cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Škoda 27Tr Solaris
Dejiny
V septembri 2014 podpísala Škoda Electric zmluvu na dodávku 6 trolejbusov pre Dopravný podnik Ostrava, na ktorú má nadviazať dodávka 2 trolejbusov v roku 2017.
V októbri 2016 dodala Škoda Electric do Českých Budějovíc prvé dva kĺbové trolejbusy s pomocným batériovým pohonom.
V apríli 2017 vyhrala Škoda Electric tender na dodávku 2 trolejbusov 27Tr so superkondenzátormi do Ostravy. V auguste 2017 podpísala Škoda Electric zmluvu na dodávku 10 trolejbusov typu 27Tr pre Dopravný podnik miest Chomutova a Jirkova.
V roku 2018 bolo dodaných do Českých Budějovíc 11 trolejbusov s batériovým pohonom v karosérii IV. generácie.
Kompresný priestor
thumb|Kompresný (spaľovací) priestor v reze dieselového motora. Kompresný priestor je priestor, ktorý zostáva v piestovom stroji alebo piestovom motore nad piestom, pri polohe piesta v hornej úvrati. Je ohraničený dnom piesta, hlavou valca, vrchnou časťou obvodovej steny valca, alebo vložky valca a taniermi ventilov. Objem kompresného priestoru vo vzťahu so zdvihovým objemom valca definuje kompresný pomer.
V súvislosti s piestovými kompresormi sa kompresný priestor nazýva aj škodlivý priestor. V súvislosti so spaľovacími motormi s vnútorným spaľovaním sa nazýva spaľovací priestor.
Oenanthe pleschanka
a
Montancy
Montancy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
La Roque-sur-Pernes
La Roque-sur-Pernes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Montancy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
La Roque-sur-Pernes
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montancy
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Tour-d’Aigues
La Tour-d’Aigues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doprava v Thajsku
náhľad|Cestná premávka v Bangkoku náhľad|Typické thajské [[Tuk-tuk|tuk-tuky]] Doprava v Thajsku je systém spôsobu dopravy ľudí a nákladu v tejto krajine. Je rôznorodá, pričom jej nedominuje žiadny konkrétny typ. Autobusová doprava prevažuje pri preprave na dlhé vzdialenosti, zatiaľ čo na vidieku je dlhodobo zaužívaný vlak. Infraštruktúra sa v budúcnosti plánuje rozšíriť vybudovaním vysokorýchlostnej železnice. Na prepravu nákladu sa používa hlavne cestná doprava.
Na krátke vzdialenosti sú bežne používané motocykle. V Bangkoku, Phatthajá a iných veľkých mestách sa nachádzajú motocyklové taxislužby (tzv. moto – taxi). V mestách sa hojne využíva preprava na tuk-tukoch, čo sú motorové trojkolky so sedadlom za vodičom. Ich výhodou je nízka cena. Prvá linka nadzemného metra v Bangkoku bola otvorená v roku 1999 a denná denná návštevnosť tohto systému dnes dosahuje okolo 650 000 cestujúcich.
Preprava súkromnými automobilmi za posledné dve dekády nabrala na popularite. V roku 2015 ich bolo v Bangkoku zaregistrovaných 9 miliónov automobilov, pričom tunajšie cesty dokážu zvládnuť nápor maximálne 1,5 milióna. Autá tak prispievajú k zvyšovaniu množstva dopravných zápch.
Lodná doprava sa nachádza v oblasti so splavnými vodnými kanálmi. Vo vidieckych oblastiach sa používajú rôzne domáce dopravné prostriedky, niekedy aj slony.
Železničná doprava
náhľad|Železničná stanica v Bangkoku náhľad|Vozeň druhej triedy State Railway of Thailand na železničnej stanici v Bangkoku Železničnú dopravu v Thajsku zabezpečuje štátny dopravca State Railway of Thailand (SRT). Vlaky z Bangkoku odchádzajú z Bangkok Railway Station (neoficiálne stanica Hua Lamphong). Infraštruktúru predstavuje okolo 4 500 kilometrov koľají, pričom okrem Airport Link sú všetky úzkorozchodné (1000 mm). Väčšina tratí je jednokoľajová, no niektoré dôležité časti v okolí Bangkoku sú dvojkoľajné či dokonca trojkoľajné.
Verejnosť dlhodobo vníma SRT ako neefektívnu a odporujúcu zmene. Vlaky väčšinou meškajú a väčšina vybavenia je stará a zle udržovaná. SRT je aj napriek štátnym dotáciám každý rok v strate, čo z nej robí najhoršie hospodáriacu štátnu firmu. V roku 2017 vytvorila stratu 17 miliárd bahtov.
Do susedných krajín vedú 3 trate. Trať do Malajzie využíva rovnaký, 1 000 mm rozchod, podobne ako trať do Laosu, ktorá cez rieku Mekong prechádza po Moste priateľstva. Trať spájajúca Thajsko s Kambodžou bola znovuotvorená v roku 2018, po 45 rokoch. Trať do Mjanmarska zanikla.
Železničnú dopravu v Bangkoku prestavujú diaľkové linky a niektoré prímestské vlaky, ktoré jazdia počas špičky, no počet cestujúcich je nízky.
Hromadná doprava
náhľad|Bangkocký Skytrain na zastávke Mo Chitnáhľad|Metro v Bangkoku na zastávke Si Lom
Metropolitná oblasť (Bangkok)
V Bangkoku sa nachádzajú 3 systémy hromadnej dopravy:
Provincia Khon Kaen
V marci 2016 thajská vláda schválila nový projekt ľahkého metra v provincii Khon Kaen. Prvou fázou projektu bude 26 kilometrov dlhá severo-južná trať (North-South Railway). Táto oblasť bola predtým obsluhovaná autobusmi. Office of Transport and Traffic Policy and Planning (OTP) vo februári 2018 dokončila štúdiu realizovateľnosti. Hlavným investorom a prevádzkovateľom bude súkromná spoločnosť Khon Kaen Think Tank. Výstavba systému by mala trvať dva roky a stáť bude 15 miliárd bahtov (395 miliónov EUR).
Ostatné provincie
Systémy hromadnej dopravy boli síce navrhnuté aj v ostatných provinciách, no zatiaľ neboli schválené.
Cestná doprava
Podľa údajov BBC z roku 2017 je v Thajsku 462 133 ciest, väčšinou vždy spevnených. Je tu registrovaných 37 miliónov vozidiel, z čoho 20 miliónov sú motorky.
Bezpečnosť
Na thajských cestách zomrie každý deň 66 ľudí, čo predstavuje jedného človeka každých 22 minút. 7 z nich sú deti. Podľa Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) sú thajské cesty druhými najsmrteľnejšími na svete. Najviac ľudí zahynie na motorkách (73%), čo predstavuje 48 z celkových 66 mŕtvych denne. Za nimi s 13% percentami nasledujú autá a chodci (8%). Nákladné autá a cyklisti predstavujú 2%. Najnebezpečnejšími obdobiami na cestovanie sú Nový rok a Songkran. Počas Songkranu (11. – 17. apríl) v roku 2016 zomrelo 442 a zranených bolo 3 656 ľudí. Počet obetí počas Nového roka 2017 (29. december 2016 – 4. január 2017) bol 478, počet zranených 4 128. V tomto období v roku 2016 zomrelo 380 ľudí, pričom za posledných desať rokov sú štatistiky úmrtnosti z tohto obdobia nasledujúce: 449 v roku 2007, 401 v 2008, 357 v 2009, 347 v 2010, 358 v 2011, 321 v 2012, 365 v 2013, 366 v 2014, 341 v 2015, 380 v 2016 a 478 v 2017. Ako najväčší problém sa javí ľahostajnosť voči dodržiavaniu cestných predpisov. Collaborating Centre for Injury Prevention and Safety Promotion Svetovej zdravotníckej organizácie zistilo, že iba 4% ľudí, ktorý porušia cestné predpisy, pokutu zaplatí a iba 20% porušovateľov zákona pokutu dostane, čo môže povzbudzovať vodičov v ich ignorovaní.
Autobusy
náhľad|Klimatizovaný autobus BMTA náhľad|BRT autobus na konečnej Sathon Autobusy sú častým spôsobom prepravy ľudí, nákladu, poštových zásielok a sú najpopulárnejšie pri cestovaní na dlhšie vzdialenosti. V zásade sa regionálne autobusy v Thajsku delia na dve kategórie:
Verejná autobusová doprava v Bangkoku
V Bangkoku je hlavným dopravcom Bangkok Mass Transit Authority (BMTA). Linky vedú naprieč mestom a na predmestia. Veľa autobusových trás je v Bangkoku obsluhovaných viacerými súkromnými spoločnosťami, ktoré niekedy kopírujú linky BMTA.
Metrobusový systém v Bangkoku
Bangkok BRT je systém metropolitných autobusov v Bangkoku. Z pôvodne piatich plánovaných trás je od roku 2010 v prevádzke len jedna:16-kilometrová trasa má 12 zastávok.
Ďalšie možnosti dopravy
Medzi ďalšie možnosti dopravy v Thajsku patria tuk-tuky, taxíky (v novembri 2018 ich bolo celoštátne registrovaných 80 647), dodávky (minibusy) a songthaewy (minivany s otvorenou korbou a lavicami na sedenie).
Letecká doprava
náhľad|[[Boeing 747-400 národných aerolínií Thai Airways]] náhľad|[[Suvarnabhumi Airport, Thajsko]]
Letiská
Thajsko má 101 letísk, z ktorých 63 má spevnené pristávacie a vzletové dráhy. Počet heliportov je 7.
Aerolínie
Národnými aerolíniami sú Thai Airways International, založené v roku 1960. Bangkok Airways sa špecializujú prevažne na ázijské destinácie. Medzi nízkonákladové letecké spoločnosti, ktoré sú rozšírené od roku 2003, patria napríklad Thai Smile, Thai AirAsia, Thai AirAsia X, Thai Lion Air, Thai Vietjet Air a Nok Air.
Vodná doprava
náhľad|Plávajúci trh Damnoen Saduak v provincii Ratchaburi V Thajsku sa nachádza 4 000 km vodných kanálov, z ktorých 3 701 je splavných loďami s ponorom do 0,9 metra. Existuje aj mnoho malých vodných ciest splavných menšími loďami s plytkým ponorom, napríklad člnmi.
Riečna a kanálová doprava
Hlavnou tepnou v Bangkoku je rieka Čhauphrajá (Chao Phraya). Plávajú po nej trajekty, vodné taxi (Chao Phraya Express Boat) a člny. Pre obyvateľov sa tu nachádzajú miestne, zrýchlené (angl. semi-express) a expresné linky, aj keď kľukaté rieky môžu spôsobiť, že cesta bude dlhšia ako autobusom. Na loď sa dá nastúpiť z mnohých stanovíšť pozdĺž rieky.
Morská doprava
Doprava po mori v Thajsku je v Thajskom zálive a po Andamanskom mori.
Zoznam liniek:
Prague Pride
náhľad|Sprievod smerujúci z [[Národní (Praha)|Národnej triedy smerom na most Legií, prvý ročník festivalu v roku 2011]]
Prague Pride je festival LGBTQ hrdosti, poriadaný v Prahe od roku 2011; každoročne vždy v polovici augusta, po dobu asi jedného týždňa. Okrem tradičného sobotného sprievodu Prahou, ktorý je vrcholom celého festivalu pravidelne predstavuje množstvo verejných diskusií, debát, workshopov, špotových a kultúrnych akcií a duchovných stretnutí.
Program a organizace
V rámci festivalu sa konajú desiatky kultúrnych, športových a spoločenských akcií; tak ako v symbolickej Pride Village na Střeleckom ostrove, tak na viacerých iných miestach po Prahe.
Vyvrcholením celého festivalu je „průvod hrdosti“, ktorého tradícia sa datuje až do roku 1970 kedy prvý takýto sprievod prešiel ulicami New Yorku ako priama reakcia na homofóbnu a transfóbnu šikanu zo strany polície, snahu o všeobecnú gay liberalizáciu a vznik hnutí za práva sexuálnych menšín. Sprievodu sa tradične zúčastňujú desiatky tisíc ľudí, často nesúcich dúhové vlajky a transparenty oslavujúce queer kultúru, a okolo desiatky alegorických vozov vypravovaných najrôznejšími LGBTQ organizáciami, korporáciami, politickými stranami alebo gay klubmi. Od roku 2018 tiež v čele sprievodu stoja takzvaní „maršalovia“, teda osobnosti, ktoré sa výrazným spôsobom zaslúžili o rozvoj LGBTQ práv v Česku a vo svete.
Lyžičiar ružový
Lyžičiar ružový (Platalea ajaja) je vták z rodu lyžičiarov. Žije v Amerike, od juhu USA cez Strednú Ameriku až po Ameriku Južnú (Argentína). Preferuje vodné biotopy. Tento veľký vták meria 7580 cm a váži 1,21,75 kg. Krk, chrbát a prsia majú biele sfarbenie, hlava je zelená, zvyšok tela má farbu hlavne ružovú. Potravu (napr. ryby) lyžičiar vyberá z plytkej vody lyžicovým zobákom. Lyžičiar ružový hniezdi v kolóniách, majúcich až 1 000 jedincov. Do hniezda na stromoch samica nakladie 15 vajec. O mláďatá sa rodičia starajú 8 týždňov. Lyžičiar ružový je najmenej ohrozený druh.
Ciudad de la Costa
Ciudad de la Costa je mesto v Uruguaji. Leží na juhu krajiny vedľa hlavného mesta Uruguaja Montevideo na pobreží Río de la Plata. Mesto sa nachádza v departmente Canelones. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 95 176 obyvateľov. Je tak tretím najväčším mestom Uruguaja z hľadiska počtu obyvateľov. Na západnej strane hraničí mesto s Montevideom, na východnej s oblasťou prímorských rezortov s názvom Costa de Oro. Ciudad de la Costa je však súčasťou metropolitnej oblasti hlavného mesta Montevideo. V meste sa nachádza aj Medzinárodné letisko Carrasco.
Mesto bolo založené až v roku 1994 ako výsledok veľkého rozvoja a demografického rastu oblasti. Významnou ekonomickou zložkou mesta je turizmus. Návštevníci vyhľadávajú predovšetkým miestne pláže a dovolenkové rezorty. Mesto je vo vlhkom subtropickom pásme a teda letá sú tu horúce a vlhké a zimy mierne.
Multiplex 21 (Česko)
Multiplex 21 je jedným z definitívnych multiplexov DVB-T2 v Česku. Je prevádzkovaný Českoi televíziou a vysiela programy verejnoprávnej inštitúcie. Nahradil DVB-T multiplex 1 a vysiela aj regionálne verzie ČT1. Formálny štart začal 28. novembra 2019 a na väčšine územia ČR sa šíri v jednofrekvenčnej sieti (SFN) na kanáli 26.
Montandon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lacoste (Vaucluse)
Lacoste je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Druhá maďarská republika
Druhá maďarská republika bola štátnym útvarom vytvoreným z Maďarského kráľovstva po skončení druhej svetovej vojny a existujúcim až do vyhlásenia Maďarskej ľudovej republiky.
Dejiny
náhľad|vľavo|170px|[[Ferenc Nagy (politik)|Ferenc Nagy]]
Dňa 1. februára 1946 bolo Maďarské kráľovstvo vyhlásené za republiku. Štátna suverenita bola následne obnovená mierovou zmluvou z 10. februára 1947 a územný rozsah štátu sa vrátil do podoby podľa Trianonskej mierovej zmluvy z roku 1920. Novovytvárané orgány štátnej správy mali od začiatku ľudovodemokratický charakter. Za prvého prezidenta bol zvolený maloroľník Zoltán Tildy, prívrženec Sovietskeho zväzu, naopak premiérom sa stal takisto maloroľník Ferenc Nagy, stúpenec západných demokracií.
V januári 1946 začalo vysídľovanie nemeckého obyvateľstva z Maďarska. Pôvodne mala byť presídlená celá menšina, čo predstavovalo približne 500 000 osôb, ale nakoniec sa vysídlenie dotklo asi 220 000 obyvateľov.
V rokoch 1945 až 1948 bolo na základe zákona o pozemkovej reforme pridelených 1 800 000 hektárov veľkostatkárskej a cirkevnej pôdy bezzemkom a malým poľnohospodárom. Súčasne došlo v období rokov 1945 až 1949 postupne k znárodneniu hlavných hospodárskych odvetví – priemyslu, dopravy, obchodu a finančníctva. Týmito zmenami sa upevňovalo ľudovodemokratické zriadenie v krajine. Novou maďarskou menou bol od mája 1946 ustanovený forint. Len zo štátnej správy bolo pôsobením komunistu László Rajka odstránených viac ako 60 000 „pravicových živlov“. Komunistická kampaň proti Bélovi Kovácsovi (tajomník maloroľníckej strany) skončila jeho zatknutím vo februári 1947 a následnou deportáciou do Sovietskeho zväzu. Maďarský premiér Ferenc Nagy bol nútený, pod vyhrážkou obvinenia zo sprisahania, odstúpiť z funkcie a následne emigrovať.
Augustové voľby v roku 1947 boli najúspešnejšie pre koalíciu na čele s komunistami, ktorí získali 22% hlasov a stali sa tak najsilnejšou stranou v parlamente. Potom sa dve vedúce politické strany Maďarská komunistická strana (MKP) a Sociálnodemokratická strana Maďarska (MSZDP) 12. júna 1948 zlúčili do jednotnej Maďarskej strany pracujúcich (MDP). Následne došlo k druhej vlne masívneho znárodňovania a násilnej kolektivizácie. Májové voľby v roku 1949 sa už niesli v duchu jednotnej kandidátky ľudového frontu, ktorý získal 95% všetkých hlasov.
Dňa 15. augusta 1949 bola vyhlásená Maďarská ľudová republika a 20. augusta Národné zhromaždenie prijalo zákon o novej socialistickej ústave.
Lafare
Lafare je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1956
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1956 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1956. Konal sa v Melbourne, v Austrálii v dňoch od 28. novembra7. decembra 1956, za účasti 10 tímov. Nováčikom olympijského turnaja bolo družstvo Singapuru. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1900 a toto bolo jeho 12. vydanie. Zápasy sa odohrali na plaveckom štadióne Olympic Swimming Stadium, na ktorom sa konali aj súťaže v plávaní a skokoch do vody.
Radnica (Plovdiv)
Radnica, alebo Radničný dom , v minulosti známa aj ako Okružná komora je budova radnice zo začiatku 20. storočia, nachádzajúca sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1956
Olympijský titul obhájilo 🇭🇺, ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a.
Radnica (Plovdiv)
Lokalita
Budova plovdivskej radnice leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na dnešnom námestí „Stefan Stambolov“  a v susedstve tzv. „hlavnej“ ulice „Kňaz Aleksandăr I“.
Dejiny a súčasnosť
V roku 1911 bola vypísaná celoštátna súťaž na projekt budovy pre centrálu vtedajšej tzv. Okružnej stálej komísie. Od tohto účelu bolo odvodené aj prvé meno budovy - Okružná komora. V súťaži zvíťazil architekt Nikola Nešov, ktorý stavbu naprojektoval. S výstavbou budovy sa začalo v roku 1912 a trvala do roku 1914,  pričom bola prerušovaná v dôsledku balkánskych vojen. Oficiálne otvorenie budovy prebehlo následne v roku 1915. V budove boli umiestnené rôzne inštitúcie. Hneď od začiatku tam bola umiestnená ordinácia okružného lekára a neskôr aj inžinierske a poľnohospodárske služby, ako aj Okružné múzeum. Neskôr v budove sídlilo aj policajné riaditeľstvo a po roku 1959 aj komunistická tzv. Ľudová rada.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1956
Zaujímavosť
V zápase finálovej skupiny pred 5 500 divákmi v hľadisku medzi 🇭🇺 a sa udial krvavý incident. V emočne vyhrotenom zápase (aj kvôli v tom čase násilne potlačeného Maďarského ľudového povstania) za stavu 4 : 0 pre Maďarsko inzultoval sovietsky hráč Valentin Prokopov Maďara Ervina Zádora do oka a spôsobil mu tržné zranenie, z ktorého začala tiecť krv. Na tento útok reagovali maďarskí fanúšikovia v hľadisku, ktorí emigrovali do Austrálie, a slovne napádali spolu s pľuvaním sovietskych hráčov. Zápas musel byť predčasne ukončený, pričom priebežný výsledok ostal v platnosti. Bola privolaná polícia, s pomocou ktorej sa sovietski hráči dostali do svojej šatne. Tento incident vošiel do dejín pod názvom Melbournský krvavý kúpeľ. V roku 2006 bol podľa tohoto incidentu nakrútený hraný dokument Freedom's Fury.
Radnica (Plovdiv)
Dejiny a súčasnosť
V súčasnosti budova plní čisto administratívne účely a je okrem úradov samotnej mestskej radnice aj sídlom okresného úradu.
Charakteristika
Budova bola pôvodne stavaná ako centrála vtedajšej Okružnej stálej komisie. Radnica si do súčasnosti zachovala svoj pôvodný vzhľad. Bola postavená v neobarokovom slohu a jej predné priečelie je bohato zdobené ornamentami. Autorom projektu radnice je sofijský architekt Nikola Nešov,  ktorý ukončil štúdium architektúry v nemeckom Stuttgarte a na budove uplatnil veľké množstvo ozdobných prvkov vo forme arkád, pilastrov, girlánd a geometrických dekoratívnych ornamentov, ktoré sú typické aj pre ostatné stavby tohto autora na mnohých miestach Bulharska. Na centrálnej časti strechy je umiestnená ozdobná veža.
V interiéri je dôležitým prvkom široké schodisko, ktoré sa neskôr rozdvojuje a ako dvojramenné vedie od vchodu na druhé poschodie budovy. Hlavnou časťou interiéru je zasadacia sieň, ktorá sa nachádza na konci centrálnej časti poschodia. Sála je charakteristická aj zvonku, keďže časť fasády smerujúca do námestia, kde sa táto miestnosť nachádza, je vybavená vysokými arkádovitými oknami a balkónom. Stredom poschodia vedie koridor po ktorého bokoch sú umiestnené jednotlivé kancelárie.
Priestor námestia pred budovou radnice je parkovo upravený s lavičkami.
Sádocký vrch
Sádocký vrch je vrch Strážovských vrchov. Leží nad obcou Sádočné, približne juhozápadne od Rajca.
Poloha
Nachádza sa v severnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Zliechovská hornatina a časti Strážov. Vrchol leží na rozhraní Žilinského a Trenčianskeho kraja, na hranici okresov Žilina a Považská Bystrica a hrebeňom vedie aj hranica katastrálnych území obcí Fačkov a Sádočné. Sádocký vrch je súčasťou hrebeňa, vedúceho z Hrubej Kečky severným smerom na Srniak.
Opis
Sádocký vrch je súčasťou hrebeňa, lemujúceho tok Rajčanky a jeho vrcholová časť má pretiahnutý tvar západo-východného smeru. Hrebeň vedie z dominantného Strážova severovýchodným smerom cez Čierny vrch a Sádocký vrch až na Srniak. Západným susedom je Ostrá Kečka, severne ležia Stráne , východne susedí Bartošová a južne leží Úplaz  a Kozol. Južne orientované svahy hrebeňa odvodňujú prítoky Rajčanky, zo severných voda odteká riekou Domanižanka do Váhu. Najbližšími sídlami sú severne ležiace Sádočné a Čelkova Lehota, východne situovaný Fačkov a juhozápadne ležiace Čičmany.
Výhľady
Súvislý lesný porast hrebeňa neponúka veľa možností na rozhľad, no malé odlesnené lokality umožňujú obmedzený výhľad. Horizontu dominujú najmä okolité vrchy pohoria a neďaleký majestátny Kľak a Reváň. Viditeľná je tak najmä Lúčanská Fatra a Súľovské vrchy, z vhodných miest je na horizonte vidieť Veľkú Raču, Pilsko či Lysú horu.
Geológia
Masív Sádockého vrchu tvoria vápencovo-dolomitové súvrstvia triasového veku, zaraďované do príkrovu Ostrej Malenice tektonickej jednotky hronika. Samotný vrchol kóty tvoria tzv. strážovské vápence (anis). Tieto sú pozdĺž prešmykového zlomu presunuté do nadložia mladších wettersteinských vápencov (ladin - karn).
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, preto najľahší prístup je hrebeňom, zo severu odbočením zo chodníka z Briestenného na Hrubú Kečku. Od juhu je prístup lesom z obce Fačkov.
Steve Sailer
Steven Ernest Sailer (* 20. december 1958) je americký paleokonzervatívny novinár, filmový kritik, blogger a publicista.
Je bývalým korešpondentom UPI a publicistom pre Taki's Magazine a VDARE, web spojený s bielou nadradenosťou, bielym nacionalizmom,  a alternatívnou pravicou. Má za sebou históriu rasistických výrokov a bol označený za bieleho rasistu zo strany Southern Poverty Law Center a Columbia Journalism Review. Píše o rasových vzťahoch, rodových otázkach, politike, imigrácii, IQ, genetike, filmoch a športe. Od roku 2014 Sailer prestal publikovať osobný blog na svojej vlastnej webovej stránke a presunul ho do Unz Review, čo je online publikácia založená bývalým podnikateľom Ronom Unzom, ktorá propaguje antisemitizmus, popieranie holokaustu, konšpiračné teórie a biely rasistický materiál.
Sailer je známy tým, že propaguje rasistický fanatizmus a antiimigrantské teórie, v 90. rokoch sa mu pripisuje zásluha na zavedení pseudovedeckej rasovej teórie známej ako „ľudská biodiverzita“, pričom tento termín sa neskôr medzi alternatívnou pravicou začal používať ako eufemizmus pre vedecký rasizmus. Vo svojom príspevku pre VDARE Sailer opísal černochov ako ľudí, ktorým chýba „prirodzený úsudok“.
Sailerova stratégia
Sailerova stratégia je označenie návrhu amerického konzervatívneho publicistu Stevena Sailera, podľa ktorého sa Republikánska strana má snažiť o rozšírenie politickej podpory belošskej voličskej základne.
Sailer túto myšlienku prvýkrát sformuloval v stĺpčeku pre antiimigrantský web VDARE.com publikovanom v novembri 2000. Navrhoval, aby sa republikánski prezidentskí kandidáti zamerali na belošskú robotnícku triedu namiesto vtedy presadzovanej snahy priblížiť sa Hispáncom.
Podľa Salieriho by malo byť kľúčovou snahou republikánov obmedziť imigráciu do Spojených štátov, čím by dosiahli zníženie konkurencie na trhu práce v prospech domácich, zväčša belošských robotníkov a zastavili nárast nebelošských menšín, ktoré podľa neho predstavujú prevažne voličov Demokratickej strany.
Montbéliardot
Montbéliardot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Stephen Pazak
John Stephen Pazak CSsR (* 13. august 1946, Gary, Indiana, USA) je emeritný biskup katolíckej cirkvi a člen Kongregácie Najsvätejšieho Vykupiteľa. V súčasnosti je emeritným eparchom rusínskej gréckokatolíckej Eparchie Ochrany Presvätej Bohorodičky so sídlom vo Phoenixe.
Životopis
Narodil sa rodičom Stephenovi Pazakovi, pôvodom zo Slovenska a Johanne Hennessiovej, ktorá pochádzala z Írska. Do noviciátu redemptoristov vstúpil v roku 1965 a študoval v ich seminári v Connecticute. Tam dokončil štúdium teológie a bol vysvätený za kňaza 27. augusta 1972.
V roku 2000 ho pápež Ján Pavol II ustanovil za druhého sídelného biskupa torontského. Biskupskú vysviacku prijal z rúk Michaela Bzdela eparchu winnipegského a jeho spolusvätiteľmi boli vladyka Milan Chautur, jeho rehoľný spolubrat, v tom čase exarcha košický a Basil Schott eparchiálny biskup parmský. V roku 2016 ho pápež František vymenoval za eparchu parmského a zároveň apoštolského administrátora sede vacante toronskej eparchie. Post apoštolského administrátora mu zanikol v roku 2018, keď bol vladyka Marián Andrej Pacák vymenovaný za biskupa danej eparchie.
Opera Slovakia
Internetový časopis Opera Slovakia
Internetový časopis Opera Slovakia www.operaslovakia.sk vznikol v roku 2011 ako prvý a jediný svojho druhu na Slovensku prinášajúci ucelené nezávislé operné spravodajstvo a publicistiku. Na mediálny trh vstúpil z nevyhnutnosti vytvoriť na internete priestor pre erudovaných spravodajcov a publicistov s možnosťou etablovania sa nových autorov v konfrontácii s uznávanými autoritami v danej oblasti kultúry. Od roku 2015 k téme opery pribudli aj informácie z oblasti operety, klasickej hudby a baletu. Od roku 2015 je Opera Slovakia oficiálnym internetovým časopisom s dennou periodicitou zaradeným v kategórii náučno-populárny s prideleným kódom ISSN 2453-6490. Všetky publikované články týmto získali hodnotu oficiálneho dokumentačného materiálu. Vydavateľom časopisu je Opera Slovakia, o.z.
Štruktúra
Internetový časopis Opera Slovakia má vypracovanú prehľadnú štruktúru podľa druhov jednotlivých článkov podrobne reflektujúcich predovšetkým domáce kultúrno-spoločenské dianie v danej oblasti kultúry v konfrontácii so svetom. Časopis sa v nich venuje operným, operetným a baletným predstaveniam, koncertom, festivalom, rozhlasovým a kinoprenosom opery a baletu, aktuálnemu dianiu v divadlách, umeleckých inštitúciách a v súvisiacom kultúrnospoločenskom živote. Ďalej prináša aktuálne informácie o úspechoch umelcov a iných dejateľov v danej oblasti kultúry, ako aj o výstavách, súťažiach, oceneniach, konferenciách, workshopoch, knižných a audiovizuálnych novinkách a pod. Za veľmi dôležitú súčasť najmä publicistických príspevkov sa považuje odborná reflexia kultúrneho diania. Mediálne výstupy sa delia na domáce a zahraničné spravodajstvo a publicistiku. V rámci spravodajstva sú to najmä aktuality a reportáže. Publicistika je rozdelená na tri hlavné rubriky: recenzie umeleckých výstupov, rozhovory s osobnosťami a Operné korzo, kde sú zaradené voľne koncipované autorské články na rozličné témy. Dôležitá súčasť časopisu je na Slovensku prvé operné Kalendárium, ktoré sa stalo prehľadnou a podrobnou databázou výročí a jubileí významných osobností a udalostí. Časopis má samostatný archív zoradený podľa jednotlivých sezón.
Dosiahnuté výsledky časopisu Opera Slovakia
Internetový časopis Opera Slovakia sa počas svojej prevádzky stal dôveryhodnou značkou s vypracovanou štruktúrou originálnej tvorby, marketingu a šírenia mediálnych výstupov, ako aj štruktúrou a formou archivácie a dokumentaristiky. Časopisu sa podarilo zaradiť do mediálneho prostredia a stať sa rešpektovaným nezávislým mienkotvorným médiom a partnerom. Počas prvých piatich rokov svojej existencie publikoval vyše 1500 článkov. V odborných i laických kruhoch sa vďaka kolektívu erudovaných autorov považuje za významnú a neodmysliteľnú súčasť mediálneho prostredia pre danú oblasť kultúry. O kvalite Opera Slovakia svedčí aj pozoruhodná návštevnosť čitateľov a pozorovateľov doma aj v zahraničí.
Partnerstvá
Opera Slovakia je mediálnym partnerom všetkých slovenských operných a baletných divadiel, popredných slovenských hudobných umeleckých inštitúcií, festivalov, agentúr a rôznych umelecky hodnotných podujatí – operných koncertov a koncertov klasickej hudby, kinoprenosov opery a baletu zo svetových operných scén, výstav, benefičných, ale aj iných podporných a výchovných koncertov či podujatí pre deti a mládež atď. Spolupracuje s významnými domácimi aj zahraničnými hudobnými inštitúciami či školami, ako aj s Národným dobrovoľníckym centrom. Opera Slovakia cíti spoločenskú zodpovednosť a zapája sa aj do celospoločenských akcií, či už kultúrno-spoločenských alebo charitatívnych. Spolupracuje s viacerými stredoškolskými a vysokoškolskými vzdelávacími inštitúciami a poskytuje svoj mediálny priestor na účely etablovania sa mladých adeptov marketingu, grafiky alebo iných oblastí.
Dokumentaristika
Obsah časopisu Opera Slovakia archivujú domáce i zahraničné divadlá, Divadelný ústav a ďalšie umelecké či odborné inštitúcie, školy a pod. Mediálne výstupy systematicky archivuje Univerzitná knižnica v Bratislave v rámci projektu Digitálne pramene – Webharvesting a archivácia e-Born obsahu (archivovaný obsah časopisu Opera Slovakia je možné vyhľadať a zobraziť cez portál www.webdepozit.sk – v elektronických publikáciách) a zároveň sú aj súčasťou výskumu slovenského jazyka, ktorý realizuje Jazykovedný ústav Ľ. Štúra. Časopis Opera Slovakia od roku 2014 poskytuje celý svoj obsah na nekomerčný výskum slovenského jazyka v danej oblasti kultúry pre databázu automatizovaného celku Slovenský národný korpus. Obsah časopisu zaznamenáva aj spoločnosť zameraná na monitoring médií Slovakia Online.
Podpora z verejných zdrojov
V roku 2014 a 2015 tvorbu príspevkov pre časopis Opera Slovakia dotáciami podporilo Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky. Od roku 2017 je hlavným partnerom časopisu Fond na podporu umenia, ktorý z verejných zdrojov podporil špecifický projekt Spravodajsko-publicistická a hodnotová reflexia opery, operety, klasickej hudby a baletu. Projekt tvorí hlavný obsah časopisu Opera Slovakia. Ideovým východiskom a účelom projektu je podpora systematickej a originálnej tvorby odborných textov, úvah, esejí, prekladov, recenzií, glos, fejtónov, reportáží, rozhovorov a ukážok nových diel tematicky zameraných na danú oblasť kultúry na Slovensku s presahom do zahraničia a v konfrontácii so svetom. V rámci tejto reflexie ide predovšetkým o dokumentovanie súčasnosti a historického vývoja týchto druhov umenia. Projekt poskytuje priestor pre originálne autorské príspevky erudovaných osobností a zároveň je príležitosťou pre etablovanie nových autorov v konfrontácii s nimi. Výstupy projektu sa okrem primárnej úlohy aktuálne informovať o dianí v danej oblasti kultúry stávajú aj oficiálnymi dokumentačnými materiálmi pre rozličné inštitúcie a organizácie napr. školy, vedecké ústavy, hudobné a iné umelecké inštitúcie, média a pod. Autorom projektu je Opera Slovakia, o.z.
Opera Slovakia, o.z.
Opera Slovakia je občianske združenie, ktorého hlavným cieľom je podpora šírenia slovenskej opernej kultúry na Slovensku a v zahraničí s presahom do iných žánrov klasickej hudby. Napĺňanie tohto cieľa sa dosahuje predovšetkým prostredníctvom týchto hlavných úloh: Spolupráca so štátnymi a neštátnymi odbornými inštitúciami, kultúrnymi a profesijnými spolkami a nadáciami v Slovenskej republike i v zahraničí, účasť na aktivitách iných občianskych združení a ďalších komunít obdobného zamerania.
Občianske združenie Opera Slovakia vzniklo v roku 2013 a prostredníctvom internetového časopisu www.operaslovakia.sk prináša pestrú paletu tém, názorov a pohľadov.
Produkčná činnosť Opera Slovakia
V rámci podpory šírenia slovenskej opernej kultúry na Slovensku sa Opera Slovakia, o.z. aktívne zapája do operného života aj produkčnou činnosťou pravidelnými koncertmi:
Benefičný koncert „Operné gala v Kežmarku“ je na Slovensku jedinečný operný galakoncert, na ktorom vystúpi vždy jedna alebo viaceré slovenské operné hviezdy so svetovým renomé spolu so začínajúcimi talentovanými umelcami. Jeho benefičný charakter spája operu so silnými ľudskými príbehmi. Koncert sa každoročne koná v exkluzívnom interiéri slovenskej kultúrnej pamiatky zaradenej do zoznamu UNESCO – Drevenom evanjelickom artikulárnom kostole v Kežmarku a výťažok koncertu je venovaný vždy inej organizácii.
Jozef Škrlík
Jozef Škrlík (* 2. október 1962, Humenné) je bývalý česko-slovenský a slovenský futbalista. Po skončení hráčskej kariéry sa venuje trénerskej práci. V súčasnosti pôsobí ako tréner slovenského tímu FK Humenné. Predtým trénoval niekoľko slovenských tímov a kazašský FC Akzhayik . Ako asistent pôsobil pri 🇰🇿  a v tíme FC Ordabasy z tej istej krajiny.
Opera Slovakia
Produkčná činnosť Opera Slovakia
Koncert mladých talentov pod názvom „Príďte za operou“ je názov open air podujatia, ktorého cieľom je predstaviť nové mladé umelecké tváre v netradičnom prostredí amfiteátra osady Starý Klíž v okrese Partizánske. Od roku 2014 sa na podujatí predstavili viacerí mladí umelci, ktorým Opera Slovakia poskytuje príležitosť potrebnej koncertnej praxe. Rozvíjajúca sa tradícia koncertnej činnosti Opera Slovakia, o.z. pestuje na Slovensku operu ako reprezentatívny druh umenia a prináša nezabudnuteľné operné zážitky.
Skaliarik plešanka
Skaliarik plešanka alebo skaliarik belohlavý (lat. Oenanthe pleschanka) je malý vták z čeľade muchárovité. Obýva skalnaté polopúšte a skalnaté svahy Ázie a juhovýchodnej Európy (severovýchodné Bulharsko, východné Rumunsko a južné Moldavsko). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov skaliarik plešanka patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková i európska populácia sú stabilné.
Výskyt a stav na Slovensku
Prvé pozorovanie na Slovensku pochádza z 13. decembra 2014, na poľnom hnojisku pri Žabokrekoch nad Nitrou bol pozorovaný a fotograficky zdokumentovaný jeden jedinec.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Melanie Lynskeyová
Melanie Lynskey (* 16. máj 1977, New Plymouth, Nový Zéland) je novozélandská herečka.
Detstvo a mladosť
Lynskeyová sa narodila ako najstaršia z piatich detí, Kay a Timovi Lynskeyovým. Jej priezvisko má írsky pôvod.
Kariéra
V roku 2000 sa objavila vo filme Divoké kočky. V roku 2003 získala rolu Rose, v televíznom seriály Dva a pol chlapa. Počas prvých dvoch sérii patrila k hlavnému televíznemu obsadeniu, no pred treťou sériou oznámila, že by sa rada venovala skôr na filmovú kariéru a v televíznom seriály sa objavovala sporadicky. V roku 2006 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme Zástavy našich otcov, ktorý režíroval Clint Eastwood.
V roku 2009 hrala vo filme Informátor, po boku Matta Damona. Po boku Simona Helberga si zahrala v komédii Za láskou do Paríža, z roku 2014. O rok neskôr sa objavila v dvoch sériách televízneho seriálu Po štyroch. Spoločne s Cleou DuVall a Natashou Lyonne si zahrali vo filme Zásah do vzťahu, ktorý režírovala Clea DuVall v roku 2016.
Súkromný život
Od desiatich rokov je Lynskeyová vegetariánkou a trpí misofóniou. Jej blízkou priateľkou je herečka Clea DuVall, s ktorou sa spoznala v roku 2001.
Akrón
Akrón môže byť:
Marie-Antoinette Katotová
Marie-Antoinette Katotová (* 1. november 1998, Colombes) je francúzska futbalistka, členka 🇫🇷 víťazného tímu a so šiestimi gólmi v piatich zápasoch najlepšia strelkyňa Majstrovstiev Európy vo futbale žien do 19 rokov 2016, ktoré sa uskutočnili na Slovensku. Na klubovej úrovni pôsobí v ženskej zložke Paris Saint-Germain.
Črchlinský potok
Črchlinský potok je potok v regióne Horný Zemplín pretekajúci severozápadnou a centrálnou časťou územia obce Banské v okrese Vranov nad Topľou v Prešovskom kraji. Je to ľavostranný prítok Olšavy, ktorá ústi do Tople; má dĺžku 3,1 km. Je vodným tokom VII. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-30-09-742. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Slanské vrchy, geomorfologický podcelok Makovica.
Opis toku
Tečie východným smerom a tento smer si s drobnými odchýlkami zachováva až do svojho zaústenia, preteká lesným extravilánom, v nadmorskej výške priberá pravostranný bezmenný prítok a vo výške  ľavostranný bezmenný prítok, oba vodné toky v suchšom období roka bez vody, ľavým brehom obmýva lesným náletom kontaminované pole Za Michničkami, les sa občas strieda s trvalým trávnym porastom, v nadmorskej výške  vyteká z lesa a vteká do intravilánu obce Banské, po 80 m toku priberá v nadmorskej výške  ľavostranný bezmenný prítok odvodňujúci Jurčovu dolinu, sleduje hlavnú ulicu obce Banské ako centrálnu os jej intravilánu a v nadmorskej výške  ústi do Olšavy ako jej ľavostranný prítok. Pramení, preteká a ústi v geomorfologickom celku Slanské vrchy, v južnej časti geomorfologického podcelku Makovica.
Pôvod názvu
Vodný tok má pôvod v názve vrchu Črchlina s nadmorskou výškou na juhovýchodnom úbočí ktorého potok tečie. Z toponyma Črchlina rozšírením o formant -ský a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) Črchlinský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov zalesneného vrchu Črchlina, ktorého lesný pokryv je aj v súčasnosti čiastočne pretkaný pozemkami trvalých trávnych porastov (lúkami a pasienkami), má pôvod vo všeobecnom podstatnom mene črchľa vo význame časť lesa, v ktorom sa lúpala kôra zo stromov, aby vyschli, vyčrchlené miesto, ktoré bolo rozšírené toponymickým formantom miesta -ina. Motivantom pomenovacieho procesu bol charakteristický výskyt vyčrchleného miesta v priestore vrchu v čase pomenovania. Črchlenie bol jeden zo stredovekých spôsobov odlesňovania, transformácie lesných pozemkov na kultúrnu pôdu - poľnohospodárske pozemky. Najskôr sa obsekala, olúpala kôra dookola kmeňa stromu, aby vyschol, neskôr sa očrchlené vyschnuté stromy vytínali a potom sa klčovaním získavala užitočná, kultúrna pôda. Podstatné meno črchľa je v súčasnej slovenčine vysunuté na okraj jej slovnej zásoby. Najstarší doložený písomný doklad na výskyt názvu obce Banské je z roka 1397. V roku 1990 bola štandardizovaná podoba hydronyma Črchlinský potok. Porovnaj aj hydronymá napr. Črchľový potok, Črchľový potok, Črchľový potok, Črchľový potok, Črchľa, Črchľa.
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2017
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2017 alebo Afrobasket 2017 bol v poradí 29. turnaj majstrovstiev Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konal sa prvýkrát v dvoch dejiskách: v tuniskom Radèse a senegalskom Dakare, v dňoch od 8.16. septembra 2017, za účasti 16 tímov. Svoj druhý titul získalo domáce 🇹🇳, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z 🇳🇬.
Kvalifikácia
14 družstiev, ktoré postúpili z kvalifikácie, bolo doplnených družstvami s divokou kartou. Tá bola udelená 2 družstvám podľa viacerých kritérií, vrátane výsledkov dosiahnutých v tohtoročnej kvalifikácii. Stali sa nimi Guinea a Rwanda.
Nasadenie do výkonnostných košov
Žrebovanie majstrovstiev sa konalo 16. júla 2017 podľa nasledovných výkonnostných košov: Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2016.
Modrí
Modrí môže byť:
Montbenoît (obec)
Montbenoît je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kauza zmenky TV Markíza
Obchodný spor (kauza Gamatex) firmy Mariana Kočnera proti Pavlovi Ruskovi o ovládnutie televízie Markíza v auguste a septembri 1998, skončil prekvapivo pokojne v roku 2000. Rusko v roku 2018 tvrdil, že spor s Gamatexom urovnal tým, že 11. júna 2000 podpísal štyri zmenky (dlžobné úpisy) v prospech Kočnera a Štefana Agha. Dve zmenky, každá na vtedajších 250 miliónov korún (8,3 mil. eur), plus ďalšie dve záručné biankozmenky (s nevyplnenou sumou). Existencia zmluvy z 30. júna 2000, ktorou sa Markíza stala vlastníkom spoločnosti Gamatex a Kočner získal okolo 100 miliónov korún bola dôsledne utajovaná až do roka 2016. Naopak, Kočner, zastupujúci firmu Správa a inkaso zmeniek, začal od roku 2015 (od mája 2016 súdne) vymáhať ďalšie milióny eur priamo od televízie Markízy, pretože Rusko bol bezmajetný. V apríli 2018 Kočner vyhral prvé súdne konanie v tejto veci. V máji 2018 podala Markíza trestné oznámenie na Kočnera a Ruska. Polícia obvinila Kočnera, Ruska a Štefana Agha z falšovania zmeniek. Od júna bol Kočner vo väzbe a od októbra 2018 bol obvinený a od marca 2019 stíhaný aj za vraždu Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej. Kauza vraždy odhalila tzv. "Končerovu Threemu", na ktorú sa odvolával v kauze vraždy prokurátor Ján Šanta na pojednávaní už v júli 2019. Súd povolil čítať odšifrovanú komunikáciu na pojednávaní v novembri 2019, keď bola celá komunikácia prepísaná. (Rusko bol monitorovaný náramkom od novembra 2018 a ešte obžalovaný z objednávky vraždy bývalej obchodnej spoločníčky Sylvie Volzovej.) Aj vďaka analýze Končerovej komunikácie v Threeme bolo najprv zistené, že sudkyňu Maruniakovú, ktorú rozhodla v prospech Kočnera riadila jeho podplatená známa Monika Jankovská. Dňa 27. februára 2020 vydal Špecializovaný trestný súd rozsudok, v ktorom uznal Kočnera a Ruska vinnými a odsúdil ich na 19 rokov väzenia. Ich obhajca avizoval podanie odvolania proti rozsudku. V novembri 2020 začal súdny proces so Aghom, ktorému v prípade dokázania viny hrozí 12 až 20 rokov väzenia. Zároveň aj sudkyne Maruniaková, Cviková a Jankovská sú obvinené z manipulácie sporu, ktorý v apríli 2018 Kočner vyhral.
12. januára 2021 Najvyšší súd potvrdil rozsudok Špecializovaného trestného súdu. Za falšovanie zmeniek boli Kočner a Rusko odsúdení na 19 rokov odňatia slobody. Súd so Štefanom Aghom prebieha v septembri 2021 na samostatnom konaní. 15. decembra 2022 TV Markíza vyhrala v civilnom spore proti Kočnerovi na Okresný súd Bratislava V o zmenke za viac ako 26 miliónov eur.
Časový prehľad (chronológia) udalostí
(Najmä na základe novinových článkov  )
Vyriešenie sporu o Markízu v roku 2000
Spor o vlastníctvo obchodných podielov pokračoval až do začiatku roku 2000 dokedy si Rusko udržal funkciu generálneho riaditeľa do 1. apríla 2000 a potom sa stal predsedom rady majiteľov STS. Napriek dlhotrvajúcim nepriateľským postojom Ruska ku Kočnerovi sa spor napokon skončil tak, že v roku 2000 prevádzkovateľ Markízy (Ruskova STS) kúpil celý Gamatex cez akcie jeho materskej firmy A.D.A.M. a.s. Podľa Kočnerových slov za 80 až 300 miliónov korún. Podľa iných hodnoverných údajov išlo o transakciu v sume okolo 100 miliónov korún. Presná suma nebola zverejnená. Existencia zmluvy z 30. júna 2000, ktorou sa Markíza stala vlastníkom spoločnosti Gamatex a Kočner získal okolo 100 miliónov korún bola dôsledne utajovaná až do roka 2016. Urovnať finančný spor s Kočnerom vtedy Ruskovi pomohli podnikatelia Ján Kováčik a Milan Fiľo, ktorým Rusko odpredal väčšinu svojho 50-percentného podielu v televízii. J. Kováčik následne odkúpil aj podiel S. Volzovej a stal sa konateľom televízie. Spolu s Ruskom mal vyše 40-percentný podiel, vyše 25 percent patrilo Fiľovi a zvyšok (menej ako 35%) Central European Media Enterprises (CME).
Vplyv v Markíze stratil Rusko definitívne v roku 2005, keď svoj podiel predal CME. Američania odvtedy ovládali v Markíza-Slovakia 80 percent. Zvyšných 20% získala CME v roku 2007, keď Kováčikovi a Fiľovi vyplatili spolu 1,8 až 1,9 miliardy korún (približne 60 miliónov €). Väčšinovým akcionárom CME je firma WarnerMedia, ktorú zase vlastní AT&T. Podľa výpovede Radky Doehring Rusko dostal vtedy za svoj podiel 575 miliónov korún (približne 19 miliónov €).
Údajné zmenky Markízy splatné v rokoch 2015 a 2016
11. júna 2015 mala skončila 15 ročná splatnosť prvej zmenky. Je ťažko predstaviteľné, že Kočner nechal svojich 8,3 milióna eur od Markízy len tak celý rok. Až v roku 2016 nastali tri dôležité okolnosti:
Teóriu, že Kočner špekuloval so zmenkami, aby znížil kúpnu cenu Markízy potvrdzovala v roku 2020 jeho komunikácia s Norbertom Bödörom cez aplikáciu Threema. Dňa 22. decembra 2017 ponúkal Bödörovi fiktívnu kúpu zmenky v hodnote osem miliónov eur tak aby Haščák vedel, že ju Bödör má. Kočner pracoval v decembri 2017 s predpokladom, že Markíza bude čoskoro predaná Pente, čo už vtedy bolo verejne známe (Čínska energetická a investičná skupina CEFC a skupina Penta Investments v decembri 2017 predložili ponuku vo výške 1,7 miliardy € na kúpu podielu v spoločnosti CME. ) Pohľadávka voči Markíze by znížila jej predajnú cenu a Kočner predpokladal, že by ju potom s Haščákom vedel zobchodovať za polovicu (4 milióny €) alebo viacej. Doteraz nie je jasné, či Kočner už vtedy konal s Haščákovým vedomím.
V marci 2018 však najprv CEFC oznámila nezáujem o zvyšovanie svojho podielu a v apríli 2018 po problémoch CEFC s financovaním a vyšetrovaním jej šéfa v Číne sa vstup Penty do CME (Markízy) neuskutočnil. V tomto období naliehal Kočner prostredníctvom Threemy na štátnu tajomníčku Jankovskú aby posúrila súdne uznanie prvej zmenky, čo sa mu naozaj podarilo v apríli 2018 (pozri ďalej). Keby sa vtedy podarilo Pente kúpiť Markízu (vo vlastníctve CME, ktoré vlastnil AT&T) a Kočnerov plán by vyšiel, ovládli by Markízu Haščák ale aj Bödör alebo aj Kočner s Ruskom. Televíziu však nakoniec (až v októbri 2019) kúpila česká skupina PPF (Petr Kellner). Kočner začal postupovať podľa plánu, ktorý z jednej zmenke za 8 miliónov bol rozšírený na viac v celkovej sume 69 miliónov €.
Domnienku o snahe Kočnera znížiť cenu Markízy čiastočne potvrdila v roku 2020 výpoveď už zatknutej Moniky Jankovskej pred vyšetrovateľmi NAKA. Kočner podľa Jankovskej údajne opakovane spomínal zmenky v súvislosti so znížením ceny televízie. Chcel ju dostať na kolená (do konkurzu). Následne sa chcel dohodnúť s Haščákom, resp. Smerom. Teda so záujemcami o investičný vstup do Markízy.
Kočner s Ruskom neskôr zhodne tvrdili, že okrem kúpy Gamatexu sa dohodli aj na „doplatku“ v hodnote 500 miliónov korún. Táto suma mala byť cenou za hodnotu vysielacej licencie Markízy, ak sa ju podarí predĺžiť o ďalších 12 rokov. Rusko vraj vystavil zmenky, ktoré podpísal ako súkromná osoba, avšak s garanciu Markízy, za ktorú sa podpísal ten istý Rusko, ale už ako štatutár (výkonný riaditeľ a akcionár) televízie.