčine. Popri výskumnej činnosti sa Viliam Pokorný sústavne venoval aj kultúrno-organizačnej práci a tiež rezbárstvu, pričom na svojich drevorezbách využíval zozbierané chorvátske príslovia a porekadlá. Drevorezby vystavoval na viacerých miestach na Slovensku, v Rakúsku i v Záhrebe.
Výsledkom jeho poetickej tvorby sú dve zbierky básní – jedna slovenská a jedna v materinskom chorvátskom nárečí. Básne mu uverejňovali v antológiách poézie a v kultúrnych časopisoch v Chorvátsku, Rakúsku i v Poľsku. Jeho vybrané básne postupne vyšli už v desiatich antológiách chorvátskych básnikov z diaspory, ktoré vydáva „Kulturno likovno društvo Rešetari“ v spolupráci s Maticou isljenika Hrvatske a inými kultúrnymi inštitúciami.
Je zostavovateľom, spoluautorom a editorom vlastivednej monografie Devínska Nová Ves (1995), ktorá je bohatým zdrojom poznatkov o tejto mestskej časti. Zostavil aj ďalšie publikácie, v ktorých pomohol predstaviť a dokumentovať slovenskému prostrediu činnosť chorvátskych kultúrnych spolkov a Chorvátskeho kultúrneho zväzu na Slovensku.
Chorvátsky kultúrny zväz na Slovensku vydáva od roku 2002 časopis Hrvatska rosa, ktorého šéfredaktorom bol Viliam Pokorný, predtým, v rokoch 1954 až 2001, bol editorom miestneho časopisu Novosielski glas, ktorý vydával Chorvátsky kultúrny spolok v Devínskej Novej Vsi.
Viliam Pokorný bol jedným zo zakladajúcich členov Chorvátskeho kultúrneho spolku v Devínskej Novej Vsi v roku 1990 a bol aj pri zrode Chorvátskeho kultúrneho zväzu na Slovensku. Do roku 2007 bol členom jeho výkonného výboru. Vo svojom rodisku bol čelným funkcionárom Chorvátskeho kultúrneho spolku, z toho pätnásť rokov jeho predsedom. Od roku 1995 tu každý mesiac organizoval tzv. chorvátske štvrtky - tematické klubové stretnutia predovšetkým s národopisnovýskumným zameraním.
Daniel Jesenský
Daniel Jesenský môže byť:
Juraj Jesenský
Juraj Jesenský môže byť:
Gravitačný potenciál
Gravitačný potenciál (\Phi) je gravitačná potenciálna energia (E) na jednotku hmotnosti:
náhľad|Gravitačný potenciál okolo Zeme a jeho ekvidistanty - vrstevnice. Na povrchu Zeme je jeho hodnota -62,56 MJ/kg, inak povedané na vynesenie 1 kg z povrchu Zeme do vesmíru treba 62 MJ. Gravitačný potenciál hmotného bodu v newtonovskej fyzike vyjadrený vzorcom:
Gradientom (∇) gravitačného potenciálu je intenzita gravitačného pola K [N/kg= m/s2].
a=-\nabla\phi
Absolútna hodnota gravitačného potenciálu na rôznych miestach s ohľadom na gravitáciu Zeme, Slnka a Galaxie je uvedená v nasledujúcej tabuľke. Z tabuľky vyplýva, že objekt z povrchu Zeme potrebuje cca 60 MJ / kg na "opustenie" zemského gravitačného poľa, ďalších 900 MJ / kg, aby opustili aj gravitačné pole Slnka a viac ako 130 GJ / kg, aby opustili gravitačné pole Galaxie. Potenciál je polovica štvorca únikovej rýchlosti, Φ=vesc2/2, teda úniková rýchlosť vesc=sqrt(2*Φ).
Saint-Aubin-sur-Quillebeuf
Saint-Aubin-sur-Quillebeuf je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Penthouse (seriál z roku 2020)
Penthouse (🇰🇷) je juhokórejský televízny seriál, ktorý mal premiéru 26. októbra 2020 na stanici SBS.
Madecourt
Madecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Benoît-des-Ombres
Saint-Benoît-des-Ombres je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Softbal na Panamerických hrách 2019
Softbal na Panamerických hrách 2019 bol softbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2019. Konal sa v Lime, v Peru v dňoch od 25. júla do 10. augusta 2019, za účasti 6 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo mužov domáceho 🇵🇪. Softbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1979 a toto bolo jeho 11. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne Campo de Sóftbol s kapacitou 1 700 divákov, ktorý je súčasťou športového komplexu Complejo Deportivo Villa María del Triunfo.
Ivan Zuzula
RNDr. Ivan Zuzula, CSc., (* 21. október 1954) je slovenský meteorológ a klimatológ, environmentálny vedec, vysokoškolský pedagóg a politik. V súčasnosti je predsedom Slovenskej konzervatívnej strany a kandidátom na prezidenta Slovenskej republiky vo voľbách v roku 2019.
Softbal na Panamerických hrách 2019
V mužskej kategórii získala titul 🇦🇷, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇺🇸. Víťazom v ženskej kategórii sa stalo 🇺🇸, ktoré vo finále vyhralo nad obhajcom titulu z 🇨🇦.
Ivan Zuzula
Životopis
Vyštudoval fyziku na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského so špecializáciou na meteorológiu a klimatológiu. Neskôr pokračoval v štúdiu a v rámci dizertácie sa venoval matematickému modelovaniu znečistenia ovzdušia. Promoval v roku 1979. Dlhodobo sa venuje fotografovaniu. Aktívne pôsobil v niekoľkých fotokluboch, dodnes fotografie zverejňuje na výstavách.
Kariéra
Začínal ako výskumný pracovník v Jaslovských Bohuniciach v rámci meteorologického zabezpečovania jadrovej energetiky. Po Nežnej revolúcii, keď v roku 1990 prevzala moc VPN a vyhlásila konkurz na mladých odborníkov s cieľom obmeniť štátnu správu zaťaženú predchádzajúcim komunistickým režimom, sa stal poradcom predsedu vlády pre oblasť životného prostredia. Venoval sa predovšetkým budovaniu, prevádzke a environmentálnym otázkam týkajúcich sa Vodného diela Gabčíkovo.
Po ôsmich rokoch odtiaľ odchádzal ako štatutárny námestník riaditeľa so zodpovednosťou za úsek ochrany prírodného prostredia. Z tejto pozície prešiel do Výskumného ústavu závlahového hospodárstva. V roku 2001 vyhral konkurz na pozíciu riaditeľa zákonom o odpadoch zriadeného Recyklačného fondu. Išlo o neštátny účelový fond, ktorý slúžil na sústreďovanie finančných prostriedkov od dovozcov a výrobcov komodít stanovených zákonom a ich následné poskytnutie na podporu zberu, zhodnotenia a spracovania opotrebovaných batérií a akumulátorov, odpadových olejov, opotrebovaných pneumatík, viacvrstvových kombinovaných materiálov, elektrických a elektronických zariadení, plastov, papiera, skla, vozidiel či kovových obalov.
V roku 2006 prešiel do súkromného sektora a začal pôsobiť v spoločnosti zameranej na poradenstvo a projekčnú činnosť v environmentálnej oblasti, najmä v nakladaní s odpadmi. V súčasnosti pôsobí ako pedagóg na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika, a na Stredoeurópskej vysokej škole v Skalici. Prednáša viacero environmentálne zameraných predmetov, napríklad: Základy environmentalistiky odpadov, Právne, ekonomické a sociálne aspekty odpadového hospodárstva, Technológiu nakladania s odpadom a Environmentálne aspekty odpadového hospodárstva.
Politická kariéra
Zuzula pôsobil na začiatku 90. rokov 20. storočia ako poradca dvoch slovenských premiérov - Jána Čarnogurského a Vladimíra Mečiara. V tom čase nebol členom politickej strany a na svojich pozíciách sa držal pre svoje odborné a apolitické postoje. V roku 1992 neprijal ponuku Vladimíra Mečiara spolupracovať s ním vo vznikajúcom HZDS. V roku 2017 sa na základe svojich politických preferencií stal členom politickej strany Sieť, ktorá krátko na to zmenila svoj názov, dnes Slovenská konzervatívna strana. Dňa 8. septembra 2017 ho zvolili delegáti bratislavského snemu za nového predsedu strany. Kľúčovým odkazom tohto snemu sa stali tri priority – bezpečnosť, rozvoj a prosperita a zjednocujúcim prvkom princíp udržateľného rozvoja opierajúci sa o tri základné rovnocenné dimenzie: o dimenziu ekonomickú, sociálnu a environmentálnu.
Okrem politiky sa Ivan Zuzula venuje blogovaniu na ekologické, environmentálne a politické témy.
Netopier pobrežný
Netopier pobrežný (Myotis dasycneme) je druh netopiera z čeľade netopierovité.
Rozšírenie a početnosť
Netopier pobrežný žije v Palearktíde po rieku Jenisej, na severe približne po 60. rovnobežku, na juhu Európy po 45. rovnobežku, v Rusku po 45.
Rozšírenie na Slovensku
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 45 (10 % rozlohy Slovenska):
Bandcamp
náhľad|Logo spoločnosti Bandcamp Bandcamp je internetová hudobná spoločnosť s hlavným sídlom v Oaklande v štáte Kalifornia, ktorá slúži ako obchod aj propagačná platforma určená hlavne pre nezávislých hudobných umelcov. Umelec, ktorý chce predávať svoju hudbu prostredníctvom spoločnosti Bandcamp, má vlastnú mikrostránku, na ktorú zverejňuje albumy alebo jednotlivé piesne. Všetky skladby je možné počúvať zadarmo a umelec sa rozhodne, či ich stiahnutie je platené alebo nie. Stránka si účtuje 15% z ceny zakúpenej hudby a 10%, ak zárobky z daného albumu presiahnu 5 000 dolárov. Táto webová stránka tiež umožňuje predaj fyzických médií na základe predbežného oznámenia správcom. Stránka podporuje formáty ako .mp3, .flac, .acc, .ogg a .m4a.
Bandcamp bol založený v septembri 2008 spoluzakladateľom Oddpost Ethanom Diamondom a programátormi Shawnom Grunbergerom, Joeom Holtom a Nealom Tuckerom. Populárnym sa stal po tom, čo Amanda Palmerová, Low Places a Bedhed v júli 2010 zrušili svoju nahrávaciu spoločnosť a začali predávať svoje albumy prostredníctvom spoločnosti Bandcamp. Propagovali sa iba na sieti Twitter.
Bandcamp Daily
V lete 2016 spoločnosť spustila Bandcamp Daily, online hudobná publikácia, ktorá rozšírila redaktorský obsah a ponúka na platforme články o umelcoch. Publikácia má sídlo v New Yorku. Jej šéfredaktorom je Jes Skolnik, novinár v médiách Pitchfork, BuzzFeed a The New York Times, ako aj bývalý autor punkových zinov. Medzi publicistami časopisu Bandcamp Daily boli novinári časopisov Wired, Vice, NPR Music, Pitchfork a Paste.
Slovensko na Univerziádach
Slovensko na Univerziádach v ére Česko-Slovenska
Prvá letná Univerziáda sa konala v roku 1959 v Turíne, kde Česko-Slovensko získalo dve zlaté medaily, slovenskí športovci prispeli k zlatu družstva volejbalistov. Najúspešnejšia z hľadiska slovenského športu bola letná Univerziáda 1977 v Sofii, kde získali zlato atlét Jozef Plachý v behu na 1 500 metrov a šermiarka Katarína Ráczová-Lokšová. Najcennejší kov priviezol zo Záhrebu 1987 tenista Branislav Stankovič, víťaz štvorhry s Čechom Vogelom. Najväčšie úspechy dosiahli Slováci v atletike, plávaní, volejbale a v basketbale.
Podstatne viac sme prispeli k medailovej zbierke čs. výprav na zimných Univerziádach. Prvú zimnú Univerziádu usporiadalo francúzske zimné stredisko Chamonix v roku 1960. Krasokorčuliarka Eva Grožajová vybojovala striebro, lyžiar Štefan Harvan bronz v behu na 12 km a spolu s Ľudovítom Fuskom a Jánom Ilavským prispel k striebru v štafete na 4×8 km. V roku 1962 získali zlato hokejisti Česko-Slovenska, rovnaký úspech sa im podaril v rokoch 1970, 1983 a 1987, vždy aj s prispením slovenských hráčov. Kapitánom víťazného tímu z roku 1987 bol Ivan Dornič. Dvojnásobným víťazom Univerziády 1968 v Innsbrucku sa stal zjazdár Milan Pažout.
Najväčší úspech nielen športový, ale aj organizačný priniesol rok 1987, kedy sa konala Zimná Univerziáda na Štrbskom Plese. Pod Tatrami súťažilo 942 športovcov z 28 krajín a výprava Česko-Slovenska bola suverénne najúspešnejšia so ziskom 15 zlatých, 6 strieborných a 5 bronzových medailí. Slovenskí športovci k tejto medailovej žatve prispeli ziskom deviatich zlatých v individuálnych disciplínach, v troch prípadoch sa podieľali na víťazstvách družstiev hokejistov a skokanov na lyžiach a štafety žien v bežeckom lyžovaní. Najúspešnejšími športovcami Univerziády 87 sa stali zjazdári Peter Jurko a Ľudmila Milanová, držitelia troch zlatých medailí. Peter Jurko pridal v Sappore 1991 ďalšie dve prvenstvá, je tak s piatimi zlatými medailami a jednou striebornou medailou najúspešnejším akademickým športovcom v ére Česko-Slovenska
Slovensko na Univerziádach v ére samostatnosti
Už prvá účasť Slovenska na zimnej Univerziáde 1993 v Zakopanom priniesla medailovú radosť. Ľubomíra Balážová vyhrala beh na lyžiach na 10 km klasicky, bolo to vôbec prvé víťazstvo nášho športovca v ére samostatného Slovenska na medzinárodnom podujatí, k tomu pridala ďalšie dve individuálne prvenstvá. Prvú medailu z letnej Univerziády vybojovali tenisti Patrícia Marková a Roman Šmotlák v Buffale 1993. Najúrodnejším rokom pre slovenských akademikov bol rok 1997, na zimnej Univerziáde v kórejskom Muju-Jeonju zažiaril bežec na lyžiach Ivan Bátory, v lete v Catanii na Sicílii excelovala plavkyňa Martina Moravcová. Obaja získali na jednom podujatí štyri zlaté medaily, celkove päť najcennejších kovov ich radí na čelo historického rebríčka slovenských univerziádnych medailistov. Na letných Univerziádach vynikli naši športovci najmä v športovej streľbe, tenise a v atletike.
Podobne ako v ére Česko-Slovenska aj v ére samostatnosti sú úspešnejší naši akademici v zimných športoch. V roku 1999 sa po dvanástich rokoch konal športový sviatok vysokoškolákov na Slovensku, hostiteľom bol Poprad–Tatry. Naši reprezentanti si v konkurencii 1412 športovcov zo 40 krajín počínali úspešne, v hodnotení národov obsadili 3. miesto za Ruskom a Rakúskom s bilanciou 4 zlaté, 7 strieborných a 7 bronzových medailí. Biatlonistka Martina Schwarzbacherová sa s troma zlatými a jednou striebornou stala najúspešnejšou účastníčkou podujatia. Štvrté zlato pridala o dva roky neskôr v Zakopanom 2001, na tejto Univerziáde triumfovali hokejisti Slovenska po finálovej výhre nad Kanadou 4:2. Bola to dosiaľ jediná zlatá medaila pre náš vysokoškolský hokej, okrem toho sme sa trikrát prebojovali do finále. Na domácom ľade v Poprade 1999 sme podľahli Ukrajine 3:4 až po samostatných nájazdoch, v Tarvisiu 2003  a v Krasnojarsku 2019 bolo úspešnejšie  Rusko.
Najväčšou hviezdou Univerziády 2011 v tureckom Erzurume sa stala bežkyňa na lyžiach Alena Procházková, ovenčená štyrmi najcennejšími kovmi za tri individuálne víťazstvá, štvrté pridala v tímovom šprinte s Petrom Mlynárom. Prvý cenný kov bronzového lesku doviezli z Turecka hokejistky Slovenska.
Do tretice sa „študentská olympiáda“ vrátila na Slovensko v roku 2015, keď sme boli spoluorganizátormi Zimnej univerziády 2015 spoločne so španielskou Granadou. Štrbské Pleso bolo dejiskom klasických lyžiarskych súťaží a Osrblie usporiadalo biatlonové súťaže. Slovenskej časti Univerziády sa zúčastnilo 398 športovcov z 31 krajín.
Nur Tatarová
Nur Tatarová (* 16. august 1992, Van ) je súťažiaca v taekwondo, ktorá reprezentuje Turecko.
Športová činnosť
Je štvornásobnou majsterkou Európy. Na svojich piatych majstrovstvách sveta v taekwondo v Muju v Južnej Kórey získala v roku 2017 svoj prvý svetový titul.
Olympijské hry
Na Letných olympijských hrách 2012 v Londýne získala v súťaži v taekwondo 2. miesto v kategórii žien do 67 kg. Finálový zápas so Seon Kyung Hwang z Južnej Kórey prehrala 5-12. Na Letných olympijských hrách 2016 v Riu získala v rovnakej disciplíne bronzovú medailu.