cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Planckova hviezda
Planckova hviezda je hypotetický kompaktný astronomický objekt, ktorý vzniká vtedy, keď hustota energie zrútenej hviezdy dosiahne Plankovu hustotu energie.
Javorník (Strážovské vrchy)
Polohopis
Nachádza sa v najjužnejšej časti Zliechovskej hornatiny, čoby podcelku rozsiahlych Strážovských vrchov. V rámci časti Kňaží stôl leží v jej severnej časti, približne 1,5 km východne od obce Šípkov a severne od Trebichavy v severnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Západne leží údolie rieky Bebrava, južný a východný okraj masívu vymedzuje údolie Trebichavského potoka.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, najľahší prístup je preto lesnými chodníkmi z obce Šípkov, Trebichava alebo Čierna Lehota. Táto časť Zliechovskej hornatiny nie je osobitne chráneným územím, preto nie je obmedzený ani pohyb turistov. Hustý porast zväčša neumožňuje rozsiahlejší výhľad.
Planckova hviezda
Táto hustota zodpovedá rádovo hmote 1023 Sĺnk, stlačenej do objemu jedného atómového jadra.
Predpokladá sa, že v takýchto podmienkach sa kvantuje časopriestor a gravitácia a na základe Heisenbergovho princípu neurčitosti sa objaví odpudivá sila, ktorá zabráni ďalšiemu kolapsu. Cez tento limit nemôže ďalej pokračovať v zrútení pretože by porušoval princíp neurčitosti. Táto odpudivá sila začína pracovať ovela skôr než dosiahne plankových dĺžiek a následné vytvorenie singularity, čo zabráni strate informácií.
Ukazuje sa že relativistické efekty sú extrémne gravitačne silné, čo vytvára mimoriadne silný vplyv dilatácie času vďaka ktorému sa bude javiť vonkajšiemu pozorovateľovi stabilná. Pozorovateľ na horizonte udalosti uvidí vesmír v zrýchlenom cykle. Za zmenšovanie horizontu udalostí môžu kvantové efekty hawkingového žiarenia, pri ktorých ide vypočítať čas vyžiarenia Planckovej čiernej diery.
V roku 2014 Carlo Rovello a Francesca Vidotto pomocou teórie slučkovej kvantovej gravitácie ukázal, že v prípade, že hypotéza o existencii Planckovej hviezdy je správna, bude to riešiť problém firewallu čiernej diery. Okrem toho veľkosť Planckovej hviezdy na Planckovej dĺžke je oveľa väčšia, to znamená, že je dostatočný priestor pre uloženie všetkých informácií uložených v čiernej diere, ktoré môžu byť zakódované v Planckovej hviezde. V prípade že sa potvrdí existencia Plankových hviezd vyrieší sa mnoho otázok a parodoxov spojených zo singularitou a čiernymi dierami.
Slovácky rok
náhľad| Otvorenie festivalu starostou a hajtmanom z budovy kyjovskej radnice v auguste 2011 Slovácky rok je národopisný festival, ktorý sa koná v moravskom Kyjove od roku 1921. Je jedným z najstarších folklórnych festivalov v Česku, pričom od roku 1971 sa opakuje každé štyri roky a zvyčajne trvá tri dni. Jednotlivé obce slováckeho Kyjovska prezentujú svoje kroje a zvyky – jazda kráľov (Skoronice), stavanie mája (Bukovany) atď. Nechýba prehliadka dychových a cimbalových kapiel, tanečné zábavy, jarmok, výstavy, prehliadka detských skupín, krojovaný sprievod atď. Festival sa koná po celom meste (námestie, park, ulice, múzeum, štadión, letné kino…) a zvyčajne tu vystupuje viac ako 3 000 ľudí.
Na rozdiel od iných tradičných folklórnych slávností v tejto oblasti sa Slovácky rok nezakladá na žiadnej náboženskej tradícii ani na sviatku patróna obce. Členovia Sokola a Národných jednôt chceli pôvodne ukázať miestne ľudové zvyky tak, ako sa na Slovácku počas roka odohrávajú, a vzbudiť záujem o slovácke kroje, ktoré sa už z každodenného života vo veľkej miere vytrácali. Dodnes tak prispieva k zachovaniu ľudových tradícií na Slovácku. Popri Medzinárodnom folklórnom festivale v Strážnici a Vlčnovskej jazde kráľov je Slovácky rok jedným z najvýznamnejších folklórnych podujatí na východnej Morave. Je to slávnosť len Dolňácka z Kyjovska, bez účasti krojovaných súborov z iných regiónov.
V roku 2007 počet platiacich návštevníkov presiahol 21 000 a vystúpilo tu približne 3 500 účinkujúcich. V krojovanom sprievode kráčalo 2 000 ľudí z 33 obcí.
História
Vzhľadom na priaznivý ohlas sa Slovácky rok zopakoval 4. a 5. júna 1922, potom 5. a 6. júna 1927, 28. a 29. júna 1931. Ďalšie oslavy boli naplánované na rok 1939, ale pre nepriaznivú politickú situáciu boli nakoniec zrušené. Po dvadsaťpäťročnej prestávke sa Slovácky rok opäť konal 23. a 24. júna 1956, 18. augusta 1957, 1961 a 1971. V tomto roku sa rozhodlo o organizovaní podujatia každé štyri roky.
Kyjovské letné slávnosti
Keďže Slovácky rok sa koná raz za štyri roky, v ostatných rokoch sa konajú pravidelne v polovici augusta Kyjovské letné slávnosti. V roku 2013 sa konal 18. ročník festivalu, ktorý trvá vždy jeden víkend. Sú spojené najmä s dožinkovými slávnosťami. Najnavštevovanejší býva jarmok na námestí so sprievodným programom, ktorý nie je zameraný len na folklór. V sobotu sa pravidelne koná Žalmanov folklórny Kyjov v letnom kine alebo výstava a ochutnávka vín. V nedeľu ráno sa koná mariánska púť a pútnická omša v Kostole Nanebovzatia Panny Márie, pred ktorým sa na námestí zhromaždí množstvo veriacich v krojoch. Popoludní prejde mestom krojovaný dožinkový sprievod. Počas oboch dní sa koná výstava králikov, holubov a hydiny Českého zväzu chovateľov a ďalšie podujatia, ako napríklad program pre deti, divadlo, vystúpenie šermiarov, cimbalovej a dychovej hudby, slováckeho kyjovského súboru, mažoretiek atď.
Zábor
Zábor môže byť:
Vysoká Magura
Vysoká Magura je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad Oravskou Lesnou, približne západne od Námestova.
Poloha
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Ošust. Vrch leží južne od slovensko-poľskej hranice, v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Zákamenné. Najbližšími sídlami sú južným smerom ležiaca Oravská Lesná, juhozápadne situovaná Vychylovka, miestna časť Novej Bystrice, severne ležiaca Soblówka a na východe obec Zákamenné. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis
Vysoká Magura leží v malej rázsoche, vybiehajúcej južným smerom z hlavného hrebeňa, medzi Úšustom a Krkoškuľou. Severným smerom leží Slapówka, západne susedí Krkoškuľa a Bukovina , južne Surový vrch a východne Juríková  a Úšust. Západnú časť masívu odvodňuje Juríkov potok, východnú jeho prítok Magurský potok, do Bielej Oravy. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných miest sú viditeľné okolité vrchy Oravských, Kysuckých, Sliezskych a Žywieckych Beskýd, Oravskej Magury, Kysuckej vrchoviny a Malej Fatry, nezriedka však vidieť aj Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa a prístup je tak možný lesnými chodníkmi. Východným úpätím vedie žlto značený chodník z Oravskej Lesnej na rázc. Podúšust, kde sa pripája na hrebeňový chodník. Z neho sa dá dostať na Vysokú Maguru nevýrazným sedlom.
Španielske národné florbalové družstvo mužov
Španielske národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Španielsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Španielskej florbalovej asociácie (AEUF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2002. Vo februári 2018 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 19. miesto.
Riocaud
Riocaud je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Španielske národné florbalové družstvo mužov
Jeho najlepším výsledkom je 22. miesto na Majstrovstvách sveta 2002, ktoré je zároveň jeho jediným vystúpením na MS. Odvtedy sa na toto vrcholné podujatie nedokázalo kvalifikovať.
Riocaud
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Poľský podzemný štát
Poľský podzemný štát existoval v rokoch 1939 až 1945 na území Poľska ktoré okupovalo Nacistické Nemecko a Sovietsky zväz. Bol fenoménom vo vojnou zničenej Európe. Jeho počiatkom bolo zriadenie Služby poľského víťazstva 27. septembra 1939 ktorá sa potom transformovala na Zväz ozbrojených síl a nakoniec do Zemskej armády. Poľský podzemný štát riadili poľské exilové úrady: prezident, vláda a najvyšší veliteľ a ich národné zastupiteľské úrady.
Podzemný parlament reprezentujúci najväčšie politické strany: Roľnícku stranu, Poľskú socialistickú stranu, Národnú stranu a Robotnícku stranu bol v rokoch 19401943 politickým koordinačným výborom, od roku 1943 do roku 1944 Národnou politickou radou a od roku 1944 až do konca vojny Radou národnej jednoty.
Dejiny
Začiatky poľského vojenského sprisahania siahajú do začiatku invázie do Poľska. Vo Varšave bola 27. septembra 1939 zriadená Služba pre víťazstvo Poľska (SZP), ktorej predsedá generál Michał Karaszewicz-Tokarzewski. Vedúcim SZP bol plk. Stefan Rowecki. Organizácia mala pôsobiť na nemeckých a sovietskych okupovaných územiach a mobilizovať odpor spoločnosti. SZP však necítila plnú dôveru poľských úradov v exile (predovšetkým gen. Sikorskiho), ktorí verili, že sa v ňom sústreďuje príliš veľa Piłsudských ľudí. Preto v novembri 1939, predseda Výboru ministrov pre záležitosti krajiny vo Francúzsku, generál Kazimierz Sosnkowski, stál v čele novej vojenskej organizácie, ktorá prevzala názov Únia ozbrojených bojov (ZWZ). Predpokladalo sa, že ide o jednotnú organizáciu pôsobiacu v celej okupovanej krajine. Rowecki bol veliteľom na okupovaných územiach Nemcov, gen. Karaszewicz-Tokarzewski v oblasti sovietskej okupácie, ktorá bola čoskoro zatknutá NKVD. ZWZ získala vo svojich radoch 24 000 členov SZP a zlúčili sa s množstvom ďalších menších organizácií. Na jar 1940 mala ZWZ v čele s Roweckim 81 000 členov.
Počas prvého obdobia okupácie úzko súviseli politické štruktúry a vojenské podzemie. Až do konca februára 1940 boli v ZWZ zriadené Politické výbory, ktoré slúžili ako politické zastúpenie štyroch frakcií. Sikorski sa však rozhodol jasnejšie oddeliť civilné a vojenské divízie, ale nebolo to bez kompetenčných sporov. Nakoniec však bola vytvorená vládna delegácia v krajine, ktorá bola politickým zastúpením vlády v okupovanej krajine. V decembri 1940 sa prvým delegátom poľskej vlády v Poľsku stal líder robotníckej strany Cyryl Ratajski. Potom od leta 1942 až do zatknutia Nemcami vo februári 1943 bol zástupcom Jan Piekałkiewicz a neskôr do marca 1945 (keď ho zatkli Sovieti) Jan Stanisław Jankowski a nakoniec na jar 1945 bol nahradený Ludwigom Stefanom Korbonskim. Od roku 1944 bol delegát v pozícii podpredsedu vlády poľskej vlády v exile. Jeho traja poslanci sa stali ministrami a spoločne vytvorili Národnú radu ministrov.
Cody Rhodes
Cody Runnels (* 30. jún 1985, Marietta, Georgia, USA) je americký profesionálny wrestler a herec.
BKM Lučenec
BKM Lučenec je slovenský mužský basketbalový klub sídliaci v Lučenci. Klub vznikol v roku 2017. BKM nie je nasledovateľom klubu MBK Lučenec.
Marae Taputapuatea
Marae Taputapuatea je starobylý posvätný komplex pozostávajúci z niekoľkých marae na ostrove Raiatea, ktorý je súčasťou Spoločenských ostrovov vo Francúzskej Polynézii. Raiatea sa nachádza približne v strede "polynézskeho trojuholníka", rozľahlej časti Tichého oceánu posiatej mnohými ostrovmi, ktorá bola ľudstvom osídlená ako posledná región Zeme.
Marae možno opísať ako uzavretý ohraničený priestor obdĺžnikového pôdorysu vydláždený z čadiča či koralových kameňov, na ktorom prebiehali náboženské obrady, ale aj stretnutia lodných navigátorov a cestovateľov. Taputapuatea bola politické, obradné a pohrebné centrum východnej časti Polynézia.
V roku 2017 bola oblasť Taputapuatea (2,14 ha) zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Rions
Rions je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Veľká ľadová kopa
Veľká ľadová kopa je elevácia v hornej časti Ľadového hrebeňa, bezprostredne nad Prednými Ľadovými vrátkami vo Vysokých Tatrách. Od Prostrednej ľadovej kopy ju delí Ľadový zárez.
Mark Henry
Mark Jerrold Henry (* 12. jún 1971) je americký profesionálny wrestler, ktorý pôsobí v asociácii WWE v rosteri SmackDown. USA reprezentoval na Letných olympijských hrách 1992 v Barcelone.
Veľká ľadová kopa
Prví na veži
Prvý zaznamenaný výstup vykonali Janusz Chmielowski, Karol Jordán, Jan Nowicki a horskí vodcovia Klemens Bachleda, Pavol Spitzkopf a nosič Stanisław Stopka 14. augusta 1903. V zimnom horolezeckom období boli prví Valéria Kovárová, Edita Krenová, Manicová, Maňa Mičiková, Bárdoš a Alexander Huba 19. mája 1946.
Vodičský preukaz (rozlišovacia stránka)
Vodičský preukaz môže byť:
Roaillan
Roaillan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kapustnica (rozlišovacia stránka)
Kapustnica može byť:
Romagne (Gironde)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Boeing Orbital Flight Test
Boeing Orbital Flight Test (skrátene: Boe-OFT) bol prvý nepilotovaný skúšobný let americkej kozmickej lode typu CST-100 Starliner spoločnosti Boeing. Dňa 20. decembra 2019 vyštartoval z Cape Canaveral k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Testovať sa malo priblíženie a procedúry automatického spojenia s ISS, pričom loď mala zostať pripojená ku stanici 7 dní. Starlineru sa však nepodaril plánovaný zážih motora potrebný pre usadenie na obežnej dráhe a stretnutie s ISS. NASA a Boeing nakoniec rozhodli o predčasnom návrate lode po 2 dňoch letu. Následne sa odskúšal úplný návrat do atmosféry, pristátie na pevnine a záchranné postupy, ktoré bolo potrebné otestovať pred prvým pilotovaným letom. Počas celého skúšobného letu sa sledoval aj systém podpory života.
Romagne (Gironde)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boeing Orbital Flight Test
Spoločnosť Boeing 6. apríla 2020 oznámila, že nepilotovaný skúšobný let Orbital Flight Test zopakuje, aby dokončila všetky úlohy letových skúšok a vyhodnotila výkon druhej lode Starliner. NASA návrh Boeingu akceptovala.
Priebeh letu
Misia Boeing Orbital Flight Test úspešne odštartovala dňa 20. decembra 2019 o 06:36:43 miestneho času (11:36:43 svetového času) pomocou nosnej rakety Atlas V N22 zo štartovacieho komplexu 41 na Cape Canaveral. O 11:59 UTC NORAD detegoval objekt na obežnej dráhe vo výške 191 – so sklonom 51,63° voči rovníku. Na palube kozmickej lode bola namiesto posádky figurína s menom Rosie the Rocketeer (odkazovala na americkú kultúrnu ikonu všetkých ťažko pracujúcich žien v továrňach a lodeniciach počas druhej svetovej vojny, nazvanú Rosie the Riveter (Robotníčka Rosie)). Figurína počas celého letu monitorovala pomocou zabudovaných senzorov podmienky, ktoré by pôsobili na posádku. Po oddelení od nosnej rakety sa však Starliner ocitol v problémoch. Palubný počítač dostával nesprávne informácie o údaji, ktorý sa označuje ako MET (Mission Elapsed Time – uplynulý čas misie). Dôsledkom tejto softvérovej chyby sa zážih OIB (Orbital Insertion Burn – zážih pre usadenie na obežnej dráhe) neuskutočnil v plánovanom čase. Manéver OIB je potrebný k tomu, aby sa loď usadila na parkovacej dráhe a mohla sa začať včas približovať k ISS. Kvôli spomínanému problému začal počítač lode vykonávať aj nadbytočné korekčné zážihy malými orientačnými tryskami, čím loď spotrebovala viac pohonných látok, než bolo v tejto fáze letu optimálne. Riadiace stredisko sa tak rozhodlo poslať Starlineru príkaz na vykonanie zážihu OIB. Loď však v tom čase letela nad oblasťou pokrytou družicami TDRS, ktoré zabezpečujú prenos dát medzi objektami na nízkej obežnej dráhe a povrchom Zeme. Príkaz k zážihu OIB sa k Starlineru dostal až o osem minút neskôr, ako mal. Kozmická loď sa síce dostala na stabilnú obežnú dráhu, ale jej prílet k ISS sa značne skomplikoval. Starliner mohol k stanici priletieť pomocou výrazných úprav obežnej dráhy, ale na tento manéver už nemal dostatok paliva. Ďalšia možnosť príletu k ISS spočívala v menších korekciách dráhy, ale tie boli nad limity lode z časového hľadiska. Starliner vydrží pred pripojením k stanici samostatne fungovať približne 2,5 dňa. Odborníci z firmy Boeing následne vyslali k Starlineru príkaz k zorientovaniu lode fotovoltaickým panelom k slnku, aby sa nabili palubné akumulátory a Starliner mohol naďalej fungovať. NASA a Boeing nakoniec rozhodli, že kozmická loď zostane na obežnej dráhe dva dni a potom pristane v areáli raketovej strelnice White Sands Missile Range v Novom Mexiku, kde mala pôvodne pristáť 28. decembra. Ešte v ten istý deň, 20. decembra, Starliner vykonal za týmto účelom dve malé korekcie dráhy.
Okrem operácií potrebných na priblíženie a spojenie s ISS, sa Starlineru podarilo splniť ostatné hlavné ciele skúšobného letu na obežnej dráhe počas 2 dní vo vesmíre. Dňa 22. decembra 2019 o 12:23 UTC kozmická loď začala brzdiaci zážih, ktorý trval 55 sekúnd. O tri minúty neskôr sa od lode oddelil servisný modul a o 12:46 UTC návratový modul lode Starliner kontrolovane vstúpil do horných vrstiev atmosféry. O 12:58:53 UTC (05:58:53 miestneho času) Starliner úspešne pristál v púšti v areáli White Sands Missile Range v Novom Mexiku. Kozmická loď z tejto misie bola potom vybraná aj na prvý operačný let Starlineru s posádkou na ISS. Veliteľka misie Boeing Starliner-1 astronautka Sunita Williamsová zvolila pre túto loď meno Calypso.
Mrhatina
Mrhatina je prírodná rezervácia ev. č. 251 neďaleko obce Řásná v okrese Jihlava v nadmorskej výške 620 - 710 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Dôvodom ochrany je zachovanie pôvodného bukového porastu.
Roquebrune (Gironde)
Roquebrune je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dráčovité
Dráčovité (Berberidaceae) je čeľaď rastlín z radu iskerníkotvaré (Ranunculales).
Výskyt
Druhy čeľade dráčovité v širšom zmysle (porov. kapitolu Systematika) sú rozšírené prevážne v miernom pásme severnej pologule, v Európe, Ázii, veľmi roztrúsené v Južnej a Severnej Amerike, severnej Afrike a Indomalajzii.
Zatiaľ čo rad iskerníkotvarých (Ranunculales) má pomerne dlhý fylogenetický vek, zasahuje až do kriedového útvaru druhohôr, našli sa odtlačky vlastných dráčovitých (Berberidaceae) až vo vrstvách z neskorých treťohôr.
Opis
Čeľaď zastupujú nízke stromy alebo kry, s jednoduchými alebo zloženými, opadavými alebo neopadavými listami, striedavého postavenia a niekedy s prílistkami. Kvety sú jednotlivé alebo v strapcových súkvetiach, pravidelné a obojpohlavné. Kvetný obal je v dvoch až štyroch kruhoch. Tyčinky sú obyčajne v dvoch kruhoch, sú citlivé na dotyk (dráždivé). Ich peľnice sa otvárajú dvomi viečkami alebo chlopňami. Gyneceum je jednoplodolistové. Plodom je bobuľa alebo tobolka.
Zaradenie v systéme
Dnes sa čeľaď dráčovité v širšom zmysle (porov. nižšie) obyčajne zaraďuje do radu iskerníkotvaré (Ranunculales). V niektorých starších systémoch sa čeľaď dráčovité zaraďuje do radu dráčotvaré (Berberidales); ak sa pracuje s čeľaďou dráčovité v širšom zmysle (porov. nižšie), tak je čeľaď dráčovité jedinou čeľaďou radu dráčotvaré, ak sa naopak pracuje s čeľaďou dráčovité v užšom zmysle, tak rad dráčotvaré zahŕňa čeľaď dráčovité v užšom zmysle a ostatné s ňou príbuzné čeľade (porov. nižšie napr. Tachtadžian 1997).
Dráčovité v širšom zmysle
Rozdelenie čeľade dráčovité v širšom zmysle na rody je sporné, v závislosti od autora sa v súčasnosti uvádza napríklad 13 rodov, 14 rodov , 15 rodov  , 16 rodov , 17 rodov  , 18 rodov či 20 rodov. V trochu starších textoch nájdeme aj napr. delenie na 10 rodov či 12 rodov.
Poznámky k jednotlivým vyššie spomínaným rodom:
Staršie sa do čeľade dráčovité v širšom zmysle niekedy zaraďoval aj rod Holboellia (od roku 2012 obyčajne považovaný za súčasť rodu Stauntonia ), inak zaraďovaný do čeľade lardizabalovité (Lardizabalaceae), alebo sa do čeľade dráčovité v širšom zmysle zaraďovali aj všetky ostatné rody z dnešnej čeľade lardizabalovité.
Dráčovité v užšom zmysle
V niektorých textoch je čeľaď dráčovité (Berberidaceae) poňatá užšie - zahŕňa len rody Berberis, Mahonia, alebo rody Berberis, Mahonia a Ranzania, alebo staršie (v 70. rokoch 20. stor.) rody Berberis, Mahonia, Epimedium a Vancouveria. Ostatné vyššie uvedené rody inde zaraďované do čeľade dráčovité v širšom zmysle sa potom uvádzajú zaradené v samostatných čeľadiach Leonticaceae, Nandinaceae a Podophyllaceae, pričom ale obsah čeľade Leonticaceae sa niekedy zaraďuje do čeľade Podophyllaceae.
Podobne napr. v práci Tachtadžjan 1997 čeľaď dráčovité (Berberidaceae) zahŕňa len rody Berberis a Mahonia a ostatné rody sú zaradené do čeľadí Leonticaceae, Nandinaceae, Podophyllaceae, Ranzaniaceae, Diphylleiaceae. V neskoršej práci Tachtadžjan čeľade Leonticaceae a Diphylleiaceae zrušil a ich obsah presunul do čeľade Podophyllaceae. To, čo je vyšššie označené ako dráčovité v širšom zmysle, autor chápe ako rad dráčotvaré (Berberidales).
Alpina
right|thumb|230px|Alpina B7 Biturbo Alpina Burkard Bovensiepen GmbH je nemecká tuningová firma, ktorá sa špecializuje na vozidlá automobilky BMW. Sídli v meste Buchloe v okrese Ostallgäu v Bavorsku. Firma predáva svoje vlastné automobily, založené na automobiloch BMW. Alpina úzko spolupracuje s BMW a ich procesy sú integrované do výrobných liniek BMW, teda je TÜV uznaná ako automobilový výrobca, na rozdiel od ostatných výkonových špecialistov, ktorí sa špecializujú na trh s autopríslušenstvom. Napríklad Alpina B7 sa vyrába v rovnakej výrobnej linke v Dingolfingu ako vlastný modelový rad BMW - BMW rad 7.
Záber
Záber môže byť:
Mille Petrozza
Miland „Mille“ Petrozza (* 18. december 1967, Essen, Nemecko) je nemecký gitarista a spevák taliansko-kalabríjskeho pôvodu, ktorý sa najviac preslávil ako člen skupiny Kreator (pôvodne Tormentor). Hrať začal v roku 1982 v školskej hudobnej skupine Tyrant.
Petrozza tiež spieval hlavné vokály v spolupráci s Tomasom Lindbergom v skladbe „Dirty Coloured Knife“ zo rovnomenného albumu z roku 2002 izraelskej metalovej skupiny Nail Within.
V roku 1994 hral na gitaru v metalovej superskupine Voodoocult, medzi umelcami ako Dave Lombardo zo skupiny Slayer a Chuck Schuldiner zo skupiny Death.
Objavil sa aj na albume skupiny Edguy z roku 2004, Hellfire Club, kde poskytol hlavné vokály na striedavej verzii otváracej skladby albumu, „Mysteria“, ktorá bola vybraná aj ako bonusová skladba albumu. Tiež sa objavil albume skupiny Caliban z roku 2006, The Undying Darkness, v skladbe „Moment of Clarity“. Tiež hrá samého seba vo videoklipe skladby „IchGott“ od skupiny Honigdieb.
Francúzske národné florbalové družstvo mužov
Francúzske národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Francúzsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Francúzskej florbalovej federácie (FFF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2003. Vo februári 2015 mu patrilo v medzinárodnom rebríčku IFF 25. miesto.
Jeho najlepším výsledkom je 5. miesto na Majstrovstvách sveta C divízie 2004, 2006 a 2008, alebo 3. miesto (nepostupové) na európskej kvalifikácii 1 na MS 2010.
Mille Petrozza
Tiež sa objavil na albume skupiny Volbeat z roku 2010 Beyond Hell/Above Heaven v skladbe nazvanej „7 Shots“. Petrozza a bubeník Stefan Schwarzmann hrali pri nahrávaní albumu Revolution od skupiny Lacrimosa.
Petrozza je vegánom.
Hudobné vybavenie
Petrozza má rozsiahlu zbierku gitár, ale naživo používa gitaru Jackson, hlavne modely KV2 a Jackson Randy Rhoads. Má tiež podpisovú X Series Jackson gitaru, "Mille Phobia" King V, ktorá je limitovanou edíciou vyrobenou exkluzívne pre európsky trh. Používa ENGL zosilňovače. Od roku 2016 začal Petrozza používať ESP gitary. V strede osemdesiatych rokov používal gitaru B.C. Rich Mockingbird, ktorá zdieľala fyzické podobnosti modelu Kerryho Kinga zo skupiny Slayer, na ktorú hral v rovnaký čas.
Azerbajdžanská literatúra
Azerbajdžanská literatúra je literatúra písaná v azerbajdžančine, turkickom jazyku, ktorý je úradný jazyk v Azerbajdžane.
Prvé príklady azerbajdžanskej literatúry sa datujú do konca 13. storočia, po mongolskom dobytí a sú písané v arabskom písme. Viacerí autori od 14. do 17. storočia pomáhali vytvárať azerbajdžanskú literatúra, najmä poéziu. Na konci 19. storočia začali v azerbajdžančine vychádzať aj noviny. Vydávanie písomných diel v azerbajdžančine v Perzii zakázal vládca Rezá Šáh Pahlaví (1925 – 1941). V sovietskom Azerbajdžane prebiehala počas obdobia „červeného teroru“ kampaň zameraná na tisíce spisovateľov, učiteľov, novinárov, intelektuálov a iných, výsledkom čoho bola zmena azerbajdžanskej abecedy na cyriliku.
Benátske obranné stavby z obdobia 15. až 17. storočia: Stato da Terra - západná Stato da Mar
náhľad|Územný rozsah Benátskej republiky
Azerbajdžanská literatúra
Moderná azerbajdžanská literatúra je skoro výhradne produkovaná v Azerbajdžane. Napriek tomu, že sa značne používa aj v iránskej provincii Azerbajdžan, azerbajdžančina nie je vyučovaná na školách a publikácie v azerbajdžančine nie sú ľahko dostupné.
Benátske obranné stavby z obdobia 15. až 17. storočia: Stato da Terra - západná Stato da Mar
'''Benátske obranné stavby z obdobia 15. až 17. storočia: Stato da Terra - západná Stato da Mar''' je názov jednej z cezhraničných pamiatok svetového kultúrneho dedičstva UNESCO, pozostávajúcej z viacerých stavieb na území Talianska, Chorvátska a Čiernej Hory.
Je tvorená pevnosťami a opevnenými mestami Najjasnejšie republiky benátskej. Tieto miesta sú roztrúsené od vnútrozemia severného Talianska po východné pobrežie Jadranského mora a možno ich deliť do dvoch skupín. Kým talianske pozície v historickej oblasti "Stato da Terra" chránili Benátky pred okolitými európskymi mocnosťami, pevnosti a opevnené mestá na pobreží Jadranu spadali do tzv. "Stato da Mar" a boli opornými bodmi, ktoré mali zaručovať bezpečnú plavbu benátskej flotily smerom k Levante. Obranné stavby boli vystavané v štýle "alla moderna", ktorý bol v 15. storočí novátorský vzhľadom k rozmachu používania strelného prachu a nutnosti prispôsobiť vojenskú architektúru tejto skutočnosti.
Prehľad lokalít
Nasledujúca tabuľka zahŕňa všetkých 6 lokalít, ktoré boli spoločne zapísané na zoznam pamiatok chránených UNESCOM.
Ruch (Gironde)
Ruch je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zápověď u Karlína
Zápověď u Karlína je prírodná pamiatka ev. č. 5771, nachádza sa v okrese Hodonín na juhozápadnom okraji obce Karlín v oblasti Kyjovskej pahorkatiny. Lokalita je tvorená trávnatými svahmi s teplomilnými spoločenstvami rastlín. Na časti lokality sa nachádzajú kroviny či menšie listnaté stromy.
Predmet ochrany
Zachovalá vegetácia suchých trávnikov s výskytom chránených a vzácnych druhov flóry, najmä európsky významného druhu hadinca červeného.
Cieľ ochrany
Hlavným cieľom ochrany je najmä udržanie priaznivého stavu biotopu a udržanie, optimálne aj posilnenie populácie hadinca červeného (Echium russicum)
Chránené druhy flóry a fauny
Čo sa týka fauny z ohrozených druhov treba spomenúť namä kriticky ohrozenú vretienku pichliačovú (Zygaena bryzae), ďalej významných modráčikov ako: modráčik ďatelinový (Polyommatus bellargus) a modráčik blankytný (Polyommatus thersites), z nočných motýľov lišaj mliečnikový (Hyles euphorbiae). Z chrobákov je významný nález chrobáka lajniaka ozbrojeného (Odonteus armiger). Na ruderálne stanovište s bodliakmi je viazaná napr. vrzúnik (Agapanthia dahli). Fauna rovnokrídlovcov je rovnako charakteristická výskytom niektorých vzácnych druhov s väzbou na narušované biotopy polostepného charakteru. K najvýznamnejším druhom patrí svrček poľný (Gryllus campestris) a jesienka spevavá (Oecanthus pellucens) alebo kobylka krovinová (Phaneroptera falcata). Hojne sa vyskytuje modlivka zelená (Mantis religiosa), ktorá patrí k typickým druhom dlhostebelných stepných biotopov a lúk na južnej Morave
Švédsko-francúzska vojna
náhľad|Ferdinand II. Habsburský (1578-1637) Švédsko-francúzska vojna je posledná a zároveň najkrutejšia fáza tridstaťročnej vojny. Trvala v období 1635-1648.
Priebeh vojny
Začala sa vyhlasením vojny cisára Ferdinanda II. Francúzsku roku 1635. V 30. rokoch Francúzsko posúvalo svoje pozície až k Porýniu, ktoré aj mocensky ovládlo. Vojna s Habsburgovcami sa stala nevyhnutná. Roku 1635 Francúzsko uzavrelo zmluvu so Švédskom, v ktorej sa zaviazalo, že vstúpi do vojny po jeho boku. V tom istom roku Francúzsko napadlo španielske Nizozemsko a následne zaútočilo na španielske Milánsko. Švédsko zároveň dosiahlo úspechy na nemeckom bojisku. Po týchto úspechoch podpísalo Francúzsko so Švédskom nové spojenectvo, trvajúce až do konca vojny. Švédi dosiahli opäť niekoľko pozoruhodných úspechov (ťaženie Banéra do Čiech roku 1639), ale po presunutí časti armády na pomoc Francúzom zostali v ríši Švédi osamotení. Vojnové udalosti ukázali, že ani jedna strana nie je schopná dosiahnuť rozhodujúce viťazstvo. Francúzsko sa preto usilovalo o dojednanie celoeurópskeho mieru. Na začiatku 40. rokov však malo Švédsko výhodnú pozíciu, pretože v októbri 1643 jeho vojská stáli pred Prahou, a uzavrelo spojenectvo so sedmohradským kniežatom Jurajom Rákocim.
Koniec vojny
V celom ďalšom období zostala iniciatíva vo švédskych rukách. Roku 1648 však bol podpísaný Vestfálsky mier, práve keď švédske vojská stáli pred Prahou a keď sa švédsky generál Wrangler po dobytí celého Bavorska chystal tiahnuť na Viedeň.
Tantalus
Tantalus môže byť:
Sablons (Gironde)
Sablons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zaječí skok
Zaječí skok je prírodná rezervácia ev. č. 526 neďaleko krajského mesta Jihlavy, prekrýva sa čiastočne s územím európskeho významu, ktoré sa nazýva tiež Zaječí skok v nadmorskej výške 482526 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany sú strmé skalné útvary, tvoriace niekoľko odkryvov nad pravým brehom rieky Jihlavy situovaných na juhozápad, asi dva kilometre od mesta Jihlavy, ktoré prechádza v sutinový les nadväzujúci na riečne údolie s arkticko-alpínskymi reliktami (vudsia skalná) aj teplomilnejšími druhmi. Územie rezervácie má rozlohu 2,2 ha, je teda zaujímavou ukážkou stretov niekoľkých rôznych biotopov na veľmi malej ploche. O biodiverzite rezervácie svedčí aj fakt, že sa na jej území nachádza celkom 15 druhov pečeňoviek a 81 druhov machov.
Ochrana územia prebieha oficiálne od 30. rokov 20. storočia, kedy bola zriadená ministerstvom školstva a národnej osvety, však už skôr sa tu nachádzala súkromná rezervácia miestneho statkára Leopolda Kosovského. Cez PR vedie turistická trasa z Jihlavy do Rantířova.
Lokalita
Chránené územie sa nachádza na Vysočine, na turistickej trase medzi Jihlavou a Rantířovom. Z Jihlavy vychádza trasa z mestskej časti zvanej Staré Hory a vedie medzi riekou Jihlavou a železničnými koľajami až do Rantířova. Značná časť trasy z Jihlavy do rezervácie sú široké cesty na otvorenom poli, ktoré je poľnohospodársky obhospodarované. Tento úsek je dlhý asi dva kilometre. Okolo Zaječího skoku rastie prevažne smreková monokultúra, ktorou vedie trasa aj smerom z rezervácie do kilometer a pol vzdialeného Rantířova. Na tomto mieste máva cesta občas charakter lesného chodníka vedúceho po balvanovitej sutine, alebo širších lesných ciest vedúcich k blízkej chatárskej oblasti. Terén je kopcovitého charakteru a v blízkosti rezervácie sa stáva pomerne strmým takmer k samotným vyhliadkam zo skalných odkryvov.
Legenda o Zaječím skoku
Legenda hovorí o zlom rytierovi, ktorý žil na Plandroch a zomrel pri love. Počas štvanice poddanými nenávidený pán najprv zbil a potom zabil nemohúceho starca. Sotva starý muž klesol mŕtvy k zemi, prebehol okolo zajac a rytier ho začal prenasledovať. Zajac mu utekal, ale lovec bol rýchlejší a nebohého zajaca doháňal. Štvané zviera skočilo zo skaly nad riekou a rytier donútil koňa ku skoku za ním a na mieste zahynul. Na pamiatku tejto udalosti je do skaly vtlačené konské kopyto s podkovou. Vďaka tejto udalosti sa oblasť volá Zaječí skok.
História
Prírodná rezervácia bola vyhlásená 31. decembra 1933 ministerstvom školstva a národnej osvety. Predtým bola z iniciatívy profesora na jihlavskom gymnáziu Jozefa Ambróza a prírodovedeckého klubu súkromnou rezerváciou statkára Leopolda Kosovského. V roku 1992 bola znovu vyhlásená už zákonom 114/1992 Zb.
Prírodné podmienky
Skaly sú tvorené moldanubickým plutónom so žilami žuly. Všetky útvary sú značne popraskané, podliehajúce erózii mrazom. Juhozápadná strana je tvorená takmer kolmými stenami piatich skalných odkryvov vysokých až 30 metrov. Na kamenistom podloží sa vytvorila plytká litozem, ranker na sutinách a kambizem na miernejších svahoch. Pod skalami preteká v meandri rieka Jihlava. Nadmorská výška je 482 až
Flóra
Značná rôznorodosť terénu, juhozápadné strmé skalné steny a pozvoľné svahy na severovýchod, umožňujú na veľmi malej ploche rýchle striedanie biotopov s ich faunou a flórou. V miestach odhalených skál a rozpukaných balvanoch zakorenila borovica lesná (Pinus sylvestris), na ňu nadväzuje zmiešaný les, kde rastie lipa malolistá (Tilia cordata), dub letný (Qurcus robur) a javor horský (Acer pseudoplatanus) a potom sutinový les, v ktorom je jaseň štíhly (Fraxinus excelsior), ruža ovisnutá (Rosa pendulina). V bylinnom poschodí sú zástupcovia horských a podhorských bylín ako trebárs prilbica pestrá (Aconitum variegatum), udatník lesný (Aruncus vulgaris), žerušničník Hallerov (Cardaminopsis haller), glaciálne relikty vudsia skalná (Woodsia ilvensis) a pečeňovka Asterella gracilis. Vedľa chladnomilných druhov sa vyskytujú aj teplomilné rastliny: ľubovník chlpatý (Hypericum hirsutum), pamajorán obyčajný (Origanum vulgare), ďatelina horská (Trifolium montanum).
V údolí Jihlavy sa vyskytujú typickí hájoví zástupcovia rastlín: konvalinka voňavá (Convallaria majalis), samorastlík klasnatý (Actaea spicata), pečeňovník trojlaločný (Hepatica nobilis), zvonček broskyňolistý (Campanula persicifolia), lipkavec lesný (Galium sylvaticum) a zádušník chlpatý (Glechoma hirsuta). Na kmeňoch 5 líp tvorí stabilnú populáciu dvojhrot zelený (Dicranum viride).
Fauna
Rieka poskytuje vhodné stanovisko živočíchom viazaným na vodu: vydra riečna (Lutra lutra), rybárik riečny (Alcedo atthis), vodnár potočný (Cinclus cinclus), trasochvost horský (Motacilla cinerea), na skalách a v lese žije slepúch lámavý (Anguis fragilis), jašterica živorodá (Zootoca vivipara), jašterica krátkohlavá (Lacerta agilis) a výr skalný (Bubo bubo).
Ohrozenie
Pre PR Zaječí skok nie je vypracovaný plán starostlivosti.
Tantalos
Tantalos môže byť:
Simylos z Neapolisu
Simylos z Neapolisu si na 133. olympijských hrách v roku 248 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Simylos dal 133. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov tejto disciplíny sa označovali všetky olympiády. Správu o olympijskom víťazstve Simyla zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika. Eusébios ešte dodáva, že počas tejto olympiády sa Parti vzbúrili proti Macedóncom; Ich prvým kráľom bol Arsakes, po ktorom nazvali dynastiu následných partských kráľov (Arsakovci). Eusebios zoznam olympijských víťazov vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Syndikalizmus
Medzi hlavné syndikalistické organizácie patrili Všeobecná konfederácia práce vo Francúzsku, Národná konfederácia práce (CNT) v Španielsku, Talianska syndikalistická únia (USI), Slobodný zväz pracujúcich Nemecka a Argentínska regionálna federácia pracujúcich. Hoci sa nepovažovali za syndikalistov, väčšina historikov považuje Priemyselných robotníkov sveta, Írsky zväz pracovníkov v doprave a všeobecných pracovníkov a kanadský One Big Union za príslušníkov tohto prúdu.
Terminológia
Pojem syndikalizmus má francúzsky pôvod. Vo francúzštine je syndikát odborový zväz, zvyčajne miestny zväz. Zodpovedajúce slová v španielčine a portugalčine, sindicato a taliančine, sindacato, sú podobné. Rozšírením francúzskeho syndicalisme sa označuje odborový zväz vo všeobecnosti. Pojem syndicalisme révolutionnaire alebo revolučný syndikalizmus sa objavil vo francúzskych socialistických časopisoch v roku 1903 a Francúzska všeobecná konfederácia práce (Confédération générale du travail, CGT) začala používať tento pojem na označenie svojej značky odborov. Revolučný syndikalizmus alebo častejšie syndikalizmus s prívlastkom revolučný potom odborári podľa francúzskeho vzoru adaptovali do viacerých jazykov.
Anabióza
thumb|right|Žiabronôžka soľná (Artemia salina) je jeden z organizmov podstupujúcich anabiózu
Anabióza je stav, keď sú u mikroorganizmov všetky životné deje obmedzené na minimum. Pomocou tohto stavu môžu prežívať aj dlhé nepriaznivé obdobia.
Sadirac
Sadirac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gruzínske národné florbalové družstvo mužov
Gruzínske národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Gruzínsko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Gruzínskej florbalovej asociácie (GFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2008. Vo februári 2018 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 36. miesto.
Kujataa
Kujataa je kultúrna krajina na juhozápade Grónska, ktorá je historicky spoluutváraná ľudskou činnosťou. Tiahne sa v dĺžke približne 100 km pozdĺž členitého pobrežia ostrova na území kraja Kujalleq.
V roku 2017 bolo zapísaných na zoznam svetového dedičstva UNESCO pod názvom "Kujataa v Grónsku: poľnohospodárstvo Severanov a Inuitov na okraji ľadovcového oblasti" päť lokalít v regióne, ktoré zahŕňajú okrem iného pozostatky obytných a hospodárskych budov, ale aj kostolov. Súhrnná plocha týchto archeologických lokalít je 34,9 ha.
Úšust (vrch v Oravských Beskydách)
Úšust je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad Oravskou Lesnou, približne západne od Námestova.
Výhľady
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý lesný porast, poznačený ťažbou, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou vegetáciou sú viditeľné okolité vrchy Oravských, Kysuckých, Sliezskych a Žywieckych Beskýd, Oravskej Magury, Kysuckej vrchoviny a Malej Fatry, nezriedka však vidieť aj Tatry.
Prístup
Na samotný vrchol nevedie značená turistická trasa, no kúsok severne prechádza značená hrebeňovka.
Energy Plaza
Energy Plaza je mrakodrap v Dallase v USA, postavený na ulici 1601 Bryan Street. Navrhol ho Ieoh Ming Pei meria 192 metrov (s anténou 225 metrov), má 49 poschodí. Je deviatou najvyššou budovou v Dallase. Mrakodrap bol dokončený v roku 1983. Samotná budova je založená na konštrukcii, ktorá používa tri trojuholníky.
NASDAQ Financial-100
NASDAQ Financial-100 je index finančných služieb. Bol vytvorený v roku 1985 ako dcérsky index NASDAQ-100.
NASDAQ Financial-100, vyvinutý spoločnosťou NASDAQ, zahŕňa spoločnosti, ktoré sa zaoberajú bankovníctvom, poisťovníctvom, hypotékami a obchodovaním s cennými papiermi. Zahŕňa aj akcie burzy NASDAQ.
Kritériá výberu
Aby sa spoločnosť uchádzala o členstvo v indexe, musí spĺňať nasledujúce štandardy :
Ak má spoločnosť viacero tried akcií, budú zahrnuté všetky triedy, ktoré spĺňajú štandardy minimálnej trhovej kapitalizácie. V súčasnosti však majú všetky spoločnosti v indexe iba jednu triedu akcií.
Na rozdiel od indexu NASDAQ-100 neexistuje požiadavka na minimálnu váhu. Podobne ako NASDAQ-100 sa index každoročne vyvažuje, ale v júni. Ak zložka indexu po prepočte spadne medzi pozíciami 101 až 125, spoločnosť má jeden rok na vrátenie pozície; ak spoločnosť naďalej nespĺňa túto normu, jej akcie sa vyradí. Akákoľvek zložka, ktorá nie je v čase zmeny rovnováhy medzi 125 najlepšími, sa vyradí. Voľné miesta v indexe obsadzujú spoločnosti nezaradené do indexu a s najvyšším hodnotením.
Na rozdiel od NASDAQ-100, kde sú zmeny oznámené vopred, zmeny NASDAQ Financial-100 NASDAQ nezverejňuje.
Jane Goodallová
Jane Goodallová (* 3. apríl 1934, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britská biologička zaoberajúca sa výskumom primátov, najmä šimpanzov.
Životopis
Už v mladosti sa zaujímala o zvieratá. Po ukončení štúdií krátko pracovala na Oxfordskej univerzite a vo svojich 23 rokoch odcestovala na pozvanie svojho priateľa do Kene.
Začala tu pracovať spolu so slávnym primatológom Louisom Leakeyom; ten rozvinul jej záujem o šimpanzov a podporil ju pri jej rozhodnutí študovať tieto zvieratá vo voľnej prírode v Národnom parku Gombe v Tanzánii. Počas dlhej doby urobila mnoho objavov - zistila napríklad, že šimpanzy používajú nástroje, že dokážu prejavovať svoje emócie a že sú mäsožravce, ale tiež napr. to, že sa medzi sebou zabíjajú. Šimpanzov v Gombe študovala 45 rokov a získala si tak svetovú povesť ako odborník na správanie primátov.
Saillans (Gironde)
Saillans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Jane Goodallová
Životopis
Napísala niekoľko kníh a v roku 1977 založila The Jane Goodall Institute, ktorého cieľom je výskum, vzdelávanie a ochrana divokej prírody.
Aj vo svojom veku stále cestuje po celom svete a s nadšením sa delí o svoje skúsenosti.
Doudeauville
Doudeauville môže byť:
Saillans (Gironde)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Guttus
náhľad|Červenofigúrový guttus z Apúlie, cca 420 – 370 pred Kr. Guttus (, od ) je typ starogréckej nádoby. Guttus (mn. č. gutti), zvyčajne nižšia široká okrúhla kanvica s úzkou výlevkou (alebo hubicou), prstencovitým uchom a nízkym hrdlom (niekedy so sitom alebo vekom), slúžil na vylievanie tekutín v menších dávkach. Vyrábali sa z hliny, kovu alebo skla (vyrábaný bol v rôznych tvaroch, napr. s výlevkou vo forme hlavy zvieraťa ), najmä na gréckom západe (Magna Graecia). Najčastejšie sa ním nalieval olej do lámp, po kvapkách parfumované oleje (olejom sa napr. natierali športovci ), liečivé oleje, zálievky alebo dresingy (zrejme i ocot filtrovaný cez sito ). Existuje niekoľko presvedčivých dôkazov, že guttus (guttus s úzkou hubicou, predĺženým náustkom vhodným pre malé deti) sa používal ako fľaša na kŕmenie detí mliekom, napr. chemická analýza sedimentov v niektorých gutti, nájdených v hroboch malých detí (našli v nich zvyšky kazeínu); existencia gutti v tvare prsníka a guttusu s nápisom MAMO („plačem, volám po prsníku“). Starovekí Gréci používali špeciálne upravený keramický guttus aj na odsávanie materského mlieka z prsníka (skôr než Rimania, ktorí na tento účel vynašli sklenené extraktory). Grécke deti, ktoré zomreli v ranom veku, boli často pochované s gutti, ako to dokazujú nálezy (datované hlavne od 5. do 3. stor. pred Kr.) napr. z pohrebísk západogréckych miest Himery alebo Tarenta. Prítomné boli aj v hroboch starších detí, pravdepodobne ako predmety, ktoré používali v mladšom veku alebo ako nádoby, ktoré slúžili chorým deťom slabým na to, aby sa živili samé. Väčšinu gutti, zdobených najmä lesklou čiernou glazúrou, našli v sicílskych a juhoitalských hroboch (niektoré z nich boli nepochybne vyrobené pre tento účel). Prítomnosť malých kamienkov vo vnútri niektorých, podnietili názor, že štrkotajúci zvuk mohol mať za cieľ vystrašiť zlých duchov.
Ethereal wave
Ethereal wave, tiež zvaný ako ethereal darkwave v Európe, a ethereal goth či jednoducho ethereal v USA je termín, ktorý označuje subžáner Darkwave. Vyvinul sa v rokoch 1983/1984 ako výsledok gotického rocku, pričom ethereal bol reprezentovaný hlavne skupinami ako Cocteau Twins a Dead Can Dance.
Charakteristika
Typickým pre tento druh hudby je použitie atmosférických gitarových zvukových paliet, vrátane efektov ako echo a oneskorenie. Druhou typickou charakteristikou je použitie nezvučných mužských alebo vysokých ženských vokálov a silný vplyv ambientnej hudby.
Zdroj
Dark Wave
Eridu
Eridu bolo jedno z najstarších miest Mezopotámie, ktoré vzniklo približne 5400 pred Kr. Podľa mýtov starovekých národov bolo Eridu najstarším mestom na svete. Viaceré mestské štáty Mezopotámie sa na Eridu pozerali ako na metropolu „zlatého veku“.
Archeologická lokalita, známa dnes ako Tell Eridu, sa nachádza južne od súčasného mesta Násiríja na území Iraku. V minulosti Eridu susedilo so starovekým sumerským mestom Ur, ktoré ležalo asi severovýchodne.
Mýty o vzniku Eridu
Starými Sumermi bolo považované za prvé mesto na svete a údajne ho založili bohovia. Podľa týchto legiend bolo domovom veľkého boha Enkiho (akkadský Ea). Sumerský kráľovský zoznam uvádza Eridu ako „mesto prvých kráľov“, pričom sa tam doslova píše: „Po zostúpení kráľovstva z neba, bolo kráľovstvo v Eridu“.
Podľa sumerskej mytológie bolo tiež Eridu mestom, kam bohyňa Innana cestovala, aby získala dary civilizácie, ktoré potom poskytla ľudstvu z svojho domovského mesta Uruk.
Dejiny
Súčasní historici predpokladajú, že ak aj Eridu nebolo prvým, rozhodne patrilo medzi najstaršie mestá sveta. Mestá v Mezopotámii často vznikali na ruinách starších osád (to isté platí aj pre mnohé iné kultúry). Vykopávky v Eridu odhalili, že výstavba mesta siaha až do obdobia obejdskej (ubajdskej) kultúry, ktorá pretrvávala v rokoch 6500 až 3800 pred Kr. Eridu dosiahlo svoj vrchol v rokoch 2047 – 1750 pred Kr., hlavne v období panovania vladárov ako Ur-Nammu (r. 2047 – 2030 pred Kr.) a Shulgi z Uru (r. 2029 – 1982 pred Kr.).
Eridu je dnes obrovská pahorkatina, ktorú tvoria zrúcaniny z osídlenia trvajúceho tisícky rokov. Je to veľký ovál, merajúci asi 580 x 540 metrov a stúpajúci do výšky 23 metrov. Väčšinu jeho výšky tvoria zrúcaniny mesta z obdobia obejdskej kultúry, vrátane domov, chrámov a cintorínov.