cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joachim Sauer
Joachim Sauer (* 19. apríl 1949, Hosena, NDR) je nemecký kvantový chemik, profesor na Humboldtovej univerzite v Berlíne. Je manželom bývalej spolkovej kancelárky Nemecka Angely Merkelovej.
Rod Stewart
Rod Stewart, CBE, vl. meno Roderick David Stewart (* 10. január 1945, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický spevák škótskeho pôvodu.
Kariéru začal v skupine Jeffa Becka (The Jeff Beck Group) (1967). Od roku 1971 spieval v skupine The Faces. Od jej rozpadu v roku 1975 sa venuje sólovej dráhe.
Joachim Sauer
Sauer študoval v rokoch 1967 až 1972 chémiu na Humboldtovej univerzite v Berlíne, kde  získal v roku 1974 aj doktorát. Od roku 1993 je riadnym profesorom fyzikálnej a teoretickej chémie na tejto univerzite.
Osobný život
Vzhľadom k politickej kariére jeho manželky Sauer získal oveľa viac verejnej publicity než je obvyklé pre vedeckého pracovníka. Pri niekoľkých príležitostiach sa vyjadril, že túto publicitu nevyhľadáva.
Je známy ako veľký milovník hudby Richarda Wagnera.
Gent
Novovek
V 18. a 19. storočí sa v meste opäť rozvíjal textilný priemysel a v rokoch 1824 – 1827 bol vybudovaný kanál spájajúci Gent s mestom Terneuzen na pobreží dnešného Holandska.
V roku 1814 bola v Gente podpísaná tzv. gentská zmluva medzi Anglickom a USA v ktorej sa obe strany dohodli na mieri po anglicko-americkej vojne.
Po belgickej revolúcii v roku 1830 vznikla v meste prvá odborová organizácia v Belgicku. Žilo tu 83 843 obyvateľov
V roku 1913 sa v Gente konala svetová výstava Expo a pri tej príležitosti boli rekonštruované niektoré historické budovy, napr. hrad Gravensteen. Počas prvej i druhej svetovej vojny mesto okupovali Nemci a v septembri 1944 boli niektoré jeho časti bombardované. Od konca 2. svetovej vojny sa v Gente rozvíjajú rôzne priemyselné odvetvia.
Mestské časti
thumb|Mestské časti
Obyvateľstvo
1. júla 2005 malo mesto 231 671 obyvateľov a v okrese Gent žilo 506 596 obyvateľov. Nezamestnanosť činila 1. januára 1999 7,3 %, čo je menej než belgický priemer 9,5 %. 63 % zamestnaných pracuje v službách, 25 % v priemyslu a 12 % sú súkromníci (údaje z roku 1995). Každý deň dochádza do Gentu za prácou 35 000 ľudí.
Náboženstvo
Mesto je sídlom rímskokatolíckej diecézy.
Helesfa
Helesfa je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szentlőrincskom okrese.
Má rozlohu 987 ha a žije tu 544 obyvateľov (2007).
Devičiansky potok
Devičiansky potok je názov dvoch vodných tokov na Slovensku:
Ménétréol-sous-Sancerre
Ménétréol-sous-Sancerre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mondrepuis
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carl Sandburg
Carl Sandburg (* 6. január 1878, Galesburg, Illinois,USA – † 22. júl 1967, Flat Rock, Severná Karolína) bol americký básnik a prozaik, činný v politike. Za svoje dielo bol ocenený trikrát Pulitzerovou cenou. Jeho tvorba je spojená s umeleckým smerom imagizmus.
Život
Sandburg sa narodil v Galesburgu v Illinois v rodine švédskeho robotníka. Ako trinásťročný musel opustiť školské lavice a začať si zarábať na živobytie. Vykonával rôzne krátkodobé práce, od rozvážača mlieka, cez vrátnika vo veľkom hoteli až po poľnohospodárskeho robotníka, aby nakoniec zakotvil v denníku „Chicago Daily News“ ako novinár na obdobie 19181933. Okrem počiatkov vlastnej tvorby v tomto období zbieral aj ľudové balady a rôzny folklór, ktoré neskôr vydával.
Sandburg vstúpil dobrovoľne do armády, do 6. illinoiskej infantérie na ostrove Portoriko. 25. júla 1898 vypukla Španielsko-americká vojna, no nebol povolaný do boja. Po jej ukončení sa pokúsil študovať na Vojenskej akadémii Spojených štátov vo West Pointe, kde vydržal dva týždne, pretože prepadol na prijímacej skúške z matematiky a gramatiky. Vrátil sa do Galesburgu a nastúpil do Lombard College, kde študoval do roku 1903 bez získania akademickej hodnosti.
Po tejto akademickej medzihre odišiel do Milwaukee vo Wisconsine a vstúpil tam do Sociálno-demokratickej strany, ktorej známejší názov bol Socialist Party of America. Slúžil ako sekretár Emila Seidela, socialistického starostu mesta Milwaukee od 19101912.
V úrade Sociálno-demokratickej strany sa stretol v roku 1907 s Lilian Steichenovou, sestrou známeho fotografa Edwarda Steichena a v roku 1908 sa zobrali. Mali spolu tri dcéry. Až do roku 1930 bývali v štáte Illinois. Sandburg napísal knihy pre deti a dvojdielne životopisné dielo o Abrahamovi Lincolnovi. Tiež vydal básnickú zbierku „Good Morning, America“ v 1928. V roku 1930 sa rodina odsťahovala do Michiganu.
Za Lincolnovu biografiu dostal Pulitzerovu cenu v roku 1940. Druhú Pulitzerovu cenu dostal v roku 1951 za „Complete Poems“.
12. februára 1959 ho Kongres pozval na spomienkové stretnutie na Abrahama Lincolna pri príležitosti 150. výročia narodenia. Sandburg dodnes zostal jediným americkým básnikom, ktorého pozvali na zasadanie Kongresu.
Tvorba
Sandburgova poetická tvorba býva zaraďovaná do literárneho smeru imagizmus. Písal básne v próze, bez rýmu a metriky. Jeho rozviazaný verš v zbierke „Chicago Poems“ sa podobá neskoršiemu Ginsbergovmu Vytiu (Howl). Vo svojej poetickej tvorbe sa sústredil na zobrazenie Ameriky ako vlasti, podal jej pozitivistický obraz, čo sa neskôr zapáčilo senátorom v Kongrese. Ospieval priemyselnú krajinu, stredozápadné savany, polia a prírodu. Sandburg dôverne poznal všetky tieto prostredia, pretože v nich pracoval a žil, precestoval veľký kus Spojených štátov a tieto jeho skúsenosti sa odzrkadlili v jeho tvorbe.
V zbierke „Chicago Poems“ použil imagistickú techniku momentiek, satirických kontrapunktov a voľného verša. Jeho tvorba mala silný vplyv na proletárskych básnikov 30. rokov 20. storočia.
Vals-les-Bains (kantón)
Vals-les-Bains je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa z ôsmich obcí.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čeľadice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čeľadice v okrese Nitra.
Solesmes (Sarthe)
Solesmes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Reno
Reno môže byť:
Jack Lemmon
Životopis
Od mladosti hral na klavír a so svojim otcom hral ochotnické divadlo. Počas 2. svetovej vojny slúžil u amerického námorníctva, po skončení vojny úspešne vyštudoval Harvard University. Po jej absolutóriu začínal ako barový pianista, od roku 1948 hral rôzne drobné a epizódne role v rozhlase a v televíznych sitcomoch. Od roku 1954 hral divadlo na Broadwayi. Tu si ho všimli hľadači talentov z Hollywoodu. Po niekoľkých komédiach sa dostavil prvý veľký úspech v roku 1955, kedy získal prvého Oscara, čím začala kariéra budúcej hollywoodskej legendy.
Bol výborným komediálnym hercom s veľkým citom pre situačníú komiku a tragikomické situácie. V roku 1959 si zahral po boku Marilyn Monroe v legendárnom filme Niekto to rád horúce režiséra Billyho Wildera, čo mu vynieslo ďalšiu nomináciu na Oscara.
Od šesťdesiatych rokov často hrával s Walterom Matthauom s ktorým vytvoril komickú dvojicu.
Zvuková karta
thumb|Zvuková karta Sound Blaster Live!
Zvuková karta alebo všeobecne zvukový adaptér je časť počítača, ktorá zabezpečuje zvukový vstup a výstup.
Je kombináciou analógovo-digitálneho prevodníka, digitálno-analógového prevodníka, analógových obvodov (zosilňovačov, filtrov, mixérov) a riadiacej elektroniky, ktorá riadi analógovú časť a zabezpečuje pravidelný prenos údajov z a do hlavnej pamäte počítača. Pripojenie k PC býva:
Hetvehely
Hetvehely je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szentlőrincskom okrese.
Zvuková karta
Zvuk v PC a zvuková karta
right|thumb|Creative SB X-Fi Fatal1ty Zvuková karta (tiež známa pod označením audiokarta) je počítačová rozširujúca karta, ktorá zabezpečuje vstup a výstup audiosignálov z a do počítača pod kontrolou riadiaceho programu. Typickým použitím zvukovej karty je zabezpečenie zvukového sprievodu pre multimediálne aplikácie v počítači ako napr. komponovanie hudby, editovanie videa alebo audia, prezentácie, výuka a zábava – hlavne počítačové hry. Väčšina dnešných počítačov má už zabudovanú zvukovú výbavu, no niektoré ešte vyžadujú prídavnú rozširujúcu kartu pre zabezpečenie zvukového vstupu / výstupu.
Hetvehely
Má rozlohu 2138 ha a žije tu 474 obyvateľov (2007).
Zvuková karta
Hlavná charakteristika
Typická zvuková karta obsahuje zvukový procesor – alebo tiež zvukový čip, s integrovaným DAC (digital to analog converter) digitálno analógovým prevodníkom, ktorého úlohou je konvertovať nahrané alebo generované digitálne dáta do analógového formátu. Výstupný signál je vyvedený pre pripojenie zosilňovača, slúchadiel, alebo externého zariadenia používajúceho štandardné pripojenie cez JACK konektor (známy tiež ako TRS), alebo CINCH konektor (známy tiež ako RCA, alebo AV). Ak počet, alebo veľkosť konektorov neumožňuje ich umiestnenie na zadnej lište karty, sú tieto umiestňované do externého boxu prepojeného so zvukovou kartou, na prídavnej zadnej lište alebo sa používa rozširujúca „redukcia“.
Viacero pokročilejších kariet – mimo tejto základnej funkcie – poskytuje aj iné, nadštandardnejšie funkcie. Vtedy obsahuje viacero zvukových procesorov, resp. čipov pre zabezpečenie lepšej prenosovej rýchlosti, zabezpečenie simultánneho spracovania viacerých audio kanálov, syntézu resp. analýzu zvukov, generovanie hudby a zvukových efektov v reálnom čase s minimálnym zaťažením CPU (hlavného procesora).
Digitálna reprodukcia zvukov sa zvyčajne realizuje pomocou viackanálových DAC – digitálno – analógových prevodníkov, ktoré su schopné spracovať viacero vzoriek súčasne pri rôznych úrovniach výšky tónu a hlasitosti, alebo v reálnom čase použiť zvukové efekty napr. skreslenie alebo filtrovanie. Viackanálové zvukové prehrávanie môže byť tiež použité pre hudobnú syntézu s použitím digitalizovaných vzoriek reálnych zvukov resp. hudobných nástrojov. Tieto sú umiestnené v tzv. banke (digitized instrument bank), čo je vlastne malá ROM, resp flash pamäť obsahujúca vzorky reálnych, alebo vytvorených zvukov podobne ako je tomu u MIDI nástrojov – napr. syntetizátorov. Zvukové karty dokážu v reálnom čase používať audio kodeky – čiže softvérovú a hardvérovú kompresiu a dekompresiu v reálnom čase. Väčšina kariet je vybavená tzv. Line In konektorom, ktorý umožňuje priviesť externý analógový audiosignál do karty (napr. z magnetofónu, gramofónu, videa...). Zvuková karta digitalizuje tento signál pomocou ADC – analógovo – digitálneho prevodníka, a s pomocou prislúchajúceho softvéru umožní uložiť zdigitalizovaný zvuk do počítača, či už priamo (wav súbor), alebo pomocou softvérového kodeku s kompresiou (mp3, wma..). Podobným externým konektorom je tzv. MIC konektor – mikrofónový vstup, ktorý umožňuje pripojenie mikrofónu, alebo podobného zdroja zvuku nízkej úrovne. Mikrofón umožňuje použitie zdigitalizovaného zvuku v reálnom čase, alebo je možné zvuk z neho nahrať v digitálnej forme pre jeho neskoršie spracovanie. Typickou aplikáciou je použitie hlasom ovládaného softvéru, telefonovania cez internet a pod.
Digitalizácia sa vykonáva pomocou vzorkovania. V každom časovom intervale sa zistí a zaznamená aktuálny stav signálu – vzorka. Čím je tento interval kratší, tým je je vyššia vzorkovacia frekvencia, tým viac vzoriek v danom čase bude zaznamenaných a tým vyššiu presnosť resp. kvalitu dosiahneme. Používané vzorkovacie frekvencie: 11 025 Hz (telefónna kvalita), 22 050 Hz (rádio kvalita) 44 100 Hz (CD kvalita). Počet bitov na jednu vzorku je 8 – 128 bitov.
Niektoré zvukové karty v minulosti mali tiež MIDI, resp. kombinovaný MIDI a gameport konektor. Konektor MIDI slúžil na pripojenie hudobného nástroja – syntetizátora alebo iného zdroja digitálneho MIDI signálu. Pokiaľ nahrávame z MIDI tak nemusíme vykonávať vzorkovanie. Dáta sú už v digitálne podobe a obsahujú informáciu o tom, ktorý nástroj hrá, výška tónu, dĺžka tónu, dynamika úderu a pod. Konektor bol obvykle kombinovaný s tzv. gameportom. Tento slúžil k pripojeniu analógového hracieho zariadenia – joysticku, alebo gamepadu. Tieto zariadenia obsahujú snímače polohy a tlačidla. Poloha páky joysticku alebo gamepadu sa prenáša do počítača a umožňuje plynulé ovládanie hier v závislosti od polohy páky.
MIDI a gameport sa už nepoužíva, hracie a midi zariadenia komunikujú teraz s PC pomocou USB portu.
Farebné označenie konektorov zvukovej karty
right|thumb|Konektory na karte Audigy Farebné označenie vstupov a výstupov zvukových kariet u väčšiny kariet zodpovedá štandardu firmy Microsoft prijatého v roku 1999.
Niekedy je u lacných matičných dosiek pre ušetrenie miesta použitá prepínateľná sada (ružová, zelená, modrá), kedy sa dá v počítači – v obslužnom programe pre zvukovú kartu prepnúť režim zo stereo (zelená = line out, ružová = mic, modrá = line in) na 5.1 (zelená = front, modrá = rear, ružová = main). Nevýhodou je, že už nemôžeme využívať mikrofón.
Zvukové kanály a polyfónia
Ďalšou dôležitou charakteristikou zvukových kariet je polyfónia umožňujúca prehrávať viacero hlasov resp. zvukov súčasne a nezávisle od viacerých nezávislých kanálov. Preto sú niektoré karty vybavené viacerými audio výstupmi, ktoré korešpondujú s konfiguráciou reproduktorov (napr. 2.0 stereo, 2.1 stereo so subwooferom, 5.1 dva predné a dva zadné reproduktory, stredný (rečový) reproduktor a subwoofer). Výrazy „hlasy“ a kanály“ indikujú úroveň polyfónie, nie len konfiguráciu výstupných reproduktorov.
Na príklad viacero starších zvukových čipov mali tri hlasy, ale len jeden audio kanál (tzv. mono) pre výstup, a všetky hlasy boli mixované dovedna do jedného zvukového kanála. Vyskytovali sa aj karty majúce 9 hlasovú polyfóniu pri jednom zvukovom kanáli. Viacero zvukových kariet malo FM viachlasovú syntézu (9 resp. 16 hlasov) ktoré sa používali pre MIDI hudbu. Tieto rozšírené vlastnosti sa však často nevyužívali, a prehrávali sa len v mono resp. stereo kanáli. Moderné nízko nákladové audio karty (obvykle zabudované na matičných doskách) podľa štandardu AC’97 používajú síce viacero zvukových kanálov (typicky 5.1), ale nemajú hardvérovú polyfóniu pre ďalšie zvukové efekty resp. MIDI reprodukciu. Tieto úlohy na seba prevzal softvér ovládajúci zvukovú kartu. Zvukové karty majúce na sebe hardvérovú polyfóniu, spolu s viacerými výstupnými kanálmi (označované ako hardvérové audio akcelerátory) aj keď nie sú hlavným predajným artiklom vďaka svojim doplňujúcim vlastnostiam (akcelerácia zvuku bez záťaže CPU, 3D zvuk, pozičné audio, DSP efekty v reálnom čase...) naberajú na dôležitosti.
Pretože digitálne zvukové prehrávanie sa stáva dostupnejšie, a poskytuje lepší výkon ako syntéza, moderné zvukové karty už pre hardvérovú polyfóniu nepoužívajú DAC – digitálno analógový prevodník s viacero kanálami a hlasmi, ale radšej preferujú mixovanie hlasov a efektov v hardvéri (s použitím digitálnej filtrácie a konverzií z a na frekvenciu pre vytvorenie želaného efektu) vo vnútri priradeného DSP (digital signal processor). Finálny výstup je realizovaný externým DAC s viacerými kanálmi – 5.1, 7.1 s delením na viacero hlasov (32, 64 resp. 128)
Zvukový hardvér integrovaný na matičnej doske
Od roku 2005 s rastúcim výkonom počítačov vznikla možnosť využiť hardvér počítača, kedy zvukovú syntézu vykonáva hlavný procesor – CPU, a zvukový čip obsahuje len DA prevodník ktorý spracuje už „namixovaný“ zvuk. V súčasnosti s neustále sa zvyšujúcimi nárokmi na zvuk – hlavne pri hrách, sa čoraz častejšie stretávame s „plnohodnotnými“ zvukovými čipmi na matičnej doske, ktoré odbremeňujú hlavný procesor PC a zároveň ušetria jeden slot PCI.
USB zvukové karty
USB zvukové karty sú externé boxy ktoré sa pripájajú do počítača cez USB port. USB špecifikácia umožňuje aj pripojenie audio zariadení, a v špecifikácii 2.0 poskytuje USB dostatočnú prenosovú kapacitu pre podporu aj najnáročnejších zvukových zariadení. Obvykle sa tento typ zvukových kariet používa v lacnejšej variante pre notebooky nedisponujúce hardvérovou akceleráciou zvuku, alebo v drahšej variante pre profesionálnych hudobníkov, keby bolo zvukové zariadenie príliš obmedzované rozmermi internej karty do PC. Používa sa tiež, keď potrebujeme viacero zvukových kariet – počítač obsluhuje viacero zvukových výstupov.
PCMCIA zvukové karty
right|thumb|PCMCIA karta Tento typ kariet bol donedávna obľúbený u majiteľov notebookov, ktoré nemali zabudovanú zvukovú kartu. Dnes, keď je zvuková karta samozrejmou súčasťou notebooku sa tento typ kariet využíva len v prípade, že výkon internej karty nie je dostatočný, alebo – s výhodou, keď potrebujeme viacero audio kariet – napríklad využitie pre diskotéky – kedy notebook reprodukuje hudbu a zároveň na druhej karte môžeme prehrávať iný zvuk – na monitorovanie, resp. prípravu ďalšej skladby. Aj tu sa však už uplatňujú USB zariadenia, ktoré postupne vytláčajú PCMCIA.
Driver
Zvuková karta nefunguje ako samostatný objekt, prepojenie jej hardvéru s operačným systémom počítača sprostredkuje tzv. driver – ovládač zariadenia. Tieto drivery sú písané priamo pre ten ktorý typ zvukovej karty, zvukový čip. Driver pri kartách s nižšou cenou – low-end kartách, ktoré nemajú dostatočnú hardvérovú podporu musí niektoré časti zvukovej karty emulovať, čiže zvuková karta alebo jej časť je len softvérovo virtuálne vytvorená v pamäti počítača, čo znamená že spotrebuje oveľa viac výkonu CPU, ako karty s tzv. hardvérovou akceleráciou. Takýto program môže spotrebovať až 10 % výkonu počítača na vytváranie zvuku. Moderné zvukové akcelerátory s DSP spotrebuvávajú len minimum strojového výkonu obvykle pri vyššej kvalite výsledného zvuku.
História zvukových kariet pre PC
right|thumb|Legendárna zvuková karta na hudobnú syntézu, Adlib Zvukové karty pre počítače typu IBM PC sa po prvýkrát objavili okolo roku 1987, a nahradili interný PC reproduktor (beeper, resp. PC speaker) ktorý bol dovtedy jediným zariadením produkujúcim v počítači zvuk. Tento bol určený predovšetkým na signalizáciu stavu počítača pípaním. Viaceré firmy vyvinuli softvér umožňujúci prehrávanie zvukov, resp. hudby cez tento interný reproduktor. Náročnosť prehrávania zvuku cez interný reproduktor vyžadovala prerušenie ostatných činností PC pri prehrávaní zvuku. Navyše hlasitosť bola nízka. Hardvérová podpora prehrávania zvukov umožnila rozvoj multimediálnych aplikácií a hier.
Prvé návrhy zvukových kariet neuvažovali o využívaní zvukovej karty pre hry. Boli navrhnuté pre komponovanie hudby, alebo syntézu hlasu. Až v roku 1988 prvé firmy začali smerovať využitie zvukových kariet smerom ku hrám (Sierra). To znamenalo dramatický prielom v používaní zvukových kariet. Zo začiatku sa používala MIDI syntéza – štandard „MPU401 resp general midi“, ale neskôr – v polovici 90-tych rokov bolo umožnené prehrávanie samplov – reálnych zdigitalizovaných zvukov. S tým prišla firma Creative a tak vznikol štandard „Sound Blaster“.
Ublo
Ublo je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 266 obyvateľov, z toho 130 mužov a 136 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 38,8 roka, ženy 43,4 roka).
Gejza Horváth
Gejza Horváth alebo Géza Horváth, známy aj ako Géza von Horvath, Gejza von Horváth či Bugarin-Horváth - latinsko-maďarský prídomok "Bugarin-Horváth de Brezovicza" (* 23. november 1847, Čečejovce – † 8. september 1937, Budapešť) bol významný maďarský entomológ pochádzajúci zo Slovenska (jeho predkovia boli pôvodne chorvátskeho zemianskeho pôvodu), riaditeľ Maďarského národného múzea v Budapešti, entomológ – heteropterológ a lepidopterológ, zoológ a múzejný pracovník, ktorý má význam hlavne ako autor niektorých významných entomologických prác i z územia Slovenska.
Biografia
Géza von Horváth sa narodil v zemianskej rodine v roku 1847 v Čečejovciach na Slovensku. Jeho otec bol Mikuláš Horvath, matka Izabela, rodená Mésarošová. Po skončení základnej školy študoval na gymnáziu v Košiciach. Po maturitách začína študovať medicínu na Viedenskej univerzite, ktorú ukončil s titulom MUDr. v roku 1872. Počas svojho života spočiatku pôsobil v rokoch 1873 až 1874 ako kustód Maďarského národného múzea v Budapešti. Neskôr pracoval ako lekár (v rokoch 1875 až 1878 ako obvodný lekár vo Forró a v rokoch 1878 až 1880 vo Vranove nad Topľou), ale tejto profesii sa dlho nevenoval, lebo viac sa následne zaoberal hlavne entomológiou. V rokoch 1880 až 1890 pracoval ako zakladateľ a vedúci výskumnej stanice fyloxéry. V rokoch 1890 až 1895 pôsobil ako zakladateľ a vedúci entomologickej stanice. Od roku 1896 až do roku 1901 pracoval zasa ako kustód v múzeu a od roku 1901 už ako vedúci zoologického oddelenia múzea. Posledné roky pracoval ako riaditeľ Národného múzea v Budapešti. Počas svojho života patril k najznámejším a najlepším uhorským entomológom svojej doby. Od roku 1925 bol na dôchodku. Géza Horváth zomrel v roku 1937 v Budapešti. Jeho zbierka hmyzu – Hemipter je uložená v Maďarskom národnom múzeu v Budapešti.
Jabloňovka
Jabloňovka je potok pretekajúci územím okresov Banská Štiavnica a Levice. Je to významný ľavostranný prítok Sikenice, má dĺžku 20,5 km a je tokom V. rádu. Na dolnom toku napája vodnú nádrž Lipovina.
Prameň: v Štiavnických vrchoch, v podcelku Sitnianska vrchovina, na severozápadnom úpätí Sitna (1 009,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 790 m n. m.
Geomorfologické celky: 1.Štiavnické vrchy, podcelok Sitnianska vrchovina, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Ipeľská pahorkatina
Les Vans (kantón)
Les Vans je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa zo 14 obcí.
Jabloňovka
Prítoky: sprava dva prítoky z južného úpätia Haviarskeho vrchu (746,7 m n. m.), Dekýšsky potok, zľava Počúvadliansky potok, prítok (271,5 m n. m.) spod Kalnej (575,0 m n. m.) a spod Dvoch vrchov (441,4 m n. m.)
Ústie: do Sikenice na okraji obce Bátovce v nadmorskej výške okolo 221 m n. m.
Obce: Jabloňovce, Pečenice a Bátovce
Obchodné meno
Obchodné meno (staršie firma) je názov, pod ktorým podnikateľ vykonáva právne úkony pri svojej podnikateľskej činnosti.
Práva k obchodnému menu systematicky zaraďujeme medzi práva priemyselného vlastníctva. Ochranou tohto inštitútu sa právne úpravy zaoberali takpovediac od jeho vzniku. Treba uviesť, že pojmu obchodné meno predchádzal historicky zaužívanejší pojem „firma“, ktorý v sebe inkorporoval všetky prvky obchodného mena, ako ho poznáme dnes. Firma, teda označenie, pod ktorým obchodníci prevádzkovali svoju činnosť, sa vyvinula v stredovekom Taliansku ako súčasť bankových a úverových transakcií. Vo väčšine obchodných právnych úprav zaberá úprava firmy výraznú časť úpravy obchodnoprávnych subjektov.
Písanie obchodného mena
Norma STN 01 6910 o písaní obchodného mena uvádza: „V súvislosti s obchodnými spoločnosťami je dôležité pripomenúť, že ich obchodné meno treba písať vždy v súlade s tvarom zaregistrovaným v Obchodnom registri. Niekedy i zámena jednej hlásky môže spôsobiť zámenu názvu s inou spoločnosťou a vážne problémy napr. aj pri vymáhaní oprávnených nárokov a pod. Treba si preto všimnúť, ako uvádzajú svoje meno jednotlivé obchodné spoločnosti (veľké a malé písmená v názve, medzera v názve, rozličné znaky v názve).“
Zásady tvorby obchodného mena
V obchodnoprávnej teórii sa pre tvorbu obchodného mena vytvorilo niekoľko princípov, ktoré obchodné meno charakterizujú a pred inými označeniami mu určujú isté výnimočné postavenie. Ide o nasledovné zásady:
Obchodným menom fyzickej osoby je jej meno a priezvisko. Obchodné meno fyzickej osoby môže obsahovať dodatok odlišujúci osobu podnikateľa alebo druh podnikania. Obchodné meno obchodných spoločností a družstva je názov, pod ktorým sú zapísané v obchodnom registri. To platí aj pre právnické osoby, ktoré sa zapisujú do obchodného registra na základe osobitného zákona. Súčasťou obchodného mena právnických osôb je aj dodatok označujúci ich právnu formu.
Obchodným menom právnickej osoby, ktorá sa nezapisuje do obchodného registra, je názov, pod ktorým bola zriadená. Podnikateľ je povinný uvádzať obchodné meno spolu s dodatkom označujúcim jeho súčasný právny stav, najmä s dodatkom „v likvidácii“, „v konkurze“ alebo „vo vyrovnaní“.
Obchodné meno nesmie byť zameniteľné s obchodným menom iného podnikateľa a nesmie vzbudzovať klamlivú predstavu o podnikateľovi alebo o predmete podnikania.
Obchodné mená viacerých právnických osôb môžu vyjadrovať spoločnú majetkovú účasť spoločníkov, ak sú navzájom odlíšiteľné. Na odlíšenie obchodného mena právnickej osoby nestačí rozdielne označenie právnej formy.
Ak ide o fyzickú osobu, stačí na odlíšenie uvedenie iného miesta podnikania. Ak má fyzická osoba rovnaké meno a priezvisko ako iný podnikateľ v tom istom mieste podnikania, je povinná doplniť svoje obchodné meno uvedením dodatku, ktorý sa týka mena alebo druhu podnikania tak, aby sa obchodné mená dali vzájomne odlíšiť. Ak podniká spolu viac osôb pod spoločným označením bez založenia právnickej osoby, sú tieto osoby spoločne a nerozdielne povinné splniť záväzky vzniknuté pri podnikaní.
Kto zdedí podnik po podnikateľovi, ktorý bol fyzickou osobou, môže podnikať pod doterajším obchodným menom s dodatkom označujúcim nástupníctvo a meno nástupcu; to isté platí pri nadobudnutí podniku na základe zmluvy od podnikateľa, ktorý je fyzickou osobou, za podmienok ustanovených v § 481 ods. 2.( Ak zo zmluvy nevyplýva niečo iné, prechádza na kupujúceho aj oprávnenie používať obchodné meno spojené s predávaným podnikom, ibaže by to bolo v rozpore so zákonom alebo s právom tretej osoby. Tomuto prevodu nebráni zmena označenia právnej formy osoby oprávnenej podnikať.Ak sa podnik predáva medzi fyzickými osobami, môže kupujúci používať obchodné meno predávajúceho, ak to zmluva určuje, a to len s dodatkom označujúcim nástupníctvo v podnikaní.)
Ak podnikateľom je fyzická osoba, ktorá zmenila svoje meno, môže používať v obchodnom mene aj svoje prvšie meno s dodatkom obsahujúcim nové meno.
Obchodné meno právnickej osoby prechádza na nástupnícku právnickú osobu s podnikom, ak zaniká pôvodná právnická osoba bez likvidácie a nástupnícka právnická osoba obchodné meno prevezme. Ak nástupnícka právnická osoba má inú právnu formu, musí sa zmeniť dodatok v súlade s jej právnou formou.
Prevod obchodného mena bez súčasného prevodu podniku je neprípustný. Prevod obchodného mena je možný aj pri prevode časti podniku, ak bude podnikateľ zostávajúcu časť prevádzkovať pod iným obchodným menom alebo táto časť zanikne likvidáciou. Ak súčasťou obchodného mena právnickej osoby je meno spoločníka alebo člena, ktorý prestal byť jej spoločníkom alebo členom, môže právnická osoba používať ďalej jeho meno len s jeho súhlasom. Pri smrti spoločníka alebo člena sa vyžaduje súhlas dediča.
Ochrana obchodného mena
Koho práva boli dotknuté neoprávneným používaním obchodného mena, môže sa proti neoprávnenému užívateľovi domáhať, aby sa takého konania zdržal a odstránil závadný stav.
Hidas
Hidas je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsváradskom okrese. Má rozlohu 1 906 ha a žije tu 2 024 obyvateľov (2011).
Ladislav Lavotha
Životopis
Narodil sa v Spišskom Podhradí, do skromnej robotníckej rodiny evanjelikov augsburského vyznania. Jeho otcom bol Arpád Lavotha a matkou Helena, rodená Szollerová.
Mladosť
Bol výborným žiakom. Po absolvovaní obecnej školy začal študovať na vyššej priemyselnej škole strojárskej v Košiciach s vyučovacím jazykom maďarským, ktorú úspešne absolvoval v roku 1924, zložením maturitnej skúšky s vyznamenaním. Okrem maďarského jazyka ovládal aj francúzsky, nemecký i ruský jazyk.
Štúdium na Vojenskej akadémii v Hraniciach
V roku 1924 bol riadne odvedený, predurčený k výkonu vojenskej prezenčnej služby k pešiemu pluku 32 v Košiciach. Zrejme vtedy sa rozhodol pre službu vojaka z povolania. Dňom 1. októbra 1924 bol, ako jeden z mála Slovákov, prijatý na Vojenskú akadémiu v Hraniciach ako vojenský akademik. Na akadémii študoval v rokoch 1924 – 1926 odbor delostrelectvo. Po úspešnom absolvovaní štúdia v auguste 1926 s prospechom veľmi dobrým, bol menovaný poručíkom automobilového vojska, pričom od 1. októbra 1926 bol preradený do skupiny dôstojníka delostrelectva.
Služba v medzivojnovej československej armáde
Po absolvovaní VA bol zaradený u automobilového práporu 2, od októbra 1926 bol premiestnený k del. pl. 6 v Brne. Od októbra 1927 do júla 1928 absolvoval delostreleckú aplikačnú školu v Olomouci s dobrým prospechom. Následne sa opäť stal príslušníkom del. pl. 6. ako I. dôstojník batérie a dôstojník – pátrač batérie. Od roku 1930 nadporučík delostrelectva. Od októbra 1930 do júna 1931 absolvoval delostrelecký ekvitačný kurz v Bratislave. Od marca 1932 veliteľ 9. batérie a veliteľ remontného oddelenia pluku. V rokoch 1932 – 1935 vykonával viaceré funkcie, okrem iného funkcie mobilizačného dôstojníka pluku a druhého dôstojníka náhradného oddielu.
Štúdium na Vysokej škole vojnovej v Prahe a ďalšia služba v čs. armáde
Ako úspešný a perspektívny dôstojník podal prihlášku na Vysokú školu vojenskú v Prahe, na ktorú bol prijatý vo februári 1935. V roku 1936 bol následne povýšený na kapitána delostrelectva. Ako frekventant Vysokej vojenskej školy absolvoval ešte v roku 1935 plynový kurz u Vojenského chemického ústavu v Olomouci s veľmi dobrým prospechom, absolvoval tiež stáže u útvarov zbraní. V II. a III. ročníku VŠV absolvoval teoretické štúdium. VŠV úspešne ukončil v roku 1937. Od júla 1937 pridelený k veliteľstvu 9. divízie v Bratislave ako prednosta 4. (materiálneho) oddelenia štábu divízie. Od decembra 1937 pridelený k veliteľstvu 16. divízie v Ružomberku, prednosta 2. (spravodajského) oddelenia štábu. Od 1. augusta 1938 dôstojník generálneho štábu. Počas mobilizácie čs. armády v roku 1938 bol prednostom 2. (spravodajského) oddelenia veliteľstva mobilizovanej 21. divízie.
Príslušníkom v slovenskej brannej moci
Po vzniku samostatného Slovenského štátu bol pridelený k MNO Bratislava. Od mája 1939 bol premiestnený k Vyššiemu veliteľstvu 1 Trenčín ako náčelník štábu, od júna 1939 major generálneho štábu.
Zúčastnil sa ťaženia slovenskej brannej moci proti Poľsku po boku Nemecka v septembri 1939. Počas ťaženia náčelník štábu 1. divízie „Jánošík“, vytvorenej z VV 1 v Trenčíne. V roku 1939 v rámci svojich možností pomáhal svojim bývalým českým kolegom dôstojníkom v odchode za hranice do zahraničného odboja. Od februára 1940 bol ustanovený aj za riadneho profesora Vysokej vojennej školy v Bratislave.
Od júla 1940 bol opätovne premiestnený na MNO ako prednosta výcvikového oddelenia MNO a povýšený na podplukovníka generálneho štábu. Ako erudovaný dôstojník gen. štábu bol ustanovený do funkcie zástupcu veliteľa VVŠ plk. gšt. Augustína Malára. Fakticky riadil celú VVŠ namiesto veliteľa, ktorý bol služobne zaneprázdnený výkonom iných funkcií.
V ťažení proti ZSSR a ďalšia služba v slovenskej brannej moci
V júni 1941, po napadnutí ZSSR nacistickým Nemeckom, bol odoslaný do poľa ako prednosta 2. (spravodajského) oddelenia Veliteľstva armády v poli. Na Slovensko sa vrátil v septembri 1941, kde opäť vykonával funkciu zástupcu veliteľa VVŠ, zastupoval neprítomného veliteľa VVŠ plk. gšt. Augustína Malára. Od marca 1942 bol opätovne odoslaný do poľa ako náčelník štábu Rýchlej divízie. S RD sa zúčastnil ťažkých bojov pri rieke Mius. Po návrate na Slovensko od augusta 1942 bol opätovne zástupcom veliteľa VVŠ. Od januára 1943 bol premiestnený k MNO ako prednosta 15. oddelenia, od októbra 1943 bol ako veľmi schopný vojenský pedagóg a organizátor poverený vedením VVŠ. Po vytvorení Armádneho veliteľstva v Prešove v roku 1944 bol od apríla 1944 náčelníkom štábu Východoslovenskej armády.
Prelomový rok 1944
Na konci augusta 1944 bol v rámci nemeckej odzbrojovacej akcie, zameranej proti Východoslovenskej armáde zajatý nemeckými jednotkami a následne odvlečený do zajateckého tábora M – Stalag – XVII a umiestnený v Kaisersteinbruchu. V zajatí zostal niekoľko mesiacov. Na žiadosť slovenskej vlády nemecká armáda prepustila časť príslušníkov VSA, medzi nimi aj pplk. gšt. Ladislava Lavothu, ktorý sa vrátil na Slovensko v decembri 1944. Od februára 1945 bol poverený výkonom funkcie na Generálnom sekretariáte obrany štátu v Bratislave.
Dielo
Ako riadny profesor a zástupca veliteľa Vysokej vojennej školy v Bratislave písomne spracoval množstvo prednášok a cvičení, ktoré boli využívané vo vyučovacom procese. Príležitostne prispieval odbornými článkami, predovšetkým do vojenských periodík.
18. dynastia Egypta
18. dynastiu (približne 1550 – 1292 pred Kr.) založil Ahmose I., brat faraóna Kamose, posledného vládcu 17. dynastie. Ahmose dokončil vojenské výpravy proti nenávideným hyksóskym vládcom. Touto dynastiou sa skončilo Druhé prechodné obdobie a začala sa Nová ríša Egypta.
K najúspešnejším momentom tejto dynastie patria:
Kráľovná Hatšepsovet, ktorá fakticky vládla počas maloletosti svojho syna, ale neskôr bola považovaná za uzurpátorku;
Prvé formálne vzťahy s inými krajinami počas vlády Amenhotepa III., o ktorých bola zmienka v listoch z náleziska el-Amarna;
Po tejto dynastii nastúpil roku 1292 pred Kr. na trón Ramesse I. a s ním začala 19. dynastia.
Zimné dni s dedkom Floriánom
Zimné dni s dedkom Floriánom je česko-slovenský bábkový seriál, ktorý zobrazuje príhody výmyselníckeho dedka Floriána, starostlivej babke a zvedavom vnúčikovi. Seriál bol vyrobený v roku 1974. Režisér bol Miroslav Igaz.
Tronchetto
náhľad|Mólom Ponte della Liberta je ostrov Tronchetto spojený s pevninou Tronchetto (tiež Isola Nuova, slov. Nový ostrov) je názov umelého ostrova s rozlohou a v Benátskej lagúne, situovaného na západnom okraji Benátok.
Prvé štúdie na výstavbu ostrova pochádzajú z roku 1955 a ich autorom je stavebný inžinier Eugenio Mozzo (1889 – 1979). Už v roku 1958 sa začalo s prehradzovaním mora a výstavbou pobrežných častí; v nasledujúcom desaťročí bol ostrov dokončený.
Mora
Mora môže byť:
Tronchetto
Na ostrov vedú dve móla, ktoré ho spájajú s ostatnými časťami Talianska, resp. Benátkami. Po móle Ponte della Liberta spájajúcom Tronchetto s pevninou vedie hlavná príjazdová komunikácia do Benátok spolu so železničnou traťou. Tá končí na benátskej železničnej stanici Stazione di Venezia Santa Lucia. Cestná komunikácia vedúca po móle je súčasťou štátnej cesty SS 11 Padana Superiore. Komunikácia spájajúca Tronchetto a Benátky končí na námestí Piazzale Roma.
Ostrov dnes slúži ako terminál cestnej dopravy; nachádzajú sa tu rozsiahle parkoviská (platené) pre osobné autá a autobusy. Odtiaľ je možné sa prepravovať iba pešo, príp. „vodnými autobusmi“ (vaporetti) pravidelnej hromadnej dopravy prevádzkovanej mestskou dopravnou spoločnosťou ACTV (Azienda del Consorzio Trasporti Veneziano).
Severská rada
Severská rada je medzinárodá organizácia založená na spolupráci parlamentov severských štátov. Vznikla v roku 1952, zakladajúcimi štátmi boli Dánsko, Nórsko, Švédsko a Island. Fínsko pristúpilo v roku 1955. Severská rada sa skladá z 87 volených členov z Dánska, Nórska, Švédska a Fínska; vlastných zastupiteľov majú aj Faerské ostrovy, Ålandy a Grónsko.
Jedným z prvých rozhodnutí rady bolo založenie Severskej pasovej únie, ktoré vstúpilo do platnosti 1. júla 1954 a znamenalo vytvorenie spoločného a otvoreného trhu práce.
Členovia
Zakladajúcimi štátmi (z roku 1952) sú:
V roku 1955 sa pripojilo Fínsko, v roku 1970 Ålandy a Faerské ostrovy a v roku 1984 Grónsko.
Dánsko, Nórsko, Švédsko a Fínsko sú v rade reprezentované 20-člennými delegáciami. Štyri dánske miesta sú obsadené predstaviteľmi z dánskych autonómnych území: Faerských ostrovov (2) a Grónska (2), Fínsko má taktiež dvoch zastupiteľov z autonómnych ostrovov - Ålandov. Island obsadzuje zostávajúcich 7 miest.
Organizácia Severskej rady
Členovia rady sú predstaviteľmi jednotlivých národných parlamentov. Do rady sú nominovaní národnými parlamentnými politickými stranami a volení nepriamo - parlamentom. Voľba členov rady prebieha raz ročne a platí do najbližších ďalších volieb. Spolu s členmi Severskej rady je volení aj ekvivalentní počet ich zástupcov (náhradníkov).
Hlavný sekretariát Severskej rady sa nachádza v dánskej Kodani. Okrem tohto sekretariátu majú všetky delegácie aj vlastné národné sekretariáty, ktoré sa nachádzajú v budovách jednotlivých štátnych parlamentov.
Bumthang (okres)
náhľad|Poloha Bumthangu v rámci [[Bhutánu]] Bumthang je jeden z 20 bhutánskych okresov. Môže sa pochváliť najväčším počtom historických a kultúrnych pamiatok, predovšetkým náboženských chrámov.
Tento okres je rozdelený do štyroch častí napr. (tu v anglickom prepise):
Napriek vysokohorskej polohe je Bumthang bohatým regiónom Bhutánu. V týchto rozľahlých výšinách je cez 96 kilometrov vysokohorských ciest.
Bumthang je so svojim počtom 15 škôl a 3 497 študentmi najvzdelanejším miestom v zemi. Cez 79% obyvateľov má prístup k vodovodnému rozvodu pitnej vody.
Hlavnými pestovanými plodinami sú zemiaky. Je tu tiež veľký výskyt dobytkárskych hospodárstiev.
Monnes
Monnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čifáre
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čifáre v okrese Nitra.
Újezd (okres Zlín)
Újezd je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 201 obyvateľov, z toho 600 mužov a 601 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 38,1 roka, ženy 40,6 roka).
Jackie Chan
Chan je preslávený kung-fu a akčnými filmami, pre jeho akrobatický štýl, humorné načasovanie, používanie rekvizít, vrátane nábytku a iných improvizovaných zbraní. Chan hral vo vyše 100 filmoch a je jednou z najznámejších ázijských filmových hviezd na svete. V Ázii je populárny aj ako spevák, vydal okolo 20 albumov.
Chan strávil v roku 2003 zopár týždňov v Berlíne v rámci natáčania filmu Cesta okolo sveta za 80 dní. Práve vtedy si obľúbil Berlínskych medveďov. Zaangažoval sa za to, aby výstava kruhu United Buddy Bears, ktorá propaguje mierový svet, zavítala v roku 2004 do Hongkongu a mohla byť prezentovaná vo Viktóriinom parku. Pri otvorení výstavy mohol Jackie Chan venovať UNICEF a ďalším dvom organizáciám pre pomoc deťom šeky vo výške celkovo 4,14 milióna HK Dolárov. Výstava odvtedy cestuje cez mnohé metropoly na všetkých kontinentoch.
Sougé-le-Ganelon
Sougé-le-Ganelon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Himesháza
Himesháza je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Moháčskom okrese.
Má rozlohu 1754 ha a žije tu 1162 obyvateľov (2007).
Ménétréol-sur-Sauldre
Ménétréol-sur-Sauldre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hans Aebli
Hans Aebli (* 6. august 1923, Zürich – † 26. júl 1990, Burgdorf) bol švajčiarsky psychológ. Venoval sa predovšetkým detskej a evolučnej psychológii. Jeho výskum vo svojej dobe významne ovplyvnil vzdelávanie detí.
Čhukha (okres)
náhľad|Poloha okresu Čhukha v rámci Bhutánu Čhukha je okres v Bhutáne. Bol založený v apríli roku 1987.
Okres Čhukha je rozdelený do jedenásť častí napr. (tu v anglickom prepise):
Čhukha je hlavné miesto importu a komerčného obchodu celej krajiny. Nachádza se tu najväčšie množstvo hydroelektrární.
Villeneuve-de-Berg (kantón)
Villeneuve-de-Berg je francúzsky kantón v departemente Ardèche v regióne Rhône-Alpes. Skladá sa zo 17 obcí.
Devičiansky potok (prítok Sikenice)
Devičiansky potok je potok na západnom Slovensku, preteká územím okresu Levice. Je to pravostranný prítok Sikenice, meria 9,5 km a je tokom V. rádu.
Pramení na južnom okraji Štiavnických vrchov v nadmorskej výške okolo 340 m n. m., severne od obce Devičany. Vstupuje do Ipeľskej pahorkatiny, kde tečie severojužným smerom najprv cez obec Devičany, kde sa rozvetvuje na dve ramená, opätovne sa spájajúce na konci obce. Následne napája vodnú nádrž Drženice a preteká okolo rovnomennej obce. Ďalej vytvára oblúk vypnutý k západu a priberá pravostranný prítok. Pokračuje cez obec Kmeťovce a južne od nej ústi v nadmorskej výške 197,9 m n. m., na začiatku tzv. Horšianskej doliny, do Sikenice.
Vyprávěj
Vyprávěj je český televízny retroseriál natočený Českou televíziou v rokoch 2009 – 2013 a vysielaný na prvom kanáli Českej televízie. Autorom a producentom seriálu je Filip Bobiňski, scenáristom a producentom seriálu je Rudolf Merkner. Bol vyrábaný v koprodukcii so spoločnosťou Dramedy Productions. Dej sa odohráva v Československu a je zasadený do skutočných historických udalostí, ktoré ovplyvňujú príbehy jednotlivých postáv. Dobovú atmosféru autori navodzujú ukážkami z dobových Československých filmových týždenníkov s pôvodnými komentármi, prípadne novým historizovaným komentárom, ktorý nahovoril Vladimír Fišer alebo dobovou hudbou. Príbeh je sprevádzaný hlasom rozprávača, ktorý prepožičal herec Vojtěch Kotek a neskôr Matěj Hádek.
Dej
Dej seriálu zobrazuje život rodiny Dvořákových v určitých obdobiach, ktoré sú zhrnuté do jednotlivých sérii spojením riešenia rodinných a spoločenských problémov. Jednotlivé diely seriálu sú dobovo dopĺňané o skutočné výstrižky z archívnych materiálov Česko-Slovenskej televízie. Dej rozpráva Honza Dvořák, ktorý sa snaží zaznamenať dejiny svojej rodiny na základe rozprávania svojich rodičov a starých rodičov.
1. séria
Príbeh sa začína v roku 1964. Študent fakulty ČVUT Karel Dvořák (Roman Vojtek) je zamilovaný do mladšej študentky Evy Martinákovej (Andrea Kerestešová), do ktorej sa tiež zamiluje aj mladý učiteľ Jarda Franc (Ondřej Veselý). Eva dá prednosť Karlovi a od tej doby sa spolu Jarda a Karel nerozprávajú. Eva sa za Karla neskôr vydá a majú spolu dieťa - Honza Dvořák (rozprávač příběhu). Eva je Slovenka a odsťahuje sa ku Karlovi do bytu v Prahe. Medzitým Karlovi rodičia - Josef (Svatopluk Skopal) a  Jana (Veronika Freimanová) Dvořákovci vychovávajú Karlovu mladšiu sestru a prežívajú rôzne obdobia manželstva. Do deja zasahuje Karlova babička Běta Dvořáková (Nina Divíšková), antikomunistka a obdivovateľka T.G.Masaryka. Prvá série končí smrťou Evinho ocka, nastúpením Karla (už ako inžiniera) do Metroprojektu,. kde sa zoznámi so svojimi dvoma veľmi priateľskými kolegami - Václavom Horou (Tomáš Töpfer) a Jiří Krbcem (Martin Sitta) a Eviným nastúpením do práce, kde sa zoznámi s Veronikou Francovou (manželkou Jardy France).
3.séria
V roku 1980 se Karel a Eva k sebe vrátia, Jarda Franc sa preto chce vrátiť k Veronike. Tá však s ním nechce vzťah obnoviť, ale stretáva sa s ním iba kvôli ich dcére. Eva v roku 1982 s Karlom znovu otehotnie a narodí sa im syn Matěj. V roku 1985 sa Karel a Tonda pohádajú kvôli Spartakiáde a dlho sa spolu nerozprávajú. Počas ďalších 3 rokov sa Honza zbližuje s Luckou Francovou, a tak sa s Karlom poháda. Ten ho vyhodí z bytu. Honza začne bývať s Luckou. V roku 1989 sa Honza, Lucka a Tonda zúčastňujú na januárových demonštráciách na Václavskom námestí. Tam sa náhodou stretnú otcovia Honzy a Lucky (Karel a Jarda), a svoje deti si všimnú, až keď ich polícia nakladá do auta. V tej chvíli Jarda dostane šok a skolabuje. Karel namiesto toho, aby šiel pomôcť synovi, musí zachraňovať život Jardovi. Honzu, Lucku a Tondu nakoniec prepouští. Jarda, ktorý sa práve stal po druhý krát otcom infarkt vďaka Karlovi prežil, a tak sa s ním na čas uzmieri. Karel sa na oslave sedemdesiatky svojho otca (Josefa) uzmieri so svojím synom (Honzom), ale s Tondom zatiaľ nie.
4. a 5.séria
4.séria zobrazuje osudy hrdinov seriálu z rokov 1989 až 1992. 5.séria zobrazuje osudy hrdinov seriálu z rokov 1993 až 2005.
Obe série ukazujú vchod Dvořákových do demokratickej spoločnosti. Spoločnosť rieši radu problémov prispôsobenia s transformáciou do demokratickej spoločnosti. Karel a Eva doprevádzajú svojho syna Honzu vysokoškolským štúdiom. Musia prejsť aj búrlivým obdobím Matěja. Honza doštuduje a je inžinierom ITC a pomáha tak svojej rodine i známym. Karel so svojimi priateľmi založil súkromnú firmu inžinierov. Iveta Hájková založí cestovnú kanceláriu Iveta tour a požiada svoje kolegyne z Pardubíc o pomoc. Honza tam chvíľu pracuje na vytvorení webovej stránky cestovnej kancelárie.
Herecké obsadenie
Kvôli skokom v plynutí deja bol vek postav zobrazovaný aj pomocou výmeny hercov. Tento seriál tiež pomohol mnoho hercom a herečkám k zviditeľneniu.
Zaujímavosti
Do epizód seriálu sú vždy vložené dobové ukážky z československých filmových týždenníkov a televíznych programov. Súčasný hlásateľ Českého rozhlasu Pavel Kudrna v tejto súvislosti pripomenul, že v seriáli sa objavila asi štvorsekundová ukážka z relácie Písničky z obrazovky, ktorú vtedy moderoval, a za túto archívnu ukážku dostal dodatočný honorár 52 Kč, čo ho zaradilo (v prepočte na jeden natáčací deň) medzi najlepšie platených televíznych hercov.
Série
V rokoch 2009 – 2013 bolo odvysielaných 5 sérií seriálu s 106 epizódami, mapujúcich obdobia od roku 1964 do roku 2005, a série Osudy, ktorej deväť epizóda sa zameriava na vedľajšie postavy. Seriál bol zakončený piatou sériou v roku 2013. Už na začiatku sa plánovalo natočiť viac ako 100 epizód.
Pri reprízach seriálu boli jednotlivé epizódy bonusovej série Osudy vysielané priebežne počas druhej a tretej série podľa toho, v akom roku sa epizódy odohrávajú, a celá séria Osudy tak nebola vysielaná po skončení tretej série ako pri premiérovom uvedení.
Atómový vlak
Atómový vlak (ang. Atomic Train) je americký akčný triler z roku 1999 o neúmyselnom jadrovom výbuchu, ktorý zničí mesto Denver. Bol pôvodne vysielaný na NBC ako dvojdielna miniséria.