cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Povrch Venuše
Vulkanizmus
Na Venuši sa nachádza veľké množstvo sopiek. Gula Mons je štítová sopka v oblasti Eistla Regio, ktorá má výšku a priemer základne približne. Obklopujú ju stovky kilometrov lávových prúdov. Najvyššia sopka na Venuši je Maat Mons, ktorá sa týči do výšky a nachádza sa v oblasti Alta Regio spolu s niekoľkými ďalšími mimoriadne vysokými sopkami. Sonda Magellan zaznamenala na Venuši tiež mohutné výlevy lávy, z ktorých niektoré sú celistvé a iné už erodované. Riedka a pomaly tuhnúca láva sformovala tiež brázdy s dĺžkou až niekoľko tisíc kilometrov. Odlišné venušské podmienky pravdepodobne stoja za vznikom zrejme unikátnych vulkanických útvarov, okrúhlych sploštených sopiek. Predpokladá sa, že tieto sopky sú budované horninami bohatými na kremík, a pod vplyvom vysokej teploty a tlaku splacateli. Skupina takýchto vulkanických dómov sa nachádza napríklad vo východnej časti Alpha Regio. Každý zo siedmich dómov má priemer a výšku od 400 po. Kvôli extrémnym teplotám a nedostatku vody sú v podstate vylúčené explozívne výbuchy. Horniny rozmetané sopkou kvôli hustej atmosfére nedopadajú ďaleko. Túto teóriu však podkopali stopy po explozívnom vulkanizme, ktoré sonda Magellan objavila severovýchodne od Usas Mons. Hustá atmosféra sťažuje uvoľňovanie plynov z lávy, vďaka čomu sú na Venuši oveľa častejšie lávové prúdy a plošné výlevy než popolové kužele a ďalšie produkty sopečných výbuchov.
Lávové korytá
Merania sondy Magellan ukázali prekvapujúci objav dlhých kľukatých útvarov pripomínajúcich rieky. Niektoré sa dokonca rozvetvovali na delty veľkosťou porovnateľné s deltou rieky Mississippi. Tieto korytá nemohla vytvoriť tečúca voda, ktorá sa na Venuši nenachádza, ale veľké množstvá riedkej tekutej lávy. Dĺžka lávových korýt je stovky až tisíce kilometrov, šírka dosahuje 1 až 2 kilometre. Najdlhší objavený kanál je Baltis Vallis. Meandre kanálov pripomínajú meandre pozemských riek, ale v ich korytách sa vôbec nevyskytujú balvany. Procesy, ktorými tieto útvary vznikli, pravdepodobne nemajú v slnečnej sústave obdobu.
Tektonika
Nakoľko Venuša je hustotou, rozmermi aj hmotnosťou veľmi podobná Zemi, niektorí planetológovia predpokladali, že by na nej, podobne ako na Zemi, mohla byť platňová tektonika. Snímky zo sondy Pioneer Venus Orbiter ukázali, že asi 15 % Venušinho povrchu nesie výrazné tektonické poruchy. Niektoré strmé zrázy sú napríklad zlomového pôvodu. Dodnes sa však najpodrobnejšími rozbormi nepodarilo na Venuši zistiť nijaké prejavy platňovej tektoniky. Predpokladá sa preto, že povrch Venuše nie je rozdelený na viacero pohyblivých tektonických platní, a že vznik väčšiny tektonických foriem podmienili magmatické alebo sopečné pochody prebiehajúce vo vrchnom plášti planéty.
Erózia
Z hľadiska pôsobenia povrchových procesov sa útvary na Venuši považujú za pomerne stále. Najväčší význam by mohlo mať chemické zvetrávanie pripovrchových hornín, na strmejších svahoch sa predpokladá tiež vznik zosuvov.
Ziko
Ziko je priezvisko, pozri Ziko (priezvisko), napr.:
Povrch Venuše
Erózia
Formovanie povrchu Venuše ovplyvňuje tiež veterná činnosť. Na snímkach zo sondy Magellan sa podarilo objaviť viac než 800 návejov, dunových polí a pretiahnutých hrebeňov z naviateho materiálu lemovaných dvoma priehlbinami. Všetky tieto formy vznikajú veternou činnosťou.
Aphrodite Terra
Aphrodite Terra (Afroditina zem) je tektonická vyvýšenina v oblasti Venušinho rovníka. Rozlohou je podobná Afrike, ale na rozdiel od tohto pozemského kontinentu pravdepodobne nie je výsledkom doskovej tektoniky, aj keď vykazuje mnoho kompresných útvarov. Jej dĺžka je vyše a pretínajú ju široké lineárne depresie s hĺbkou až.
Člení sa na Ovda Regio na západe a Thetis Regio na východe – na juhu k nej prilieha obrovská oblúková štruktúra Artemis Chasma. Ovda Regio je hornatý terén, ktorá vystupuje až nad priemernú úroveň povrchu. Obsahuje zakrivené hrebene a brázdy, ktoré dokazujú, že pri ich formovaní zohrala svoju úlohu aj sopečná aktivita. V západnej časti Aphrodite Terra je zlom Dali Chasma s celkovou dĺžkou. Je to systém kaňonov, hlbokých korýt a vysokých pohorí.
Isthar Terra
Isthar Terra (Ištarina zem) je vyvýšené územie porovnateľné s Tibetskou plošinou. Pomenovanie dostala podľa babylonskej bohyne lásky a plodnosti Ištar. Je menšia než Aphrodite Terra a nachádza sa v blízkosti severného pólu planéty. Obsahuje aj najvyššie pohorie Venuše, Maxwell Montes, ktoré vystupuje vyše nad úroveň okolitých nížin. Veľkosťou je porovnateľná s Asutráliou, dosahuje dĺžku. Západnú časť Isthar Terra tvorí vyvýšenina Lakshmi Planum, ktorá na severozápade nadväzuje na Akna Montes a Freya Montes, na juhu na Danu Montes.
Isthar Terra pravdepodobne vznikla pri stláčaní plôch kôry Venuše. Je možné, že pod ňou sa nachádza chladnejšia a hrubšia kôra, ktorá sa udržiava preto, lebo plášť sa dvíha.
Lada Terra
Lada Terra (Ladina zem) sa nachádza v regióne južného pólu planéty, prevažne južne od 50. rovnobežky afroditografickej šírky. Má dĺžku, čím je po Aphrodite Terra druhou najväčšou vysočinou na Venuši, ale vie sa o nej pomerne málo. Zahŕňa terén typu tessera a križujúcimi sa brázdami a hrebeňmi. Výrazné sú aj stopy po vulkanickej činnosti. Tečúca láva zasiahla najmä severnú časť oblasti.
Impaktné krátery
Kráterov po dopade veľkých vesmírnych telies je na Venuši pomerne málo, menej ako na Merkúre alebo na Marse. Ich priemer je od 7 do 270 kilometrov, najväčšie z nich sú obklopené viacnásobnými prstencami. Stredne veľké obsahujú stredové vrcholy. Najmenšie krátery, ktoré sú súčasne aj najvzácnejšie, majú pomerne hladké dná. Impaktné krátery s priemerom pod sa vôbec nevyskytujú, pretože hrubá a hustá atmosféra Venuše dobre chráni povrch pred dopadmi menších telies. Hustá atmosféra tiež spôsobuje rozdielny vzhľad kráterov pri porovnávaní s krátermi na telies bez atmosféry. Napríklad impaktný kráter Aurelia nie je obklopený okrúhlym valom ako krátery na Mesiaci, ale jazykovitými útvarmi, ktoré vytvorili stuhnuté lávové výtoky.
Väčšina pozorovaných kráterov musela vzniknúť až po masívnom vulkanicom prebudovaní povrchu Venuše, ktoré sa odohralo asi pred 500 miliónmi rokov. Najväčší impaktný kráter na Venuši je Mead Crater s priemerom. Má dva zreteľné prstence, pričom vnútorný prstenec je vlastne okrajom stredovej panvy. Jeho hĺbka je však pomerne malá, pravdepodobne kvôli zaliatiu krátera taveninou z impaktu alebo sopečnou lávou.
Pozorovanie zo Zeme
Pre nepriehľadnú vrstvu mrakov zostával povrch Venuše pre vedcov dlho záhadou. Keďže veľkosťou a hustotou sa Venuša podobá Zemi, predpokladala sa prítomnosť kvapalnej vody na jej povrchu. Mikrovlnné pozorovania však ukázali, že teplota atmosféry je okolo 600 K, čo túto možnosť vylúčilo.
Zásadný zlom v poznávaní povrchu Venuše prinieslo použitie radaru. Prvé radarové pozorovania sa konali zo Zeme v roku 1961. Systematický radarový výskum povrchu Venuše sa začal v roku 1962 a to hlavne pomocou 300-metrovej antény Arecibo v Portoriku a ďalších dvoch rádioteleskopov v Goldstone a Haystacku s priemerom antény. Radarové mapovania zo Zeme pokryli 23 % povrchu Venuše s rozlíšením 1,5 – /pixel.
Mapovanie kozmickými sondami
Prvé sondy mieriace k Venuši skúmali jej atmosféru, plazmu v jej okolí a magnetické pole. Prvá sonda, ktorá radarom merala výšku povrchu Venuše, bola Pioneer Venus Orbiter. V rokoch 1978 a 1979 zistila výšku terénu 93 % povrchu planéty.
Sondy Venera 15 a 16 v roku 1983 mapovali povrch Venuše radarovou technikou. Podarilo sa im zachytiť 25 % povrchu od severného pólu až po 30° severnej šírky.
Balatonszentgyörgy
Balatonszentgyörgy je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Má rozlohu 2368 ha a žije tu 1664 obyvateľov (2007).
Vitčice
Vitčice je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 165 obyvateľov, z toho 78 mužov a 87 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,1 roka (muži 40,1 roka, ženy 45,9 roka).
Michal nad Žitavou
Michal nad Žitavou je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Temple (stanica metra)
Temple je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskom mestskom obvode City of Westminster. Východy zo stanice sa nachádzajú na ulici Victoria Embankment. Obsluhujú ju dve rôzne linky. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.
Linky
Stanicu v súčasnosti obsluhujú dve linky:
Mužská štvorhra na Regions Morgan Keegan Championships 2009
Mužská štvohra na Regions Morgan Keegan Championships 2009 sa hrala ako súčasť Regions Morgan Keegan Championships 2009 od 16. do 22. februára 2009. Titul získali Američan Mardy Fish a Bahamčan Mark Knowles, ktorí vo finále porazili americko-slovenský pár Travis Parrott, Filip Polášek 7-67 6-1. Pre M. Fisha to bol piaty a pre M. Knowlesa 51. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Saint-Martial-de-Mirambeau
Saint-Martial-de-Mirambeau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zýka (priezvisko)
Zýka je české priezvisko. Najčastejšie je v mestách Praha, Plzeň a Rakovník.
Známi nositelia
Pozri v článku Zýka.
NGC 6649
NGC 6649 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Štít, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 27. mája 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,9. Najjasnejší člen hviezdokopy má jasnosť 9,8 mag, jasnosť ostatných členov neprekračuje magnitúdu 11,5.
Husľový koncert č. 2 (Bartók)
'''Husľový koncert č. 2, Sz. 112''' je dielo maďarského skladateľa Bélu Bartóka.
Vznik
Skladateľ začal s prácou na diele v auguste 1937. Dielo bolo komponované pre popredného huslistu Zoltána Székelyho, ktorý bol zároveň jeho osobným priateľom a propagátorom jeho hudby. Kompozícia bola dokončená v záverečný deň roku 1938. Verejnosť a ani sám Székely vtedy netušil, že Bartók už jeden husľový koncert skomponoval a to v roku 1907. Rukopis tohto jeho raného diela bol objavený až v 50. rokoch. Szekely však novšie dielo odpremiéroval ako jediný Bartókov husľový koncert v marci 1939 s Kráľovským orchestrom Concertgebouw pod vedením Willema Mengelberga.
Analýza diela
Prvá veta má v základných rysoch sonátovú formu, ktorá je však dosť nezreteľná. Veta má skôr charakter rapsódie, čo sposobujú najmä časté zmeny tempa a improvizačný charakter husľového partu. Dielo začína krátkým a tichým úvodom - akési melodické torzo v pizzicate sláčikov s opakovanými arpeggiom akordu harfy v pozadí. Tento magický úvod napriek svojej nenápadnosti tvorí základ hlavného tematického materiálu vety. Husle ho rozvíjajú už pri svojom entuziastickom nástupe. Aj v ďalšom priebehu si veta udržuje viac-menej optimistický a vášnivý charakter s expanzívnymi figuráciami huslí. Po rozvedení sú témy zreprízované v značne pozmenenom tvare. Kódu na záver tvorí netradične umiestnená a mimoriadne náročná husľová kadencia s prerušovaným orchestrálným sprievodom.
Druhá veta Andante tranquillo je skomponovaná vo variačnej forme. Téma exponovaná husľami je jemná a výrazne folklórne zafarbená. Nasleduje šesť variácií, z ktorých najmä štvrtá a piata sa svojou náladou výrazne líšia od povodného charakteru témy.
Energická záverečná veta začína ostrými sláčikovými frázami. Sebaistý nástup huslí pripomína začiatok ich sóla v prvej vete a naznačuje tak, že celá veta je akousi variáciou tematického materiálu prvej vety. Tak ako je tomu zvykom u iných koncertov, tretia veta si aj tu udržuje tanečný charakter, nápadný napríklad v jemnej valčíkovej pasáži krátko pred záverom. Ten začína rezolutnými rytmickými frázami huslí a náročným sólom. To preruší orchester v plnej sile s fanfárovým zvolaním trúbiek, po ňom sa však k slovu dostanú znovu husle, ktoré podľa Szekelyho želania zaznievajú až do posledného taktu.
Zámok Nymphenburg
thumb|upright 1.6|Nymphenburg, pohľad zo zámockého parku Nymphenburg je nemecký barokový zámok v západnej časti Mníchova, v mestskom obvode Neuhausen-Nymphenburg. Patrí k najväčším bývalým kráľovským palácom v Európe a v súčasnosti ho často navštevujú turisti. Súčasťou zámku, ktorý bol letným sídlom rodu Wittelsbachovcov, je i rozsiahly park, jedno z najväčších záhradných diel v Nemecku. V súčasnosti sa tu nachádza múzeum.
Dejiny
thumb|left|Poloha zámku v mestskom obvode S výstavbou paláca začal kurfirst Ferdinand Mária Bavorský so svojou manželkou Henriettou Adelou Savojskou pri príležitosti narodenia syna a následníka Maxmiliána II. Emanuela v roku 1664. Ústredná časť budovy bola dokončená podľa návrhu talianskeho architekta Agostina Barelliho v roku 1675.
Cork (mesto v Írsku)
Cork je druhé najväčšie mesto v Írsku. Má rozlohu a žije tu okolo 120-tisíc obyvateľov. Vrátane predmestí tu žije 186-tisíc ľudí, v oblasti známej ako Metropolitan Cork 274-tisíc a v oblasti známej ako Greater Cork area okolo 380-tisíc.
Zámok Nymphenburg
Dejiny
So systematickým rozširovaním zámku pokračoval od roku 1701 Maxmilián II. Emanuel, ktorý dal vybudovať severné a južné krídla budovy. Na tomto projekte sa podieľali architekti Enrico Zucalli a Giovanni Antonio Viscardi. Postupne boli pridávané ďalšie časti paláca, ako napríklad stajne a zámocká kaplnka. Počas vojny o španielske dedičstvo bola stavba prerušená, pretože v rokoch 1704 až 1715 bol bavorský kurfirst nútený sa často zdržiavať mimo svoju vlasť. Po jeho návrate sa na stavbe pokračovalo podľa návrhov dvorného architekta Josepha Effnera, a za vlády Karola VII. Albrechta (1726 – 1745) bola hlavná časť prác dokončená.
Na zámku v roku 1825 zomrel prvý bavorský kráľ Maxmilián I. Jozef, v roku 1845 sa tu narodil jeho pravnuk Ľudovít II. Po revolúcii v roku 1918 prešiel palác do štátneho vlastníctva. Dnes je Nymphenburg prístupný verejnosti, ale zároveň stále zostáva domovom rodu Wittelsbachovcov, býva tu potomok jeho zakladateľov – František Bavorský.
Zýka
Zýka je priezvisko, pozri Zýka (priezvisko), napr.:
Vlajka Anguilly
thumb|Vlajka Anguilly
Vlajka Anguilly – používa sa britská modrá služobná vlajka (Blue Ensign) s miestnym vlajkovým emblémom (nazývaným po anglicky badge) z roku 1967, ktorý je umiestnený vo vlajúcej časti. Je to štít zo znaku v ktorom uprostred bieleho poľa sú vyobrazené tri oranžové delfíny stočené do kruhu, ktorý symbolizujú priateľstvo, sílu a vytrvalosť ostrovanov. Pod nimi je svetlomodrá časť, ktorá značí more, ktoré ostrov obklopuje, ale aj mladosť, nádej a perspektívy rozvoja. Biela farba značí mierumilovnosť.
Táto vlajka sa oficiálne používa od roku 1980.
Bikini
Bikini môže byť:
Vranovice-Kelčice
Vranovice-Kelčice je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 630 obyvateľov, z toho 312 mužov a 318 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,6 roka (muži 39,2 roka, ženy 42,0 roka).
Jana Eyrová
Jane Eyrová je román vo forme ja-rozprávania hlavnou postavou. Hlavnou hrdinkou je malá, nie práve krásna, ale inteligentná a čestná anglická sirota. Dej románu prechádza piatimi rôznymi obdobiami: Janino detstvo v dome Gateshead, kde jej život strpčujú teta a jej rozmaznané deti; jej pobyt a vzdelávanie v Lowoodskej dievčenskej škole (škola pre chudobné dievčatá a siroty), kde získava priateľov, ale trpí nedostatkom - či už stravy alebo príjemného prostredia; jej pôsobenie ako opatrovateľky v sídle Thornfield Hall, kde sa zaľúbi do svojho zamestnávateľa a majiteľa domu Edwarda Rochestera; obdobie strávené s rodinou Riversovcov v Moor House a Mortone, kde ju jej chladný bratranec – kňaz požiada o ruku; a jej opätovné stretnutie a manželstvo s milovaným Rochesterom. Čiastočne autobiografický román je plný spoločenskej kritiky a pochmúrnych gotických prvkov.
Román Jane Eyrová je rozdelený na 38 kapitol; väčšina jeho vydaní má rozsah viac ako 400 strán. Originál bol publikovaný v troch častiach, zahrňujúcich kapitoly 1 – 15, 16 – 26, 27 – 38. Prvé vydanie bolo ihneď rozpredané. Ľudia boli nadšení ohnivosťou mladej vychovávateľky a genialitou neznámeho spisovateľa. Román je na vtedajšie pomery veľmi pokrokový, pretože nekopíruje len zásady romantizmu, ale miešajú sa v ňom aj nové, realistické prvky a motívy.
V roku 1997 vydala britská spisovateľka Hilary Baileyová román Mrs Rochester (Pani Rochesterová), ktorý je voľným pokračovaním románu Jane Eyrová.
Dej
Román začína v dome Gateshead Hall, kde 10-ročná sirota menom Jane Eyrová žije spolu s rodinou svojho uja. Ujo, priezviskom Reed, zomrel krátko po tom, čo Jane adoptoval. Jeho žena, pani Sarah Reedová, a jej tri deti (John, Eliza a Georgiana) sa k Jane správajú kruto, zanedbávajú ju a urážajú. Neznášajú ju kvôli jej nepeknému výzoru a tichej, no prudkej povahe. V úvode románu mladý John Reed tyranizuje brániacu sa Jane s neobvyklým násilím. Jane obvinia z toho, že Johna napadla, a pani Reedová prikáže dvom slúžkam, aby ju zamkli na poschodí v „červenej izbe“, nepoužívanej izbe, kde pán Reed zomrel. Ten večer, stále zamknutá, Jane vidí na stene svetlo a spanikári, mysliac si, že prišiel duch jej uja. Jej krik zobudí dom, ale pani Reedová ju len znova zamkne na ešte dlhšiu dobu. Vtedy Jane omdlie a vynesú ju z izby. Pán Lloyd, lekárnik, prichádza do Gatesheadu a navrhne pani Reedovej, aby Jane poslala do školy.
Pán Brocklehurst je chladný, krutý, upätý a veľmi pokrytecký duchovný, ktorý vedie bezplatnú dobročinnú školu menom Lowoodska Inštitúcia. Prijme Jane za žiačku do svojej školy, ale jej budúcnosť tam nevyzerá sľubne; pani Reedová totiž požiada pána Brocklehursta, aby varoval učiteľov, že Jane je klamárka. Po Brocklehurstovom odchode Jane pani Reedovej do očí vykričí, ako nenávidí celú Reedovskú rodinu. Pani Reedová, taká šokovaná, že je ledva schopná odpovedať, rýchlo opúšťa miestnosť.
Spočiatku sa Jane zdá život v Lowoode hrozný. Slečna Maria Templová, mladá dozorkyňa, je milá a priateľská, ale iná učiteľka, slečna Scatcherdová, je neprívetivá a hrubá. Pán Brocklehurst na inšpekcii v škole prikáže Jane postaviť sa na stupienok pred celou školou za trest, že rozbila tabuľku. Potom vyhlási: „...toto dievča, toto dieťa, narodené v kresťanskej krajine, je horšie, než ktorýkoľvek malý pohan – toto dievča je – luhárka!“
Neskôr v ten deň slečna Templová dovolí Jane, aby povedala niečo na svoju obranu. Po tom, čo jej Jane všetko vyrozpráva, slečna Templová napíše pánovi Lloydovi. Jeho odpoveď sa zhoduje s Janinou, a tak je verejne očistená od obvinenia pána Brocklehursta.
Aj keď rodina pána Brocklehursta žije pohodlným životom v luxuse, on sám káže ostatným život v skromnosti a chudobe. Kvôli tomu musia 80 žiačkam Lowoodu stačiť studené izby, nedostatočné porcie jedla a tenké, jednoduché a nepohodlné šaty, zatiaľ čo jeho rodina žije v prepychu. Aj kvôli neprimeraným podmienkam veľa dievčat ochorie na týfus, ktorý sa v škole rozšíri.
Jane zaujme jedna žiačka, Helen Burnsová, ktorá prijíma krutosť slečny Scatcherdovej a nedostatky školy s pasívnou dôstojnosťou, uplatňujúc kresťanské učenie o nastavení druhého líca. Jane obdivuje jemnú Helen a má ju rada, stanú sa z nich dobré priateľky, ale Jane nedokáže napodobniť jej správanie. Kým zúri týfusová epidémia, Helen zomiera na suchoty (tuberkulózu) Jane v náručí.
Počas epidémie týfusu zomrie v Lowoode priveľa dievčat a zanedbávanie a nečestnosť pána Brocklehursta sa dostanú na verejnosť. Niekoľko bohatých a ochotných ľudí prispeje na výstavbu novej školskej budovy v zdravšom prostredí. Zavedú sa nové pravidlá, zlepší sa aj kvalita stravy a oblečenia. Aj keď pán Brocklehurst nemôže byť kvôli svojmu majetku a rodinným známostiam prehliadaný, do funkcie pokladníka a inšpektora sú prijatí noví ľudia, vďaka čomu sa pomery v škole radikálne zlepšia.
Dej pokračuje o 8 rokov neskôr. Jane už druhý rok učí v Lowoode, no stále túži po lepšej budúcnosti. Podá si inzerát na miesto vychovávateľky a prijme ju pani Alice Fairfaxová, správkyňa starodávneho panstva Thornfield, aby učila trochu rozmaznané, no milé francúzske dievčatko Adèle Varensovú. Niekoľko mesiacov po príchode do Thornfieldu Jane na prechádzke pomôže neznámemu jazdcovi, ktorý si vytkol členok, keď sa jeho kôň pošmykol na zľadovatenej ceste, vysadnúť na koňa a on zisťuje, kde Jane býva, a to bez toho, aby prezradil vlastnú identitu. Po návrate do Thornfieldu sa Jane dozvie, že to je jej zamestnávateľ, pán Edward Rochester, nepekný, náladový, no obdivuhodný, vášnivý, byronovský a charizmatický džentlmen takmer o 20 rokov starší od nej. Adèle je jeho zverenkyňa, ktorá mu zostala z predchádzajúceho románika s francúzskou baletkou. Pán Rochester sa jej ujal, ale je si plne vedomý, že Adèle nie je jeho dcérou, pretože vie, že Céline Varensová mala množstvo afér.
Zdá sa, že Jane Rochestera zaujala. Opakovane ju volá k sebe a rozpráva sa s ňou. Jane je v Thornfielde šťastná, ale čoskoro jej niekoľko udalostí toto nové šťastie zakalí – zvláštny smiech na chodbách, takmer osudný požiar, pri ktorom zachráni pána domu, a útok na pánovho hosťa, pána Richarda Masona.
V jednu noc má Jane predtuchu a ďalší deň sa dozvedá, že pani Reedová po tom, čo jej zhýralý a zadlžený syn John spáchal samovraždu, dostala infarkt a chce Jane vidieť. Vracia sa preto do Gatesheadu a zdrží sa tam viac ako mesiac, kým často až nepríčetná pani Reedová leží na smrteľnej posteli. Aj keď rázne odmieta Janine snahy o uzmierenie, odovzdá jej list, ktorý predtým úmyselne zatajila. List napísal Janin strýko, John Eyre, a oznamuje v ňom svoj zámer prenechať jej po smrti všetok svoj majetok.
Asi dva týždne po návrate do Thornfieldu sa Jane po mesiacoch ukrývania svojich citov vášnivo prizná k láske k Edwardovi, ktorý ju na to požiada o ruku. Po mesiaci tohto vzťahu však Janine obavy vzrastú, keď sa v noci vkradne do jej izby čudná, divoko vyzerajúca žena a roztrhá jej svadobný závoj.
Aj napriek tomu sa všetko pripravuje na svadbu. No počas obradu sa zrazu v kostole objaví ten záhadný pán Mason s právnikom a vyhlási, že Rochester sa nemôže oženiť, pretože jeho prvá manželka stále žije. Rochester to trpko a sarkasticky prizná a vysvetľuje, že jeho žena je šialená a nebezpečná, a preto ju drží v podkroví, kde sa o ňu stará Grace Poolová. Lenže Grace Poolová nadmerne popíja gin, vďaka čomu sa šialenej žene občas podarí ujsť. Práve táto Rochesterova bláznivá manželka je zodpovedná za čudné udalosti v Thornfielde. Rochester sa takmer dopustil bigamie a tento fakt pred Jane zatajil. Svadba je zrušená a Jane to zlomí srdce.
Rochester potom žiada Jane, aby s ním ušla do južného Francúzska, kde budú žiť ako manželia, aj keď sa nemôžu vziať. Jane ho stále miluje, no odmieta porušiť Bohom dané mravné zásady a princípy, v ktoré po celý doterajší život verila. Aj keď miluje Rochestera viac než čokoľvek iné, rozhodne sa ujsť.
Uprostred noci sa Jane vykradne z Thornfieldu a nasadne na koč smerujúci ďaleko na sever Anglicka. Keď sa jej minú všetky peniaze, spáva vonku na pustinách a neochotne žobre o jedlo. V jednu noc, premrznutá a vyhladovaná, prichádza k domu Moor House (alebo Marsh End) a prosí o pomoc. St. John Rivers, mladý kňaz, ktorý v dome žije, ju prijme po tom, čo ju jeho slúžka odmietne vpustiť do domu. Tu sa o Jane starajú St. Johnove sestry Diana a Mary, ktoré s potešením sledujú, ako sa zotavuje.
Jane, ktorá sa predstaví pod falošným priezviskom Elliotová, sa rýchlo zotavuje. St. John jej nájde prácu učiteľky v dievčenskej škole v priľahlej dedinke Morton.
St. John a Jane sa na prechádzke stretnú s Rosamond Oliverovou, ktorá sa s nimi chvíľu rozpráva. Neskôr, keď sa Jane snaží odhaliť jeho city k slečne Oliverovej, St. John sa jej zdôverí, že Rosamond miluje, no váha ju požiadať o ruku, pretože verí, že ona si zaslúži niečo lepšie než život zasvätený náboženstvu, ktorý sám plánuje.
St. Johnov prejav citov kontrastuje s jeho zvyčajným chladným správaním, pretože vždy premýšľa, čo by mal urobiť, a čo cíti, že by bolo najlepšie. Nepočúva však svoje srdce, na rozdiel od Jane, ktorá vždy nasleduje svoje city.
Jedného dňa St. John oznámi Jane, že pozná jej skutočnú identitu a že jej strýko, John Eyre, zomrel a zanechal jej 20 000 £. Jane sa k svojmu menu, ale potom sa zaujíma, ako St. John prišiel k informáciám o jej dedičstve. Vyjde najavo, že John Eyre je v skutočnosti aj jeho ujom, ktorý odoprel Riversovcom podiel na svojom majetku. Jane je teda sesternica St. Johna, Diany a Mary. Jane, ohromená tým, že má príbuzných, a vyhliadkou na toľko peňazí je presvedčená o tom, že je nespravodlivé, aby si všetko nechala sama, a rozhodne sa podeliť o dedičstvo s Riversovcami.
St. John plánuje odcestovať do Indie a zasvätiť svoj život práci misionára. Požiada Jane, aby ho sprevádzala ako jeho manželka. Jane je ochotná ísť do Indie, ale odmieta sa zaňho vydať, pretože ho nemiluje a on ju tiež nie. St. John aj naďalej tlačí na Jane, aby si ho vzala, a jeho silná osobnosť spôsobí to, že sa pomaly poddáva. Ale v osudnej chvíli Jane začuje v diaľke Rochesterov hlas, ktorý volá jej meno, a to ju navždy vymaní zo St. Johnovho vplyvu. Predtým, než navždy odíde so St. Johnom do Indie, musí zistiť, či je pán Rochester v poriadku.
Na druhý deň Jane nasadne do koča smerujúceho k Thornfieldu. Ale na mieste, kde kedysi stálo honosné sídlo, už ležia len obhorené ruiny. Hostinský Jane prezradí, že Rochesterova šialená žena podpálila dom a sama skočila zo strechy. Rochester zachránil služobníctvo z horiaceho sídla, no pri snahe dostať svoju ženu zo strechy horiaceho domu prišiel o ruku a zrak. Teraz žije v osamelom panskom dome zvanom Ferndean. Po príchode do Ferndeanu sa Jane opäť stretáva s Rochesterom. Ten sa spočiatku obáva, že sa Jane nebude chcieť vydať za slepého mrzáka, a Jane sa bojí, že si ju už nebude chcieť vziať. No keď obaja vyslovia svoje city a pán Rochester ju opäť požiada o ruku, Jane bez váhania prijíma.
Rochesterovi sa časom jedno oko uzdraví, a tak uvidí svojho prvorodeného syna, a po dlhom čase odlúčenia a trápenia s Jane a svojimi starými služobníkmi spolu šťastne žijú až do smrti.
Slančík (potok)
Slančík je potok na východnom Slovensku, preteká juhovýchodnou časťou okresu Košice-okolie. Je to pravostranný prítok Roňavy, meria a je tokom V. rádu. Najmä na dolnom toku tečie výrazne zvlneným korytom.
Prameň: v Slanských vrchoch, v lokalite Nižné košariská, východne od kóty 441,5 m v nadmorskej výške približne
Smer toku: najprv na juh, pričom vytvára výrazný oblúk smerujúci na západ a následne pokračuje juhovýchodným až juhojuhovýchodným smerom k ústiu
Ébouleau
Ébouleau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slančík (potok)
Prítoky: sprava dva prítoky prameniace severne od obce Slanec, Bradlový potok ; zľava prítok z oblasti Vilongova
Ébouleau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Slančík (potok)
Ústie: do Roňavy na južnom okraji obce Slanské Nové Mesto v nadmorskej výške približne
Obce: okrajom obcí Slančík a Slanské Nové Mesto
Ébouleau
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6650
NGC 6650 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 11. septembra 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Žily krku a hlavy
Žily krku a hlavy (lat. venae colli et capitis) sú tieto žily:
Ich vetvy sú uvedené v článkoch k jednotlivým žilám.
Bullet in a Bible
Bullet in a Bible je koncertné CD a DVD z koncerte americkej punk rockovej skupiny Green Day, po vydaní albumu American Idiot. Dokumentuje 2 obrovské show, v anglickom mestečku Milton Keynes 18. a 19. júna 2005. Na koncerte sa vtedy zúčastnilo viac ako 130 000 ľudí. DVD vyšlo 15. novembra 2005.
Bill Rieflin
Bill Rieflin (* 30. september 1960, Seattle, Washington, USA† 24. marec 2020) bol americký bubeník.
Spolupracoval s mnohými významnými interpretmi industrial rocku, industrial metalu, avantgardného metalu a súvisiacich žánrov, ako sú Ministry, Revolting Cocks, Lard, KMFDM, Pigface, Swans, Chris Connelly, Nine Inch Nails, R.E.M. a ďalšie. V roku 2013 sa stal členom skupiny King Crimson, ktorá v novom obsadení obnovila svoju činnosť.
Bessé-sur-Braye
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Balatonújlak
Balatonújlak je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Marcali.
Má rozlohu 1081 ha a žije tu 545 obyvateľov (2007).
Vlajka Austrálie
right|thumb|250px|Vlajka Austálie left|thumb|140px|Vlajúca vlajka Austrálie náhľad|Zloženie Union Jacku.
Vlajka Austrálie – Austrálska vlajka je vlastne modrá služobná vlajka (Blue Ensign), ktorá má namiesto vlajkového emblému (badge) vo vlajúcej časti štyri väčšie biele sedemcípe hviezdy a jednu menšiu hviezdu päťramennú, ktoré sú zoradené do tvaru súhvezdia Južného kríža. Pod kantonom, v ktorom je britský Union Jack, je veľká biela sedemcípa hviezda, nazývaná hviezda Spoločenstva, reprezentujúca Austráliu a jej sedem časti (šesť spolkových štátov a teritória); do roku 1909 mala iba šesť cípov. Union Jack pripomína historické a politické vzťahy Austrálie k Spojenému kráľovstvu. Vlajka bola vytvorená v roku 1901, ale kráľovského schválenia dosiahla až v roku 1954.
NGC 6651
NGC 6651 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 18. júna 1884.
Bálványos
Bálványos je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Balatonföldvár.
Má rozlohu 2369 ha a žije tu 578 obyvateľov (2007).
Ulica Alexandra Dubčeka
Ulica Alexandra Dubčeka je ulica:
Kompostovací záchod
Kompostovací záchod patrí k v súčasnosti ekologickým princípom riešenia „ľudského odpadu“ v dome. Je to v podstate jeden veľký zásobník, ktorý vytvára objem pre kompostovaciu masu. Veľa závisí od konštrukcie zásobníka. Tá je vytvorená tak, aby poskytovala optimálne podmienky pre priebeh kompostovacieho procesu. Tento proces je ovplyvnený okrem zloženia kompostovaného materiálu, hlavne nevyhnutnými podmienkami - prívodom vzduchu, vlhkosťou a teplotou kompostovaného materiálu.
V kompostovacom záchode je nevyhnutné aeróbne kompostovanie, t. j. premena fekálií a organického odpadu prostredníctvom dýchajúcich mikroorganizmov. Tieto organizmy sú v rozkladacom procese a v premene kompostu omnoho výkonnejšie ako anaeróbne mikroorganizmy, ktoré v podmienkach neprístupu vzduchu rozkladajú látky zahnívaním a produkujú pritom páchnuce hnilobné plyny.
Podmienky na kompostovanie
V záujme vytvorenia optimálnych podmienok na kompostovanie, t. j. dostatočný prívod kyslíka, neprístup svetla, rovnorodá vlhkosť a teplota, musí kompostovací zásobník spĺňať nasledovné podmienky:
Filozofia a princíp fungovania
Ide tu o kultúrnu napodobeninu prírodných kolobehov. Prírodné ekosystémy nepoznajú žiaden odpad. Biomasa a ekosystémy sú súčasťou neustáleho procesu premeny a kolobehu. „Odpad“ a surovina sú v prírodnom ekosystéme totožné. Čo je teda tejto zákonitosti bližšie ako vrátiť prírode organický odpad prostredníctvom dlhoročného procesu zrenia, nazývaného tiež humifikácia. Jej výsledkom je opätovne vytvorený humus, ktorý možno použiť na prihnojenie záhrady.
Litofyt
Litofyt alebo petrofyt (gr. litos - skala, phyton - rastlina) je organizmus, ktorý osídľuje holý povrch skál, alebo koreňmi vniká do skalných puklín. Litofyty sú napríklad riasy, lišajníky, niektoré vysokohorské kroviny (napr. Lithothamnium).
Béthon
Béthon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Objediňonnaja Aviastroiteľnaja Korporacija
Objediňonnaja Aviastroiteľnaja Korporacija (skratka: OAK; doslova: Zjednotená korporácia pre stavbu lietadiel) je ruská akciová spoločnosť, ktorá je vlastnená prevažne štátom. Združuje spoločnosti zaoberajúce sa konštrukciou, výrobou, predajom a servisom lietadiel vyrábaných v Rusku.
História
Spoločnosť bola založená vo februári 2006 prezidentom Ruska Vladimirom Putinom v rámci plánu na znovuoživenie leteckého priemyslu, ktorý utrpel značné škody po rozpade Sovietskeho zväzu.
Ondráš
Ondráš môže byť:
Saint-Martial-de-Vitaterne
Saint-Martial-de-Vitaterne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolný Lopašov
Dolný Lopašov je obec na Slovensku, ktorá leží na juhovýchodnom okraji Malých Karpát po oboch stranách Lopašovského potoka (prítok Chtelničky). V obci je rímskokatolícky kostol sv. Martina, biskupa z roku 1667.
Dejiny
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1394, obec sa spomína pod názvom Lopasow. Patrila panstvu hradu Dobrá Voda. V rokoch 1599 a 1663 bola zničená Turkami.
Vrbátky
Vrbátky sú obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 677 obyvateľov, z toho 826 mužov a 851 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 37,8 roka, ženy 39,2 roka).
Bárdudvarnok
Bárdudvarnok je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kadarkút.
Má rozlohu 4856 ha a žije tu 1200 obyvateľov (2007).
Vandalizmus
Vandalizmus alebo vandalstvo je úmyselné poškodzovanie a ničenie verejného alebo súkromného majetku a podobných statkov, väčšinou kvôli vlastnému potešeniu, alebo z pomsty. Pre takýto čin väčšinou chýba nejaký jasný motív.
Slovo je odvodené od názvu kmeňa Vandalov, ktoré v roku 455 dobyli veľkú časť Talianska a vyplienili Rím. Slovo vytvoril Henri Grégoire, konštitučný biskup v Blois, počas Francúzskej revolúcie, keď ako Vandalisme popísal niektoré stránky chovania republikánskej armády.
Effry
Effry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kriket na Ázijských hrách
náhľad|Kriketový zápas žien na [[Ázijské hry 2014|Ázijských hrách 2014]] Kriket na Ázijských hrách je kriketový turnaj, ktorý sa organizuje v rámci multišportového podujatia Ázijských hier. Organizuje ho Ázijská kriketová rda (ACC). Do oficiálneho programu hier bol kriket zaradený až na 16. Ázijských hrách v roku 2010 v Kantone, v mužskej i ženskej kategórii zároveň a to vo verzii Twenty20. Rozhodlo sa o tom na zasadnutí Ázijskej olympijskej rady (OCA) v Kuvajte v apríli 2007. Kriketový turnaj sa odvtedy organizuje pravidelne. V oboch kategóriách na ňom dominujú družstvá Južnej Ázie, ktoré zvíťazili na všetkých turnajoch.
Effry
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sofijská oblasť
Sofijská oblasť je oblasť v Bulharsku. Má rozlohu a žije tu 273 240 obyvateľov. Je prevažne hornatá, priemysel je dobre rozvinutý.
Almere (mesto)
Almere je mesto v Holandsku, ktoré má rozlohu 248,77 km² a 180-tisíc obyvateľov. Prvý dom tu bol postavený v roku 1976.
Enns
Enns môže byť:
NGC 6652
NGC 6652 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 28. júna 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,5.
Baté
Baté je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Kaposvár.
Má rozlohu 1028 ha a žije tu 865 obyvateľov (2007).
Vrchoslavice
Vrchoslavice je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 617 obyvateľov, z toho 301 mužov a 316 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 37,6 roka, ženy 40,1 roka).
Bedegkér
Bedegkér je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Tab.
Má rozlohu 2600 ha a žije tu 476 obyvateľov (2007).
Atol Bikini
náhľad|vpravo|Atol Bikini Atol Bikini alebo Pikinni je atol, súčasť Mikronézie v Tichooceánskej časti Marshallových ostrovov. Skladá sa z 23 ostrovov, ktoré obklopujú lagúnu. Bol súčasťou Pacifickej testovacej oblasti, kde Spojené štáty americké uskutočňovali testy jadrových zbraní. Na atole sa medzi rokmi 1946 a 1958 uskutočnilo viac, než 20 testov.
Dejiny
Moreplavec a cestovateľ Otto von Kotzebue pomenoval atol Bikini Eschscholtz Atoll podľa vedca J. F. von Eschscholtza. Po skončení 2. svetovej vojny bol ostrov vybraný za oblasť testov jadrových zbraní. Pred začiatkom testov boli pôvodní obyvatelia ostrova presídlení na atol Rongerik.
V roku 2010 bol atol Bikini zapísaný na zoznam kultúrneho dedičstva UNESCO.
Ondráš (priezvisko)
Ondráš je slovenské priezvisko, odvodené od mena Ondrej. Najčastejšie je v obci Kameničany (okres Ilava), Dubnici nad Váhom a Žiline.
Známi nositelia
Pozri v článku Ondráš.
Blèves
Blèves je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Národný park Gesäuse
Národný park Gesäuse je národný park v Rakúsku, ktorý sa rozkladá na rozlohe  na severe Štajerska v pohorí Východné Alpy. Je najmladší národný park v Rakúsku a rozlohou tretí najväčší.
Rozkladá sa západne od rieky Enžy na vysokých štítoch vápencového pohoria Gesäuse. Podľa burácania a šumenia rieky Enžy (Gesäuse = šumenie) dostalo celé územie názov. Pre národný park sú typické veľké výškové rozdiely, údolie aplskej rieky Enžy, zmiešané lesy a horské lúky.
Englancourt
Englancourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6653
NGC 6653 je galaxia v súhvezdí Páv, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. júna 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Porovnávacia účinnosť
Porovnávacia účinnosť sa používa v oblasti spaľovacích motorov na vzájomné porovnávanie jednotlivých konštrukčných riešení, pretože vyjadruje dokonalosť pracovného obehu. Označuje sa symbolom ηpi.
ηpi =
Zdroje
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Saint-Martial-sur-Né
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vřesovice (okres Prostějov)
Vřesovice je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 501 obyvateľov, z toho 252 mužov a 249 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 37,8 roka, ženy 39,8 roka).
Maňa
Maňa je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Časti obce
Skladá sa z troch častí: Velká Maňa, Malá Maňa a Gedra.
Kultúra
V obci veľmi aktívne pôsobí ochotnícke divadlo a najmä folklórne súbory Dolina a Dolinka, pod vedením Mgr. Márie Bednárovej. V obci je deväť ročná základná škola, ktorá je zameraná na regionálnu výchovu a jedna materská škola.
Bazilika svätého Jakuba (Levoča)
Bazilika svätého Jakuba je gotická sakrálna stavba v okresnom meste Levoča v Prešovskom kraji. Spolu s neďaleko stojacou renesančnou mestskou radnicou tvorí dominantu Námestia Majstra Pavla. Je farským kostolom levočskej rímskokatolíckej farnosti. Zasvätený je apoštolovi sv. Jakubovi staršiemu.
Je najväčšou sakrálnou stavbou na Spiši a má druhú najvyššiu vnútornú výšku lode na Slovensku (po košickom Dóme svätej Alžbety). Svojím cenným interiérovým vybavením (kolekcia gotických krídlových oltárov, vzácny mobiliár, viacero jedinečných umeleckých diel) sa radí medzi najcennejšie historické pamiatky u nás. Dôkazom toho je nielen mimoriadna návštevnosť chrámu ale tiež skutočnosť, že aj vďaka nemu bola Levoča v roku 2009 zapísaná do Zoznamu Svetového dedičstva UNESCO ako súčasť súboru Levoča, Spišský hrad a pamiatky okolia.
Najstaršie dejiny chrámu
Stavebné dejiny chrámu siahajú hlboko do minulosti a sú tesne previazané s históriou slobodného kráľovského mesta Levoče. Ako obec (villa) sa Levoča spomína prvý raz v listine kráľa Bela IV. z roku 1249. V poslednej tretine 13. storočia bola Levoča už mestom s vlastnou samosprávou a richtárom a mala právo skladu. Už vtedy tu existovali tri kostoly zasvätené svätému Jánovi, svätému Mikulášovi a svätej Alžbete, ktoré sa však nezachovali. O vzniku a existencii prvých dvoch nevieme nič bližšie; v súvislosti s Kostolom svätej Alžbety existuje záznam, že pri kostole, stojacom južne od mestských hradieb, stál špitál pre malomocných, a že kostol v roku 1532 zbúrali. Niektoré súčasti vybavenia z týchto kostolov sa zachovali a sekundárne ich umiestnili v novom farskom chráme (gotické bohoslužobné nádoby, oltár svätej Alžbety a hlavný oltár svätého Mikuláša). V privilégiu kráľa Štefana V. pre spišských Sasov z roku 1271 je Levoča určená za ich hlavné mesto (civitas provincie capitalis) a sídlo ich sudcu-grófa.
V 14. storočí postavili v meste dva trojloďové kostoly. V strede dnešného hlavného námestia to bol farský kostol zasvätený Jakubovi apoštolovi a priamo pri hradbách vznikol kostol spolu s kláštorom minoritov. Oba kostoly sa hneď od svojho vzniku stali popri prirodzených centrách náboženského a spoločenského života významnými strediskami kultúry.
Svätý Jakub Apoštol, ochranca pútnikov a robotníkov, uctievaný takmer v celej Európe, bol oddávna patrónom mesta a svätojakubský kult mal v jeho histórii dôležité miesto. Nepriamym dôkazom toho je skutočnosť, že na veľkom mestskom pečatidle z roku 1409 bola figúra Jakuba Apoštola. Pečať s postavou svätého Jakuba plnila funkciu autentickej pečate mesta zrejme až do polovice 15. storočia – do vydania armálnej listiny pre Levoču, k čomu prišlo medzi rokmi 1447 – 1455. V levočskom erbe zo 16. storočia nájdeme ako ozdobu klenotu mušľu, čo bol jeden z atribútov tohto svätca. Rovnakým symbolom si viaceré patricijské rodiny zdobili priečelia svojich domov.
História výstavby
Predchodcom dnešnej stavby kostola bola na rovnakom mieste stojaca staršia sakrálna architektúra. Fragmenty z pôvodnej stavby, pochádzajúce z roku 1280, sa zachovali v dnešnej chrámovej sakristii (časť chórového záveru a kalichové konzoly). Začiatok stavby dnešného kostola sa datuje do prvej štvrtiny 14. storočia, kedy už starý kostol kapacitne ani vzhľadovo nevyhovoval. Dispozícia zamýšľaného kostola hovorila o veľkolepom pláne, svedčiacom nielen o narastajúcej prosperite mesta a zvyšujúcej sa životnej úrovne jeho obyvateľov, ale aj o určitej kultúrnej rozhľadenosti a umeleckej vyspelosti.
Je pravdepodobné, že stavebná huta podieľajúca sa na výstavbe levočského chrámu bola čiastočne ovplyvnená českou dvorskou architektúrou luxemburského obdobia, čo dosvedčuje napr. charakter parlerovskej tzv. plamienkovej kružby niektorých okien v chráme.
left|thumb|200px|Portál južnej predsieneUž v nasledujúcom storočí sa realizovali viaceré úpravy a prístavby. V rokoch 1480 – 1490 bol južný vstupný portál obohatený o predsieň s bohatou hviezdicovou klenbou a kaplnkou, nazývanou Oratórium kráľa Mateja, umiestnenou nad ňou. Druhú predsieň so sieťovou klenbou pristavali na konci 15. storočia na opačnej strane kostola – pri severnom portáli z rokov 1332 – 1342.
Koniec 15. a začiatok 16. storočia mal v architektonickom vývoji levočského farského kostola zásadný význam. Uvedené obdobie sa v histórii Levoče nieslo v znamení prosperity, ktorá sa odzrkadlila aj na zveľaďovaní interiérového vybavenia. Jednotlivci, remeselné cechy, náboženské bratstvá, spolky i samotné mesto sa zúčastňovali na fundáciách oltárov v chráme, ktorými sa už od šesťdesiatych rokov 15. storočia zapĺňal chrámový interiér. Veľkou mierou sa o to pričinil aj nový mestský farár, významný humanista Ján Henckel.
Ján (Johannes) Henckel (* 1481, † po 1544, pochovaný vo vroclavskej Katedrále svätého Jána Krstiteľa) patril k najvýznamnejším osobnostiam v ranonovovekých dejinách Levoče. Pochádzal zo starej spišskej obchodníckej rodiny. Bol veľmi vzdelaným mužom; študoval v Krakove, vo Viedni a v rokoch 1508 – 1510 na talianskych univerzitách v Padove, Benátkach a Bologni a na univerzite vo Wittenbergu. Od roku 1514 pôsobil ako farár v Levoči, kde sa významnou mierou zapojil do kultúrneho života mesta. V roku 1522 Levoču opustil a stal sa dvorným kazateľom v Budíne. Počas jeho pôsobenia bol vo farskom kostole postavený terajší hlavný oltár a založené ďalšie dva. V rokoch 1515 – 1519 dal nad severnú predsieň s kaplnkou svätého Juraja postaviť na svoju dobu slávnu chrámovú knižnicu, tzv. Bibliotéku (Bibliotheca Leutschoviensis). Knižnica, ktorá mala významné miesto v kultúrnych dejinách Slovenska, sa stala jednou z prvých stavieb novonastupujúceho slohu – renesancie – v meste. Základom knižničného fondu sa stala Henckelova súkromná zbierka kníh; neskôr sa fond rozrastal aj vďaka darom levočských mešťanov či farárov okolitých obcí. Henckelovým pričinením sa knižnica výrazne obohatila, keď sa do nej dostala aj vtedajšia najvýznamnejšia zbierka kníh na Spiši – bibliotéka Bratstva 24 spišských farárov (Fraternitas plebanorum XXIV civitatum regalium terrae scepusiensis). Knižnica obsahovala teologické, scholasticko-filozofické a filologické diela (existuje záznam, že v roku 1405 mala knižnica štyroch knihovníkov).
thumb|[[Hlavný oltár Chrámu svätého Jakuba v Levoči|Hlavný oltár]] Po roku 1500 sa v Levoči natrvalo usadil slávny neskorogotický rezbár Majster Pavol, ktorý svoje najvýznamnejšie práce vytvoril pre levočský farský chrám. V rokoch 1508 – 1517 na objednávku mestských radných a fary vznikol unikátny hlavný oltár. Okrem hlavného oltára Majster Pavol v období do roku 1520 vytvoril v Chráme svätého Jakuba aj ďalšie sochárske diela – sochy svätého Jána Almužníka a svätého Leonarda z oltára svätého Mikuláša (okolo roku 1507), plastiku Madony na oltári svätej Anny a jedno z najkrajších diel – skupinu Narodenia z rovnomenného oltára z roku 1752, ktorá sa zaraďuje do jeho ranej tvorby (okolo roku 1500). Jeho priamym dielom je pravdepodobne súsošie svätého Juraja v svätcovi zasvätenej kaplnke (okolo rokov 1505 – 1507) a plastika Ukrižovaný na korvínskom oratóriu z konca 15. storočia; z neskorších prác mu možno pripísať plastiky v skrini oltára štyroch svätých Jánov (z roku 1520).
Roku 1515 upravili portál vedúci do kaplnky svätého Juraja, ktorého súčasťou sa stala nástenná maľba Vir Dolorum v tympanóne portálu kaplnky. V severnej predsieni vznikla nástenná maľba predstavujúca Pannu Máriu a svätého Jána Evanjelistu. Okolo toho istého roku vzniklo v dielni Majstra Pavla súsošie Svätý Juraj v boji s drakom, osadené na vyvýšenej konzole východnej steny kaplnky svätého Juraja. Pozadie súsošia bolo doplnené maľbou, akýmsi iluzívnym krajinným pozadím s drobnou figúrkou princeznej a motívom hradnej architektúry. Ďalšiu maľbu, ktorá vznikla okolo roku 1520 v južnej predsieni s motívom Posledného súdu, doplnili pozoruhodné nápisy s hodnovernými historickými údajmi. Predpokladaným autorom maľby Posledného súdu je Teofil (Theophilus) Stanzel (1470 – 1531).