cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sporožíro
Sporožíro je bezhotovostný spôsob sporenia a platenia. Ide o žírový účet - účet, ktorý zriaďuje centrálna banka, žírová centrála alebo zúčtovacia banka na požiadanie ktorémukoľvek klientovi, ktorý má záujem o zapojenie sa do jej žírovej sústavy. Vo vyspelých európskych krajinách funguje systém tzv. eurožírových účtov. Ide o účet, na ktorý sa pripisujú bezhotovostné úhrady v prospech účtu klienta a z neho sa tiež uskutočňujú bezhotovostné platby podľa dispozícií klienta.
FR centrum
FR centrum (František Rychtařík producentské centrum) je hudobné vydavateľstvo založené v roku 1995. Vydávalo staršie reedície nahrávok firmy Supraphon a Bonton pre firmu Bonton Music. Od roku 1998 je samostatné vydavateľstvo. Vydáva prevažne tituly z archívu Supraphonu, Bontonu, Českej televízie a Českého rozhlasu. Okrem vydávania albumov vo svojom vlastnom vydavateľstve, tiež pracuje aj pre iné vydavateľstvá na digitálnom čistení a prepisovaní starších nahrávok.
Repentigny (Calvados)
Repentigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 89 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Telsen (department)
Department Telsen leží na severe provincie Chubut v južnej Argentíne. Je jeden z 15 departmentov provincie.
Na severe hraniči s provinciou Río Negro, na východe s departmentom Biedma, na juhu s departmentmi Gaiman a Mártires a na západe s departmentom Gastre.
Vasilij Konstantinovič Bľucher
Život
Pochádzal zo sedliackej rodiny. Priezvisko Bľucher získal jeho starý otec po návrate z krymskej vojny. Narodil sa v dedine Barščinka blízko Rybinska. Spočiatku pracoval ako robotník. Po začiatku prvej svetovej vojny bol povolaný do armády ako radový vojak. Slúžil v Brusilovovej 8. armáde. Vyznamenal sa v boji a bol dvakrát vyznamenaný Krížom sv. Juraja a neskôr povýšený na poddôstojníka. V januári 1915 bol ťažko ranený v bojoch pri Ternopole. Po 13 mesiacoch liečenia bol prepustený z armády a šiel pracovať do lodeníc v Nižnom Novgorode, neskôr do strojárskeho závodu v Kazani. V roku 1916 vstúpil do boľševickej strany. Bol členom vojenského sovietu v meste Samara. Neskôr bol zástupcom N. Kaširina, ktorý viedol oddiel bojujúci proti bielogvardejským vojskám na Južnom Urale. Jednotka obsadila Orenburg a v lete 1918 operovala v oblasti Orenburg-Ufa-Čeľabinsk. Po odrezaní od zvyšku boľševických síl jeho jednotky operovali partizánskym spôsobom. V auguste bol Kaširin ranený a velenie prebral Bľucher. V priebehu leta jeho jednotky (tzv. Uralský partizánsky oddiel) o sile asi 6000 až 10 500 mužov počas neustálych bojov v ťažkom teréne prešli za 54 dní okolo 1500 km a zničili nepriateľské jednotky o sile 7 plukov. Za tento úspech mu bol ako prvému boľševickému veliteľovi 30. septembra 1918 udelený Rad červenej zástavy. V citácii jeho vyznamenania bolo uvedené, že tento postup možno porovnávať so Suvorovovym prechodom Álp. Neskôr sa po reorganizácii svojich vojsk (premenovaných na 51. divíziu) podieľal na bojoch proti bielogvardejcom na Ukrajine a v južnom Rusku. Viedol sovietsku 3. armádu. Bol veliteľom sovietskych vojsk Ďalekovýchodnej republiky v rokoch 1921-1922.
V druhej polovici 20. rokov slúžil ako vojenský poradca čínskej vlády. Neskôr po návrate do krajiny viedol Ukrajinský vojenský okruh a v roku 1929 bol poverený vedením sovietskych vojsk na Ďalekom východe. Počas bojov v okolí Rusko-Čínskej východnej železnice porazil oddiely miestnych čínskych vládcov. Za tento úspech bol vyznamenaný ako prvý sovietsky veliteľ Radom červenej hviezdy. Maršalom Sovietskeho zväzu sa stal v novembri 1935 spolu s Klimentom Vorošilovom, Michailom Tuchačevským, Alexandrom Jegorovom a Semionom Buďonným. Počas stalinských čistiek bol v roku 1937 účastník súdu s maršalom Tuchačevským.
V júli 1938 počas bojov v okolí jazera Chasan viedol ďalekovýchodný front. V dôsledku jeho chýb sovietske sily utrpeli ťažké straty a odrazili japonský vpád až 10. augusta. Hlavný vojenský soviet na čele s Vorošilovom, Buďonným, Molotovom a Stalinom následne Bľuchera obvinil z nedostatočnej pripravenosti frontu a neochoty očistiť front od zradcov. 22. októbra 1938 bol zatknutý a obvinený zo špionáže pre Japonsko. Bľucherovmu zatknutiu zrejme napomohol aj útek veliteľa NKVD na Ďalekom východe Genricha Ľuškova obávajúceho sa zatknutia, do Japonska.
Pri vyšetrovaní sa Bľucher odmietal priznať a formálne ani nebol nikdy súdený. Bol mučený a pri brutálnom vypočúvaní prišiel o oko. Zomrel 9. novembra 1938 vo väznici Lefortovo v Moskve. Podľa obhliadky tela jeho smrť spôsobila pľúcna embólia. 10. marca 1939 bol posmrtne spätne zbavený hodnosti maršala a odsúdený na trest smrti za „špionáž pre Japonsko a protisovietske pravicové a vojenské sprisahanie“. Informácie o jeho smrti bol držané v tajnosti až do roku 1956, keď bol oficiálne rehabilitovaný.
Černíč
Černíč môže byť:
Spektrograf
Spektrograf je spektrálny prístroj na registráciu spektra elektromagnetického žiarenia.
Saint-Bonnet-de-Mure
Saint-Bonnet-de-Mure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Danjoutin (kantón)
Danjoutin je francúzsky kantón v obvode Belfort v departemente Territoire de Belfort v regióne Franche-Comté. Skladá sa z 12 obcí.
Ochotnícke divadlo
Ochotnícke divadlo alebo amatérske divadlo je divadlo prevádzkované amatérskymi divadelnými pracovníkmi z ochoty, dobrej vôle a záľuby, spravidla bez nároku na odmenu.
Slovensko
Na území Slovenska boli predchodcami ochotníckych divadiel školské hry na latinských školách. Za prvé slovenské ochotnícke divadlo sa tradične pokladá Divadlo slovenské Sväto-Mikulášske založené v roku 1830 v Liptovskom Svätom Mikuláši pod vedením Gašpara Fejérpatakyho-Belopotockého. 22. augusta 1830 uskutočnilo svoje prvé predstavenie uvedením veselohry Janka Chalupku Kocúrkovo (1830). Celkovo inscenovalo 33 hier slovenských, českých aj iných autorov. Podľa jeho príkladu a podnetov z českých kruhov štúrovská mládež študujúca v Bratislave v roku 1841 založila Slovenské národné divadlo nitrianske v Sobotišti, pričom štúrovci stáli tiež pri vzniku ochotníckych divadiel v Levoči, Banskej Bystrici, Turčianskom Svätom Martine, Prešove, Rajci, Smolniciach, Komjaticiach a inde. Oživenie ochotníckych divadiel nastalo najmä v rokoch 18631875, za pričinenia Matice slovenskej. O rozvoj a šírenie ochotníckeho divadla sa pričinili aj profesori a študenti osemročného slovenského evanjelického gymnázia vo Veľkej Revúcej, ktorí usporadúvali vlastné ochotnícke divadelné predstavitelia v obciach na širokom okolí a podnietili divadelnú činnosť v Tisovci, Brezne, Ratkovej a Kokave nad Rimavicou. Na slovenskom katolíckom gymnáziu v Kláštore pod Znievom zase pôsobil divadelný krúžok vedený profesorom Samuelom Zachejom. Ochotnícke divadlá v tomto období postupne vznikli v mnohých mestách a mestečkách, napr. v Trnave (1867), Skalici, Hybiach, vo Važci, Haliči, Námestove, Mošovciach a inde.
V roku 1868 sa na území Slovenska odohralo okolo 200 ochotníckych divadelných predstavení, no činnosť slovenských ochotníkov utlmovali maďarizačné snahy (napr. úrady zakazovali hrávať slovenské predstavenia tam, kde dochádzalo hrať maďarské kočovné divadlo). V dôsledku týchto snáh sa v roku 1888 uskutočnilo už len 20 predstavení. Na sklonku 19. storočia boli najaktívnejší ochotníci v Tisovci a Turčianskom Svätom Martine. V tomto období sa začína rozvíjať aj ochotnícke bábkové divadlo.
Vznik Česko-Slovenska odstránil prekážky, ktoré brzdili rozvoj slovenskej kultúry počas obdobia maďarizácie, čo sa prejavilo i na rozkvete ochotníckej divadelnej činnosti. Tej sa dostalo podpory nielen zo strany oživotvorenej Matice slovenskej a štátnych osvetových zariadení, ale aj od kultúrnych, spoločenských, telovýchovných a náboženských organizácií a spolkov. Od roku 1922 pôsobilo Ústredie slovenských ochotníckych divadiel so sídlom v Turčianskom Svätom Martine, ktoré vydávalo periodiká Slovenský ochotník a Naše divadlo, texty divadelných hier, vyvíjalo písomnú poradenskú činnosť a vo svojom sídle zriadilo požičovňu divadelných kostýmov a rekvizít. Pre ochotníkov bolo nápomocné tiež usporadúvanie regionálnych a celoslovenských súťaží ochotníckych divadiel, ktoré sa spájali s rozbormi a hodnotením výberu hier, hereckých výkonov ap., a s režisérskymi a podobnými kurzami. Zatiaľ čo v roku 1920 na Slovensku prebehlo 653 ochotníckych divadelných predstavení, v roku 1937 sa ich uskutočnilo až 5900. Tiež sa stabilne rozšíril repertoár ochotníckych divadiel, popri dielach slovenských a českých autoroch (Terézia Vansová, Pavol Országh Hviezdoslav, Ivan Stodola, Karel Čapek a ď.) aj o svetovú tvorbu (Anton Pavlovič Čechov, Henrik Ibsen, George Bernard Shaw a ď.).
Hojkov
Hojkov je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 156 obyvateľov, z toho 73 mužov a 83 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,8 roka (muži 41,6 roka, ženy 47,6 roka).
Športové gymnázium Jozefa Herdu
Športové gymnázium Jozefa Herdu Trnava sa nachádza na ul. J. Bottu v Trnave.
Študenti vydávajú školský časopis „Nový Blesk“.
Trstina cukrová
náhľad|Cukrová trstina náhľad|Cukrová trstina Trstina cukrová (iné názvy: cukrová trstina, zriedkavo cukrovník lekársky ; staršie: trsť cukrová , cukrová trsť , cukrovník ; zastarano: cukrovník obecný ; skrátene alebo zastarano trstina  ; lat. Saccharum officinarum) je viacročná bylina s listami dlhšími ako 2 m, pestovaná predovšetkým pre vysoký obsah cukru.
Plné steblá, vysoké 2 – 4 m, dosahujú priemeru 20 – 80 mm. Dreň je bohatá na sacharózu, fruktózu a glukózu, ďalej obsahuje tuk, organické kyseliny, pektín, škrob a iné zložky. Rastlina je pôvodná v Novej Guiney. Jej pestovanie bolo najprv zaznamenané v Indii a odtiaľ sa šírilo všetkými smermi. Je to najvýznamnejšia kultúrna tráva; pestuje sa v teplých oblastiach celého sveta, napr. na Kube, Jáve, v juhovýchodnej Ázii, v Egypte a na južnom pobreží Španielska.
Z rozdrvených stebiel sa lisuje šťava, z ktorej sa získava surový cukor hnedej farby a rafináciou sa vyrába čistá sacharóza (trstinový cukor). Z odpadného sirupu (melasy) sa kvasením a destiláciou vyrába rum. Zo zvyškov stebiel sa vyrába papier, lepenka a izolačný materiál. Odpad slúži ako palivo.
Produkcia
Najväčšími producentmi cukrovej trstiny na svete sú Brazília, India a Čína.
Koniarky (vrch v Malej Fatre)
Koniarky sú vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria na jej hlavnom hrebeni, približne južne od Terchovej. Z vrcholu je ďaleký výhľad.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územie mesta Turany a obce Terchová. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni je východne ležiaci, sedlom Bublen oddelený Pekelník, juhozápadným smerom sa nachádza Malý Kriváň. Severozápadne ležia Hole, severovýchodne vrch Kraviarske.
Opis
Hôľnatý vrch s porastom kosodreviny leží v strednej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry, napriek tomu hlavná hrebeňovka jeho vrcholom neprechádza a traverzuje jeho južným svahom. Južné a východné svahy sú hôľnaté s porastom čučoriedok a vrátane vrcholu poskytujú výhľady na veľkú časť hlavného hrebeňa. Severozápadným smerom vybieha z vrcholu rázsocha Holí, severovýchodným zasa rázsocha Kraviarskeho. Severné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica, južné sa zvažujú do Turčianskej kotliny. Severné svahy odvodňuje potok Bránica, západné Beliansky potok a južné svahy odvádzajú vodu potokom Studenec priamo do Váhu.
Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra, západné svahy sú navyše súčasťou NPR Prípor a severovýchodné patria NPR Veľká Bránica.
Výhľady
Koniarky s hôľnatým vrcholom bez vyššej vegetácie umožňujú ďaleký výhľad na široké okolie. Východný horizont sčasti zakrýva mohutný Veľký Kriváň a Pekelník, juhozápadný zasa Malý Kriváň a severnému horizontu dominuje hlavný hrebeň. Vďaka svojej polohe ponúka vrch zaujímavý výhľad na mnohé vrchy Krivánskej Fatry, no zaujímavosťou je, že celá Lúčanská Fatra je zatienená Malým Kriváňom. Výborne viditeľná je však Veľká Fatra a západná časť Nízkych Tatier, severným a západným smerom sú neprehliadnuteľné Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy. Dobre pozorovateľné sú bližšie a nižšie Súľovské vrchy, Javorníky a Kysucká vrchovina.
Sully Prudhomme
Sully Prudhomme vlastným menom René François Armand Prudhomme (* 16. marec 1839, Paríž – † 6. september 1907, Châtenay-Malabry) bol francúzsky básnik a esejista, prvý nositeľ Nobelovej ceny za literatúru, ktorá mu bola udelená v roku 1901 „…ako uznanie za vynikajúcu básnickú tvorbu, ktorá až do posledných rokov prináša svedectvo o vznešenom idealizme, umeleckej dokonalosti a o vzácnom spojení kvalít srdca a intelektu“ (citácia z odôvodnenia Švédskej akadémie).
Ako dvojročnému mu zomrel otec. V škole ho zaujímala hlavne matematika, filozofia a klasická filológia, pokračovať vo vedeckej činnosti sa vzdal pre chorobu očí. Prvýkrát sa zamestnal ako úradník v továrni, v roku 1860 však odišiel študovať právo. V roku 1865 začal publikovať melancholické básne, inšpirovali ho k tomu vlastné nešťastné milostné pomery. Záľuba vo filozofii sa prejavila vo väčšine jeho poetickej tvorby.
Bol vedúcou osobnosťou parnasistického hnutia, ktorého cieľom bolo obnoviť eleganciu poézie ako reakcia na romantizmus. Jeho snom bolo spojenie vedy a poézie. V roku 1881 bol zvolený do Francúzskej akadémie (Académie française).
Nevýrobná sféra
Nevýrobná sféra je súčasť národného hospodárstva zahrnujúca odvetvia spoločensky užitočných činností, v ktorých sa nevytvára materiálny produkt, a ktoré slúžia celkovým a kultúrnym potrebám.
11. júl
Úmrtia
thumb|upright|[[George Gershwin († 1937)]]
Gmünd (okres)
Gmünd je okres v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko na severozápade. Má rozlohu a žije tu 38-tisíc obyvateľov (2010). Sídlom okresu je mesto Gmünd.
Gary Chapman
Gary Chapman môže byť:
Syntetický olej
thumb|Syntetický motorový olej [[Mobil 1]] Syntetický olej je mastiaci olej skladajúci sa z chemických zlúčenín, z ktorých je umelo vyrábaný (syntézou). Syntetické mastiace oleje sú vyrábané z iných látok než ropa. Syntetické oleje sa často využívajú namiesto mazív získavaných rafináciou ropy, pretože všeobecne poskytujú lepšie mechanické a chemické vlastnosti ako tradičné minerálne oleje.
Syntetický motorový olej
V polovici 60. rokov 20. storočia uviedla americká spoločnosť Chevron na trh prvú úplnú škálu stopercentne syntetických polyalfaolefínových mazív, ktorá sa začala predávať ako náhrada minerálnych olejov pre mazanie motorov. Aj napriek tomu, že sa syntetické oleje už používali o niekoľko rokov skôr v leteckom priemysle, pre automobilové motory začali byť komerčne dostupné potom, ako bol vytvorený a schválený American Petroleum Institute štandard pre syntetické mazivá.
Inými z včasne dostupných syntetických motorových olejov boli „The Original Syn!“ od firmy SynLube v roku 1969 a NEO Oil Company (EON) v roku 1970 (založené na diesteroch a polyolesteroch). V roku 1971 uviedla syntetický olej spoločnosť All-Proof (teraz Red Line Oil), nasledovaná v roku 1972 firmou Amsoil, ktorá balila a predávala diesterový olej viskozitnej klasifikácie 10W-40 od firmy Hatco a firmou Mobil 1, ktorá uviedla na trh polyalfaolefínový olej klasifikácie 5W-20.
Základy pre polosyntetické oleje
Základové oleje Group II a Group III pomáhajú zostavovať ekonomickejšie typy polosyntetických mazív. Minerálne základové oleje skupín Group I, II, II+ a III sa v širokej škále používajú s balíčkami aditív, balíčkami zvyšujúcimi výkonnosť, s estermi a polyalfaolefínmi (Group IV) na výrobu polosyntetických mazív. Základové oleje Group III sa niekedy považujú za syntetické, ale sú stále klasifikované ako najvyššia trieda minerálnych základových olejov. Syntetický alebo syntetizovaný materiál je tu ten, ktorý vzniká kombináciou alebo vytvorením samostatnej jednotky do podoby unifikovanej suroviny. Syntetické základové oleje, ako je popísané vyššie, sa pripravujú ručne a „šijú sa na mieru“ tak, aby mali riadenú molekulárnu štruktúru s predpokladanými vlastnosťami, na rozdiel od minerálnych základových olejov, ktoré sú zložitou zmesou prirodzene sa vyskytujúcich uhľovodíkov.
Polosyntetické oleje
Polosyntetické oleje (tiež nazývané „syntetické zmesi“) sú zmesi minerálneho oleja s nie viac ako 30% syntetického oleja. Sú navrhované tak, aby mali mnoho výhod syntetického oleja, ale pritom neboli tak drahé ako čistý syntetický olej. Prvý polosyntetický olej uviedla firma Motul v roku 1966.
U mazív, kde tvorí syntetický základový olej menej ako 30%, je možné balíčky aditív (pre zvýšenie výkonnosti) zložených z esterov tiež považovať za syntetické mazivá. Podiel syntetického základového oleje sa všeobecne používa k definícii komoditných kódov pre účelu colnej deklarácie.
Výhody
Medzi technické výhody syntetických motorových olejov patria:
Nevýhody
Medzi nevýhody syntetických motorových olejov patrí:
Razobné
Razobné je v ekonómii rozdiel medzi skutočnou a nominálnou hodnotou mince alebo bankovky alebo v širšom zmysle reálne výnosy z tvorby peňazí, ktoré vzniknú centrálnej banke alebo štátu. Vzhľadom na to, že dnes máva spravidla monopol na vydávanie peňazí centrálna banka, vzniká razobné len vydávaním peňazí centrálnej banky, keď súkromníci dobrovoľne bezúročne držia peniaze centrálnej banky.
Gufa
Gufa je názov menšieho vulkanického poľa, nachádzajúceho sa na hraniciach Eritrey s Džibutskom, severovýchodne od mohutného stratovulkánu Mousa Alli. Pole je tvorené skupinou troskových kužeľov a asociovaných lávových polí, prevažne bazaltového zloženia, zoradených v línii východ-západ, druhá reťaz sa nachádza severnejšie (prevažne v Eritrei) od hlavnej skupiny.
Loppiano
Loppiano je komunitné mestečko Hnutia fokoláre v Toskánsku. Bolo založené v roku 1964, ako prvé z mestečiek hnutia.
Mestečko vzniklo v obci Incisa in Val d'Arno na pozemkoch, ktoré hnutiu daroval Eletto Folonari. V Loppiane žije trvale asi 200 osôb, ďalších 600 tam žije prechodne počas školení. Vznikli tu hudobné skupiny Gen Rosso a Gen Verde. V auguste 2006 mestečko 4 000 mladých účastníkov medzinárodného zhromaždenia skautov RoverWay'06.
Obyvatelia Loppiana pracujú v niekoľkých podnikoch v rôznych pracovných oblastiach: poľnohospodárstvo (víno, olivový olej, med), remeselníctvo (drevovýroba, textilná výroba, dekorácie), umenie.
Reux
Reux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 343 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Béthelainville
Béthelainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Spôsob
Spôsob môže byť:
Béthelainville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bretagne (bojová loď)
Pohon
Pohon lode pôvodne zaisťovalo 24 uhľových kotlov, ktoré boli roku 1927 vymenené za 22 nových uhľových a 2 dieselové kotly, posledné zmeny a vylepšenia hnacích systémov sa uskutočnili tesne pred druhou svetovou vojnou. Zastarané uhľové kotly boli nahradené šiestimi supermodernými dieselovými kotlami Indret, ktorými bol výkon hnaný cez dve Parsonove turbíny s prevodovým ústrojenstvom, ktoré otáčali 4 lodné skrutky.
Výzbroj
Hlavnú výzbroj tvorilo desať diel kalibru umiestnených po dvoch v piatich vežiach (dve na prove, dve na korme a jedna uprostred trupu). Pri rekonštrukciách v 20-rokoch bol ich námer zväčšený na 23°, čím sa dostrel zväčšil na.
Sekundárnu výzbroj tvorilo sprvu až 22 diel kalibru uložených na boku lode. Pri modernizáciách v medzivojnovom období bola odstránená najprv štvorica diel, neskôr roku 1933 aj ďalších osem. Hlavným dôvodom bol fakt, že delá na prove boli od hladiny vzdialené len 3,5 metra, tzn. že boli nepoužiteľné na mierne rozbúrenom mori. Kadencia týchto diel bola 5 – 6 rán za minútu a účinný dostrel činil 15 – . Protiletecká výzbroj bola v medzivojnovom období viackrát upravená a posilnená. Finálne podoba protileteckej výzbroje činila 7 diel kalibru, 4 delá kalibru a 2 delá kalibru. Aj napriek úpravám bola protiletecká výzbroj maximálne nedostačujúca na spôsob boja, ktorí sa začal praktizovať v druhej svetovej vojne.
Služba
Briti si nemohli dovoliť aby silná francúzska flotila prešla na stranu Osi a preto admiralita naplánovala útok na alžírske prístavy. Britský útok na Mers-el-Kebir bol prvým vojnovým stretnutím Francúzska a Veľkej Británie od bitky pri Waterloo v rolu 1815. K stretu došlo iba 11 dní po kapitulácii Francúzska. Veliteľom vichytského námorníctva bol tak ako pred vojnou veľkoadmirál Francios Darlan. Počas kapitulácie sa francúzske lode rozpŕchli.
Delle (kantón)
Delle je francúzsky kantón v obvode Belfort v departemente Territoire de Belfort v regióne Franche-Comté. Skladá sa z 10 obcí.
Bratislava hlavná stanica
Bratislava hlavná stanica (skr. Bratislava hl.st.; staršie názvy Bratislava hlavné nádražie,, ) je hlavná a najdôležitejšia železničná stanica v Bratislave a jedna z najdôležitejších a najfrekventovanejších železničných staníc na Slovensku. Nachádza sa na rozhraní mestských časti Staré Mesto a Nové Mesto na adrese Nám. Franza Liszta 3215/1. Prechádzajú cez ňu železničné trate 100, 110, 120, 130 a 132, vďaka ktorým má priame spojenie s Českom, Rakúskom, Maďarskom, Poľskom, Švajčiarskom a zvyškom Slovenska. Denne ňou prejde asi 60 000 cestujúcich a približne 200 vlakov.
História
náhľad|Staničná budova v roku 1903 (poškodená fotografia) Prvá staničná budova, ktorá dnes slúži Ministerstvu vnútra na Šancovej ulici, bola postavená v roku 1848 ako koncová pre trať Bratislava – Gänserndorf – Viedeň a Bratislava – Břeclav. Druhá budova, ktorá sa nachádza o pár stoviek metrov severnejšie vznikla v roku 1871 po dokončení trate Budapešť – Štúrovo – Bratislava a používa sa doteraz. V roku 1883 vzniklo prepojenie so Železničnou stanicou Rača, ktoré bolo neskôr prepojené na trať do Žiliny.
V roku 1962 bolo ako zatiaľ posledné realizované jednokoľajné prepojenie so Železničnou stanicou Nové Mesto. náhľad|Hlavná stanica v roku 1993 Tretia budova (ľudovo nazývaná Skleník) bola dokončená v roku 1989 ako prístavba druhej budovy. Výstavba sa uskutočnila z dôvodu nedostatočnej kapacity obslužných priestorov pre cestujúcich, ktoré boli pred výstavbou hlboko pod normou. Tretia budova bola zamýšľaná ako dočasná, keďže koncom 80. rokov minulého storočia sa rátalo s výstavbou novej železničnej stanice a staničnej budovy východne od súčasných objektov. Prístavba má byť demontovaná v rámci výstavby novej stanice, ktorej realizácia je však zatiaľ v nedohľadne.
Spočiatku bola na stanici vykonávaná aj nakládka a vykládka nákladných vozňov, existoval aj tzv. vínovod a nákladná lanovka z „patrónky“, čo bola továreň na náboje (patróny) v rovnomennej časti mesta. Ako rástla osobná doprava, nákladná doprava bola postupne vytláčaná do iných staníc. Problémy, ktoré spôsobujú prechádzajúce nákladné vlaky, má v budúcnosti vyriešiť plánovaný tunel z Lamača popod masív Malých Karpát, ktorý tak Hlavnú stanicu úplne obíde.
Rušňové depo pri odstavnom koľajisku bolo postavené po likvidácii pôvodného odstavného koľajiska, ktoré bolo v priestoroch dnešných nástupíšť 3-5.
Vstupná hala
thumb|Novšia prístavba vstupnej haly v roku 2012 Vstupná hala sa skladá z dvoch častí - zo staršej pôvodnej budovy stanice z roku 1871 a z novšej prístavby z roku 1989. Vo vstupnej hale sa nachádza väčšina prevádzok a služieb pre cestujúcich, ako predaj lístkov, úschovňa batožín, zákaznícke centrum ZSSK, reštaurácia a viacero bufetov.
Nástupištia
Stanica má 6 nástupíšť. Nástupištia 1 a 6 sú jednokoľajné, ostatné sú dvojkoľajné. Medzi nástupištiami 2 a 3 sa nachádajú aj dve koľaje na prejazd vlakov, ktoré v stanici nezastavujú (najmä nákladných vlakov). Najdlhšia koľaj sa nachádza na nástupišti 3 s číslom 10 - je dostatočne dlhá pre 13-vozňové vlaky. Prístup na nástupište 1 je priamo zo staničnej budovy a je bezbariérový. Na nástupištia 2, 3, 4 a 5 je prístup cez tri podchody. Bezbariérový je ale iba jeden z nich. Nachádzajú sa v ňom výťahy na jednotlivé nástupištia. Nástupište 6 je najmenej používané, jedná sa o pokračovanie nástupištia 1 a prístup naňho je tiež len z tohto nástupišťa.
Umelecké diela
Nad hlavnou rímsou druhej staničnej budovy sa vypína umelecké dielo „Okrídlené koleso“ od akademickej sochárky Heleny Mandičovej-Šinályovej. Je zhotovené z bronzu a na strechu už purizovanej prijímacej budovy bolo osadené v roku 1939. náhľad|Freska vo vestibule historickej prijímacej budovy Hlavnej stanice Vo vestibule historickej prijímacej budovy sa na šírku celej steny nad vstupom k nástupišťu a podchodu nachádza veľkorozmerná freska v štýle socialistického realizmu, ktorú v roku 1960 zhotovil akademický maliar František Gajdoš.
Rekonštrukcia
náhľad|Začiatok rekonštrukcie trolejového vedenia|219x219bod Od 10. mája 2012 prebiehala na hlavnej stanici rekonštrukcia trakčného vedenia. Práce boli naplánované na etapy počas nasledujúcich 9 mesiacov. Dôvodom pre rekonštrukciu bola poruchovosť trakčného vedenia, ktoré bolo inštalované v roku 1967. Obnova bola plánovaná pred 10 až 15 rokmi. Pôvodné trakčné vedenie bolo demontované a nové podpery brán a zvislé izolované konzoly namontované.
V lete 2018 bola zrekonštruovaná aj niekdajšia reštaurácia v starej časti stanice a bola prerobená na čakáreň. Tá zožala kritiku najmä za svoju vysokú cenu, ktorá sa mnohým zdala neprimeraná vzhľadom na rozsah prác. Začiatkom roka 2019 železničiari sprístupnili verejnosti niekdajší služobný podchod s výťahmi na jednotlivé nástupištia, ktorý má slúžiť pre imobilných cestujúcich a pre ľudí s nadmerne veľkou batožinou.
V auguste 2018 oznámil premiér Peter Pellegrini, že vláda vyčlení 2,8 milióna na opravu opláštenia stanice, fasád a osvetlenia a do nového dizajnu vnútorného priestoru. Rekonštrukčné práce by mali byť dokončené do začiatku Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 2019. Zriadená bola aj pracovná skupina za účelom návrhu komplexného riešenia pre rozvoj a modernizáciu stanice. V januári 2019 ale minister dopravy Árpád Érsek priznal, že Hlavná stanica sa do sľúbeného termínu prerobiť nestihne. Namiesto toho ju ŽSR do majstrovstiev sveta iba vyčistili, odstránili vizuálny smog či nainštalovali nový orientačný systém.
Od 14. septembra 2018 bola po rekonštrukcii sprístupnená čakáreň, ktorá zožala kritiku najmä za svoju vysokú cenu.
Služby
V decembri 2014 začalo na stanici ako nosiči batožiny pracovať 7 bezdomovcov. Služba bola pre cestujúcich zdarma, pracujúci dostávali minimálnu mzdu. Nosli uniformu a dodržiavali kódex správania. Celkovo pracovalo 14 rôznych nosičov - siedmi z nich si našli a udržali prácu. Služba fungovala do roku 2019, kedy z dôvodu spustenia výťahov jej prevádzkovanie OZ Proti prúdu ukončilo.
== Spoje ==
Vnútroštátne linky
Na Hlavnej stanici zastavujú vlaky všetkých vnútroštátnych kategórii (Os, RR, REX, R, Ex, IC). Pre väčšinu vnútroštátnych vlakových liniek je stanica koncovou alebo východzou stanicou. Spájajú Bratislavu s takmer všetkými veľkými slovenskými mestami, ako napr. Košice, Prešov, Žilina, Banská Bystrica, Trenčín, Trnava, Zvolen či Prievidza.
Jediným dopravcom, ktorý tu prevádzkuje vnútroštátnu dopravu je ZSSK.
Diaľkové linky
Z bratislavskej hlavnej stanice odchádzajú diaľkové vnútroštátne vlaky na nasledujúce smery:
Okrem týchto vlakov ešte existuje niekoľko posilových vlakov, ktoré spravidla odchádzajú v piatok popoludní a prichádzajú v nedeľu večer, teda v časoch kedy stanica zažíva najväčší nápor cestujúcich. Ide o ďalšie regionálne rýchliky Urpín, Považan, či Tatran a pár regionálnych rýchlikov Šarišan (Bratislava - Žilina - Poprad - Prešov - Vranov nad Topľou - Humenné).
Prímestské linky
Prímestské linky sú označené ako linky IDS BK podľa smerov, na ktoré idú. Prímestskú dopravu zabezpečujú (a do IDS BK sú zaradené jedine) osobné vlaky a vlaky REX.
Smer Malacky, Kúty; linka po stanicu Sekule:
Každé dve hodiny ide z Bratislavy osobný vlak do Kútov, v pracovných dňoch jazdia navyše v dvojhodinovom takte osobné vlaky po Malacky (tieto spolu tvoria hodinový interval).
V prepravných špičkách premávajú i vlaky Regional Express Bratislava - Kúty.
Smer Pezinok, Trnava, Leopoldov; linka po stanicu Trnava:
V intervale jednej hodiny premávajú osobné vlaky do Leopoldova. V prepravných špičkách premávajú i osobné vlaky Bratislava - Pezinok.
Celotýždenne v intervale 4 hodiny premávajú vlaky Regional Express na trase Bratislava - Trnava - Leopoldov - Topoľčany - Prievidza. V prepravných špičkách pracovných dní ich dopĺňajú vlaky Regional Express do Trenčína, resp. len do Trnavy.
Smer Senec, Galanta, Šaľa, Nové Zámky; linka po stanicu Reca:
V intervale jedna hodina cez pracovný deň (mimo doobedia), resp. dve hodiny cez víkend premávajú osobné vlaky Bratislava - Nové Zámky.
V prepravných špičkách im vypomáhajú vlaky Regional Express z Bratislavy do Šale, Nových Zámkov či Šurian.
Smer Dunajská Streda - Komárno; linka po stanicu Kvetoslavov:
V pracovných dňoch, najmä v prepravných špičkách, jazdia osobné vlaky i vlaky REX, ktoré jazdia tak často, ako to len možnosti trate dovoľujú - vlaky odchádzajú až trikrát za hodinu.
Medzinárodné linky
Na Hlavnej stanici zastavuje mnoho priamych medzištátnych denných aj nočných vlakov, ktoré sú zabezpečované ZSSK v spolupráci so zahraničnými dopravcami (napríklad České dráhy a ÖBB), do Prahy jazdí okrem ZSSK aj súkromný dopravca RegioJet.
V roku 2021 sa z Bratislavskej hlavnej stanice možno bez prestupov dostať napríklad do nasledujúcich miest:
Cez bratislavskú hlavnú stanicu premávajú nasledujúce medzinárodné vlaky:
V letnej sezóne možno očakávať zavedenie diaľkových vlakov (s ležadlovými a lôžkovými vozňami) z Bratislavy k Jadranskému moru.
Kapacita stanice je približne 200 osobných vlakov denne, čo je považované za situáciu „na hrane“. Do budúcnosti by sa kapacita odstránením 5. nástupišťa mala ešte znížiť. Rozmerovo podobná stanica Brno hlavní nádraží príjme denne „aj dvakrát toľko“.
Bečice (okres České Budějovice)
Bečice sú obec v okrese České Budějovice, v Juhočeskom kraji, ležiace východne od Týna nad Vltavou. Majú 48 domov, 97 obyvateľov a ich katastrálne územie má rozlohu. PSČ je 375 01.
Gmünd (Dolné Rakúsko)
Gmünd je okresné mesto v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko a sídlo rovnomenného okresu.
Žije tu obyvateľov.
Rudolf Friml
Rudolf Friml (* 2. december 1879, Praha, Česko – † 12. november 1972, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký klavirista a hudobný skladateľ českého pôvodu, jeden zo zakladateľov amerického hudobného divadla.
Spektrológia
Spektrológia je (z lat. spectrum obraz, zjavenie, duch, prízrak) je náuka o duchoch.
Rudolf Friml
Život
Pochádzal z chudobnej rodiny, jeho otec bol pekárom. V detstve preukázal mimoriadne hudobné nadanie. Už ako 10-ročnému mu vyšla prvá hudobná skladba tlačou (Barkarola pre klavír). Po získaní štipendia začal študovať na pražskom konzervatóriu kompozíciu u Antonína Dvořáka. Po absolvovaní sprevádzal na klavíri huslistu Jána Kubelíka na turné po celej Európe a v roku 1901 vystúpili aj v USA. V roku 1906 podnikli turné do USA po druhýkrát. Friml sa vtedy v Amerike usadil a začal sa venovať komponovaniu. Po prvých neúspechoch a ťažkostiach získal v roku 1912 prvý veľký úspech vďaka svojej operete The Firefly (Svätojánska muška). Potom však nasledovalo obdobie iba priemerných operiet. Až dvadsiate roky znamenali vrcholné obdobie jeho kariéry, keď skomponoval svoje tri najvýznamnejšie a dodnes nestarnúce operety. V roku 1924 v spolupráci s básnikmi Oscarom Hammersteinom a Ottom Harbachom napísal svoju najslávnejšiu operetu Rose Marie. O rok neskôr dosiahol veľký úspech jeho The Vagabond King (Kráľ tulákov) a v roku 1928 tretia opereta Traja mušketieri. V roku 1937 sfilmovali The Firefly a Friml skomponoval do filmu známu The Donkey Serenade (Osliu serenádu).
Okrem operetnej a piesňovej tvorby skladal aj inštrumentálne diela pre symfonický orchester.
Horní Dubenky
Horní Dubenky sú obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 630 obyvateľov, z toho 309 mužov a 321 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 40,4 roka, ženy 43,9 roka).
Agentúra Spojených štátov amerických pre medzinárodný rozvoj
náhľad|Súčasné logo USAID Agentúra Spojených štátov amerických pre medzinárodný rozvoj ( United States Agency for International Development, USAID), či Americká agentúra pre medzinárodný rozvoj, je agentúra federálnej vlády Spojených štátov amerických, zodpovedná primárne za administráciu zahraničnej civilnej pomoci. Bola založená roku 1961 výkonným rozhodnutím prezidenta Johna F. Kennedyho za účelom realizácie programov rozvojovej pomoci v oblastiach schválených Kongresom na základe zákona Foreign Assistance Act z roku 1961. USAID, ako nezávislá federálna agentúra, získava súhrnné zahranično-politické smernice od amerického Ministerstva zahraničných vecí a usiluje o „podanie pomocnej ruky ľuďom v zámorí, bojujúcim za lepší život, za účelom zotavenia z katastrof, či tým, ktorí sa snažia žiť v slobodnej a demokratickej krajine.“
Oficiálne ciele USAID zahrňujú poskytovanie „ekonomickej, rozvojovej a humanitárnej pomoci po celom svete na podporu amerických zahranično-politických cieľov.“ Agentúra pôsobí v subsaharskej Afrike, Ázii, na Blízkom východe, v Latinskej Amerike a Karibiku, Európe a Eurázii.
Inklingovia
200px|right|thumb|Klub The Eagle and Child
Inklingovia (z ) bol klub založený J. R. R. Tolkienom v tridsiatych rokoch dvadsiateho storočia, určený pre oxfordských profesorov na diskusie o ich prácach či myšlienkach. Klub sa vo svojich začiatkoch volal „Uhlohryzovia“ (doslovný preklad islandského slova kolbitar). Jeho členmi boli napríklad C. S. Lewis, J. R. R. Tolkien, Nevill Coghill, Hugo Dyson, David Cecil či Colin Hardie. Stretnutia sa konali v Lewisovej pracovni, alebo v pube The Eagle and Child, ktorý ľudia prezývali The Bird and the Baby.
Hrachovo
Hrachovo je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Dejiny
V minulosti na návrší nad obcou stál Hrachovský hrad, ktorý bol zničený v roku 1909.
Významnou etapou v dejinách Hrachova bolo fungovanie školy SCHOLA CASTELLANA RAHOVIENSIS, ktorá bola známa v celom Uhorsku v 17. a 18. storočí ako Gymnázium pre chlapcov zo šľachtických rodín. Školu zriadil Gašpar Jánoky II. v rodinnom hradnom kaštieli v roku 1631. Pripravovala budúcich vicišpánov, stoličných zapisovateľov, sudcov, komisárov, senátorov, syndikusov a teológov. Zanikla pravdepodobne v druhej polovici 18. storočia. Práve v Hrachove bol väznený Juraj Jánošík, po dolapení v Klenovci.
Gmünd
Gmünd môže byť:
Teplota horenia
Teplota horenia môže byť:
Grigorij Ivanovič Kulik
Grigorij Ivanovič Kulik, (* 9. november, 1890, Dudnikovo, Poltavská oblasť, dnešná Ukrajina – † 24. august 1950, Moskva, Sovietsky zväz) bol sovietsky armádny a stranícky činiteľ, maršal Sovietskeho zväzu, neskôr pre neschopnosť degradovaný (1942) a posmrtne rehabilitovaný (1957).
Mladosť a občianska vojna
Narodil sa 28. októbra (podľa juliánskeho kalendára) resp. 9. novembra 1890 (podľa gregoriánskeho kalendára) v obci Dudnikovo v dnešnej Polstavskej oblasti na Ukrajine v ukrajinskej rodine. Po absolvovaní základnej školy vstúpil do cárskej armády. Slúžil v jednotkách delostrelectva. Počas prvej svetovej vojny dosiahol hodnosť poddôstojníka. V roku 1917 sa pridal k boľševikom. Pôsobil ako veliteľ delostrelectva v jednotkách pod Vorošilovovym velením. Išlo o čisto symbolickú funkciu, pretože boľševické jednotky disponovali v oblasti iba 3 použiteľnými delostreleckými zbraňami. Neskôr sa zúčastnil obrany Caricynu pred vojskami bielogvardejcov. Jeho bojový prínos bol minimálny. Napriek tomu sa v tomto období zoznámil so Stalinom. Neskôr sa podieľal na bojoch proti bielym silám na juhu Ruska.
Druhá svetová vojna
Počas pohraničných incidentov v oblasti Chalchyn-Golu roku 1938 bol Kulik vyslaný ako poradca veliteľa zboru Žukova. Jeho zásahy do velenia, najmä rozkaz na presun všetkého delostrelectva z priestoru bojov pri rieke Bain-Cagan mali za následok jeho rýchle odvolanie. V rokoch 1939 až 1941 pôsobil ako zástupca ľudového komisára pre obranu a náčelník hlavnej delostreleckej komisie Červenej armády. Viedol delostrelectvo počas sovietsko-fínskej vojny. V roku 1940 bol „za príkladné plnenie rozkazov a velenie vojsk počas sovietsko-fínskej vojny“ vyznamenaný zlatou hviezdou Hrdinu Sovietskeho zväzu. 7. mája 1940 bol povýšený do hodnosti Maršala Sovietskeho zväzu. V tomto období sa tiež angažoval pri záchrane zajatých poľských vojakov, ktorí padli do sovietskeho zajatia po invázii do Poľska. Kulik po tom, čo Stalin navrhol všetkých 150 000 zajatcov zlikvidovať, obhajoval aby boli ponechaní na žive. Napriek protestom Mechlisa a Beriju, boli zajatci nižších hodností nakoniec prepustení. NKVD nakoniec zlikvidovala 26 000 zajatých poľských príslušníkov dôstojníckeho zboru v Katyni a na ďalších miestach.
Po napadnutí Sovietskeho zväzu bol poverený velením rôznych armád. Najprv bol vyslaný na západný front, no jeho jednotky 10. armády sa v dôsledku nemeckých útokov rýchlo ocitli v obkľúčení. S ťažkosťami sa mu podarilo z obkľúčenia prebiť až po 2 týždňoch. Od augusta do septembra 1941 velil 54. armáde na Leningradskom fronte. Nedokázal v plnej miere realizovať rozkazy svojich nadriadených, ktorých cieľom bolo podnikať protiútoky. Bol prevelený a poverený organizáciou 56. armády v oblasti Rostova nad Donom. 9. novembra 1941 bol poverený Stalinom aby pomáhal veleniu 51. armády na polostrove Kerč. Jednotky pod jeho velením utrpeli ťažkú porážku. Po evakuácii sa vrátil späť do Rostova, odkiaľ boli vzápätí sovietske jednotky taktiež vytlačené Nemcami. Pre svoju absolútnu neschopnosť a podiel na neúspechoch na Kerči a pri Rostove nad Donom bol v marci 1942 súdený vojenským súdom a degradovaný do hodnosti generálmajora, následne bol pozbavený členstva v komunistickej strane. Pred popravou ho zachránila iba priazeň Stalina. Od apríla do septembra 1943 pôsobil ako veliteľ 4. gardovej armády. V rokoch 1944 a 1945 pôsobil na nepodstatnom poste zástupcu veliteľa mobilizačného oddelenia červenej armády.
Povojnová činnosť
Po skončení vojny viedol vojská vojenského okruhu. Pre svoje problematické vystupovanie bol vyšetrovaný a súdený na podnet Beriju. V roku 1947 bol zatknutý a držaný vo väzbe. V roku 1950 bol krivo obvinený zo zrady a popravený. V roku 1957 rehabilitovaný, hodnosť Maršala Sovietskeho zväzu mu bola posmrtne navrátená.
Kamenný organ
náhľad|Kamenný organ na Zlatom vrchu náhľad|Kamenný organ na Panskej skale Kamenný organ je skalný útvar, ktorý vzniká vďaka stĺpcovitej odlučnosti bazaltu - čadiča (menej často tiež znelca - fonolitu). Ide o geologickú vlastnosť bazaltov, ktorá sa prejavuje penta- či hexagonálnymi hranolmi, ktoré môžu dosahovať dĺžku až niekoľkých desiatok metrov.
Vznik
Vznik bazaltickej odlučnosti je spôsobený kontrakciou (zmršťovaním) lávy pri chladnutí, ktorá môže nastať v dvoch prípadoch a odvíja sa od nej rozsah. V prvom prípade počas sopečnej činnosti dochádza k magmatickému výlevu v rozsiahlej oblasti, kde vzniká lávové jazero, ktoré začína pozvoľna v novom prostredí vydávať do okolia teplo. Postupným chladnutím lávy nastáva ochladzovanie vrchnej časti lávového poľa, čím sa ochladzujúca časť poľa začne zmenšovať zmršťovať a zmenšovať objem. Vplyvom zužovania objemu sa začínajú na celistvom lávovom telese objavovať trhliny a pukliny, ktoré postupne vplyvom ďalšieho klesania teploty prerastajú hlbšie. Vznikajú tak päť či šesťhranné stĺpce, ktoré sú orientované kolmo k povrchu lávového prúdu. Tvar hranolov je určený snahou systému o vytvorenie čo najmenších medzier medzi jednotlivými stĺpcami.
V druhom prípade magma nedokáže opustiť magmatický sopúch, v ktorom začína chladnúť. Následné procesy sú zhodné s prvým prípadom. Vplyvom erozívnej činnosti a denudácie povrchu sú okolité menej odolné horniny (prevažne sedimentárne) rozrušené a odnesené preč, čím sa odhaľujú odolnejšie vulkanické horniny. Vznikajú tak zaujímavé skalné útvary v podobe bazaltových stĺpov. V prípade, že sú zvislé stĺpce lávových prúdov alebo výlevov odhalené, napríklad v riečnom koryte či na pobrežnom klife, je útvar nazývaný lávovou palisádou a má charakter skalného defilé.
Bazálna odlučnosť väčšinou zasahuje rozsiahle oblasti, v ktorých sa potom nachádza nespočetné množstvo stĺpcov, ktoré dohromady tvoria teleso.
Kamenné organy sú často ľudovou kultúrou spájané s dielom nadprirodzenej postavy, najčastejšie čerta, a sú často s jeho menom aj spájané (Čertovy schody atď.). Na Slovensku je známa predovšetkým lokalita Šomoška. Na území Česka je možné navštíviť kamenný organ napríklad v oblasti Zlatého vrchu. Vo svete je najznámejšia oblasť v Severnom Írsku Giant’s Causeway (po slovensky Obrov chodník, či obrove schody), ktoré majú pokračovanie aj v Škótsku. Preslávená je takisto lokalita Devils Tower vo Wyomingu.
Využitie
Okrem estetickej a krajinárskej stránky, ktorá bola uprednostňovaná najmä od 19. storočia boli kamenné kvádre vznikajúce pri tomto procese využívané pre svoju ľahkú opracovateľnosť na stavebné účely. V oblastiach, kde sa podobné fenomény vyskytujú, boli často prednostne využívané ako stavebný materiál. V stredoveku boli napr. v týchto oblastiach stavané prvé kamenné hrady.
František Rychtařík
František Rychtařík (* 30. apríl 1945 – † 11. marec 2008, Praha) bol český hudobný producent a vydavateľ.
Životopis
Ako producent pracoval napr. s Annou K, Wanastowim Vjecym a inými. V roku 1989 ako spolumajiteľ založil firmu Popron, ktorá začiatkom 90. rokov patrila medzi najväčšie gramofónové firmy v Česku. Neskôr predal podiel a v roku 1995 založil vlastnú firmu FR centrum. Spolupracoval na reedíciach pre firmu Bonton Music. Od roku 1998 začal vydávať tituly vo vlastnom vydavateľstve. Ako spolumajiteľ FR centra vo významnej miere prispel k reedíciam starších gramofónových albumov interpretov, ktorí chýbali v predejniach. Aj keď ide o menšinový žáner tak to prispelo k obohateniu trhu, na ktorom tieto tituly chýbali. Vyšli tu interpreti ako napr. Gondolán, Cortés, Ludvík a mnohí iní.
Saint-Bonnet-des-Bruyères
Saint-Bonnet-des-Bruyères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fontaine (kantón)
Fontaine je francúzsky kantón v obvode Belfort v departemente Territoire de Belfort v regióne Franche-Comté. Skladá sa z 18 obcí.
Sféra obehu
Sféra obehu je oblasť ekonomických činností, v ktorej prebieha premena peňazí na tovar a premena tovaru na peniaze, t. j. v ktorej dochádza k tovarovému obehu.
Kostol svätého Gála (Turany)
Kostol svätého Gála je rímskokatolícky kostol v Turanoch v okrese Martin. Okolo kostola sa rozprestiera cintorín, ktorý je ohradený kamenným múrom. Súčasťou múra je zvonica, v ktorej sa nachádzajú dva zvony. Kostol a zvonica boli zapísané so ústredného zoznamu pamiatok 26. novembra 1963, cintorín a obranný múr boli vyhlásené za kultúrnu pamiatku.
Reviers
Reviers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Kostol svätého Gála (Turany)
Charakteristika
Kostol stojí v centre obce na vyvýšenom mieste. Postavený bol na začiatku 14. storočia (pravdepodobne rok 13001304 ) v gotickom štýle a neskôr bol doplnený renesančnými prvkami. Obranný múr okolo cintorína pochádza až z prvej tretiny 17. storočia.
Reviers
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kostol svätého Gála (Turany)
Charakteristika
Kostol bol veľakrát prestavovaný a opravovaný. Na oltári sa nachádzali vzácne staré maľby a fresky, avšak stratili na hodnote lebo v novšej dobe boli neodborne premaľované. V roku 1636 pri požiari zhorel vzácny oltár sv. Kataríny. V rokoch 16361639 bol kostol renovovaný. Koncom 20. storočia prešiel kostol dôkladnou rekonštrukciou.
Reviers
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 555 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ulica Ivana Horvátha
Ivana Horvátha je ulica v Ružinove, Bratislave, ktorá sa nachádza na východnej strane miestnej časti Pošeň.
Popis
Ulica je situovaná v smere sever-juh. Na severnom konci ústi do Ružinovskej ulice. Križuje Exnárovu ulicu a Šándorovu ulicu. Na južnom konci slepo končí v areáli Gymnázia Ivana Horvátha.
Ulica je po celej dĺžke koncipovaná ako široký chodník a nie je oficiálne prejazdná. Križujúce ulice Exnárova a Šándorova sú na mieste križovania prehradené. Prístup motorovým vozidlom do areálu gymnázia je po paralelnej komunikácii na východnej strane, ktorá je vyústená na Šándorovu ulicu. Z dôvodu akútneho nedostatku parkovacích miest sa časti ulice pri križovatkách s Exnárovou ulicou a Šándorovou ulicou používajú na parkovanie.
Ulica nadväzuje na zastávku električiek a autobusov na Ružinovskej ulici a predstavuje hlavný vstup do východnej časti Pošne zo severnej strany pre peších, ktorí prichádzajú mestskou hromadnou dopravou. Na začiatku ulice blízko vyústenia do Ružinovskej ulice sa nachádza bývalá predajňa potravín Zdroj - "Samoobsluha", ktorá prežila do dnešných dní ako súčasť obchodného reťazca "Moja Samoška". Toto usporiadanie umožňuje obyvateľom sídliska pri návrate z práce pohodlný nákup potravín a iných bežných potrieb.
Oproti bývalej predajni potravín Zdroj tesne pred križovatkou s Exnárovou sa na východnej strane ulice nachádza fontána Puk lipy.
Úsek medzi Exnárovou ulicou a Šándorovou ulicou je takmer po celej dĺžke na západnej strane lemovaný areálom materskej školy. Na na východnej strane sa až po paralelnú Čmelíkovu ulicu rozkladá rozsiahla parková plocha s niekoľkými ihriskami. Na jednom z ihrísk kedysi pôsobil hokejbalový celok "Zadná Pošeň".
Na konci ulice sa nachádza rozsiahly areál Gymnázia Ivana Horvátha.
Pôvod názvu
Je pomenovaná podľa spisovateľa Ivana Horvátha.