cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Benátska republika
Vzostup (8. až 10. storočie)
V 10. storočí sa Benátky ubránili prevzatiu ottonskými cisármi a získali prvý oporný bod v Istrii, dôležité obchodné miesto Capodistria (dnešný Koper).
Námorná veľmoc (11. až 15. storočie)
thumb|Benátska republika (červenou) okolo roku 1000 Za vlády dóžu Pietra II. Orseola (9911008) začal vzostup mesta do postavenia hospodárskej, politickej a námornej veľmoci. V roku 992 byzantský cisár Basileios II. výrazne znížil obchodné poplatky, ktoré Benátky platili Byzancii, čím ich výrazne zvýhodnil voči konkurenčným mestám.
Okolo roku 1000 prebehlo úspešné vojenské ťaženie proti chorvátskej Dalmácii a v rokoch 10021003 benátska flotila porazila Saracénov obliehajúcich byzantské Bari. Pietrovi II. sa pripisuje aj vytvorenie každoročného obradu zásnub s morom, tradície trvajúcej 800 rokov: počas obradu, ktorý sa neskôr odohrával na palube vládnej galéry menom Bucentaur, vrhol dóža do mora posvätený prsteň so slovami „“ po slovensky „Berieme si ťa, more, za manželku na znamenie [svojej] skutočnej a trvalej nadvlády“. Dóžovia si od 11. storočia pripisovali aj titul vojvodov benátskych a dalmátskych.
Benátsky obchod podporoval od 11. storočia dôležité privilégia, rovnajúce sa monopolu, na obchod medzi Rímskonemeckou ríšou a Orientom. Mesto ich získalo od nemeckého cisára Henricha IV. za podporu v spore o investitúru proti pápežovi Gregorovi VII., a od byzantského cisára Alexia I. za vojnovú pomoc proti tureckým Seldžukom a Normanom ohrozujúcim Byzanciu zároveň z východu aj západu.
Benátky však čoskoro začali prevyšovať upadajúcu Byzanciu a ohrozovať jej ekonomiku, k prehĺbeniu rozporov navyše prispelo cirkevné schizma medzi Rímom a Konštantinopolom v roku 1054 a aktívna účasť Benátčanov na križiackych výpravách, ktoré začali koncom 11. storočia, počínajúc druhou z nich. Nové križiacke štáty v Levante však zároveň Benátkám otvorili nové obchodné i politické možnosti. Napätie medzi Byzanciou a Benátkami vyvrcholilo v druhej polovici 12. storočia. V roku 1171 dal cisár Manuel I. Komnenos (11431180) počas prekvapujúcej akcie zatknúť všetkých Benátčanov na svojom území a zabaviť všetok benátsky majetok.. To, a neschopnosť benátskeho loďstva pomstiť sa, viedlo k občianskym nepokojom v Benátkách, pri ktorých bol zabitý vtedajší dóža. Odvtedy pokračovali napätie a konflikty, ako bol veľký pogrom Byzantíncov na latinských veriacich za cisára Alexia II. Komnena v roku 1182, alebo štvrtá križiacka výprava (12011204), ktorá vyústila do dobytia a vyrabovania Konštantínopolu, kam križiakov nasmerovali práve Benátčania. Tí potom z výpravy získali veľkú hmotnú korisť a územné zisky na úkor svojej bývalej materskej krajiny. Opanovali približne tri osminy územia dobytej Byzancie: veľkú časť Konštantinopolu a Adrianopolis, významné prístavy Dubrovník a Drač na Jadrane, Koroni a Methoni na Peloponéze („oči Benátok“), Kallipolis na európskom brehu Dardanel a maloázijskú Irakliu a takmer všetky grécke ostrovy vrátane Kréty a Eubóji. Tým získali aj územné základne pre svoje dominantné postavenie v stredomorskom obchode. Synovec benátskeho dóžu Marco Sanudo ďalej dobyl Kykladské ostrovy a založil tu vazalské križiacke panstvo Vojvodstvo Archipelagos. Bronzová kvadriga na benátskom Dóme sv. Marka, ulúpená z Konštantínopola, symbolizuje triumf vtedajšieho dóžu Enrica Dandola.
Svoj vojenský triumf Benátky v nasledujúcich desaťročiach využili na zriadenie obchodného impéria a koloniálnej ríše vo východnom Stredomorí. Reťaz ich pobrežných pevností sa ťahal od Dalmácie, Grécka a Kréty až do Čierneho mora a ich obchodné cesty teraz viedli až dovnútra Ázie. Hlavným rivalom Benátok sa v tom období stalo iné italské obchodné mesto, Janov. S pomocou Janovčanov dobyli v roku 1261 Gréci z Nikajského cisárstva Konštantínopol späť a Benátky museli Janovu prepustiť časť kolónii a obchodných privilégií. Počas 13. a 14. storočia viedli obe talianske mestá proti sebe niekoľko ďalších vojen, v roku 1379 Janovčania spojení s Uhorskom takmer Benátky dobyli.
Zatiaľ sa pánmi Malej Ázie postupne stávali Turci, ktorí začali ohrozovať životne dôležité záujmy Benátčanov. Najmä možné uzavretie Bosporu bolo nepríjemné o to viac, že v roku 1291 padol posledný oporný bod Európanov v Palestíne, takže obchod s Orientom bol možný prakticky len cez Čierne more. Benátky navyše postihol v roku 1348 veľký mor po ktorom z asi 110 tisíc obyvateľov zostalo asi 70 tisíc. Napriek tomu si po celé 14. storočie udržiavali svoje vedúce postavenie v Stredozemnom mori. Nové obdobie prosperity začalo na konci 14. storočia. V roku 1386 Benátky kúpili ostrov Korfu a získali aj ďalšie ostrovy a oporné body na epirskom pobreží. Janov bol oslabený vnútornými bojmi a Benátčanom sa podarilo obstáť v bojoch s Uhorskom na Balkáne; medzi rokmi 1410 a 1420 dokonca vlastnili celú Dalmáciu.
Zhruba v tom istom čase začali Benátky rozširovať svoje územie aj na severe Apeninského polostrova, teda na „Pevnej zemi“, „“, čo zákonite viedlo ku konfliktom s ďalšími talianskymi štátmi a s habsburskou ríšou. Benátčania dobyli už v roku 1339 Treviso. Po roku 1402, kedy zomrel milánsky vojvoda Gian Galeazzo Visconti, pán veľkej časti severnej Itálie, potom postupne získali Benátsko a Furlansko. V roku 1425 porazili Miláno a posunuli hranicu až k rieke Adda. Tento územný zisk bol po víťaznej vojne proti spojeným severoitalským štátom dočasne potvrdený mierovou zmluvou z Lodi v roku 1454.
Zatiaľ osmanské vojská lámali odpor posledných zvyškov Byzantskej ríše; Turci sa tak stali bezprostrednými susedmi Benátčanov a podstatne sťažili ich obchod s oblasťou Egejského a Čierneho mora. V roku 1463 začala benátsko-turecká vojna, ktorá skončila v roku 1479 víťazstvom Turkov. S Benátčanmi sa spojili grécki šľachtici a obyvateľstvo Peloponézu proti Turkom, no väčšie úspechy nedosiahli, Benátky stratili rad oporných bodov v Stredomorí a zaviazali sa platiť Turecku každoročne 10 000 zlatých dukátov. Zároveň pokračovali boje o rozšírenie benátskeho panstva v severnej Itálii. Benátčania získali niekoľko ďalších miest a v súvislosti s dobytím Neapolského kráľovstva Španielmi obsadili aj veľkú časť pobrežia Apúlie.
Hoci v 15. storočí stratili Benátky postavenie veľmoci východného Stredomoria, naďalej profitovali zo zámorského obchodu a stále patrili k najbohatším mestám Európy. Ďalšie zisky im plynuli z poľnohospodárstva na ich severotalianskom území, kde Benátčania vykonávali rozsiahle zavlažovanie a zúrodňovanie pôdy. Mesto v tom období dosiahlo počet 180 tisíc obyvateľov a v jeho stredomorskej koloniálnej ríši žili ďalšie dva milióny ľudí. Samotné Benátky kolonizovali časť územia, ktoré dobyli. Veľké množstvo Benátčanov a iných severných Talianov sa usadilo na Istrii a na brehoch Dalmácie, kde dodnes žijú ich potomkovia. Menší počet Benátčanov sa usadil aj na Peloponéze a na Kréte, kde sa však neskôr pomiešali s Grékmi.
Ústup zo slávy a zánik (16. až 18. storočie)
thumb|Jacopo Tintoretto:Sebastiano Venier, neskorší benátský dóža, ako veliteľ pri Lepante. Na pozadí je výjav z bitky. Cisár Rímskonemeckej ríše Maximilián I. a francúzsky kráľ Ľudovít XII. uzavreli v roku 1508 ligu v Cambrai, ktorej cieľom bolo dobyť územie Benátskej republiky v hornej Itálii. Ku koalícii sa pripojili pápež Július II., český a uhorský kráľ Vladislav II. Jagelovský, anglický kráľ Henrich VIII. a aragónsky kráľ Ferdinand II. a liga zdrvujúco porazila Benátčanov v bitke pri Agnadelle 14. mája 1509. Územné straty Benátok však boli len dočasné, liga sa čoskoro rozpadla a pápež sa r. 1511 spojil s Benátkami a Švajčiarmi proti Francúzom, aby ich vypudil z Lombardie. Napriek tomu táto udalosť znamenala koniec územnej expanzie Benátskej republiky – tá sa na talianskom území od tých čias snažila zachovávať neutralitu.
Turci posilňovali svoju námornú moc. V roku 1538 prvý raz porazili Benátčanov na mori v bitke pri epirskej Preveze, odobrali im vojvodstvo Archipelagos a potom aj ďalšie územia vrátane Cypru, poslednej významnej dŕžavy Benátok v Levante. Korfu sa však Turkom dobyť nepodarilo. Poslednú geopolitickú úlohu zohrali Benátky v roku 1571, kedy zaistili viac než polovicu z lodí Svätej ligy, ktoré potom zvíťazili nad Turkami v námornej bitke pri Lepante. Toto víťazstvo však už Benátkam žiadne významnejšie zisky neprinieslo.
V desiatych rokoch 17. storočia sa Benátky dostali do konfliktov so španielskymi aj rakúskymi Habsburgovcami a začiatkom 30. rokov toho storočia ich silu ďalej podryl 16 mesiacov trvajúci mor, ktorému padlo za obeť okolo 50 tisíc obyvateľov. V roku 1638 sa obnovil konflikt Benátok s Osmanskou ríšou, keď do Jadranského mora prenikla tunisko-alžírska korzárska flotila operujúca s tureckou podporou. Benátske námorníctvo síce pirátov zničilo, ale nasledujúca, dvadsaťpäť ročná vojna, priniesla dobytie Kréty Turkami. Istý obrat znamenalo oslabenie tureckej moci po porážke ich armády pri Viedni v roku 1683. Benátska armáda získala medzi rokmi 1685 a 1699 rad víťazstiev a dobyla niektoré územia na Balkáne, vrátane Peloponézskeho polostrova späť. V poslednej benátsko-tureckej vojne v rokoch 1714 až 1718 však toto územie Benátky opäť stratili.
Benátska republika v poslednej fáze svojej existencie síce stratila bývalé vojenskopolitické postavenie, naďalej však bola ekonomicky úspešná a pokračovala v medzinárodnom obchode. Jej existencia skončila talianskym poľným ťažením Napoleona Bonaparta, ktorý Benátky obsadil 14. mája 1797. Mier z Campoformia potom 17. októbra 1797 odovzdal väčšinu doterajšieho benátskeho územia pod zvrchovanosť rakúskych Habsburgovcov, kým Iónske ostrovy si ponechalo Francúzsko.
Revolučná republika 1848 až 1849
Rakúšania potom benátske územie držali až do roku 1866, kedy pripadlo zjednotenému Talianskemu kráľovstvu.
Politický systém
thumb|left|Francesco Guardi:Audiencia vyslancov u dóžu (okolo r. 1770) Doživotne volený dóža, na začiatku dejín vyberaný z niekoľkých miestnych aristokratických („apoštolských“) rodín, mal pôvodne takmer absolútnu moc. Postupne však bola obmedzovaná a v Benátkach sa vyvinul zložitý politický systém, v ktorom moc spoločne vykonával rad orgánov. Najdôležitejšie z nich boli:
Formou vlády vrcholného benátskeho štátu bola aristokratická a oligarchická republika, ktorej vláda presadzovala záujmy aristokratov a bohatých benátskych mešťanov, ktorí jediní boli plnoprávnymi účastníkmi politického procesu. Systémom vzájomne sa kontrolujúcich a vyvažujúcich mocenských orgánov „Serenissima“ po väčšinu svojich dejín účinne predchádzala tomu, aby sa moci ujala jediná vládnuca dynastia, alebo úzka mocenská klika.
Ekonomika
thumb|Benátsky obchod (Canaletto)
Benátsky obchod a obchodná flotila
Pre benátsku ekonomiku bol vždy dôležitý obchod a námorná doprava. Na konci stredoveku mala benátska flotila niekoľko tisíc plavidiel, pričom priemerná tonáž nákladných lodí dosahovala už 700 ton.
Okrem korenia a iného tradičného orientálneho tovaru Benátčania vtedy do Európy dovážali otrokov, cukor, olej, meď a bavlnu. Sami začali vyrábať hodváb a tento priemysel sa v 14. storočí rýchlo rozvíjal. Od rozšírenia benátskeho územia na severe Apeninského polostrova začala hrať ekonomickú úlohu i ťažba dreva na stavbu lodí a pestovanie obilia na tomto území. Kľúčovým odberateľom týchto produktov bol nemecký svet, pre ktorý boli Benátky prirodzenou bránou do Stredomoria. Významný bol aj obchod s inými talianskymi štátmi, išlo hlavne o obilie, soľ a tkaniny. Benátske námorné podnikanie bolo dobre organizované a centrálne koordinované – štát dohliadal na stavbu lodí, obeh tovaru a prevádzku obchodných skladov. thumb|left|Zecchino (cekýn) dóžu Antonia Veniera z roku 1382
Mena a finančníctvo
Počas svojej existencie používali Benátky celý rad rôznych druhov obeživa, mnohé z nich samy razili – strieborné grossi pre zahraničný obchod, piccoli pre vnútorný obchod, od roku 1284 zlaté dukáty (doslova „vojvodské“, t. j. dóžacie mince), od roku 1472 liry. Benátskej politike pritom neboli cudzie rôzne špekulácie a manipulácie s obsahom drahého kovu v minciach.
Kultúra
thumb|Tintoretto: 'Nájdenie ostatkov Sv. Marka'' (1548) Benátska kultúra nadväzovala v najstarších dobách na byzantskú, neskôr sa Benátky stali dôležitým centrom talianskej kultúry.
Byzantské korene benátskej architektúry možno obdivovať na bazilike sv. Marka alebo na ostrove Torcello v benátskej lagúne, ktorý bol v stredoveku opustený kvôli zaneseniu miestneho prístavu. Renesančné a barokové pamiatky benátskeho obdobia sú okrem samotnej metropoly a jej okolia okrem iných aj v ďalších dvoch svetových kultúrnych pamiatkach UNESCO, Trogire a Šibeniku na chorvátskom území.
Benátska maliarska škola, od čias Giovanniho Belliniho zmyselná a zdôrazňujúca farebnosť, sa pýši menami ako Giorgione, Tizian, Tintoretto a Giovanni Battista Tiepolo. Významná je aj krajinomaľba a tvorba vedút spojená najmä s Canalettom.
Významnú úlohu zohrali Benátky ako jedna z kolísok barokového štýlu v hudbe na prelome 16. a 17. storočia. Polychorálne (pre dva zbory písané) kompozície, ktoré tu ako prvý začal tvoriť Adrian Willaert, boli spolu s florentskou monodiou rozhodujúcim impulzom pri prechode od predchádzajúceho renesančného skladobného kánonu k novému barokovému umeniu. Ďalšími významnými tvorcami tejto takzvanej benátskej školy boli Andrea Gabrieli, Giovanni Gabrieli, Cipriano de Rore, Gioseffo Zarlino, Claudio Merulo a najslávnejší z nich Claudio Monteverdi.
NGC 6639
NGC 6639 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Štít, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. júla 1826.
Andocs
Andocs je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Tab.
Má rozlohu a žije tu 1152 obyvateľov (2007). Nachádza sa tu pútnická bazilika Nanebovzatia Panny Márie.
Josef Vondráček
Josef Vondráček môže byť:
Mocnosť
Mocnosti je tradičné označenie jednej z anjelských hierarchií, pozri Mocnosti (anjeli)
Eurythmics
thumb|[[Dave Stewart]] thumb|[[Annie Lennox]] Eurythmics je britské hudobné duo, ktoré vzniklo v roku 1980. Jeho členmi sú Annie Lennox a Dave Stewart.
Tento hudobný pár dosiahol na celosvetovej hudobnej scéne výrazný komerčný úspech, ale aj úspechy zo strany hodnotení hudobných kritík. Je držiteľom viacerých hudobných ocenení, má za sebou viacero úspešných koncertných vystúpení, svojím celosvetovým predajom, viac ako 75 miliónov hudobných nosičov, patrí medzi najpredávanejšie hudobné a spevácke dvojice. Ich popové nahrávky sú charakteristické dynamickým altovým spevom Annie Lenox v skladbách z inovatívnej produkcie Dave Stewarta.
Annie Lenox a Dave Stewart začali spolupracovať v roku 1976 v punk rockovej kapele The Catch, ktorá si po vydaní jedného singlu zmenila meno na The Tourists. The Tourists sa nestali nijako výraznejšie úspešným zoskupením a tak sa Annie a Dave, ktorí spolu v tom čase chodili, pokúšali experimentovať s kombináciou popovej elektronickej hudby. Sami seba nazývali „Eurythmics“. Bolo to podľa tanečného štýlu nazvaného „Eurythmy“, ktorý Annie poznala ešte z čias, keď navštevovala základnú školu. Po krátkom čase dvojica, ktorá sa od pôvodnej skupiny The Tourists odčlenila svojím hudobným smerovaním, dostala ponuku podpísať nahrávaciu zmluvu s hudobným vydavateľom RCA Records. Prvým albumom zoskupenia bol In the Garden z roku 1981. Bol zmesou psychedelickej hudby, krautrocku a elektropopu. Ohlasy kritík a aj komerčný úspech tohto projektu boli nevýrazné. Prvé dva single boli prepadákmi, až tretí, „Never Gonna Cry Again“, sa dostal do britských rebríčkov.
Komerčný úspech zoskupenie Eurythmics dosiahlo svojím druhým albumom Sweet Dreams (Are Made of This) z roku 1983 a hlavne jeho titulnou skladbou, ktorý sa najprv dostal na vrcholy britských, potom aj amerických hitparád. Popularitu získal aj ich predošlý singel a videoklip k piesni „Love Is A Stranger“. Zároveň sa stala Annie Lennox tvárou, ktorá sa objavila na obálke časopisu Rolling Stone. Nasledujúci projekt, album z roku 1983 s názvom Touch, bol prvým, ktorý sa dostal na prvé miesta rebríčkov. Úspešné boli aj tri single k tomuto albumu: „Who's That Girl?“, „Right by Your Side“ a „Here Comes the Rain Again“.
Nová Vieska
Nová Vieska je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Zámok Moulin
thumb|Zámok Moulin Zámok Moulin sa nachádza v obci Lassay-sur-Croisne v departemente Loir-et-Cher, región Centre-Val de Loire a patrí k zámkom pri Loire. Bol vybudovaný v rokoch 1480 až 1501.
Buzău (župa)
thumb|Poloha župy v Rumunsku
Buzău je župa v na východe Rumunska, v rumunskom Valašsku pri hranici s rumunským Moldavskom. Má rozlohu 6 103 km², žije tu 508 459 obyvateľov a jej sídlom je mesto Buzău.
Zoznam geografických článkov/F
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 370 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Suchdol (okres Prostějov)
Suchdol je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 623 obyvateľov, z toho 322 mužov a 301 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,5 roka (muži 40,4 roka, ženy 44,8 roka).
Zoznam geografických článkov/F
fa
Faadhippolhu · Faaite · Fabián (prírodná rezervácia) · Fačkov · Faenza · Faetano · Faggen · Faial (sopka) · Fainu · Fairbanks · Fairchild K-20 · Fairview (Vancouver) · Faistenau · Faistský disk · Fajgalská cesta · Fajjúm (mesto) · Fakahina · Fakarava · Faktória (obchodná osada) · Falcko · Falkenstein · Falklandy · Falkušovce · Fallbach · Falls Church · False Creek · Falso Azufre · Falštín · Falun · Famagusta · Fangatau · Fangataufa · Fanipaľ · Faráh (rieka) · Fares-Mátodá · Fargo (Severná Dakota) · Faridú · Farná · Faro (okres) · Farská ulica (Trenčín) · Farukolufusi · Fatéhpur Síkrí · Fatranská ulica (Žilina) · Favoriten
fá
Fádú · Fáfu · Fándlyho ulica (Hlohovec) · Fás · Fátima (Portugalsko)
fä
Fäntale Isatä Gämora
fe
Federálny dištrikt · Fedotyč · Fehendú · Fehérgyarmat · Fehring · Feistritz am Wechsel · Feistritz an der Gail · Feistritz bei Anger · Feistritz bei Knittelfeld · Feistritz im Rosental · Feistritz ob Bleiburg · Fejdúfinolu · Fekišovce · Feld (rameno Maliny) · Feld am See · Feldbach (okres) · Feldbach (Štajersko) · Feldberg · Feldkirch · Feldkirch (okres) · Feldkirchen (okres) · Feldkirchen an der Donau · Feldkirchen bei Graz · Feldkirchen bei Mattighofen · Feldkirchen in Kärnten · Felidú · Felipe González de Ahedo · Felixdorf · Fels am Wagram · Felsőzsolca · Felzický · Fendels · Fenfusi · Fenkov potok · Fenológia · Fensmark · Feodosija · Feračová · Ferčekovce · Ferganská kotlina · Fergus Falls · Feridú · Ferlach · Fernão de Magalhães · Fernando de Noronha · Ferndorf · Fernitz · Fernitz-Mellach · Ferschnitz · Fertőd · Fertőszentmiklós · Festivalové námestie
Pomerný volebný systém
Pomerný volebný systém je mladším typom ako väčšinový volebný systém, používa sa aj na Slovensku vo voľbách do Národnej rady či voľbách do Európskeho parlamentu, aj vo väčšine európskych krajín pri voľbách do dolných komôr parlamentu.
Zoznam geografických článkov/F
fi
Fiè allo Sciliar · Fidži · Fieberbrunn · Fier (kraj) · Fier (mesto) · Fier (okres) · Fifth Avenue · Fig Tree Bay · Figa (okres Rimavská Sobota) · Figeac (obec) · Figueira da Foz (okres) · Figueroa (department) · Fihalhohi · Fijaš · Fijórí · Filipínske more · Filipíny · Filipíny (ostrovy) · Filipová · Filipovice (Hradec nad Moravicí) · Filippi · Filladú · Filzmoos · Fiľakovo · Fiľakovské Kováče · Financial District · Finé · Finikodasos tu Vai · Finistère · Finkenberg · Finkenstein am Faaker See · Finolhu · Finsteraarhorn · Fiorentino · Fira · Fischamend · Fischbach (Štajersko) · Fischlham · Fiss · Fišiarsky potok · Fiumicello (rieka)
fí
Fíali · Fínska jazerná pahorkatina · Fínsko · Fínsky záliv · Fívah
Pomerný volebný systém
Kandidátne listiny
Volebné obvody majú viac ako jeden mandát. V obvodoch súťažia kandidátne listiny a nie priamo jednotliví kandidáti. Zvyčajne kandidátne listiny ponúkajú politické strany alebo ich koalície. V pomernom systéme môžu byť listiny uzavreté alebo otvorené. V systémoch s uzavretou listinou volič dá hlas celej listine, a kandidáti z nej postupujú podľa poradia, v akom sú na listine uvedení. V systémoch s otvorenou listinou môže volič okrem hlasu pre celú listinu ovplyvniť aj poradie, v akom kandidáti z listiny postupujú, napríklad pomocou preferenčných hlasov pre vybraných kandidátov.
Zoznam geografických článkov/F
fj
Fjord
Pomerný volebný systém
Prideľovanie mandátov
V pomerných systémoch sa mandáty prideľujú tak, aby ich rozdelenie medzi kandidátne listiny približne zodpovedalo rozdeleniu hlasov. Keďže mandáty sú nedeliteľné, presná pomernosť je zaručená len v prípade, ak sa počet rozdeľovaných mandátov rovná počtu hlasov vynásobenému celým kladným číslom. Z toho dôvodu pomerne volebné systémy používajú metódy prideľovania mandátov, ktoré zaručujú približnú pomernosť.
Zoznam geografických článkov/F
fl
Fladnitz an der Teichalm · Fladnitz im Raabtal · Flagstaff (Arizona) · Flachau · Flatiron District · Flatschach · Flattach · Flaurling · Fládnitzské vřesoviště · Flámske spoločenstvo · Flámsky región · Flemington (New Jersey) · Fleurus · Flevoland · Fließ · Flint · Flirsch · Flochovec · Flochovský chrbát · Floing (Rakúsko) · Florencia · Florencio Varela (mesto) · Florentino Ameghino · Florenville · Flores (department) · Flores (Indonézia) · Flores (sopka) · Floreské more · Florianópolis · Florián Červeň · Floriánska brána · Florida · Florida (department) · Florida (Uruguaj) · Floridsdorf · Floridský prieliv · Florina · Fluviálne jazero
Wakajama (prefektúra)
right|thumb|Poloha prefektúry v Japonsku
Pomerný volebný systém
Prideľovanie mandátov
Tieto metódy riešia nasledovnú úlohu: Rozdeľ M mandátov medzi K kandidátnych listín tak, aby bolo rozdelenie mandátov čo najpodobnejšie rozdeleniu hlasov. Teda cieľom je
Wakajama (prefektúra)
Prefektúra má rozlohu a k 1. októbru 2005 mala 1 036 061 obyvateľov.
Zoznam geografických článkov/F
fo
Fo-šan · Focșani · Foddú · Foggia (mesto) · Foggia (provincia) · Fohnsdorf · Folia Geographica · Folkestone · Folkušová · Folkušová (potok) · Fonadú · Fongafale · Fontaine-l’Évêque · Fontana Liri · Fontanella (Vorarlbersko) · Fontanka · Fontenay-aux-Roses · Fontiveros · Fonyód · Forbasy · Forcalquier · Forchach · Forchheim · Forchtenstein · Forlì · Formentera · Formosa (department) · Formosa (Goiás) · Formosa (mesto) · Formosa (provincia) · Fornach · Forssa · Forstau · Fort McMurray · Fort Portal (sopka) · Fort Stockton · Fort Worth · Fortaleza · Fortifikačný systém mesta Komárno · Fortna ulica · Fosses-la-Ville
Ministry of Sound
right|thumb|Svetlá v klube Ministry of Sound Ministry of Sound London bežne označovaný ako Ministry of Sound alebo MoS je nočný klub v Londýne, a tiež rovnomenné hudobné vydavateľstvo. Klub sa umiestnil na 7. mieste v zozname Top 100 Clubs v roku 2010 časopisu DJ Magazine. Ministry of Sound Ltd. takisto vyrába ďalšie produkty, ako napr. kompilácie tanečnej hudby alebo oblečenie.
Zoznam geografických článkov/F
fó
Fókaia · Fókaidú · Fót
fr
Fraham · Frampol · Francis Drake · Francisciho ulica (Trnava) · Francisco de Orellana · Francisco Hernández de Córdoba (zakladateľ Nikaraguy) · Francisco Pizarro · Francisco Vásquez de Coronado · Franconville (Val-d’Oise) · Francova Lhota · Francúzska Polynézia · Francúzske južné a antarktické územie · Francúzske kráľovstvo · Francúzske spoločenstvo Belgicka · Francúzsko · Francúzsky štát · Franche-Comté · Frankenau-Unterpullendorf · Frankenburg am Hausruck · Frankenfels · Frankenmarkt · Frankfort (Kentucky) · Frankfurt (Main) Hauptbahnhof · Franking · Frankovský potok · Frannach · František Bokes · František Hergott · František Kele · František, vojvoda bavorský · Františkánska ulica (Trnava) · Františkánske námestie (Hlohovec) · Františkov (prírodná rezervácia) · Františkovy Lázně · Františkův rybník · Frantschach-Sankt Gertraud · Franz-Franz · Frastanz · Fraštacká ulica · Frauenberg (Rakúsko) · Frauenfeld · Frauenkirchen · Frauenstein · Frauental an der Laßnitz · Fraxern · Fray Bentos · Fray Mamerto Esquiú (department) · Fränkische Schweiz · Fredericton · Freetown · Freiland bei Deutschlandsberg · Freinberg · Freising · Freistadt (okres) · Frenštát pod Radhoštěm · Fresach · Fresnes (Val-de-Marne) · Fresno (Kalifornia) · Freyung-Grafenau · Fribourg (Švajčiarsko) · Frička · Fričkovce · Fričovce · Fridman (Nižné Lapše) · Friedberg (Štajersko) · Friesach · Fritzens · Frízsko (provincia) · Frohnleiten · Frojach-Katsch · Frombork · Frosinone · Frutten-Gießelsdorf · Fryčovice · Fryšták · Frýdek-Místek · Frýdlant · Frýdlant nad Ostravicí
fu
Fußach · Fudžisan · Fudžiwara · Fueguino · Fuengirola · Fuerteventura (sopka) · Fugging · Fugloy · Fukudžin · Fukue-džima · Fukui (prefektúra) · Fukuoka (Fukuoka) · Fukuoka (prefektúra) · Fukuoka-Kitakjúšú · Fukušima (prefektúra) · Fukutoku-Okanoba · Fuladú · Fulda · Fulianka · Fulidú · Fulnek · Fulpmes · Funadú (Káfu) · Funadú (Šavijani) · Funafuti · Funchal · Funningur · Furan-nafusi · Furandovský potok · Furkajoch · Furkotský potok · Furlansko · Furlansko-Júlske Benátky · Furmanec (prítok Rimavy) · Furnas (sopka) · Furth an der Triesting · Furth bei Göttweig · Furtský potok · Fusch an der Großglocknerstraße · Fuschl am See · Futaleufú (department) · Fuvammulah
fü
Fügen · Fügenberg · Fürstenfeld · Fürstenfeld (okres) · Fürstenfeldbruck · Fürth · Füzesabony · Füzesgyarmat
fy
Fyn · Fytogeografické členenie Slovenska · Fyzická geografia · Fyzickogeografické členenie Maďarska · Fyzickogeografické členenie Nemecka · Fyzickogeografické členenie Poľska · Fyzickogeografické členenie Slovenska · Fyziosystém
Pomerný volebný systém
Prideľovanie mandátov
Inými slovami, cieľom je vybrať také rozdelenie mandátov medzi listiny, ktoré bude v nejakom zmysle najmenej vzdialené rozdeleniu hlasov.
Riešenie tejto úlohy závisí od zvolenej funkcie na meranie vzdialenosti d(.,.). Metódy pomerného rozdeľovania mandátov sa líšia v tom, ako definujú túto funkciu, následkom čoho pri niektorých rozdeleniach hlasov vedú k rozdielnym rozdeleniam mandátov. Napríklad metóda najväčších zostatkov s Hareho kvótou minimalizuje vzdialenosť
Vo voľbách do národných parlamentov je najpoužívanejšou metódou D’Hondtova metóda, ktorá minimalizuje objem zvyškových hlasov
Z toho istého dôvodu aj odpoveď na otázku, ako sa jednotlivé metódy blížia ideálu pomernosti, závisí od zvolenej definície vzdialenosti od pomernosti.
Volebné kvórum
Bežným prvkom pomerných volebných systémov, ktorý spôsobuje odklon od pomernosti, je volebné kvórum. To má podobu spodnej percentuálnej hranice, ktorú musia hlasy listiny získať, aby boli zohľadnené pri prideľovaní mandátov. Kvórum môže byť definované na celonárodnej úrovni alebo na úrovni obvodu. Kvórum tiež môže byť definované rôzne pre rôzne typy listín. Napríklad je niekedy zvýšené pre listiny, ktoré ponúka koalícia strán, alebo znížené pre listiny, ktoré ponúkajú strany národnostných menšín.
NGC 6640
NGC 6640 je galaxia v súhvezdí Lýra, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. augusta 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
LG L60
LG L60 je smartfón, ktorý navrhla a vyrába juhokórejská spoločnosť LG Electronics. Patrí do tretej generácie rady L. Predstavený bol v auguste 2014 a uvedený tiež v auguste 2014. Operačný systém používa Android 4.4.2 KitKat. Je to stredný smartfón strednej triedy v rade L tretej generácie.
Použitý displej je veľkosti 4,3 palcov, s rozlíšením 480x800 bodov (217 dpi). Primárna kamera má rozlíšenie 5 Mpix a dokáže nahrávať video v rozlíšení 480p, sekundárna kamera je VGA. Telefón je vybavený konektivitou Wi-Fi, Bluetooth, GPS a FM rádiom a kapacita batérie je 1540 alebo 1700 mAh.
Bell X-1
Bell X-1 bolo americké experimentálne lietadlo poháňané raketovým motorom, ktoré ako prvé 14. októbra 1947 prekonalo rýchlosť zvuku vlastnou silou vo vodorovnom lete. Výskumné metódy použité v programe X-1 sa stali vzorom pre nasledujúce experimentálne projekty X. Metódy a personál NACA, ktoré vznikli pri projekte X-1, pomohli neskôr položiť základy amerického vesmírnemu programu v 60. rokoch.
Typ vznikol v šiestich exemplároch, ktoré podnikli celkom 236 letov, pri ktorých boli tri X-1 zničené (bez strát na životoch). Bell X-1 dosiahol maximálnu rýchlosť M=2,44 (12. decembra 1953) a najvyššiu výšku (26. augusta 1954).
Vznik a vývoj
thumb|120px|right|Raketový motor XLR11
Iniciátorom vývoja transonického lietadla sa stala vládna civilná organizácia NACA (National Advisory Committee for Aeronautics), ktorá bola predchodkyňou dnešnej NASA. Vzhľadom na to, že NACA nemala finančné možnosti projekt uskutočniť, získala pre projekt vojenské a námorné letectvo. Obe vojenské zložky financovali vlastný projekt podľa odporúčaní NACA s jedným výrazným rozdielom – vojenské letectvo oproti prúdovému pohonu navrhovanému NACA presadilo pohon raketovým motorom. Projekt vojenského letectva označený MX-524 po dlhých jednaniach realizovala firma Bell. Projekt námorníctva vyústil do typu Douglas D-558 – 1 Skystreak, ktorý však rýchlosť zvuku neprekročil.
Vývoj vo firme Bell začala skupina konštruktérov pod vedením Roberta J. Woodsa. Lietadlo malo podľa špecifikácii dosahovať vo výške rýchlosť /h a to aspoň počas 2 minút. Výrobcu pre pohonnú raketovú jednotku našli vo firme Reaction Motors Incorporated, čo v bola malá dielňa v Pompton Lakes. Aj keď konštruktéri zvažovali možnosť použiť šípovité krídlo, lietadlo dostalo nakoniec konvenčné. Trup mal tvar projektilu. Pre dosiahnutie uvedených výkonov bolo rozhodnuté lietadlo vynášať do vzduchu upraveným bombardérom Boeing B-29 Superfortress.
Ministerstvo obrany objednalo vo firme Bell tri experimentálne lietadlá Model 44, letectvom označované najskôr MX-1, neskôr XS-1 (eXperimental Supersonic) a nakoniec iba X-1. Jeden vyrobený stroj mal prechádzať výskumom v rámci vojenského letectva, ďalší mal slúžiť NACA a posledný mal ostať u výrobcu.
Prvý exemplár X-1 so sériovým číslom 46 – 062 vyšiel z montážnej haly vo Wheatfiedlde (štát New York) 27. decembra 1945. Nemal ešte zabudovaný motor a 19. januára ho zavesený pod B-29 previezli na Floridu. Tu lietadlo uskutočnilo 10 kĺzavých letov bez motora. Po tom padlo rozhodnutie presunúť skúšky do ľudoprázdnej oblasti vyschnutých jazier v Mohawskej púšti v Kalifornii, na základňu Muroc Dry Lake (od roku 1950 nazývaná ako Edwardsova základňa vzdušných síl), ktorá leží približne na severovýchod od Los Angeles. Ako prvý na základňu na jeseň dorazil druhý vyrobený exemplár so sériovým číslom 46 – 063. Ten po kĺzavých letoch 9. decembra 1946 uskutočnil aj prvý let so zapnutým motorom. Prvý vyrobený X-1 sa dostal po modifikáciách na základňu až na jar 1947. Do konca mája 1947 ku dňu ukončenia skúšok výrobcom obe lietadlá uskutočnili 36 letov s maximálnou dosiahnutou rýchlosťou M=0,82. 5. júna 1947 predviedol továrny pilot X-1 združeniu leteckých publicistov a typu sa ujalo vojenské letectvo.
Let nadzvukovou rýchlosťou
thumb|Prvý nadzvukový let
Vojenské letectvo vybralo pre X-1 skúšobného pilota Charlesa E. Yeagera, stíhacieho pilota s bohatou kariérou (v bojoch nad Európu zostrelil 13 nemeckých lietadiel; potom čo bol zostrelený nad nepriateľským územím prešiel cez Pyreneje do Španielska a vrátil sa k svojej jednotke do Anglicka).
Prvý zoznamovací let Yeager uskutočnil 6. augusta 1947. 10. septembra pri svojom desiatom lete už dosiahol rýchlosť M=0,91. O mesiac neskôr sa machmeter zastavil na hodnote M=0,94, ale pozemné merania stanovili dosiahnutú hodnotu na M=0,997. Podľa plánu mala byť rýchlosť zvuku prekročená pri nasledujúcom lete. Počas víkendu Yeager spadol z koňa pri nočnom výjazde neďaleko základne, pričom si zlomil dve rebrá a mal problémy s pohybom pravej nohy. Pred štartom o udalosti povedal len priateľovi Jackovi Ridleyovi. Ten mu údajne pred utorňajším letom prepašoval do kabíny násadku na zmeták aby bezbolestne dosiahol na niektoré ovládače.
Keďže americké vojenské letectvo informáciu tajilo, večer nasledovala len malá oslava v letiskovom bare. Informácia sa na verejnosť dostala až koncom decembra. Medzitým (v novembri) však už Yeager dosiahol rýchlosť M=1,35 (/h).
Po prekonaní rýchlosti zvuku boli v roku 1948 traja hlavní participanti programu ocenení cenou Collier Trophy. Cenu od prezidenta Trumana prevzali pilot kpt. Yeager, Larry Bell za Bell Aircraft a John Stack za NACA.
Ďalšie lety
Prvý sériový X-1 slúžil vojenskému letectvu. Druhý, ktorý mal hrubší profil krídla, slúžil NACA na podrobnejší (a pomalší) výskum jednotlivých režimov letu, stability a ovládateľnosti lietadla. Začiatkom roku 1948 podnikli prvé lety aj ďalší piloti – kpt. James Fitzgerald a Herbert Hoover. Druhý menovaný, pilot NACA, sa stal prvým civilným pilotom, ktorý 10. marca 1948 prekročil rýchlosť zvuku.
Dňa 16. apríla 1948 došlo na stroji č.2 pri 88 lete k zlyhaniu podvozku počas pristávania. Oprava trupu trvala do konca septembra. Problémy s podvozkom mal začiatkom júna aj prvý stroj, ktorý sa obnovenia letov dočkal až v decembri.
Dňa 5. januára 1949 sa uskutočnil jediný let X-1 s konvenčným štartom. Yeager sa s X-1 č.1 po 700 metrov dlhom rozbehu na dne vyschnutého jazera Rogers odpútal pri rýchlosti /h od zeme. V priebehu 1 minúty a 40 sekúnd vystúpal do výšky 7000 metrov. V tejto výške zastavil motor, vypustil zvyšok paliva a po 8 minútach pristál.
Prvé dve lietadlá X-1 pilotovalo celkom 17 pilotov. 11. novembra 1949 zažil kpt. Jack Ridley pri svojom prvom lete malý požiar motora. Krátko sa podobná udalosť prihodila aj plukovníkovi Albertovi Boydovi. Ďalšie dramatické lety zažil major Frank Everest, ktorý bol určený pre pokusy o maximálny dostup. Už 25. marca vyskúšal čiastočný výškový kompenzačný oblek T-1 (109. let programu). 2. mája, pri 113. lete programu, mu počas letu explodoval motor a zablokoval smerovku, Everest však šťastne pristál. 25. augusta, pri štvrtom pokuse o rekordnú výšku, došlo v 21 000 metroch k dekompresii kabíny. Udalosť si vynútila prvé núdzové použitie výškového obleku a ten Everestovi zachránil život. Pri pokuse bola dosiahnutá výška, ktorá bola maximálnou dosiahnutou rýchlosťou X-1 pôvodnej verzie.
Posledný let prvého vyrobeného X-1 uskutočnil Yeager 12. mája 1950 pre účely natáčania filmu Jet Pilot. Nasledovala renovácia stroja a jeho odovzdanie múzeu. Najslávnejší vyrobený X-1 je vystavený v National Air and Space Museum, Washington D.C.
Druhé raketové lietadlo X-1 naďalej pokračovalo v meraniach pre NACA. Taktiež sa skúšal nastaviteľný usporiadanie stabilizátora vodorovnej smerovej plochy. Pri 139. lete programu dosiahol 26. mája 1949 John Griffith rýchlosť M=1,2, ktorá sa stala maximálnou rýchlosťou X-1 č.2 v pôvodnom usporiadaní. Pri pristávaní došlo k deštrukcii predného podvozku a lietadlo sa muselo podrobiť 2 mesačnej oprave. Po nej sa uskutočnilo ešte niekoľko ďalších letov, ale kvôli korodujúcej palivovej nádrži prešiel musel stroj prejsť polročnou generálnou opravou. Po 23. októbri 1951 (po ďalších 18 letoch) došlo opäť k prerušeniu lietania na X-1 č.2 (kvôli problémom s nádržami stlačeného dusíka). Neskôr bol X-1 č.2 prestavaný na verziu X-1E.
V prvej sérii bolo postavené ešte tretie raketové lietadlo X-1. Ten sa na Edwardsovu základňu dostal až v apríli 1951, kvôli trojročnému zdržaniu vývoja nízkotlakovej palivovej sústavy (prvé dva exempláre mali vysokotlakovú). Zálet bez spusteného motora uskutočnil 20. júla 1951 pilot NACA Joseph Cannon. 9. novembra 1951 bol však pri druhom lete tretí exemplár X-1 stratený. Pri lete v podvese mal Cannon problémy s uzatvorením dverí kabíny a neúmyselne prepol spínače pre núdzové vypustenie pohonných hmôt. Let bol kvôli strate tlaku dusíka odvolaný a nasledovalo riskantné pristátie bombardéra B-50 aj s podveseným X-1. Počas vyprázdňovania nádrží paliva na zemi došlo k požiaru a následnej explózii lietadla, pri ktorej nebol nikto zranený. Po štyroch rokoch po zničení X-1A sa našla najpravdepodobnejšia príčina nehody – materiál, z ktorého bolo zhotovené tesnenie palivovej sústavy.
Ďalší vývoj X-1
Vzdušné sily USA už v novembri 1947 rozhodli o pokračovaní vývoja a podpísali zmluvu s firmou Bell na výrobu ďalších štyroch X-1. Pri vývoji sa vychádzalo zo skúseností s Bell X-1 prvej série. Zámerom bolo odstrániť niektoré nedostatky v ovládateľnosti raketového lietadla pri určitých fázach letu (strata účinnosti výškovky pri rýchlostiach M=0,70 až M=0,92, nutnosť výraznej korekcie smeru letu pri M=0,92 a pod.). Boli zväčšené palivové nádrže pre dlhšie trvajúce lety, vylepšený rozvod paliva a zjednodušené ovládanie. Najbadateľnejšou vizuálnou zmenou bol nový kryt kabíny.
Nakoniec boli z objednávky zrealizované tri raketové lietadlá: X-1A, X-1B a X-1D. Nepostavený zostal X-1C, ktorý mal byť použitý ako nadzvuková skúšobňa palubných zbraní. Keďže vtedy už existovala nadzvuková a neexperimentálna stíhačka F-100, vojenské letectvo od stavby upustilo.
X-1A
thumb|X-1A počas letu
Dňa 14. februára 1953 bol X-1A (48 – 1384) zalietaný pilotom Jeanom Zieglerom, ktorý so strojom uskutočnil aj prvý motorový let (21. 2.) a ďalšie 3 lety. 12. mája však prišiel o život pri lete na druhom prototype Bell X-2.
Ďalší let na X-1A sa uskutočnil až 21. novembra 1953. To už stroj pilotoval Yeager, ktorý dostal za úlohu vytvoriť nový rýchlostný rekord (blížilo sa 50. výročie prvého motorového letu bratov Wrightovcov a letectvo Vojenského námorníctva USA navyše 20. novembra prekonalo na lietadle Douglas D-558-II Skyrocket dvojnásobnú rýchlosť zvuku). Pri svojom prvom zoznamovacom lete (celkovo siedmom na X-1A) dosiahol Yeager rýchlosť M=1,15; pri druhom M=1,5 a pri treťom už M=1,9.
Štvrtý let sa uskutočnil 12. decembra 1953. Lietadlo pilotoval Yeager ďaleko mimo pôvodného letového režimu (skúšky v aerodynamickom tuneli boli napríklad uskutočnené len do rýchlosti M=2). Už predtým ako raketové lietadlo vo výške dosiahlo rýchlosť k M=2,44, začal X-1A pozdĺžne aj smerovo kmitať. Po vypnutí motora sa lietadlo stalo úplne neovládateľné. Yeager sa snažil získať kontrolu nad strojom maximálnym vychýlením kormidiel. Prudké pohyby lietadla následne spôsobili, že pilot čiastočne upadol do bezvedomia (palubné záznamníky zaznamenali preťaženie -1 až +8g). Stroj sa 70 sekúnd nekontrolovane rútil k zemi, pričom stratil 16 000 metrov výšky. Nakoniec lietadlo už v podzvukovej rýchlosti samovoľne prešlo do vývrtky. Yeager sa zorientoval a po ďalších 2000 metroch lietadlo ovládol, dokĺzal a pristál na dno vyschnutého jazera Rogers. Po pristátí povedal: Viete, keby som mal vystreľovacie sedadlo už by ma v tom lietadle nikto nevidel. Tento let bol zároveň aj jeho posledným na lietadlách typu X-1.
Po dodatočných testoch v aerodynamickom tuneli bola ako príčina chovania X-1A označená najmä strata účinnosti tenkých stabilizačných plôch (k rovnakým javom došlo aj pri poslednom lete Bell X-2 dňa 27. septembra 1956, pri ktorom zahynul kpt. Milburn Apt). Na základe týchto varovaní boli úspešne navrhnuté smerové plochy na X-15.
Vojenské letectvo sa potom rozhodlo, že s X-1A už rýchlosť M=2 neprekročí a sústredilo sa na výškové lety. Úloha pilota pripadla majorovi Arthurovi Murrayovi. Najvyššiu výšku dosiahol 26. augusta 1954 – 27 565 metrov.
X-1B
thumb|X-1B
Stroj X-1B (výr. č. 48-1385) sa na Edwardsovu základňu dostal v júli 1954. Prvý kĺzavý let sa uskutočnil 24. septembra 1954 a prvý so zapnutým motorom 8. októbra. V tomto období slúžil rôznym pilotom najmä na zoznamovacie lety.
Neskôr lietadlo prešlo do služieb NACA. Po inštalácii ďalších skúšobných prístrojov s ním od 14. augusta 1956 začal lietať pilot NACA John B. McKay. Nalietal s X-1B celkovo 12 letov, ktoré slúžili najmä na meranie rozloženia teplôt pri aerodynamickom ohreve. Po ňom na X-1B absolvoval svoj zoznamovací let pilot Neil Armstrong. Následne firma Bell vybavila lietadlo svojim novovyvinutým reaktívnym zariadením – inštalovala trysky na konce krídel. Armstrong uskutočnil tri testovacie lety, pri ktorých sa testovala možnosť ovládateľnosti pomocou trysiek (zhromažďovali sa údaje pre X-15). Tieto lety boli zároveň aj poslednými na X-1B. Lietadlo celkovo absolvovalo 27 letov a dnes je vystavené v múzeu amerického vojenského letectva na Wrightových-Pattersonovej základni v štáte Ohio.
X-1D
thumb|left|X-1D
X-1D (výr. č. 48-1386) bol prvým dokončeným exemplárom druhej série. Prvý let bez zapnutia motorov podnikol 24. júla 1951 pilotovaný Jeanom Zieglerom. Pri druhom pokuse dňa 22. augusta krátko pred odhodením explodovala nádrž na kvapalný kyslík. Pilot Frank Everest okamžite preliezol naspäť do kabíny B-50. Posádka bombardéra vzápätí stroj odhodila do púšte, kde skončil v troskách.
X-1E
thumb|right|Pilot [[Joseph Albert Walker|Joseph Walker pózuje pri lietadle X-1E, 1958]]
X-1E je označenie druhého vyrobeného X-1 prvej série (46 – 063). Po odstávke a haváriách X-1 (#3) a X-1D bolo rozhodnuté výrazne modifikovať X-1 č.2 a zapojiť ho opäť do programu letov. Verzia dostala označenie X-1E. Úpravy boli obdobné ako u lietadiel 2. série (inštalácia nízkotlakového systému rozvodu paliva a okysličovadla, nový kryt kabíny). Ďalej bola inštalovaná vystreľovacia sedačka a krídla vymenené za kratšie s tenším profilom. Motor bol vymenený za lepší (RMI LR8-RM-5).
Zálet a ďalších 20 letov s X-1E vykonal pilot Joseph Walker. 8. októbra 1957 dosiahol rýchlosť M=2,24, čo bol najvyšší výkon dosiahnutý na tomto lietadle. Na zvýšenie stability boli pridané dve kýlové plochy pod zadnú časť trupu.
X-1E pomenovaný „Little Joe“ tvorí dnes pomník na pylóne pred objektom skúšobného strediska NASA na Edwardsovej základni.
Technický opis
300px|thumb|right|Nákres lietadla Bell X-1E thumb|Kokpit lietadla X-1B
Bell X-1 bol výskumný 1-miestny 1-motorový raketový stredoplošník celokovovej konštrukcie. Zhotovený bol z hliníkových zliatin. Drak bol dimenzovaný pre násobky preťaženia -10g až +18g. Lietadlo malo 3-kolesový podvozok, ktorý sa vysúval jednorazovo pomocou stlačeného dusíka.
Pohonnou jednotkou bol motor XLR11-RM-3 (X-1 č.1 a 2) alebo XLR11-RM-5 vyrobený firmou Reaction Motors Inc. Išlo o 4-komorový motor s maximálnym celkovým ťahom 26,7 kN. Ťah nebol regulovateľný, preto sa ovládal selektívnym zapínaním alebo vypínaním jednotlivých komôr. Spaľoval LOX (kvapalný kyslík)/ Alkohol. Prázdny motor vážil.
Stroje X-1 niesli okolo rôznych výskumných zariadení (X-1 č.2 napríklad niesol zapisovače údajov rýchlomeru, výškomeru, zátačkomeru, uhlu sklzu, síl na riadiacej páke a pedáloch, údaje o polohe krídel, smerovky, výškovky či stabilizátora). Bell X-1 napríklad aj vysielač telemetrických údajov (na zem sa prenášali rýchlosť, výška, poloha krídel a výškovky). V krídle sa nachádzalo bolo 400 sond na meranie tlaku vzduchu na povrchu lietadla.
Babócsa
Babócsa je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Barcs.
Má rozlohu 3099 ha a žije tu 1713 obyvateľov (2007).
Ragby na Ázijských hrách
náhľad|Dejiská [[Ázijské hry|Ázijských hier]] Ragby na Ázijských hrách je rugbyový turnaj, ktorý sa organizuje v rámci multišportového podujatia Ázijských hier a ktorý organizuje Ázijská ragbyová únia (Asia Rugby, predtým ARFU). Prvýkrát bolo ragby oficiálne zaradené do programu hier na 13. ázijských hrách v roku 1998 v Bangkoku, vtedy iba v mužskej kategórii. Súťaž prebiehala v dvoch ragbyových disciplínach, v klasickom pätnáskovom ragby a v sedmičkovom ragby. Ragbyový turnaj sa odvtedy organizuje pravidelne. Od hier v roku 2006 sa hrá už iba turnaj v sedmičkovom ragby. Ženský turnaj mal svoju premiéru na 16. ázijských hrách v roku 2010 v Kantone. Na prvých dvoch turnajoch zvíťazila v oboch disciplínach 🇰🇷, v nasledujúcich turnajoch mužov víťazilo 🇯🇵 a 🇭🇰.
Účasti mužských družstiev na Ázijských hrách
(do 2018)
Ialomița (župa)
thumb|Poloha župy v Rumunsku
Ialomița je župa na juhovýchode Rumunska vo Valašsku. Má rozlohu 4 453 km², žije tu 304 803 obyvateľov a jej sídlom je mesto Slobozia.
Beaumont-sur-Dême
Beaumont-sur-Dême je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dorengt
Dorengt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Caraș-Severin
Caraș-Severin aj Krašovsko-severinská župa je župa v rumunskej časti Banátu. Má rozlohu 8 514 km², žije tu 333 219 obyvateľov a jej sídlom je mesto Reşiţa.
Šubířov
Šubířov je obec v Česku v okrese Prostějov v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 250 obyvateľov, z toho 136 mužov a 114 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,9 roka (muži 42,4 roka, ženy 45,8 roka).
Saint-Maigrin
Saint-Maigrin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mijagi (prefektúra)
right|thumb|Poloha prefektúry v Japonsku
Mijagi (🇯🇵) je jedna zo 47 prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Tóhoku na severe ostrova Honšú. Hlavné mesto je Sendai.
Prefektúra má rozlohu 7 283,85 km² a k 1. októbru 2005 mala 2 359 991 obyvateľov.
Bábonymegyer
Bábonymegyer je obec v Maďarsku v Šomoďskej župe v obvode Tab.
Má rozlohu 2193 ha a žije tu 891 obyvateľov (2007).
NGC 6641
NGC 6641 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 20. augusta 1873.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Mijagi
Mijagi môže byť:
Torre Ciudadana
náhľad|Torre Ciudadana Torre Ciudadana je mrakodrap v mexickom meste Monterrey. S výškou je najvyššou budovou mesta. Výstavba budovy sa začala v októbri 2007 a ukončená bola v roku 2010. Celková podlahová plocha budovy je 61 000 m2. V budove sa nachádza 36 poschodí.
New Wave (hudba)
New Wave alebo Nová vlna bolo hnutie v rockovom hudobnom žánri v USA, Austrálii, Spojenom kráľovstve, Kanade a Európe koncom 70. a začiatkom 80. rokov. Spočiatku bol používaný pre punk rockovú hudbu, neskôr pre charakteristiku jeho podžánrov, ktoré preberali iné hudobné vplyvy. V priebehu 80. rokov v Spojených štátoch charakterizoval termín „New Wave“ štýl nových umelcov, ktorí hrali synthpop, no bol aj výsledkom znovuobjavovania rokenrolu 60. rokov v kombinácii s modernými hudobnými štýlmi: dobovej elektronickej hudby, diska a funku, z ktorého čerpá živosť a spontánne znejúcu kompozíciu skladieb. V nasledujúcich desaťročiach (90. roky, či po roku 2000) dochádza k znovuobjavovaniu tohto žánru, ktorého sa podľa módnych trendov vytvárajú jeho moderné štýly.