cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chlorátreduktáza
Substrátmi tohto enzýmu sú redukovaný akceptor elektrónov (značený ako AH2) a ClO3- a jeho produkty sú oxidovaný akceptor elektrónov (značený ako A), H2O a ClO2-. Tento enzým je úzko spojený s perchlorátreduktázou, ktorá je schopná premeniť chloristan i chlorečnan. Medzi redukované akceptory elektrónov, ktoré je tento enzým schopný oxidovať, patria napríklad flavíny a benzylviologén. Enzým je takisto schopný oxidovať FMN a riboflavín.
Tento enzým patrí medzi oxidoreduktázy. Niekedy sa nazýva i chlorátreduktáza C.
Sači Kagawa
Sači Kagawa (🇯🇵;) bol japonský futbalista.
V roku 1925 Kagawa odohral 2 zápasy za Japonské národné futbalové mužstvo.
Kim Petrasová
Kim Petras (* 27. august 1992, Kolín nad Rýnom, Nemecko) je nemecká speváčka a textárka.
Životopis
V roku 2006 Petras v nemeckej televízii diskutovala o svojej zmene pohlavia v snahe získať povolenie na operáciu v 16 rokoch, čo bolo v Nemecku možné až od 18 rokov. Jej mediálne výstupy získali medzinárodnú pozornosť, čo viedlo k tomu, že jej operácia bola schválená, čím sa stala najmladšou transgender osobou na svete. Následne podstúpila operáciu, ktorá bola v novembri 2008 dokončená.
Kariéra
Niekoľko rokov spolupracovala s producentmi The Stereotypes a Aaron Joseph.
V júni 2019 vydala svoj debutový štúdiový album Clarity.
Dňa 7. mája 2020 vydala Petras singel „Malibu“.
Chavelot
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Masao Takada
Masao Takada (🇯🇵) bol japonský futbalista.
V roku 1925 Takada odohral 2 zápasy za Japonské národné futbalové mužstvo.
Rezolúcia Valného zhromaždenia OSN č. 46/86
'''Rezolúcia Valného zhromaždenia OSN č. 46/86''', ktorú Valné zhromaždenie OSN schválilo 16. decembra 1991, revokovalo rezolúciu Valného zhromaždenia OSN č. 3379 z 10. novembra 1975, ktorá označila sionizmus ako „formu rasizmu a rasovej diskriminácie.“ V histórii OSN išlo o jedinú revokáciu rezolúcie. Rezolúciu navrhlo celkom 90 štátov. Za jej prijatie hlasovalo 111 štátov, proti bolo 25, pri 13 abstenciách.
Revokáciou rezolúcie č. 3379 Izrael podmienil v roku 1991 svoju účasť na Madridskej mierovej konferencii. OSN následne pod tlakom administratívy amerického prezidenta George H. W. Busha rezolúciu schválila. Jej text je jednoduchý a patrí medzi najkratšie rezolúcie v histórii OSN:
Hlasovanie
náhľad|upright=1.7|Mapa sveta podľa hlasovania
Štáty, ktoré rezolúciu navrhli: Albánsko, Antigua a Barbuda, Argentína, Austrália, Bahamy, Barbados, Bielorusko, Belgicko, Belize, Bolívia, Brazília, Bulharsko, Burundi, Československo, Dánsko, Dominika, Dominikánska republika, Ekvádor, Estónsko, Federatívne štáty Mikronézie, Fínsko, Francúzsko, Gambia, Grenada, Guatemala, Guyana, Honduras, Chile, Írsko, Island, Taliansko, Izrael, Jamajka, Japonsko, Južná Kórea, Juhoslávia, Kanada, Kolumbia, Kostarika, Cyprus, Libéria, Lichtenštajnsko, Litva, Lotyšsko, Luxembursko, Madagaskar, Maďarsko, Malawi, Malta, Marshallove ostrovy, Mexiko, Mongolsko, Mozambik, Nemecko, Nikaragua, Holandsko, Nórsko, Nový Zéland, Panama, Papua-Nová Guinea, Paraguaj, Peru, Poľsko, Portugalsko, Rakúsko, Rumunsko, Rwanda, Grécko, Salvádor, Samoa, Sierra Leone, Singapur, Sovietsky zväz, Spojené kráľovstvo, Spojené štáty, Stredoafrická republika, Surinam, Svätá Lucia, Svätý Krištof a Nevis, Svätý Vincent a Grenadíny, Svazijsko, Šalamúnove ostrovy, Španielsko, Švédsko, Ukrajina, Uruguaj, Venezuela, Zair, Zambia.
Štáty, ktoré hlasovali pre: (111) Okrem vyššie uvedených aj: Benin, Bhután, Botswana, Fidži, Filipíny, Gabon, Haiti, India, Kambodža, Kamerun, Kapverdy, Keňa, Kongo, Lesotho, Madagaskar, Namíbia, Nepál, Nigéria, Pobrežie Slonoviny, Svätý Tomáš a Princov ostrov, Seychely, Thajsko, Togo.
Štáty, ktoré hlasovali proti: (25) Afganistan, Alžírsko, Bangladéš, Brunej, Indonézia, Irán, Irak, Jemen, Jordánsko, Kuba, Libanon, Líbya, Malajzia, Mali, Mauritánia, Pakistan, Katar, Saudská Arábia, Severná Kórea, Somálsko, Spojené arabské emiráty, Srí Lanka, Sudán, Sýria, Vietnam.
Štáty, ktoré sa zdržali hlasovania: (13) Angola, Burkina Faso, Etiópia, Ghana, Laos, Maldivy, Maurícius, Mjanmarsko, Tanzánia, Trinidad a Tobago, Turecko, Uganda, Zimbabwe.
Štáty, ktoré sa na hlasovaní nezúčastnili: (15) Bahrajn, Čad, Čínska ľudová republika, Džibutsko, Egypt, Guinea, Guinea-Bissau, Komory, Kuvajt, Maroko, Niger, Omán, Senegal, Tunisko, Vanuatu.
Chares z Lindosu
náhľad|Rodoský kolos podľa rytiny z 19. storočia Chares alebo Charés bol grécky sochár na prelome 4. a 3. stor. pred Kr.
Chares pochádzal z Lindosu, mesta na ostrove Rodos. Sochárska škola ostrova Rodos bola po Alexandrijskej a Pergamonskej bezpochyby najdramatickejšou helenistickou sochárskou školou, kde sa usadilo niekoľko Lyssipových žiakov. Chares, ktorý bol jedným z nich, začiatkom 3. storočia pred Kr. vytvoril kolosálnu sochu Hélia (boha Slnka, patróna ostrova), tzv. Rodoský kolos (stál pred vchodom do rodoského prístavu ), ktorý sa o päťdesiatšesť rokov stal obeťou zemetrasenia, ale jeho zvyšky mohli ľudia obdivovať ešte aj za Plíniových čias. Plínius o tom zaznamenal: „''Ale dielo, ktoré prekonalo všetky obdivom, bola kolosálna socha Rodoského Hélia, ktorú vyrobil Lyssipov žiak Chares z Lindosu. Táto socha bola 70 lakťov vysoká (cca 32 m) po 56 rokoch ju zničilo zemetrasenie, ale aj keď leží na zemi, je to zázrak. Málokto dokáže obopnúť ruky okolo jeho palca a prstov väčšími ako je väčšina sôch. Rozľahlé jaskyne zívajú v jeho končatinách, ktoré boli odlomené, a je v nich vidieť veľké masy skál, ktoré ju svojou váhou mali stabilizovať pri základni. Podľa tradície práca na ňom trvala dvanásť rokov a stála 300 talentov, ktoré získali z (predaja) obliehacích strojov, ktoré tu zanechal Démetrios, keď sa po dlhom obliehaní Rodosu znechutený obliehania vzdal.''“ Plínius tiež uvádza, že ďalším známym Charedovým dielom bola kolosálna hlava, ktorú na Kapitol v Ríme venoval konzul P. Lentulus v roku 57 pred Kr. (na Kapitole boli dve hlavy, venované konzulom P. Lentulom, tú druhú zhotovil Decius. ). Bronzovú sochu boha Hélia dali obyvatelia Rodosu zhotoviť okolo roku 290 pred Kr. (podľa niektorých zdrojov ju zhotovili v rokoch 294 až 282 pred Kr. ) na pamiatku toho, že v roku 304 pred Kr. za pomoci egyptského vládcu Ptolemaia I. Sotera úspešne odrazili útok macedónskeho panovníka Démetria I. Chares na svoje dielo s hrdosťou napísal: „Kolos, na ktorý sa pozeráš, je vysoký osemdesiat lakťov a vytvoril ju Chares, rodák z Lindosu.“ Dielo, ktoré Chares vytvoril, bolo zaradené medzi sedem divov starovekého sveta. V roku 224 pred Kr., teda 56 rokov po jeho dokončení, sochu zničilo zemetrasenie. Rodoský kolos Roďania (údajne) na príkaz orákula nesmeli obnoviť. Socha zostala v ruinách osemstodeväťdesiatštyri rokov, než ju v roku 672 predali Saracéni, ktorí boli vtedy pánmi ostrova, židovskému obchodníkovi z Edessy, a ten ju odniesol na deväťsto ťavách. Sextos Empeirikos (v diele Pros logikous, Πρὸς λογικούς 1.107) uvádza možno nepravdepodobný príbeh, že Chares pred dokončením sochy boha Hélia spáchal samovraždu, pretože náklady na sochu prevyšovali získaný finančný obnos. Posledné práce na soche, podľa neho, dokončil Laches z Lindosu.
Rust Never Sleeps
Nahrávanie albumu
Časť piesní bola nahraná naživo v The Boarding House v San Franciscu a počas turné Crazy Horse na konci roka 1978. Hluk hľadiska bol na nahrávkach potlačený, no aj tak je na niekoľkých miestach počuť. Najviac u prvej a poslednej skladby albumu. Album je rozdelený do akustickej a elektrickej časti, pieseň „Hey Hey, My My“ je zahraná akusticky samotným Youngom. Táto verzia album otvára a elektricky s kapelou nahratá rovnaká pieseň album uzatvára.
Piesne „My My, Hey Hey (Out of the Blue)“, „Thrasher“ a „Ride My Llama“ boli natočené naživo v Boarding House začiatkom roka 1978, nahrávky z druhej polovice albumu boli vznikli počas turné na konci roka 1978. Dve piesne z albumu nepochádzajú z koncertov: „Sail Away“ bola nahraná v priebehu alebo až po natáčaní albumu Comes a Time a pieseň „Pocahontas“ bola Youngova sólová nahrávka z roku 1975.
Neil pod rovnakým názvom vydal aj filmovú verziu albumu. Na konci roka 1979 Young a Crazy Horse vydali koncertný album Live Rust, na ktorý použili ako piesne z albumu Rust Never Sleeps, tak aj iné štandardné koncertné piesne kapely.
Teletubbies
Tinky Winky
Najväčší z Teletubbies.
Laa Laa
Miluje tanec.
Po
Najmenší z Teletubbies.
La Chapelle-Hareng
La Chapelle-Hareng je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Windows NT 3.1
Windows NT 3.1 je prvým systémom z radu Windows NT od spoločnosti Microsoft. Tento systém bol určený predovšetkým pre použitie na serveroch a v podnikovej sfére. Číselné označenie bolo určené v súvislosti s užívateľským rozhraním, ktoré vychádza z Windows 3.1x. Celkom vyšli dve vydania: Windows NT 3.1 a Windows NT Advanced Server. Túto verziu v septembri 1994 nahradil Windows NT 3.5.
História
Vývoj Windows NT sa začal v novembri 1988, po tom, čo Microsoft najal skupinu vývojárov z Digital Equipment Corporation. Mnohé prvky dizajnu odráža ich predchádzajúce skúsenosti s VMS a RSX-11. Tento operačný systém bol navrhnutý pre prevádzku na viacerých počítačových platformách s rôznymi sadami strojových inštrukcií. Špecifiká jednotlivých platforiem sú z veľkej časti tienené od zvyšku systému abstraktné medzivrstvou HAL. Windows NT, bol pôvodne vyvíjaný ako tretia verzia operačného OS/2 3.0, tj. Systému vyvinutého v spolupráci spoločností Microsoft a IBM. Avšak Windows 3.0 vydané v máji 1990 boli tak úspešné, že sa Microsoft rozhodol zmeniť aplikačné rozhranie (API) určené pre programovanie aplikácií. Miesto OS/2 API pre dosiaľ nevydané NT-OS/2 (ako bol v tej dobe vyvíjaný produkt označovaný) bolo použitých Windows API (v tom čase označované ako Win32). Jednostranné rozhodnutia firmy Microsoft spôsobilo napätie medzi ním a IBM, a preto spolupráca nakoniec skončila. IBM pokračovala vo vývoji OS/2, zatiaľ čo Microsoft pokračoval v práci na novo nazvanom systému Windows NT.
Win32 API je 32-bitové prevedenie 16-bitového Win32 API, ktoré sa dnes označuje ako Windows API. Väčšina 16-bitových Windows aplikácií môže byť prenesená na nový systém s minimálnymi zmenami a rekompilácia. Win32 API prinieslo nové funkcie, napr. Natívnu podporu pre podporu počítačových sietí a multithreading. Aplikačné programové rozhranie v systéme Windows NT je implementované ako subsystémy stojaci nad nezdokumentovaným Native API, cez ktoré sa Windows API implementuje. Windows NT, bol prvý operačný systém používajúci interne Unicode.
Projekt mal kódové označenie "NTOS", ktoré je zachované v názve súboru z jadra Windows NT - ntoskrnl.exe. Vzhľadom na to, že NTOS bol pôvodne zamýšľaný ako ďalšia verzia OS/2, je formálnejší názov projektu "NTOS/2". Tento názov je dodnes zachovaný v niektorých súboroch SDK Windows NT.
i860
Pôvodne bol NT zameraný na procesor Intel i860 s kódovým označenie N10 (alebo "N-Ten"). Avšak projekt procesora bol vo veľkom meškanie a preto Microsoft spočiatku používal emulátor i860. Dôvodom pre zacielenie ako prvý na i860 bolo zlepšenie prenosnosti a vyhnutie sa vytváranie dizajnu založenom na x86.
x86
NT 3.1 podporoval rodinu 32-bitových procesorov Intel x86 (80386 a vyššie). V porovnaní s 16-bitovou Windows 3.x bola podpora ovládačov v NT trochu obmedzená, ale väčšina 386 a 486 strojov by mala byť schopná NT spustiť.
MIPS
Windows NT tiež podporoval procesor MIPS R4000, konkrétne MIPS systémy navrhnuté podľa špecifikácie Advanced RISC Computing.
Alpha
V počiatku beta cykle NT bola pridaná podpora pre procesor DEC Alpha. Avšak pretože Alfa samotná ešte nebola vypustená na trh, vývojári Microsoftu získali prístup k vývoju produkčnej strojoch založených na Alfe až tesne pred samotným vypustením Windows NT. V dôsledku toho NT nebol pôvodne dodávaný s podporu Alpha, prvá balenie NT mala zahrnutá poštové kupón pre bezplatné získanie CD s NT 3.1 s podporou procesorov Alpha.
16-bitové Windows
Windows NT poskytuje subsystém pre kompatibilitu so 16-bitovými aplikáciami, tzv. "Windows on windows" (aka WOW), čo umožnilo väčšine aplikácií Windows 3.x bežať v nezmenenej podobe na NT. Neboli podporované aplikácie, ktoré vyžadovali priamy prístup k hardvéru, alebo záviseli na nízkoúrovňových ovládačoch DOSe.
32-bitová Windows
Ako bolo už povedané, Microsoft vo Windows NT uviedol API Win32, čo je 32-bitové prevedenie 16-bitového Windows API. Väčšina 16-bitových Windows aplikácií môže byť prenesená na nový subsystém s minimálnymi zmenami a rekompilácia. Win32 API bolo zachované (s určitými úpravami) vo Windows 95. Win32 je komplexná API, ponúkajúce služby OS od správy pamäte až po UI prístup. NT zabraňuje všetkým aplikáciám na užívateľskej úrovni k priamemu prístupu k hardvéru. To zvyšuje spoľahlivosť systému na úkor výkonnosti. Avšak to tiež znamená, že prakticky všetky aplikácie Win32 spoliehali výlučne na C / C ++, Win32 API, a výsledok je ten, že prenesenie také aplikácie na inú architektúru podporovanú Windows NT (napr. Presun z x86 NT na MIPS NT) zvyčajne nevyžadoval žiadne zmeny, len rekompilácia, iba niektoré aplikácie vyžadovali menšie úpravy.
Kompatibilita s OS / 2
Hoci "NT OS / 2" bol nakoniec vydaný ako "Windows NT", je do značnej miery kompatibilné s diskovými oddielmi HPFS a podporuje textové užívateľské rozhranie 16-bitových OS / 2 aplikácií. Mnohé z API OS / 2 (najmä NetBIOS / sieťové API LanMan), ktoré už existovali v takmer identické forme v oboch 16-bitových OS / 2 a DOS / Windows, tak boli začlenené aj do Win32 API.
Subsystém POSIX
Windows NT 3.1 zahŕňal subsystém kompatibilný s rozhraním POSIX. Ten bol pridaný do značnej miery za účelom zvýšenia tržieb z amerických vládnych zákaziek, kde mnoho vládnych agentúr vyžadovalo kompatibilitu s POSIX.
Kompatibilita s POSIX je požiadavka na úrovni API. Jeden operačný systém nemusí nutne byť schopný prevádzkovať binárne súbory zostavované pre iný systém, aj keď oba systémy sú POSIX kompatibilné. POSIX jednoducho stanovuje, že zdrojový kód by mal byť správne zostaviteľný pre každý systém.
Subsystém POSIX v NT 3.1 primárne poskytuje podporu pre unixové oprávnenia v systéme súborov a dlhá mená súborov (vrátane povoľovaní znakov v názvoch súborov, ktoré sú inak zakázané pre súbory Windows, a naopak zakazuje niektoré inak vo Windows povolenej).
Internet Explorer
Microsoft ponúkal Internet Explorer počnúc verziou IE2, posledný bol Internet Explorer 5.0 pre Windows NT 3.x.
Priehybina (potok)
Priehybina je potok v regióne Gemer, na južnom okraji územia obce Kameňany v okrese Revúca v Banskobystrickom kraji. Je pravostranným prítokom toku Východného Turca, v povodí Turca; má dĺžku. Je vodným tokom VI. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-31-02-1322. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Revúcka vrchovina, geomorfologický podcelok Železnícke predhorie.
Prameň
Pramení v nadmorskej výške na juhovýchodnom svahu lesa Priehybina a blízko severného svahu lesa Junkovka, na južnom okraji extravilánu obce Kameňany v okrese Revúca, v geomorfologickom podcelku Železnícke predhorie.
Opis toku
Tečie severovýchodovýchodným smerom lesným extravilánom, postupne sa les mieša s pasienkami a lúkami, pravým brehom obmýva pasienok Pod Hanšovým lazom, mení smer na východ, ľavým brehom obmýva les Chrástka, v nadmorskej výške priberá pravostranný prítok Osliansky potok, ľavým brehom obmýva úpätie poľa Hrb, v nadmorskej výške  priberá pravostranný bezmenný prítok zo svahov lesa Čierťaž, mení smer na juhovýchod, preteká trvalým trávnym porastom, tečie cez lúku Chotárne lúky, v nadmorskej výške  ústi do Východného Turca ako jeho pravostranný prítok. Východný Turiec ďalej ústi do Turca. Priehybina má dva prítoky.
Priehybina pramení, preteká a ústi na území lesného a poľnohospodárskeho extravilánu obce Kameňany v okrese Revúca v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Revúcka vrchovina, v geomorfologickom podcelku Železnícke predhorie.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Priehybina má pôvod v názve lesa Priehybina, pri ktorom potok pramení a v svojej hornej časti toku preteká. Názov lesa bol bez zmeny prenesený na vodný tok ako súčasť menšej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov lesa Priehybina má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu priehybina vo význame horské sedlo, priehyba v priestore pomenúvaného lesa. Motivácia pomenovania je v súčasnej slovenčine ešte dostatočne jasná, napriek tomu, že apelatívum priehyba, priehybina ustupuje na okraj jej slovnej zásoby.
Hydronymum Priehybina bolo štandardizované v roku 1975. Najstarší dochovaný písomný záznam toponyma Kameňany je z roka 1243.
La Chapelle-Réanville
La Chapelle-Réanville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kotys
Kotys môže byť:
Sakae Takahaši
Sakae Takahaši (🇯🇵) bol japonský futbalista.
V roku 1925 Takahaši odohral 1 zápas za Japonské národné futbalové mužstvo.
Pĺšik lieskový
Rozšírenie
Žije vo veľkej časti Európy (od Francúzska, juhu Anglicka po západ Ruska) a Malej Ázie. Je to jediný pôvodný druh z čeľade plchovité, ktorý žije na Britských ostrovoch (aj keď plch obyčajný (Glis glis) tu bol náhodne introdukovaný a dnes tu má stálu populáciu). V britských zdrojoch je preto často označovaný jednoducho ako plch.
Rozšírenie na Slovensku
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 229 (53,2 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 35, 8,1 %) v nadmorských výškach 100 (rieky Bodrog a Latorica) – (Západné a Vysoké Tatry).
Na území Slovenska je rozšírený po celom území ale jeho výskyt je zriedkavý. Obýva hlavne lesnú krajinu s hustým podrastom. Vo viacerých krajinách (vrátane Slovenska) je zákonom chránený.
Opis
Má hustú zlatohnedú srsť a veľké čierne oči a malé okrúhle uši. Spodok má žltohnedý až biely. Je dlhý od 6 do 9 cm, chvost má dĺžku 5,7 – 7,5 cm. Váži 17 – 20 gramov, aj keď pred hibernáciou môže vážiť 30 – 40 g. Hibernuje od októbra do apríla/mája.
Etológia
Je to nočný živočích a väčšinu aktívneho času strávi hľadaním potravy v korunách stromov. Robí aj väčšie okľuky len aby nemusel zliezť na zem a vystaviť sa nebezpečenstvu. Od svojho hniezda sa často nevzďaľujú, najviac 70 m.
Počas zimy (začiatok októbra) hibernuje v hniezde pod lístím na vrchnej vrstve lesnej pôdy alebo na kmeňoch a nadzemných koreňoch. Po zobudení na jar (neskorý apríl alebo začiatok mája) buduje pletené hniezda z trávy a lístia. Ak je počasie studené a vlhké a je nedostatok potravy, upadá do apatie. Schúli sa do klbka a spí. Väčšinu času tak strávi v spánku, buď v zime počas hibernácie alebo v lete počas apatie.
Živý sa najmä lieskovými orechmi, vďaka čomu získal svoj názov v mnohých jazykoch. Orechy požiera hlavne pred hibernáciou a sú hlavnou zložkou pre tvorbu tukových zásob. Požiera aj hmyz, vtáčie vajcia, bobule, nektár, kvety a mladé výhonky. Jeho strava je rôzna v závislosti na hojnosti, nadmorskej výške a ročnom období. K živočíšnej strave sa uchyľuje pri nedostatku výživných rastlín.
Sú samotárski, ale v tesnej blízkosti môže žiť aj niekoľko jedincov, ktorí sa potom delia o potravu a dorozumievajú so širokou škálou vrčivých až hvízdavých zvukov. Samice sú gravidné 22 – 24 dní, v jednom vrhu rodia až 9 (v priemere štyri až päť mláďat ). Ročne mávajú dva vrhy, vo vyšších nadmorských výškach jeden a vo vhodnom biotope až tri. Dožíva sa 3 až 4 roky.
SOV
SOV môže byť:
Anomér
Anoméry sú stereoizoméry sacharidov. Epiméry sú stereoizoméry, ktoré sa líšia konfiguráciou na jednom stereogénnom centre. Anoméry sú epiméry, ktoré sa líšia konfiguráciou konkrétne poloacetálového či poloketálového uhlíka u cyklických sacharidov. Tento uhlík sa takisto nazýva anomérny uhlík. Anomérny uhlík je u lineárnej podoby sacharidov súčasťou karbonylovej skupiny (aldehydovej alebo ketónovej). Slovo anomér pochádza z gréckych slov ἄνω, "hore", a μέρος, "časť" (podobne ako u slova izomér).
Anomerizácia je proces premeny jednej konfigurácie na druhú. Ako platí i pre iné druhy stereoizomérov, rôzne anoméry majú rôzne fyzikálne vlastnosti, body topenia a optickú aktivitu.
Názvoslovie
náhľad|400x400bod|Rôzne projekcie α- D -glukopyranózy. 1 = [[Fischerova projekcia s anomérnym uhlíkom C1 navrchu a anomérnym referenčným atómom C5 dole. 2, 3 = Haworthova projekcia 4 = Millsova projekcia]] vľavo|náhľad|253x253bod|Lineárna forma D -galaktózy s označenými uhlíkmi Anoméry sa označujú ako alfa (α) alebo beta (β) podľa vzájomnej polohy anomérneho centra a anomérneho referenčného atómu, takže sa jedná o relatívne stereodeskriptory. Anomérne centrum je u poloacetálov na aldehydovom uhlíku C1, u poloketálov je na ketónovom uhlíku (zvyčajne C2). Pre aldohexózy, teda sacharidy s aldehydovou skupinou a šiestimi uhlíkmi, je anomérny referenčný atóm uhlíkový atóm najďalej od anomérneho uhlíka, takže C5. Pre aldopentózy je to potom uhlík C4.
Ak je v cyklickej Fischerovej projekcii exocyklický (mimo cyklu) kyslíkový atóm na anomérnom centre na rovnakej strane ako exocyklický kyslíkový atóm na anomérnom referenčnom centre, tak je tento anomér označovaný ako alfa (α). Ak sú na opačných stranách, tak je anomér označovaný ako beta (β). Absolútna konfigurácia anomérneho uhlíku a anomérneho referenčného atómu je teda zhodná u α anoméru (oba R alebo oba S) a opačná u β anoméru (jeden R a druhý S).
V Haworthovej projekcii je to opačne, ako vo Fischerovej: ak je kyslík na anomérnom uhlíku na rovnakej strane roviny, ako anomérny referenčný atóm, jedná sa o beta (β) anomér. Ak sú na opačných stranách roviny, tak sa jedná o alfa (α) anomér. stred|náhľad|630x630bod|Príklady monosacharidov a určenia ich anomérnej konfigurace (hore Haworthova projekcia, dole Fischerova projekcia).
Anomerizácia
náhľad|500x500bod|Lineárna forma je jeden z intermediátov pri interkonverzii α a β anomérov. Anomerizácia je proces premeny jedného anoméru na druhý. U redukujúcich cukrov sa tento proces nazýva mutarotácia a prebieha prirodzene v roztoku. Je katalyzovaný kyslým i zásaditým prostredím, prípadne ho katalyzujú enzými mutarotázy. Tento proces je reverzibilný a prebieha až do ustavenia rovnováhy medzi jednotlivými anomérmi. Rovnovážny pomer môže byť pre každý cukor iný. Bez ohľadu na to, aká je počiatočná konfigurácia D -glukózy, v roztoku sa postupne ustaví rovnováha, kde približne 64 % bude vo forme β- D -glukopyranózy a približne 36 % bude vo forme α- D -glukopyranózy. Pri zmene tohto pomeru sa zároveň mení optická aktivita roztoku, čo sa nazýva mutarotácia. Odtiaľ pochádza názov enzýmov katalyzujúcich túto reakciu, mutarotáz.
Mechanizmus anomerizácie
Cyklické formy sacharidov sú výrazne stabilnejšie, vo vodných roztokoch však existujú v rovnováhe s lineárnymi formami. U aldohexóz sa štiepi väzba poloacetálu medzi uhlíkom C1 a kyslíkom na C5, čím vzniká lineárna forma a potom sa znovu tvorí poloacetál. Pri tvorbe poloacetálu však môže hydroxylová skupina na C5 atakovať karbonylovú skupinu na C1 z dvoch strán. Podľa toho, z ktorej strany atakuje, vzniká buď α, alebo β anomér.
Anomerizácia glykozidov
Anomerizácia glykozidov typicky prebieha v kyslom prostredí. Anomerizácia zvyčajne prebieha protonáciou exocyklického acetálového kyslíka, jeho ionizáciou za vzniku oxokarbéniového iónu a odstupu alkoholovej skupiny, následným alkoholovým nukleofilným atakom alkoholu na opačnú stranu oxokarbéniového iónu a nakoniec deprotonáciou.
Chef-Haut
Chef-Haut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Anomér
Fyzikálne vlastnosti a stabilita
U D -glukopyranozidu je β anomér vo vode stabilnejší oproti α anoméru. U D -manopyranózy je to naopak.
Chef-Haut
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anomér
Fyzikálne vlastnosti a stabilita
Keďže anoméry sú navzájom diastereomérmi, často sa výrazne líšia vo fyzikálnych a chemických vlastnostiach. Jedným z najdôležitejších fyzikálnych vlastností, ktoré sa používajú na štúdiu anomérov, je špecifická rotácia, ktorá sa dá zistiť polarimetriou.
Slovenské národné interkrosové družstvo mužov
Slovenské národné interkrosové družstvo mužov reprezentuje Slovensko v medzinárodných interkrosových súťažiach a podujatiach a priateľských zápasoch. Jeho najvýraznejším úspechom je 4. miesto na MS 2005 a 2006. Družstvo je z väčšej časti poskladané zo Slovenskej interkrosovej PORFIX ligy, v ktorej pôsobia nasledovné tímy:
ČSOB stavebná sporiteľňa
náhľad|Sídlo na Radlinského 10 v Bratislave
ČSOB stavebná sporiteľňa je akciová spoločnosť, ktorú v roku 2000 založila ČSOB ako špecializovanú banku na stavebné sporenie. Sporiteľňa je zameraná na podporu výstavby a rozvoja bývania pre fyzické osoby, ale služby poskytuje aj pre právnické osoby.
Služby
V roku 2016 sporiteľňa hospodárila s prijatými vkladmi klientov 213,9 mil. eur a čistý zisk za prvých 9 mesiacov bol 1,04 mil. eur.
Studené doliny
Studené doliny je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Rozprestiera sa na ploche 22,2241 km² a je tvorená Malou Studenou dolinou, Veľkou Studenou dolinou a Studenou dolinou. Vyhlásená bola v roku 1991 Slovenskou komisiou pre životné prostredie. Ochranné pásmo nebolo určené.
Význam
Studené doliny sú významné vďaka svojej jedinečnej faune a flóre, ktoré sa tu vyskytujú. Nachádza sa tu 23 endemických, 10 subendemických a 36 kriticky ohrozených druhov rastlín. Aj kvôli tomu tu platí V., najvyšší, stupeň ochrany. Z fauny sa tu nachádza kamzík vrchovský a svišť vrchovský.
Oravské múzeum
Oravské múzeum Pavla Országha Hviezdoslava alebo len Oravské múzeum je od 1. apríla 2002 príspevkovou organizáciou Žilinského samosprávneho kraja. Základným poslaním Oravského múzea je na základe prieskumu a vedeckého výskumu cieľavedome zhromažďovať, ochraňovať, vedecky a odborne zhodnocovať a spracovávať hmotné dokumenty so zameraním na múzejnú dokumentáciu vývoja prírody a spoločnosti, vedy a techniky, kultúry a umenia s osobitým zreteľom na územie regiónu Orava.
Kijonosuke Marutani
Kijonosuke Marutani (🇯🇵) bol japonský futbalista.
Oravské múzeum
Múzeum je špecializovaným múzeom s celoslovenskou pôsobnosťou pre oblasť dokumentácie života Goralov na Slovensku.
Kijonosuke Marutani
V roku 1925 Marutani odohral 1 zápas za Japonské národné futbalové mužstvo.
Oravské múzeum
História Oravského múzea
Devätnáste storočie bolo poznačené snahami o ustanovenie a akceptovanie národných spolkov, ako aj o kultúrnu a politickú slobodu. Slovenskí vzdelanci sa snažili o povznesenie slovenského národa nielen v rámci Uhorska ale i v podmienkach regiónov, v ktorých žili alebo z ktorých pochádzali. Tieto národné snaženia sa uplatňovali i na Orave, kde sa postupne vytvorili dve centrá kultúrnych aktivít – v Dolnom Kubíne a v Oravskom Podzámku.
Spolok Oravského múzea
Ďalší rozvoj múzejníctva na Orave nastal po roku 1918. Hlavnú zásluhu v tomto smere mal profesor dolnokubínskeho gymnázia Pavol Florek, ktorý 10. decembra 1924 vydal a neskôr uverejnil v týždenníku Orava výzvu k obnoveniu muzeálnej činnosti na Orave. Vhodné priestory na umiestnenie muzeálnych predmetov mala poskytnúť Čaplovičova knižnica (od roku 1914 sídlila v novej budove), pričom základom budúceho múzea sa mali stať predmety po jej zakladateľovi Vavrincovi Čaplovičovi. Pre zbieranie historických pamiatok dokázal P. Florek zaktivizovať oravskú inteligenciu, najmä kňazov a učiteľov, ktorí zozbierali rozsiahle súbory pamiatok. Zozbieraný materiál bol potom inštalovaný v presklených vitrínach. Snahy o vybudovanie múzea s celooravskou pôsobnosťou dostali konkrétnu podobu 25. januára 1925, keď sa v Oravskom Podzámku zišli iniciátori obnovenia muzeálnej činnosti a zástupcovia spoločenského a kultúrneho života Oravy. Na tomto zhromaždení založili Spolok Oravského múzea. Za čestného predsedu bol zvolený Mikuláš Kubínyi, riadnym predsedom sa stal Štefan Haluška, podpredsedami Eugen Vilček z Trstenej a Hugo Lasslauer z Námestova. Tajomníkom sa stal Ján Ťatliak a kustódom múzea Ján Smetanay, archivár a knihovník Bibliotéky Čaplovičiány. Sídlom spolku bola Čaplovičova knižnica v Dolnom Kubíne. Stanovy spolku boli schválené až o dva roky neskôr – 24. februára 1927. Presný dátum zániku Spolku sa nezachoval, môžeme preto len vychádzať z predpokladu, že po odchode P. Floreka z Dolného Kubína činnosť postupne ustala a definitívne zanikla po vypuknutí druhej svetovej vojny. Muzeálne predmety boli aj naďalej uložené v budove Bibliotéky, kde sa o ne starali knihovníci a až do roku 1954 nenastali v inventári podstatnejšie zmeny.
Múzeum Oravského komposesorátu
V Oravskom Podzámku sa miestom pre činnosť múzea stal Oravský hrad. Po požiari roku 1800 väčšia časť hradu ostala nevyužitá, keďže správa Oravského panstva sa presunula do nových priestorov pod hradom. Na hrade zostal len zariadený interiér kostola, hradná zbrojnica a zámocký archív. V roku 1862 sa riaditeľom vtedy existujúceho Oravského komposesorátu stal gróf Edmund Zichy, ktorý začal s reorganizáciou celej štruktúry panstva. Výkonom plánovaných zmien poveril lesmajstra Williama Rowlanda a právnou agendou Mikuláša Kubínyiho, ktorý neskôr vykonával i funkciu archivára. Rowland patril k vynikajúcim lesníckym odborníkom a pri zaškoľovaní pracovníkov využíval názorné ukážky – preparáty živočíchov a drevené modely technických zariadení. Práve tieto predmety sa stali základom múzejného fondu vznikajúceho Múzea Oravského panstva (tiež Múzeum Oravského komposesorátu) na Oravskom hrade. V roku 1868 boli predmety sprístupnené verejnosti. Na komposesorátne múzeum upozornil Rowland širšiu verejnosť v článku Aus der Arva (Z Oravy), ktorý bol uverejnený v roku 1874 v ročenke Uhorského karpatského spolku. Nachádza sa tu aj súpis cicavcov a vtákov vystavených v múzeu a zoznam flóry zostavený Guberom. Fond múzea sa postupne dopĺňal. W. Rowlanda zaujímali aj geologické pomery Oravy, preto pozval Geologický výskumný ústav z Viedne. Z výsledkov výskumu vznikla kolekcia pôdnych vzoriek z rôznych hĺbok a rozdielnych hornín. Neskoršie ju doplnili meteoritmi, skamenelinami, vzorkami rašelín a lignitu. Preparáty živočíchov boli výsledkom práce najmä lesníka Oravského panstva Jozefa Gubera, významnou mierou však prispel Anton Kocyan, ktorý od roku 1868 dodával múzeu preparáty a ktorého v roku 1870 Edmund Zichy osobne pozval z Koscieliska na Oravu a dal mu tak možnosť sledovať aj faunistické pomery na Orave, keďže dostal miesto horára v Oraviciach a Zuberci. V roku 1889 vydal samostatný katalóg oravskopodzámockých zbierok. K budovaniu zbierok prispel aj Mikuláš Kubínyi, ktorý uskutočňoval rozsiahle archeologické výskumy a archeologická zbierka bola následne vystavená v múzeu. Najpočetnejšie boli vo fondoch zastúpené zoologické zbierky a lesnícke zbierky ako vzorky drevín, pracovné náradie a modely technických zariadení a dopravných prostriedkov. Komposesorátne zbierky tvoril aj nábytok prevezený z kaštieľa vo Veličnej, odkiaľ sa na hrad premiestnila aj zbierka obrazov – portréty osobností, ktoré spravovali hrad. Patrili tu aj predmety hradnej zbrojnice, ktoré boli doplnené z viedenských skladov a kópiami, nakoľko pôvodná zbierka bola v roku 1848 rozobratá. Osobitnú skupinu predstavovala numizmatická zbierka od Mikuláša Kubínyiho a inventár hradnej kaplnky so sakristiou. V rokoch 19061912, keď bol vo funkcii riaditeľa Oravského komposesorátu Jozef Pálffy, v interiéroch stredného hradu boli miestnosti doplnené kópiami dobového nábytku a približovali návštevníkom stredoveké bývanie na hrade. Zbierky komposesorátneho múzea boli umiestnené prevažne v dolnom a čiastočne v strednom hrade.
O činnosti múzea v prvých desaťročiach 20. storočia máme len útržkovité informácie. V roku 1929 sa uskutočňovala rekonštrukcia zbierkového fondu. Jednotlivé exponáty boli očistené, označené slovenskou nomenklatúrou a znovu inštalované v nových vitrínach.
Oravské vlastivedné múzeum
Činnosť múzea sa rozvinula po roku 1951, keď bol Oravský hrad aj s muzeálnymi predmetmi prevzatý od Československých štátnych lesov do Štátneho kultúrneho majetku. V roku 1953 bolo rozhodnuté o tom, že na hrade bude vybudované vlastivedné múzeum s celooravskou zbernou oblasťou a pôsobnosťou. V roku 1954 boli do múzea v Podzámku presunuté muzeálne predmety z Čaplovičovej knižnice a v roku 1956 Okresný národný výbor v Dolnom Kubíne premenoval múzeum na hrade na Oravské vlastivedné múzeum.
V roku 1953 sa začalo aj s generálnou rekonštrukciou Oravského hradu. Po jej ukončení v roku 1968 získalo múzeum nové prevádzkové a expozičné priestory a hrad ako taký nadobudol svoj súčasný vzhľad.
La Couture-Boussey
La Couture-Boussey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šigemaru Takenokoši
Šigemaru Takenokoši (🇯🇵; * 15. február 1906, Óita † 6. október 1980, Tokio) bol japonský futbalista.
V rokoch 1925 až 1930 Takenokoši odohral 5 zápasov za Japonské národné futbalové mužstvo.
Oravské múzeum
Integrácia múzeí na Orave
V roku 1990 bolo múzeum delimitované z ONV v Dolnom Kubíne pod Ministerstvo kultúry SR. K 1. decembru 1991 došlo na podnet MK SR k odčleneniu nehnuteľného majetku Múzea oravskej dediny pod správu obce Zuberec. V roku 1996 bolo múzeum začlenené do Oravského kultúrneho centra (intendantúra), neskôr však došlo k jeho prevodu na Krajský úrad v Žiline. V tom istom roku sa súčasťou Oravského múzea stal Florinov dom. V súčasnosti je múzeum v zriaďovateľskej pôsobnosti Žilinského samosprávneho kraja a spravuje na rôznych miestach Oravy 10 objektov (rodný dom Martina Kukučína v Jasenovej, budovu Čaplovičovej knižnice a Florinov dom v Dolnom Kubíne, Oravský hrad, administratívnu budovu a renesančnú budovu v Oravskom Podzámku, terénnu stanicu a kópiu zemianskej kúrie z Vyšného Kubína v areáli Múzea oravskej dediny v Zuberci, areál Hviezdoslavovej hájovne v Oravskej Polhore a oravskú časť lesnej úvraťovej železnice so stanicami Tanečník a Sedlo Beskyd).
Cheniménil
Cheniménil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barbora Koseková
Barbora Koseková (22. novembra 1994, Bratislava) je slovenská volejbalová hráčka. Hrá na pozícii nahrávačky. Je členkou slovenskej reprezentácie.
Klubové úspechy
Slovenský pohár: Majstrovstvá Slovenska: Stredoeurópska liga: Majstrovstvá Česka: Maďarský pohár: Majstrovstvá Maďarska:
Reprezentačné úspechy
Európskej Ligy:
Chermisey
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Albánska strana práce
Albánska strana práce bola krajne ľavicová politická strana v Albánsku, ktorá vládla od konca druhej svetovej vojny do roku 1991. Jej vedenie sa sformovalo z komunistických partizánov, ktorí ovládli krajinu po skončení druhej svetovej vojny.
Strana potláčala základné ľudské práva. Na jej rozkaz bolo zavraždených niekoľko tisíc Albáncov. Jej predsedom bol Enver Hodža.
Jej hlavný spojenec bola spočiatku Komunistická strana Sovietskeho zväzu neskôr sa Enver Hodža orientoval na komunistickú Čínu.
Po roku 1991 sa strana pretransformovala na Socialistickú stranu Albánska.
La Croisille
La Croisille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ireligiozita
Ireligiozita je chýbanie, ľahostajný postoj, odmietanie alebo nepriateľstvo voči náboženstvu/zbožnosti.
Ireligiozita môže zahŕňať niektoré formy teizmu, v závislosti na náboženskom kontexte; napríklad v Európe 18. storočia bol stelesnením ireligiozity deizmus, zatiaľčo v dnešnej Východnej Ázii zdieľaný termín v zmysle "ireligiozity" alebo "nenáboženstva", s ktorým sa väčšina východoázijskej populácie stotožňuje, znamená skôr nečlenstvo v jednom z inštitucionalizovaných náboženstiev (akým je budhizmus a kresťanstvo), a nie nevyhnutne neviera v tradičné ľudové náboženstvá, kolektívne reprezentované čínskym ľudovým náboženstvom (šen-tao) a japonským šintoizmom (šintó; oboje znamená "cesty bohov").
Podľa globálnej štúdie Pew Research Center z roku 2012, ktorá zahŕňala 230 štátov a oblastí, 16% svetovej populácie nie je spojených so žiadnym náboženstvom. V roku 2060 by podľa ich projekcií mal počet neveriacich narásť o viac ako 35 miliónov, no celkové percento poklesnúť na 13%, pretože svetová populácia bude rásť rýchlejšie.
S ohľadom na medzikultúrne štúdie sa predpokladá počas 21. storočia ústup sekularizmu v dôsledku toho, že viera a plodnosť majú pozitívnu koreláciu, zatiaľčo sekularizmus a plodnosť negatívnu.
Ľudské práva
V roku 1993 Výbor pre ľudské práva OSN vyhlásil, že článok 18 Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach "chráni náboženské, nenáboženské a ateistické presvedčenia, rovnako ako právo nevyznávať žiadne náboženstvo alebo vieru." Výbor ďalej vyhlásil, že "sloboda mať alebo prijať náboženstvo alebo vieru nevyhnutne znamená slobodu si náboženstvo alebo vieru vybrať, vrátane práva človeka vymeniť náboženstvo či vieru za inú alebo prijať ateistický pohľad na svet." Signatári dohovoru majú zakázané "použitie hrozieb, fyzickej sily alebo sankcií v podobe trestu na presvedčovanie veriacich alebo neveriacich" aby odvolali svoju vieru alebo ju zmenili.
Väčšina západných demokracií chráni náboženskú slobodu, a má v značnej miere zahrnuté vo svojich právnych systémoch, že tí, ktorí neveria alebo zachovávajú vieru majú garantovanú slobodu myslenia.
Bez denominácie
Osoba alebo organizácia bez denominácie nie je viazaná k žiadnej konkrétnej alebo špecifickej náboženskej denominácii. Termín je používaný v kontexte viacerých vier, zahŕňajúcich džinizmus, bahaizmus, zoroastrizmus, unitariánsky univerzalizmus, paganizmus, kresťanstvo, islam, judaizmus, hinduizmus, budhizmus a Wicca. Je v protiklade voči náboženskej denominácii.
Demografia
Hoci 11 krajín uvedených nižšie má prevahu obyvateľstva bez náboženského vyznania, neznamená to nutne, že väčšina obyvateľstva týchto krajín nepatrí do žiadnej náboženskej skupiny. Napríklad, 68% obyvateľov Švédska je členmi Evanjelickej cirkvi, kým 59% Albáncov sa hlási k moslimskej viere. Rovnako aj keď škandinávske krajiny patria k najnereligióznejším a ateistickým krajinám Európy, 47% ateistov, ktorí tu žijú, sú stále členmi niektorej z národných cirkví.
Globálna projekčná štúdia zameraná na náboženstvo a nevieru (Pew, 2015) predpokladá, že v období medzi 2010 a 2050 bude spočiatku pokračovať nárast ľudí bez vyznania, po ktorom bude zrejme nasledovať pokles v dôsledku nižšej pôrodnosti v tejto demografickej skupine. Globálne štúdie sociológa Phila Zuckermana o ateizme ukázali, že svetový ateizmus môže byť na ústupe z rovnakého dôvodu: ireligiózne krajiny majú najnižšiu celosvetovú pôrodnosť a krajiny s vysokým podielom veriacich sú naopak v tomto ukazovateli na popredných priečkach.
Podľa štúdie Pew Research Center z roku 2012, zahrňujúcej 230 štátov a oblastí, 16% svetovej populácie nie je spojených z náboženstvom, 84% je veriacich. Správa Worldwide Independent Network/Gallup International Association z roku 2012 udáva na vzorke z 57 štátov, že 59% svetovej populácie sa identifikuje ako veriaca osoba, 23% ako neveriaca osoba a 13% ako "presvedčený ateista". Udáva tiež 9% pokles v skupine veriacich pri porovnaní s priemerom v roku 2005, získaným prieskumom v 39 štátoch. Ich následná správa, založená na vzorke z roka 2015, ukázala, že 63% ľudí sa identifikuje ako veriaca osoba, 22% ako neveriaca a 11% ako "presvedčený ateista". Ich ďalšie sledovanie z roku 2017 ukazuje pomery v tých istých kategóriách 62%, 25% a 9%. Odborníci odporúčajú pristupovať k číslam WIN/Gallup International opatrne, pretože iné prieskumy, ktoré použili rovnaké formulácie, prebiehali vo vo viacerých fázach desaťročia a na väčšej vzorke populácie, ako napríklad World Values Survey; konzistentne ukazovali nižšie percentá ateistov.
Byť bez vyznania nie je nevyhnutne totožné s tým, byť ateista alebo agnostik. Štúdia Pew Research Center z roku 2012 upozorňuje, že mnohí nereligiózni v skutočnosti majú nejakú náboženskú vieru. Napríklad pozorovali, že "vieru v Boha alebo vyššiu moc prijíma 7% dospelých Číňanov bez vyznania, 30% Francúzov bez vyznania a 68% Američanov bez vyznania." Čo sa týka nereligióznej populácie, 76% žije v Ázii a pacifickej oblasti, zvyšná časť v Európe (12%), Severnej Amerike (5%), Latinskej Amerike a v Karibiku (4%), sub-saharskej Afrike (2%) a na Strednom Východe a v Južnej Afrike (menej ako 1%).
V Spojených štátoch je niekedy používané označenie „nones“, ktoré označuje tých, ktorý nie sú spojení so žiadnym organizovaným náboženstvom. Termín sa odvodzuje sa prieskumov náboženskej príslušnosti, v ktorých "None (žiadne)" (alebo "None of the above (žiadne z uvedených)") je typicky posledná možnosť výberu. Keďže tento postoj odkazuje viac na chýbanie náboženskej príslušnosti, než na chýbanie osobnej viery, je vo svojej podstate špecifickejším ako ireligiozita. Prieskum v Spojených štátoch (Gallup, 2015) ukázal, že "nones" bola jediná "náboženská" skupina, ktorej percento v populácii rastie.
Eumnéstos
Eumnéstos (Eumnéstos) bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr. Eumnéstos, syn Sósikratida z atického dému Paiania, tvoril na konci 1. storočia pred Kr. Jeho menom je signovaný mramorový podstavec zo sochy rímskeho konzula P. Fabia Maxima (konzulom bol v roku 11 pred Kr.), ktorý v roku 1885 objavili pri chráme Erechteion na aténskej Akropole: Zaujímavosťou je, že sa podľa nájdených nápisov mal tento podstavec použiť pre sochu tráckeho kráľa Kotysa (trácky kráľ kmeňa Sapaioi vládol v rokoch 42 – 31 pred Kr. ) Autorské podpisy sochára Antignóta sú na dvoch protiľahlých stranách podstavca, čo je veľmi zriedkavé. Keďže tieto nápisy boli nesprávne vytesané, podstavec neskôr obrátili a použili ho pre sochu rímskeho konzula Maxima.
Kindžiro Šimizu
Kindžiro Šimizu (🇯🇵) bol japonský futbalista.
V roku 1925 Šimizu odohral 1 zápas za Japonské národné futbalové mužstvo.
Epimér
Epimér je jeden izomér z páru diastereomérov, ktoré majú opačnú konfiguráciu na práve jednom stereogénnom centre z aspoň dvoch centier. Všetky ostatné stereogénne centrá v molekule inak musia byť rovnaké. Epimerizácia alebo epimerácia je interkonverzia (vzájomná premena) jedného epiméru na druhý.
Príklady
Doxorubicín a epirubicín sú dva epiméry, ktoré sa používajú ako liečivá.
Stereoizoméry β- D -glukopyranóza and β- D -manopyranóza sú epiméry, pretože sa líšia v stereochémii len na pozícii C2. Hydroxylová skupina na uhlíku C2 v β- D -glukopyranóze je v ekvatoriálnej polohe (v "rovine" kruhu), zatiaľ čo u β- D -manopyranózy je hydroxylová skupina v axiálnej polohe (mimo "roviny" kruhu). Tieto dve štruktúry sú teda epiméry a keďže to nie sú zrkadlové obrazy, nie sú to enantioméry. (Enantioméry sa líšia v ich D - a L - označení.) Nie sú to ani anoméry, keďže anomérny uhlík sa v tomto prípade nemení. Podobne sú epimérmi β- D -glukopyranóza and β- D -galaktopyranóza, ktoré sa líšia na C4 pozícii (glukóza má hydroxyl v ekvatoriálnej a galaktóza v axiálnej polohe).
Ak je u cukrov rozdiel v hydroxylovej skupine na uhlíku C1, teda anomérnom uhlíku, ako je to v prípade α- D -glukopyranózy and β- D -glukopyranózy, tieto molekuly sú zároveň epiméry a anoméry (ako je naznačené pomocou deskriptorov α a β).
Ďalšími príkladmi sú napríklad epi-inozitol a inozitol alebo lipoxín a epilipoxín.
Epimerizácia
Predposledný krok v Zhangovej & Trudellovej sytéze epibatidínu je príklad epimerizácie. Farmaceutickým príkladom by mohol byť napríklad epimerizácia erytro izoméru metylfenidátu na farmakologicky preferovaný a treo izomér, ktorý má nižšiu energiu, alebo nežiadaná in vivo epimerizácia tezofenzínu na brazofenzín.
Spoločnosť slovenskej inteligencie Korene
Spoločnosť slovenskej inteligencie Korene je slovenské národné a vlastenecké hnutie, založené v Bratislave 30. marca 1990.
Združenie
Spoločnosť slovenskej inteligencie Korene je národné a vlastenecké hnutie. Združenie bolo založené v Bratislave 30. marca 1990. Je spoločnosťou nielen akademicky vzdelaných, ale v širšom zmysle všetkých duševne pracujúcich ľudí (činných publicisticky, vedecky, umelecky, osvetovo, organizačne, či inak) – pôsobiacich vo všetkých sférach slovenského národného života na území Slovenska i v zahraničí. Zakladajucími členmi sú predseda akademický maliar Viliam Hornáček, výtvarníci Milan Laluha a František Pohorelec, básnik Milan Rúfus, jazykovedci Ján Doruľa a Ján Paulíni, publicisti Jerguš Ferko a Július Handžárik, pedagóg Rudolf Brejka, technik Vladimír Baláž, ekonómovia Hvezdoň Kočtúch a Augustín M. Húska, vodohospodár Július Binder, spisovateľ Ladislav Ťažký, národopisci Mojmír Benža a Ján Podolák, jazykovedci Ján Kačala a Ábel Kráľ, novinár Jozef Darmo, geológovia Ondrej Franko a Vladimír Bezák, herci Štefan Kvietik a Eva Kristinová, historici Ladislav Deák, Milan S. Ďurica, Matúš Kučera, Richard Marsina, Ivan Mrva, František Vnuk, vedec a akademik Ivan Plander, bývalý prezident Ivan Gašparovič a ďalšie osobnosti.
Hlavný cieľ združenia
Združenie je programovým pokračovateľom úsilia všetkých predchádzajúcich generácií národne uvedomelej slovenskej inteligencie. Ako hlavný cieľ bol pripraviť Slovákov ako "zvrchovaný, o svojich veciach a vzťahoch samostatne rozhodujúci národ" a zároveň „spolupracovať, propagovať a aj realizovať ideu národného zmierenia, porozumenia a spolupráce“. Združenie si dáva rovnako za cieľ skúmať a prezentovať slovenskú národnú históriu – súčasnosť – a najmä hľadať pozitívne východiská pre obohatenie národného života a jeho začlenenie do svetového kontextu v budúcnosti.