cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villers-Canivet
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Súra
Mekkské a medinské súry
Rozdelenie veršov a súr na mekkské a medinské je z veľkej časti založené na rozdieloch medzi týmito textami. Rozdielnosť možno pozorovať nielen v dĺžke veršov, ale aj v štylizácii, slovnej zásobe, rytme a miere rétorickosti. Dôležitým ukazovateľom je aj tématika jednotlivých veršov a súr. Zatiaľčo mnohé mekkské súry sú veľmi poetické a často sa v nich kladie dôraz na vieru v jediného Boha a v Súdny deň, medinské súry bývajú o niečo prozaickejšie a je v nich podrobnejšie opisované islamské právo a zákony. Pre mekkské, ako aj pre medinské verše sú typické niektoré oslovenia, frázy či slová, napr. v medinských súrach sa často hovorí o pokrytcoch.
Villers-Canivet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 715 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šlezvicko-Holštajnsko
Šlezvicko-Holštajnsko je spolková krajina na severe Nemecka. Vybojovaná od Dánska s pomocou Rakúska v 19. storočí.
thumb|Hanoversko, Šlezvicko-Holštajnsko a malé severonemecké štáty, 1890
Administratívne členenie
300px
Slobodný štát Šlezvicko-Holštajnsko sa člení na:
Someday
„Someday“ je prvý singel kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich štvrtého štúdiového albumu The Long Road. Okrem Chada Kroegera sa na písaní textu podieľali aj gitarista Ryan Peake a basgitarista Mike Kroeger. Na B–strane singlu sa nachádza nová verzia piesne „Slow Motion“, nahraný počas nahrávania albumu The Long Road.
Úspech
Singel bol vydaný dňa 1. septembra 2003 v Nemecku a o päť dní mal premiéru v Spojených štátoch. 15. septembra bol vydaný vo Veľkej Británii. Singel dosiahol prvé miesta v kanadských hudobných rebríčkoch a udržal sa v nich tri týždne a zaujal taktiež #7 v amerických rebríčkoch. Tiež dosiahol #4 v Austrálii a #9 na Novom Zélande. Pieseň bola v roku 2004 nominovaná na cenu Grammy za najlepšiu rockovú pieseň a tiež na cenu Juno Award v kategórii Single of the Year. Singel tiež získal zlatú platňu udelenú asociáciou RIAA. „Someday“ je štvrtým singlom, ktorý dosiahol takýto stav. Najprv bol takto ocenený singel „How You Remind Me“ a neskôr „Figured You Out“ a „Photograph“.
Zoznam skladieb
CD singel:
CD maxi singel:
Zostava
Nickelback
Štúdioví hudobníci
Produkcia
Iní
Čebovce
Čebovce sú obec v okrese Veľký Krtíš - v Banskobystrickom kraji na Slovensku.
Dejiny
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1272, pod menom Chab. Najznámejším rodákom obce je maďarský spisovateľ, benediktínsky mních a kultúrny bádateľ Fabián Ján Szeder. História Čeboviec je dosiaľ veľmi málo preskúmaná. Je však zrejmé, že ide o lokalitu, ktorá bola obývaná už veľmi dávno. Svedectvom toho sú o. i. aj výsledky archeologického výskumu na nedaľekej vyvýšenine, predstavujúce pamiatky z doby bronzovej. O veľmi starom osídlení hovoria terénne zahlbeniny, svedčiace o starých obydliach. Tu zrejme stála pôvodná obec, predchodkyňa Čeboviec, kým nebola prenesená do dnešnej lokality.
Obyvateľstvo
Na konci roka 2006 žilo v Čebovciach 1 037 obyvateľov, zväčša maďarskej národnosti a katolíckeho vyznania. V minulosti sa obyvatelia obce zaoberali poľnohospodárstvom (hlavne vinohradníctvom), remeselníkov bolo oveľa menej. Vhodné geografické podmienky a slnečné stráne totiž predurčovali okolie Čeboviec na pestovanie hrozna a výrobu vína. Zaujímavé sú štatistické údaje z roku 1920. Vraj tu žilo až 1 308 obyvateľov, z toho 698 maďarskej a 612 slovenskej národnosti. Na porovnanie ešte údaj z roku 1980. Obec vtedy mala 989 obyvateľov, z toho až 83,8 % maďarskej národnosti.
Šport
Nachádza sa tu futbalový klub TJ Vinohrad ČEBOVCE. Každoročne sa tu konajú letné futbalové turnaje, v roku 2006 sa prvýkrát zohralo priateľské stretnutie žien proti dievčatám. Darí sa aj šachistom, šach má v Čebovciach dlhú tradíciu.
Hudba
Už 7 rokov tu funguje Spevácky zbor Szedera Fábiána. Zbor sa zúčastnil na viacerých súťažiach na Slovensku aj v zahraničí a získal vzácne ocenenia (Kodályove Dni Galanta, Trnavské Zborové Dni, Prehliadka Cirkevných Zborov - Zvolen). Šíril dobré meno obce aj v Rumunsku a Maďarsku. Súbor viackrát vystupoval v Budapešti.
Zaujímavosť
Približne 10 km vzdušnou čiarou od obce Čebovce sa nachádza obec Čelovce a neďaleko je aj obec Čekovce, čo často vedie k omylom, hlavne s poštou.
Port-sur-Saône (kantón)
Port-sur-Saône je francúzsky kantón v obvode Vesoul v departemente Haute-Saône v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 17 obcí.
Nunavut
Nunavut je najsevernejšie kanadské teritórium s tromi naj. Je najrozľahlejšie, najmladšie a má najmenej obyvateľov zo všetkých kanadských provincií a teritórií. V Nunavute leží aj najsevernejšie obývané miesto planétyAlert.
Najväčším a zároveň hlavným mestom je Iqaluit (Frobisher Bay), kde žije štvrtina obyvateľov. Názov v grónčineinuitčine znamená „Naša Zem“, „Naša vlasť“. Nunavut bol vytvorený vyčlenením zo Severozápadných teritórií 1. apríla 1999.
Náboženstvo
Protestanti tvoria 66,7 %, katolíci tvoria 23,3 %.
Geografia
Nunavut by sa so svojou rozlohou zaradil na 15. miesto medzi krajinami sveta. Do Nunavutu patrí časť severnej Kanady, väčšina z Arktických ostrovovBaffinov ostrov, Ellesmerov ostrov, Viktóriin ostrov a iné. Najvyšší vrch Nunavutu je Barbeau (2 616 m).
Antolská ulica (Bratislava)
Antolská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Lúky.
Je pomenovaná podľa kaštieľa Antol (dnes Svätý Anton). Do 1. apríla 1991 mala názov Ulica Zoje Kosmodemjanskej, podľa ruskej účastníčky protinacistického odboja Zoje Kosmodemianskej (1923 – 1941).
Espeon
Espeon je psychický Pokémon, vyvíjajúci sa z Eeveho pomocou šťastia. Espeon je takzvaný Slnečný Pokémon (Sun Pokémon). Je ružovej farby a pripomína líšku. Espeon pochádza z druhej generácie Pokémonov. Je to verný Pokémon. Jeho brat je Pokémon Umbreon. Espeon útočí útokmi ako Rýchly útok alebo Poklad ( - iby v Pokémon hrách Diamond a Pearl).
Antolská ulica (Bratislava)
Na Antolskej 11 sa nachádza Nemocnica svätého Cyrila a Metoda. Neďaleko je jazero Veľký Draždiak a Chorvátske rameno.
Espeon
Espeonove typové výhody :
Zoznam chemických článkov/Ž
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 11 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
že
Želatína · Železný stĺp v Dillí · Železo · Ženevský protokol
ži
Žiarenie delta · Žiarenie gama · Žiarivá rovnováha · Žiarivka · Žieravina
žl
Žlčové kyseliny · Žltá SY
Richard Bach
Richard Bach (* 23. jún 1936, Oak Park, Illinois, USA) je americký spisovateľ.
Životopis
Lietať začal už ako 17-ročný a neskôr istý čas pracoval ako pilot vzdušných síl. Vystriedal rôzne zamestnania a bol dvakrát ženatý. S prvou ženou Bette, s ktorou sa rozviedol v roku 1970, má šesť detí. Jeho syn Jonathan, ktorý je novinárom, vydal knihu o tom, aké to bolo vyrastať bez otca a stretnúť sa s ním až ako študent na strednej škole. Jeho druhou manželkou sa stala herečka Leslie Parrish, s ktorou sa stretol počas nakrúcania filmu Jonathan Livingston Seagull (Čajka Jonathan Livingston). Vzali sa v roku 1981, no ich manželstvo dlho nevydržalo. Richard Bach žije v súčasnosti v meste Stanwood, štát Washington.
Střítež (okres Pelhřimov)
Střítež je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 106 obyvateľov, z toho 55 mužov a 51 žien, pričom priemerný vek v obci bol 48,7 roka (muži 46,5 roka, ženy 51,2 roka).
Bódhi
Bódhi môže byť:
Dolné Plachtince
thumb|275px|Obecný úrad Dolné Plachtince sú obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Polohopis
Ležia na severovýchodnom okraji Čebovskej pahorkatiny, geomorfologickej časti Ipeľskej kotliny, severovýchodne od obce vystupujú nad rovinatý kraj Modrokamenské úboče, patriace do Krupinskej planiny. Obcou preteká Burašovský potok a vetva Plachtinského potoka.
Prístup zabezpečuje cesta I/75 (Nové Zámky – Lučenec), na ktorú sa pripája cesta III/2601 južným smerom do Sklabinej, vedúca centrom obce a cesta III/2583, vedúca severne do Stredných a do Horných Plachtiniec. Veľký Krtíš je vzdialený východným smerom, Šahy  juhozápadným, Krupina  severozápadným a krajské mesto  severným smerom.
Geológia
Územie Plachtinského chotára tvorili pôvodne plytčiny rozsiahleho pravekého mora. V oblasti sa našli skameneliny žralokov, dinosaurov a mamutov. Uhoľné vrstvy sa tiahnu od Stredných Plachtiniec až po Obeckov, čiže aj cez územie obce.
Podnebie
Stredoeurópske mierne podnebie umožňuje pestovať všetky druhy obilnín, ovocia, ale dobre sa tu darí aj viniču, vďaka ktorému je obec známa. Mierne teplé podnebie je príčinou, že na tomto území sa vyskytuje len málo ihličnanov. Sú tu prevažne listnaté a zmiešané lesy s agátovým, bukovým, či dubovým porastom. Zo zástupcov fauny stojí za zmienku predovšetkým jastrab veľký.
Dejiny
Najstaršie osídlenie oblasti je z čias rímskej ríše, najskôr ako Keltské oppidum. Našli sa tu archeologické nálezy, ktoré to dokazujú. Asi v roku 6|6 po Kr. Kelti podľahli nátlaku Rimanov, čo dokazuje nájdená rímska minca z tohto obdobia. Až okolo piateho storočia nášho letopočtu sa na okolitých kopcoch usadili Slovania, ktorí postupne schádzali do dolín a zakladali osady. Ich život ovplyvnil príchod sv. Cyrila a Metoda a s ním aj hlásanie kresťanstva od roku 863.
Obec vlastnilo niekoľko rodín a majiteľov. Prvým bol už spomínaný zemepán Martin Dubaac s rodinou. Neskôr ju vlastnili Tardošovci, Lukavovci, Pápežská prepozitúra Šahy, rád Tovarišstva Ježišovho a Rožňavská Kapitula. Pred vznikom Česko-Slovenska a následným vyvlastnením pozemkov obec vlastnilo niekoľko veľkých gazdov.
V roku 1465 obec nadobúda štatút stredovekého mestečka, pečatidlo a erb, ako aj právo konať jarmoky ku dňu sv. Martina – patróna obce (mestečka).
V roku 1544 bola prvýkrát spustošená a vypálená Turkami. Turci začali zostrovať svoje útoky a obsadzovať nové územia. V roku 1546 budínsky sa paša Mohamed sa vyhráža Hontu a Novohradu, že ohňom a mečom zničí všetko, ak sa mu dobrovoľne nepoddajú.
26. augusta 1547 sa v Banskej Štiavnici konal veľký jarmok. Turci sa od vyzvedačov dozvedeli, že Plachtinčania ukrývajú v obci farára, ktorý mal ísť na poradu do Banskej Štiavnice, aby ich v ťažkých časoch podporil; preto proti jarmočníkom poslali čalmak (100 jazdcov). Vyše 60 Plachtinčanov orabovali a len v spodnej bielizni ich pustili domov.
V roku 1552 biskupi utekajúci cez Plachtince varovali obyvateľov pred Turkami, pričom im radili, aby schovali zvony z veže. Traduje sa, že vďaka dokonalej skrýši sa slávne zvony, ktoré bolo počuť až v Modrom Kameni a ich zvuk pripomínal plač, nenašli dodnes.
Plachtinský mlynár Ján Sklár dal do kostola namaľovať tri obrazy za spásu duše svojho jediného syna, ktorý zahynul počas tureckých vpádov. V roku 1609 sa dedinčania zo strachu pred Turkami rozhodli kostol opevniť. Toto opevnenie je zakreslené na historickej mape z roku 1840.
Rokom 1648 sa pre obyvateľov začínajú ťažké časy. Vtedy sa rozširovali tzv. Drábikove proroctvá o konci sveta. Ľudia týmto proroctvám uverili a prestali pracovať, následkom čoho nastal veľký hlad. Keď pominul, skončili sa aj boje s Turkami, a v obci sa začali vytvárať cechy (stolársky, tkáčsky, vinohradnícky a kolársky).
V roku 1776 cisárovná Mária Terézia založila Urbár. Vtedy bola farnosť Modrý Kameň pridelená ako filiálka ku Plachtinciam. V tomto období bolo v obci viacero požiarov. Bolo tiež založené Rožňavské biskupstvo a obec patrila pod Rožňavskú diecézu.
V roku 1818 bola veľmi tuhá zima a následkom nej hlad. V roku 1831 v obci cholera, ku ktorej sa neskôr pridružil i mor. Následkom týchto udalostí sa obec vyľudnila a stratila na význame.
V roku 1848 vypukla feudálna antimaďarizačná revolúcia. V obci (v kostolnej zvonici) sa skrýval Janko Kráľ, kde ho v apríli 1849 aj zatkli. V jeho činnosti mu pomáhal učiteľ Ján Rotarides z Príbeliec.
20. storočie
V roku 1914 vypukla prvá svetová vojna. Muži museli narukovať a doma ostali len ženy, deti a starci. Počas prvej svetovej vojny údajne zomreli dvaja muži. Tí, čo boli na bojiskách, často skončili v zajatí a domov sa vracali až po roku 1918, mnohí chorí alebo zmrzačení.
Po vzniku samostatného Česko-Slovenska nastáva najskôr čiastočná, neskôr skoro úplná stabilizácia životnej úrovne a rozkvet obce. V roku 1925 prebehla telefonizácia. V tomto roku postihla obec menšia epidémia týfu. V roku 1929 bolo založené Úverové družstvo a začalo sa s výstavbou novej cesty.
V roku 1930 vypukol v obci požiar, pri ktorom zhorelo 36 domov. Vďaka úsiliu obyvateľov sa podarilo požiar lokalizovať. Postihnutým obyvateľom poskytol drevo na opravu ich domov veľkostatkár Benda zo Stredných Plachtiniec. Po požiari sa ďalej obec vyvíjala priaznivo. Na jej území bola BANKA SLAVIA, dva obchody, dve krčmy, mliekáreň, bitúnok a dokonca i kino. Obec mala vlastného kováča, kolára a iných majstrov.
V roku 1936, následkom prietrže mračien a rozvodnenia potoka, sa pretrhla hať a voda zaplavila spodnú časť dediny. Zničený most bol v roku 1938 nahradený novým mostom. V tomto istom roku bolo založené potravinové družstvo, ktoré neskôr nahradilo spotrebné družstvo JEDNOTA.
Počas 2. svetovej vojny prechádzal dva týždne územím obce front. Obecná kronika hovorí: „Prvé nemecké jednotky prišli do obce 8. decembra 1944. Nikto sa im nepostavil do cesty, takže nič zvláštneho sa nestalo. I most ostal neporušený, čo je ojedinelý jav v takýchto časoch“. Za Nemcami prišli francúzski legionári. Boli to francúzski partizáni, ktorí bývali v miestnej škole. Sovietski vojaci prišli do obce 31. decembra 1944, o čom svedčí pamätná tabuľa na kultúrnom dome. Väčšina obyvateľov hľadala úkryt pred blížiacim sa frontom v Háji. Buď vo svojich pivniciach, alebo v kapitulskej pivnici, kam sa ich skrylo najviac. Front prebehol celkom ľahko, ale nie bez hmotných strát a strát na ľudských životoch.
Sklon
Sklon môže byť:
Dolné Plachtince
20. storočie
Cez vojnu bol zriadený revolučný národný výbor, ktorý po prechode frontu nahradil miestny národný výbor. Vojaci Červenej armády nútili mužov kopať zákopy a rekvirovali zásoby potravín. Bolo poškodených viacero domov, odvlečená jedna židovská rodina a niekoľko ľudí zabitých. Miestni bojovali v okolí Hronskej Dúbravy.
V období 2. svetovej vojny (v roku 1943) bola obec elektrifikovaná.
Po skončení druhej svetovej vojny opäť vznikol česko-slovenský štát a Komunistická strana nastolila socialistickú diktatúru. Vtedy bol zatknutý katolícky kňaz Adolf Kejval, ktorý sa postavil proti jej zriadeniu. Uväznení boli aj tí obyvatelia, ktorí s ním spolupracovali. V roku 1955 dala Rožňavská kapitula svoje majetky do prenájmu občanom. V roku 1958 si občania zakladajú jednotné roľnícke družstvo. S vývojom poľnohospodárstva súvisí i vznik ÚKSUPu t. j. Ústredného kontrolného a skúšobného ústavu poľnohospodárskeho v roku 1960. V roku 1968 bol postavený kultúrny dom.
V sedemdesiatych rokoch boli násilne vyvlastnené pozemky na úpätí Hájnického Kameňa a tamojšie vinohrady boli zrovnané so zemou. Na ich mieste však JRD vysadilo nové. V roku 1978 bola dokončená nová škola a hasičská zbrojnica.
K najnovším zmenám v obci patrí nový dom smútku, čiastočná elektrifikácia lokality Háj, obnovenie komunikácií a prebiehajúca plynofikácia obce.
5. júna 1995 postihla obec silná búrka s krupobitím, ktorá zničila celú úrodu a spôsobila veľké hmotné škody.
Kultúra a zaujímavosti
náhľad|Kostol sv. Martina
Obyvateľstvo
V súčasnosti má obec 598 obyvateľov a 216 domov. Bilancia rastu obyvateľstva je takáto: V roku 1778 mala obec 770 obyvateľov. Následkom moru, cholery, týfusu, hladu a bojov sa počet obyvateľov znížil na 560 (1948). Do roku 1996 sa počet zvýšil o dvoch obyvateľov.
Osasco
Osasco je mesto v štáte São Paulo v juhovýchodnej Brazílii. Mesto bolo založené v roku 1962 a v súčasnosti má približne 719 000 obyvateľov. Mesto založil taliansky prisťahovalec Antonio Agu a pomenoval ho podľa rovnomenného talianskeho mesta v regióne Piemont.
Tadeusz Banachiewicz
Tadeusz Banachiewicz (* 13. február 1882 – † 17. november 1954) bol poľský astronóm a matematik, ktorý pracoval v oblasti nebeskej mechaniky. Pôsobil ako riaditeľ observatória v Krakove (1919-1954). Zaoberal sa výskumom Mesiaca, premenných hviezd a nebeskou mechanikou, najmä dráhami komét. Známy je vynikajúcimi prácami z numerickej matematiky. Zdokonalil Gaussovu metódu na určovanie eliptických dráh planét a komét.
Osasco
Osasco bolo priemyselné mesto, ale po industriálnej decentralizácii do ostatných regiónov, sa dnes sústreďuje na obchod a služby. Sídli tu banka Banco Bradesco, jedna zo štyroch najväčších bánk v krajine.
Kurzový index
Kurzový index môže byť:
Burzový index
Burzový index alebo kurzový index je štatistický index burzových kurzov (teda cien predmetov obchodovania na burze/-ách), ktorý ma ukázať vývoj týchto kurzov. Môže zahŕňať všetky predmety istého druhu (jednej burzy, všetkých búrz krajiny/sveta a podobne) alebo len vybrané predmety (potom spravidla reprezentatívne predmety, napr. SAX).
Typickými burzovými indexmi sú:
Znojemská vinohradnícka podoblasť
Znojemská vinohradnícka podoblasť leží v oblasti Morava a je tvorená časťami okresov Znojmo a Brno-venkov a územím obce Kojetice v okrese Třebíč. Obsahuje 90 vinohradníckych obcí, ktorých katastrálne územie má celkom 112113 ha. Vlastná plocha viníc je asi 3346 ha (údaje ČSÚ z roku 2003). Táto podoblasť vznikla v máji 2004 v súvislosti s novým usporiadaním vinohradníckych oblastí, ktoré priniesol vinársky zákon č. 321/2004 Zb. a jeho vykonávacia vyhláška č. 324/2004 Zb.
Vyššie spomínaná vyhláška v názvoch viničných tratí používa odbornú, nie zjednodušenú variantu písania veľkých písmen v miestnych názvoch podľa pravidiel českého pravopisu. Preto sa názvy viničných tratí uvádzané vo Wikipédii môžu v tomto smere líšiť od presného znenia v danej vyhláške.
Zoznam vinohradníckych obcí a viničných tratí
Zoznam vinohradníckych obcí a viničných tratí podľa vyhlášky č. 254/2010 Zb .:
Óföldeák
Óföldeák je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 3509 ha a žije tu 483 obyvateľov (2007).
Bilirubín
Bilirubín je odpadový produkt metabolizmu červeného krvného farbiva hému produkovaného pečeňou zo zaniknutých červených krviniek - erytrocytov. Je vylučovaný z ľudského tela ako súčasť žlče. Spôsobuje typické zafarbenie žlče. Z chemického hľadiska ako rozpadový produkt hemoglobínu, už však nemá klasickú štruktúru v strede so železom, ale železo už neobsahuje. Taktiež je jeho molekula lineárna.
Morteau
Morteau môže byť:
Precitnutie
Precitnutie (nedokonavý vid precitanie) môže byť:
Vinárstvo
Vinárstvo (zriedkavo: vinikultúra ; príslušná osoba sa volá vinár) môže byť:
Vinárstvo môže byť aj:
M. R. Štefánika
M. R. Štefánika môže byť:
Brotte-lès-Luxeuil
Brotte-lès-Luxeuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Öttömös
Öttömös je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Mórahalomskom okrese.
Alexander Van der Bellen
Prof. Dr. rer. oec. Alexander Van der Bellen (* 18. január 1944, Viedeň, Nacistické Nemecko) je rakúsky prezident, vysokoškolský pedagóg, ekonóm a politik. V rokoch 19972008 pôsobil ako predseda rakúskej parlamentnej strany Zelení – Zelená alternatíva.
V máji 2016 porazil v druhom kole prezidentských volieb Norberta Hofera, ale Ústavný súdny dvor vo Viedni 1. júla 2016 výsledky druhého kola prezidentských volieb zrušil a nariadil opakovanie druhého kola v celom Rakúsku. 3. decembra sa konalo opakované druhé kolo prezidentských volieb, v ktorom porazil Norberta Hofera. Od 26. januára 2017 je v pozícii prezidenta. V roku 2022 bol zvolený na druhé obdobie.
Prezidentské voľby 2016
V apríli 2016 sa uchádzal o post rakúskeho prezidenta. V prvom kole so ziskom 20,4 % hlasov sa umiestnil na druhom mieste a postúpil do druhého kola spolu s Norbertom Hoferom, kandidátom pravicovo-populistickej strany FPÖ, ktorý ziskom 36,4 % hlasov prvé kolo vyhral. V druhom kole, ktoré sa konalo 22. mája 2015, sa podarilo Van der Bellenovi so ziskom 50,3 % hlasov tesne vyhrať. V tesnom súboji rozhodlo o víťazovi až sčítanie hlasov, ktoré boli odovzdané prostredníctvom pošty. Zvíťazil v spolkových krajinách Viedeň, Horné Rakúsko, Tirolsko a Vorarlbersko.
Strana FPÖ 8. júna 2016 odovzdala na Ústavnom súdnom dvore vo Viedni podanie, ktorým napadla výsledky druhého kola prezidentských volieb. Namietala hlavne nezrovnalosti pri procese sčítavania hlasov zaslaných poštou. Ústavný súd podanie prijal a 1. júla 2016 žalobe vyhovel. Skonštatoval, že počas sčítavania hlasov prišlo k porušeniu pravidiel a že mohlo prísť k ovplyvneniu výsledkov volieb. Súčasne výslovne skonštatoval, že počas súdneho konania nezistil žiadne manipulácie volebného výsledku. Rakúsky kancelár Christian Kern 5. júla oznámil, že druhé kolo prezidentských volieb sa bude opakovať 2. októbra 2016. Tento termín musí ešte formálne schváliť príslušný výbor parlamentu.
Prezidentské voľby 2022
Dňa 22. mája 2022 vyhlásil sociálnymi sieťami, že bude znova kandidovať. Vo voľbách, ktoré sa konali 9. októbra, Van der Bellen vyhral v prvom volebnom kole a bol tým zvolený na ďalších šesť rokov. Svoje druhé obdobie začal inauguráciou 26. januára 2023.
Lachaussée
Lachaussée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stav systému (kybernetika)
Stav systému je v kybernetike je množina definovaných podmienok a údajov, ktoré charakterizujú skúmaný systém a spolu so vstupom systému vymedzujú jeho výstup. Stav k určitému časovému okamihu sa určuje vstupom a stavom systému v predchádzajúcom časovom okamihu. Z hľadiska správania systému sa rozlišuje rovnovážny a nerovnovážny stav.
Pavol Kanis
PhDr. Pavol Kanis, CSc. (* 27. august 1948, Praha) je bývalý slovenský politik.
Rioz (kantón)
Rioz je francúzsky kantón v obvode Vesoul v departemente Haute-Saône v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 27 obcí.
Pusztamérges
Pusztamérges je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Mórahalomskom okrese.
Má rozlohu 2439 ha a žije tu 1259 obyvateľov (2007).
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2004
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2004 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCIRH. Konali sa vo Wuppertali, v Nemecku od 19.25. septembra 2004, za účasti 15 tímov. V Nemecku sa konali ženské MS tretíkrát, keď predtým to bolo v rokoch 1992 (v Springe) a 2000 (v Marl). Zápasy sa hrali v aréne Wuppertal Unihalle. 🇦🇷 obhájila víťazstvo a získala svoj tretí titul.
Veselá (okres Pelhřimov)
Veselá je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 224 obyvateľov, z toho 103 mužov a 121 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,5 roka (muži 44,0 roka, ženy 44,9 roka).
Spleen and Ideal
Spleen and Ideal je druhý album nahraný skupinou Dead Can Dance, vydaný v roku 1986. Tento album sa odkláňa od počiatočných post-punkových a gothických počiatkov na ich debutovom, Dead Can Dance, a orientuje sa viac smerom k world music. Album používa menej klasické rockové nástroje a používa viac violončelo, trombóny a tympany. Názov album je prevzatý od symbolistov z 19. storočia. Texty su inšpirované Charlesom Baudelaierom. Dosiahol No. 2 v britskom nezávislom rebríčku.
Podľa Into the Labyrinth Press-Kit: ''„…Pojmy ‚spleen‘ a ‚ideal‘ sú prebraté od symbolistov 19. storočia. Splín – chorý a zlomyseľný aspekt ľudskej prirodzenosti ako závisť, nevrlá nálada, zloba a netolerancia – boli neodvratne spojené s pojmom ideálu. Na jednej strane to núti ideál uprieť si svoju možnosť existencie, na druhej strane to môže ideál tvoriť a ovplyvňovať. Naše piesne sú o pravde a klame, predurčení a slobode, pochybnosti a viere, a nad všetkými týmito dvojicami je hľadanie dokonalosti. Dosiahnuť ideál…“''
Zoznam skladieb
== Tvorcovia ==
Villers-sur-Mer
Villers-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2707 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Agneša Kalinová
Agneša Kalinová, rodená Farkašová (* 15. júl 1924, Košice† 18. september 2014, Mníchov, Nemecko) bola slovenská novinárka, prekladateľka a prvá výrazná filmová kritička na Slovensku.
Osobný život
Vyrástla v Prešove, no v čase vojnovej Slovenskej republiky, na jar roku 1942, musela pre svoj „neárijský“ pôvod odcestovať do Maďarska. Ukryla sa v Budapešti, v kláštore rádu Dobrého pastiera, ale väčšina jej rodiny a obaja rodičia zahynuli v koncentračných táboroch. Po vojne sa vrátila do Prešova a po maturite sa presťahovala do Bratislavy. Už počas vojny sa však spoznala so svojím budúcim manželom Ladislavom Jánom Kalinom a v roku 1946 sa za neho vydala.
S manželom majú dcéru Julku (dnes známa prekladateľka Julia Sherwoodová), no ten zomrel predčasne už v roku 1981 po ťažkej chorobe.
Vzdelanie a pôsobiská
Štúdium na gymnáziu pre ňu skončilo šiestym ročníkom, postihol ju totiž zákaz štúdia na stredných a vysokých školách. V Bratislave po vojne študovala na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského anglický a francúzsky jazyk, štúdium však nedokončila. Aj vďaka filmu a znalosti jazykov sa dostala na francúzsky konzulát, kde pôsobila ako prekladateľka (už počas epizódy s Filozofickou fakultou). Prekladala odbornú filmovú a umenovednú literatúru, neskôr aj beletriu z francúzštiny, nemčiny či maďarčiny.
Svoju prvú filmovú kritiku niekedy na prelome rokov 1946/1947 zaniesla do Pravdy, uverejnili jej ju a ponúkli jej aj stálu spoluprácu. Bola to kritika na sovietsky film Pätnásťročný kapitán. V tom období písalo iba veľmi málo ľudí o filme. ''„Dokonca som v nej aj hviezdičkovala filmy. Do roku 1948 som to takto sama na kolene vyrábala a manžel si to vždy vopred prečítal, aby tam neboli nejaké veľké sprostosti.“'' V období tesne pred začiatkom 50. rokov vznikla slovenská sekcia združenia Klubu filmových novinárov a Kalinová ako členka Zväzu novinárov a ako stála filmová kritička sa prihlásila i tam. Význam členstva sa prejavil hlavne v možnostiach zúčastňovať sa filmových festivalov.
Pracovala ako redaktorka spoločensko-kritického týždenníka Nové slovo, od roku 1952 až do roku 1968 bola redaktorkou, neskôr členkou redakčnej rady týždenníka Kultúrny život, ktorý je známy svojim liberálnejším prístupom ku kultúre a spoločnosti. Takisto počas tejto etapy sa zúčastňovala festivalov, na prvý zahraničný sa dostala v roku 1959 do Bergama, v roku 1960 bola aj v Cannes, v roku 1964 v San Sebastiáne ako členka poroty FIPRESCI. Po zániku / zákaze Kultúrneho života v septembri 1968 sa stala slovenskou redaktorkou pražského dvojtýždenníka Filmové a televízne noviny.
Na Slovensko prichádzala často, prezentovala autobiografické knihy jej zosnulého manžela a stále sa zaujímala o zahraničnú i slovenskú kultúru.
Charakter tvorby
„Mojím hlavným zámerom písania filmových kritík bolo upozorňovať obecenstvo na dobré filmy, aby ľudia chodili do kina na to, čo sa mi zdalo dobré, a nie na niečo gýčové alebo nezaujímavé.“
Spolu s Pavlom Brankom bola dokonca rozhodujúcou kritičkou 60. rokov a vlastne boli to dvaja dominantní kritici povojnového obdobia. Václav Macek s Jelenou Paštékovou v knihe Dejiny slovenskej kinematografie nazývajú jej publicistickú činnosť „ilustratívnou“, no zaslúžene jej priznávajú pevné miesto medzi elitou. Výrazne vychádzala z etických kritérií, bola hlavne zástankyňou občiansky angažovanej tvorby (filmov ako Obchod na korze či Tri dcéry) a na rozdiel od ostatných publicistov obdobia brala do úvahy zákulisie tvorby, organizačné, technické či ľudské predpoklady filmovej produkcie. Mala schopnosť presvedčivo a jasne obhajovať všetko pozitívne, čo sa u nás v hranom filme dialo v 60. rokoch (obhajovala Eduarda Grečnera aj Dušana Hanáka). Vyzdvihovala teda nové naratívne postupy a tematické štruktúry novovlnových filmov našich tvorcov. Vyjadrila sa takto: „už prvé filmy s novou filmovou poetikou ma nesmierne nadchli, veľmi som im fandila a snažila som sa im pomáhať.“
Zároveň však živo a pohotovo písala aj o zahraničných dielach. Slovenskému divákovi tým pádom prinášala konfrontáciu s ostatným filmovým svetom. Nechcela, aby Slovensko zostalo len akousi „zatuchnutou provinciou.“
Nevyhla sa problémom s cenzúrou, spomína na ňu aj takto: ''„keď v poslednej chvíli nám cenzúra článok nepustila, keď sme museli doniesť náhradný materiál, pretože povedali, že noviny musia vyjsť. Nebolo to také ako za Prvej republiky, keď cenzúra vyhodila článok a noviny vyšli s bielym fľakom. My sme nemohli mať biely fľak, pretože oficiálne cenzúra neexistovala.“''
Práve táto podpora tvorivých a hľadajúcich tvorcov však nepriamo znamenala, že normalizácia medzi prvými zasiahla práve ju. Spolu s vyššie menovanými kritikmi ju postihol zákaz publikovania a toto zoskupenie bolo označované za „klan“ presadzujúci vo svojich hodnoteniach skupinové záujmy a buržoáznu ideológiu. Ján Podhradský, ktorý sa stal v roku 1972 ústredným riaditeľom Slovenského filmu, zaútočil slovami: „Boli to klany samozvaných kritikov, nátlakové skupiny umeleckých ideológov, ktorí lietali okolo filmu ako rozpálené kométy.“ Kultúrny život bol prvým zakázaným periodikom.
Situácia na konci 80. rokov bola slobodnejšia a kritike priala, no v celom spektre autorov (pre príklad uvediem pár mien: Jozef Bobok, Katarína Hrabovská, Nina Hradiská, Viliam Jablonický, Emília Kincelová, Ladislav Volko, Štefan Vraštiak...) sa nenašla kritická osobnosť, ktorá by významom zodpovedala Brankovi alebo práve Agneši Kalinovej. Od roku 1990 sa však v tlači zjavovali znovu aj ich texty. Agneša Kalinová sa filmu však venovala už len okrajovo.
Publikácie v časopisoch
(abecedné poradie, výber)
Bzovícka ulica
Bzovícka ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa na juhu Petržalky, v miestnej časti Lúky.
Vznikla v roku 1981 pri výstavbe panelákového sídliska ako Cichovského ulica. Mala názov podľa poľského vojvodcu a národného buditeľa Adolfa Cichowského (1794 – 1854]. Od 1. apríla 1991 je pomenovaná podľa hradu Bzovík v okrese Krupina.
TC
TC (tiež známy ako Tommy Boy) je anglický drum and bassový producent a bristolský DJ Tom Casswell.
Jeho debutový album Evolution bol vydaný v roku 2007 vydavateľstvom D-Style Recordings. TC tiež prezentoval poslednú edíciu Watch The Ride, kompilačného CD vydávané niekoľkokrát počas roka. Jeho skladby „Deep“ (feat. MC Jakes) a „Jump“ boli pozitívne hodnotené. TC robí show v BBC Radio 1, kde je hosťom rozhlasového DJa Zane Lowa.
Baker Street (stanica metra)
Baker Street je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa na ulici Baker Street v londýnskej mestskej časti City of Westminster. Obsluhuje ju päť liniek a tvorí jeden z hlavných prestupných uzlov siete metra v Londýne. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.
História
Stanicu metra na Baker Sreet otvorili 10. januára 1863 ako jednu z pôvodných staníc prvej podzemnej dráhy na svete, tzv. Metropolitan Railway. Tieto nástupištia sa využívajú dodnes a zastavujú na nich vlaky Circle a Hammersmith & City Line. O päť rokov neskôr, 14. apríla 1868 otvorili nové nástupištia (v súčasnosti obsluhované Metropolitan Line) ako súčasť rozšírenia linky do dnes už neexistujúcej stanice Swiss Cottage, potom Harrow-on-the-Hill a ďalej na severozápad. Počas nasledujúcich desaťročí bola táto časť stanice niekoľkokrát prestavaná tak, aby poskytovala štyri nástupištia. Súčasná konfigurácia stanice na Metropolitan Line pochádza z roku 1925 a z približne rovnakého obdobia pochádza aj nadzemná staničná budova, navrhnutá architektom Charlesom Clarkom.
Baker Street & Waterloo Railway (dnešná Bakerloo Line) bola otvorená 10. marca 1906 a Baker Street bola navrhnutá ako jej konečná stanica, kým nebude linka predĺžená do stanice Marylebone. To sa stalo 27. marca 1907.
20. novembra 1939 prevzala Bakerloo Line vetvu do Stanmore, ktorú dovtedy obsluhovala Metropolitan Line, pričom nasledovala výstavba ďalších dvoch nástupíšť a spojovacích tunelov medzi stanicami Baker Street a Finchley Road. O štyridsať rokov neskôr, 1. mája 1979, vystriedala Bakerloo Line na vetve do Stanmore novo-otvorená Jubilee Line.
Baker Street patrí medzi najkomplikovanejšie stanice siete londýnskeho metra. Podpovrchová (pôvodná) stanica (Circle a Hammersmith & City Line) je spojená s otvorenou stanicou Metropolitan Line. Tá slúži ako konečná stanica niektorých vlakov premávajúcich na Metropolitan Line. Nachádza sa tu ale aj spojka, ktorá umožňuje vlakom napojenie sa na trať Circle Line až do stanice Aldgate. Pod týmito nástupišťami sa nachádzajú nástupištia podzemných liniek (Bakerloo a Jubilee Line), ktoré sú navrhnuté tak, aby poskytovali možnosť priameho prestupu. Baker Street ma najviac nástupíšť zo všetkých staníc londýnskeho metra, spolu ich je desať.
Linky
Stanicu v súčasnosti obsluhuje päť liniek:
Miesta záujmu
V blízkosti stanice sa nachádzajú tieto turistické atrakcie:
Domenico Martinelli
Domenico Martinelli (* 30. november 1650, Lucca, Toskánsko – † 11. september 1718, Lucca, Toskánsko) bol taliansky barokový architekt a kňaz.
Lukáš Lacko
Lukáš Lacko (* 3. november 1987, Piešťany) je súčasný slovenský tenista. Jeho trénerom je Filip Havaj a trénuje v akadémii Love 4 Tennis.
Kariéra
Na profesionálnom okruhu pôsobí od roku 2004. Svoj prvý Grand Slam si zahral v roku 2006, keď sa predstavil v kvalifikácii. Medzi mužmi doteraz nezaznamenal žiaden titul kategórie ATP World Tour, ale vo februári 2012 sa na turnaji ATP Záhreb prebojoval do svojho prvého finále (zároveň prvýkrát aj do semifinále), kde podľahol nasadenej sedmičke turnaja - Rusovi Michailovi Michajlovičovi Južnému.
2017
V januári 2017 sa prebojoval na turnaji Australian Open z kvalifikácie do hlavnej súťaže. V poslednom kole kvalifikácie zdolal Američana Denisa Kudlu 2 : 0 na sety (6 : 2, 6 : 2).
V tom istom mesiaci ho nehrajúci kapitán Miloslav Mečíř nominoval na stretnutie 2. kola 1. skupiny euroafrickej zóny Davisovho pohára 2017 proti Maďarsku spolu s Martinom Kližanom, Jozefom Kovalíkom a Andrejom Martinom.
Bušince
Bušince sú obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Polohopis
Sú umiestnené v prostredí povodí rieky Ipeľ vo vinohradníckej oblasti s hnedozemou. Obyvatelia sa zaoberajú poľnohospodárstvom. Jediným podnikom potravinárskeho priemyslu je podnik na výrobu cestovín.
Turizmus
Napriek tomu, že obci nie je ešte úplne dobudovaná infraštruktúra, pre turistov je tu možnosť prechádzok v malebnej prírode, cykloturistika, zber húb či pobyt v blízkom termálnom kúpalisku.
Občianska vybavenosť
Obec má vlastné futbalové ihrisko, poštu, kultúrny dom s kinosálou, tiež deväťročnú základnú školu a niekoľko tried v vyučovacím jazykom maďarským, pretože v obci žije pomerne silná maďarská komunita. V obci sa nachádza aj dom smútku s cintorínom a pôsobia tu aj mimovládne organizácie ako Csemadok a Matica slovenská.
Aktivity obce
Miestne orgány obce pravidelne v katastrálnom území obce pravidelne zabezpečujú aktivačné práce, čím napomáhajú zlepšiť situáciu dlhodobo nezamestnaných osôb a snažia sa nájsť zdroje a financie na rekonštrukciu vodovodu a výstavbu kanalizácie. Samozrejme sa snažia aj prilákať do oblasti v spolupráci s okolitými obcami domácich a tiež zahraničných investorov.
Logroño
right|thumb|Námestie Paseo del Príncipe de Vergara, Logroño Logroño je mesto v severnom Španielsku. Leží na rieke Ebro. Je to hlavné mesto autonómneho spoločenstva La Rioja.
Počet obyvateľov je k roku 2006 147 036. Mesto je strediskom obchodu s vínom, ktoré sa produkuje v tejto oblasti. Je tiež známe produkciou železa, dreva a textílnych produktov.
Nachádza sa južne od mesta Bilbao.
Skok
Skok môže byť:
SKOK! je skratka pre politickú stranu Slovenská občianska koalícia
Scey-sur-Saône-et-Saint-Albin (kantón)
Scey-sur-Saône-et-Saint-Albin je francúzsky kantón v obvode Vesoul v departemente Haute-Saône v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 26 obcí.
Českolipský Špičák
Českolipský Špičák je meno čadičového kopca na severnom okraji mesta Česká Lípa. Podľa neho sa volá priľahlé sídlisko, reštaurácia, knižnica, škola a ďalšie inštitúcie. Na jeho vrchole vo výške je verejnosti dlhšiu dobu neprístupná rozhľadňa ovešaná vysielačmi.
Popis
Kopec je zaraďovaný do Zákupskej pahorkatiny, ktorá je súčasťou Ralskej pahorkatiny. Zákupská pahorkatina má päť okrskov, Špičák je radený do okrsku Českolipská kotlina.
História
Dva roky potom schodisko vyhorelo. Bolo postavené nové z kameňa a pristavená aj kuchynka pre vybudovanú výletnú reštauráciu. Dňa 28. augusta 1887 bola rozhľadňa slávnostne znovu otvorená. Bola potom hojne navštevovaná, len v roku 1906 sa do jej pamätnej knihy zapísalo 2500 turistov. Už spomínaný Excursion Club sa stal majiteľom. V roku 1939 ju prevzalo mesto Česká Lípa.
Počas 2. svetovej vojny slúžila pre protiletecké hliadky a po vojne začala chátrať. Roku 1997 bola kúpená spoločnosťou Real Invest, renovovaná a upravená ako vysielač rozhlasu a pre prevádzku mobilných telefónov. Objekt bol potom uzavretý a pre verejnosť sa stal neprístupným. Mimoriadna prehliadka bola umožnená 28. júna 2015 v rámci Českolipských slávností.
Prístup
V blízkosti podchodu k českolipskej autobusovej stanici začína modro značený turistický chodník, ktorý vedie na sever okolo Špičáku až do Cvikova. Predtým viedla západne od kopca a na vrchol bola Klubom českých turistov vyznačená modrá odbočka. Po uzavretí rozhľadne bola trasa preznačená, vedie teraz po východnom úpätí bez spomínanej odbočky ďalej na sever, cez Pihel do Cvikova. Pôvodnú cestu je možné použiť, k rozhľadni sa však kvôli oploteniu nedá dostať. Blízko kopca sú vodárenské budovy a vedie k nim cesta, odkiaľ je cesta pre peších turistov nahor. Pre vysokú zeleň výhľad do okolia z úpätia rozhľadne nie je.
Na úpätí kopca bol vybudovaný v roku 2008 Náučný chodník Špičák. náhľad|Vysielač za plotom
Brotte-lès-Ray
Brotte-lès-Ray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nox
Nox môže byť: NOx je súhrnné označenie pre oxidy dusíka
NOX je architektonické štúdio, pozri NOX (architektonické štúdio)
Šifón
náhľad|Sukňa zo šifónu
Žilinská ulica
Žilinská ulica je ulica:
Šifón
Šifón (z ) je jemná, priesvitná a jednoducho tkaná látka.
Vlákna v oboch smeroch tkania sú jemne skrepované, čo robí tkaninu nerovnou a dodáva jej to trochu pružnosti. Šifón sa vyrába z bavlny, hodvábu alebo syntetických materiálov. Možno ho tiež farbiť najrôznejšími farebnými odtieňmi, ale ak obsahuje polyester, farbenie je obťažné. Šifón sa najviac používa na šitie spoločenských odevov a doplnkov.
Farinelli
Farinelli, vlastným menom Carlo Broschi (* 24. január 1705, Andria, Taliansko – † 15. júl 1782, Bologna) bol jeden z najslávnejších kastrátov-sopránov v histórii hudby 18. storočia.
Detstvo
Narodil sa v Andrii v blízkosti Bari v provincii Apúlia v roku 1705. Jeho otec Salvatore bol v rokoch 1706 až 1709 starostom obce Cisternino. Starší brat Riccardo sa stal neskôr významným operným skladateľom a diplomatom. Od detských rokov bol žiakom chýrneho skladateľa a pedagóga Nicola Porporu. Vo veku šiestich až siedmich rokov podstúpil kastráciu.
Pretože v tej dobe bolo zakázané účinkovanie žien na javisku, už v útlom veku chlapcov s krásnym hlasom kastrovali, aby sa zastavil ich hlasový vývoj, nedostavila sa mutácia a zostal zachovaný mimoriadny hlasový rozsah. Potom sa intenzívne počas desiatich rokov vzdelávali v hudobnej histórii, kompozícii, hre na čembalo a pochopiteľne sa školili v speváckej technike. Táto prax pretrvávala až do roku 1870, kedy po zjednotení Talianska bola kastrácia zakázaná.
V Neapole žila rodina Farini, ktorá svojimi stykmi a aj finančne podporovala týchto chlapcov, takže sa im všeobecne hovorilo „bratia Farinovci“. Z vďačnosti k svojim protektorom prijal Carlo Boschi umelecké meno Farinelli, ktoré sa stalo legendou.
Pod vedením Nicola Porporu získal Farinelli hlas podmanivej krásy. Už ako chlapec sa stal známy po celom južnom Taliansku a dostal prezývku „il ragazzo“ (chlapec).
Vrcholné roky
Na divadelnej scéne debutoval v roku 1720 v Porporovej opere „Angelica e Medoro“, v Ríme sa uviedol v ďalšej Porporovej opere „Eumene“. V nasledujúcich niekoľkých rokoch spieval na všetkých hlavných európskych dvoroch. Za jeho pozoruhodnú farbu hlasu, výraz, techniku spevu, hlasový rozsah, ktorý vraj činil tri a pol oktávy, aj príťažlivý zjav, ho nazývali Kráľom spevákov. Na jedno nadýchnutie vraj dokázal vyspievať 150 tónov a bol schopný držať tón dlhšie ako jednu minútu. Na radu cisára Karola VI. modifikoval svoj spevácky štýl, od púhej bravúry, vlastnej jeho učiteľovi Nicolo Porporovi, prešiel k väčšej jednoduchosti a dramatickosti.
V roku 1734 navštívil Londýn, aby podporil opernú spoločnosť, ktorú tam Porpora založil a ktorá mala konkurovať neotrasiteľnej pozícii G. F. Händla. Ani Farinellimu sa nepodarilo priniesť novej spoločnosti úspech, zato dosiahol mimoriadny osobný úspech. Princ z Walesu a kráľovský dvor ho zahrnul slávou a darmi, takže Farinelli zotrval v Londýne tri roky.
Po zastávke vo Francúzsku, kde spieval na dvore Ľudovíta XV., odišiel do Španielska, kde plánoval stráviť niekoľko mesiacov, ale nakoniec tu zostal 25 rokov. Kráľovnou bol angažovaný, aby svojim spevom liečil kráľa Filipa V. z melanchólie. Desať rokov spieval denne kráľovi stále rovnaké piesne. Za odmenu bol menovaný prvým ministrom, ale bez akýchkoľvek právomocí.
Krátko po nástupe kráľa Ferdinanda VI. (1746) bol vymenovaný za riaditeľa divadiel v Madride a Aranjuez. Dostal rytiersky titul a dekorovali ho radom Calavatorovho kríža. Svoj vplyv využil na založenie talianskej opery v Madride. Bol blízkym priateľom Domenica Scarlattiho, ďalšieho neapolského skladateľa trvalo žijúceho v Španielsku.
Po nástupe Karola III. na španielsky trón (1759) sa vrátil do Talianska a zvyšok života prežil v Bologni so svojim priateľom Pietrom Metastasiom. Zomrel niekoľko mesiacov po Metastasiovej smrti 15. júla 1782.
Farinelli nielen spieval, ale aj hral na čembalo a violu d´amore. Skomponoval niekoľko príležitostných piesní, árií a čembalových sonát.
Znovuzrodenie
O Farinelliho živote a sláve nakrútil režisér Gerard Corbiau úspešný film s hudbou jeho brata Riccardo Broschi, Nicolu Porporu, Johanna Adolfa Hasseho, Georga Friederich Händla a Giovanni Battistu Pergolesiho. Farinelliho party, ktoré žiadny zo súčasných spevákov nie je schopný zaspievať, boli v tomto filme rozdelené medzi kontratenora D. L. Ragina a sopránistku Ewu Mallas-Godlewskú, zostrihané a potom počítačovo spracované, aby sa dosiahla jednotná farba hlasu. Úspech filmu vyvolal renesanciu záujmu nielen o Farinelliho, ale aj o barokovú operu vôbec.
Film nie je však prvým umeleckým stvárnením Farinelliho života. Daniel Auber (17821871) skomponoval na túto tému operu na text Euge`ne Scriba.
Prebudenie
Prebudenie (prebúdzanie, budenie) alebo zobudenie (zobúdzanie) môže byť:
Prebudenie (prebúdzanie, budenie) môže byť aj vymanenie (sa) z daného duševného stavu
Prebudenie môže byť aj:
Prebúdzanie môže byť aj kanadský telev. film z roku 1996, iný názov: Láska v utajení, pozri Prebúdzanie (film)
Zobudenie (zobúdzanie) môže byť prenesene aj vytrhnutie (sa) z pasivity
Budenie môže byť aj:
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2001
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2001 boli v poradí 32. majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v troch tureckých mestách: Ankara, Antalya a Istanbul, od 31. augusta9. septembra 2001, za účasti 16 tímov. Turecko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 1959, v Istanbule. Svoj tretí titul v histórii získala, ktoré vo finále zvíťazila nad domácim 🇹🇷. To získalo svoju prvú medailu na ME.
Lacroix-sur-Meuse
Lacroix-sur-Meuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
MetLife Building
MetLife Building, pôvodne Pan Am Building, je mrakodrap ležiaci v Midtown Manhattane v New Yorku na 200 Park Avenue. Pan Am Building bola najväčšia obchodná budova na svete v čase svojho otvorenia 7. marca 1963. Je významná časť siluety Manhattanu a jedna z päťdesiatich najvyšších budov v USA.
Architektúra
thumb|Pohľad na MetLife Building s [[Grand Central Terminal v popredí.]] Budovu navrhol Emery Roth so synmi s pomocou Gropiusa a Belluschiho. Stala sa ukážkou brutalistického medzinárodného štýlu mrakodrapov. Je čisto komerčná s rozsiahlymi poschodiami, jednoduchou výzdobou a absenciou akýchkoľvek luxusných detailov v exteriéri aj v interiéri. Budova má výhodnú polohu, predovšetkým vďaka blízkej polohe ku Grand Central Terminal.
Lacroix-sur-Meuse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
MetLife Building
Architektúra
Napriek tomu sa stala táto budova najviac nenávideným mrakodrapom v meste. V roku 1987 lifestylový magazín New York uverejnil prieskum podľa ktorého by si demoláciu MetLife (resp PanAm) prialo najviac obyvateľov mesta. Prispieva k tomu fakt, že budova svojím pôdorysom vybočuje z mriežky newyorských ulíc, čím vyčnieva a značne kontrahuje s okolitými budovami, hlavne s Hemsley Building. Dnes je budova jednou z najrozpoznateľnejších budov mesta aj keď väčšina obyvateľov jej nevie prísť na meno.
Lacroix-sur-Meuse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
MetLife Building
Architektúra
Budova bola tiež známa svojím heliportom z ktorého bolo možné dostať sa za sedem minútletu na medzinárodné letisko Johna F. Kennedyho. Táto služba fungovala len medzi 21. januárom 1965 a 18. februárom 1968 a počas niekoľkých mesiacov v roku 1977. Jeho prevádzka bola ukončená po katastrofe pri ktorej zahynulo päť ľudí. Pri pristávacom manévri 16. mája došlo k nehode, keď sa helikoptéra Sikorsky S-61L potom čo dosadla na plochu, prevrátila sa na bok a jej stále spustené rotory zabili 4 ľudí, ktorí čakali vonku na nástup.