cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asiatosaurus
Asiatosaurus („ázijský jašter“) bol rod bylinožravého sauropódneho dinosaura, žijúceho v období spodnej kriedy na území dnešnej Číny a Mongolska. V súčasnosti sú z tohto rodu známe len zuby, ktoré neposkytujú dostatočne presnú predstavu o klasifikácii tohto sauropóda.
Typový druh A. mongolensis bol opísaný paleontológom H.F. Osbornom v roku 1924. V roku 1975 bol potom čínskymi paleontológmi Houom, Yehom a Zhaom opísaný ďalší druh A. kwangshiensis. Oba druhy sú dnes všeobecne považované za nomen dubium.
Nailloux
Nailloux môže byť:
Tournefeuille
Tournefeuille môže byť:
Jánosháza
Jánosháza je veľká obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 2341 ha a žije tu 2641 obyvateľov (2007).
Villefranche-de-Lauragais
Villefranche-de-Lauragais môže byť:
Villemur-sur-Tarn
Villemur-sur-Tarn môže byť:
Barbara Erskinová
Barbara Erskinová (* 10. august 1944, Nottingham, Spojené kráľovstvo) je britská spisovateľka.
Nm
Nm je skratka pre:
Barbara Erskinová
Životopis
Vyštudovala stredovekú históriu Škótska na University of Edinburgh. Jej knižným debutom bol román Lady of Hay z roku 1986, ktorý bol preložený do 30 jazykov a predalo sa cez tri milióny výtlačkov. Píše najmä historické romány, napísala aj niekoľko zbierok poviedok. S novým titulom prichádza priemerne raz za dva roky, a to kvôli obsiahlemu výskumu a písaniu dvoch verzií každej novej knihy. Prakticky celé jej doterajšie dielo je preložené do češtiny.
Vlastní starobylý zámok v essexskom meste Colchester a dom v Hereforde v grófstve Herefordshire.
Hospodárska informatika
Hospodárska informatika je veda o návrhu, vývoji a využití informačných a komunikačných systémov v podnikoch, v podnikaní a vo verejnej správe (pozri Informačný systém). Funguje ako interdisciplinárny odbor, svoje korene má v ekonómii, najmä v obchodnej administratíve a informatike a výpočtovej technike. Pre hospodársku informatiku sú dôležité zistenia a metódy spoločenských vied, najmä sociológie a psychológie a ďalších disciplín, ako je kybernetika, teória systémov a komunikačných technológií v oblasti výskumu, výučby a praxe z počítačovej vedy príslušné ekonomiky.
Veda
Hoci hospodárska informatika v sebe obsahuje viacero charakteristík iných disciplín, má samostatný význam – zaoberá sa teóriou, metódou, nástrojov a intersubjektívne overuje vedomosti v oblasti informačných a komunikačných systémov. Tie sa vyvinuli do komplexnejších systémov vývoja a prevádzky. Ide o vedu v pravom slovazmysle, ale má aj prvky štruktúrnej vedy. Keďže hospodárska informatika sa zaoberá návrhom na použitie systémov, je všeobecne vnímaná ako inžinierska veda. V prvom rade sa hospodárska informatika zaobára informačnými a komunikačnými systémami, ktoré, podobne ako v počítačovej vede, nie sú nevyhnutne elektronické systémy. Hospodárska informatika sa omnoho viac rozvíja pre skutočné sociálne a ekonomické systémy, modely, a snaží sa formulovať a vytvárať požiadavky na informáčné systémy a informačné modely. Dá sa preto chápať aj ako spoločenská veda. Pre tvorbu informačných systémov zase slúži ekonomická počítačová veda. Tieto informácie budú predovšetkým z ekonomického hľadiska postačujúce. Na mnohých univerzitných miestach je hospodárska informatika spojená s ekonomikou.
Ďalej sa hospodárska informatika ako veda zaoberá získanými systémami ako takými, ekonomickými údajmi, informáciami a vedomosťami a tým, ako môžu byť tieto systémy dané k dispozícii.
Okrem toho, že hospodárska informatika je nezávislá vedecká disciplína, je jednou z priorít v rámci štúdií, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou súkromných a verejných výskumných ústavov.
Pracovné oblasti hospodárskej informatiky
Hospodárska informatika sa zaoberá plánovaním, vývojom, implementáciou, prevádzkou, rozvojom a hospodárským využívaím informačných a komunikačných systémov, ktoré sa nasadzujú k formálnym podnikovým procesom a k štrukturovaným strategickým rozhodnutiam v podniku a vo verejnej správe.
Aplikácie, ktoré najmä kvôli svojej špecializácii, alebo zovšeobecneniu, nie sú vo formálnom rámci, nerátajú sa ku klasickým praocvným oblastiam hospodárskej informatiky.
Nástroje
Vedy, z ktorých sa hospodárska informatiky vyvíjala:
Ďalšie oblasti
Sklerenchým
Sklerenchým alebo sklerenchymatické pletivo je druh rastlinného pletiva, ktorého bunky majú hrubú bunkovú stenu. Väčšinou sú bunky sklerenchýmu odumreté, v niektorých rastlinách majú spevňovaciu funkciu (ľan, konope) a v niektorých vytvárajú bunky nazývané sklereidy (plody hrušky, kôstkovice). Osteosklereidy sú bunky na póloch rozšírené, tvarom pripomínajú kosť; bežne prítomné v listoch mnohých druhov rastlín, ale aj na povrchu semien hrachu. Asterosklereidy majú nepravidelný tvar s početnými výbežkami; často sú prítomné v listovom parenchýme (napr lekno) ale i vo vzdušných koreňoch.
Hospodárska informatika
Vplyv iných vied
Podniková ekonomika delí hospodársku informatiku najprv do veľkých čiastočných odborov, a to na operatívnu funkčnú podporu a strategickú podporu rozhodnutia. Úlohou hospodárskej informatiky je pokryť obidve oblastí, aby operatívne procesy mali čo najlepšiu podporu, a súčasne, aby odpadávalo čo najviac údajov ako podklad pre strategické rozhodnutia.
Ďalšie poddisciplíny hospodárskej informatiky sú inžinierska veda, komunikačná veda a systému vied psychológie a sociológie.
Vplyv na ostatné vedy
V ekonomickom odbore sa vyvinula výpočtová ekonómia, ktorá využíva iba časť metódy informatiky a hospodárskej informatiky, aby podporovala ekonomické metódy.
História
Pôvodne sa informatické vedy v ekonomike nazývali elektronické spracovanie dát, či operačné spracovanie dát. V anglicky hovoriacich krajinách známe ako Business Informatics. V anglicky hovoriacich počítačovej vedy, ekonomiky ako Business Informatics známa. V tomto odvetví sa uplatňujú informačné systémy (IS). K dispozícii je aj tzv. ''informačný systém pre výskum'' (IRS), ktorý je sesterskou disciplínou IS.
V polovici päťdesiatych rokov sa objavili prvé počítačové kurzy v rámci integrovaného štúdia podnikania. V roku 1963 založil Ervin Grochla Ústav pre obchodné organizácie a automatizácie (BIFOA) na univerzite v Kolíne nad Rýnom. O tri roky neskôr uverejnil Peter Mertens, jeden zo zakladateľov spoločnosti Computer Science, svoju doktorantskú prácu, ktorá sa venovala ekonomike v počítačovej vede, s témou medzinárodnej spolupráce a integrácie v rámci automatického spracovania dát. V roku 1968 sa na univerzite Johanesa Keplera v Linzi začal vyučovať odbor so zameraním na spracovanie dát s podnikateľským zameraním vo firmách. Od roku 1975 vzniklo na Technickej univerzite v Darmstadte, univerzite Johanesa Keplera v Linzi, viedenskej Technickej univerzite zameranie na počítačové vedy v priemysle, ktoré potom Asociácie univerzitných učiteľov pre podnikanie prevádzkovať počítačovej vedy Vedecká komisia, ktorá bola založená v roku 1987 vo Vedeckej komisie ekonomika a výpočtová technika bol. Spoločnosť pre počítačové vedy (špecializovaná inštitúcia v nemecky hovoriacich krajinách) v roku 1983 rozšírila svoje oddelenia o piate ekonomické oddelenie, týkajúce sa počítačovej vedy. V nasledujúcom roku bola založená univerzita Učitelia pre hospodársku počítačovej vedy August-Wilhelm Scheer, IDS Scheer s kľúčovým pojmom ARIS. V roku 1988 boli na školách založené Hospodárske pracovné počítačové vedy (AKWI).
V roku 1990 vznikol prvý vedecký časopis pre ekonomiku v počítačovej vede s názvom Výpočtová technika a ekonómia ako nástupca časopisu Aplikovaná výpočtová technika.
O rok neskôr, vedecká komisia ekonomika a výpočtová technika a informatika a výpočtová technika pre firmu na základe odporúčania pre diplom kurzy na vysokých školách, počítačovej vedy z ekonomiky.
V roku 1993 sa konala prvá odborná konferencia hospodárskej informatiky na Westfálsko-wilhemskej Univerzite v Münsteri. Odvtedy sa konali v dvojročných cykloch medzinárodné stretnutia hospodarskej informatiky a premenlivo mulikonferencia hospodárskej informatiky. V roku 2009 sa bude konať odborná konferencia prvýkrát mimo Nemecka, vo Viedni (Rakúsko). Taktiež na Westfálsko-wilhemskej univerzite sa konala prvá odborná konferencia v roku 1997 na vedný odbor hospodárskej informatiky. V roku 1999 bolo v nemecky hovoriacich krajinách prvýkrát možné získať na Westfálsko-wilhemskej univerzite v Muensteri bakalársky a magisterský titul v hospodárskej informatike. Prvá fakulta pre hospodársku informatiku vznikla v roku 2001 na Univerzite Ota Friedricha v Bamergu, a v roku 2004 prvé celosvetovo konané výskumné centrum pre hospodársku informatiku/informačné systémy – Európske výskumné centrum pre informačné systémy (ERCIS), na Westfálsko-wilhemskej univerzite v Muensteri. V roku 2005 verejná spoločnosť pre informatiku, odbor hospodárskej informatiky, vypracovala odporúčania pre bakalárske/magisterské tituly hospodárskej informatiky. V roku 2007 bol vypracovaný v mene vedeckej komisie príkaz odbornej komisie hospodárskej informatiky "odporúčania pre univerzitné vzdelanie v hospodárskej informatike", ktoré boli prijaté od spoločnosti pre informatiku. V zimnom semestri 2008/09 bol prvýkrát v nemeckej hovoriacej oblasti, vypracovaný kompletný anglický postup štúdií v hospodárskej informatike (Informačné systémy) od Westfálsko-wilhemskej univerzity v Muensteri.
Činnosti absolventa hospodárskej informatiky
Absolvent magisterského štúdia v odbore počítačových vied ekonomického výskumu, môže pôsobiť ako študent doktorantského štúdia na vysokej škole. V podnikaní existuje niekoľko oblastí, v závislosti na skúsenostiach sa môžu líšiť. Typické využitie vedomostí je poradenstvo. Tam sa môže absolvent uplatniť v strategisckom (IT stratégie, riadenie portfólia, architektúra), ale aj v taktickom (IT architektúry, analýzy, design, project management, testovanie, kontrola) IT poradenstve.Existuje tiež niekoľko možností uplatnenia sa na vedúcej pozícii v priemysle (CIO, hlavný architekt, projektový manažér, IT stratég), alebo tzv. senior pozícii v oblasti IT (Enterprise Architect, Roztok Architekt, Project Manager, Test Manager, Test Architect, Business Analyst, apod.)
Saint-Porchaire (kantón)
Saint-Porchaire je francúzsky kantón v obvode Saintes v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 15 obcí.
Ante-
Ante- (lat.) je predpona znamenajúca pred-, vopred, vpredu, skôr, predchádzajúci.
Žulová
Poloha
Mesto Žulová leží 15 km severozápadne od Jeseníka, 56 km severne od Šumperka, asi 16 km juhovýchodne od česko-poľského hraničného prechodu Bílý Potok/Paczków a 112 km od krajského mesta Olomouc. Susedí na severe s obcou Kobylá nad Vidnavkou, na západe s obcami Vlčice a Skorošice, na juhu s obcou Vápenná a na východe s obcou Černá Voda.
Geomorfologicky patrí Žulová k provincii Česká vysočina, subprovincii krkonošsko-jesenickej (sudetskej): na rozhraní oblasti Krkonošsko-jesenické (Sudetské) podhorie (geomorfologické celky Vidnavská nížina a Žulovská pahorkatina), ku ktorej patrí stred, sever a východ mesta, a oblasti jesenickej (východosudetskej) (geomorfologický celok Rychlebské hory, podcelok Hornolipovská hornatina), ktorá zaberá juhovýchodný okraj územia mesta. Povrch mesta je veľmi členitý, najnižšie položená je časť okolo námestia (asi len 290 m), najvyšším bodom je Boží hora (575 m n. m.), ďalej napr. Hadí vrch (475 m n. m.), Borový vrch (488 m n. m.), Kaní hora (476 m n. m.).
Územie Žulovej patrí do povodia Odry, resp. Kladskej Nisy. Mestom preteká severným smerom riečka Vidnavka, do ktorej sa pod bývalým hradom Frýdberkom zľava vlieva Stříbrný potok (predtým tiež Šlepná). V časti Tomíkovice Vidnavku súbežne sleduje o niečo severnejší Skorošický potok. Pri Dolnom dvore na východe katastra pramení Plavný potok, ktorý napája Velký rybník (11 ha, najväčší rybník na Jesenicku). Južným cípom katastra preteká rovnako Černý potok pokračujúci do Černej Vody. Je tu rovnako rada zatopených lomov.
Územie mesta pokrýva z 50 % poľnohospodárska pôda (40 % orná pôda, 7,5 % lúky a pastviny), z 35,5 % les a z viac ako 10 % zastavané a ostatné (napr. priemyslové) plochy.
Do 18. storočia
Predpokladá sa, že na území Žulovej existovala dedina Sestrechovice (Sestreccovici) zmieňovaná v tzv. Liber fundationis vratislavských biskupov z doby okolo roku 1300, pri ktorej vtedy rytier Jan z Wüstehube postavil hrad Frýdberk (Vridebergk). Rytieri Wüstehubovci ovládali v tom čase značnú časť česko-moravsko-sliezského pomedzia a patrili k obávaným plieničom okolitých majetkov, najmä cirkevných. Niekedy pred rokom 1340 získali hrad Haugvicovci, rovnako obávaní plieniči, od ktorých ho nakoniec roku 1358 kúpil vratislavský biskup Přeclav z Pohořelé. Vtedy k hradu patrilo rozsiahle panstvo, ku ktorému patrili Skorošice, Tomíkovice, Heřmanice, Travná, Vilémovice (zrejme dnešné Nové Vilémovice, ale možno tiež Staré Vilémovice, Alt-Wilmsdorf, dnes Wilamowa), Schwammelwitz (dnes Trzeboszowice), Mösen (dnes Meszno), Kaindorf (dnes Kijów) a Markersdorf (dnes Łączki). Strediskom biskupského panstva zostala Žulová až do konca patrimoniálnej správy roku 1850.
Dedina Sestrechovice sa už ale nepripomína – len roku 1358 slobodný dvor Strakkenhain, snáď jej nástupca. Osada pri hrade sa nazývala po ňom Frýdberk a roku 1358 sa uvádza ako mestečko (oppidum), aj keď jeho hospodársky význam zostával obmedzený. Roku 1377 je vo Frýdberku po prvýkrát zmieňované dedičné fojtstvo, s pomerne malým majetkom aj rozsahom práv. O tom, či boli hrad a mestečko priamo poškodené za husitských vojen, nie sú priame správy. V každom prípade sa však vojenské konflikty 15. storočia a doba zástavy hradu a panstva (1449 – 1534) nepriaznivo odrazili na prosperite mestečka. Napriek tomu sa tu v 15. storočí zmieňujú dve sklárne a ťažba striebra. Až druhá polovica 16. storočia znamenala nový rozvoj Jesenicka – boli obnovované zaniknuté dediny a zakladané nové osady a panské dvory (pri Žulovej vznikol nový tzv. Dolní dvůr roku 1594) a biskup Martin Gerstmann vykonal rovnako renesančnú rekonštrukciu hradu.
Rozvoj mestečka bol však zastavený tridsaťročnou vojnou. Hrad bol dobytý a zbúraný švédskym a poľským vojskom roku 1639, mestečko poničené hlavne v ďalšom ťažení Švédov roku 1642. Hradné budovy slúžili doposiaľ ako správne stredisko biskupského panstva, obranný význam však stratili a od počiatku 18. storočia boli využité ako panský pivovar.
Žulová sa zatiaľ po ničivom požiari roku 1657 spamätala, podhradie sa postupne rozširovalo o remeselnícke dielne aj dvory a mestečko sa začalo usilovať o priznanie mestských výsad. Pôsobili tu síce niektoré typicky mestské inštitúcie (ako už roku 1616 doložený strelecký spolok a od roku 1667 tiež niekoľko remeselníckych cechov, z ktorých prvým bol cech tkáčov), hospodársky však stála v tieni okolitých miest, nebola príliš ľudnatá a historických dokladov o skoršom mestskom štatúte sa nedostávalo. S biskupskou podporou nakoniec obci cisár František II. "obnovil" údajne zhorené mestské práva listinou z dňa 12. januára 1793.
19. a začiatok 20. storočia
Povýšenie na mesto prinútilo novo vzniknutú samosprávu pracovať na jeho vonkajšom vzhľade: roku 1804 bolo upravené námestie a odstránené z neho dvory a chlievy. Bolo ale tiež treba zriadiť ďalšie dve inštitúcie, ktoré Žulovej dosiaľ chýbali: školu a farnosť. Škola vznikla z biskupského nariadenia roku 1801. Miesto pre stavbu kostola sa hľadalo dlhší čas, až roku 1805 venoval biskup mestu bývalý hrad a budovy pivovaru boli v rokoch 1809 – 1810 prestavané na kostol sv. Jozefa. Pri ňom bola roku 1813 založená miestna duchovná správa, najprv len lokálna kurácia, ktorá bola roku 1870 povýšená na faru. Do tej doby patrila Žulová k fare v Skorošiciach a v meste žiadny kostol nebol, len mariánska pútnická kaplnka na Božej hore postavená v rokoch 1712 – 1713. Tá síce za Jozefa II. (1784) unikla zrušeniu, ale uctievaný obraz Panny Márie musel byť predaný farskému kostolu v Skorošiciach, kde roku 1833 podľahol požiaru. Ani mesto neuniklo pohromám: povodni roku 1829, epidémii cholery roku 1832 a požiaru roku 1843. náhľad|Zrekonštruovaná budova radnice na námestí v Žulovej
Po zrušení patrimoniálnej správy usilovala Žulová stať sa sídlom súdneho okresu. Súdny okres však bol nakoniec zriadený vo väčšej Vidnave. Od roku 1905 sa však v Žulovej konali pravidelné zasadania vidnavského okresného súdu.
V 19. storočí sa mesto Žulová stalo strediskom ťažby a spracovania kameňa, hlavne žuly. Prvé kamenárske dielne – Schönova, Thienelova a Linkeho – existovali od roku 1840. Hlavná priemyslová etapa rozvoja ťažby potom začala v 70. a 80. rokoch 19. storočia. Roku 1880 založil v Žulovej tunajší rodák Hermann Franke (1856 – 1920) firmu Hermann Franke-Prießnitz, ktorá sa stala najväčšou kamenárskou firmou na Jesenicku a zamestnávala cez 500 robotníkov v lomoch a kamenárskych závodoch v Žulovej aj okolitých obciach. Ďalšou veľkou firmou v meste bol podnik Alberta Förstera (1832 – 1908), z ktorého iniciatívy bola v Žulovej roku 1886 založená odborná škola pre spracovanie kameňa, ktorá získala sebe aj mestu vynikajúcu povesť. Sídlila najprv v priestoroch venovaných svojim zakladateľom, až roku 1909 získala nové reprezentatívne budovy.
Pre hospodárstvo mesta malo veľký význam zavedenie železničného spojenia (trať Dolní Lipová – Bernartice 1886). V roku 1917 vybudovaná vlečka k lomom pod vrchom Vycpálek (nem. Haspelberg) a do Černej Vody mala pôvodne viesť ďalej do Velkých Kunětic a Písečnej.
Po roku 1918
V medzivojnovom období bolo obyvateľstvo Žulovej, ktorého významnú súčasť tvorili robotníci, najprv naklonené predovšetkým sociálnej demokracii, od Veľkej hospodárskej krízy sa však nacionálne radikalizovalo. Celé Javornicko a Vidnavsko bolo obsadené Freikorpsom už 22. septembra 1938, ešte pred podpísaním Mníchovskej dohody, a aj v Žulovej vtedy došlo k zrážkam so Strážou obrany štátu. Samotná Žulová však zostala pod kontrolou československého vojska až do obsadenia nemeckou armádou 6. októbra. Väčšina českých obyvateľov z mesta odišla a bola zrušená aj česká menšinová škola, založená roku 1926.
Za II. svetovej vojny pracovali v žulovských závodoch a lomoch vojnoví zajatci. Od začiatku roku 1945 zažila Žulová okrem pochodov smrti tiež príliv utečencov z území obsadzovaných sovietskymi vojskami. Orgány NSDAP naliehali na najskôr na odpor za každú cenu (v Žulovej bol organizovaný oddiel Volkssturmu, ktorý však nikdy nebol nasadený) a potom na evakuáciu a ničenie infraštruktúry, čomu však miestna samospráva zabránila. Obsadenie Žulovej teda prebehlo vcelku pokojne. Pripravovaná jednotka Werwolfu však bola zlikvidovaná.
Od júna 1945 do konca roku 1946 bolo nemecké obyvateľstvo na základe Postupimskej dohody postupne odsunuté. Po relatívne úspešnom dosídlení mesta novými obyvateľmi došlo tiež k zmene názvu z doterajšieho "Frýdberk" na umelo vytvorené české "Žulová", odkazujúcemu na tradičné hlavné odvetvie miestného priemyslu. K tomuto kroku, konkrétne na Jesenicku veľmi rozšírenému, došlo k 5. februáru 1948 (v tom čase získali v okolí nové meno vytvorené rovnakým spôsobom tiež Vápenná, Písečná (okres Jeseník) a Uhelná).
V roku 1949 bol zo zabavených majetkov vratislavského arcibiskupstva vytvorený Štátny statok Žulová, ktorý bol o dva roky neskôr zlúčený so Štátnym statkom Javorník, v roku 1961 však opäť osamostatnený. Roku 1949 bola rovnako obnovená tunajšia kamenárska škola, od roku 1951 učilište.
V rokoch 1960 – 1989 dochádzalo v Žulovej k výstavbe panelových bytoviek a objektov, tzv. „občianskej vybavenosti“, čo sa ale neblaho premietlo hlavne do vzhľadu námestia. K 1. januáru 1976 boli k Žulovej v rámci integrácie obcí pripojené Kobylá nad Vidnavkou a Skorošice. K ich osamostatneniu došlo k 23. novembru 1990 (Skorošice) a 1. januáru 2001 (Kobylá). Pri Žulovej však zostali Tomíkovice, pôvodne pričlenené ako osada Skorošic. náhľad|Mariánske námestie v Žulovej
V júli 1997 postihli tiež Žulovú povodne. O rok neskôr bola ukončená výuka v kamenárskom učilišti, čím nastal koniec 112-ročnej tradície. Jej budovy dnes slúžia ako výchovný ústav a od roku 2008 aj stredná škola pre mládež s poruchami chovania a drogovo závislých.
Dňa 10. októbra 2006 bol obci vrátený status mesta.
Žulová je členom Mikroregiónu Žulovsko, zväzku obcí vzniknutého v roku 2003. Mesto je tiež od roku 1993 členom Združenia miest a obcí Jesenicka (SMOJ), ktoré tvoria obce okresu Jeseník, a od roku 1997 Euroregiónu Praděd.
Osady
K Žulovej náleží osada Starost (nemecky a do roku 1948 aj česky Sorge, dnes len základná sídelná jednotka). Nachádza sa 1,25 km juhovýchodne od Žulovej, smerom na Vápennú. Zmieňuje sa už roku 1590 a bola založená vratislavským biskupom nedlho predtým. Jej obyvatelia pracovali predovšetkým na tunajšom novom biskupskom dvore. Starost mala roku 1930 22 domov, dnes (2001) 25.
Skupina domov zvaná Andělské Domky (predtým tiež správnejšie Englovy Domky, nem. Engelhäuser) leží 1,5 km juhovýchodne smerom na Černú Vodu. Roku 1930 tu bolo 11 domov a 59 obyvateľov.
Správny vývoj
Správna príslušnosť Žulovej od roku 1848
1848 vojvodstvo sliezske, kraj opavský, Niské kniežatstvo, panstvo Frýdberk
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov Žulovej podľa sčítania alebo iných úradných záznamov :
Celé mesto Žulová (t. j. vrátane Tomíkovic) V meste Žulová je evidovaných 364 adries: 352 čísiel popisných (trvalé objekty) a 12 čísiel evidenčných (dočasné či rekreačné objekty). Pri sčítaní ľudu roku 2001 tu bolo napočítaných 299 domov, z toho 272 trvale obývaných.
Le Seure
Le Seure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Žulová
Vývoj počtu obyvateľov
Samotná Žulová V samotnej Žulovej je evidovaných 280 adries: 276 čísel popisných (trvalé objekty) a 4 čísla evidenčné (dočasné či rekreačné objekty). Pri sčítaní ľudu roku 2001 tu bolo napočítaných 229 domov, z toho 210 trvale obývaných.
Le Seure
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Žulová
Cirkevná správa
Z hľadiska rímskokatolíckej cirkevnej správy spadá Žulová do dvoch farností: Obe farnosti patria do dekanátu Jeseník diecézy ostravsko-opavskej. Farnosť Žulová je administrovaná excurrendo z Vidavy, farnosť Skorošice z Bílé Vody.
Evanjelickí veriaci patria k farskému zboru Javorník pri Jeseníku. Veriaci Československej cirkvi husitskej patria k náboženskej obci v Jeseníku, kde sa nachádza rovnako farnosť pre pravoslávnych veriacich.
Časti obce
náhľad|Autobusové stanovisko na námestí v Žulovej
Štatistické údaje
K 23. júlu 2007 žilo v meste 1 327 obyvateľov. 15 % tvorili deti do 15 rokov. Podľa údajov z posledného sčítania ľudu sa 86 % obyvateľov prihlásilo k českej národnosti, 5 % k slovenskej národnosti, 3 % k moravskej národnosti a 2 % k nemeckej národnosti. 24 % obyvateľov sa uviedlo ako veriaci. Z toho 87 % sa prihlásilo k cirkvi rímskokatolíckej. Ku dňu sčítania bola zistená 15 % nezamestnanosť, k 31. 12. 2006 je však situácia ešte horšia, nezamestnanosť dosahuje až 18 %. Najviac pracujúcich je zamestnaných v priemysle a v stavebníctve.
Doprava
Žulovou vedie regionálna železničná trať č. 295 (železničná trať Lipová Lázně - Javorník ve Slezsku). Na území mesta je zastávka tejto trati s názvom „Tomíkovice“ a stanica s názvom „Žulová“. Prevádzka na trati je relatívne hustá, tvorí ho asi 11 párov vlakov.
Mestom prechádzajú:
Veľmi významná je tiež doprava autobusová. Mestom prechádzajú miestne linky Jeseník – Javorník – Bílá Voda, Jeseník – Žulová – Bernartice – Javorník, Jeseník – Vidnava a Jeseník – Písečná – Černá Voda – Žulová. Spojenie do okresného mesta tak cez pracovné dni zaisťuje až 25 párov spojov. náhľad|Zachovalá rada starých remeselnických domov pri Mariánskom námestí v Žulovej
Kultúrne pamiatky
náhľad|Kostol svätého Jozefa náhľad|Boží hora (525 m) s novogotickou kaplnkou (priblížené)
Turistický ruch
Okolie Žulovej je turisticky veľmi atraktívne. Mesto možno využiť ako východzí bod výletov do Rychlebských hôr, k Nýznerovským vodopádom, k jaskyniam Na Pomezí v Lipovej, do kúpeľov Jeseník alebo do Vidnavy. Mestom prechádza červená turistická trasa Javorník – Jeseník a modrá trasa Horní Lipová – Nýznerovské vodopády – Žulová – Černá Voda.
K prírodnýy zaujímavostiam patria aj početné kameňolomy v okolí mestečka, alebo tzv. Venušiny misky pri ceste na Vidnavu.
Návštevníci tu môžu tiež navštíviť nedávno otvorené Kamenické múzeum alebo si môžu urobiť výlet k novogotickému kostolíku na Božej hore, na ktorú vedie Krížová cesta.
Mesto nemá príliš veľa ubytovacích kapacít. Väčšinou ide skôr o menšie penzióny alebo ubytovanie v súkromí. Najbližší hotel je v obci Černá Voda. Úplne nepostačujúce sú možnosti stravovania.
Služby
V meste sídli miestna knižnica. V prevádzke je zdravotné stredisko. Dostatočná je možnosť nákupov – od predajní potravín (najväčšia je samoobsluha JEDNOTY na námestí) cez mäsiarstvo a zeleninárstvo, až po drogérie a obchody s textilom. Ďalej je tu možnosť navštívenia manikúry, pedikúry, kaderníctva, solária alebo kozmetiky, alebo si môžu turisti zájsť do niektorého baru.
Školstvo
V meste sa nachádza materská škola a základná škola nižšieho aj vyššieho stupňa (1. – 9. ročník).
Anter (pápež)
Svätý Anter alebo Anterus (latinsky) alebo Anteros (* ?, Grécko – † 3. január 236, Rím) bol 19. pápežom v období pontifikátu od 21. novembra 235 do 3. januára 236. Jeho meno je polatinčený tvar gréckeho boha Antera.
Za pápeža bol zvolený po 7-dňovej vakancii pápežskej stolice. Pápežom bol len niekoľko týždňov, o udalostiach jeho pontifikátu je známe veľmi málo, a aj to málo je sporné (údajná mučenícka smrť a podobne). Na druhej strane ide o prvého historicky úplne doloženého pápeža.
Pochovaný je v Calixtovej katakombe v Ríme, jeho hrob znovu objavili v roku 1854.
3. symfónia (Brahms)
Symfónia č.3 F-dur, Op. 90 je dielom Johanna Brahmsa.
Vznik
Skladateľ ju dokončil v roku 1883, šesť rokov po jeho druhej symfónií. Dielo malo premiéru 2. decembra toho istého roku vo Viedni pod taktovkou Hansa Richtera. Richter symfóniu ihneď prirovnal k Beethovenovej Eroike a nazval ju "hrdinskou". Vzhľadom na to, že Brahms skládal výlučne absolútnu hudbu, nemožno s týmto priprovnaním celkom súhlasiť, hoci je nepochybné, že v porovnaní s druhou Brahmsovou symfóniou, tretia priniesla viac dramatiky, pátosu a zápalu.
Charakteristika
Symfónia pri typickom prevedení trvá približne 40 minút a má štyri vety: Prvá veta obsahuje kontrastné témy. Hneď úvodná z nich je výrazná, ušľachtilá a plná energie. Druhá, pomalá veta je pokojná, vo forme voľných variácií a odráža úprimnosť a hravosť skladateľovej duše. Tretia veta nie je typickým živým scherzom, ale skôr zamyslenou romancou. Štvrtá veta predstavuje vrchol celej symfónie a má skutočne heroický charakter. Nekončí však víťaznou fanfárou, ale tichým zadosťučinením.
Vép
Vép je mesto Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov .
Saujon (kantón)
Saujon je francúzsky kantón v obvode Saintes v departemente Charente-Maritime v regióne Poitou-Charentes. Tvorí ho 13 obcí.
Saint-Laurent-en-Brionnais
Saint-Laurent-en-Brionnais je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krystyna Szumilasová
Krystyna Maria Szumilas (* 28. jún 1956, Knurów, Poľsko) je poľská politička, členka strany Platforma Obywatelska. Od roku 2011 do 2013 bola ministerkou národného vzdelávania.
Životopis
V roku 1983 absolvovala štúdium na Sliezskej univerzite na katedre matematiky, fyziky a chémie. Nasledoval postgraduálny kurz informatiky. Už v rokoch 1975-1991 pôsobila ako učiteľka základnej školy # 6 v Knurówe. Od roku 1991 do roku 1995 bola zodpovedná za vzdelávanie v meste Knurów. Zároveň bola v rokoch 1990-1994 členkou rady mesta a v rokoch 1998 až 2001 rady Powiats Gliwice.
Kandidovala v parlamentných voľbách v roku 2001 za Platforma Obywatelska a získala prvýkrát miesto v Sejme. Aj v parlamentných voľbách v roku 2005 s 16 105 hlasmi, a v predčasných voľbách v roku 2007 s 27 100 hlasmi, získala mandát. Od 18. novembra 2011 do 2013 bola ministerkou národného vzdelávania.
Je vydatá a má tri deti.
Antidiabetikum
Antidiabetikum (gr.) je prostriedok pôsobiaci proti cukrovke, napomáhajúci alebo doplňujúci liečbu cukrovky.
Acsád
Acsád je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 1434 ha a žije tu 697 obyvateľov (2007).
Anne Waldmanová
Anne Waldmanová, (angl. Anne Waldman) ( * 2. apríl 1945; Millville, New Jersey, USA) je americká poetka. V šesťdesiatych rokoch 20. storočia bola aktívnou členkou krúžku experimentálnej poézie „Outrider Poets“ ako autorka, profesorka, editorka, študentka a kultúrna aktivistka. Bola prepojená aj s literárnym hnutím Beat Generation.
Život a dielo
Narodila sa v Millville v New Jersey, kde však bývala krátko. Presťahovala sa aj s rodinou do New Yorku do štvrte Greenwich Village. Diplom bakalára umení dosiahla na „Bennington College“ v 1966. Počas 60-tych rokov sa včlenila do poetickej scény Východného pobrežia. Presnejšie, bola aktívna medzi umelcami druhej generácie skupiny New York School (Newyorská škola). Počas tejto éry si vytvorila kontakty s generačne skoršími osobnosťami, napríklad Allenom Ginsbergom, ktorý ju raz nazval svojou duchovnou manželkou. Medzi 1966-1968 bola zástupkyňou riaditeľa pre „Projekt v St. Mark“ a od 1968-1978 bola v pozícii projektovej riaditeľky.
Na začiatku 60-tych rokov študovala budhizmus. V 70-tych začala spolu s Ginsbergom študovať u Tibeťana Chogyam Trungpa Rinpoche. Účasť na „Berkley Poetry Conference“ v 1965 spolu s básnikom Lewisom Warshom ju inšpirovala k založeniu „Angel Hair“, malého vydavateľstva a rovnomenného časopisu, ktoré vydávalo množstvo menších publikácií.
V 1974, spolu s Trungpa Rinpocheom a inými, založila „Jack Kerouac School of Disembodied Poetics“ (Škola odhmotnenej poetiky Jacka Kerouaca) pri „Naropa Institute“ v Boulderi v štáte Colorado (dnes Naropa University). Tu vytrvala v pozícii hosťujúcej profesorky poézie a riaditeľky letného kurzu písania v Naropa.
V 1976 boli Waldman a Ginsberg spomínaní vo filme „Renaldo a Clara“ od Boba Dylana. Pracovali na tomto filme keď cestovali po Novom Anglicku a Kanade s „Rolling Thunder Revue“, čo bolo koncertné turné prepojené s čítaním poézie. Waldman, Ginsberg a Dylan cestovali spolu v karavanoch s Joan Baezovou, Joni Mitchell, Eric Anderson, a Joe Cockerom. Waldmanová sa tešila z tohto dobrodružstva a mala často tvorivé nápady.
Waldman sa v roku 1980 vydala za Reeda Byea a ich syn Edwin Ambrose Bye sa narodil 21. októbra 1980. Narodenie syna bolo pre ňu inšpirujúce a začala sa zaujímať o prežitie planéty. Manželia neustále robili predstavenia a založili vydavateľstvo „Fast Speaking Music“, cez ktoré produkovali spolu mnohé albumy.
Waldman sa stala v 70-tych rokoch aktivistkou sociálnej zmeny. Bola ovplyvnená organizáciou „Rocky Flats Truth Force“. Spolu s Danielom Elsbergom a Allenom Ginsbergom sa ocitla vo väzení, keď protestovala proti nukleárnym zbraniam. Tiež bola hovorkyňou feministického hnutia, ekológov a zástancov ľudských práv. Bola aktivistkou v „Poets Against the War“ a pomáhala organizovať protesty v New Yorku a Washington, D.C.
Jej dielo býva spojované s Beat Generation, no Waldman nebola nikdy, presne vyjadrené, beatnickou poetkou. Jej dielo bolo blízke newyorským umelcom, medzi ktorých patrila, priatelila sa hlavne s Alice Notley a Bernadette Mayer. Zaujímala sa o predstavenia, kde sa čítala jej poézia: uskutočňovala predstavenia ako ritualizované eventy v čase a využívala prednes spolu so spevom, čítaním a pohybom. Waldman predniesla svoju báseň „Fast Speaking Woman“ ako seminárnu prácu, v ktorej zaiskrila idea performatívnej poézie. Ginsberg, Kenneth Koch, Lawrence Ferlinghetti - všetci jej dodávali odvahu aby pokračovala v tomto umeleckom vyjadrení svojej poézie.
Waldman publikovala viac ako 40 kníh poézie. Jej práce boli zaraďované do antológií, napríklad „Breaking the Cool“ (University of Mississippi Press, 2004), „All Poets Welcome“ (University of California Press, Berkeley, CA, 2003), „Women of the Beat Generation“ (Conari Press, Berkeley, CA, 1996), „Postmodern American Poetry“ (W.W. Norton, New York, 1994) a „Up Late“ (Four Walls Eight Windows, New York, 1988) okrem iných. Jej básne boli prekladané do francúzštiny, taliančiny, nemčiny, turečtiny, španielčiny a čínštiny. Waldman je tiež editorkou viacerých vydaní o modernej, postmodernej a súčasnej poézii.
Waldman sa stala členkou v „Emily Harvey Foundation“ (zima 2007) a „Bellagio Center“ v Taliansku (jar 2006). Bývala aj na stážach v „Christian Woman’s University of Tokyo“ (jeseň 2004);v „Schule für Dichtung“ vo Viedni, v „Institute of American Indian Arts in Santa Fe, New Mexico“; a „Stevens Institute of Technology in Hoboken“, New Jersey (1984). Činila sa ako advízor v „Prazska Skola Projekt“ v Prahe, „Study Abroad on the Bowery“ (since 2004), a stala sa členkou fakulty v „New England College Low Residency MFA Program“ (od 2003). Prijala viaceré granty od „National Endowment for the Arts“ (NEA) a „Contemporary Artists Foundation“, tiež „Poetry Foundation“. So spisovateľom a žiakom Ammiel Alcalayom založila „Poetry is News Coalition“ v 2002. Waldman tiež vyhrala „International Poetry Championship Bout v Taose“, v New Mexico druhýkrát. V 2002 bola spoluzakladateľkou „Poetry Is News collective“ s Ammielom Alcalayom.
Jej archív korešpondencie, nahrávok, filmov a literatúry je uložený v „University of Michigan“, vrátane korešpondencie s členmi Beat Generation: Burroughs, Robert Creeley, Diane di Prima, Lawrence Ferlinghetti, Allen Ginsberg a Ken Kesey).
Anne Waldman v súčasnosti vyučuje v Boulderi na „Naropa Institute“ v štáte Colorado.
Povedali o nej
Básnik a kritik Lorenzo Thomas: ''Bolo by dobré upresniť, že „tradícia experimentovania“, ktorá prestupuje Waldmanovej dielo, čerpá zo vzťahu beatnikov k džezu, ako aj z estetických princípov stelesnených v abstraktnom expresionizme a v aleatorickej hudbe, ktoré zaujímali niektorých básnikov newyorskej školy. Táto tradícia dáva prednosť spontánnosti a umenie chápe skôr ako proces než ako produkt alebo artefakt.''
John Churchill, vojvoda z Marlborough
John Churchill, vojvoda z Marlborough (* 26. máj 1650, Musbury, Spojené kráľovstvo – † 16. jún 1722, Windsor) bol anglický šľachtic a vojvodca, ktorý sa preslávil za vojen o španielske dedičstvo. Bol aj tretím guvernérom Spoločnosti Hudsonovho zálivu (1685 – 1692). Na konci vojen o španielske dedičstvo upadol do nemilosti a bol odstavený z politického života.
Vo vojnách o španielske dedičstvo viedol anglické a nizozemské vojská na kontinente. Dosiahol niekoľko brilantných úspechov jednak sám (bitka pri Ramillies), jednak spoločne so svojim priateľom a veliteľom habsburských jednotiek, Eugenom Savojským (druhá Bitka pri Höchstädte, bitka pri Oudenaarde). Považuje sa za jedného z najlepších vojvodcov svojej doby, britský historik sir Edward Creasy o ňom trochu nekriticky napísal, že nikdy nevybojoval bitku, ktorú by nevyhral, a nikdy neobľahol miesto, ktoré by nedobyl. Jedným z jeho potomkov bol Winston Churchill, ktorý svojho prapredka veľmi obdivoval a spísal jeho oslavný životopis (Marlborough: His Life and Times).
Alsószölnök
Má rozlohu 1002 ha a žije tu 378 obyvateľov (2007).
Alsóújlak
Alsóújlak je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Vasvár.
Má rozlohu 2102 ha a žije tu 618 obyvateľov (2007).
Antifundamentalizmus
Antifundamentalizmus je vo filozofii vedy stanovisko,  podľa  ktorého  neexistuje  základ  alebo základný stupeň v hierarchii vied, a je pochybné, či vôbec  takáta  hierarchia existuje. Pripúštájú sa nanajvýš čiastkové hierarchie vied.
Francisco Morazán
Jeho politickým ideálom bola jednota Strednej Ameriky. Bol jedným z najvýznamnejších vojvodcov v jej dejinách. Politicky a vojensky Morazán v tejto oblasti dominoval viac ako jedno desaťročie. Je dodnes uznávaný ako vizionár, mysliteľ a štátnik. Svojimi liberálnymi reformami sa snažil o modernizáciu, ale aj nadmernú centralizáciu moci v Strednej Amerike. Aj nepochopenie týchto jeho snáh viedlo v roku 1837 k revolúcii v Guatemale, ktorá následne skoncovala so Stredoamerickou úniou ako štátom a viedla k vzniku Guatemaly, Hondurasu, Salvádoru, Nikaraguy a Kostariky ako samostatných republík.
Caulaincourt
Caulaincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2008
Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2008 boli v poradí 8. Majstrovstvá Európy v hádzanej žien, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konali sa v Skopje a Ochride, v Severnom Macedónsku od 2.14. decembra 2008, za účasti 16 tímov. Jediným nováčikom turnaja bolo Portugalsko. Nórsko získalo už svoj štvrtý titul (tretí v rade). Vo finále porazilo prekvapenie turnajaŠpanielsko.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá pred žrebovaním, ktoré sa uskutočnilo 20. júla 2008, boli nasadené v nasledujúcich výkonnostných košoch:
Le Thou
Le Thou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tatra T3R.PLF
Tatra T3R.PLF (niekedy aj T3R.PVN) je novostavba čiastočne nízkopodlažnej električky vychádzajúcej z typu Tatra T3.
Dejiny
Po úspešnom spustení výroby vozňovej skrine VarCB3 firmami ČKD Pragoimex a Krnovské opravny a strojírny (KOS) pre električky typov Tatra T3R.EV a Tatra T3R.PV, rovnaké spoločnosti vyvinuli čiastočne nízkopodlažnú skriňu VarCB3LF, ktorá bola použitá aj v ostravských vozidlách Vario LF. Pretože iní prevádzkovatelia električkovej dopravy nevyžadovali napríklad asynchrónnu elektrickú výbavu, bol skonštruovaný nový typ T3R.PLF.
V Liberci sa pre nové vozidlá chystalo vytvorenie čiastočne nízkopodlažných električkových súprav. Prvým vozidlom mala byť a aj je nízkopodlažná električka T3R.PLF. Tá nemohla byť spriahnutá s druhým vozidlom tohto typu, pretože je približne o 1 meter dlhšia ako pôvodné vozidlá T3, a tak by mohli vzniknúť prevádzkové problémy napríklad pri nedostatočnej dĺžke zastávkových ostrovčekov. Ako druhé vozidlo súpravy tak bolo určené T3R.PV, ktoré má rovnakú dĺžku ako T3.
Modernizácia
Na rozdiel od električiek Vario LF boli na vozidlá T3R.PLF namontované klasické čelá vozňov T3. Bolo to z toho dôvodu, aby súprava T3R.PLF + T3R.PV vytvorila vzhľadovo takmer zhodnú dvojicu električiek. Vozidlá T3R.PLF dostali elektrickú výbavu TV Progress a polopantograf. Stanovisko vodiča a interiér sú podľa posledných modernizovaných električiek T3. Istým prvkom modernizácie je aj nízkopodlažná stredná časť vozidla.
Prevádzka
Vozidlá T3R.PLF sú vyrábané od roku 2005.
Nanometer
Nanometer (značka nm) je fyzikálna jednotka dĺžky v metrickej sústave, zodpovedajúca jednej miliardtine (1×10−9) metra. Používa sa na označenie rozmerov a vzdialeností molekúl, atómov a elementárnych častíc. V nanometroch sa vyjadruje aj vlnová dĺžka v oblasti viditeľného svetla.
Pozri aj
Metr
San Salvador (Salvádor)
San Salvador (-španielsky a slovenský názov; zriedkavé slovenské názvy: San Salvádor, Salvádor ) je hlavné a najväčšie mesto Salvádoru. Žije tu približne 2,2 milióna obyvateľov a počtom obyvateľov je tretím najväčším mestom v Strednej Amerike, väčšie sú Guatemala a Managua. Sústreďuje sa tu približne polovica HDP celého štátu.
Babice (okres Olomouc)
Babice je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 452 obyvateľov, z toho 231 mužov a 221 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,1 roka (muži 39,0 roka, ženy 41,2 roka).
Andrásfa
Andrásfa je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Vasvár.
Má rozlohu 823 ha a žije tu 296 obyvateľov (2007).
Nová Ves nad Váhom
Nová Ves nad Váhom je obec na Slovensku v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Šport
Pôsobí tu futbalový klub SFK Nová Ves nad Váhom.
Antiklerikalizmus
Antiklerikalizmus je hnutie proti klerikalizmu - odmietanie politického zasahovania náboženstva do občianskeho politického života a myslenia.
Kolová dolina
Kolová dolina je bočný výbežok Javorovej doliny, presnejšie Zadných Meďodolov vo Vysokých Tatrách. Od ústia Kolového potoka po úpätie Kolového štítu je dlhá približne 2,5 km, ohraničená Jahnencami, úsekom hlavného hrebeňa Vysokých Tatier od Jahňacieho štítu po Kolový štít.
Názov
Názov prešiel na dolinu z Kolového plesa, ktoré si ho vyslúžilo svojim okrúhlastým tvarom. Tento zmysel mena správnejšie vystihuje staršia forma názvu Dolina Kolového plesa (Janoška, Šimko a.i.), ktorá je v súlade s pomerne zriedkavými cudzojazyčnými pomenovaniami Rundseetal a Kereketavi völgy. Častejšie sa však v nemčine a v maďarčine objavujú názvy vytvorené zo slovenského kmeňa: Kolove-Tal, Kolove-völgy a výrazne prevládajú Pflockseetal, Karótavi katlan. Ich tvorcovia sa nesprávne domnievali, že základom slovenského názvu je kôl (a nie kolo) a preto ho nezmyselne preložili ako "kolíkové pleso". ".
Vlajka Cypru
thumb|Vlajka Cypru Vlajka Cypru je biela vlajka, ktorá nesie žltú (medenú) mapu Cypru (ktorého meno je odvodené z gréckeho názvu pre meď) a pod ňou dve skrížené olivové vetvičky – symbol túžby po mieri a vyrovnaní medzi gréckymi a tureckými obyvateľmi ostrova. Biela je farbou mieru, žltá môže byť považovaná i za farbu nerastného bohatstva (medi). Vlajka bola zavedená roku 1960 podľa ujednania z roku 1956, ktoré stanovilo, že musí mať neutrálnu kresbu i farby a nesmie reprezentovať ani grécke ani turecké obyvateľstvo ostrova.
Saint-Léger-du-Bois
Saint-Léger-du-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Mary Lincolnová
Mary Ann Toddová Lincolnová (* 13. december 1818, Lexington, Kentucky, USA – † 16. júl 1882, Springfield, Illinois) bola manželka 16. Prezidenta USA Abrahama Lincolna a prvá dáma USA od roku 1861 do 15. apríla 1865.
Mladosť
Bola dcérou senátora Roberta Smitha Todda a Elizy Parker Toddovej, ktorá zomrela v roku 1825. Robert Todd sa znovu oženil, ale jeho deti z prvého manželstva nemali dobrý vzťah s macochou Elizabeth Humphreyovou. Mary dostala na vtedajšie časy veľmi dobré vzdelania (Ward Academy), potom sa zdržiavala v rodinnom internáte Mentelleovych.
Saint-Léger-du-Bois
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mary Lincolnová
Mladosť
Pochádzala zo zámožnej rodiny. Ako dvadsaťročná sa odsťahovala do Springfieldu, kde žila aj jej sestra Elizabeth. Tá ju zoznámila s mladým právnikom Abrahamom Lincolnom, s ktorým sa neskôr 4. novembra 1842 vzali. V manželstve ale často dochádzalo k hádkam, čo zrejme spôsobili odlišné charaktery manželov.
Po vražde manžela
Po vražde svojho manžela v apríli 1865 veľmi trpela a potrebovala peniaze, dokonca žiadala Kongres o vyplatenie Lincolnovho platu po zvyšok funkčného obdobia. Jej finančná kríza došla tak ďaleko, že rozpredávala svoje šatstvo.
Smrť manžela a synov, Williama a Thomasa, viedli k zhoršenému jej zdravotnému stavu a začiatkom depresie. V roku 1868 odišla do Európy a liečila sa okrem iného aj v Mariánskych Lázních. Roku 1870 Kongres vyhovel jej finančným nárokom a odsúhlasil rentu 3 000 dolárov ročne, ktorá sa dovtedy udeľovala iba príbuzným padlých vo vojnách. Lincolnová argumentovala, že jej muž ako vrchný veliteľ ozbrojených síl tiež padol vo vojne. Z tejto renty sa stala tradícia, kedy bývalé prvé dámy dostávajú rentu po svojich zosnulých manželoch – prezidentoch.
Posledné roky jej života boli sprevádzané zlým zdravím a usporadúvaním seáns pre spojenie s mŕtvymi synmi. V roku 1879 utrpela ťažké zranenie miechy po páde z lanového rebríka. Pri návrate do USA v roku 1880 spadla na schodoch parníka a utrpela ďalšie vážne zranenia. To spôsoboval zrejme sivý zákal, ktoré jej značne zhoršoval zrak.
Syn Robert ju v túžbe po majetku dal vyhlásiť za nesvojprávnu a umiestnil ju do psychiatrickej liečebne, odkiaľ ju odviezla jej sestra.
Zomrela v Springfielde 16. júla 1882 vo veku 63 rokov na mozgovú mŕtvicu. Bola pochovaná vnútri Lincolnovej krypty na cintoríne v Springfielde.
Deti
S manželom Abrahámom Lincolnom mali štyroch synov:
Alfa Doradus
Alfa Doradus (α Dor/ α Doradus/ Alpha Doradus) je s magnitúdou 3,27 najjasnejšia hviezda súhvezdia Mečiar. Má zdanlivého sprievodcu, ktorého uhlová vzdialenosť sa udáva v rozsahu 77,7”-82” s magnitúdou udávanou v rozsahu 9,8-11,4. Samotná hlavná zložka je veľmi tesnou dvojhviezdou, ktorej zložky delí len niekoľko desatín uhlovej sekundy. V skutočnosti to predstavuje vzdialenosť necelých 10 AU. Ich orbita je však veľmi výstredná a vzájomná vzdialenosť hviezd sa mení v rozsahu až 1,9-17,5 AU. Jasnejšia zložka s označením A je biely obor s magnitúdou 3,64, jej sprievodca triedy B9 je podobor s magnitúdou 4,55. Ich svietivosti sú 157- a 68-násobkom slnečnej svietivosti, priemery 2,8- a 1,9-násobkom slnečného priemeru a hmotnosti 3,0 a 2,7-násobkom hmotnosti Slnka.
Apátistvánfalva
Apátistvánfalva je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szentgotthárd.
Má rozlohu 1286 ha a žije tu 380 obyvateľov (2007).
Antifašizmus
náhľad|Antifašistická demonštrácia, [[Bern (mesto)|Bern, Švajčiarsko (august 2006).]] Antifašizmus je politický smer, hnutie nepriateľské a bojujúce proti každej forme fašizmu a nacizmu. Taktiež otvorene vystupuje proti rasizmu, sexizmu, nacionalizmu, antisemitizm u a homofóbii.
Rôzne antifašistické prúdy
Hoci sa zdá, že antifašizmus je len jeden, v rámci tohto hnutia existujú rôzne názory napríklad na otázku použitia násilia proti fašistom či slobodu prejavu. Preto rozoznávame:
Pacta sunt servanda
Pacta sunt servanda (lat. "dohody treba zachovávať") je jedno zo základných pravidiel prirodzeného, civilného aj medzinárodného práva. Hugo Grotius sformuloval zásadu Pacta sunt servanda
Väčšinou sa pod týmto termínom rozumie to, že v dohodách uzavretých súkromnými osobami, sú jednotlivé zmluvné podmienky záväzné a povinné, ich neplnenie je porušením dohody. Všeobecné zásady korektného správania v obchodnej praxi, vrátane predpokladania dobrej viery, sú podmienkou pre účinnosť celého systému. Prípadné nezhody môžu byť potrestané, v niektorých právnych systémoch aj bez priamej sankcie niektorej strany.
Saint-Léger-lès-Paray
Saint-Léger-lès-Paray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.