cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Druhá republika
Európa:
Mimo Európy:
Cincinnati
náhľad|Pohľad na mesto Cincinnati je mesto na juhozápade amerického štátu Ohio na rieke Ohio. Je to sídlo okresu Hamilton County. Je to tretie najväčšie mesto v Ohiu, po mestách Columbus a Cleveland, avšak Greater Cincinnati je na druhom mieste v počte obyvateľov v Ohiu, hneď po Clevelande. V samotnom meste žilo 296 943 obyvateľov v roku 2010, v mestskej oblasti 1 563 352 a v metropolitnej oblasti 2 113 011, podľa odhadu z roku 2005. Obyvatelia mesta sa nazývajú Cincinnatians. Celková rozloha mesta je 206,1 km².
Dejiny
Prví osadníci v roku 1788 pomenovali mesto "Losantiville", od roku 1790 je používaný súčasný názov podľa rímského vojvodcu a politika Cincinnata. V roku 1819 bolo Cincinnati povýšené na mesto, k jeho ďalšiemu rozvoju významne prispela výstavba prieplavu medzi riekou Ohio a Erijským jazerom, začatá v roku1825. V roku 1836 bola do mesta zavedená železnica, v roku 1853 tu vznikol prvý plne profesionálny hasičský zbor v USA.
Demografia
Podľa údajov zo sčítánia ľudu v roku 2006 tu žilo 332 252 obyvateľov, Cincinnati je tretie najľudnatejšie mesto v štáte Ohio a 56. v USA.
Rasové zloženie
Hispánci alebo Latinos, zároveň členovia jednej z rás, tvorili 1,28% obyvateľstva.
Samuel Čečetka
Samuel Čečetka (Csecsetka) (* 9. august 1818 Banská Bystrica – † 22. október 1896 Banská Bystrica) bol evanjelický náboženský spisovateľ a pedagóg. Odborník na cirkevné právo.
Jeho otec Daniel Čečetka, jeho matka Mária rod. Lehocká
Životopis
Gymnázium absolvoval v Banskej Bystrici a v Miskolci, filozofický kurz v Banskej Štiavnici, teológiu v Bratislave, 1843 – 1844 študoval na univerzite v Jene. Po 1844 domáci učiteľ, od 1851 riaditeľ evanjelický lýcea v Banskej Štiavnici, od 1856 prof. a potom rektor evanjelický lýcea v Bratislave, prvý riaditeľ tamojšej evanjelický teologickej akadémie. Od 1896 žil v Banskej Bystrici. Špecialista v evanjelickom cirkevnom práve, z ktorého publikoval systematický prehľad na historickom základe. Dielo syntetizovalo a doplnilo predošlé práce i čiastkové monografie, zostáva základnou príručkou k dejinám protestantizmu na Slovensku.
Notosaury
thumb Notosaury (Nothosauria) sú vyhynutá skupina morských plazov z taxónu jašteroplutvé (Sauropterygia). Existovala počas obdobia triasu. Ich hlavným predstaviteľom je Nothosaurus.
Opis
Mali silné nohy ktoré im umožnili vychádzať na súš a zároveň plávacie blany medzi prstami ktoré používali pri plávaní. Notosaury mali aj plochý a hlboký chvost ktorý používali ako plutvu.
Podľa stavby tela sa usudzuje, že viedli podobný spôsob života ako dnešné plutvonožce. Vychádzali na súš ale potravu si lovili v mori.
Notosaury výzorom pripomínali predkov plesiosaurov, ktoré ich postupne nahradili. Tiež pripomínali archaický rod Askeptosaurus, s ktorým však neboli blízko príbuzní.
Notosaury je aj názvom jedného z podradov tejto skupiny (Nothosauroidea) ktoré boli typickými zástupcami tohto radu. Druhý podrad: pachypleurosaury, boli primitívnejšie formy notosaurov.
Systematika
Rad Nothosauroidea sa delí na dva podrady: pachypleurosaury (Pachypleurosauroidea) a (Nothosauroidea).
Mitch Mitchell
John Mitch Mitchell (* 9. júl 1947, Ealing, Spojené kráľovstvo – † 12. november 2008, Portland, Oregon, USA) bol britský hráč na bicie nástroje, ktorý sa preslávil najmä ako bubeník skupiny Jimi Hendrix Experience.
K bicím sa dostal na umeleckej škole, kde spoznal množstvo bubeníkov. Začal zaskakovať v kapelách Johnny Kidd and The Pirates a Screaming Lord Sutch. Neskôr hral profesionálne so skupinami Riot Squad a Pretty Things. Po telefonáte s manažérom Jimiho Hendrixa, sa Mitch spolu s Noelom Reddingom dostal k Hendrixovi a vznikol základ kapely The Jimi Hendrix Experience. Pôvodne malo ísť iba o turné po Francúzsku, nebol ale dôvod na rozchod hudobníkov a tak skupina vznikla už oficiálne.
V roku 1969 Mitch od Hendrixa odišiel a po krátkej existencii kapely The Band Of Gypsies s Buddym Milesom sa k nemu znovu vrátil. S Hendrixom hral až do jeho smrti v roku 1970.
Po Hendrixvej smrti Mitchell hosťoval hudobníkom na nahrávkach a žil striedavo v Spojených štátoch a Anglicku. Zomrel 12. novembra 2008 vo veku 62 rokov uprostred spomienkového Hendrix Experience tour. Mitch Mitchell hrával na bicie Ludwig a činely Avedis Zildjian. Ku koncu osemdesiatych rokov hral za súpravou Yamaha s činelmi Paiste, pri bubeníckych Drum Workshopoch.
Hyundai Getz
Hyundai Getz je malý automobil značky Hyundai. Predáva sa vo väčšine štátov okrem USA a Kanady. Je k dispozícií v trojdverovej a päťdverovej hatchback verzii zo 4-stupňovou automatickou prevodovkou alebo 5-stupňovou manuálnou prevodovkou.
Vyrába sa od roku 2002. Autorom pôvodného dizajnu je Hyundai-Kia Euroepan engineering centier v nemeckom Eschborne. Koncom roku 2005 prešiel voz faceliftom. Drobné zmeny boli vykonané v interiéri a ponuke pohonných jednotiek. Výroba prebieha v juhokórejskom závodu v meste Ulsano.
Motory
náhľad|3-dverová verzia náhľad|Interiér
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2000
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2000 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta vo futsale AMF, ktoré organizovala Medzinárodná futsalová federácia (FIFUSA) (dnešná Svetová futsalová asociácia (AMF)). Konali sa od 15.28. novembra 2000 v piatich bolívijských mestách: Cochabamba, La Paz, Oruro, Santa Cruz de La Sierra a Sucre, za účasti 16 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Holandských Antíl. Titul získala 🇨🇴, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad domácou 🇧🇴 po penaltových rozstreloch.
FIFUSA udelila Bolívii právo organizovať MS v januári 2000 a pôvodne sa malo na turnaji predstaviť až 20 družstievorganizátor, víťaz MS 1997, 7 družstiev z Ameriky, 8 z Európy, 2 z Afriky a 1 družstvo z Ázie a Pacifiku.
Tylžský mier
thumb|Stretnutie cisárov uprostred rieky [[Neman.]] Tylžský mier označuje dve dohody, prvá medzi Francúzskom a Ruskom a druhá medzi Francúzskom a Pruskom, uzavreté vo východopruskom Tilsite (dnešný Sovietsk) v júli 1807 po francúzskom víťazstve v bitke pri Frýdlante. Prvá bola podpísaná 7. júla ruským cárom Alexandrom I. a Napoleonom I. počas ich stretnutia uprostred rieky Neman. Druhá dohoda bola uzavretá s Pruskom 9. júla.
V druhej zmluve sa Prusko vzdalo ľavého brehu Labe v prospech Vestfálskeho kráľovstva a zabraného poľského územia z druhého a tretieho delenia Poľska. Na tomto území potom vzniklo Varšavské kniežatstvo pod francúzskym vplyvom. Ďalej sa zaviazalo platiť vysoké vojenské kontribúcie, zabezpečiť pozemné spojenie medzi Saskom a Varšavskom, pripojiť sa ku kontinentálnej blokáde a obmedziť veľkosť svojej armády na 42-tisíc mužov. Do doby, než zaplatí kontribúciu, mala na území Pruska zostať francúzska armáda.
Spojenectvo Ruska a Francúzska trvalo len do roku 1810, keď Rusko odstúpilo od kontinentálnej blokády a už v roku 1812 Napoleon vpadol do Ruska.
Dunajec
Dunajec je hraničná rieka ležiaca na hranici Poľska a Slovenska. Je to pravostranný prítok Visly.
Tok rieky
Vzniká sútokom riek Bieleho Dunajca a Čierneho Dunajca pod severnými svahmi Vysokých Tatier neďaleko Nového Targu. Od Nového Targu tečie rieka východným smerom, sprava postupne priberá na poľskom území Lesnicu, Bialku (Biela voda) a Kacwin (Osturniansky potok). Pri obci Dębno ústi do veľkej vodnej nádrže, preteká rozhraním Poľského Spiša a Horného Spiša. Územím Slovenska preteká v dĺžke, vytvára slovensko-poľskú štátnu hranicu od Lysej nad Dunajcom po Lesnicu. Od Lysej nad Dunajcom tečie na krátkom úseku na východ, preteká severne od mesta Spišská Stará Ves, kde priberá Rieku sprava, vytvára veľký meander (s prístaviskom pltí). Pri obci Majere sa opäť stáča na východ, vytvára veľký riečny ostrov, sprava priberá Jordanec, oblúkom sa pri obci Lesnica stáča na sever a sprava priberá Havku. Ďalej preteká popri obci Červený Kláštor, sprava priberá Lipník a veľkým meandrom sa zarezáva do vápencového masívu bradlového masívu Troch korún, symbolu Pienín, pričom utvára výraznú tiesňavu Prielom Dunajca. Vzápätí sa prudko stáča na sever, utvára ďalší meander a následne ešte jeden. Tečie popod vrch Holica kde je pod bralami Siedmich mníchov najprudší tok Dunajca, utvára ešte menší meander, priberá sprava Lesnický potok a opúšťa územie Slovenska na sever k poľskej obci Krościenko nad Dunajcem. V bradlovom pásme v Poľsku sa stáča na severozápad, ešte raz sa prediera cez pásmo Gorcov do Nowosackej kotliny, kde prijíma svoj najväčší prítok rieku Poprad a po ďalšom 40-kilometrovom úseku sa vlieva pri obci Opatowiec do Visly.
Od roku 1920 tvorí hraničnú čiaru slovensko-poľských hraníc od Lysej nad Dunajcom po Lesnický potok v dĺžke. Dunajec je typickou horskou riekou s premenlivým vodným stavom. Patrí medzi najčistejšie rieky strednej Európy.
Už od dávnych čias Dunajec považovali za dôležitú dopravnú cestu. Už v 2. storočí cez Pieniny premávali grécki a rímski kupci k Baltu za jantárom. Túto oblasť vtedy obývali galskí Kelti. Po nich tu boli Germáni a Slovania, ktorí využívali Dunajec na prepravu tovaru a osôb do oblasti Visly a k Baltskému moru. Táto cesta lemujúca Dunajec bola zrekonštruovaná v rokoch 1908 až 1917 a jej iné pomenovanie je Soľná cesta.
Poľsko v roku 1997 postavilo na hornom toku Dunajca vodnú elektráreň Czorsztyn a vyrovnávaciu nádrž Niedzica. Elektráreň Czorsztyn má 2 turbíny s inštalovaným výkonom 90 MW, výšku hrádze, šírku koruny hrádze. Czorsztynské jazero má povrch, maximálnu hĺbku. Elektráreň zabezpečuje okrem výroby elektrickej energie aj zlepšovanie prietokov pre plavbu pltí Prielomom Dunajca počas suchších období.
Veľmi zaujímavý je splav Dunajca na pltiach, ktorý je miestnou turistickou atrakciou. Splav na pltiach sa začína na poľskej strane v obci Sromowce Wyżne, končí sa v mestečku Krościenko nad Dunajcem. Na slovenskej strane je možné Dunajec splavovať z pltníc v Majeroch alebo Červenom Kláštore do Lesnice, kde splav končí asi za ústím Lesnického potoka. Neďaleko je turistický hraničný priechod do Poľska pre peších a cykloturistov.
Splavnosť
Po Krościenko je podľa Medzinárodnej stupnice obťažnosti riek stupeň WW I+, ďalej klesá z ZWC na ZWA. Vodácky zaujímavy úsek je hlavne z Červeného Kláštora do Lesnice/Szczawnice.
Mestá a obce pri Dunajci
Dunajec preteká cez nasledujúce mestá a dediny:
Klasifikácia vied
Klasifikácia vied je členenie, delenie vied podľa určitých klasifikačných znakov do usporiadaných a navzájom subordinovaných tried, takže každá veda nachádza v tomto systéme jednoznačne určené miesto. Cieľom klasifikácie je zistenie a znázornenie celkovej súvislosti, vzájomnej závislosti vied a na tomto základe vytvorenie prognózy ďalšieho vývoja vied.
Nezvěstice
Nezvěstice je obec v Česku v okrese Plzeň-mesto v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 454 obyvateľov, z toho 708 mužov a 746 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,8 roka (muži 41,3 roka, ženy 42,2 roka).
NGC 4173
NGC 4173 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Iholdy (obec)
Iholdy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1799 Koussevitzky
1799 Koussevitzky je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Indiana University 25. júla 1950.
Lietajúce zariadenie
Lietajúce zariadenia v súčasnosti tvoria niekoľko skupín, ktoré sa odlišujú viacerými aspektmi súčasne (spôsob prekonania tiaže, závislosť na zemskom povrchu, atď.). Vyprofilovali sa hlavne tieto skupiny:
Brockenské strašidlo
Brockenské strašidlo alebo Brockenský prízrak alebo Brockenské vidmo je gloriola na hmle. Vzniká vtedy, keď sa Slnko nachádza v oblasti nízko nad obzorom. Tieň, ktorý vrhá pozorovateľ, sa zobrazuje na hornej hranici hmly a okolo tohoto tieňu sa zobrazuje kruh dúhových farieb.
Le Carlaret
Le Carlaret je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čierny potok (prítok Skalného potoka)
Čierny potok je krátky potok na dolnom Liptove, v južnej časti okresu Ružomberok. Je to ľavostranný prítok Skalného potoka, meria 1,4 km a je tokom V. rádu.
Pramení vo Veľkej Fatre, v podcelku Hôľna Fatra, na južnom svahu Smrekovice (1 530,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 205 m n. m. Od prameňa tečie viac-menej severojužným smerom územím Národného parku Veľká Fatra a z ľavej strany priberá krátky prítok (945,3 m n. m.) z južných úbočí Smrekovice. Severozápadne od obce Liptovská Osada, v doline Skalné, ústi v nadmorskej výške cca 782 m n. m. do Skalného potoka.
Sarnen
Sarnen je hlavné mesto kantónu Obwalden v strednom Švajčiarsku. K 31. decembru 2011 žilo v meste 9 967 obyvateľov.
V období Helvétskej republiky (1798 – 1803) bol Sarnen sídlom Okresu Sarnen, ktorý bol súčasťou Kantónu Waldstätte. Aktom mediácie (1803) bola obnovená suverenita polkantónu Obwalden a odvtedy je Sarnen jeho hlavným mestom.
Geografia
Sarnersee a Wichelsee ležia na území obce len čiastočne. Rozloha činí, z toho tvorí neproduktívna pôda (10,8%).
Plomb
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam geologických útvarov na Európe
Toto je zoznam pomenovaných geologických útvarov na mesiaci Európa.
Plomb
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam geologických útvarov na Európe
Chaos
Regióny rozorvaného (chaotického) povrchu sú na Európe pomenované podľa írskej mytológie.
Flexūs
Flexūs je nízky, zahnutý horský hrebeň vrúbkovaného charakteru. Európske flexusy sú pomenované podľa miest navštívených Európou počas jej cesty so Diom.
Veľké prstencové útvary
Tieto útvary sú pomenované podľa dôležitých miest v staroveku.
Škvrny (Macula)
Európske škvrny (tmavé miesta) sú pomenované po miestach z gréckej mytológie.
Regióny
Európske regióny sú pomenované po miestach z keltskej mytológie.
NGC 4174
NGC 4174 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Alfred Rainer
V jeho prvej sezóne medzi profesionálmi (2007/2008) skončil celkovo na 24. mieste.
Jadrová rezonančná fluorescencia
Jadrová rezonančná fluorescencia je proces jadrovej rezonančnej absorpcie nasledovaný jadrovou rezonančnou emisiou gama žiarenia prebiehajúci v troch etapách :
1. pohltenie kvanta γ a prechod jadra z východiskového základného stavu do vzbudeného stavu,
Nové Mitrovice
Nové Mitrovice je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 320 obyvateľov, z toho 173 mužov a 147 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,1 roka (muži 42,0 roka, ženy 44,4 roka).
Jadrová rezonančná fluorescencia
3. návrat jadra zo vzbudeného do východiskového stavu vyžiarením kvanta γ s príslušnou energiou.
600px|Schéma procesu jadrovej rezonančnej fluorescencie
Energia jadrového prechodu
V tomto prípade vychádzame z nasledujúcej modelovej predstavy :
1. Skúmajme jediné nehybné jadro v priblížení priestorovo pevne ukotveného, nehybného objektu.
2. Predpokladajme, že dané jadro sa môže nachádzať len v dvoch energetických stavoch: v základnom stave (gr-ground) s energiou Egr a vo vzbudenom stave (ex-excited) s energiou Eex>Egr.
3. Predpokladajme, že prechod jadra z exitovaného stavu do základného stavu (Eex → Egr) je žiarivý, t. j. je sprevádzaný výhradne emitovaním kvanta gama bez uplatnenia iného, konkurenčného mechanizmu uvoľňovania energie.
Excitovaný stav, do ktorého sa jadro obvykle dostáva jadrovými reakciami, nemusí mať nevyhnutne energiu Eex zodpovedajúcu najnižšiemu excitovanému stavu. V tomto prípade predpokladajme, že jadrový prechod (Eex → Egr) sa deje priamo.
Označme symbolom E0 energiu jadrového prechodu, pre ktorú platí :
Pri splnení všetkých podmienok platí v našom modeli vzťah :
kde ħ je redukovaná Planckova konštanta, ktorú sme získali zo vzťahu :
a ω0 je frekvencia žiarenia γ.
Analytický tvar emisných a absorpčných kriviek
Významnú informáciu o procese jadrovej rezonančnej fluorescencie poskytujú emisné a absorpčné krivky.
Emisná/absorpčná krivka je závislosť počtu emitovaných, resp. absorbovaných kvánt γ určitým izotopom za jednotku času od energie, resp. frekvencie žiarenia γ. Zákon zachovania energie poskytuje rovnosť :
ktorá naznačuje, že Eγ je jediné presné číslo, a preto emisné/absorpčné krivky by mali mať tvar rovných čiar kolmých k energetickej súradnicovej osi. Ale vplyvom Heisenbergovho princípu neurčitosti nastáva nenulová disperzia emisných/absorpčných kriviek, ktoré je možné opísať Lorentzovov krivkou danou vzťahom :
kde Γ predstavuje prirodzenú šírku krivky.
Prejav spätného odrazu voľného jadra
Atómy a teda aj ich jadrá sú v tuhej látke viazané s okolitými atómami intenzívnymi väzbami. Energia väzby atómu v látke je spravidla omnoho menšia, ako je energia jadrových prechodov. Jadro viazané v silovom poli môžeme opísať ako voľné jadro s efektívnou hmotnosťou M, ktorá je vo všeobecnosti iná ako hmotnosť jadra.
Predpokladajme, že jadro hmotnosti M je pred interakciou v pokoji. To znamená, že po vyžiarení/pohltení kvanta γ o energii Eγ, ktorej zodpovedá hybnosť pγ, odovzdá sa táto hybnosť jadru, aby bola celková hybnosť vykompenzovaná. Jadro zmení svoju rýchlosť z nulovej na nejakú nenulovú hodnotu. Podľa zákona zachovania hybnosti v proces emisie/absorcie kvant γ platí :
Označíme symbolom WR kinetickú energiu pohybujúceho sa jadra, ktorú získalo pôvodne nehybné jadro vyžiarením/pohltením kvanta γ:
Emisia znamená transformáciu systému pozostávajúceho z nepohyblivého jadra v excitovanom stave s energiou Eex na systém obsahujúci pohybujúce sa jadro v základom stave Egr,s pohybovou energiou spätného odrazu a emitované kvantum γ s energiou ħω. Zákon zachovania energie pre tento proces má potom tento tvar :
Z tejto rovnosti vyplýva, že energia kvanta gama vyžiareného pri prechode jadra z excitovaného do základného stavu sa nerovná energii jarového prechodu, ale je od nej menšia o energiu spätného odrazu.
Pri absorpcii je východiskovou konfiguráciou systému nepohyblivé jadro v základnom stave s energiou Eex a Kvantum γ s energiou ħω' a konečnou zostavou je jadro v excitovanom stave s energiou Eex a pohybovou energiou WR :
Aby došlo k absorpcii kvanta gama musí mať podľa tejto rovnosti toto kvantum energiu vyššiu, ako je energia prechodu jadra o energiu spätného odrazu.
Zovšeobecnenie modelu započítaním pohybu jadier
V tomto modeli sa započítavá okrem spätného odrazu aj samotný pohyb jadier, ktoré majú v okamihu emisie/absorpcie určitú rýchlosť vT.
Ľudovít Čech
Ľudovít Čech (* 11. júl 1888, Revúca† 29. apríl 1946, Revúca) bol slovenský maliar a pedagóg.
Životopis
Jeho otec bol Jozef Čech a matka Viktória rod. Viestová. Po maturite študoval kreslenie na VŠVU v Budapešti, neskôr na umeleckom smere u T. Zemplényiho. Bol učiteľom v Marcali pri Balatone, od roku 1914 vojakom rakúsko-uhorskej armády v Banskej Bystrici, popri službe maľoval. Po 1918 žil v Lučenci, potom v Revúcej.
Označuje sa ako prívrženec oneskoreného stredoeurópskeho impresionizmu (luminizmu). Venoval sa aj maľbe na hodváb, najmä s batikovou technikou. Roku 1920 člen Jednoty výtvarných umelcov Slovenska.
Kláštor
right|thumb|[[Břevnovský kláštor v Prahe]] náhľad|vpravo|Kláštorný kostol [[Kláštor Hronský Beňadik|kláštora v Hronskom Beňadiku]]
Kláštor (z latinského claustrum, teda uzatvorené miesto) je sídlo spoločenstva mníchov, ktorého spôsob života je upravený jednotným kláštorným alebo rádovým poriadkom (regulou). Kláštor obývajú rehoľné osoby: mnísi alebo mníšky, resp. rehoľníčky. Obyvatelia kláštora sú vždy z rovnakého cirkevného rádu (napríklad templári, jezuiti, benediktíni, karmelitáni) alebo sekty. Okrem kresťanských kláštorov sú známe aj kláštory budhistické či taoistické. Kláštory boli v Európe v minulosti významnými strediskami vzdelanosti, niektoré mali aj vojenský význam, boli opevnené - ohradené obrannými múrmi (hradbami).
Sumer
Sumer môže byť:
Kláštor Neuberg
Kláštor Neuberg je dodnes zachovaný gotický kláštor v štajerskej časti Rakúska v meste Neuberg an der Mürz.
Dejiny
Kláštor založil ako cisterciánsku fundáciu v roku 1327 rakúsky vojvoda Oto Habsburský. Materským kláštorom sa stal kláštor Heiligenkreuz, stará babenberská fundácia.
Friedrich Spee
Friedrich Spee von Langenfeld (* 25. február 1591, Kaiserswerth, Nemecko – † 7. august 1635, Trier) bol nemecký jezuita, ktorý je považovaný za význačného morálneho teológa, najväčšieho lyrika raného baroka a duchovného spisovateľa. Rozhodujúcim spôsobom prispel k ukončeniu honov na čarodejnice.
Život
Roku 1628 dostal za úlohu zúčastniť sa katolíckej reformácie. Sociálne sa angažoval v Peine, napriek tomu však narazil a v apríli 1629 bol na neho spáchaný atentát, pri ktorom bol nebezpečne zranený. Neskôr sa venoval výuke morálnej teológie v Paderborne. Počas besniacich honov na čarodejnice slúžil domnelým čarodejniciam ako spovedník. Odmietal čarodejnícke procesy a v máji 1631 proti nim anonymne publikoval svoje Cautio criminalis. Jeho autorstvo však nezostalo v cirkevných kruhoch utajené a za spis bol dočasne prepustený z rádu jezuitov. Podľa novších skúmaní sa zdá, že druhé vydanie Cautio (1632) bolo vydané na podnet provinciála jezuitov. Kvôli veľkému tlaku kritiky proti tomuto spisu bol poslaný ako profesor kazuistiky a spovedník uväznených a chorých do Trevíru. Neskôr bol rehabilitovaný. Nakazil sa pri ošetrovaní zranených vojakov, ktorí boli nakazení morom a 7. augusta 1635 zomrel v Trevíre vo veku 44 rokov. Bol pochovaný v krypte jezuitského kostola pri kňazskom seminári.
Spee a hon na čarodejnice
náhľad|Friedrich Spee: Cautio Criminalis, Rinteln 1631 Friedrich Spee mal veľký vplyv v boji proti honom na čarodejnice. Vo svojej dobe, kedy tieto procesy besneli v najväčšej miere, sa odvážil postaviť sa im vo svojich prednáškach a v knihe Cautio criminalis, seu de processibus contra Sagas Liber. Argumentoval tým, že človek môže byť obvinený z akéhokoľvek, aj monštruózne pripraveného zločinu a počas mučenia sa dá získať priznanie a to ho dovedie na hranicu. Ako spovedník mnohých obetí čarodejníckych procesov bol presvedčený o ich nevine a vedel o ukrutnostiach procesov tej doby. Jeho Cautio criminalis bolo preložené do mnohých jazykov a vybrúsenou argumentáciou a rétorikou nakoniec pomohlo ukončiť v novovekej Európe tieto procesy. Kniha sa stala tiež pre rímsku inkvizíciu dôležitým argumentom, prečo prenasledovanie domnelých čarodejníc ukončiť. V knihe Spee pokladá niektoré zo základov moderného európskeho práva, napríklad zásadu: „Človek nesmie nikoho odsúdiť, koho vina nie je bezpodmienečne preukázaná.“
Lyrik a duchovný spisovateľ
Speerove lyrické hlavné dielo je zbierkou duchovných piesní a má názov Trutznachtigall (Vzdoroslavík). Spee sa v tomto diele predstavuje ako vynikajúci a originálny barokový básnik. Zbierka sa stala predlohou poprednej lyrickej zbierky českého baroka, Zdoroslavíčka jezuitu Felixa Kadlinského. Okrem tejto zbierky je Spee autorom mnohých kostolných piesní, ktoré možno dodnes nájsť v kancionáloch viacerých vyznaní.
Na nátlak predstavenej jedného rehoľného spoločenstva zložil Friedrich Spee pomôcku k modlitbe a rozjímaniu na každý týždeň roku. Tieto texty sú známe ako Güldenes Tugend-Buch (Zlatá kniha cnosti). Nie sú to len zbožné texty, ale aj návody na konania, ktoré majú vyrastať z troch božských cností – viery, nádeje a lásky. Túto knihu si zvlášť obľúbil Gottfried Wilhelm von Leibniz, ktorý k jej francúzskemu vydaniu napísal predhovor.
ABC (skupina)
Medzi ich najslávnejší album patrí konceptuálny album The Lexicon of Love, z ktorého pochádzajú romantické piesne ako "Poison Arrow", "The Look of Love" a "Tears Are Not Enough". Album produkoval legendárny producent Trevor Horn.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Ilharre
Ilharre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Volkswagen
right|thumb|Štáty, kde sa nachádzajú továrne koncernu Volkswagen right|thumb|Automobily Volkswagen
Volkswagen AG alebo len VW je nemecká automobilka, akciová spoločnosť sídliaca vo Wolfsburgu. Je členom koncernu Volkswagen, jedného z najväčších svetových automobilových koncernov. Názov v preklade znamená ľudové vozidlo. Na Slovensku pôsobí ako Volkswagen Slovakia.
História
right|thumb|VW Typ 83 right|thumb|Golf piatej generácie Automobilová spoločnosť bola založená v roku 1937 s cieľom vyrábať práve vozidlá, ktoré by si mohol dovoliť každý pracujúci občan. Túto ideu presadzoval predovšetkým Adolf Hitler, ktorý konštrukciou vozidla poveril Ferdinanda Porscheho (aj preto, že ten sa už koncepciu lacného auta niekoľko rokov zaoberal). Poverenie dostal Ferdinand Porsche už v roku 1934, ale nejasný spôsob financovania celý projekt zdržal až do roku 1937, kedy bola založená Spoločnosť pre prípravu nemeckého ľudového vozidla s.r.o. a tá sa v roku 1938 premenovala na Volkswagenwerk GmbH. Podľa britského historika Richarda Evansa, Hitler, ktorý sa zaujímal o autá (ale nikdy ich neriadil) osobne navrhol charakteristický zaoblený tvar budúceho vozidla, inšpirovaný designom vozidiel Tatra konštruktéra Hansa Ledwinku.
Pôvodný plánovaný názov vozidla bol KdF-Wagen (Kraft durch Freude vozidlo) a malo sa ich vyrobiť 150 000 ročne. Po začatí druhej svetovej vojny bola výroba preorientovaná na zbrojnú výrobu. Závod prebral opravárenské práce na lietadlách Junkers Ju 88 a namiesto KdF začal vyrábať na rovnakej platforme malé vojenské terénne (Kübelwagen) a obojživelné (Schwimmwagen) vozidlá.
Zoznam škôl na Slovensku
Pre zoznam škôl na Slovensku, pozri nasledujúce zoznamy:
Volkswagen
História
V roku 1942 už bol najväčším výrobcom osobných automobilov v Nemecku. V tom čase tvorili 2/3 pracujúcich v závode ľudia na nútených prácach. Po obsadení Nemecka bola obnovená výroba osobných automobilov podľa pôvodných projektov, ale pod britským vedením. V rokoch 1946 – 1948 dosiahol objem produkcie 1 000 automobilov mesačne.
V roku 1950 začala automobilka výrobu jedného zo svojich najslávnejších modelov, vozidla VW T1.
V 50. rokoch začal Volkswagen expanziu do sveta. Začal výrobu v Brazílii a predaj na takmer všetkých kontinentoch vrátane Austrálie a Ázie. V 60. rokoch pokračoval VW v rozvoji, ale zažil aj niekoľko odbytových kríz. Rok 1965 sa zapísal do histórie firmy spojením s automobilkou Auto Union GmbH, v ktorej získal Volkswagen väčšinový podiel. Táto spoločnosť sa neskôr v roku 1969 spojila s NSU Motorenwerke AG a premenovala na Audi NSU Auto Union AG.
70. roky priniesli zásadnú reštrukturalizáciu modelovej výroby značky – začatie produkcie dodnes vyrábaných modelov VW Passat a VW Golf a na druhej strane ukončenie výroby modelu Chrobák v Nemecku (v Mexiku sa vyrábali až do roku 2003). V 80. rokoch pokračoval VW v modernizácií zavedením nových technológií, napr. (katalyzátor, elektronické vstrekovanie), získal nadpolovičnú väčšinu akcií Španielskej značky Seat (3. samostatná značka koncernu) a spoluprácou s inými (prevažne Japonskými) značkami dosiahol 10 % podielu trhu v Európe a 20 % v Severnej Amerike. V 90. rokoch pripojil Volkswagen do svojho koncernu ďalšiu značku (českú Škodu Auto), ale tiež zažil v roku 1993 najhoršiu krízu v histórii značky. Tú prekonal hlavne vďaka veľmi úspešným novým generáciám modelov Golf a Passat, ktoré doplňuje už tradičný model VW Polo.
V súčasnosti je VW jednou z mála značiek, ktorým sa zatiaľ vo väčšej miere vyhýba celosvetová automobilová recesia a Volkswagen vstupuje do nových segmentov trhu, ako automobilového (nákladné automobily – značkou Scania), tak aj napríklad trhu lodných motorov. Model VW Golf prekonal v počte vyrobených vozidiel aj Chrobáka, ktorého bolo vyrobeného celkom 21 529 464 exemplárov, a stále sa pokračuje v jeho výrobe.
Vedenie firmy v súčasnej dobe tvorí dozorná rada a výkonný výbor. Dozornú radu tvorí 20 predsedov jednotlivých odborov vo firme. Predsedom predstavenstva je od 13. apríla 2018 Dr. Herbert Diess. Výkonný výbor má 5 členov. Jeho bývalý predseda Martin Winterkorn po najväčšom emisnom škandáli odstúpil zo svojho postu. Tento emisný škandál vo veľkej miere postihol firmu, jeho hodnota vtedy výrazne klesla. V angličtine a ruštine je škandál nazývaný ako VW škandál, VW sa však podarilo ho premenovať na Dieselgate a takto je označovaný v Nemecku, Česku a inde.
Zásadné modely
thumb|right|Beetle right|thumb|VW Beetle (nový)
Automobily
right|thumb|Touareg {|
Le Fossat (obec)
Le Fossat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1055 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pelias (mytológia)
náhľad|Iasón prináša Peliovi zlaté rúno, červenofigúrový kratér, cca 340-330 pred Kr. Pelias alebo Peliás (starogr. Πελιάς – Pelias, ) je v gréckej mytológii syn boha morí Poseidóna a jeho milenky Tyro, manželky Kréthea, zakladateľa a kráľa Iólku.
Pelias sa zmocnil vlády v Iólku protiprávne. Dediča trónu Aisóna zosadil a po rokoch neuznal ani dedičské nároky jeho syna Iasóna. Priamo ho neodmietol, ale vládu mu prisľúbil pod podmienkou, že prinesie zlaté rúno z ďalekej Kolchidy, čo bola úloha podľa všeobecného presvedčenia nesplniteľná. Rúno vlastnil kráľ Aiétes, ktorý kedysi prijal mladého Frixa, ktorého baran so zlatým rúnom priniesol z Orchomenu. Aiétes zlaté rúno považoval za symbol svojej kráľovskej moci.
Iasón sa rozhodol, že danú úlohu splní a preto zorganizoval výpravu Argonautov, slávnych gréckych hrdinov a na lodi Argó sa s nimi vydal na dlhú a strastiplnú cestu do Kolchidy. Po mnohých nebezpečenstvách nakoniec Iasón aj za pomoci olymských bohov a kúziel Aiétovej dcéry Médeie zlaté rúno získal a priniesol ho do Iólku.
Po návrate mu Pelias aj napriek splnenej úlohe nechcel vládu vydať. Médeia v tom čase už manželka Iasóna, svojimi kúzlami omladila Iasónovho staručkého otca Aisóna, ktorý sa obával, že sa nedožije dňa, kedy sa v Iólku vráti vláda do rúk právoplatného dediča. Keď to videli Peliove dcéry Peisidiké, Pelopeia, Hippothoé a Alkéstis, požiadali Médeiu, aby omladila aj ich otca. Médeia súhlasila a dcéry po dohode svojmu otcovi v spánku prerezali hrdlo a Médeia, ktorá mu do žíl mala vliať omladzovací odvar, to z pomsty neurobila a Pelias zomrel. Nešťastné Peliove dcéry následne od hrôzy zošaleli.
Pomsta ale prináša len ďalšiu pomstu a za tento ohavný čin boli Iasón s Médeiou z Iolku vyhnaní Peliovým synom Akastom, ktorý sa stal novým kráľom.
Káblové digitálne televízne vysielanie
right|thumb|Schéma vysielacieho systému DVB-C
DVB-C je štandard digitálneho televízneho vysielania v sieťach káblových televízií. Systém je kódovaný pomocou MPEG-2, alebo MPEG-4.
18. februára 2008 bol ohlásený nový štandard, DVB-C2, ktorý bol vo vývoji počas roku 2008. Uvedený má byť začiatkom roka 2009.
DVB-C2 umožňuje dátový prenos až 83.1 Mbit/s na 8 MHz šírke kanála pri použití 4096-QAM modulácií; ďalším rozšírením sa umožní až 97 Mbit/s alebo 110.8 Mbit/s na kanál použitím 16384-QAM alebo 65536-AQAM moduláciou.
NGC 4175
NGC 4175 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Saul Aaron Kripke
Saul Aaron Kripke ([]; * 13. november 1940, Bay Shore, New York – † 15. september 2022) bol americký logik a filozof – jeden z najvplyvnejších mysliteľov súčasnej analytickej filozofie.
Jeho najslávnejšie práce sú z oblasti modálnej logiky a sémantiky. Do sémantiky prispel najmä teóriou možných svetov. Avšak ústrednou postavou bol aj v iných odvetviach, ako sú napríklad filozofia jazyka, matematiky či metafyzika a epistemológia. Veľká časť jeho prác nebola doposiaľ publikovaná a existuje len v podobe nahrávok a rukopisov.
Kripkemu sa tiež pripisuje revitalizácia metafyziky, ktorej popularita po kritike logických pozitivistov bola žalostná. Podľa Kripkeho je nutnosť termínom spadajúcim do metafyziky, čim sa odlišuje od významu pojmu a priori, s ktorým býva ináč často stotožňovaná. Ten patrí do epistemológie. Vďaka takémuto inovatívnemu oddeleniu potom Kripke uznáva nutné pravdy, ktoré sú a posteriori – vyžadujú poznanie na základe skúsenosti (Napríklad: Voda je ).
Séria prednášok na Princetone z roku 1970, ktorá vyšla knižne pod názvom Pomenovanie a nevyhnutnosť (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿), je ťažiskovým dielom analytickej filozofie. Kripke v ňom predkladá teóriu pevných designátorov (rigid designator) a popisov (description). Vlastné mená označujúce konkrétne indivíduá sú pevne spojené s tým, čo označujú, sú pravdivé vo všetkých možných svetoch a nazývajú sa pevné designátory. Naproti nim stoja popisy, ktoré neoznačujú pevne a konkrétne. Meno „Saul Kripke“ označuje výhradne Saula Kripkeho, je to teda pevný designátor, avšak popis „súčasný kráľ Francúzska“ neoznačuje nikoho konkrétneho.
Kripke vo svojej knihe Wittgenstein on Rules and Private Language prispel k filozofii svojím originálnym čítaním Ludwiga Wittgensteina (jeho prístup sa niekedy nazýva Kripkenstein).
Životopis
Saul Kripke sa narodil ako najstaršie z troch detí Dorothy K. Kripkeovej a rabínovi Myerovi S. Kripkeovi. Jeho otec bol vedúcim synagógy Beth El, jedinej Konzervatívnej kongregácie v Omahe (Nebraska). Dorothy K. Kripkeová sa venovala písaniu židovských náučných kníh pre deti. Saul spolu so svojimi dvoma sestrami, Madeline a Nettou, navštevoval Dundee Grade School a Omaha Central High School.
Kripke bol považovaný za nadmieru nadané dieťa – sám sa dokázal do svojich šiestich rokov naučiť starovekú hebrejčinu a v deviatich už mal prečítané celé Shakespearovo dielo. Bez akéhokoľvek problému taktiež zvládol diela R. Descartesa či rôzne zložité matematické úlohy. Prvú vetu o úplnosti modálnej logiky napísal už ako sedemnásťročný, no publikoval ju až o rok neskôr. V roku 1958 Kripke dokončil strednú školu a nastúpil na Harvardskú univerzitu – na nej študuje do roku 1962 matematiku. Už počas svojho štúdia vyučoval na inej prestížnej univerzite, MIT, kurz logiky. Po ukončení štúdia dostáva Fulbrightovo štipendium a v roku 1963 sa stáva členom Society of Fellows. Neskôr svoje štúdium sám okomentoval: ''„Kiežby som mohol úplne preskočiť vysokú školu. Spoznal som pár zaujímavých ľudí, no nemôžem povedať, že by som sa niečo naučil. Všetko som sa to asi mohol dozvedieť aj bez vysokej, len čítaním.“''
V roku 1968 Kripke začal učiť na Rockefeller University v New Yorku. Tu zotrval do roku 1976 a o dva roky na to prešiel na Princeton, kde získal miesto vedúceho profesora. V roku 1988 získal Behrmanovu cenu za vynikajúce výsledky v humanitných vedách. Krátko po prelome tisícročia, v 2002, Kripke začal vyučovať na CUNY Graduate Center, kde o rok dostáva miesto profesora filozofie.
Kripke tiež získal čestné tituly na University of Nebraska v Omahe (1977), Johns Hopkins University (1997), University of Haifa v Izraeli (1998) a University of Pennsylvania (2005). Bol členom American Philosophical Society a zvoleným členom American Academy of Arts and Sciences. Korešpondenčným členom (Corresponding Fellow) Britskej akadémie sa stal v roku 1985. Kripkemu bola udelená aj Schockova cena za logiku a filozofiu (2001).
Saul Kripke zomrel 15. septembra 2022.
Dielo
Kripkeho prínos pre filozofiu zahŕňa:
Modálna logika
Dve Kripkeho rané práce Veta o úplnosti v modálnej logike (angl. A Completeness Theorem in Modal Logic) a Sémantické úvahy o modálnej logike (angl. Semantical Considerations on Modal Logic) sa venujú modálnej logike. Najbežnejšie logiky modálneho druhu sú založené na slabej logike nazývanej K (pomenované po Kripkem). Formálna sémantika neklasických logických systémov, ktorá bola najprv používaná pre modálne logiky, a neskôr aj pre intuicionistické a iné neklasické logiky, sa nazýva Kripkeho sémantika. Jej objav bol prelomový na poli neklasických logík, nakoľko predtým neexistovala nijaká teória modelov pre modálne logiky.
Kripkeho alebo tiež modálny rámec je dvojica, kde W označuje neprázdnu množinu a R zastupuje binárny vzťah na množine W. Prvky množiny W sa nazývajú uzly a svety. Binárny vzťah R sa zas volá vzťah dosiahnuteľnosti. Vlastnosti vzťahu R, ako sú napríklad tranzitivita, reflexivita či iné, sa používajú aj pri pomenovávaní celej dvojice. Trojica sa nazýva Kripkeho model. je Kripkeho rámec, a \Vdash je vzťah medzi uzlami patriacimi množine W a nasledujúcimi modálnymi formulami:
w\Vdash A čítame ako „w vyhovuje A“. Vzťah w\Vdash A sa nazýva vzťahom vyhovovania, ohodnotenia alebo forsingovým vzťahom. Vzťah vyhovovania je jednoznačne určený svojimi hodnotami propozičných premenných.
Formula A je validná:
Thm(C) definujeme ako množinu všetkých formúl validných v C. A naopak, ak je X množina všetkých formúl, potom Mod(X) bude množinou všetkých rámcov, v ktorých sú všetky formuly z X validné. Modálna logika L (sada formúl) je riadna (angl. sound) vzhľadom ku rámcom C, ak L ⊆ Thm(C). L je kompletná vzhľadom k C, ak L ⊇ Thm(C). Sémantika je užitočná na skúmanie logiky výhradne v prípade, ak vzťah sémantického vyplývania odráža jeho syntaktický náprotivok – dôsledkový vzťah – závislý výhradne od logickej formy viet. Je nevyhnutné poznať, ktoré modálne logiky sú riadne (angl. sound) a úplné (angl. complete) vzhľadom ku triede Kripkeho rámcov, a určiť pre ne, o akú triedu presne ide.
Normálna modálna logika L prislúcha alebo korešponduje s triedou rámcov C, ak platí: C = Mod(L). C je teda najväčšia trieda rámcov, o ktorej platí, že L je riadna vzhľadom k C. L je teda Kripkovsky kompletná jedine vtedy, ak je úplná v príslušnej triede.
Uvažujme schému T: \Box A\to A. T je validná v akomkoľvek reflexívnom rámci. Ak, potom w\Vdash A, keďže w R w. Na druhej strane rámec, ktorý robí T validnou, musí byť reflexívny: fix w ∈ W. Taktiež musí definovať vyhovovanie premennej p nasledovným spôsobom: u\Vdash p vtedy a len vtedy, keď w R u. Potom, a teda platí w\Vdash p by T, čo znamená, že w R w (keď použiejeme definíciu forsingového vzťahu \Vdash. T korešponduje s triedou reflexívnych Kripkovských rámcov.
Často je oveľa jednoduchšie charakterizovať korešpondujúcu triedu k L než dokázať jej úplnosť. Preto korešpondencia slúži ako pomôcka pri dôkazoch úplnosti. Používa sa tiež na dokazovanie neúplnosti modálnych logík: Predpokladajme, že L1 a L2, kde L1 ⊆ L2, sú normálne modálne logiky, ktoré korešpondujú s tou istou triedou rámcov, no L1 nedokazuje všetky vety logiky L2. Znamená to, že L1 je Kripkovsky neúplná. Napríklad schéma generuje nekompletnú logiku, nakoľko korešponduje s rovnakou triedou rámcov ako GL (viď Logika dokázateľnosti, angl. Provability logic), ale nedokazuje tautológiu GL.
Usáma bin Ládin
Usáma bin Muhammad bin ’Awad bin Ládin (* 10. marec 1957† 2. máj 2011;, skrátene Usáma bin Ládin bol vodca organizácie al-Ká’ida, sunnitskej islamskej teroristickej siete, ktorá stojí za viacerými útokmi na civilné a vojenské ciele po celom svete. Pokladá sa tiež za osnovateľa a financovateľa teroristických útokov 11. septembra 2001 na World Trade Center v New Yorku a na Pentagón vo Washingtone, pri ktorých zahynulo minimálne 2 752 ľudí.
Usáma bin Ládin bol na prvom mieste zoznamu 10 najhľadanejších osôb ako aj najhľadanejších teroristov, zostavenom americkou FBI. Americká vláda ponúkala odmenu 25 miliónov dolárov, v roku 2004 navýšenú na 50 miliónov dolárov za informácie vedúce k jeho priamemu dolapeniu (k vyplateniu odmeny však nedošlo). Prídavnú odmenu 2 milióny dolárov ponúkali letecké asociácie Airline Pilots Association a Air Transport Association. FBI hľadala Usámu bin Ládina najmä kvôli teroristickým útokom na americké ambasády v Keni a Tanzánii v auguste 1998, no podľa oficiálnych informácii FBI zverejnených na ich stránkach bin Ládin nebol výslovne spájaný s teroristickými útokmi na Spojené štáty 11. septembra 2001.
Aj keď nebolo presne známe, kde sa Usáma bin Ládin nachádzal, najrozšírenejší bol predpoklad, že sa ukrýva v pakistanskom regióne Wazíristán, ležiacom pri hraniciach s Afganistanom. 2. mája 2011 oznámil Barack Obama v priamom prenose na televízii CNN, že americké jednotky Usámu bin Ládina zabili. Podľa oznámenia Bieleho domu bol bin Ládin zabitý v pakistanskom Abbottábáde, asi 50 km od Islamabadu.
George Clooney
George Clooney, občianskym menom George Timothy Clooney (* 6. máj 1961, Lexington, Kentucky, USA) je americký filmový herec, producent, scenárista a režisér, držiteľ dvoch Oscarov a piatich Zlatých glóbusov. Clooney spojil svoje účinkovanie v kasových trhákoch s prácou producenta a režiséra komerčne riskantných projektov a so sociálnym a liberálnym politickým aktivizmom. 31. januára 2008 Organizácia Spojených národov označila Clooneyho za "Posla mieru".
Chotěšov
Chotěšov môže byť:
Oplot
Oplot je obec v Česku v okrese Plzeň-juh v Plzenskom kraji.
1. januára 2012 tu žilo 345 obyvateľov, z toho 183 mužov a 162 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 37,9 roka, ženy 43,9 roka).
História
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1243.
NGC 4176
NGC 4176 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
Igor Skovay
Igor „Teo“ Skovay (* 9. február 1968) je slovenský hráč na bicie nástroje.
Pracovný pes
vpravo|náhľad|[[Sibírsky husky je plemeno psov často využívané vo psích záprahoch]] náhľad|vpravo|Pes armády USA s neprestrelnou vestou ([[Afganistan)]]
Pracovné psy je všeobecne používaný výraz zahŕňujúci plemená psov určené na určitú pracovnú činnosť (stráženie stáda oviec, ťahanie saní a pod.)
Dejiny Mayov
Tento článok sa zaoberá Dejinami Mayov. Ďalšie údaje o mayskej civilizácii sú v článku Mayská civilizácia.
Geografia
Územie mayskej civilizácie je súčasťou Mezoameriky. Z viacerých dôvodov sa delí na tri/štyri veľmi odlišné oblasti (zo severu na juh):
Obdobie prvých lovcov (do 7000/6500 pred Kr.)
Najstaršie nálezy z Mezoameriky sú staré približne 21 800 pred Kr. (oblasť Valsequillo v Mexiku) a 21 000 pred Kr. (Tlapacoya pri Mexiku).
Okolo roku 7000 pred Kr. sa zvýšili teploty, severoamerické ľadovce začali ustupovať, vymrelo veľa lovných zvierat a lovecký spôsob života ustupoval tiež na tichomorskom pobreží.
Archaické obdobie (7000/6500 – 2000/1800/1500 pred Kr.)
Je charakterizované postupným vývojom poľnohospodárstva a prvými znakmi pevných sídlisk. Donedávna sa rok 1500 považoval za jasný predel voči nasledujúcemu obdobiu, v roku 1994 sa však našli najstaršie znaky mayskej civilizácie v severnom Belize z roku 2500 pred Kr., čím sa posunul začiatok mayskej civilizácie o 1500 rokov dozadu. Obyvatelia pestovali domestikované plodiny (kukurica), venovali sa roľníctvu, vysušovaniu močiarov a mali kamenné nástroje s podobnými znakmi ako neskôr klasickí Mayovia.
Včasné predklasické obdobie (2000/1800/1500 – 900 pred Kr.)
Je charakterizované dedinami neolitických farmárov; hrnčiarstvom, tkáčstvom; vládou skupinou starších, šamanov alebo náčelníkov; kultami dažďa a plodnosti; regionálnou diferenciáciou a vzostupom susedných Olmékov (od 2000 alebo 1400 alebo 1150 pred Kr. na mexickom pobreží Mexického zálivu). Regionálna diferenciácia sa prejavila tak, že vo vysočinách (čiže na juhu, okrem tichomorského pobrežia) boli dediny spolu silno spojené a kultúrne sa integrovali, zatiaľ čo v nížinách (čiže inde) boli jednotlivé dediny (v dôsledku dostatku všetkých zdrojov) samostatné a neintegrované. V horách teda vznikali mestá, kým v nížinách menej.
Treba rozlišovať tradičné geografické územia:
Stredné predklasické obdobie (900 – 300 pred Kr.)
Toto obdobie je v Mezoamerike charakterizované najmä existenciou olméckej civilizácie v La Venta. Olmecká kultúra sa priamo nešírila do mayských území, ale občasné olmécke artefakty sa našli aj v mayských náleziskách (Petén, Seibal). Ani veľké ceremoniálne centrá olméckeho typu (San Lorenzo, La Venta) sa ešte u Mayov nestavali, hoci v Peténe sa k roku 500 pred Kr. objavili veľké mestá a diaľkový obchod.
Niekedy v strednom predklasickom období Mayovia prevzali od Olmékov systém hierarchickej spoločnosti vedenej kráľmi a šľachticmi. Nížinní Mayovia vytvorili kmeňové konfederácie, kým Mayovia vo vysočinách sa podrobovali nadriadeným kráľom či náčelníkom. V nížinách sa králi objavili až od neskorého predklasického obdobia (prvá zmienka však až vo vzťahu k roku 100), kráľ sa vtedy volal ahaus (veľkokráľ).
V mayskej oblasti (keďže rok 900 je predel z dejín Olmékov a nie Mayov) najprv pokračovali už uvedené kultúry z predchádzajúceho obdobia. Potom:
Neskoré predklasické obdobie (300 pred Kr. – 250/300/100 po Kr.)
Toto obdobie je v Mezoamerike charakterizované premenou olméckej civilizácie na izapskú civilizáciu (500 al. 200 pred Kr. – 300 po Kr.; meno podľa náleziska Izapa), ktorá sa oproti pôvodnému olméckemu územiu rozšírila aj do štátu Chiapas a Guatemaly (vrátane vysočin). Hoci sa mayského územia geograficky dotýkala len čiastočne, predstavuje spojovací článok medzi dvoma veľkolepými kultúrami: kultúrou Olmékov a kultúrou Mayov, a to tak z časového, ako aj z kultúrneho hľadiska. Izapčania už stavali veľa pyramídovitých mohýl.