cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pipíška chochlatá
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 3 000 - 6 000, zimujúcich jedincov 6 000 - 12 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny pokles od 20 - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 LR:nt, LR - menej ohrozený druh, nt - takmer ohrozený taxón. V roku 2001 LR - menej ohrozený. V roku 2014 NT* C1 - takmer ohrozený. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D - ustupujúci druh.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Priemyselný odpad
Klasifikácia priemyselného odpadu
Priemyselný odpad možno vo všeobecnosti rozdeliť do dvoch typov:
Priemyselný odpad, ktorý je bezpečný, je odpad z priemyselnej činnosti, ktorý neohrozuje ani verejné zdravie, ani životné prostredie, napr. kartón, plasty, kovy, sklo, kameň a organický odpad.
Nebezpečný odpad predstavujú zvyšky z priemyselnej činnosti, ktoré môžu poškodiť verejné zdravie alebo životné prostredie, napr. horľavé, žieravé, aktívne a toxické materiály.
V niektorých krajinách je usporiadaná do 3 hlavných oblastí: inertný odpad, odpad prispôsobiteľný komunálnemu odpadu a špeciálny odpad.
Dopad na životné prostredie a zdravie človeka
Továrne a elektrárne sa obvykle nachádzajú v blízkosti vodných plôch, z dôvodu potreby veľkého množstva vody ako vstupu do výrobného procesu, alebo chladenia zariadení. Množstvo oblastí, ktoré sa stávajú priemyselnými, ešte nemá zdroje ani technológie na to, aby sa zbavili odpadu s menšími dopadmi na životné prostredie. Kovy, chemikálie a odpadové vody, uvoľňované do vodných útvarov, priamo ovplyvňujú morské, alebo sladkovodné ekosystémy a zdravie tých, ktorí sú závislí na vodách ako zdroji potravy, alebo pitnej vody.
Priemyselné odpady, najmä nebezpečné odpady, môžu mať krátkodobé alebo dlhodobé účinky na ľudí a ekologické systémy. Preto správne spracovanie, skladovanie a zneškodňovanie nebezpečných odpadov sú kľúčové pre zamedzenie chorôb a problémov životného prostredia. Potenciálne nepriaznivé účinky nebezpečných odpadov na zdravie obyvateľstva závisia od mnohých faktorov. Napríklad od charakteristík chemikálií, s ktorými sa prichádza do styku, rozsahu expozície, zdravotného stavu exponovaného jednotlivca a postihnutého orgánu (orgánov) a taktiež od poveternostných podmienok.
Gmina Radoszyce
Gmina Radoszyce je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Svätokrížskom vojvodstve.
Má rozlohu 146,71 km² a žije tu 9113 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 62,12 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Końskie.
Imrich Jenča
Imrich Jenča môže byť:
BRDM-2
BRDM-2  je obojživelné obrnené prieskumné vozidlo, ktoré bolo vyvinuté ako náhrada za staršie vozidlo BRDM-1. Vozidlo bolo známe aj pod označením BTR-40PB.
Skratka BRDM, rus. БРДМ, Бронированная разведывательно-дозорная машина (Bronirovannaja razvedyvatelno-dozornaja mašina) znamená obrnené prieskumno-hliadkové vozidlo.
Vznik a vývoj
Práce na vytvorení nástupcu vozidla BRDM (dnes BRDM-1) sa začali v roku 1962 v konštrukčnej kancelárii Gorkovského automobilového závodu (GAZ). V máji 1962 bolo nové vozidlo zavedené do služby pod názvom BRDM-2. Sériová výroba vozidla bola spustená v roku 1963 v GAZ a neskôr pokračovala v strojárskom závode Arzamas. Tieto vozidlá sa vyrábali až do roku 1989 a celkovo ich z výrobnej linky zišlo približne 7 200.
Konštrukcia
Korba je zvarená z oceľových plátov s maximálnym čelným pancierovaním 14 mm, čo poskytuje ochranu proti ľahkým pechotným zbraniam a črepinám. Vstup do vozidla je možný iba cez dva kruhové poklopy na streche korby pred vežou, priamo nad prvým párom kolies. Veliteľ a vodič sedí vedľa seba v prednej časti korby pod vstupmi do vozidla. K výhľadu im slúžia dve veľké okná s pancierovým sklom, ktoré je možné zakryť sklopnými pancierovými poklopmi. Na výhľad z vozidla slúži aj 12 periskopov. Veliteľ aj vodič majú k dispozícii infračervený prístroj na nočné videnie. Vozidlo je tiež vybavené zariadením na ochranu osádky proti účinkom ZHN a vybavením na odmorovanie. Na samovyslobodzovanie je k dispozícii navijak inštalovaný v prove korby. Na spodku prednej časti korby je umiestnený vlnolam na plavbu vo vode. Pohon zaisťuje osemvalcový benzínový motor GAZ-41 (V-8) s výkonom 140 koní umiestnený v zadnej časti korby. Vozidlo môže dosiahnuť na ceste maximálnu rýchlosť 100 hm/h.
Podvozok tvoria štyri kolesá, medzi nápravami sú inštalované dva páry pomocných výsuvných kolies, ktoré sú počas jazdy na ceste zatiahnuté do dna korby. Súčasťou je aj systém centrálneho hustenia pneumatík. Vozidlo je obojživelné a jeho pohon vo vode zaisťuje v zadnej časti inštalovaný vodomet zaisťujúci vozidlu maximálnu rýchlosť plavby 10 km/h.
Veža s plochou strechou bez prielezov je ovládaná manuálne: námer je −5° až +30°, odmer potom plných 360°. Vnútri veže je strelec ovládajúci výzbroj, ktorú tvorí 14,5 mm guľomet KPVT, so zásobou 500 nábojov, a s ním spriahnutý 7,62 mm guľomet PKT po jeho pravej strane, pre ktorý je v zásobe 2 000 nábojov.
Súčasní používatelia
V roku 2018 sa vozidlá BRDM-2 nachádzali vo výzbroji týchto krajín:
Sexy Lady
Sexy Lady je singel slovenskej funkovej skupiny Made 2 Mate vydaný v roku 1997 z ich tretieho štúdiového albumu Carousel Life. Singel obsahuje dve verzie predmetnej skladby: LJ Faze Mix je v skutočnosti albumovou verziou a Original Version naopak pôvodnou, odlišnou verziou. Ďalej sa tu nachádza autorská mimoalbumová skladba „Sweet Honey“, ako aj coververzia rovnomennej skladby Stevieho Wondera „I Just Called to Say I Love You“, ktoré mali pôvodne vyjsť spolu ako singel už v roku 1996, avšak vydanie sa napokon nezrealizovalo.
Skladba „Sexy Lady“ (LJ Faze Mix) bola neskôr v predĺženej verzii zaradená na prvý výberový album skupiny Made II Best (1998) a v nepredĺženej verzii, no iba pod základným názvom „Sexy Lady“ na druhý výberový album Best of Made 2 Mate: 1994 – 1998 (2008). V takejto podobe sa nachádza aj na pôvodnom štúdiovom albume Carousel Life (1997) a v oficiálnom hudobnom videoklipe, ktorý sa však predčasne končí fade-outom.
Skladba „I Just Called to Say I Love You“ sa v nezmenenej podobe nachádza na oboch uvedených výberových albumoch.
Skladba „Sexy Lady“ (Original Version) je exkluzívna pre tento singel.
Skladba „Sweet Honey“ sa v nezmenenej podobe nachádza na výberovom albume Made II Best (1998).
Obal ani kompaktný disk singla nenesú žiadny titul, iba názov skupiny.
Autorstvo
Hudba: Texty:
Zostava
Platí pre kompletný album Carousel Life
Hosťujúci hráči
Platí pre kompletný album Carousel Life
Gmina Radwanice
Gmina Radwanice je vidiecka gmina v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve.
Má rozlohu 83,97 km² a žije tu 4374 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 52,09 osôb/km².
Crans (Jura)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gmina Radowo Małe
Gmina Radowo Małe je vidiecka gmina v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve v okrese Powiat łobeski.
Crans (Jura)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Radowo Małe
Má rozlohu 180,40 km² a žije tu 3679 obyvateľov (2014), priemerná hustota zaľudnenia je 20,4 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Łobez.
Audes
Audes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Polohopis
Audes má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Audes má 457 obyvateľov (2009).
Aurouër
Aurouër je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Audes
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Aurouër
Polohopis
Aurouër má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Aurouër má 377 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Pu-taj
Pu-taj (, ; * 10 storočie† 10. storočie) bol čínsky budhistický mních žijúci počas dynastie Liang medzi rokmi 907923. Predovšetkým bol známy vďaka vrecu, v ktorom nosil svoje veci. V Japonsku je známy ako Hotei. Na Západe je známy ako Smejúci sa Buddha.
Život a opis
Pu-taj pochádza z polohistorických, pololegendárnych príbehoch o mníchovi menom Čchi-c’ alebo Čchi-cch’. Meno Pu-taj odkazuje na jeho látkové vrece, ktoré nosil ako aj jeho okrúhle brucho. To sa dostalo aj do jeho biografie. Zobrazenia Pu-taj ako smejúceho sa Budhu s veľkým bruchom odkazujú na jeho reinkarnáciu ako maitréju. Na jednej z malieb je zobrazený bielym vrecom, držiacim ruženec a doprevádzaný šiestimi deťmi. Posledný zo symbolov odkazuje na legendy v ktorých Pu-taj vyťahoval misky na almužnu, sandále a podobné veci, aby zabavil deti, ktoré mali rady jeho príbehy. Vrece odkazovalo tiež na pripútanie sa k materiálnym veciam a šesť detí symbolizuje šesť úrovní poznania. Pu-taj popularitu mohol spôsobiť jeho záujem o osirotené deti. Mníchovo meno Qizi alebo Qici znamená adoptované dieťa. V perspektíve Západu bol dokonca kvôli darom pre deti z vreca prirovnaný k Santa Clausovi. Dary, ktoré dostal ďalej rozdával zo svojho vreca a sám tak nemal nič. Na rozdiel od bežných ľudí si to uvedomoval.
Dopad
Pu-taj je považovaný za maitréju. Dôvodom je báseň, ktorú napísal pred svojou smrťou a v ktorej sa predstavil ako maitréja. Pu-taj sa stal emblémom nevinnosti a jednoduchosti, prístupu k osvieteniu cez každodenné skúsenosti ako aj života bez materiálna. Radi ho zobrazovali maliari mníchov školy Čchan.
V Japonsku je ako Hotei známy ako jeden zo siedmych bohov šťastia.
Dnes je socha Pu-taj prvý artefakt mnohých mahájánových chrámov v Číne, Japonsku, Kórey a Vietname. 72-metrová socha Pu-taja na jazere Emei v strednom Taiwane je najvyššou maitréjou sveta, nachádza sa tam hlavný chrám synkretického náboženstva.
Gmina Radymno
Má rozlohu 182,44 km² a žije tu 11292 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 61,89 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Jarosław.
Last Day Under the Sun
„Last Day Under the Sun“ je skladba dánskej hudobnej skupiny Volbeat z ich siedmeho štúdiového albumu Rewind, Replay, Rebound. Skladba je inšpirovaná knihou o Johnnym Cashovi. Vyšla ako singel 13. júna 2019.
Dňa 10. júna skupina zverejnila na svojej oficiálnej stránke na sociálnej sieti Facebook krátke video bez zvuku, čím fanúšikom prvý krát naznačila, že sa chystá nový, už tretí, singel albumu. Následne 12. júna zverejnili 21-sekundovú ukážku hudobného videa.
Bill Shankly
William Shankly, OBE (* 2. september 1913, Glenbuck, Ayrshire, Škótsko† 29. september 1981, Liverpool, Anglicko) bol škótsky futbalový hráč a tréner, ktorý sa stal známym hlavne ako tréner Liverpoolu. Shankly priniesol Liverpoolu „zmŕtvychvstanie“, získal s klubom postup späť do prvej divízie, vyhral tri ligové tituly a pohár UEFA. Položil základy, na ktorých mohli jeho nástupcovia Bob Paisley a Joe Fagan stavať ziskom siedmich ligových titulov a štyroch európskych pohárov počas desiatich sezón po odchode Shanklyho v roku 1974. Billl Shanky mal úzky vzťah s fanúšikmi Liverpoolu. Vnímali ho ako charizmatickú a ikonickú postavu v klube, ktorá svojimi vyjadreniami prinášala hrdosť na klub a ich hráčov. Shankly je považovaný za jedného z najlepších trénerov na svete a bol medzi inauguračnými členmi Siene slávy anglického futbalu v roku 2002 a Siene slávy škótskeho futbalu v roku 2004.
Skorý život
Bill Shankly sa narodil v malej škótskej dedine Glenbuck. V roku 1913 v tejto dedine žilo zhruba 700 obyvateľov. Ľudia, ktorí sa tu narodili sa väčšinou sťahovali za prácou do uhoľných baní. Z tohto dôvodu sa v dedine v roku 1976 nachádzalo len 12 domov.
Shanklyho rodičia, John a Barbara žili v jednej z chatiek v Auchenstilloch so svojimi 10 deťmi - piatymi chlapcami a piatimi dievčatami. William bol deviate dieťa a najmladší chlapec. Hoci bol počas svojej futbalovej kariéry známy ako Bill jeho meno je v skutočnosti Willie. Jeho otec bol poštár a neskôr sa stal krajčírom ručne vyrábaných oblekov. Napriek futbalovému rodokmeňu jeho otec futbal nehral.
Všetci štyria Shanklyho bratia hrali futbal na profesionálnej úrovni. Jeho bratia boli:
Ich strýkovia z matkinej strany, Robert a William Blythovci boli taktiež profesionálni futbalisti. Obaja sa stali riaditeľmi klubov v Portsmouthe a Carlisle United.
Shankly vo svojej autobiografii napísal, že počas jeho detstva si zažil ťažké časy a hladovanie bolo veľmi časté najmä počas zimných mesiacov. Priznal, že s kamarátmi kradli zeleninu z okolitých fariem a ostatné jedlo z vagónov vlakov. Shankly priznal, že tento čin bol nesprávny, ale trval na tom, že hlavnou príčinou kradnutia bol ich neustály hlad. Povedal, že on a jeho priatelia sa poučili zo svojich chýb a stali sa lepšími ľuďmi. Do školy chodil od piatich do 14 rokov. Disciplína doma aj v škole bola prísna, ale Shankly povedal, že to vybudovalo jeho charakter. Jeho obľúbeným predmetom bola geografia a čo najčastejšie hrával futbal, najmä na školskom ihrisku, ale v škole neexistoval žiadny futbalový tím.
Keď Shankly v roku 1928 opustil školu, pracoval v miestnej bani spolu so svojím bratom Bobom. Pracoval tam dva roky, potom bola baňa uzatvorená. Vo svojej autobiografii obšírne opísal život baníka a zmienil sa o mnohých problémoch, ako je tvrdá práca, potkany, ťažkosti s jedením a pitím. Najhorším problémom bola špina, pretože baníci sa nikdy necítili naozaj čistí, aj keď sa po každej zmene chodili domov umyť do vane.
Kým bol Shankly zamestnaný ako baník, hrával futbal tak často, ako to len bolo možné a občas sa chodil do Glasgowa pozerať na zápasy Celticu alebo Rangers. Shankly rozvinul svoje futbalové schopnosti až do takej miery, že bol nezamestnaný len niekoľko mesiacov. Potom podpísal zmluvu s Carlisle United. Vždy veril, že je len otázkou času, kedy sa stane profesionálnym hráčom. Vysvetľoval, že z futbalového hľadiska bol vždy optimista s vierou vo svoj osud a to bol základ jeho nehynúceho nadšenia pre tento šport.
Carlisle United
Shankly hral za anglický klub Carlisle United len jednu sezónu a to 1932/1933. Shanklyho odporučil skaut menom Peter Carruthers, ktorý ho videl hrať za Cronberry. Pozvali ho na skúšku na jeden mesiac. Pre Billa to bolo prvýkrát, čo opustil Škótsko. Klub mu ponúkol zmluvu hneď po prvom skúšobnom zápase rezerv Carlisle proti rezervám Middlesbrough, a to aj napriek tomu, že rezervy Carlisle zápas prehrali 6:0. Správa miestnych novín uviedla, že tvrdo pracoval a mohol by sa pre klub stať užitočným ľavým obrancom. V skutočnosti sa vypracoval na pravého stredopoliara.
31. decembra 1932 Shankly debutoval medzi seniormi pri remíze 2:2 proti Rochdale a odohral 16 zápasov za prvý tím.
Bill bol považovaný za nádejného kľúčového mladého hráča, ktorý bol schopný priviesť Carlisle k veľkým úspechom. V Carlisle mu platili štyri libry a desať šilingov týždenne, čo považoval za dobrú mzdu, pretože najvyššia sadzba v tom čase bola osem libier. Shankly bol v Carlisle, šťastný. Bol blízko jeho domova v Glenbucku a dobre sa usadil so zárukou základnej zostavy v seniorskom tíme. Keď sa mu naskytla príležitosť posunúť sa ďalej, nebol presvedčený, že chce odísť.
Preston North End
Čoskoro po skončení sezóny 1932/33 dostal Shankly telegram od Carlisle United, v ktorom ho žiadali, aby sa čo najskôr vrátil, pretože ho chcel podpísať iný klub. Po príchode do Carlisle zistil, že zainteresovaným klubom bol Preston North End, ktorý ponúkol prestupovú čiastku 500 libier. Osobné podmienky pre Shankyho boli prestupový bonus 50 libier plus poplatok a mzda päť libier týždenne (ekvivalent 378 libier v roku 2021). Shanklyho prvotná reakcia bola, že to nestačí a dohoda takmer padla.
Jeho brat Alec ho upozornil, že Preston je v druhej divízii a je väčším klubom ako Carlisle s potenciálom znovu postúpiť naspäť do prvej divízie. Alec ho presvedčil, že príležitosť je dôležitejšia ako to, čo dostane okamžite. Shankly dal na radu svojho brata a v železničnom vagóne podpísal zmluvu s Prestonom.
Shankly začal svoju kariéru v rezervnom tíme Prestonu, ktorý hral v Central League, čo bol vyšší štandard ako North Eastern League, ktorú hral doteraz. V prvom tíme debutoval 9. decembra 1933, tri mesiace po svojich 20. narodeninách, proti Hull City. Vďaka svojmu úprimnému prístupu a oddanosti sa rýchlo etabloval ako stálica prvého tímu a stal sa obľúbencom fanúšikov. Preston naplnil svoj potenciál a získal postup do prvej divízie po tom ako na konci sezóny skončil druhý v tabuľke druhej divízie. Pre Shanklyho to bola úspešná debutová sezóna. V Prestone ostal hrať až do jeho odchodu do futbalového dôchodku v roku 1949. Jeho mzda bola zvýšená na osem libier týždenne a šesť libier mimo sezóny počas leta. V súhrne sezóny 1933/34 novinár z Prestonu, Walter Pilkington, napísal: "" V sezóne 1936/1937 sa Preston dostal do finále FA Cupu, ale na štadióne vo Wembley prehrali 3:1 nad Sunderlandom. Preston sa zotavil a dostal sa do finále FA Cupu v roku 1938, v ktorom porazil Huddersfield Town 1:0 penaltou, ktorú strelil George Mutch v poslednej minúte predĺženia. Okrem víťazstva v FA Cupe skončil Preston v lige na treťom mieste. Táto sezóna znamenala vrchol Shanklyho hráčskej kariéry.
Shankly práve dosiahol svoje 26. narodeniny, keď sa začala druhá svetová vojna a vojna si vyžiadala vrcholné roky jeho hráčskej kariéry. Vstúpil do Royal Air Force (RAF) a podarilo sa mu hrať v mnohých vojnových ligových, pohárových a exhibičných zápasoch za Norwich City, Arsenal, Luton Town, Cardiff City, Lovell's Athletic FC a Partick Thistle, v závislosti od toho, kde bol umiestnený. 30. mája 1942 odohral jediný zápas za Liverpool pri výhre 4:1 nad Evertonom na Anfielde. Shankly bol nadšený boxom a bojoval v strednej váhe v RAF a vyhral trofej, keď bol umiestnený v Manchestri. Shankly sa stretol so svojou manželkou Nessie v RAF (bola vo WAAF a bola umiestnená v rovnakom tábore) a vzali sa v roku 1944.
Trénerská kariéra
Shankly vo svojej autobiografii napísal, že sa dlho pripravoval na kariéru futbalového trénera. Mal plnú dôveru vo svoje schopnosti a v seba samého byť vodcom. Shankly zhrnul základné kritériá úspechu vo futbalovom manažmente. Pri hľadaní hráča vždy aplikoval základný vzorec, ktorý spočíval v tom, že hráč musí mať v prvom rade schopnosti aj odvahu. Ďalšími atribútmi bola fyzická zdatnosť, ochota pracovať a najmä bojovať keď boli označovaní za papierovo slabších.
Carlisle United
Shankly začal svoju trénerskú kariéru v Carlisle United, klube, kde začala jeho profesionálna hráčska kariéra. Carlisle sa v sezóne 1948/49 trápil v spodnej polovici tretej divízie Sever a bolo pre neho ťažké prilákať hráčov z juhu kvôli geografickej odľahlosti mesta na ďalekom severe Anglicka. Shanklyho morálka zmenila tím, ktorý v sezóne 1948/49 skončil na 15. mieste po tom, čo mal na starosti len niekoľko posledných zápasov sezóny. V sezóne 1949/50 sa zlepšili na deviate miesto a v sezóne 1950/51 na tretie miesto, čím takmer získali postup do vyššej ligy.
Jedným z hráčov Shanklyho v Carlisle bol Geoff Twentyman, vtedy nádejný mladý stredný obranca, ktorý neskôr prestúpil do Liverpoolu. Potom ako ukončil hráčsku kariéru sa Twentyman stal hlavným skautom v Liverpoole, spolupracoval so Shanklym a našiel niekoľko mimoriadne talentovaných hráčov.
Shankly používal psychológiu na motiváciu svojich hráčov. Napríklad hráčom povedal, že súper mal veľmi únavnú cestu a nebude schopný odohrať dobrý zápas. Vyzval miestne obyvateľstvo, aby podporovalo tím a využíval systém verejného ozvučenia na zápasoch, aby informoval publikum o zmenách v tíme a o tom, ako jeho stratégia zlepšuje tím.
Predaj sezónnych permanentiek v sezóne 1950/51 dosiahol historické maximum a Carlisle tvrdo bojoval o postup do vyššej ligy. Klub taktiež remizoval s Arsenalom na štadióne Highbury v FA Cupe. Jeho pôsobenie v klube sa skončilo zle. Shankly obvinil vedenie klubu z nedodržania prísľubu bonusu pre hráčov, ak by tím skončil v prvej trojke v ligovej tabuľke. Rezignoval a prijal ponuku od Grimsby Town. Shanklyho ligová bilancia v Carlisle bola 42 víťazstiev a 22 porážok v 95 zápasoch.
Grimsby Town
Po neúspešnom pohovore v Liverpoole sa Shankly v júni 1951 presťahoval do Grimsby Town. Vo svojej autobiografii povedal, že v Grimsby videl väčší potenciál ako v Carlisle. Jeho hlavným problémom bolo, že Grimsby v posledných sezónach dvakrát zostúpil z prvej až do tretej divízie a veľa dobrých hráčov prestúpilo ešte pred jeho príchodom. Napriek tomu Shankly veril, že má stále dobrých hráčov, s ktorými môže spolupracovať, a za nízke poplatky bol schopný kúpiť nových hráčov na prestupovom trhu.
Grimsby sa v sezóne 1951/52 horlivo usiloval o postup do vyššej ligy, ale na konci sezóny skončil druhý, tri body za Lincolnom City (iba jeden tím postúpil z divízie tri sever a jeden z divízie tri juh).
Grimsbyho starnúci tím začal v sezóne 1952/53 dobre s piatimi víťazstvami v rade, ale nakoniec im nevyšli ich plány podľa predstáv a skončili v lige na piatom mieste v ttabuľke. V sezóne 1953/54 bol Shankly nahnevaný, keď mu predstavenstvo nedovolilo dať peniaze na nákup nových hráčov. Zdráhal sa presadiť sľubných hráčov v rezervných tímoch kvôli lojalite k starším hráčom (chyba, ktorá sa po rokoch v Liverpoole objavila opäť) a nakoniec v januári 1954 odstúpil, pričom ako hlavný dôvod uviedol nedostatok ambícií predstavenstva. Vo svojej autobiografii uviedol, že jemu a jeho manželke sa v Grimsby cnelo po domove, a keď sa naskytla príležitosť trénovať Workington priťahovalo ho to, čiastočne aj preto, že by boli bližšie k Škótsku. Shanklyho bilancia v ligových zápasoch za Grimsby bola 62 víťazstiev a 35 prehier zo 118 zápasov.
Workington
Hoci tím z Workingtonu bol blízko vypadnutia z tretej divízie Sever, Shankly to považoval za výzvu a zaútočil na túto prácu so všetkým svojim obvyklým nadšením a chuťou. Workington sa do konca sezóny 1953/54 dostal na 18. miesto, a tak sa nemusel uchádzať o znovuzvolenie. V sezóne 1954/55 skončil tím na slušnom ôsmom mieste v tabuľke a zaznamenal nárast návštevnosti zápasov zo 6 000 na 8 000.
Workington fungoval na veľmi obmedzenom rozpočte a Shankly musel robiť veľa administratívnej práce sám, vrátane odpovedania na telefón a vybavovania pošty pomocou starého písacieho stroja. Okrem toho mal na starosti riskantnú prácu a to chodiť každý týždeň do banky po výplaty. Jedným z jeho hlavných problémov bolo zdieľanie pôdy s miestnym rugby klubom a Shankly bol veľmi znepokojený poškodením trávnika. Situácia viedla k početným hádkam s vedením klubu, v ktorom, ako uvádza Kelly, bola väčšina predstavenstva skôr za rugby ako za futbal.
Shankly rezignoval 15. novembra 1955, aby sa ujal funkcie asistenta trénera v Huddersfield Town, kde spolupracoval so svojím starým priateľom Andym Beattiem. Jeho bilancia v lige za Workington bola 35 víťazstiev a 27 porážok z 85 zápasov.
Huddersfield Town
Shanklyho počiatočná úloha v Huddersfielde bola trénovať tím rezerv. Ocitol sa v trénovaní niekoľkých nádejných mladíkov, ktorí čoskoro prešli do prvého tímu po tom, čo Huddersfield Town na konci sezóny 1955/56 zostúpil do druhej divízie. Beattie odstúpil a v nasledujúcej sezóne ho ako trénera 5. novembra 1956 nahradil Shankly. Na Štedrý večer dal šancu v základnej zostave seniorského tímu iba 16-ročnému Denisovi Lawovi. Shankly s Huddersfieldom nezískal postup do vyššej ligy. Tím skončil v sezóne 1956/57 v tabuľke na 12. mieste, deviaty v sezóne 1957/58 a 14. v sezóne 1958/59.
Shankly bol sklamaný predstavenstvom, ktoré chcelo predať svojich najlepších hráčov bez toho, aby ponúklo peniaze na kúpu adekvátnych náhrad, a preto sa cítil udusený nedostatkom ambícií Huddersfieldu a v novembri 1959 bol potešený, že Liverpool prijal ponuku na jeho trénerske služby. Spomenul si, ako sa ho predseda Liverpoolu Tom Williams spýtal, či by nechcel riadiť najlepší klub v krajine, na čo Shankly odpovedal: „Prečo, Matt Busby sa balí?“ (Matt Busby v tom čase trénoval Manchester United) Jeho ligová bilancia v Huddersfielde bola 49 víťazstiev a 50 prehier v 134 zápasoch.
Prvé roky (1959 – 1964)
Keď Shankly prišiel na Anfield v pondelok 14. decembra 1959, Liverpool bol päť rokov v druhej divízii a v FA Cupe ho v sezóne 1958/59 porazil amatérsky klub Worcester City. Samotný Anfield bol v havarijnom stave bez akejkoľvek techniky na zavlažovanie ihriska a Shankly trval na tom, aby klub vynaložil 3 000 libier na rekonštrukciu trávnika. Shankly opísal tréningové centrum, ktoré sa nachádzalo v Melwoode ako „bordel“ a na jedno z ihrísk sa opýtal, či ho bombardovali Nemci. Káder Liverpoolu, ktorý zdedil, pozostával prevažne z priemerných hráčov a niekoľkých sľubných náhradníkov. Napriek ťažkostiam sa Shankly rýchlo cítil vo svojom novom klube ako doma a nadviazal si skvelé puto medzi fanúšikmi klubu a svojim trénerským tímom. Hoci Shankly veril, že má vynikajúci trénerský štáb, hráčsky káder nebol až taký pôsobivý. Na prestupovú listinu umiestnil 24 hráčov. Všetci opustili klub v priebehu jedného roka.
Tréningy
V čase kedy sa futbalové tréningy robili prevažne štýlom, že hráči behali dlhé trasy po chodníkoch a asfaltových povrchoch sa Shankly rozhodol robiť tréningy úplne iným štýlom. Trval na tom, že okrem zahrievacích cvičení a špeciálnych cvičení potrebných na predchádzaniu zranení trénovali hráči na tráve s loptou. Všetko sa robilo systematicky s hráčmi, ktorí sa striedali cvičebnými postupmi v skupinách s cieľom dosiahnuť stanovené ciele. Tréningy najprv začínali s atletickými cvičeniami, ako je skákanie cez švihadlo alebo drepy, a potom sa prešlo k futbalovo špecifickým tréningom, ako je vedenie lopty alebo dribling. Shankly sa v tréningoch zameriaval na rozvoj reflexov, vytrvalosti a rozvoj kontroly lopty na nohe. Aby predchádzal zraneniam, hráči robili cviky na „schladenie sa“ po tréningu. Shankly svoje tréningy plánoval do absolútnych detailov. Dalo by sa argumentovať, že základy moderného trénovania položil práve on a inšpiroval ním iné kluby. Jeho trénerské metódy nazývali „The Liverpool Way“
1961
Zotavenie Liverpoolu z klubu, ktorý mal ambície dostať sa z druhej divízie záviselo od získania nových hráčov a vo svojej autobiografii Shankly pripomenul problémy, ktoré mal s vedením, aby si uvedomili potenciál klubu a potrebu míňať peniaze na dobrých hráčov. Povedal, že boli chvíle, keď mal chuť z klubu odísť. Cenného partnera našiel v Ericovi Sawyerovi, ktorý sa pripojil k predstavenstvu krátko po vymenovaní Shanklyho a zdieľal Shanklyho víziu Liverpoolu ako najlepšieho klubu v Anglicku. Na jednom zasadnutí správnej rady v roku 1961, keď Shankly trval na tom, aby klub kúpil dvoch škótskych hráčov, prvá odpoveď správnej rady bola, že si ich nemôžu dovoliť kúpiť, ale Sawyer zakročil a povedal: „Nemôžeme si dovoliť ich nekúpiť.“
Dvomi škótskymi hráčmi boli stredný obranca Ron Yeats a stredný útočník Ian St John z Dundee United a Motherwell. Klub ich podpísal na jar 1961. Následne získal z akadémie brankára Tommyho Lawrenca a klub kúpil aj krídelníka Gordona Milneho z Prestonu. Z akadémie taktiež prišli Jimmy Melia, Ronnie Moran, Alan A'Court ale hlavne Gerry Byrne a Roger Hunt. Liverpool skončil tretí v sezóne 1959/60 a 1960/61 (postupovali len dva najlepšie kluby). Ale tím s novými hráčmi získal v sezóne 1961/62 postup späť do prvej divízie. Hunt strelil 41 gólov.
19621964
Liverpool sa skonsolidoval a v sezóne 1962/63 vo svojej prvej sezóne v najvyššej súťaži pod vedením Shanklyho skončil v ligovej tabuľke na 8. mieste. Významnými posilami bol krídelník Willie Stevenson z Rangers v roku 1962 a ľavý krídelník Peter Thompson z Prestonu v roku 1963. Shankly opísal Thompsonov prestup ako „lúpež za bieleho dňa“. Mládežnícky systém Liverpoolu priniesol veľa budúcich anglických reprezentantov v podobe Iana Callaghana, Tommyho Smitha a Chrisa Lawlera. Tvrdá práca sa vyplatila v sezóne 1963/64 Liverpool vyhral svoj šiesty ligový titul a sezónu zakončil víťazstvom na Anfielde 5:0 nad Arsenalom. Podľa Rogera Hunta bolo tajomstvom úspechu Liverpoolu to, že pod vedením Shanklyho boli tím s najlepšiou fyzickou kondíciou v celej krajine. V roku 1964 Jimmy Melia prestúpil do Wolverhamptonu Wanderers. Shankly kúpil hráča Arsenalu Geoffa Stronga za 40 000 libier a to bola posledná významná prestupová aktivita Liverpoolu do roku 1967.
19641970
Jednou z najväčších ambícií Shanklyho, keď prišiel do Liverpoolu, bolo vyhrať FA Cup a po tom, čo podpísal Yeatsa a St Johna, povedal riaditeľom klubu, že ho vyhrajú s týmito dvoma hráčmi v tíme. Bol to práve St John, kto strelil víťazný gól v máji 1965, keď Liverpool po prvý raz v histórii klubu vyhral FA Cup víťazstvom 2:1 nad Leeds United vo Wembley. Shankly vo svojej autobiografii uviedol, že spomedzi jeho mnohých úspechov bolo víťazstvo vo finále FA Cupu v roku 1965 jeho najšťastnejším dňom vo futbale. Pred finále poslali The Beatles Shanklymu telegram, kde celému tímu zaželali veľa štastia.
Liverpool debutoval v pohárovej Európe v sezóne 1964/65, súťažil v Európskom pohári a dostal sa do semifinále. V druhom kole bol klub vyžrebovaný proti impozantnému Anderlechtu. Bezprostredne pred zápasom sa Shankly rozhodol experimentovať s dresom Liverpoolu. Liverpool hral v červených dresoch s bielymi šortkami a bielymi štulpňami s červenými pruhmi, ale Shankly a Ian St John mali nápad na celočervený dres, ktorý by vyvolal dojem, že hráči sú vyšší. Liverpool hral v celočervenom len pre európske zápasy, ale rýchlo si túto farbu osvojil natrvalo.
Tri dni po víťazstve v FA Cupe Liverpool porazil európskeho šampióna Inter Miláno 3:1 na Anfielde v semifinálovom prvom zápase výkonom, ktorý ocenil aj tréner Interu Helenio Herrera. Druhý zápas na San Siro zostáva kontroverzný, pretože podľa Shanklyho bol zápas „vojnou“, ktorú Liverpool prehral 3:0, a tak bol vyradený zo súťaže súhrnne 4:3. O jedenásť rokov neskôr Shankly tvrdil, že dva góly Interu boli nelegálne. Shankly po porážke v Miláne povedal, že fanúšikovia Interu sa zbláznili, pretože boli takí radi, že porazili Liverpool, a trval na tom, že to len dokazuje vysoký štandard, na ktorý sa Liverpoolský tím zvýšil. V lige v sezóne 1964/65 Liverpool klesol z prvého na siedme miesto s 13 bodmi menej ako v predchádzajúcej sezóne. Zrejme kvôli námahe zdĺhavej účasti v FA a európskych pohároch.
Liverpool zlepšil svoje výkony v lige počas nasledujúcich dvoch sezónach keď skončil tretí v sezóne 1967/68 a potom druhý v sezóne 1968/69, hoci pre samotného Shanklyho to bol „obyčajný čas na konci 60. rokov, keď sme sa pripravovali na 70. roky“. Shankly v tomto období urobil dva kontroverzné prestupy, ktoré nedopadli podľa jeho predstáv. V roku 1967 podpísal útočníka Tonyho Hateleyho z Chelsea za klubový rekord 96 000 libier a o rok neskôr cítil povinnosť predať ho do Coventry City. V septembri 1968 zaplatil 100 000 libier (ekvivalent 1 845 043 libier v roku 2021) Wolverhamptonu Wanderers za ich tínedžerského útočníka Aluna Evansa, ktorý sa tak stal „prvým futbalovým tínedžerom za 100 000 libier“. Evans začal dobre a počas štyroch rokov v klube predviedol niekoľko vynikajúcich výkonov, no Shankly ho nakoniec musel predať do Aston Villy. Neskôr si pripomenul, že Evans bol zjazvený pohárom pri incidente v nočnom klube, čo podľa Shanklyho malo škodlivý vplyv na jeho kariéru.
Jediným dlhodobým úspechom, ktorý Shankly dosiahol na prestupovom trhu na konci 60. rokov, bol jeho podpis Emlyna Hughesa, ktorý sa stal kapitánom Liverpoolu a ako kapitán s klubom triumfoval v Európskom pohári. Inak výrazne nezmenil tím až do sezóny 1969/70, keď Liverpool skončil v lige na piatom mieste ďaleko za víťazmi, ich miestnymi rivalmi Evertonom. Shankly bol charakteristicky jeho odporom voči Evertonu a nemal rád keď sa Evertonu zadarilo viac ako Liverpooolu. Typický je jeho vtip o tom, že mesto Liverpool má dva skvelé futbalové tímy – Liverpool a rezervu Liverpoolu.
Vo štvrťfinále FA Cupu v sezóne 1969/70 hral Liverpool na Vicarage Road proti Watfordu trápiacemu sa v druhej lige a po veľmi slabom výkone prehral 1:0. Táto prehra znamenala koniec v tíme pre hráčov St John, Hunt, Byrne, Yeats a Lawrence. Medzi prichádzajúcich patrili Ray Clemence, Alec Lindsay, Larry Lloyd, John Toshack, Brian Hall a Steve Heighway. Okrem Halla, ktorý do klubu prišiel z akádemie klubu boli všetci podpísaní z klubov v nižších súťažiach alebo dokonca, v prípade Highwaya z amatérskeho klubu. Pridaním nových hráčov k Tommymu Smithovi, Ianovi Callaghanovi, Chrisovi Lawlerovi a Emlyn Hughesovi, Shankly vytvoril jadro druhého skvelého tímu, ktorý v 70. rokoch ovládol anglický a európsky futbal.
Mnohí z nových hráčov prišli do Liverpoolu kvôli novému systému skautingu, ktorý vytvoril Shankly v roku 1967 a ktorý bol pod kontrolou nového hlavného skauta Geoffa Twentymana. Podľa Stephena Kellyho bolo najatie Twentymana ako hlavného skauta „možno najlepším Shanklyho podpisom vôbec“. Bolo to kvôli Twentymanovi, že Liverpool našiel nových hráčov a po odchode Shanklyho do dôchodku Twentyman poskytol vynikajúce služby jeho následovníkom Bobovi Paisleymu a Joeovi Faganovi nájdením hráčov ako Phila Neala, Alana Hansena a Iana Rusha. Ako vždy, Shankly udržiaval veci jednoduché a Twentymanovi bolo povedané, aby hľadal základné vlastnosti potenciálneho nového hráča, ktorými boli schopnosť prihrať loptu a dostať sa do pozície, aby dostal prihrávku. Shankly tiež chcel, aby Twentyman skontroloval osobnosť hráča a uistil sa, že má správny postoj pre profesionálneho futbalistu. Predovšetkým, povedal Twentymanovi, že chce vedieť, či má hráč to srdce hrať za Liverpool.
19701974
Nový tím začal sľubne v sezóne 1970/71 udržaním si piateho miesta v lige a dosiahnutím semifinále Inter-Cities Fairs Cup, kde prehral 0:1 nad Leeds United. Vrcholom európskeho ťaženia Liverpoolu v tejto sezóne bolo celkové víťazstvo 4:1 vo štvrťfinále nad Bayernom Mníchov. Prvýkrát od víťazstva v súťaži v roku 1965 sa Liverpool dostal do finále FA Cupu 1971, ale rovnako ako vo Fairs Cupe boli hlavným faktorom skúsenosti a Shanklyho mladý tím prehral nad Arsenalom 2:1.
alt=steps leading down to tunnel, above the tunnel is a sign with This Is Anfield in white letters on a red background, with a crest on it|náhľad|Nápis „THIS IS ANFIELD“ v hráčskom tuneli nainštaloval Shankly v roku 1972, aby vyvolal strach v súperovi. Shankly bol vždy známy tým, že využíval psychológiu, aby povzbudil svojich hráčov a vyvolal pochybnosti v mysliach súperov. Jednou z jeho trvalých inovácií je plaketa „THIS IS ANFIELD“ pripevnená k stene nad dnes už neexistujúcim hráčskym tunelom, ktorý viedol k vstupu na ihrisko. V spojení s davom bol navrhnutý tak, aby zastrašoval. Shankly uviedol, že nadpis má „Pripomínať chlapcom za koho hrajú, a súperovi proti komu hrajú“. V prvom zápase po pripevnení tohto nadpisu Liverpool porazil 18. marca 1972 Newcastle United 5:0.
V sezóne 1972/73 vyhral Liverpool ôsmy ligový titul a tretí pod vedením Shanklyho. 30. decembra 1972 tím porazil Crystal Palace na Anfielde a dosiahol 21 po sebe idúcich domácich víťazstiev v lige. Išlo o najdlhšiu šnúru bez prehry v histórii anglickej najvyššej súťaže, kým ju neprekonal Liverpool Jürgena Kloppa, ktorý v marci 2020 dosiahol 22 domácich víťazstiev za sebou. Obrovským bonusom pre klub bolo víťazstvo v Pohári UEFA v roku 1973, čo bol prvý európsky úspech klubu. V dvojzápase finále tohto pohára narazili na Borussiu Mönchengladbach, ktorú Shankly označil za najlepší tím v Európe. Bolo to prvýkrát, čo anglický klub vyhral ligový titul aj európsku trofej v tej istej sezóne.
Liverpool bol v druhom kole Európskeho pohára 1973/74 porazený Crvenou zvezdou a v lige nestačil na Leeds United a skončil druhý. V treťom kole FA Cupu sa Liverpool trápil proti Doncastru Rovers, ale zotavil sa, a vyhral opakovaný zápas a potom sa dostal až do finále. Finále FA Cupu 1974 bol zároveň posledný zápas Shanklyho ako trénera Liverpoolu. Na Wembley Liverpool porazil vo finále Newcastle United 3:0.
Vzťah s fanúšikmi
Shankly vo svojej autobiografii napísal: „Hneď od začiatku ako tréner (tzn. keď bol v Carlisle) som sa snažil ukázať, že fanúšikovia sú ľudia, na ktorých záleží. Musíte vedieť, ako sa k nim správať a mať ich na svojej strane.“ To platilo najmä v Liverpoole a Shankly povedal, že bol stvorený pre Liverpool, kde sú ľudia, na ktorých najviac záleží tí, ktorí prechádzajú cez turnikety. Dodal, že tréner sa musí stotožniť s fanúšikmi, pretože ich tím je niečo, na čom im skutočne záleží. Na oplátku povedal, že podpora Liverpoolskych fanúšikov bola neuveriteľná.
Shankly zdôraznil dôležitosť komunikácie s fanúšikmi. V Carlisle sa fanúšikom prihováral pred zápasmi cez miestny rozhlas. Vo Workingtone odpovedal na listy priaznivcov osobne na starom písacom stroji.
Shankly si vytvoril špeciálne puto s fanúšikmi Liverpoolu a na konci sezóny 1961/62, keď Liverpool vyhral majstrovský titul v druhej divízii, povedal pre Liverpool Echo: „Pri všetkej úprimnosti môžem povedať, že sú najlepší fanúšikovia na svete“. Podľa Tommyho Smitha bol Shankly úplne v súlade s Liverpoolom. Miloval priaznivcov a oni milovali jeho, hlavne preto, že vedeli, že im rozumie. Po finále FA Cupu v roku 1971 (ktoré Liverpool prehral nad Arsenalom) Shankly a hráči prišli do mesta, kde ich prišli privítať fanúšikovia klubu. Shankly stojaci na schodoch St George's Hall pred davom viac ako 100 000 fanúšikov Liverpoolu predniesol jeden zo svojich najslávnejších prejavov. „''Odkedy som prišiel sem do Liverpoolu, na Anfield, znovu a znovu som vtĺkal do našich hráčov, že majú tú česť hrať za vás. A ak mi vtedy neverili, veria mi teraz.''“
Odchod z Liverpoolu
Shankly mal 60 rokov, keď Liverpool vyhral finále FA Cupu v roku 1974 nad Newcastlom a vo svojej autobiografii uviedol, že po návrate do šatne na konci zápasu sa cítil unavený zo všetkých tých rokov. Jeho myseľ bola rozhodnutá a vedel, že ide do dôchodku. Jeho manželka Nessie ho požiadala, aby odišiel do dôchodku o rok skôr, ale rozhodol sa, že na to nie je ten správny čas. Tommy Smith povedal, že Shanklyho city k Nessie boli nepochybne hlavným dôvodom jeho rozhodnutia. V roku 1974 sa rozhodol, že môže odísť z Liverpoolu s hrdosťou na dobre vykonanú prácu a ľutuje len jedno, a to že nevyhral Európsky pohár (dnes Liga majstrov).
Shankly čoskoro oľutoval svoje rozhodnutie a pokúsil sa pokračovať vo svojej angažovanosti v klube, najmä tým, že prišiel na tímový tréning v Melwoode. Povedal, že sa stále chce zapájať do tréningov, pretože klub sa stal jeho životom. Čoskoro prestal chodiť do Melwoodu, pretože cítil, že tam bol odpor a ľudia sa ho pýtali, čo tam robí. Stále chodil na zápasy, ale sedel v hľadisku ďaleko od riaditeľov a funkcionárov klubu. Vadilo mu najmä to, že ho Liverpool nepozýval na vonkajšie zápasy ako hosťa klubu. Keď ho napokon pozvali, aby s nimi odcestoval na vonkajšie finále Pohára UEFA v Bruggách v roku 1976, bol ubytovaný v samostatnom hoteli a povedal, že to považuje za urážlivé. O Evertone, kedysi jeho najväčších rivaloch, napísal, že ho Everton prijal srdečnejšie ako Liverpool. Povedal, že to bol škandál, že to musel povedať o klube, ktorý pomáhal budovať.
Pohľad Liverpoolu bol taký, že Shankly odišiel do dôchodku a klub musel pokračovať ďalej. Shankly nechápal, že tým, že sa dostavil na tréning do Melwoodu, fakticky podkopal postavenie Boba Paisleyho ako trénera. Ako návšteva v Melwoode začal zasahovať do tréningov a Paisleyho počiatočné potešenie z toho, že ho videl, sa čoskoro zmenilo na rozpaky. Nakoniec musel Paisley Shanklymu povedať, že pre klub už nepracuje a že je to teraz jeho tím a že už ma rozpracované veci, ktoré chce s klubom robiť.
Hoci niektorí kluboví funkcionári ako sekretár Peter Robinson chceli, aby minulosť bola minulosťou, Tommy Smith zhrnul názor predstavenstva ako spokojnosť, že Shankly konečne odišiel. Panovala predstava, že Shankly je arogantná postava a predstavenstvo si bolo dobre vedomé toho, že časy Matta Busbyho ako riaditeľa Manchestru United boli katastrofálne. Busbyho nástupcovia sa sťažovali, že ich podkopáva jeho pokračujúca prítomnosť v United. Aj keď sa Liverpool voči Shanklymu mohol zdať neúctivý, konali v najlepšom záujme klubu a jeho nového trénera tým, že nasledovali rovnakú neúnavnú víťaznú etiku, ktorú klubu vštepil sám Shankly. V každom prípade, ich vnímaná bezohľadnosť bola potvrdená bezprecedentným ziskom ligových titulov a európskych pohárov získaných v nasledujúcom desaťročí pod vedením Boba Paisleyho a Joea Fagana.
Neskoršie roky
náhľad|Socha Shanklyho, postavená v roku 1997, pred tribúnou The Kop na [[Anfielde]] Shankly získal v novembri 1974 Rad britského impéria štyri mesiace po tom, čo odišiel do dôchodku ako tréner Liverpoolu. S manželkou Nessie išli do Buckinghamského paláca a podľa Kelly to bol pre nich vzácny deň. Naďalej žili v dvojdome vo West Derby, blízko tréningového ihriska Evertonu v Bellefielde, ktorý kúpili, keď sa presťahovali do Liverpoolu v roku 1959. Po Shanklyho smrti v roku 1981 tam Nessie žila sama až do svojej smrti v auguste 2002.
Shankly sa snažil byť na dôchodku zaneprázdnený a zostať v kontakte s futbalom. Pracoval pre Radio City 96.7, liverpoolsku stanicu, na ktorej prezentoval svoju vlastnú reláciu zameranú na rozhovory a bol odborníkom na futbalové spravodajstvo tohto rádia. Raz robil rozhovor s premiérom Haroldom Wilsonom. Krátko sa ujal poradných úloh vo Wrexhame a potom v Tranmere Rovers, kde pomáhal bývalému kapitánovi Liverpoolu Ronovi Yeatsovi. V novembri 1976 tlač špekulovala, že Shankly sa vráti do vedenia ako nástupca Davea Mackaya v Derby County, ale nestalo sa tak. John Toshack pripomenul, že Shankly mu veľmi pomohol, keď v roku 1978 šiel do vedenia Swansea City. Napriek šesťdesiatke sa Shankly udržiaval vo forme a často sa zúčastňoval zápasov malého futbalu.
Smrť a uznanie
Ráno 26. septembra 1981 bol Bill Shankly prijatý do nemocnice Broadgreen po infarkte. Jeho stav sa zdal byť stabilizovaný a nič nenaznačovalo, že by bol v ohrození života. Nasledujúci pondelok ráno sa jeho stav náhle zhoršil a bol prevezený na jednotku intenzívnej starostlivosti. 29. septembra o 00:30 utrpel ďalšiu zástavu srdca a 27 dní po svojich 68. narodeninách o 01:20 zomrel. Bol spopolnený v krematóriu Anfield.
2. októbra jeho popol bol rozhadzaný na štadióne Anfield pri tribúne Kop. náhľad|Shanklyho brány boli postavené pred [[Anfieldom v roku 1982]] náhľad|Memoriál Shanklyho pri Anfielde V deň Shanklyho smrti bol tréning v Melwoode aj Bellefielde zrušený. Sir Matt Busby, bývalý tréner Manchestru United, bol taký rozrušený, že odmietol prijímať akékoľvek telefonáty od ľudí, ktorí ho žiadali o reakciu. Pocty sa hrnuli zo sveta futbalu, najmä od bývalých hráčov všetkých Shanklyho klubov. Predseda Liverpoolu John Smith svoju reakciu zhrnul v jednoduchej, ale výstižnej vete: „Podľa môjho názoru to bol najvýraznejší a najdynamickejší tréner storočia“.
Liverpool postavil 4,5 metra vysokú Shanklyho bránu pred tribúnou Anfield Road. S nápisom „You'll Never Walk Alone“ brány otvorila manželka Nessie Shankly na nenápadnej ceremónii v auguste 1982. V roku 1997 bola pred štadiónom odhalená dva metre vysoká bronzová socha Shanklyho. Píše sa na nej „Robil ľuďom radosť“. V roku 2016 bol na 96 Avenue pri Anfielde nainštalovaný Shanklyho memoriál. Nápis na memoriáli obsahuje podrobnosti o víťazstve Liverpoolu nad Interom Miláno na Anfielde v roku 1965, prvej veľkej európskej noci klubu.
Od polovice 90-tych rokov začal Preston North End s kompletnou prestavbou štadióna Deepdale s cieľom premeniť ho na moderný štadión na sedenie. Keď bola v roku 1998 bývalá tribúna Spion Kop nahradená novou tribúnou dostala názov Bill Shankly Kop.
Shankly bol v roku 2002 zaradený do Siene slávy anglického futbalu ako uznanie jeho vplyvu na anglický futbal ako tréner. V roku 2004 bol inauguračným členom Siene slávy škótskeho futbalu.
Shankly sa objavuje aj v populárnom liverpoolskom choráli „Allez, Allez, Allez“, ktorý priaznivci Liverpoolu často spievajú, najmä počas európskych zápasov.
V sezóne 2023/24 klub Liverpool FC uviedol nový dres, ktorý bol inšpirovaný dresom z poslednej sezóny, kedy bol Bill Shankly trénerom klubu. Liverpoolska červená farba s bielym golierom a rukávmi bola inšpirovaná Shanklyho víťazným tímom FA Cupu zo sezóny 1973/1974.
Osobný život
Shankly bol ženatý so svojou manželkou Agnes Wren-Fisher. Zosobášili sa v roku 1944 a boli spolu až do Shanklyho smrti o 37 rokov neskôr.
Stretli sa už skôr počas druhej svetovej vojny, keď Bill slúžil ako desiatnik v Royal Air Force a „Nessie“, ktorá bola o šesť rokov mladšia, slúžila vo Women Royal Air Force. Mali dve dcéry – Barbaru (*1945) a Jeanette (*1951) – a nakoniec mali šesť vnúčat, hoci ich najmladšie vnúča a jediný vnuk sa narodil niekoľko mesiacov po smrti Billa Shanklyho. Nessie prežila svojho manžela o viac ako 20 rokov, zomrela v auguste 2002 vo veku 82 rokov. Po vymenovaní Shanklyho za trénera Liverpoolu v roku 1959 sa on a jeho rodina presťahovali do domu na Bellefield Avenue v Liverpoole. Nessie Shankly v tomto dome žila až do jej smrti v roku 2002.
Hráčske
Preston North End
Škótsko
Trénerské
Liverpool
Individuálne
Autry-Issards
Autry-Issards je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Allier, v regióne Auvergne.
Poloha
Autry-Issards má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Autry-Issards má 339 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Kyzikos
Kyzikos (Kyzikos, ) je v gréckej mytológii kráľ na polostrove Kyzikos (dnešný Kapidaghi) v Proponte, dnešnom Marmarskom mori.
Argonauti plávajúci na lodi Argó za zlatým rúnom do Kolchidy, sa na svojej dlhej púti zastavili aj v krajine Dolionov. Ich kráľ Kyzikos Argonautov priateľsky prijal, pohostil a vodcu Iasóna upozornil na nebezpečenstvo hrozných šesťrukých obrov žijúcich na protiľahlom pobreží.
Vďaka tejto rade Argonauti obrov porazili. Postavil sa im Herakles, najprv sám, potom aj s ostatnými druhmi a nakoniec pobili väčšinu obrov spŕškou oštepov a šípov.
Keď potom Argonauti pokračovali v plavbe, zastihla ich v noci silná búrka a vietor ich zahnal späť k brehom Dolionov. V nočnej tme si Dolioni Argonautov pomýlili s pirátmi a dali sa s nimi do bitky, v ktorej mnoho Dolionov padlo, medzi nimi aj kráľ Kyzikos šípom Iasóna. Za denného svetla potom všetci zdesene zistili čo sa stalo. Nič si však nemohli vyčítať, lebo nik za to nemohol. Všetci potom spoločne pochovali svojich mŕtvych a nad hrob kráľa Kyzika postavili vysokú mohylu.
Uvádza sa, že jeho manželka Kleité sa zo žiaľu pomiatla a obesila sa.
Gmina Radzanów (powiat białobrzeski)
Gmina Radzanów je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Má rozlohu 82,59 km² a žije tu 3888 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 47,08 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Białobrzegi.
Gmina Radzanowo
Gmina Radzanowo je vidiecka gmina v Poľsku v Mazovskom vojvodstve.
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Płock.
Crenans
Crenans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Jura, v regióne Franche-Comté.