cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
OTC SARA
Old-Timers Club SARA (Klub pamätníkov Slovenského zväzu rádioamatérov) združuje dlhoročných držiteľov povolenia na zriadenie a prevádzkovanie amatérskej rádiovej stanice, ktorí ho získali najmenej pred 20-timi rokmi, bez ohľadu na ich súčasný vek. Členovia klubu patria medzi skúsených rádioamatérov s teoretickými i praktickými skúsenosťami z rádiotechniky a prevádzky na rádioamatérskych pásmach. Viacerí boli, alebo sú známymi DX-manmi, pretekármi a reprezentantmi krajiny v rádioamatérskych disciplínach, v minulosti aj nositeľmi najvyšších športových titulov. Mnohí sa v minulosti podieľali, alebo stále podieľajú na konštrukčnej, či odbornej publikačnej činnosti. Tento rok sa oslavuje dvadsiate výročie založenia klubu. Klub bol založený 18. novembra 1995 v hoteli Baník na Štrbskom Plese. Pod klubovou volacou značkou OM9OT a špeciálnou príležitostnou volacou značkou OM20OTC členovia klubu vysielajú z mnohých zaujímavých a žiadaných lokalít na území Slovenska s cieľom umožniť slovenským a zahraničným rádioamatérom získať obľúbené diplomy OTC, ako aj diplomy SZR. Vysielanie OM9OT/OM20OTC je oznamované na klubovej stránke.
Kremsmünster
Kremsmünster je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Kirchdorf an der Krems. Obec leží na rieke Krems.
Žije tu 6 427 obyvateľov (1. 1. 2010).
Dejiny
Obec vznikla okolo benediktínskeho opátstva Kremsmünster, založeného roku 777.
V kláštore Kremsmünster sa 8. mája 1945 sa bývalý prezident prvej Slovenskej republiky Jozef Tiso vzdal do rúk vojsk Spojencov a kapitulovala vláda SR ,ktorej premíerom bol Štefan Tiso.Tento deň aj oficiálne zanikla prvá Slovenská republika.
Boro
Boro môže byť:
Ainétos z Amyklai
Ainétos (Ainétos) bol olympijský víťaz v päťboji v starovekom Grécku.
Ainétos z lakónskeho mesta Amyklai dosiahol v Olympii víťazstvo v päťboji. Doba jeho olympijského víťaztva je neznáma. Päťboj (penthatlon) sa zaradil do programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr.  Antický päťboj, ktorý pozostával z hodu oštepom, hodu diskom, behu, skoku a zo zápasu, bol na olympijských i na ostatných hrách jednou z najviac cenených disciplín.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias zaznamenal, že počas prehliadky lakónskeho mesta Amyklai videl i sochu olympionika Ainéta. Pausanias o tom uvádza: „''Medzi pozoruhodnosti v Amyklai patrí aj socha na stĺpe olympijského víťaza v päťboji, Ainéta. Tento muž zvíťazil na olympijských hrách, ale zomrel vo chvíli, keď ho korunovali vencom. Jemu teda patrí socha a kovové trojnožky; najstaršie z nich dali zhotoviť z desiateho dielu koristi z messénskych vojen. Pod prvou trojnožkou stojí socha Afrodity, pod druhou Artemis. Trojnožky a ich výzdoba sú dielom Gitiada. Tretia je dielo aigiského Kallóna; pod ňou stojí Démétrinina Koré."''.
Asnan
Asnan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Martinské stěny
Martinské stěny sú prírodnou pamiatkou vyhlásenou v roku 2002 v južnej časti okresu Česká Lípa, v severnej časti CHKO Kokořínsko. Ide o výrazný skalný útvar.
Opis
Na území Ralskej pahorkatiny južne od obcí Stvolínky a Holany je zalesnené územie plné pieskovcových skál, v ktorom sa nachádza niekoľko chránených maloplošných území - Vlhošť, Husa, Kostelecké bory, Stříbrný vrch a tiež PP Martinské stěny. Táto oblasť je najsevernejším výbežkom CHKO Kokořínsko, ktorého južná časť potom leží na území okresu Mělník.
Prírodná pamiatka
PP Martinské stěny sú výraznou skupinou skál na katastrálnom území dediny Dřevčice, ktorá spadá pod mesto Dubá. Ochrana sa týka rozlohy 3,18 ha v nadmorskej výške 390 až 420 m a bola vyhlásená kvôli niekoľkým druhom bezstavovcov žijúcich na vresoviskách a lišajníkoch. Napr. sa tu vyskytuje pavúk Alopecosa fabrilis alebo komôrkár hnedý (Atypus affinis).
Prírodnou pamiatkou boli Martinské stěny vyhlásené Správou CHKO Kokořínsko 19. novembra 2002. (Vyhláška nadobudla účinnosť 24. decembra 2002.) vľavo|náhľad|Infotabuľa prírodnej pamiatky
Prístup
Oblasťou prechádza niekoľko vyznačených turistických trás. Po hornej hrane skalnej steny vedie červená značka, pretínajúca celú túto severnú časť Kokořínska. Zhruba 100 m od západného výbežku Martinských stien sa červená trasa stretáva so zelenou značkou, vedúcou z Kravař okolo Ronova k jaskyniam Krápník a Tisícový kámen a ďalej až k Čapu. Vedie tu aj cyklotrasa č. 0058. Najbližšia vlaková zastávka na trati č. 087, smerujúcej z Českej Lípy do Lovosíc, je v 5 km vzdialenej obci Blíževedly. Najbližším sídlom sú Dolné Heřmánky približne 1 km na východ od prírodnej pamiatky, ktorými prechádza cestička z Dřevčíc.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Krpeľany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Krpeľany v okrese Martin.
Martin Weinek
Martin Weinek (* 30. jún, 1964, Leoben, Rakúsko) je rakúsky divadelný a filmový herec.
Životopis
Weinek absolvoval v rokoch 1983 až 1986 herectvo u profesora Petra P. Josta.
Od roku 1986 hral v Theater Gruppe 80 vo Viedni. V roku 1987 účinkoval na Ruhrfestspiele v Recklinghausene v réžii Georga Mittendreina v hre „Der Lechner Edi schaut ins Paradies“. V roku 1988 debutoval postavou liftboya vo filme Nachsaison. Angažmán v Jura Soyfertheater vo Viedni (v rokoch 1988 – 1989) a tiež účasť v iných divadlách a pôsobenie v úlohe režiséra, v dramaturga a producenta zužitkoval v rokoch 1990 – 1991 ako umelecký vedúci hernalskeho mestského divadla.
Medzitým bol stále činný vo filme a televízii, napr. v šesťdielnom seriáli z roku 1989 Calafati Joe.
Od roku 1993 začali spolu s manželkou Evou pracovať s vínom ako amatérski viniohradníci a obhospodarujú pri Heiligenbrunne tri hektáre viníc.
Cossé-le-Vivien (kantón)
Cossé-le-Vivien je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 11 obcí.
Krenglbach
Krenglbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Wels-vidiek.
Žije tu 2 980 obyvateľov (1. 1. 2010).
Petr Zelenka
Petr Zelenka (* 21. august 1967, Praha) je český režisér, scenárista a dramatik.
Allanit-(Ce)
Allanit-(Ce) je minerál, kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky CaCe(Al2Fe2+)[Si2O7][SiO4]O(OH).
Charakteristika
Allanit (Ce) tvorí tmavé, šedočierne až čiernohnedé kryštály, zrnité a masívne agregáty. Ľahko sa taví na čierne alebo hnedé sklo.
Vznik
Pôvod je pegmatitový, magmatický, kontaktne metamorfný. Paragenéza – amfiboly, živce, kremeň
Výskyt
Je pomerne vzácny. Náleziská sú v lokalitách: Česko (Mláky, Domanínek, Písečná), Nemecko (Weinheim, Suhl), Nórsko (Arendal), Švédsko (Ytterby), Fínsko (Vaarala), USA, Rusko... Na slovensku ho možno nájsť v Klenovci.
Ekonomický význam
Niekedy zdroj vzácnych zemín.
Villeferry
Villeferry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Volynská oblasť
Volynská oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu a žije tu 1,037 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2006). Hlavným mesto oblasti je Luck. Oblasť je pomenovaná je podľa historickej oblasti Volyň.
Mestá v oblasti
Administratívne členenie: 4 rajóny (okresy)
Ménonval
Ménonval je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Soľ (chémia)
Bežné soli ako chlorid sodný, dusičnan draselný či síran horečnatý spĺňajú obidve definície, ale napríklad chlorid titaničitý len prvú definíciu, pretože je nevodivý.
Typickými vlastnosťami solí sú vysoká teplota topenia (kuchynská soľ 801 °C) a rozpustnosť v polárnych rozpúšťadlách (napr. vo vode) za vzniku elektrolytov. V biológii sa veľa dôležitých látok dostáva do tiel vo forme solí, ktoré sa potom menia na ióny (vápnik; (Ca) horčík; (Mg)  sodík; (Na) minerálne látky a pod.).
Defying Gravity
Defying Gravity je štúdiový album gitaristu Vinnie Mooreho, ktorý v roku 2001 vydalo hudobné vydavateľstvo Shrapnel Records.
Kronstorf
Kronstorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Linz-vidiek.
Žije tu 3 129 obyvateľov (1. 1. 2010).
Veletov
Veletov je obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 248 obyvateľov, z toho 120 mužov a 128 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 41,4 roka, ženy 38,7 roka).
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1306.
Asnois (Nièvre)
Asnois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Couptrain (kantón)
Couptrain je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho deväť obcí.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lipovec (okres Martin)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lipovec v okrese Martin.
Vlajka Monaka
thumb|Vlajka Monaka
Vlajka Monaka má dva vodorovné pruhy, červený a biely, ktorých farby sú odvedené z farieb znaku kniežat z rodu Grimaldi, známych už roku 1339. Bola vytvorená akiste roku 1815, definitívne schválená roku 1881 a dnes je svojím vzhľadom totožná s indonézskou vlajkou, proti ktorej zavedeniu roku 1945 Monako protestovalo.
Velim
Velim je obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 160 obyvateľov, z toho 1 103 mužov a 1 057 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,7 roka (muži 39,1 roka, ženy 42,5 roka).
Villeneuve-sous-Charigny
Villeneuve-sous-Charigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Josef Vinklář
Josef Vinklář (* 10. november 1930, Podůlší – † 18. september 2007, Praha) bol český herec.
V rokoch 1950 – 83 člen Realistického divadla Z. Nejedlého v Prahe, od roku 1983 pôsobil v Národním divadle v Prahe. Predstaviteľ psychologicky zložitých postav, ktoré stvárňuje expresívne pôsobiacimi hereckými prostriedkami.
Z divadelných rolí: Smerďakov (F. M. Dostojevskij: Bratia Karamazovovci), Georg (J. Steinbeck: O myšiach a ľuďoch), Eddie (A. Miller: Pohľad z mosta), Pantaleon Vocílka (J. K. Tyl: Strakonický dudák), Orgon (Moliére Tartuffe).
Mentheville
Mentheville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aunay-en-Bazois
Aunay-en-Bazois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kartová hra
right|thumb|Hráči bridžu
Kartová hra je hra, ktorá sa hrá s hracími kartami.
Kartové hry možno rozdeliť do nasledujúcich kategórií:
Kartová hra môže byť aj kombináciou týchto kategórií.
Zdvihové hry
Účelom je získať buď čo najväčší počet zdvihov, najmenší počet zdvihov alebo dopredu deklarovaný počet zdvihov, všetky zdvihy, žiadne zdvihy, alebo v zdvihoch získať nejaké špeciálne karty napr. v mariáši esá, desiatky a posledný zdvih, v sedme esá a desiatky, v lóre nezískať srdcia a zeleného a žaludného výšnika...
Vymieňacie kartové hry
Každý hráč má na ruke niekoľko kariet a keď je na rade, vymieňa si kartu alebo karty s iným hráčom alebo berie karty z kôpky s kartami lícom nadol alebo nahor. Účelom hry je zozbierať určitú kolekciu kariet.
Porovnávacie kartové hry
V porovnávacích hrách sa po skončení hry porovnajú karty jednotlivých hráčov navzájom alebo jednotlivých hráčov s kartami bankára a vyhráva ten, kto má podľa pravidiel hodnotnejšie karty.
Pasiansy
Pasiansy sú väčšinou hry pre jedného hráča, ale existujú i pasiansy pre dvoch, či viacerých hráčov. V pasiansoch väčšinou ide o odstránenie všetkých kariet z hracej plochy podľa stanovených pravidiel. Za druh pasiansu možno pokladať i hru mahjong.
Craon (kantón)
Craon je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 13 obcí.
Bandyhokej
náhľad|Bandyhokej, Kazachstan-Mongolsko náhľad|Ženský bandyhokej, [[Majstrovstvá sveta v bandyhokeji|Majstrovstvá sveta 2004]] thumb náhľad|Ihrisko bandyhokeja náhľad|História bandy loptičiek Bandyhokej (iné názvy: bandy hokej, bandy-hokej, bandy [vyslov: bendi...]; angl. bandy) je kolektívny šport a loptová hra, ktorá sa hrá na dve bránky na ľadovej ploche. Šport, v ktorom proti sebe nastupujú dve 11-členné družstvá (10 hráčov v poli a 1 brankár), je podobný ľadovému či pozemnému hokeju. Cieľom hry je dopraviť loptičku pomocou hokejovej palice, ktorá je na dolnom konci oblúkovito zahnutá, do bránky.
Dejiny
Bandyhokej sa považuje za predchodcu ľadového hokeja v Európe a vznikol pravdepodobne z hokeja pozemného. Prvé zmienky o hre, ktorá sa hrá so zahnutými palicami a s loptičkou, pochádzajú už zo staroveku. Moderná forma bandyhokeja sa rozšírila v Anglicku v 18. storočí. Ale prvý oficiálny zápas odohrali dva anglické kluby až v roku 1875. Oficiálne pravidlá boli schválené v Anglicku v roku 1891 po vzniku národného zväzu bandy hokeja. Z Anglicka sa hra rozšírila do Švédska (1895), Írska, Holandska, Ruska a do ostatných škandinávskych krajín. Najviac zapustila korene práve v Rusku a škandinávskych krajinách. V roku 1955 vznikla Medzinárodná federácia bandyhokeja (vtedy IBF).
Aj na Slovensku sa istý čas hrával bandyhokej, od roku 1925 ho však začal vytláčať ľadový (kanadský) hokej. Rok 1928 bol posledný, kedy sa na Slovensku bandyhokej hral.
V roku 2017 bola zalozena Slovenská asociácia Bandy.
Popart
right|thumb|Pop art
Popart alebo pop-art (skratka z angl. popular art - „populárne/ masové umenie“) je dominantný smer výtvarníkov 60. rokov 20. storočia, ovplyvnený populárnou kultúrou a komerčným umením, inšpirujúci sa veľkomestskou kultúrou a jej vizuálnymi prejavmi (fotografia, film, reklama, masmédiá, komiksy).
Popart sa šíril okolo polovice 50. rokov nezávisle z dvoch umeleckých centier – Londýna a New Yorku. Nadviazal na myšlienky dadaizmu. Hnutie je späté predovšetkým s americkým výtvarníkom Andym Warholom, ktorého rodina pochádzala z Rakúsko-Uhorska, z obce Miková (dnes na Slovensku). Medzi jeho dielami nájdeme opakujúce sa rady vyobrazení produktov a osobností, napr. plechovky Campbelovej polievky, fľaše CocaColy, obrazy Marylin Monroe a Elvisa Presleyho realizované technikou sieťotlače. K ďalším predstaviteľom patria J. Johns, C. Oldenburg, T. Wesselman.
Neskôr vzniká aj Op art.
Live!
Live! je koncertný album amerického gitaristu Vinnieho Moorea, ktorý vyšiel v roku 2000.
Furkotská chata
Furkotská chata (, iné názvy: Lonekova chata) bola horská chata vo Vysokých Tatrách. Stála v ústí Furkotskej doliny, nad východným brehom Furkotského potoka, v nadmorskej výške asi
Z histórie
Chatu v roku 1936 postavili bratia Daniel a Karol Lonekovci z Prostějova. Bola to drevená chata s obytnou manzardou na kamennej podmurovke s pivnicou. Turistom ponúkala 20 lôžok. Bola otvorená celoročne. Turistom ponúkali teplé i studené jedlá. Klub československých turistov ju ponúkal vo svojej sieti služieb, neskôr tu bola záchranná stanica Klubu slovenských turistov a lyžiarov a potom aj Tatranskej horskej služby. Po druhej svetovej vojne bola málo navštevovaná. V roku 1951 ju znárodnili pod správu Slovakoturu Starý Smokovec a premenovali na ''Chata kpt. Rašu''. V roku 1956 zhorela. O jej obnovenie sa nikto nepokúsil. Názov chaty prešiel v roku 1961 na novopostavenú chatu pri Troch studničkách.
Laakirchen
Laakirchen je mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Gmunden.
Žije tu 9 448 obyvateľov (1. 1. 2010).
Velký Osek
Velký Osek je obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 204 obyvateľov, z toho 1 082 mužov a 1 122 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 40,3 roka, ženy 43,0 roka).
Authiou
Authiou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vulpes
Vulpes, po slovensky líška, je rod z čeľade psovité, z tribu Vulpini.
Van Gelder (1978) považuje rod za synonymum rodu Canis.
Systematika
Vulpes:
The Big Mash Up
The Big Mash Up je pätnásty štúdiový album nemeckej elektronickej skupiny Scooter, ktorý bol vydaný dňa 14. októbra 2011. Vydaniu albumu predchádzalo vydanie singlu „The Only One“ v máji 2011 a vydanie singlu „David Doesn’t Eat“ v rovnaký deň ako album.
Prijatie albumu
Album je dosť ovplyvnený dubstepom a štýlmi odlišnými od štýlov, ktoré skupina v minulosti hrala. Nový štýl bol fanúšikmi prijatý so zmiešanými pocitmi.
Ernée (kantón)
Ernée je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho šesť obcí.
Katedrála svätého Patrika
Katedrála svätého Patrika môže byť:
Lambach
Žije tu 3 340 obyvateľov (1. 1. 2010).
Évron (kantón)
Évron je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 11 obcí.
Mésangueville
Mésangueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villers-la-Faye
Villers-la-Faye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Výber Európy (futbal)
Výber Európy (Výber UEFA alebo Európa XI) je futbalové mužstvo zložené z hráčov viacerých európskych krajín pri príležitosti rôznych exhibičných, charitatívnych a rozlúčkových zápasov. Súperom Výberu Európy bývajú reprezentačné a klubové mužstvá, prípadne výbery iných futbalových konfederácií. Pozvánka do mužstva Výberu Európy je považovaná za prestížnu záležitosť, tejto pocty sa dočkali aj viacerí slovenskí a českí futbalisti.
Villers-la-Faye
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Výber Európy (futbal)
História
Prvým zápasom, v ktorom si zahrali v jednom drese hráči rôznych krajín bolo stretnutie výberov Strednej Európy a Západnej Európy v roku 1937. Prvým oficiálnym vystúpením Výberu Európy bol zápas s Anglickom 26. októbra 1938 v Londýne (0 : 3). Po druhej svetovej vojne si získali popularitu zápasy Výberu Európy s reprezentáciou Anglicka a s výberom Veľkej Británie. Uskutočnili sa tiež stretnutia s výberom Škandinávie, charitatívne zápasy na pomoc obetiam zemetrasenia v Skopje a medzikontinentálne duely s mužstvom Južnej Ameriky. Mužstvo Európy je často pozývané na oslavy rôznych výročí alebo na rozlúčkové zápasy futbalových osobností (Stanley Matthews, Geoff Hurst, Uwe Seeler).
Československo – Výber Európy
Výber najlepších európskych futbalistov mali možnosť vidieť aj priaznivci v bývalom Československu. 18. augusta 1981 sa stretla reprezentácia Československa s Výberom Európy pri príležitosti osláv 80. výročia založenia Československého futbalového zväzu. V Prahe na Štadióne Evžena Rošického sa predstavili hráči z deviatich krajín. Najväčšími osobnosťami tímu Európy boli Ukrajinec Oleg Blochin (Dynamo Kyjev), víťaz ankety Zlatá lopta 1975, rakúsky kanonier Hans Krankl, držiteľ Zlatej kopačky, taliansky reprezentant Giancarlo Antognoni a hviezdy Bundesligy Manfred Kaltz (NSR / Hamburger SV) a Bruno Pezzey (Rakúsko / Eintracht Frankfurt). Napriek tomu, že v tíme Európy chýbali futbalisti z Anglicka, Holandska a Španielska, ako aj v tom čase najlepší hráč Európy Karl-Heinz Rummenigge (Bayern Mníchov), Československo dosiahlo cenné víťazstvo 4 : 0. V československom drese nastúpili slovenskí futbalisti Stanislav Seman, Ladislav Jurkemik, Jozef Barmoš, Ján Kozák (strelec dvoch gólov) a Marián Masný.
Slováci a Česi vo Výbere Európy
Vo Výberoch Európy si dvakrát zahral aj Ladislav Kubala, futbalista slovenského pôvodu, v oboch prípadoch však bol už občanom Španielska. V roku 1953 strelil dva góly Anglicku (4 : 4) pri oslavách 90. výročia založenia The Football Association a v roku 1965 nastúpil proti výberu Veľkej Británie v rozlúčkovom zápase Stanleyho Matthewsa, jedným gólom prispel k víťazstvu 6 : 4.
Slovenský futbal mal svoje zastúpenie tiež na trénerskej lavičke, Jozef Vengloš viedol tím Európy spolu s Nemcom Juppom Derwallom 25. februára 1981 v Ríme proti reprezentácii Talianska.
Zoznam planétok
Tento zoznam obsahuje prehľad všetkých planétok, ktorým stredisko Minor Planet Center (MPC) z poverenia Medzinárodnej astronomickej únie (IAU) pridelilo definitívne katalógové číslo. To sa stáva na základe zistenia natoľko presných elementov dráhy, že je možné s vysokou spoľahlivosťou určiť efemeridy tohto telesa do budúcnosti tak, aby mohlo byť pri ďalšom priblížení na dosah pozemských ďalekohľadov znovu objavené.
Zoznam okrem jednoduchého výmenovania týchto telies, ich katalógových čísel, názvov a predbežných označení, obsahuje tiež základné údaje o dráhe (veľkú polos, excentricitu, sklon k rovine ekliptiky), zaradenie planétky do príslušnej rodiny a údaje o okolnostiach jej objavu.
Pretože počet katalogizovaných planétok v novembri 2005 bol 120 437, bolo nutné celú tabuľku rozdeliť na menšie úseky, z ktorých každý obsahuje 250 očíslovaných planétok. Nasledujúci odsek umožňuje prístup k jednotlivým častiam tabuľky, medzi ktorými sa dá listovať dopredu a dozadu pomocou odkazov.
Berck
Berck môže byť:
Taroky
Taroky (z tal. tarocchi) sú kartová hra, ktorá sa hrá so špeciálnymi tarokovými kartami.
Je to najstaršia známa kartová hra v Európe. V Taliansku sa hrávala od 15.storočia a postupne si získala v strednej Európe veľkú obľubu. Svedčí o tom viacero zachovaných lokálnych variantov hry – uhorské, bavorské alebo moravské taroky. Znalosť tarokovej hry patrila k samozrejmým spoločenským znalostiam pre každého, kto sa považoval za vzdelaného. Platilo to rovnako pre pánov i pre dámy, vedeli ju hrať všetci slovenskí kultúrni dejatelia. (Igor Zmeták - Taroky, Knižná revue, 2/2004)
Taroky sú súčasťou stredoeurópskeho kultúrneho dedičstva.
„Stredná Európa je tam, kde sa varí guláš a hrajú sa taroky.“ (Ivan Kadlečík)
Pravidlá hry
Taroky majú množstvo variantov. Hru hrajú štyria hráči. Hrá sa so špeciálnou sadou kariet, ktorá obsahuje 54 kariet, z nich je 22 tarokov (tromfov) a 32 kariet ostatných farieb. Tarok najvyššej hodnoty bez čísla sa nazýva škýz, XXI je mond a tarok číslo I je pagát. Táto trojica kariet sa nazýva trul. Taroky sú najsilnejšie karty v hre, vyššia prebíja nižšiu. Pri hre sa musí ctiť farba. Vo farbách má najvyššiu hodnotu kráľ, potom dáma, kaval a chlapec. V čiernych farbách nasleduje 10, 9, 8, 7. V červených farbách je poradie Eso, 2, 3, 4…
Rozdávanie
Rozdáva sa proti smeru hodinových ručičiek. Pred každou hrou sa balíček zamieša a dá sa preložiť hráčovi, ktorý sedí oproti rozdávajúcemu. Potom rozdávajúci dá 6 kariet do stredu stola, v poradí ako sú uložené v balíčku – talón. Pokiaľ bol balíček preložený, rozdá rozdávajúci po šesť kariet každému postupne celý balíček tzv. po šiestich. Pokiaľ nebolo preložené, určuje spôsob rozdávania predák (hráč po pravici rozdávajúceho, niekedy nazývaný forhont) z týchto možných variantov:
Licitácia
Licitácia slúži k určeniu:
Druhy hier
Rozoznávame tieto druhy hier:
Základná povinnosť (1)
Hlási predák, ak nechce hrať (3) alebo (S). Pri vydražení základnej povinnosti je spoločníkom predáka hráč, ktorý má v liste tarok XIX. Pokiaľ ho má sám predák, môže volať ako spoločníka spoluhráča s tarokom XVIII v liste, a podobne potom so XVII a prípadne so XVI. Spoločníka s tarokom nižším volať nemožno. Po vydražení hry sa rozoberá talón, pričom prvé štyri karty si berie predák, ďalší dvaja hráči po jeho pravici po jednej karte. Karty doberané z talónu nemožno odriecť. Rovnaký počet kariet, ktorý bol hráčom odobraný z talónu, hráč odkladá. Nemožno odložiť Kráľa, či niektorú kartu z Trula. Pokiaľ je nutné odložiť tarok, musí sa otočiť. S odloženými kartami sa nehrá, hráč si ich bodovú hodnotu započítavá do svojho výsledku hry.
Druhá povinnosť (2)
Môže hlásiť niektorý hráč za predákom. Znamená v poradí vyššiu hru než (1), so záväzkom, že Pagáta, ktorého má v liste, použije pre získanie posledného zdvihu. Voľba spoločníka, rozoberanie talónu a odkladanie ako v základnej povinnosti.
Preferanc - Tretia povinnosť (3)
Silnejšia hra než (1) a (2). Vydražiteľ takejto hry hrá bez spoločníka. Vydražiteľ rozoberá talón sám po troch kartách. Podľa toho, na ktorej trojici kariet vydražiteľ zostáva sa rozlišuje tzv. trojka na prvých, na druhých, na tretích. Vydražiteľ tri karty z listu odloží. Zostávajúce tri karty sa započítavajú k výsledku protistrany.
Sólo (S)
Najhodnotnejšia licitácia, má prednosť pred ostatnými. Vydražiteľ hrá sám proti trom priamo z ruky, bez rozoberania talónu. Talón zostáva ležať bez odkrytia, po ukončení hry sa započítava do výsledku protistrany.
Varšava (V)
Ide o doplnkovú hru, ktorú môže hrať iba predák po vydražení (1) namiesto hry (1). Cieľom tejto hry je získať čo najmenej bodov. Každý hráč hrá iba za seba. Talón sa nerozoberá, ale ho predák pridáva po jednej karte na prvých šesť zdvihov. Pri tejto hre sa nehlásia zaväzujúce voľby a orientačné hlášky, tzn. neplatia nasledujúce tri odseky.
Orientačné hlášky
Prehľad orientačných hlášok Hláška             List obsahuje              Sadzba Farbičky           max. 2 ľubovoľné taroky     2 Honéry 4           päťbodové karty              2 Taročky 8          8 alebo 9 tarokov            2 Trul               Škýz + Mond + Pagát          2 Farby              žiadny tarok                 4 Kráľovské honéry   4 Králi                      4 Trulhonéry         Škýz + Mond + Pagát + Kráľ   4 Taroky Nejméně     10 tarokov                   4 Hlášky môžu byť aj skombinované, ich bodová hodnota sa sčíta.
Kontrovanie hry
Kontrovanie hry sa vykonáva hlásením “Flek”, “Reflek”, …, spolu s orientačnými hláškami. Kontrovať možno vylicitovanú hru alebo zaväzujúce voľby (Pagát, Valát). Začať kontrovať môže iba protihráč. Ak predák zamlčal svoju orientačnú hlášku a od protihráča je hra kontrovaná, potom nemôže zvýšiť kontrovanie hry.
Zohrávka
Nasleduje po licitácii a ohlásení orientačných hlášok. Spôsob zohrávky sa líši podľa vydraženej hry. Spoločnou zásadou je, že otvorenie hry, tj. vynesenie prvej karty, vykoná vždy predák.
Zásady zohrávky (1), (2), (3) a (S)
Pri hre nie je nutné prebíjať. Cieľom zohrávky je snaha oboch protistrán vyhrať vydraženú hru a splniť (zmariť) zaväzujúce voľby. Tá strana, ktorá vylicitovala hru, potrebuje k výhre získať apoň 36 bodov.
Zásady zohrávky (V)
Pri hre sa musí prebíjať. Pagát musí opustiť list ako posledný tarok. Cieľom zohrávky je snaha každého hráča získať čo najmenej bodov.
Počítanie bodov
Počítanie bodov sa vykonáva z trojice kariet naraz, pričom sa od ich bodového súčtu odrátajú dva body. Pri závere počítania nemusí zostať celá trojica, ak zostanú jedna alebo dve karty, potom sa odráta iba jeden bod.
Vyhodnotenie zohrávky Celkové vyhodnotenie zohrávky (1), (2), (3) alebo (S) je súčtom za výsledok dosiahnutý v hre, za splnenie zaväzujúcích volieb a súčtu ohodnotenia všetkých vyslovených orientačných hlášok.
Pri (3) sa ZS násobí raz, dvakrát či trikrát, podľa toho či išlo o trojku na prvých, druhých alebo tretích.
Celkový efekt hry pri (S) je dvojnásobkom výsledku dosiahnutého v trojke na tretích.
Kontrovanie zvyšuje príslušné ZS vždy dvojnásobne.
Používané Pevné sadzby: Pagát hlásený  8 Pagát tichý    4 Valát hlásený 30 Valát tichý   15 Schválená (1)  2 Zložená  (1)   3x4 Zložená  (2)   3x12
Lambrechten
Lambrechten je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Ried im Innkreis.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Necpaly (okres Martin)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Necpaly v okrese Martin.
Lambrechten
Žije tu 1 326 obyvateľov (1. 1. 2010).
SliTaz
SliTaz je kompletná distribúcia operačného systému Linux. Názov distribúcie je odvodený z Simple Light Incredible Temporary Autonomous Zone.
Gorron (kantón)
Gorron je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 11 obcí.
Klasicizmus
thumb|Klasicistické dvere v Olomouci
Klasicizmus je umelecký smer v 17., 18. a včasnom 19. storočí, ktorý rozvíjal klasické umenie antiky a renesancie, najmä kompozičné a výrazové zásady.
Pojem klasicizmus
thumb|left|Francisco de Goya - El Quitasol Tento pojem vznikol v druhej polovici 17. storočia vo Francúzsku ako nový umelecký smer. V tomto čase sa v ostatných európskych krajinách ešte rozvíjal barok. Termín klasicizmus pochádza z latinského slova classicus, ktorého pôvodný význam bol vynikajúci, modelový. K týmto významom pribudol aj ďalší. Termínom classicus (v slovenskej verzii klasický) sa označovali tie javy, ktoré mali vzťah k antike.
Klasicizmus sa uplatnil vo Francúzsku, v Taliansku a v druhej polovici 18. storočia ovládol celú Európu (klasicizmus Ľudovíta XVI. a empír), zvlášť dlho bol obľúbený v Rusku.
Poetika klasicizmu
Klasicizmus s pozitívnym vzťahom k antike nadväzuje na ideály renesancie a dostáva sa do protikladu s barokom. Napätie klasicizmu a baroka vyplýva najmä z inšpirácie klasicistických umelcov racionalistickou filozofiou (z lat. ratio – rozum), hlásajúcou vládu rozumu. Umelci zdôrazňovali racionálny prístup v umení. V duchu výroku Reného Descarta „Cogito, ergo sum“ („Myslím, teda som“) sa rozum stal vodcom umelcov. thumb|Antonio Canova - Cupid and Psyche Umelecké diela sa mali vyznačovať významovou a výrazovou jasnosťou. Umenie malo prírodu napodobňovať a zároveň dokazovať, že je možné podriadiť ju ľudskému rozumu. Preto v klasicistickom umení vystupuje ako ovládnuteľný jav – prísne upravené klasicistické parky a záhrady. Je to štylizovaná príroda. Ideálom umeleckého zobrazenia bol jednotlivec schopný podriadiť svoje individuálne záujmy službe spoločnosti. Kritériom krásy sa stala pravdivosť. Umenie klasicizmu je prísne normované. V literatúre jeho pravidlá sformoval francúzsky básnik Nicolas Boileau v knihe Básnické umenie. Do češtiny ho preložil aj slovenský básnik Bohuslav Tablic.
Klasicizmus rozdeľoval žánre na vysoké a nízke.
Vysoké žánre zobrazovali:
Nízke žánre zobrazovali:
V literárnych druhoch klasicizmus preferoval:
Za nízke druhy a žánre sa považovali:
Literatúra klasicizmu preferovala veršované žánre.
Vývin klasicizmu
thumb|upright|[[Voltaire]]
Klasicizmus od svojho vzniku v polovici 17. storočia do obdobia rozkladu na počiatku 19. storočia prešiel rôznymi vývojovými štádiami.
Druhé obdobie spája klasicizmus s osvietenskou filozofiou. Osvietenstvo ako myšlienkové hnutie vzniklo koncom 17. storočia v Nizozemsku a Anglicku a vyvrcholilo v 18. storočí vo Francúzsku v dielach:
Bol spätý so šľachtou, strediskami umenia boli kráľovské dvory, salóny šľachty a kráľovské akadémie vied a umení. Klasicistické hnutie sa na prelome 18. a 19. storočia rozvinulo do neoklasicizmu predovšetkým v sochárstve a architektúre. Predstavitelia klasicizmu sú Andrea Palladio, neskôr William Hogarth, Thomas Gainsborough, Canaletto, Piranesi, Jacques-Louis David a Ingres. Klasicizmus sa vyvíjal paralelne s rokokom a napokon vyústil do umenia napoleonskej doby, takzvaného empíru s jeho priamočiarymi obrysmi a jednoduchými tvarmi a pomerne studenou krásou.
Villers-les-Pots
Villers-les-Pots je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Avrée
Avrée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Villers-les-Pots
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Avrée
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Atrofia
Atrofia je zníženie funkcie a následné zmenšenie bunky, tkaniva, orgánu či celého tela, ktoré bolo pôvodne normálnej veľkosti. Dochádza k úbytku organel, napríklad endoplazmatického retikula (syntéza bielkovín) alebo myofibríl (v svalových vláknach). Atrofia môže byť jednoduchá (zmenšuje sa objem daného orgánu či tkaniva bez úbytku buniek) alebo numerická (zmenšenie je dôsledkom úbytku buniek).
Veltruby
Veltruby sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 324 obyvateľov, z toho 663 mužov a 661 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,8 roka).
Patrick Pearse
Patrick Henry Pearse, (* 10. november 1879† 3. máj 1916) bol írsky politik, spisovateľ a revolucionár.
Bol kľúčovou osobnosťou tzv. Veľkonočného povstania v roku 1916, v ktorom írski republikáni povstali proti britskej správe v boji za nezávislosť Írska. Pearse viedol počas povstania najaktívnejší zložku - Írske republikánske bratstvo. Keď revolucionári vyhlásili Írsku republiku, bol Pearse vyhlásený jej prezidentom. Povstanie však bolo potlačené a Pearse bol v roku 1916 popravený. Pre Írov je národným hrdinom a v ankete Najväčší Ír z roku 2010 obsadil 6.-10. miesto.
Vitice
Vitice sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 057 obyvateľov, z toho 519 mužov a 538 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,1 roka (muži 39,6 roka, ženy 40,5 roka).
Bitka pri Lipanoch
V katastrálnom území obce, v priestore medzi miestnymi časťami Lipany, Vitice a Hřiby, sa 30. mája 1434 odohrala bitka pri Lipanoch, ktorej pamätník stojí od roku 1881 na Lipskej hore.
Mesnières-en-Bray
Mesnières-en-Bray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Podhradie (okres Martin)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Podhradie v okrese Martin.
Mesnières-en-Bray
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Avril-sur-Loire
Avril-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Mesnières-en-Bray
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Avril-sur-Loire
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Langenstein
Langenstein je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Perg.
Žije tu 2 531 obyvateľov (1. 1. 2010).
Červené blato
Červené blato je národná prírodná rezervácia ležiaca na okraji CHKO Třeboňsko juhovýchodne od Šalmanovíc. NPR sa rozkladá na pomedzí okresov České Budějovice a Jindřichův Hradec na troch katastrálnych územiach: Byňov (mesto Nové Hrady), Těšínov (obec Petříkov) a Hrdlořezy u Suchdola nad Lužnicí (město Suchdol nad Lužnicí).
Dejiny
Na území rezervácie sa od roku 1774 ťažila rašelina pre blízku sklársku hutu. Ťažba rašeliny bola ukončená v 20. storočí. V roku 1953 bolo územie rašeliniska vyhlásené rezerváciou slúžiacej najmä k ochrane prirodzeného krajinného pokryvu. Rozloha rezervácie je.
Vegetácia
Celé územie je pretkané sieťou kanálov a stružiek, ktoré počas ťažby rašeliny slúžili na odvádzanie vody. Teraz je odvodňovací systém zahraďovaný, aby voda zostávala v území a zostal tak zachovaný krajinný ráz tundry. Vegetácia územia je tvorená najmä borovicou blatkou (tiež: Borovica Barinná), rojovníkom močiarnym, páperníkom pošvatým, čučoriedkou a brusnicou. Na niektorých miestach rastie kľukva močiarna a je tu možné nájsť i niektoré vzácne druhy ako napríklad rosička okrúhlolistá.
Prístup
Prístup do rezervácie je možný z cesty spájajúcej Nové Hrady a Třeboň. Kúsok od osady Jiříkovo Údolí je odbočka vpravo a malé parkovisko.
Územím rezervácie je vedený náučný chodník informujúci návštevníkov o zaujímavostiach územia. Na podmáčaných a vratkých miestach je chodník tvorený podvalovým chodníčkom, ktorý dotvára unikátnu atmosféru severskej tundry.
Vladimír Velecký
Vladimár Velecký (* 21. august 1890, Hrušky – † 8. november 1951, Bratislava) bol slovenský veľkostatkár a partizán.
Život
Rodina Veleckých pochádzala z moravskej obce Hrušky. Vyštudoval poľnohospodársku školu a po prvej svetovej vojne kúpil pôdu vo Vrábľoch, konkrétne v osade na kopci menom Kíreš. Jeho otec mu spočiatku pomáhal a zásoboval ho modernými strojmi z Čiech. Vo Vrábľoch si našiel aj svoju manželku Máriu rod. Součkovú, ktorej otec bol veliteľom miestnej žandárskej stanice.
Vladimír Velecký sa priatelil s vtedajším prezidentom Tomášom G. Masarykom, ktorý ho navštevoval na Kíreši, prípadne sa stretávali v Topoľčiankach a pravidelne chodievali na poľovačky. V roku 1918 sa stal starostom mesta Vráble. Po roku 1938, keď Vráble patrili do Maďarska, sa rodina presťahovala do Nitry.
Po oslobodení sa pridali k armáde a bojovali až do skončenia 2. svetovej vojny. Vrátili sa do Vrábeľ, ale len na krátku dobu. V roku 1947 sa presťahovali do Bratislavy. V tom čase bola rodina spolumajiteľom Slovenských liehovarov a likérok.
V roku 1948, po znárodnení, sa začala meniť politická situácia. Vladimír Velecký sa stal členom Agrárnej strany. Začal mať politické problémy, lebo otvorene hlásal nespokojnosť s vtedajšou politikou. Keď sa situácia začala zhoršovať, chcel s rodinou emigrovať do Argentíny. Nakoľko jeho jediná dcéra Sonja bola už vydatá, odmietla s nimi emigrovať.
Začiatkom 50-tych rokov 20. storočia bol Vladimír Velecký obvinený zo špionáže s Francúzskom a odsúdený za vlastizradu. Celý súdny proces bol vykonštruovaný. Manželku Máriu odsúdili na 8 rokov väzenia v pracovnom tábore v Ilave za spoluprácu s ním a neudanie manžela. Do poslednej chvíle Velecký veril, že mu udelia milosť. Dňa 8. novembra 1951 ho po dlhom mučení obesili v Justičnom paláci v Bratislave. Na pohrebe mohla byť prítomná iba dcéra Sonja a jeho hrob nemohol byť nijako označený. Manželku Máriu prepustili z väzenia až v máji 1955, no na následky ťažkého mučenia o tri týždne zomrela.
V roku 1969 bol Vladimír Velecký čiastočne rehabilitovaný. Po udalostiach novembra 1989 ho úplne rehabilitovali. V roku 1991 mu prezident Václav Havel vzdal česť a ospravedlnil sa jeho dcére, vnučkám a pravnučkám.
Vladimír Velecký je pochovaný spolu s rodinou na ružinovskom cintoríne v Bratislave.
Dielo
V roku 1936 vytlačili nájomníci kníhtlačiarne G. A. BEŽO v Trnave publikáciu pod názvom Vpád maďarských boľševikov na Slovensko v roku 1919. V nej na stranách 145 – 149 publikoval Vladimír Velecký svoje postrehy z tohto obdobia. Konkrétne jeho kapitola nesie názov Vráble pod boľševickým útokom. V diele opisuje deň po dni udalosti z roku 1919, ktoré sa odohrali v meste Vráble a jeho okolí.
Le Horps (kantón)
Le Horps je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho osem obcí.
Alexander Gerst
Alexander Gerst (* 3. máj 1976, Künzelsau, Bádensko-Württembersko, Nemecko) je nemecký geofyzik a od roku 2009 člen oddielu astronautov Európskej vesmírnej agentúry (ESA). Svoj prvý, polročný, vesmírny let absolvoval v máji až novembri 2014, pričom bol členom Expedície 40/41 na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS).
Mladosť, pilot
Alexander Gerst pochádza z mesta Künzelsau v Bádensku-Württembersku, narodil sa 3. mája 1976. V roku 1995 maturoval na technickom gymnáziu v Öhringene. O štyri roky neskôr získal hodnosť bakalára v odbore fyzika a geofyzika na Univerzite Karlsruhe. V roku 2003 dokončil magisterské štúdium geofyziky na Viktóriinej univerzite vo Wellingtone. Od roku 1998 sa zúčastnil výskumných prác, vrátane expedícií do Antarktídy. V rokoch 2001–2003 na Novom Zélande vyvíjal nové techniky sledovania sopiek s cieľom zdokonaliť predpovede ich aktivity. Od roku 2004 pracoval v Inštitúte geofyziky Univerzity v Hamburgu (Institut für Geophysik Universität Hamburg). Študoval tu dynamiku vulkanických erupcií, najmä procesy uvoľňovania energie počas prvých sekúnd sopečných erupcií. V záujme výskumu navštevoval aktívne sopky po celom svete, najmä v Antarktíde.
Astronaut
thumb|left|Alexander Gerst počas výstupu do otvoreného vesmíru (EVA), 7. október 2014 V roku 2008 sa prihlásil do 4. náboru astronautov Európskej vesmírnej agentúry (ESA), uspel a 20. mája 2009 bol zaradený do oddielu astronautov ESA. Základný výcvik v Európskom stredisku astronautov (European Astronaut Centre) v Kolíne nad Rýnom oficiálne ukončil 22. novembra 2010.
V auguste 2011 bol zaradený do posádky Expedície 40/41 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). ESA jeho menovanie oficiálne oznámila 18. septembra 2011.
Do vesmíru po prvýkrát vzlietol 28. mája 2014 na palube Sojuzu TMA-13M vo funkcii palubného inžiniera lode spolu s Maximom Surajevom a Gregorym Wisemanom. Po necelých šiestich hodinách letu sa Sojuz spojil so stanicou ISS a kozmonauti sa zapojili do práce Expedície 40. Na stanici slúžil vo funkcii palubného inžiniera Expedície 40 a 41, pričom absolvoval jeden výstup do otvoreného vesmíru. Na Zem sa spolu s kolegami vrátil 10. novembra 2014.
Druhýkrát vzlietol do vesmíru 6. júna 2018 na palube Sojuzu MS-09 vo funkcii palubného inžiniera lode spolu so Sergejom Prokopievom a Serenou Auñónovou-Chancellorovou. Po dvoch dňoch letu sa Sojuz spojil s ISS a posádka sa zapojila do práce Expedície 56. Gerst na stanici slúžil najprv vo funkcii palubného inžiniera Expedície 56 a od 4. októbra 2018 je veliteľom Expedície 57, čím sa po Frankovi De Winne, veliteľovi Expedície 21, stal druhým astronautom ESA, ktorý velil ISS.
Angelo Amato
Angelo Amato SDB (* 8. jún 1938, Molfetta, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky arcibiskup, kardinál a emeritný prefekt Kongregácie pre kauzy svätých.
Životopis
Narodil sa 8. júna 1938 v Molfette v Taliansku. Po vstupe do rehole Saleziánov Dona Bosca študoval Amato katolícku teológiu a filozofiu. Za kňaza bol vysvätený 22. decembra 1967. V roku 1974 sa stal doktorom filozofie a potom pôsobil ako profesor dogmatiky na Pápežskej Saleziánskej univerzite. Bol tu tiež dekanom teologickej fakulty a v rokoch 19972000 vicerektor.
Už ako poradcu Kongregácie pre náuku viery, Pápežskej rady pre jednotu kresťanov a Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg, ho Ján Pavol II. 19. decembra 2002 vymenoval za titulárneho arcibiskupa zo Sily a stal sa tajomníkom Kongregácie pre náuku viery. 6. januára 2003 prijal v Bazilike svätého Petra biskupskú vysviacku z rúk pápeža, spolusvätiteľmi boli Leonardo Sandri a Antonio Maria Vegliò.
9. júla 2008 ho Benedikt XVI. vymenoval za prefekta Kongregácie pre kauzy svätých, v tejto funkcii pôsobí až do súčasnosti (2018).
20. novembra 2010 bol vymenovaný za kardinála s titulárnym kostolom Santa Maria in Aquiro. 13. októbra 2012 celebroval slávnostnú bohoslužbu v pražskej katedrále, pri ktorej bolo blahorečených Štrnásť pražských mučeníkov. 30. septembra 2017 v Bratislave z poverenia pápeža Františka blahorečil kňaza Titusa Zemana.
Nakoľko kardinál Angelo Amato 8. júna 2018 dosiahol 80 rokov, pápež František 28. mája 2018 vymenoval do funkcie nového prefekta Kongregácie pre kauzy svätých Giovanniho Angela kardinála Beccia s platnosťou od 1. septembra 2018.
Kórejská vojna
Kórejská vojna alebo vojna v Kórei (🇰🇷, v Južnej Kórei tiež známa aj ako 6.25 전쟁 – vojna 625, v KĽDR známa ako 조국해방전쟁 – Vlastenecká oslobodzovacia vojna ) bol vojnový konflikt počas studenej vojny, ktorý sa odohral medzi Kórejskou ľudovodemokratickou republikou, bojovo podporovanou Čínou a materiálne Sovietskym zväzom a jeho satelitmi, a Kórejskou republikou, ktorá mala bojovú podporu štátov západného bloku, najmä Spojených štátov. Vojna vypukla ráno 25. júna 1950, keď severokórejské vojská prekročili 38. rovnobežku a zaútočili na Južnú Kóreu. 27. júla 1953 začalo platiť prímerie, ktoré definitívne ukončilo boje; mierová zmluva ale nebola uzavretá.
Príčiny a historické pozadie
Príčiny vzniku kórejskej vojny siahajú oveľa hlbšie do histórie. Z vonkajšieho pohľadu išlo o konflikt záujmov mocností, ktoré v druhej polovici 19. storočia obklopovali Kórejský polostrov. Išlo hlavne o Japonsko – „supernovu“ na „mocenskom hviezdnom nebi“, Čínu – veľmoc, ktorej vazalom bola Kórea po dlhé stáročia, Rusko – veľmoc neustále sa rozširujúca ďalej na východ a USA – ktoré ešte len mali zohrať dôležitú úlohu v regióne. Celé 19. storočie a hlavne jeho druhá polovica sa vo Východnej Ázii niesla v duchu veľkých spoločenských zmien. Národy ako Čína, Japonsko a Kórea boli západnými mocnosťami donútené k tomu, aby sa po stáročiach izolácie otvorili a sprístupnili. Najprv na zahraničný obchod, a neskôr aj politicky. Každý štát si chcel z „východoázijského koláča“ odhryznúť čo najväčší kus. Koncom 19. storočia práve Japonsko najviac profitovalo zo vzájomnej výmeny so Západom. Rástlo tak na sile a malo veľmocenské tendencie. Dynamika zmien vo vnútri krajiny spôsobila aj vonkajšiu rozpínavosť. Japonsko si robilo nároky na Čínu a neskôr aj na celú Áziu. Mostom k dosiahnutiu tohto cieľa mala byť Kórea. Koncom 19. storočia bolo v tomto regióne „husto“, čo nakoniec nevyhnutne vyústilo do ozbrojeného konfliktu najprv medzi Japonskom a Čínou (japonsko-čínska vojna) v rokoch 1894 – 1895 a potom aj medzi Japonskom a Ruskom (rusko-japonská vojna) v rokoch 1904 – 1905. V dôsledku prvej vojny sa Kórea vymanila spod vplyvu Číny (stala sa ľahkým sústom pre Japonsko) a v dôsledku druhej Japonsko dostalo voľnú ruku na Kórejskom polostrove a aj v Mandžusku. Japonsko najprv ovládlo zahraničnú politiku Kórei (od r. 1905) a potom aj celú Kóreu. Anexia nastala v roku 1907. To zabezpečilo pozíciu Japonska v celej Kórei na dlhých 40 rokov, hoci predtým Japonsko uvažovalo o rozdelení polostrova na dve časti podľa 38. rovnobežky, s čím Rusko nesúhlasilo.