cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ihrisko
Povrch
Povrch hracej plochy je takisto rôzny. Možno využívať tak prírodný povrch (tráva, piesok, hlina), ako aj rôzne varianty umelých povrchov od antuky či škváry cez umelú trávu po rôzne druhy plastov (v telocvičniach niekedy aj drevené parkety).
Sivý potok
Sivý potok môže byť:
Chamonix-Mont-Blanc (obec)
Chamonix-Mont-Blanc je obec vo Francúzsku, v departemente Haute-Savoie v regióne Rhône-Alpes pod vrchom Mont Blanc.
Nachádza sa tu známe lyžiarske stredisko, ktoré leží pod úpätím vrchov Mont Blanc a Aiguille du Midi. Vzniklo spojením viacerých lyžiarskych stredísk prepojených skibusmi, pričom 90% zjazdoviek je položených vo výške viac než a poskytuje 20 km zjazd údolím Vallée Blanche.
Iné projekty
.
Peugeot 207
Peugeot 207 je malý automobil, ktorý vyrábala francúzska automobilka Peugeot od januára 2006 do decembra 2011. Jeho predchodcom bol Peugeot 206, ktorý sa vyrábal aj pod novším označením Peugeot 206+. Ten sa už podobal na Peugeot 207, ktorý sa vyrábal aj na Slovensku v Trnavskom závode PSA Peugeot Citroen Slovakia. Verzie Kombi 207 SW, 207 SW outdoor a kabriolet s označením 207 CC sa vyrabajú vo Francúzsku a Španielsku. Podľa prieskumov je to najpredávanejšie auto v Európe za rok 2007. Jeho nástupcom sa stal Peugeot 208 v roku 2012.
Augers-en-Brie
Augers-en-Brie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cár bomba
náhľad|Maketa Cár bomby v múzeu atómových bômb v [[Sarove.]] Cár bomba bola najsilnejšia vodíková bomba sveta sovietskej výroby. Výbuch tejto bomby bol najsilnejšou explóziou spôsobenou človekom v doterajšej histórii.
Názov
Pôvodné sovietske kódové označenie bomby bolo Ivan (Иван) alebo Váňa (Ваня), oficiálne označenie je АN602 (rus АН602), RDS-220 alebo Arzamas-16. Vyskytuje sa aj označenie "výrobok 202" (изделие 202). Názov Cár bomba vznikol mimo vtedajšieho Sovietskeho zväzu ako parafráza na gigantické, ale úplne nepraktické výrobky cárskeho Ruska – Cár zvon a Car-puška. V samotnom ZSSR sa zaužívala aj prezývka Kuzkina mať, ktoré vzniklo na základe výroku Nikitu Chruščova „my ešte ukážeme Amerike Kuzkinu mať“ po jeho pobyte na Kube počas Karibskej krízy. K testovaciemu výbuchu došlo zanedlho po tomto pobyte.
Technické údaje a konštrukcia
Cár bomba bola viacstupňová vodíková bomba typu Teller-Ulam. Pôvodne bola koncipovaná ako trojstupňová, ale neskôr sa z dôvodu obmedzenia rádioaktívneho spadu odstránil tretí stupeň zo štiepneho materiálu (238U) a nahradil sa oloveným plášťom. Existovali tiež obavy, že výbuch v úplnej konfigurácii by mohol narušiť zemskú kôru v oblasti skúšok. Úpravou sa znížil aj výkon bomby z vypočítaných 100 až 150 Mt TNT na výsledných 50 – 60 Mt TNT (podľa amerických výpočtov 57 Mt). Treba podotknúť, že pri takto výkonných náložiach je odhad trinitrotolového ekvivalentu vždy len orientačný, nakoľko neexistuje vhodná mierka. O skutočnom výkone RDS-220 sa preto dajú viesť spory, rôzne pramene referujú o rôznych odhadoch; napríklad Chruščovovi referovali o výkone 100 Mt, iné zdroje odhadujú výkon na 75 až 120 Mt. Nie je ale zrejmé, či myslia pôvodnú trojstupňovú konfiguráciu, alebo použitú dvojstupňovú.
Časť bomby, zodpovedná za rádioaktívny spad (štiepna časť), predstavovala len 3 % celej bomby, zvyšok energie bol vytvorený syntéznou reakciou s pomerne malým rádioaktívnym spadom. Preto je táto bomba považovaná paradoxne za „najčistejšiu“ dosiaľ odpálenú termonukleárnu nálož, v pomere k jej výbušnému výkonu. Test úplnej (pôvodnej) verzie bomby by údajne zvýšil celosvetové zaťaženie rádioaktívnym spadom o 25 %.
Konštruktérmi bomby boli akademik Julij Borisovič Chariton, Igor Vasilievič Kurčatov, Andrej Dmitrijevič Sacharov, Viktor Adamskij, Jurij Babajev, Jurij Trunov a Jurij Smirnov. Výskumné práce na zostrojení termonukleárnej bomby s výkonom nad 100 Mt začali už v roku 1954. Potom boli na istý čas prerušené a opäť pokračovali až v roku 1961.
Bomba potom bola vyvinutá a postavená v rekordne krátkom čase, za 14 týždňov po tom, čo Nikita Chruščov schválil projekt 10. júla 1961. Veľkou výzvou pri konštrukcii tejto bomby bola konštrukcia a výroba padáku, ktorý musel uniesť 27 ton ťažkú bombu. Padák bol trikrát väčší ako padák, na ktorom pristávajú kozmické lode Sojuz. Dodnes neexistuje podobný padákový systém s porovnateľnou nosnosťou, rýchlosťou a výškou použitia.
Svojou explozívnou silou 40 – 60 Mt TNT bola približne 3 700-krát silnejšia než bomba Little Boy, zhodená na Hirošimu, ktorej explozívna sila sa odhadovala na 13 kt TNT. Cár bomba bola 3 – 5-krát silnejšia ako najsilnejšia odskúšaná americká vodíková bomba Castle Bravo (15 Mt).
Sovietsky zväz mal k dispozícii sériovo zavedené bombardovacie lietadlo, schopné niesť bombu takej hmotnosti – špeciálne upravený štvormotorový turbovrtuľový strategický bombardér Tupolev Tu-95V. Tento stroj bol okrem iného vybavený špeciálnym ablatívnym ochranným náterom (letové skúšky a zhody makety bomby boli dokončené v roku 1959).
Z vojenského hľadiska bola táto bomba pre jej veľkú hmotnosť a rozmery použiteľná veľmi obmedzene. Bomba Cár slúžila najmä ako demonštrácia sily a možností v studenej vojne. Na druhej strane, v rámci vývoja rakety UR-500 (neskorší Proton) bola zvažovaná aj bojová časť o hmotnosti prevyšujúcej 40 ton, čo by zodpovedalo výkonu jadrovej nálože 150-200 Mt.
Andrej Sacharov začal po teste bomby vystupovať proti jadrovým zbraniam, a neskôr sa stal odporcom sovietskeho režimu a disidentom.
náhľad|Miesto explózie.
Test
Bomba bola odpálená 30. októbra 1961 o 11:32 hod. moskovského času počas zasadania XII. zjazdu KSSZ na testovacom polygóne v zátoke Miťjušicha na ostrove Nová Zem. Bomba bola zhodená z výšky a jej pád, trvajúci 188 sekúnd, bol zbrzdený padákom, aby lietadlo malo dostatok času opustiť miesto výbuchu. Nosič, Tu-95V sa stihol vzdialiť zhruba 39 km, sprievodný prieskumný prúdový Tu-16, ktorý odhodenie filmoval, takmer 53 km. Explózia sa uskutočnila približne vo výške. Ohňová guľa sa dotkla zemského povrchu a mala polomer. Energia sa uvoľnila približne za 40 nanosekúnd a okamžitý výkon dosiahol okolo 5,4.1024 wattov, čo predstavuje približne 1 % výkonu Slnka. Atómový hríb dosiahol krátkodobo výšku približne, jeho stabilná výška sa ustálila medzi 40 a. Seizmická tlaková vlna spôsobená výbuchom bola taká silná, že bola merateľná aj po treťom obehu Zeme. Oblasť totálnej deštrukcie siahala do vzdialenosti. Explózia 50 Mt bomby pri jasnom počasí spôsobuje popáleniny 3. stupňa do vzdialenosti od epicentra.
Porovnanie
Jeden kubický meter trinitrotoluénu váži. Ak by sme chceli dosiahnuť rovnakú explóziu ako cár bomba s konvenčnými trhavinami, musela by sa odpáliť kocka z výbušniny TNT o dĺžke strany, čo zodpovedá 34,5 mil. m³. Toto množstvo zodpovedá približne 14-násobnému objemu a 9-násobnej hmotnosti Cheopsovej pyramídy.
Uzel (obec)
Uzel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Výr bielobradý
Výr bielobradý alebo výr západný, výr virgínsky je najväčšia a zrejme aj najsilnejšia americká sova vyskytuje sa v Severnej, Strednej a Južnej Ameriky – od severnej hranice rozšírenia lesa až po Patagóniu.
Letecká správa Federálneho ministerstva vnútra
Letecká správa Federálneho ministerstva vnútra česky Letecká správa Federálního ministerstva vnitra (LSFMV), od roku 1988 až do zániku v roku 1990 Letecká správa Zboru národnej bezpečnosti (LSZNB), bol letecký policajný útvar, ktorý existoval v rokoch 1979 až 1990 na území Československej socialistickej republiky. Predchodcom útvaru bol Letecký oddiel Ministerstva vnútra a nástupcom sa stal Úrad Federálneho ministerstva vnútra pre leteckú službu.
História
thumb|Policajný vrtuľník Mi-2 s [[Imatrikulácia (letectvo)|imatrikuláciou B-2530 v Leteckom múzeu Kbely]] thumb|Vrtuľníky [[Mil Mi-8 slúžili u Leteckej správy Federálneho ministerstva vnútra tiež]] V roku 1979 došlo k formálnemu zániku Leteckého oddielu Ministerstva vnútra, ktorý bol nahradený novo vzniknutou Leteckou správou Federálneho ministerstva vnútra. Útvar existoval pod týmto názvom do roku 1988, kedy bol formálne zmenený na názov Letecká správa Zboru národnej bezpečnosti. Úlohy útvaru sa postupne začali meniť, dôraz bol kladený predovšetkým na záchrannú činnosť. Vrtuľníky Letecké spravy neplnili už len policajné úlohy, ale spolupracovali s Horskou službou, vypomáhali pri povodniach a monitorovali dopravu. Rastúca potreba záchranných letov viedla až k zavedeniu leteckej záchrannej služby na území Československa v roku 1987. Hlavné veliteľstvo Leteckej správy Federálneho ministerstva vnútra sa nachádzalo na pražskom letisku Stará Ruzyně (dnes Terminál Juh) a odlúčené skupiny vznikli v Bratislave a Poprade. Letecká technika zahŕňala stroje pôvodného Leteckého oddielu Ministerstva vnútra, a to sovietske vrtuľníky Mil Mi-2 a Mil Mi-8 a lietadlá Jakovlev Jak-40, Iľjušin Il-62 a Tupolev Tu-134.
Letecká záchranná služba
O vybudovanie systému organizovanej leteckej záchrannej služby na území Československej socialistickej republiky sa začalo uvažovať až v roku 1977. Federálne ministerstvo vnútra, Ministerstvo zdravotníctva a Ústav národného zdravia začali zhromažďovať informácie o prevádzke leteckej záchrannej služby v ostatných európskych krajinách. Pozornosť bola sústredená predovšetkým na počet a zameranie letov, ale zbierali sa informácie aj o stanovištiach a vrtuľníkoch leteckej záchrannej služby.
Letecká záchranná služba začala na území Československa činnosť oficiálne 1. apríla 1987 o 7:15. Jednalo sa o skúšobnú prevádzka pre oblasť Prahy a Stredočeského kraja. Pražský Ústav národného zdravia vyčlenil pre leteckú záchrannú službu zdravotnícky personál, Letecká správa Federálneho ministerstva vnútra poskytla vrtuľníky a Československá štátna poisťovňa zabezpečila finančné krytie projektu. Prvá etapa skúšobnej prevádzky prebiehala do 30. mája 1987 a zisťovala ju letecká správa Federálneho ministerstva vnútra.
Anhiers
Anhiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sturmtiger
Sturmtiger bol nemecký samohybný raketomet, ktorý sa vyrábal počas druhej svetovej vojny. Išlo o špeciálnu konštrukciu určenú na boj proti opevneným bodom a budovám.
Vznik a vývoj
Počiatok jeho vzniku je datovaný na prelom rokov 19421943, kedy po bitke pri Stalingrade bolo zrejmé, že armáda potrebuje účinnú zbraň na likvidáciu budov a opevnenia, ktoré slúžili k obrane miest. Výsledkom bol stroj, ktorý bol osadený vrhačom raketových striel RW-61, ktorý bol pôvodne určený pre bojové lode ako protiponorková zbraň. Vzhľadom na hmotnosť munície bol použitý podvozok z ťažkého tanku Tiger I. Nábojom bola 1,4 metra dlhá raketa, ktorá mala vlastný motor. S touto raketou vážiacou bolo manipulované prostredníctvom minižeriavu. Do veže obrnenca sa zmestilo 12 kusov týchto rakiet do úložných priestorov a jedna raketa na „valčekový“ dopravník a výnimočne ešte jedna bola vložená v hlavni. Do sériovej výroby sa Sturmtiger dostal až na jar roku 1944. Jeho oficiálny názov znel 38cm Rakettenwerfer RW 61 auf Sturmmösser Tiger. Celkovo bolo vyrobených iba 18 kusov.
Nasadenie
Stroje Sturmtiger boli nasadené hlavne na západnom fronte, bojovali napríklad v bitke v Ardenách. Použité boli tiež pri potlačení Varšavského povstania.Vojnu prežili iba štyri exempláre ktoré sú vystavené v múzeách
Rue (kantón)
Rue je francúzsky kantón v departemente Somme v regióne Pikardia. Skladá sa zo 17 obcí.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2009 – Štafeta žien na 4 × 5 km
Štafeta žien na 4x5 kilometrov na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 bola jedna z 6 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 v Liberci. Súťažilo sa 26. februára 2009. Víťazom sa stala štafeta Fínska v zložení Pirjo Muranenová, Virpi Kuitunenová, Riitta-Liisa Roponenová a Aino Kaisa Saarinenová.
Koreňonožcobičíkovce
Koreňonožcobičíkovce alebo meňavkobičíkovce (po latinsky Sarcomastigophora) je v starších systémoch taxón prvkov alebo protistov.
Koreňonožcobičíkovce v užšom zmysle
Koreňonožcobičíkovce v užšom zmysle sú taxón, ktorý vznikol zlúčením bičíkovcov a koreňonožcov. Obyčajne sa radí do prvokov. Konkrétne systém vyzerá takto:
Hallein
Hallein je okresné mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Salzbursko v okrese Hallein.
Koreňonožcobičíkovce
Koreňonožcobičíkovce v širšom zmysle
Koreňonožcobičíkovce v širšom zmysle sú bičíkovce (okrem panciernatiek), koreňonožce, panálevníky a všetky ostatné chromisty (ostatnými chromistami sa tu myslia tie, ktoré nie sú zároveň bičíkovce). Konkrétne systém vyzerá takto:
Hallein
Žije tu 19 566 obyvateľov (31. 12. 2009).
Koreňonožcobičíkovce
Koreňonožcobičíkovce v širšom zmysle
podríša koreňonožcobičíkovce/meňavkobičíkovce (Sarcomastigophora) [ide o podríšu ríše protisty (Protista)]:
Charakteristika
Koreňonožce v užšom zmysle majú bičíky alebo panôžky, no málokedy sú oba typy pohybových organel spolu. Spóry vytvárajú zriedka.
Prírodný park Doupovská pahorkatina
Prírodný park Doupovská pahorkatina je prírodný park v juhozápadnej časti okresu Chomutov. Bol vyhlásený v roku 1996 na ploche asi. Dôvodom vyhlásenia sú rozsiahle stepné a lesostepné trávnaté porasty s veľkými plochami listnatých lesov a výskytom mnohých ohrozených rastlín a živočíchov.
Poloha
Severnú hranicu tvorí cesta z Kojetína do Radoníc, za ktorými sa hranica obracia na juh smerom k Němčanom. Na juhovýchode susedí s okresom Louny a na západe s Vojenským Újezdom ​​Hradiště v Karlovarskom kraji. Približne v strede parku stojí mesto Mašťov, ale najväčším sídlom sú Radonice. Okrem nich sa na území parku nachádzajú iba ich miestne časti s malým počtom obyvateľov.
Prírodné podmienky
Z geomorfologického hľadiska prírodný park leží prevažne vo východnej časti celku Doupovské hory a v okrsku Rohozecká hornatina. Približne jeden kilometer široký pás pozdĺž toku Liboc patrí celku Mostecká panva, podcelku Žatecká panva a okrsku Pětipeská kotlina. Najväčším vodným tokom je Liboc, ktorá tečie najskôr smerom zo západu na východ, ale pred Radechovom sa stáča k severovýchodu. Jej väčšími prítokmi sú potoky Dubá a Leska, ktorá však preteká iba pozdĺž južnej hranice parku. Najvýznamnejšou vodnou plochou je rybník Sedlec (prírodná rezervácia), ďalej potom Dobřenecký rybník a rybníky pod Mašťovským vrchom.
Z chránených druhov rastlín sa vyskytujú poniklec lúčny český, žltohlav najvyšší a vtáčia prilba biela. Hniezdi tu slávik obyčajný, strakoš obyčajný, kúdeľníčka lužná a bol zaznamenaný výskyt bociana čierneho, haje červenej a orliaka morského.
Ochrana prírody
Pri západnej hranici leží prírodná rezervácia Sedlec vyhlásená na ochranu mokraďových spoločenstiev okolo rovnomenného rybníka.
Pamiatky
Okrem niekoľkých menších, predovšetkým cirkevných pamiatok sa v prírodnom parku nachádza Mašťov s historickým centrom a zámkom a námestie v Radoniciach. Tesne za hranicou prírodného parku stojí Vintířovský zámok s anglickým parkom.
Turistika
V celom parku nie je vyznačená žiadna turisticky značená trasa. Pozdĺž severnej hranice a potom z Radonic do Mašťova a ďalej do Valča vedie cyklotrasa č.35.
Hallwang
Externé odkazy
Oficiálna stránka
King Clancy Memorial Trophy
King Clancy Memorial Trophy je druhá najmladšia trofej udeľovaná v zámorskej NHL hráčovi, v ktorého osobe sa najlepšie spájajú hráčske a ľudské kvality. Trofej je pomenovaná na počesť Francisa M. "King" Clancyho, bývalého hráča, trénera a rozhodcu.
Aulnoy
Aulnoy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Crystal Method
thumb|Logo The Crystal Method The Crystal Method je americká elektronická hudobná dvojica, ktorá vznikla v Las Vegas v Nevade začiatkom 90-tych rokov. Jej členmi sú Ken Jordan a Scott Kirkland. Hudba skupiny sa mnohokrát objavila v rôznych televíznych reklamách, reláciách a videohrách. Najvýznamnejším z nich je americký televízny seriál Kosti (2005 – súčasnosť). Ich najpredávanejší album Vegas bol v roku 2007 platinovo certifikovaný.
Saint-Valery-sur-Somme (kantón)
Saint-Valery-sur-Somme je francúzsky kantón v departemente Somme v regióne Pikardia. Skladá sa z 12 obcí.
Vildé-Guingalan
Vildé-Guingalan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aniche
Aniche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Henndorf am Wallersee
Henndorf am Wallersee je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Salzbursko v okrese Salzburg-okolie.
Aniche
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Henndorf am Wallersee
Žije tu obyvateľov.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Akumulátor energie
Akumulátor energie alebo zásobník energie je technické zariadenie na uchovávanie energie; elektrickej (kondenzátor, sekundárny elektrochemický článok), tepelnej (napr. zásobník pary, boiler), vodnej energie (akumulačná prečerpávacia elektráreň), mechanickej (napr. pružina, závažie, zotrvačník) a pod.
V oblasti elektriny sú najznámejšie elektrochemické akumulátory (pozri sekundárny elektrochemický článok), ale akumulátory elektrickej energie môžu pracovať aj na iných princípoch.
Známy je aj priemyselný princíp akumulácie energie do potenciálnej energie vody v prečerpávacích elektrárňach. V prípade, že elektrina slúži k výrobe tepla, dá sa akumulovať aj vytvorené teplo. Na tomto princípe je založené akumulačné vyhrievanie alebo bojler.
Suda (encyklopedický slovník)
thumb|Prvá strana jednej z raných tlačených verzií Sudy. Suda je rozsiahly byzantský lexikón z 10. storočia. Vznikol v druhej polovici 10. storočia, pravdepodobne okolo roku 1000, teda počas vlády Basilea II. , prípadne sa iba uvádza „krátko po Konštantínových (pozn. Konštantín VII.) časoch“.
Názov
Etymológia asi vychádza z výrazov ohradenie/oplotenie prípadne priekopa. Iné vysvetlenie je skratka z gréckeho výrazu „Synagógé Onomastikés (h) Ylés Di’ Alfabétú“ alebo „SO(h)Y Diaforón Andrón“, v preklade „Súhrn slovníkového materiálu v abecednom poriadku“ a „Súhrn slovníkového materiálu rozličných mužov“.
Už od 12. storočia sa však tradoval pod nesprávnym názvom „Suidas“, čo malo byť meno autora, tak interpretoval názov napríklad Eustatios zo Solúna.
Obsah
Suda vysvetľuje obťažné gramatické tvary, zriedkavé výrazy, príslovia, ďalej obsahuje informácie o osobách, miestach (najčastejšie antických a biblických), inštitúciach a pojmoch ako kozmos, údaje zo stredoveku sú zriedkavé. Jednotlivé heslá nie sú usporiadané podľa ich poradia v abecede, ale podľa toho ako sa vyslovujú.
Tvorcovia čerpali nie z primárnych prameňov, ide o kompiláciu starších slovníkov a encyklopédii, niekedy čerpali z antických či byzantských historikov, nie však z originálnych diel, ale z excerptov.
Význam
Suda bol vo svojej dobe populárny zdroj. Pre dnešnú dobu má svoj význam v tom, že obsahuje informácie o dielach (a aj citácie z nich), ktoré sú často stratené.
Predstavuje pohľad na Byzantíncov, ich svet a časy ich vlastnými očami.
Ukážka
Heslo o Gregorovi Naziánskom:
Heslo o Avaroch:
Pustý zámek (prírodná pamiatka)
Pustý zámek je názov kopca a tiež prírodnej pamiatky 3 km od miest Česká Kamenice a Kamenický Šenov v severnej časti okresu Česká Lípa a býva tak nazývaná aj zrúcanina hradu Fredevald na jeho svahu.
Popis
Kopec Pustý zámek sa nachádza na katastrálnom území obce Dolní Prysk, pri ceste z Českej Kamenice na Kytlice (po nej vedie cyklotrasa 21) a pri súbežne vedenej železničnej trati 081. Najbližšia zastávka Horní Kamenice je vzdialená 1,5 km. Nevedú sem turisticky značené pešie cesty, je tu jedno zo zastavení náučného chodníka Okolím Studenca. Geomorfologicky spadá do celku Lužické hory, podcelku Kytlická hornatina, okrsku Klíčská hornatina a podokrsku Ovčácká hornatina. Nachádza sa na území chránenej krajinnej oblasti Lužické hory.
Pod kopcom tečie riečka Kamenice. Prírodná pamiatka je na južnom svahu kopca. Hrad Fredevald je na severovýchodnom svahu a pod vrcholom.
PP Pustý zámok je chránenou lokalitou s rozlohou 2,03 ha (predtým 1,08 ha) v nadmorskej výške 358 až 405 metrov n.m. Týka sa horizontálneho usporiadania fonolitových stĺpcov. (Neďaleký OrganPanská skála má stĺpce zvislé). Stĺpce sa obnažili pri stavbe cesty a železničnej trate. Sú dlhé až 25 metrov, hrúbka až 1,85 metra. Výška steny je 50 metrov.
Mimo chránenej skalnatej steny je kopec porastený rôznymi druhmi stromov (smrek obyčajný, borovica lesná, borovica hladká, javor horský, lipa malolistá, brest horský, buk lesný a dub zimný). Les má ochranný charakter. Z bylín sa tu nachádza napr. smlz trsťovníkovitý, kostrava tvrdá, metluška krivolaká, jastrabník hladký, vres obyčajný.
Vyhlásenie pamiatky
PP Pustý zámok je chránenou lokalitou od roku 1956. ONV Česká Lípa ju evidoval od 6. septembra 1963 v kategórii chránený prírodný výtvor (CHPV). Pamiatku spravuje Správa CHKO Lužické hory.
Avon (Seine-et-Marne)
Avon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poprad
náhľad|vpravo|Rímskokatolícky [[Kostol svätého Juraja (Spišská Sobota)|Kostol sv. Juraja, renesančná zvonica a radnica na Spišskosobotskom námestí]] náhľad|vpravo|Pešia zóna náhľad|vpravo|Panoráma Vysokých Tatier z Popradu
Poprad je okresné mesto na severo-východe Slovenska v Prešovskom kraji. Počtom obyvateľov je najväčším mestom Spiša, tretím najväčším mestom východného Slovenska a desiatym najväčším mestom na Slovensku. Vďaka svojej polohe sa mu dostal prívlastok vstupná brána do Vysokých Tatier.
Polohopis
Poprad leží v Popradskej kotline, ktorá je súčasťou Podtatranskej kotliny, medzi Vysokými a Belianskymi Tatrami (na severe), Levočskými vrchmi (na východe), Kozími chrbtami (na juhu) a Štrbským rozvodím (na západe), na rovnomennej rieke Poprad. Obklopené je poľnohospodárskymi pozemkami, ktoré prechádzajú do súvislých lesných komplexov. Po väčšinu roka v Poprade vanie západný vietor. V roku 1950 mal Poprad 11 000 obyvateľov, v roku 2004 ich mal už 54 589. Na území mesta boli vybudované tri sídliská: Banícka, Juh (najväčšie, časti Juh I-VI) a Západ (časti I-III).
Poprad je sučasťou regionu Spiš.
Vodné toky
Rieka Poprad vzniká sútokom Hincovho potoka (vyteká z Veľkého Hincovho plesa) a potoka Krupá (vyteká z Popradského plesa) v Mengusovskej doline vo Vysokých Tatrách. Na území mesta priberá sprava Potôčky a Hozelský potok, zľava Velický a Slavkovský potok.
Časti mesta
Dnešné mesto Poprad sa skladá z piatich bývalých hornospišských miest a jednej bývalej osady (štatút mesta aj ÚGKK SR ich označuje ako "časti mesta"):
História mesta
Okolie mesta bolo osídlené už v praveku. Svedčí o tom aj nález travertínového odliatku lebečnej dutiny neandertálskeho človeka v neďalekých Gánovciach v roku 1926. Na tunajšom území tu žil človek potom nepretržite – potvrdzujú to nálezy z kamennej i bronzovej doby. Nálezy z roku 2006 potvrdili prítomnosť germánskych Vandalov na tomto území.
Historické obdobie sa začína v polovici 13. storočia, kedy sa datujú prvé písomné zmienky o meste a o jeho terajších mestských častiach. V roku 1256 sa prvý raz objavuje písomná zmienka o Poprade ako o samostatnej obci osídlenej nemeckými prisťahovalcami. Začiatky historického Popradu, však spadajú až k roku 1209, kedy sa názov „Poprad“ vyskytol v najstaršej listine týkajúcej sa územia Spiša, v ktorej kráľ Ondrej II. dal istému prepoštovi Adolfovi a jeho sestre rozsiahle územia na Spiši ležiace nad Popradom. Podľa legiend už v tomto období sa tu prejavoval kult svätého Egídia, ktorému tu bola zasvätená kaplnka. V roku 1276 dnešný Poprad pozostával ešte z dvoch od seba nezávislých obcí: z Popradu a z Nemeckej Vsi, ktoré neskôr splynuli.
Poprad spočiatku ako malá obec ležiaca na križovatke dôležitých obchodných ciest sa vyvíjal v tieni okolitých obcí, najmä Spišskej Soboty. V čoraz väčšej miere sa tu usídľovali nemeckí kolonisti, o čom svedčí i názov najstaršieho mestečka Popradzaza (Saský Poprad); v neskoršom období dostal čisto nemecké pomenovanie Deutschendorf, ktoré sa používalo až do 17. storočia.
Už v 16. a 17. storočí nastal hospodársky rast mesta, ktorý podnietil usadzovanie sa slovenského obyvateľstva a zosiľňovanie poľského vplyvu. Pôvodne poľnohospodársky charakter mesta sa menil; v roku 1692 tu bola založená papiereň, najstaršia remeselná fabrika.
Významný prínos pre rozvoj mesta znamenalo v roku 1871 otvorenie Košicko-bohumínskej železnice, ktorá sa stala hlavnou hybnou silou hospodárskeho rastu a natrvalo naštartovala prosperitu Popradu na úkor Spišskej Soboty a blízkeho Kežmarku. S objavovaním a postupným sprístupňovaním Vysokých Tatier mesto začalo ťažiť z cestovného ruchu (prispelo k tomu i otvorenie elektrickej železnice v rokoch 1908 – 1912).
1. januára 1923 sa na základe Vládneho nariadenia č. 257/1922 stala z mesta so zriadeným magistrátom veľká obec Poprad a v roku 1927 sa Poprad stal sídlom novozriadeného okresu.
V období druhej svetovej vojny sa Poprad stal strediskom protifašistického odboja. Smutne vyznieva skutočnosť, že počas tzv. slovenského štátu bol v roku 1942 v meste zriadený zberný tábor, do ktorého boli zhromažďovaní Židia určení na vysťahovanie a už 25. marca v tomto roku odišiel z Popradu prvý židovský transport do Osvienčimu. Poprad bol oslobodený 28. januára 1945.
Po skončení vojny nastal rozvoj mesta, podporený pripojením okolitých obci a vytvorením mestskej aglomerácie s mestskými časťami – Spišská Sobota a Veľká boli pripojené v roku 1945, Stráže pod Tatrami v r. 1960 a Matejovce v roku 1974. Rozbehla sa mohutná priemyselná výroba (vagóny, elektrické spotrebiče), napredoval aj potravinársky priemysel.
V súčasnosti predstavuje Poprad moderne sa rozvíjajúce mesto, známe i za hranicami krajiny. V roku 2006 bolo kandidátskym mestom na usporiadanie zimných olympijských hier.
1772 – 1832
V roku 1772 (po návrate miest z poľského zálohu) tvorili evanjelici na území dnešného Popradu drvivú väčšinu, no postupne podiel katolíkov vďaka prisťahovalectvu stúpal (roky 1773, 1801, 1832):
Slováci boli prevažne katolíci (okrem Veľkej) a Nemci evanjelici.
Sčítanie ľudu v Uhorsku v rokoch 1880 a 1910
Sčítania obyvateľstva v Uhorsku zisťovali okrem iného aj národnostnú štruktúru obyvateľstva. Obyvatelia však neodpovedali na to, akej sú národnosti, ale aký je ich materinský resp. najpoužívanejší jazyk. Prevažná väčšina občanov židovskej národnosti sa na sklonku Uhorska hlásila k maďarskej národnosti, v menšej miere k nemeckej a zriedkavo k slovenskej.
1919 – 1940
V minulosti malo päť popradských miest silný nemecký živel. V roku 1930 tvorili Slováci a Nemci v jednotlivých mestečkách nasledovný pomer:
Nemci tvorili v okrese Poprad v roku 1930 19,7 % obyvateľov, kým na Slovensku len 4,6 %. Ešte v roku 1921 však netvorili Slováci väčšinu ani v Poprade (47,7 %) a v Spišskej Sobote a Strážach len nepatrnú väčšinu (50,1 % resp. 56,6). Slovenský charakter mala len Veľká (63,6 %). V roku 1919 mali popradské mestečká spolu 7895 obyvateľov, z čoho bolo 47,8 % Slovákov a 41,% Nemcov. V roku 1921 tvorili Nemci v okrese Poprad 24 %, no do roku 1940 ich podiel klesol na 13,5 %.
Slováci netvorili väčšinu v Matejovciach ešte ani v roku 1940 (33 %), ktoré zostali nemeckým mestom (56,0 %). V ostatných popradských mestečkách podiel Nemcov do roku 1940 pozvoľna klesal (od 13 % vo Veľkej, cez 14 % v Spišskej Sobote a 15,4 % v Poprade, po 25 % v Strážach). Pred koncom 2. svetovej vojny a krátko po nej však takmer všetci Nemci región Spiša, a teda aj päť popradských miest, opustili.
Tomu zodpovedalo aj náboženské zloženie obyvateľstva, kedy rímskokatolíci tvorili 60,5 % a evanjelici a. v. 26,8 %.
1945 – súčasnosť
Počet obyvateľov po 2. svetovej vojne prudko rástol (z 12000 v roku 1949 po 55000 v roku 1991). Odsunutých Nemcov postupne nahradili Slováci a v centrách miest často aj neprispôsobiví občania z osád (išlo väčšinou o Rómov). Mesto Poprad rovnako ako celý Spiš stratil svoj multietnický charakter a stal sa slovenským územím, so silnou rómskou menšinou.
Súčasnosť
Podľa sčítania obyvateľstva z roku 1991 sa k niektorému z náboženských vierovyznaní prihlásilo 63,2 % obyvateľov, v roku 2001 79,26 %. Podľa sčítania obyvateľstva z roku 2001 sa prihlásilo k rímskokatolíckej cirkvi 65,90 %, evanjelickej a. v. 7,31 %, gréckokatolíckej 3,73 % a pravoslávnej 0,80 % obyvateľov mesta. Bez vierovyznania je 16,82 % a svoje vierovyznanie neuviedlo 3,92 %.
V rovnakom roku sa k slovenskej národnosti prihlásilo 94,14 % Popradčanov, k rómskej 2,09 %, českej 1,00 %, maďarskej 0,23 % a nemeckej 0,21 %.
Divadlá
V meste sa napriek jeho veľkosti nenachádza profesionálne divadlo so stálou scénou. Vystupujú tu len hosťujúce súbory či divadlá z iných miest, predstavenia sú prevažne v Dome kultúry, ktorý bol nedávno zrekonštruovaný a premenovaný z pôvodného "závodneho klubu Tatravagónky." Divadelná sála sa nachádza aj v mestskej časti Spišská Sobota. V Poprade pôsobí divadelný súbor Commedia.
Kiná
V centre mesta na Námestí Sv. Egídia bolo vo februári 2016 po niekoľkoročnej prestávke znovu otvorené kino Tatran. Nedávno pribudlo aj moderné trojsálové multikino CINEMAX, ktoré premieta denne priemerne 4 predstavenia v každej sále a denne uvádza 5 až 6 filmových titulov. V mestskej časti Veľká je kino Máj, ktoré sa však v súčasnosti využíva na iné účely. Po spustení prevádzky v kine Tatran pred niekoľkými rokmi sa prestalo pravidelne premietať v kine Gerlach, kde sa v súčasnosti konajú zasadnutia mestských poslancov, funkciu kina plní len počas Festivalu horských filmov, ktorý sa koná v meste každý rok.
Múzeá
V centre mesta (a v mestskej časti Spišská Sobota) sa nachádza Podtatranské múzeum, v ktorom sa návštevníci môžu oboznámiť s históriu mesta a regiónu. Veľmi cennou expozíciou sú nálezy z neďalekých Gánoviec (odliatok lebky neandertálskeho človeka).
NHL Plus/Minus Award
NHL Plus/Minus Award - je to individuálna cena udelovaná každú sezónu hráčovi, ktorý má najlepšie štatistiky plus/minus v základnej časti danej sezóny. Plus/minus - je to rozdiel medzi vstrelenými a obdržanými gólmi v dobe, kedy bol hráč na ľadovej ploche pri rovnakom počte hráčov na obidvoch stranách. Body sa nezarátajú pri presilových hrách resp. oslabeniach.
Poprad
Galérie
náhľad|Budova [[Tatranská galéria|Tatranskej galérie v bývalej elektrárni pred rekonštrukciou]] Výstavné priestory má aj Tatranská galéria v priestoroch bývalej parnej elektrárne pri železničnej stanici a vo Výstavnej sieni na Alžbetinej ulici. V Poprade desať rokov (od r. 1996) pôsobil aj Dom fotografie, ktorý sa však v r. 2006 presťahoval do Liptovského Mikuláša.
Knižnice
Prvá písomná zmienka o knižnici v Poprade je z roku 1925. Podtatranská knižnica v Poprade poskytuje výpožičné (absenčné aj prezenčné), konzultačné, bibliograficko-informačné, reprografické a rešeršné služby. V oddeleniach náučnej literatúry, všeobecnej literatúry, regionálnej literatúry, beletrie a oddelení pre deti a mládež (na ul. Podtatranská), umenia (Sobotské námestie) a v pobočkách (na ul. Dostojevského a Rastislavova) sa nachádza takmer 130 000 titulov.
Yffiniac
Yffiniac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côtes-d’Armor, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Plachetnica
náhľad|Plachetnica HMS Calypso náhľad|Plachetnica: drevený [[kuter (loď)|kuter s vratiplachtou, kosatkou a genoou]] Plachetnica je loď poháňaná silou vetra. Je vybavená plachtami, pripevnenými na sťažňoch a rahnách.
Yffiniac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Poprad
Vydavateľstvá
V Poprade pôsobí niekoľko vydavateľstiev, medzi ktoré patria: Tlačiareň a vydavateľstvo SLZA, Region Poprad, Popradská tlačiareň - vydavateľstvo a Juvenia Education.
Plachetnica
Dejiny
Plachetnice boli prvými dopravnými prostriedkami, ktoré využívali na pohyb inú silu než silu ľudských či zvieracích svalov. Len zriedkavo sa spolu s plachtami používali veslá ako pomocný pohon pre menšie plachetnice.
Yffiniac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poprad
Pravidelné podujatia
Medzi pravidelné podujatia už od roku 1993 v Poprade patrí Medzinárodný festival horských filmov, ktorý sa koná pravidelne vždy v októbri v bývalom kine Gerlach, dnes zasadačke Mestského úradu a v Kine Iskra v Kežmarku a v Spišskej Novej Vsi. Medzi jeho najznámejšími hosťami (r. 1994) bol aj Sir Edmund Hillary z Nového Zélandu, prvý pokoriteľ Mount Everestu. Námestie Sv. Egídia v posledných rokoch hostí čoraz viac populárne festivaly Viva Italia a Made in Slovakia, organizované občianskym združením Pre mesto. V meste sa každoročne koná Popradská kultúrna zima, Popradská kultúrna jeseň, Popradská kultúrna jar a Popradské kultúrne leto, v rámci ktorých sa uskutočňuje mnoho kultúrnych akcií všetkých žánrov, často so známymi osobnosťami zo Slovenska alebo sveta. Medzi ďalšie pravidelné podujatie patrí Príchod Mikuláša a tiež aj Vianočný jarmok, ktorý sa pravidelne uskutočňuje pred Vianocami.
Plachetnica
Dejiny
Využívanie plachetníc je doložené už od staroveku. Ich systém sa postupne zdokonaľoval a využívali sa v doprave aj vojenstve. Väčšina veľkých zemepisných objavov sa uskutočnila za pomoci plachetníc. Ešte na konci 19. storočia, boli plachetnice schopné konkurovať parníkom svojou rýchlosťou, od prelomu 19. a 20. storočia ich skoro zo všetkých oblastí vodnej dopravy vytlačili parníky a motorové lode.V súčasnosti sa plachetnice ešte využívajú na rekreáciu, šport a ako výcvikové lode.
Poprad
Folklórne súbory
Od roku 1972 pôsobí v meste Poprad Folklórny súbor Vagonár, ktorý v súčasnosti združuje vo forme občianskeho združenia Klub priateľov folklóru nadšencov ľudového tanca, spevu a hudby. Vagonár sa vo svojej umeleckej tvorbe zameriava na uchovávanie a rozvíjanie ľudových tradícií a kultúry regiónov stredného, severného a východného Slovenska – Liptov, Spiš, Šariš, Zemplín a Horehronie. Hudobné CD s názvom "Budú hrac, budú hrac…", ktoré súbor vydal v roku 2008, zachytáva aktuálny repertoár súboru v podobe ľudových piesní a hudobných úprav.
V Poprade pôsobia aj tri detské folklórne súbory, a to Detský folklórny súbor Letnička, Detský folklórny súbor Venček a najmladší Detský folklórny súbor Popradčan. Tieto súbory prezentujú folklór najmä z oblasti Spiša a Liptova. Tí najšikovnejší tanečníci z detských súborov majú možnosť pokračovať v prezentácií ľudového umenia vo Folklórnom súbore Vagonár.
Plachetnica
Mezopotámia
V 5. tisícročí pred n. letopočtom sa v Mezopotámii stavajú vedľa veslíc aj plachetnice. Použitie plachty tvorí jeden z medzníkov techniky aj preto, že predstavuje prvé využitie prírodnej sily ako pohonu.
Poprad
Folklórne súbory
V meste Poprad pôsobí aj ľudová kapela s výstižným názvom - Cimbalová ľudová hudba Popradčan, ktorej primášom a zakladateľom je popradčan Lukáš Copuš. V roku 2015 vydala kapela profilové CD s názvom Ľudovo a predsa inak, v roku 2017 svoje druhé CD s názvom Ide Ďuro po ulici a v spolupráci s Chrámovým speváckym zborom pri Konkatedrále Sedembolestnej Panny Márie v Poprade v roku 2021 vydala cimbalovka aj vianočné CD s názvom Na tu svatu viliju.
Plachetnica
Egypt
V starom Egypte sa prvé plachetnice používali na Níle. Z pôvodných papyrusových člnov okolo roku 3300 pred Kr. vznikli drevené člny s veslami a plachtou. Z nich o 600 rokov neskôr aj námorné plachetnice. V druhom tisícročí pred Kr. bol Egypt najväčšou námornou mocnosťou sveta. Jeho lode sa plavili v Stredomorí a Indickom oceáne. V Arabskom mori sa egyptské plachetnice stretávali s mezopotámskou civilizáciou. Nevie sa čo presne od nich prevzali, lebo za dlhé 2000-ročné obdobie svojho vývoja sa egyptské lode zmenili iba nepatrne. Najprv mali ich lode rahnovú plachtu, ktorá bola vysoká a úzka, neskôr širokú a nízku. Nevie sa čo prevzali od krétskej civilizácie, lebo ich lode a plachty boli podobné. Časom Egypťania ustúpili pred národmi, ktoré vedeli stavať lepšie lode.
Feničania
Feničania po Egypte na dlhé stáročia ovládli brehy Stredozemného mora a obchod medzi Západom a Východom. Títo obyvatelia dnešného územia Libanonu mali na stavbu lodí vhodné cédrové drevo a v umení navigácie mali bohaté skúsenosti od Mezopotámcov, Kréťanov alebo Egypťanov. Na pobreží zakladali Feničania osady, jednou z nich bolo Kartágo. Feničania obchodovali so vzácnymi tovarmi, preto lodiam dali palubu na ochranu nákladu. O vládu o Stredomorie sa neskôr delili s Grékmi a Kartágincami.
Poprad
Pamiatky
náhľad|vpravo|Námestie v Spišskej Sobote Najvýznamnejšou pamiatkovou zónou v Poprade je centrum mestskej časti Spišská Sobota. Najvzácnejšou architektonickou pamiatkou je tu Kostol svätého Juraja s piatimi neskorogotickými krídlovými oltármi a hlavným oltárom od Majstra Pavla z Levoče. Vznikol na rozhraní neskorej gotiky a renesancie. Vedľa kostola, podobne ako v iných „nemeckých“ hornospišských mestách, stojí renesančná zvonica. Celé centrum Spišskej Soboty bolo vyhlásené za mestskú pamiatkovú rezerváciu.
Plachetnica
Feničania
Orientovali sa podľa hviezd, vďaka čomu sa mohli plaviť aj v noci.
Poprad
Cirkev
V Poprade pôsobia:
Popradnáhľad|Kostol svätého Egídia náhľad|Kostol svätej Trojice
Plachetnica
Konštrukcia plachetnice
Okrem hlavných lodných súčastí má plachetnica špecifické súčasti určené na zachytenie a prenesenie sily vetra na trup lode, čím sa dosahuje pohyb vpred. Tieto súčasti sa nazývajú súhrnne oplachtenie alebo takeláž:
Poprad
Cirkev
náhľad|Celkový pohľad na sídlisko Juh.
Plachetnica
Sťažne
Až do 20. storočia sa lodné sťažne vyrábali z dreva. Pôvodne sťažeň tvoril vždy jeden celý kmeň. Veľkosť lodí sa zväčšovala, a tak neskôr sa jeden sťažeň vyrábal až z troch kmeňov.
Villers-Bocage (kantón, Somme)
Villers-Bocage je francúzsky kantón v departemente Somme v regióne Pikardia. Skladá sa z 24 obcí.
Plachetnica
Názvy sťažňov
Názvy sťažňov sa odvíjajú od ich počtu, ktoré loď nesie. Pri 1-sťažňovej plachetnici:
Poprad
Hokej
Hokej sa v Poprade hrá od sezóny 1930/31. Prvé dva "cvičné" zápasy odohral Poprad proti ŠKVT 22. a 29. januára 1931 s výsledkami 0:14 a 0:6. V dobovej tlači sa uvádza, že popradskí hokejisti hrali pod hlavičkou Popradského atletického clubu (PAC). Prvý "oficiálny" domáci zápas, už pre verejnosť, odohral Poprad pod hlavičkou spolku Karpathenverein proti LTC Plzeň 1. februára 1931. Pod hlavičkou Karpathenvereinu odohral Poprad aj zvyšok prvej sezóny. Už v nasledujúcej sezóne (1931/32) popradskí hokejisti definitívne zakotvili v PAC, ako jeden z odborov tohto športového klubu, pod názvom Hockey Club (HC) Poprad. Do organizovaného slovenského hokeja vstúpil Poprad v roku 1931. V sezóne 1931/32 však Poprad neprešiel vo finále majstrovstiev Východoslovenskej župy Československého svazu kanadského hockeya cez Sláviu Prešov. V sezónach 1932/33 – 1934/35 získal 3 tituly „Majster Slovenska“. V roku 1935 spojením popradského a tatranského hokeja vznikol HC Tatry (predseda Viliam Šimko), ktorý bol v roku 1948 premenovaný na Sokol Tatry Poprad a v roku 1950 na TJ Tatran Tatranské píly Poprad. Umelá ľadová plocha bola vybudovaná až 22. februára 1958 (dovtedy sa ľad často topil a tak miestom prípravy hokejistov bolo Päť Spišských plies v Malej Studenej doline vo Vysokých Tatrách). Hokejisti Lokomotíva-Vagónka-Stavbár (LVS) Poprad (predseda Ladislav Gromovský) mohli hrávať v krytej hale od roku 1973. Od roku 1976 Popradčania vystupovali pod názvom Lokomotíva Stavbár (predseda František Babinec) a od roku 1978 boli súčasťou Telovýchovnej jednoty (TJ) Pozemné stavby (PS) Poprad (predseda Michal Niňaj). V roku 1989 sa PS Poprad zlúčili s ČH Poprad. V roku 1990 vznikol HC Športový klub polície Pozemné stavby (ŠKP PS) Poprad (predseda Jozef Parížek). V súčasnosti hokejový oddiel HK Poprad hrá zápasy slovenskej hokejovej extraligy v zrekonštruovanej Poprad Aréne. V máji 2022 mesto Poprad otvorilo aj novú tréningovú halu, ktorá sa nachádza hneď vedľa zimného štadióna. náhľad|vpravo|AquaCity
Plachetnica
Názvy sťažňov
Pri 2-sťažňovej plachetnici sú to buď: alebo
Poprad
Hokejbal
Tím HK Ims-East Popradskí Piráti Poprad je od sezóny 2021/2022 účastníkom Slovenskej hokejbalovej extraligy mužov.
Plachetnica
Názvy sťažňov
Pri 3-sťažňovej plachetnici sú to obvykle:
Poprad
Basketbal
Poprad vždy patril medzi špičku ženského basketbalu na Slovensku. Prvé basketbalové krúžky v Poprade vznikli v roku 1946 na Obchodnej akadémii. V roku 1965 dorastenky postúpili do slovenskej dorasteneckej ligy a postupne získali mnoho titulov majsteriek Slovenska i ČSSR. V roku 1964, ako víťaz krajskej súťaže, postúpili basketbalistky do SNL. Do I. ligy sa hráčky dostali v roku 1981. Dievčatá pri svojom postupe do extraligy v sezóne 2002/2003 obsadili štvrté miesto. Sezónu 2003/2004 ukončili 3. miestom, ktoré obhájili aj v nasledujúcej sezóne. V súčasnosti klub Basketbalová akadémia mládeže Poprad odohráva svoje domáce zápasy vo viacúčelovej hale (Aréna Poprad), ktorá bola otvorená v roku 2006 na sídlisku Juh III.
Cyklistika
Okolie Popradu je vhodné aj na cyklotúry. Tie najnáročnejšie vedú lesnými cestami Vysokých Tatier či Kozích chrbtov až do Nízkych Tatier. Jednotlivé trasy aj s ich náročnosťou sú vyznačené na turistických mapách. Medzi Popradom a Svitom je vybudovaný cyklistický chodník v dĺžke vyše, ktorý začína za Popradom (pri strelnici), vedie popri sídlisku JUH III v Poprade až do mesta Svit, kde pokračuje až do Lopušnej doliny a poľnou cestou až do Šuňavy. Na Námestí sv. Egídia je vytvorená cyklotrasa. Plánované je dobudovanie cyklotrasy, ktorá sa napojí na už existujúcu cyklotrasu na námestí, a bude pokračovať širším centrom mesta, t. j. cez mestské časti a sídliská.
Plachetnica
Názvy sťažňov
Pri 4 a viac-sťažňovej plachetnici môžu byť sťažne: Predný, prvý hlavný, stredný, druhý hlavný, krížový, bezanový. Od 15. storočia sa pridával malý štvrtý sťažeň, ktorý niesol latinskú plachtu, tzv. bonaventúrový sťažeň. Od 18. storočí sa už vôbec nepoužíval.
Poprad
Cyklistika
V roku 1999 bolo mesto Poprad usporiadateľom jubilejných 50. majstrovstiev sveta v cyklokrose, ktoré sa uskutočnili na okruhu v neďalekej Spišskej Teplici.
Plachetnica
Plachty
Viac v článku Oplachtenie
Poprad
Inline korčuľovanie
Na korčuľovanie je vhodný cyklistický chodník medzi Svitom a Popradom, ale je to v prvom rade cyklistický chodník, o ktorom účele hovorí vyhláška o premávke na pozemných komunikáciach. V súčasnosti ho však využívajú najmä korčuliari, práve vzhľadom na jeho veľmi dobrý povrch a rovinatý charakter len s veľmi malým výškovým prevýšením. Práve z tohto dôvodu cyklisti využívajú najmä veľké množstvo cyklistických trás v okolí mesta prírodného charakteru, ktoré sú vhodné aj pre náročných cyklistov a vynikajú pestrosťou povrchov a okolitej prírodnej scenérie.
Plachetnica
Plachty
Pomenovanie sťažňov a plachiet
Poprad
Lyžovanie
V okolí Popradu je množstvo lyžiarskych stredísk vo Vysokých Tatrách (Tatranská Lomnica ( zjazdoviek), Starý Smokovec ( zjazdoviek), Štrbské Pleso ( zjazdoviek)), vo Svite (Lopušná dolina ( zjazdoviek), Skitatry Lopušná dolina ( zjazdoviek)), Spišskom Bystrom ( zjazdoviek) či Liptovskej Tepličke ( zjazdoviek).
Hotely a ubytovanie
V Poprade je mnoho hotelov – AquaCity Moutain View, AquaCity Seasons, Satel, Poprad, Tatra, Café Razy, Gerlach, Európa. Ďalšie možnosti ubytovania ponúkajú aj desiatky menších penziónov, najkvalitnejšie z nich sa nachádzajú v časti Spišská Sobota a Veľká (Penzión Pod Bránou, Vila Pod Bránou, Penzión Fortuna, Penzión Aqualand, Penzión Sabato).
Hospodárstvo a infraštruktúra
Poprad je dynamické a moderné mesto s dobrou infraštruktúrou.
Mestská hromadná doprava
V Poprade nie je vedená elektrická trakcia pre električky ani trolejbusy, MHD je zabezpečovaná autobusmi. Spoločnosť SAD Poprad prevádzkuje osem liniek (linky, , , , , , a ). Autobusy väčšinou premávajú v pol- až hodinových intervaloch (aj menej). Nedostatkom, ktorý okrem iného chod MHD spomaľuje, je aj kupovanie lístkov výhradne u vodiča.
Od januára 2018 v Poprade jazdí prvý na Slovensku vyrobený elektrobus. Dojazd má 150 kilometrov.
Cestná sieť
Poprad leží pri hlavnej komunikácii spájajúcej východ a západ Slovenska – ceste E 50, vedenej v trase diaľnice D1. Mestom prechádza cesta I/18, ktorú križuje I/66 a II/534. Z Popradu je do Liptovského Mikuláša, do Kežmarku , do Prešova a do Rožňavy. Starý Smokovec vo Vysokých Tatrách je vzdialený.
Železničná sieť
náhľad|Záber zo železničnej stanice, rekonštrukcia nástupíšť, [[3. september 2006]] náhľad|[[Železničná stanica Poprad-Tatry]] Poprad je taktiež dôležitým železničným uzlom, leží na trase paneurópskeho koridoru č. 5. Zo železničného smeru Žilina – Košice sa odtiaľto dá cestovať do Vysokých Tatier, kam vedie trať č. 183 Tatranských elektrických železníc a do Starej Ľubovne (trať č. 185). Trať medzi Popradom a Starým Smokovcom je druhou elektrickou železničnou traťou na Slovensku (otvorená 17. 12. 1908). Železničná stanica prešla rekonštrukciou a modernizáciou (ukončenie v r. 2008). Vybudované boli ostrovné nástupištia, podchod, výťahy a zabezpečil sa lepší pohyb pre telesne postihnutých na vozíku.
Letecká doprava
Letisko Poprad-Tatry bolo otvorené v roku 1938, ale pravidelná civilná doprava začala až v roku 1943. V období bývalého Česko-Slovenska bolo letisko jedným z troch medzinárodných letísk v krajine.
Je najvyššie položeným medzinárodným letiskom v strednej Európe, vďaka svojej geografickej polohe má mimoriadne dobré poveternostné podmienky (často leží nad hranicou hmly), a tak je využívané aj ako náhradné letisko pre lietadlá pôvodne smerujúce do Košíc, Sliača, Žiliny či dokonca Bratislavy. Letisko je využívané tak na pravidelné linky ako i vyhliadkové lety, charterové lety najmä z Ruska, Ukrajiny, Estónska a Nemecka v zimných a k morským destináciám v letných mesiacoch, využívajú ho súkromné a obchodné lietadlá z celej Európy, aerokluby a letecké školy, slúži aj ako základňa vrtuľníka leteckej záchrannej zdravotnej služby. Aktuálne lieta z popradského letiska jediná pravidelná linka, ktorú zabezpečuje letecká spoločnosť Wizzair UK dva až trikrát týždenne na letisko Londýn - Luton.