cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Česko Slovenská SuperStar (2018)
Super výber
Počas prvej noci, ktorej natočenie prebehlo v Kotolni v obci Libčice nad Vltavou, pred porotu predstúpili najprv len dievčatá, ktoré zaspievali iba úryvky piesní na základe čoho ihneď buď postúpili do ďalšej fázy alebo rovno vypadli. V druhej časti noci sa predstavili už aj chlapci, vybraní účastníci znovu individuálne predstúpili pred porotu a tá spomedzi nich vyradila ďalších, aby z pôvodných 120 spevákov zostalo iba 60 najlepších.
V ďalšej časti Super výberu zvyšní súťažiaci pred porotou zaspievali sólo v sprievode kapely. Boli rozdelení do niekoľkých skupín, každej bola pridelená jedna z piesní: Clean Bandit – Rockabye, Bruno Mars - Billionaire, Emma Drobná – Words, Lady Gaga – Million Reasons, P!nk – Raise Your Glass, The Chainsmokers – Something Just Like This, Imagine Dragons - Radioactive, Rihanna – Diamonds, Kings Of Leon – Use Somebody, Ed Sheeran – Shape Of You, Shawn Mendes – Treat You Better a Justin Bieber – Love Yourself. Natáčanie prebehlo na zámku Dobříš v Česku. Následne sa natáčanie vrátilo do industriálnej haly, kde sa zvyšných 40 spevákov predstavilo v súboji po dvojiciach.
Dlhá cesta
Súťažiaci, ktorí prešli celým Super výberom na záver "dlhou cestou" individuálne pristúpili k porote. Tá každému povedala rozhodujúci verdikt. Zo všetkých súťažiach nakoniec vzišla semifinálová dvadsiatka.
Semifinále
Semifinálové kolá boli prvé kolá vysielané naživo. V tomto ročníku sa odohrávali v priestoroch kostola v Litoměřicích. V prvom semifinále, ktoré prebehlo 29. apríla 2018 sa predstavilo 10 semifinalistov chlapcov, o týždeň neskôr 6. mája zaspievala semifinálová desiatka dievčat. Z oboch semifinále do finálových kôl postúpila iba polovica, teda 5 chlapcov a 5 dievčat, ktorí spolu utvorili finálovú TOP10.
Finále
Zo semifinalistov vznikla napokon finálová TOP 10 s 5 chlapcami a 5 dievčatami. 5. ročník Superstar odvysielal spolu 5 finálových kôl, ktoré sa prenášali naživo z Barrandovských štúdií v Prahe. Každý finálový večer sa niesol v určitej téma a v prvých troch kolách vypadávali hneď dvaja súťažiaci s najmenším počtom SMS hlasov od divákov. Superfinále s poslednou trojicou súťažiacich sa uskutočnilo 10. júna 2018. Diváci svojimi hlasmi zvolili za SuperStar 2018 Terezu Maškovú.
Slovenská banská cesta
Slovenská banská cesta (skratka SBC) je prezentáciou bohatého baníckeho dedičstva na území Slovenska ako dôležitej súčasti našich dejín.
Hlavným cieľom projektu SBC je zvýšiť úroveň poznania kultúrno-historického dedičstva v oblasti baníctva. Snahou organizátorov je nielen záchrana montánnych objektov, ale aj ich sprístupnenie záujemcom o tento druh zážitkovej turistiky. Projekt Slovenská banská cesta podporuje Ministerstvo hospodárstva SR. Realizátorom základnej časti projektu v roku 2007 boli Rudné bane, š.p. Banská Štiavnica. Webová stránka s rozšírenými funkciami a mapovým portálom je vytvorená pracovnou skupinou pre SBC v rámci Združenia baníckych spolkov a cechov Slovenska.
Ján Vosček
JUDr. Ján Vosček (* 5. august 1924, Malá Franková – † november 2015) bol slovenský právnik a politik. Pôsobil ako sudca Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky.
Životopis
Narodil sa v obci Malá Franková v okrese Kežmarok. Gymnázium už absolvoval v Nitre. V roku 1950 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Už počas štúdia začal pôsobiť na Povereníctve školstva ako tajomník dekana. V roku 1949 začal pracovať na Vysokej škole veterinárska v Košiciach. Tu pracoval ako vedúci rektorátnej kancelárie a tajomník. Keďže nebol členom KSČ, bol v roku 1959 odvolaný zo všetkých funkcii. Následne začal pracovať ako podnikový právnik v rôznych podnikoch v Košiciach. V roku 1990 sa stal poslancom Slovenskej národnej rady, o niekoľko mesiacov neskôr sa stal taktiež poslancom Snemovne národov Federálneho zhromaždenia za Kresťanskodemokratické hnutie. Tu sa stal členom predsedníctva a taktiež pôsobil v ústavno-právnom výbore. V roku 1992 bol vymenovaný za sudcu Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky.
Združenie baníckych spolkov a cechov Slovenska
Združenie baníckych spolkov a cechov Slovenska je dobrovoľným združením baníckych a hutníckych spolkov, cechov a bratstiev na Slovensku.
Kultúrna trasa Rady Európy
náhľad|Logo Kultúrna trasa Rady Európy, niekedy označovaná ako Európska kultúrna trasa je titul udeľovaný kultúrnym trasám, ktoré sú podľa Rady Európy uznávané ako významné trasy v rámci celej Európy tým, že podporujú spoločnú kultúru, históriu, pamäť a Európsku integráciu. Tieto trasy musia tiež spĺňať niekoľko základných hodnôt podporovaných Radou Európy, ako sú demokracia, ľudské práva a medzikultúrna výmena v rámci kultúrneho cestovného ruchu.
Združenie baníckych spolkov a cechov Slovenska
Ciele
Medzi hlavné ciele Združenia baníckych spolkov a cechov Slovenska patrí:
Aktivity
Združenie vydáva Montanrevue, časopis o baníctve a bansko-historickom dedičstve, ktorý v roku 2011 získal 1. miesto v celoslovenskej súťaži Miestne noviny.
Kultúrna trasa Rady Európy
Kultúrna trasa Rady Európy nie je nevyhnutne fyzickou cestou, ktorá sa dá prejsť a môže sa skladať z aktérov kultúry, ako sú múzeá, obce alebo miestne samosprávy združené pod jedno zastrešujúce združenie. Udelenie titulu Kultúrnej trasy Rady Európy otvára cestu k väčšej viditeľnosti, k sieti aktérov kultúry, či dokonca k finančným prostriedkom. Treba tiež podotknúť, že tento program bol spustený Radou Európy a nie Európskou Úniou, aj keď k nemu prispieva. V dôsledku toho tento program vo všeobecnosti presahuje hranice EÚ, a dokonca aj Európy, keďže niektoré trasy zasahujú až do Severnej Afriky či na Blízky Východ.
Slovenská železná cesta
Lokality
Slovenská železná cesta spája miesta súčasnej alebo bývalej ťažby a spracovania železa a ďalších kovov. K takýmto významným miestam sa zaraďujú Košice a okolie (Košické Hámre), Medzev, Jasov, Štós, Smolník, Prakovce, Gelnica, Rožňava, Betliar, Nižná Slaná, Vlachovo, Dobšiná, Stratená, Tisovec, Sirk - Červeňany, Štítnik, Pohorelská Maša, Podbrezová, Brezno, Hronec, Jarabá, Ľubietová, Banská Štiavnica, Kremnica, Banská Bystrica, Špania Dolina, Staré Hory atď.
Kultúrna trasa Rady Európy
Program bol spustený v roku 1987 a od roku 1989 je riadený Európskym inštitútom kultúrnych trás (EICR) so sídlom v Luxemburgu. Od roku 2010 je proces hodnotenia a udeľovania certifikácie na základe Rozšírenej čiastočnej dohody o kultúrnych trasách (EPA).
Začiatkom roka 2017 bolo certifikovaných 32 kultúrnych trás. V evidencii inštitútu EICR, ktorý je zodpovedný za vykonávanie procesu žiadostí, sú projektované aj niektoré ďalšie necertifikované trasy.
Združenie baníckych spolkov a cechov Slovenska
Aktivity
Združenie spolupracovalo na projekte Slovenská banská cesta, prezentácii bohatého baníckeho dedičstva na území Slovenska.
Združenie baníckych spolkov a cechov Slovenska spolupracuje s partnerskými združeniami na Slovensku, ako je napríklad Slovenská železná cesta, aj v susedných krajinách, ako je Sdružení hornických a hutnických spolků České republiky, Maďarská banícko-hutnícka spoločnosť (OMBKE), poľské Združenie banských inžinierov a technikov (SITG), rakúsky Zväz hutníckych a baníckych spolkov (DVÖBHKV) a ďalšie.
Marian Posluch
prof. JUDr. Marian Posluch, CSc. (* 25. január 1945, Bratislava) je slovenský právnik, vysokoškolský pedagóg, bývalý politik a bývalý sudca Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V rámci politickej činnosti pôsobil v rokoch 1990 až 1991 ako minister spravodlivosti Slovenskej republiky.
Maďarská banícko-hutnícka spoločnosť
Maďarská banícko-hutnícka spoločnosť je profesná organizácia baníckych a hutníckych inžinierov, člen Zväzu technických a prírodovedných spoločností. Vydáva odborné časopisy pod názvami Banícke listy (Bányászati Lapok), Hutnícke listy (Kohászati Lapok) a Ropa a zemný plyn (Kőolaj és Földgáz). Združenie vykonáva odbornú prácu v piatich sekciách a na univerzite.
História
História OMBKE sa začala písať v Banskej Štiavnici. V Banskej Štiavnici bola v roku 1735 založená Banská škola (nem. Bergschule), neskôr Banská akadémia (nem. Bergakademie), banícko-hutnícka akadémia, pripravujúca odborníkov pre celú Habsburskú ríšu. V roku 1868 vyzvalo niekoľko osobností (Antal Kerpely, Lajos Borbély, Štefan Farbaky) na vytvorenie nezávislého záujmového združenia. V roku 1892, keď bola inaugurovaná nová budova Baníckej a lesníckej akadémie, zrodila sa Maďarská banícko-hutnícka spoločnosť. Jej prvým prezidentom bol gróf Gejza Teleki, výkonným viceprezidentom bol Viliam Scholtz. V čase založenia malo združenie 582 členov.
Spoločnosť v roku 1896 usporiadala svoj prvý veľký kongres (Celoštátny kongres baníctva a geológie), kde sa tiež rozhodlo, že spoločnosť prenesie svoje sídlo do Budapešti. To bolo napokon realizované v roku 1903.
Najdôležitejšou úlohou spoločnosti bolo vytvorenie celonárodnej siete a zvyšovanie odbornej váhy spoločnosti. Ďalej spoločnosť vydávala Banské a hutnícke listy a predkladala vláde odborné návrhy. V ťažkých rokoch po druhej svetovej vojne Maďarská banícko-hutnícka spoločnosť v roku 1948 vstúpila do Zväzu technických a prírodovedných spoločností (MTESZ). Odborný časopis sa v roku 1951 rozdelil na Banícke listy a Hutnícke listy. V roku 1968 pribudol nový časopis Ropa a zemný plyn.
2018 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2018 na Slovensku.
Marec
náhľad|Spomienkový pochod "Postavme sa za slušné Slovensko!" 9. marca 2018 v Košiciach.
Viera Strážnická
prof. JUDr. Viera Strážnická, CSc., rod. Šujanová (* 28. december 1942, Bratislava – † 27. február 2014 ) bola slovenská právnička, vysokoškolská pedagogička a sudkyňa. Bola sudkyňou Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky a Európskeho súdu pre ľudské práva. Patrila medzi významných odborníkov na medzinárodné právo súkromné a obchodné. V posledných rokoch sa zaoberala právom Európskej únie a predovšetkým problematikou medzinárodnoprávnej ochrany ľudských práv.
Životopis
Narodila sa v Bratislave. V roku 1964 úspešne absolvovala Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, kde získala titul promovaný právnik. Po ukončení štúdia nastúpila na tejto fakulte na Katedru medzinárodného práva a politiky ako asistentka. V roku 1968 získala titul doktor práv (JUDr.). V roku 1974 začala pôsobiť v Slovenskej spoločnosti pre medzinárodné právo pri Slovenskej akadémii vied. V roku 1978 obhájila kandidátsku dizertačnú prácu a získala titul kandidát vied (CSc.). O rok neskôr sa stala členkou Rozhodcovského súdu pri Česko-Slovenskej obchodnej a priemyselnej komore. V roku 1990 sa stala vedúcou Katedry medzinárodného práva a politiky. Následne pôsobila v rokoch 1991 a 1992 aj ako prorektorka Univerzity Komenského pre zahraničné vzťahy a členka Legislatívnej rady vlády Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V roku 1992 sa stala sudkyňou Ústavného súdu Českej a Slovenskej federatívnej republiky. V rokoch 1993 a 1994 pôsobila ako poradkyňa Ústavného súdu Slovenskej republiky. V roku 1994 sa na štyri roky stala vedúcou Stálej misie Slovenskej republiky veľvyslanectva Slovenska pri Rade Európy. V tomto roku taktiež habilitovala na docentku. V období rokov 1998 až 2004 pôsobila ako sudkyňa Európskeho súdu pre ľudské práva v Štrasburgu. V roku 2005 ju prezident Ivan Gašparovič vymenoval za profesorku v odbore ústavné právo. Pôsobila taktiež na Fakulte medzinárodných vzťahov Ekonomickej univerzity v Bratislave a na Fakulte práva Paneurópskej vysokej školy, pričom na tejto vysokej škole bola taktiež prorektorkou.
Jej manželom bol až do jej smrti režisér Karol Strážnický, s ktorým mala syna, a dve vnúčatá.
Kel kučeravý (sabellica)
náhľad|Kel kučeravý Kel kučeravý (lat. Brassica oleracea var. sabellica; ďalšie názvy pozri nižšie) je taxón z druhu kapusta obyčajná.
Brassica oleracea var. sabellica v širšom zmysle zahŕňa aj taxón Brassica oleracea var. selenisia. Nasledujúci text sa vzťahuje len na taxón Brassica oleracea var. sabellica nezahŕňajúci selenisia.
Názvy
Slovenské názvy sú: kel kučeravý  , kučeravý kel , kapusta obyčajná kučeravá , kel kadernatý , kučeravá kapusta , kapusta kučeravá , zimný kel/zimná kapusta    a (najmä ak má zelenú farbu aj) zelená kapusta/zelený kel/kel zelený. Anton Bernolák vo svojom Slowári uvádzal dnešný taxón Brassica oleracea var. sabellica rozdelený na tri časti: svetlý kel [svetlý znamenalo vtedy modrý]/načervenastý kel (nem. Braunkohl) + zelený kel (nem. Grünkohl) + strapačka/strapatá kapusta/čipkovatá kapusta/kučeravá kapusta (nem. Krauskohl). Bernolákovi však nebolo celkom jasné, o čo presne ide, keďže uvádza tri rôzne latinské názvy pre strapačku (Brassica apiana, Brassica crispa a Brassica sabellica), z ktorých Brassica apiana podľa iných zdrojov označuje asi skôr dnešný taxón Brassica oleracea var. selenisia, kým Brassica crispa naopak označuje výslovne len dnešný taxón Brasica oleracea var. sabellica (porov. nižšie), ktorý má ale Bernolák v hesle kel už pokrytý pojmami svetlý kel a zelený kel. Výraz strapačka používal aj Ján Babilon vo svojej prvej slovenskej kuchárskej knihe z roku 1870; Ivanová-Šalingová vo vysvetlivkách k tejto knihe z roku 1989 preložila výraz strapačka ako “kel kučeravý” (bez uvedenia vedeckého názvu a teda bez upresnenia významu). Výraz strapačka uvádzal aj Andrej Kralovanský (1795) ako slovenský ekvivalent latinského názvu Brassica laciniata, ktorému dnes zhruba zodpovedajú taxóny Brassica oleracea var. sabellica + Brassica oleracea var. selenisia.
Vedecké názvy sú: Brassica oleracea var. sabellica, Brassica oleracea Skupina Sabellica , Brassica oleracea ssp. capitata (convar. acephala) var. sabellica, Brassica oleracea var. acephala subvar. laciniata f. sabellica, Brassica oleracea var. aloides, Brassica oleracea var. acephala crispa, Brassica oleracea var. crispa, Brassica oleracea var. acephala svar. laciniata f. crispa, Brassica oleracea subsp. acephala var. viridis subvar. laciniata f. crispa, Brassica oleracea convar. oleracea var. acephala f. crispa, *Brassica oleracea var. fimbriata, *Brassica fimbriata , *Brassica oleracea fimbriata (*O taxóne fimbriata pozri poznámku pod čiarou v článku kapusta obyčajná.)
Charakteristika Brassica oleracea var. sabellica (bez selenisia)
Je to dvojročná rastlina, kvitne až v druhom roku (vegetačná doba je približne 250 dní). Stonka je nezhrubnutá (pri vyšších formách prípadne mierne zhrubnutá, ale menej zhrubnutá než pri Brassica oleracea var. medullosa) a na konci vegetačného obdobia býva drevnatá; jej dĺžka siaha od silno skrátenej po predĺženú. Listy netvoria hlávku. Okraj listov je silno či slabo kučeravý a vlnitý a často zúbkovaný (na rozdiel od Brassica oleracea var. viridis, kde je hladký alebo mierne vlnitý, nekučeravý). Listová čepeľ je ohnutá od stredu nahor (na rozdiel od Brassica oleracea var. viridis, kde nie je ohnutá). Existujú zelené, fialové (červené), biele a strakaté formy. V dôsledku drevnatenia rastlina dobre znáša nízke teploty (až do -17 °C). V minulosti to bola veľmi dôležitá zelenina, dnes už sa pestuje málo. Používa sa aj ako krmovina a ako okrasná rastlina (ako okrasná rastlina sa však používa najmä príbuzná Brassica oleracea var. selenisia).
Jozef Liščák
JUDr. Jozef Liščák (* 18. január 1947, Svrčinovec – † 13. október 2022) bol slovenský právnik a politik. 13. decembra 1994 sa stal ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky vo vláde Vladimíra Mečiara.
Životopis
Narodil sa v obci Svrčinovec v okrese Čadca v robotníckej rodine. Strednú školu študoval v Čadci. V roku 1976 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Po ukončení štúdia sa stal notárom v Čadci. Neskôr pôsobil ako sudca Krajského súdu v Banskej Bystrici so zameraním na občianske právo. Po vykonaní rigoróznej skúšky v roku 1983 získal titul doktor práv (JUDr.). 13. decembra 1994 bol vymenovaný za ministra spravodlivosti Slovenskej republiky vo vláde Vladimíra Mečiara. Vo funkcii zotrval počas celého funkčného obdobia tejto vlády, teda do 30. októbra 1998. Po odchode z funkcie pôsobil ako súdny exekútor v Martine. Na konci februára 2009 bol odvolaný z tejto funkcie a nahradený synom.
Apollónios z Trallu
náhľad|Súsošie Farneský býk, Museo Nazionale, Neapol Apollónios bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr. Sochár Apollónios bol pravdepodobne synom Artemidóra z maloázijskéko mesta Tralles. Pôsobil na ostrove Rodos, kde so svojim bratom Tauriskom zhotovili najväčšie známe súsošie antiky, tzv. Farneského býka. Dielo bolo vytvorené v typickom štýle rodoskej sochárskej školy a znázorňovalo potrestanie Dirky, ktorú bratia Amfión a Zéthos priviazali býkovi na rohy, aby ju uvláčili na smrť.
Podľa rímskeho historika Plínia bolo toto súsošie odvezené z Rodosu do Ríma, kde skončilo v zbierke známeho rímskeho politika a obdivovateľa umenia Asinia Pollia. Jednu zreštaurovanú kópiu tohto diela umiestnili v Caracallových kúpeľoch. V 16. storočí ju preniesli do Farneského paláca (Palazzo Farnese) a v 18. storočí sa dostala do neapolskej kráľovskej zbierky, neskôr do neapolského múzea.
Barbara Henryová
Barbara Henryová (* 1. január 1932 ) bola učiteľkou vo Frantz Elementary School v New Orleans. Frantz bola jedna z prvých základných škôl amerického Juhu čo boli odsegregované. Prvou afro-americkou študentkou na škole bola šesťročná Ruby Bridgesová. Henryová bola jediná z učiteľov, ktorá ju chcela učiť.
Životopis
V New Orleans v roku 1960 mladá učiteľka Henryová často chodila do práce cez dav demonštrantov kričiacich rasistické nadávky a heslá ako „2 4 6 8, we will never integrate“ (2 4 6 8, nikdy sa neintegrujeme). Ruby mala vtedy šesť rokov a bola prvou černošskou žiačkou na William Frantz Elementary School v New Orleans. Barbara Henryová, jej biela učiteľka, prišla do mesta a jeho škôl len nedávno.
Henryová aj Bridgesová odmietli zastrašovanie v prvý školský deň v roku 1960, a tak sa stali dôležitými postavami v americkom boji za občianske práva. Hneď ako sa Bridgesová dostala do školy bieli rodičia vošli dnu a svoje deti odviedli preč. Podobne aj všetci ostatní učitelia školy odmietli vyučovať kým bolo čierne dieťa registrované v škole. Len Barbara Henryová chcela učiť Ruby Bridgesovú a viac než rok ju učila sama „ako keby vyučovala celú triedu“. Prvý deň Ruby a jej dospelí sprievodcovia zostali celý deň v riaditeľskej kancelárii pretože chaos na škole neumožnil ich presun do triedy do druhého dňa. Keď sa Ruby zoznámila so svojou učiteľkou mala pravdepodobne obavy. „Nikdy predtým som nevidela bieleho učiteľa“ povedala, ''„ale pani Henryová bola najprívetivejšia z učiteľov, ktorých som mala. Veľmi sa snažila odviesť pozornosť od toho, čo sa dialo vonku. Ale nemohla som zabudnúť, že so mnou neboli žiadne iné deti.“''
Pavol Király
JUDr. Pavol Király , uvádzaný aj ako Pavel Király (* 8. november 1913, Hnúšťa† 19. november 1999, Bratislava ) bol slovenský právnik a politik. V roku 1970 pôsobil ako predseda Najvyššieho súdu Slovenskej socialistickej republiky. V období rokov 1970 až 1982 vykonával funkciu ministra spravodlivosti Slovenskej socialistickej republiky.
Životopis
Ústav pamäti národa eviduje pod údajmi ''Pavel Király, nar. 08.11.1913'' jeden záznam. Pod registračným číslom 4447 sa nachádza osoba s krycím menom Dovera, ktorá je evidovaná v kategórii prepožičaný byt. Pod kategóriou prepožičaný byt sú podľa Ústavu pamäti národa osoby, ktoré je možné považovať za vedomých spolupracovníkov ŠtB.
Konstal N
Konstal N je model najstaršej poľskej električky koncepcie KSW. Bol vyrábaný od konca 40. rokov do 2. polovice 50. rokov 20. storočia podnikmi Konstal, Stocznia Gdańska a Sanowag. Úzkorozchodná verzia bola označená ako 2N. Celkovo bolo vyrobených 516 vozidiel pre poľský trh. Vo výrobe bol nahradený modernejším typom Konstal 4N.
Konštrukcia
N je dvojsmerný dvojnápravový motorový električkový vozeň odvodený z nemeckej koncepcie KSW. Vozidlo je vybavené štyrmi dverami, vždy dvoma na jednej strane vozňovej skrine; ďalej je električka štandardne vybavená pantografom. Do tohto typu električky je možné montovať podvozky ako pre normálny rozchod koľají, tak aj pre rozchod.
Dodávky električiek
V rokoch 1948 až 1956 bolo vyrobených celkom 516 vozňov Konstal N. Boli určené výhradne pre Poľsko (Gdansk, Gorzów Wlkp., Sopot, GOP, Krakov, Poznaň, Štetín, Varšava, Vroclav, Bielsko-Biała, Bydgoszcz, Grudziądz, Elbląg, Inowrocław, Jelenia Góra, Legnica, Lodž, Olsztyn, Słupsk, Toruň a Wałbrzych).
Vitteaux
Vitteaux môže byť:
Banícka a lesnícka akadémia
Banícka a lesnícka akadémia môže byť:
Stanisław Staszic
Stanisław Wawrzyniec Staszic (Stasic, Staszyc, Stazis; * pred 6. november 1755, Piła, Poľsko† 20. január 1826, Varšava) bol poľský osvietenský aktivista, priekopník družstevného hnutia, politik, spisovateľ a novinár, filozof a prekladateľ, slobodomurár, prírodovedec, geograf a geológ, katolícky kňaz, člen Rady pre vzdelávanie (Izby Edukacyjnej Księstwa Warszawskiegovo) vo Varšave v roku 1808, štátny tajomník Varšavského vojvodstva v roku 1809, radca Varšavského vojvodstva v roku 1810, námestník ministra školstva Poľského kráľovstva v rokoch 18181824, minister Poľského kráľovstva v roku 1824.
Zo života
Narodil sa v meštianskej rodine (otec Wawrzyniec a starý otec boli starostami Pily, matka Katarzyna z Mędlicki). Po absolvovaní kňazského seminára v Poznani (17781779) bol vysvätený a v roku 1779 sa stal kňazom. O rok skôr (9. júla 1778) sa stal kancelárom Szamotuły Collegiate. Dňa 2. decembra 1796 z tohto postu odstúpil. V roku 1779 študoval v Lipsku a Göttingene, v štúdiách pokračoval v Paríži na Collège de France, ktoré ukončil v roku 1781. Počas tohto obdobia navštívil Alpy a Apeniny.
Po návrate do Poľska (1781) získal miesto učiteľa synov bývalého kancelára grófa Andrzeja Zamoyského. O rok neskôr (1782) mu bol udelený doktorát práv na Zamoyského akadémii, tiež na katedre francúzskeho jazyka. S rodinou Zamoyských navštívil Viedeň a Taliansko. Podľa kroniky farnosti Svätej Kataríny v Czernięcine v rokoch 17881791 bol farárom v Turobine a rektorom v Czernięcine.
Po smrti Andrzeja Zamoyského (10. februára 1792) sa stal finančným poradcom vdovy. Začiatkom marca 1793 sa na krátky čas objavil vo Varšave. V roku 1797, po smrti Konstancie Zamoyskej, jej syn (Alexander) podal na neho žalobu za falšovanie dlhopisov (spor sa skončil dohodou so Stanisławom Zamoyským a odvolaním žaloby). Začal sa venovať vedeckej činnosti, cestoval po krajine (17981799) a vykonával geologický a geografický prieskum.
V roku 1801 kúpil dom pre novozaloženú Spoločnosť priateľov vedy. V roku 1804 znova odcestoval do zahraničia. Navštívil Vroclav, Drážďany a Paríž. Po návrate v roku 1805 na konci leta zorganizoval geologickú výpravu do Vysokých Tatier. Počas pobytu v horách vystúpil na Kriváň a Lomnický štít (21. augusta 1805). Lomnický štít nazval Krapakom. Pravdepodobne bola to zlá transkripcia Karpát. Bol prvým overeným návštevníkom Čiernej doliny. Zastával mnohé politické a hospodárske štátne funkcie. V roku 1812 sa stal členom Generálnej konfederácie Poľského kráľovstva. Bol jedným z popredných reformátorov a učencov poľského osvietenstva. Filozof, hlásajúci monizmus. Usiloval sa o nápravu zlého položenia roľníkov.
V roku 1812 na statku Jarosławiec (blízko mesta Uchań) založil Roľnícku spoločnosť Hrubieszowskie, ktorá bola predchodcom družstevného hnutia v Poľsku. Prikláňal sa k panslavizmu (najmä po roku 1815). V rokoch 18071812 bol členom Komory pre vzdelávanie, od roku 1815 Komisie pre náboženské vyznania a verejné vzdelávanie, členom štátnej rady Poľského kráľovstva. Spoluorganizátor Varšavskej univerzity (1816) a Baníckej akadémie (Akademia Górnicza) v Kielciach. Z jeho iniciatívy boli vytvorené mnohé priemyselné a hutnícke továrne, prvé v Poľskom kráľovstve.
Kunka červenobruchá
Kunka červenobruchá (iné názvy: kunka obyčajná, kunka nížínná; zastarano: kunec ohnivý, kuňka ohnivá, kunka ohnivá ; ) je európsky druh žaby z čeľade kunkovité. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kunka červenobruchá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci.
Opis
Je veľká 4,5 až 5 cm. Má plochý tvar. Vrchná časť tela má tmavosivú až čiernu farbu a je posiata zaoblenými bradavicami s čiernymi škvrnami. Niektoré jedince sa vo vegetácii kamuflujú aj zeleným sfarbením a škvrnami. Bruško je oranžové prípadne červené s veľkými čiernymi škvrnami s početnými malými bielymi bodkami.
Rozšírenie
Areál rozšírenia je smerom od západného Nemecka po pohorie Ural. Severne od Fínskeho zálivu po Veľký Kaukaz.
Výskyt a stav na Slovensku
Je to charakteristický nížinný druh žaby. Žije do, výnimočne do (650m Silická planina ). Zimuje mimo vodné prostredie pod kameňmi, v koreňoch a pod. Od apríla do mája sa pári. Ekosozologický status od roku 2001 LR:cd - menej ohrozený.
Správanie
Je aktívna najmä počas dňa, keď sa zdržiava vo vode a loví hmyz. Ak je v noci vysoká vlhkosť tak loví aj na súši. Od októbra do apríla hibernuje v blate. Pri ohrození sa ohne a vystaví sfarbené bruško. Aj napriek tomuto správaniu a toxickej pokožke je potravou pre viacerých predátorov.
Samce vábia samice za súmraku. Rozmnožujú sa od mája do septembra. Kladie cca 300 vajec z ktorých sa do jesene stanú žubrienky. Dospieva po troch rokoch, dožíva sa dvanástich.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015). Kunka červenobruchá je druh európskeho významu, ktorý sa vyskytuje v 80 územiach európskeho významu. Je zaradená aj do Bernského dohovoru (Príloha II) a smernici o biotopoch (Príloha II a IV).
Fortuna
Fortuna môže byť:
Lopud
náhľad|Prístav na Lopude náhľad|Lopud Lopud je chorvátsky ostrov v Jadranskom mori neďaleko Dubrovníka. Ostrov má rozlohu 4,6 km²
Na ostrove sa nachádza františkánsky kláštor. Dňa 14. mája 1931 tu pri kúpaní v mori zomrel na infarkt myokardu český spisovateľ a politik Viktor Dyk. Na pamiatku tejto udalosti bol postavený pamätník obnovený v 90. rokoch.
Alžbeta Kubánková
Alžbeta Kubánková, známa aj pod menom Betka Kubánková (* 14. máj 1930, Levoča† 13. júl 2012, Bratislava) bola slovenská speváčka ľudových piesní a opery (alt).
Jej partnermi boli Juraj Kubánka a Stanislav Mjartan. Mala 3 deti.
Pôsobenie
Vyrastala v Levoči, kde v domácom prostredí i počas účinkovania v ochotníckych súboroch nadobudla prvé spevácke skúsenosti. Po maturite na levočskom gymnáziu v roku 1949 nastúpila do novozaloženého SĽUK-u a stala sa jeho spoluzakladajúcou členkou. Na konkurze do SĽUK-u bola prijatá spolu s ďalšími spolužiačkami z gymnázia a podľa toho im prischlo v SĽUK-u pomenovanie „Levočanky“. Všetky boli výborné speváčky, no Betka Kubánková sa o krátky čas vypracovala na poprednú a výraznú sólistku súboru. Jej neobyčajný sýty alt znel už na prvom vystúpení tohto súboru pri oslavách 5. výročia SNP vo Zvolene. Počas pätnástich sezón účinkovania v tomto telese absolvovala tisícky vystúpení od najmenších dedín až po hlavné centrá, pred mnohotisícovým obecenstvom. Vystupovala v takmer tridsiatich krajinách sveta, kde okrem našich piesní autentickým naštudovaním a prednesom interpretovala aj piesne z domácej (indonézskej, irackej, cejlónskej, barmskej, francúzskej, nemeckej) ľudovej tvorby. Jej repertoár obsahoval vyše 150 piesní v rôznych úpravách. Populárnymi sa stali v jej podaní piesne „Ej, zajali, zajali“, „Do dvorečka, do dvora“, „Povej, vetrík, povej“, „Láska, Bože, láska“, cigánske piesne a iné.
V roku 1963 sa stala členkou operného súboru SND v Bratislave. Prechod k inému hudobnému žánru ju podnietil ku hlbšiemu štúdiu hlasovej techniky. V tomto telese pôsobila do roku 1990. Medzi jej najvýznamnejšie operné postavy v SND i na pôde opery Štátneho divadla v Košiciach patrí postava Školnice v Suchoňovej opere Krútňava. Ani v tomto období sa neprestala venovať ľudovému spevu. Jej prednes sa menil, myšlienky piesní sa snažila vyjadrovať umeleckou formou.
Popri pôsobení v opere SND nahrávala piesne i pre rozhlas a televíziu, príležitostne vystupovala verejne. Spolupracovala s Farkašovcami i s Ľudovou hudbou Jána Berkyho – Mrenicu. Hosťovala v súboroch Skaličan na Festivale v anglickom Sidmouthe a v súbore Lúčnica na festivale v Gorici v Taliansku.
Účinkovala v programoch klasickej hudby, okrem iného aj s Českou filharmóniou v Prahe a v kompozícii „Poéma o človeku“ od Jana Páleníčka so Symfonickým orchestrom FOK.
Peter Kresák
doc. JUDr. Peter Kresák, CSc. (* 24. apríl 1954, Bratislava ) je slovenský právnik, vysokoškolský pedagóg, politik a bývalý sudca Ústavného súdu Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. V rokoch 2000 a 2001 sa podieľal na vypracovaní doteraz najrozsiahlejšej novely Ústavy Slovenskej republiky. Patrí medzi popredných odborníkov na ústavné právo. V rokoch 1998-2002 a opäť od roku 2016 do roku 2020 bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky, zvoleným za stranu SOP, resp. MOST – HÍD.
Pôsobenie v Národnej rade
Vo voľbách v roku 2016 kandidoval z 20. miesta kandidátky strany MOST – HÍD. Získal 9 028 hlasov a z 9. miesta bol zvolený do parlamentu. V Národnej rade bol členom Ústavnoprávneho výboru NRSR, Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií a členom Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení Rady Európy. .
V marci 2017 začal pripravovať návrh, ktorý mal za cieľ zrušenie tzv. Mečiarových amnestií. Následne sa podieľal na vládnom návrhu, ktorý bol 5. apríla 2017 schválený, čo umožnilo neskôr dané amnestie zrušiť. V novembri 2019 vstúpil do strany DOBRÁ VOĽBA, za ktorú bude aj kandidovať v nadchádzajúcich parlamentných voľbách.
Robert Mistrík
Dr. Ing. Robert Mistrík (* 13. august 1966, Banská Bystrica) je slovenský chemik, vedec a podnikateľ, politik, spoluzakladateľ SaS. V roku 2019 kandidoval vo voľbách na post prezidenta Slovenskej republiky s podporou strán SaS a SPOLU.
Detstvo a vzdelanie
Detstvo prežil striedavo v Banskej Bystrici a na Donovaloch. Z donovalskej osady Mistríky podľa neho pochádzajú všetci Mistríkovci. Sám sa charakterizuje ako „chlapec z hôr“. Maturoval na Gymnáziu Jozefa Gregora Tajovského v Banskej Bystrici a v roku 1991 absolvoval Chemicko-technologickú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave, odbor analytická chémia. Po doktorandskom štúdiu na Viedenskej univerzite v Rakúsku mu bol v roku 1994 udelený akademický titul Dr. (PhD.). Vo vedeckej práci pokračoval ako hosťujúci vedec na National Institute of Standards and Technology (NIST), Gaithersburg, Maryland, USA.
Kariéra
Mistrík v roku 1998 založil technologickú firmu HighChem, pôsobiacu v oblasti hmotnostnej spektrometrie, metabolomiky a chemických analýz, ktorú dodnes vedie. Pôsobil ako člen vedeckej riadiacej komisie v konzorciu METAcancer, zameranom na hľadanie biomarkerov rakoviny prsníka. Je autorom patentu na identifikáciu malých molekúl vrátane nových diagnostických markerov zákerných chorôb a pôvodným autorom softvéru Mass Frontier, ktorý sa používa vo viac ako 2 000 vedecko-výskumných a priemyselných laboratóriách na celom svete. Vedie vývoj cloudovej databázy spektrálnych stromov s názvom mzCloud, ktorá umožňuje identifikáciu ľudských metabolitov, liečiv, dopingových látok, environmentálnych kontaminantov, drog a omamných látok.
Je spoluautorom metódy prehľadávania hmotnostných spektier cez Google, ktorá bola publikovaná v Nature Biotechnology, v jednom z najvýznamnejších vedeckých časopisov. Bol to počin, ktorý sa podaril vedcovi zo slovenskej inštitúcie po 14 rokoch.
Prednášal na mnohých vedeckých konferenciách a sympóziách po celom svete a je autorom komentárov v Denníku N a na portáli aktuality.sk.
Sloboda a Solidarita
V roku 2009 spoluzakladal ako člen prípravného výboru politickú stranu Sloboda a Solidarita. Členom strany bol do roku 2012.
Na rozdiel od Richarda Sulíka sa Robert Mistrík považuje za jednoznačného eurooptimistu.
Kandidatúra na prezidenta Slovenskej republiky
15. mája 2018 oznámil svoju kandidatúru na post prezidenta SR vo voľbách v roku 2019. Urobil tak len hodinu po Kiskovom oznámení, že sa o úrad nebude uchádzať.
Robert Mistrík uviedol, že s oznámením kandidatúry samozrejme čakal na prezidenta, pretože ako protikandidát Andreja Kisku by do volieb nešiel.
V kampani spolupracuje s reklamnou agentúrou Komplot, ktorá pomáhala aj Andrejovi Kiskovi. Na otázku, či sa Mistrík nebojí nálepky Kiska 2.0 odpovedal „Pred voličov idem s vlastným programom, s vlastným životným príbehom, čiže nemyslím si, že by ma ľudia nejako úzko spájali s Andrejom Kiskom.“
Podpora iných demokratických kandidátov
Popri Zuzane Čaputovej, Mariánovi Čaučíkovi a Františkovi Mikloškovi je Robert Mistrík jedným zo štyroch kandidátov, ktorých Andrej Kiska pomenoval ako svojich vhodných nástupcov a vyzval ich, aby sa spojili.
V júli 2018 Denník N uviedol, že na rozdiel od Čaputovej alebo Čaučíka, Robert Mistrík neodpovedá jasne na otázku, či by podporil silnejšieho kandidáta. František Mikloško sa už predtým vyjadril, že z prvého kola odstupovať neplánuje.
Mistrík vyjadril nad článkom Denníka N prekvapenie. Podľa Mistríka sú jeho vyjadrenia jasné. Na otázku, či by už pred prvým kolom podporili iného kandidáta, ak by mal lepšie preferencie, Mistrík odvetil, že „keby tu hrozila katastrofa, bolo by veľmi nezodpovedné, keby sme išli hlava – nehlava“. Uviedol tiež „''Témou mojej kandidatúry nie je otázka, či by som sa jej chcel vzdať. A myslím si, že to isté platí pre každého kandidáta, ktorý to myslí naozaj vážne. Prosím, nechajme ľudí, nech rozmýšľajú, hodnotia, porovnávajú a rozhodnú. To je demokracia.''“
Výzva demokratickým kandidátom
V novembri 2018 Mistrík vyzval protikandidátov, ktorí sa cítia byť demokratickí, aby sa vzdali kandidatúry v jeho prospech. Menoval Mikloška, Čaputovú a Krajniaka, ktorých si váži, a preto by rád prijal ich podporu už pred prvým kolom, aby sa netrieštili sily. Protikandidáti boli podľa prvých reakcií z Mistríkovej výzvy rozladení.
Vzdanie sa kandidatúry
26. februára 2019 sa vzdal kandidatúry v prospech Zuzany Čaputovej.
Kritika prideľovania eurofondov
Ako jeden z mála vedcov sa v lete 2017 otvorene postavil proti škandalóznym praktikám prideľovania eurofondov Ministerstvom školstva v objeme 600 miliónov eur a kritiku aj verejne adresoval zodpovedným osobám a inštitúciám. Následné výsledky kontroly NKÚ potvrdili závažné zistenia, na ktoré Mistrík poukazoval. V roku 2017 verejne vystúpil proti pôsobeniu organizovaných skupín v štrukturálnych fondoch EÚ a upozornil, že peniaze sa nedostávajú tým, ktorí robia skutočný výskum a posúvajú Slovensko dopredu, ale skupinám, ktoré nazval „eurofondová mafia“.
Matej Tóth
V roku 2017 bol Robert Mistrík jedným z členov medzinárodného odborného tímu, ktorý vyvrátil podozrenia z dopingu Mateja Tótha, olympijského víťaza a najlepšieho slovenského športovca za rok 2016. Mistrík viedol aj domácu verejnú prezentáciu odborných argumentov dokazujúcu nevinu Mateja Tótha, ktorý bol zbavený všetkých podozrení a očistený Slovenským atletickým zväzom a následne i medzinárodnou atletickou federáciou IAAF.
Manželstvo osôb rovnakého pohlavia
V otázkach definície manželstva Robert Mistrík pre Konzervatívny denník Postoj uviedol: „''Myslím, že naša doba sa už niekam posunula a párom rovnakého pohlavia by sme mali priznať väčšie práva ako dnes. Zacitujem pápeža Františka, ktorý k tejto téme povedal, že kto som ja, aby som súdil. On tiež povedal, že inštitút manželstva je vyhradený pre zväzok muža a ženy. No to nevylučuje, aby sme párom rovnakého pohlavia priznali isté práva. Za toto by som sa aj ja prihováral.''“
Kritika primárok
Robert Mistrík považuje tzv. opozičné primárky alebo rozstrel prieskumom za nezmysly. Chce sa stať kandidátom politickej opozície. Podľa komentátorov je v decembri 2018 jediný kandidát opozície, ktorý má šancu dostať sa do druhého kola a v ňom byť vyrovnaným súperom Miroslava Lajčáka, ktorý je potenciálny kandidát SMERu.
Trnavská ulica (Žilina)
Trnavská ulica je ulica v Žiline na sídlisku Vlčince.
Občianska vybavenosť
Na ulici sa nachádzajú malé potraviny (dom č. 3) a škôlka (dom č. 21).
Taken – Posadnutý pomstou
Taken – Posadnutý pomstou je francúzsko-americký dramatický televízny seriál založený na trilógii filmov 96 hodín (orig. Taken). Seriál sa vysielal v USA od 27. februára 2017 do 30. júna 2018 na stanici NBC. 11. mája 2018 bolo oznámené, že seriál po druhej sérii nebude pokračovať. Na Slovensku seriál vysiela JOJ od 2. januára 2018.
Dej
Popis seriálu podľa TV JOJ:
Produkcia
Po skončení prvej série zo seriálu odišiel jeho showrunner Alexander Cary, ktorého úlohu počas druhej série nahradí Greg Plageman (výkonný producent seriálu Lovec zločincov). Po prvej sérii odišla aj väčšina hlavných postáv.
Viliam Scholtz
Viliam Scholtz (Wilhelm, Vilmos; Sóltz, Scholz, Scholcz, Solcz) (* 8. december 1833, Švedlár† 12. október 1901, Budapešť) bol uhorský hutnícky inžinier, vynálezca, pedagóg a odborný publicista.
Vzdelanie
Narodil sa do rodiny lekára Daniela Scholtza a jeho manželky Karolíny rodenej Polačekovej vo Švedlári. Po štúdiu na Evanjelickom kolégiu v Prešove a lýceu v Kežmarku. V rokoch 18541858 študoval baníctvo a hutníctvo na Banskej akadémii Banská Štiavnica, potom pracoval vo verejných službách. V rokoch 18591860 absolvoval kurz organizovaný Ministerstvom financií v českej Příbrami, kde študoval strojárstvo a mechaniku.
Kariéra
V Banskej Štiavnici bol v rokoch 18911892 predsedom Spoločnosti pre banícku a hutnícku literatúru, z ktorej potom – so Scholtzovým významným prispením – 27. júna 1892 vznikla Maďarská banícko-hutnícka spoločnosť (OMBKE), ktorej výkonným podpredsedom bol až do dôchodku.
Významne prispieval do odbornej literatúry. Mnoho jeho článkov bolo uverejnených v časopise OMBKE Banícke a hutnícke listy. Počas svojej kariéry vytvoril niekoľko vynálezov, ktoré predovšetkým zlepšovali technológiu zavážania vysokých pecí ako aj zachytávania procesných plynov. Spolu so Štefanom Farbakym vyvinuli zariadenie na kontinuálnu výrobu vodného plynu.
Amor
Amor môže byť:
Transfúzia
Transfúzia môže byť:
Lee Remicková
Lee Ann Remicková (* 14. december 1935, Quincy, Massachusetts, USA† 2. júl 1991, Los Angeles, Kalifornia) bola americká herečka, držiteľka ceny BAFTA a dvojnásobná držiteľka ceny Zlatý glóbus.
Životopis
Narodila sa v meste Quincy v štáte Massachusetts. V mladosti navštevovala tanečnú školu a neskôr absolvovala prestížne divadelné Actors Studio v New Yorku. V roku 1953 debutovala na Broadwayi v hre Be Your Age.
Prvú filmovú rolu jej v roku 1957 zveril Elia Kazan vo filme A Face in the Crowd. Nasledovali ďalšie väčšie role vo filmoch Dlhé, horúce leto a Anatomy of a Murder. V roku 1960 sa objavila v ďalšom filme Eliu Kazana Wild River.
V roku 1962 bola nominovaná na Oscara pre najlepšiu herečku za rolu Kirsten Clay vo filme Dni vína a ruží v ktorom hrala po boku Jacka Lemmona.
Ďalšie významné úlohy stvárnila napríklad v trileri Prichádza Satan! z roku 1976, alebo o dva roky neskôr vo filme Dotyk Medúzy.
Zomrela na rakovinu vo svojom dome v Los Angeles vo veku 55 rokov. Za svoj prínos filmovému priemyslu bola poctená hviezdou na hollywoodskom chodníku slávy.
Milan Hanzel
JUDr. Milan Hanzel, CSc. (* 21. apríl 1947, Košice – † 22. november 2008, Bratislava) bol slovenský právnik, sudca, prokurátor a politik. 15. marca 1994 sa stal ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky vo vláde Jozefa Moravčíka. Od 1. februára 1999 do konca januára 2004 pôsobil ako generálny prokurátor Slovenskej republiky.
Životopis
Narodil sa v Košiciach, kde aj študoval na strednej škole. V roku 1970 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1971 sa stal justičným čakateľom. V období od roku 1972 až do 1989 vykonával sudcovskú prax na vojenských obvodných súdoch. Po vykonaní rigoróznej skúšky v roku 1974 získal titul doktor práv (JUDr.). Od roku 1984 začal pôsobiť ako externý pedagóg na Katedre trestného práva, kriminalistiky a kriminológie Právnickej fakulty Univerzity Komenského. Pedagogickej činnosti sa venoval do roku 1988, kedy získal titul Kandidát vied (CSc.). V roku 1989 sa stal predsedom Vyššieho vojenského súdu v Trenčíne. Od roku 1992 začal pôsobiť na Ministerstve spravodlivosti Slovenskej republiky ako štátny tajomník. Súčasne pracoval v poradnej komisii ústavno-právneho výboru Slovenskej národnej rady. 15. marca 1994 bol vymenovaný za ministra spravodlivosti Slovenskej republiky vo vláde Jozefa Moravčíka. Po odchode z funkcie ministra 13. decembra 1994 sa vrátil do funkcie sudcu vojenského súdu, keď pôsobil ako podpredseda Vojenského obvodného súdu v Bratislave. V roku 1996 začal pôsobiť v Legislatívnej komisii Slovenskej advokátskej komory a súčasne v Ústave štátu a práva Slovenskej akadémie vied. V decembri 1998 sa stal prokurátorom Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky, kde začal vykonávať funkciu prvého námestníka generálneho prokurátora. 18. januára 1999 ho poslanci parlamentu zvolili za generálneho prokurátora Slovenskej republiky. O deň neskôr ho predseda parlamentu Jozef Migaš vymenoval do tejto funkcie s účinnosťou od 1. februára 1999. Vo funkcii generálneho prokurátora zotrval do konca januára 2004. 22. novembra 2008 zomrel v nemocnici v Bratislave, kde podľahol zraneniam, ktoré utrpel potom, čo ho privalil strom v lese pri obci Bodíky v okrese Dunajská Streda.
Až do svojej smrti bol ženatý za bývalú sudkyňu Najvyššieho súdu SR a bývalú členku Súdnej rady SR Idu Hanzelovú. Na počesť Milana Hanzela sa koná každoročne futsalový turnaj, ktorý organizuje Učená právnická spoločnosť a Generálna prokuratúra Slovenskej republiky pod názvom Memoriál Milana Hanzela.
Ladislav Košťa
doc. JUDr. Ladislav Košťa, CSc. (* 2. február 1929, Košice – † 19. mája 2017 ) bol slovenský právnik, advokát a politik. 12. decembra 1989 sa stal prvým ponovembrovým ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky a tým bol tak vo vláde Milana Čiča, ako aj v následnej vláde Vladimíra Mečiara.
Životopis
Narodil sa a vyrastal v Košiciach, kde aj študoval na gymnáziu. Patril medzi zakladateľov umeleckého súboru Lúčnica. V roku 1952 úspešne absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V tom istom roku po vykonaní rigoróznej skúšky získal titul doktor práv (JUDr.). Po skončení štúdia začal pôsobiť v Ústave štátu a práva Slovenskej akadémie vied. V období od roku 1952 do 1969 bol riaditeľom tohto ústavu. V roku 1965 habilitoval na docenta v odbore správne právo. Podarilo sa mu taktiež absolvovať postgraduálne štúdium politológie vo Francúzsku. V roku 1968 sa stal hosťujúcim profesorom porovnávacieho práva Medzinárodnej fakulty pre porovnávacie právo v Štrasburgu. V tom istom roku sa stal členom Akadémie pre porovnávacie právo v talianskej Florencii. Aktívne podporoval zmeny súvisiace s Pražskou jarou. Zaoberal sa otázkami ľudských práv a podieľal sa na prípravách zákona o československej federácii. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska naďalej podporoval myšlienky Pražskej jari, vďaka čomu ho podporovatelia týchto myšlienok presadili ako vedúceho tajomníka ÚV Národného frontu Slovenskej socialistickej republiky. So začiatkom normalizácie stratil zamestnanie. To isté sa stalo aj jeho manželke Jarmile, ktorá pracovala ako televízna hlásateľka. Do politického života sa vrátil po revolúcii v novembri 1989. Najprv sa stal ministrom spravodlivosti vo vláde Milana Čiča národného porozumenia. Vo funkcii ministra spravodlivosti zotrval aj v nasledujúcej vláde Vladimíra Mečiara, ktorá svoju činnosť ukončila 22. apríla 1991. V roku 1990 bol zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady za Verejnosť proti násiliu. Po odchode z politiky sa stal advokátom so zameraním na medzinárodné obchodné a finančné právo.
Ústav pamäti národa eviduje pod údajmi ''Ladislav Košťa, nar. 02.02.1929'' dva záznamy. Pod registračným číslom 12581 sa nachádza osoba s krycími menami Láďa a Docent, ktorá je evidovaná ako agent. Pod registračným číslom 37107 sa nachádza osoba s krycím menom Mirel, ktorá je evidovaná v kategórii preverovaná osoba a signálny zväzok. Pod kategóriou agent sú podľa Ústavu pamäti národa osoby, ktoré je možné považovať za vedomých spolupracovníkov.
MOL Liga hádzanárok 2017/18
MOL Liga hádzanárok v sezóne 2017/18 bol 16. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. Oproti minulej sezóne došlo k zmene mediálneho názvu, WHIL nahradil názov MOL Liga. Počet družstiev ostal v porovnaní s minulou sezónou rovnaký, akurát jedno slovenské družstvo bolo nahradené českým. Titul majstra WHIL obhájilo družstvo IUVENTA Michalovce, ktoré vo finálovej sérii play-off o majstra Slovenska zvíťazilo nad HK Slovan Duslo Šaľa.
Systém súťaže
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé sezóny. Hrala sa iba základná časť, ktorá pozostávala z 26 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát, čo znamená, že každý tím odohral 24 zápasov. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili 4 družstvá, v českej nasledovalo okrem play-off najlepších 4 tímov aj nadstavbová časť v skupine o 5.8. miesto, z ktorej vzišil zostupujúci tím. Zo slovenskej strany nezostúpil nikto. Slovenské play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, okrem duelu o bronz, ktorý sa hral na 2 víťazné zápasy.
Účastníci
Poznámka: HK Slávia Partizánske a ŠKP Bratislava, ktoré obsadili v minulej sezóne WHIL 10., resp. 13. miesto, prihlásili svoje družstvá iba do 1. ligy.
Christiane Desroches Noblecourt
Christiane Desroches Noblecourt (* 17. november 1913, Paríž, Francúzsko† 23. jún 2011, Sézanne ) bola francúzska egyptologička. Ako autorka literatúry faktu bola významnou popularizátorkou egyptológie a starovekého Egypta.
Významným spôsobom prispela k záchrane chrámov Ramessa II. v Abú Simbel a ďalších historicky cenných stavieb, ktorým hrozilo zatopenie v súvislostí s vybudovaním Vysokej Asuánskej priehrady. Sprostredkovala tiež výskum a ošetrenie Ramesseho múmie v parížskom antropologickom múzeu rokoch 1976 a 1977, ktoré zabránilo jej hroziacemu nenávratnému poškodeniu.
V januári 2008 obdržala vyznamenanie Rad čestnej légie.
Konstal 102N
Konstal 102N je typ dvojčlánkovej električky, ktorá bola vyrábaná v rokoch 1967 až 1969 v podniku Konstal a ktorá bola odvodená od vozidla Konstal 13N. Úzkorozchodná verzia bola označená ako 802N. Celkovo bolo vyrobených 47 vozidiel tejto prvej sériovo vyrábanej poľskej kĺbovej električky, ktorá našla uplatnenie u tamojších dopravných podnikov. Vo výrobe bol vozeň nahradený modernejším typom Konstal 102Na. Medzi dopravnými fanúšikmi sa im prezýva „kanciaki“.
Jasná Hora
náhľad|Kláštorný komplex v Jasnej Hore Jasná Hora je paulinský kláštor v poľskom meste Čenstochová a najvýznamnejšie pútnické miesto Poľska. Jej význam ďaleko presahuje poľské hranice, ročne ju navštívi asi 5 miliónov pútnikov z Poľska i zahraničia.