cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silicon on insulator
SOI sa odlišuje od CMOS v tom, že jeho kremíkové prechody sa nachádzajú nad elektrickým izolantom. Výhoda je v tom, že tento izolant redukuje kapacitu hradla tranzistora a to sa tým pádom na prepnutie nemusí tak dlho nabiť čo logicky znamená zredukovanie prepínacieho času. SOI zariadenia sú inherentne odolné proti mikroprierazu a prúdovému zvodu. Tiež, v tranzistore je použitá redukcia zvyškového prúdu, tým je táto technológia atraktívna pre nízkoenergetické obvody.
SOI wafery sú vyrábané týmito metódami:
Použitie v priemysle
V roku 2005 bola SOI technológia pozvoľna osvojovaná výrobcami digitálnych integrovaných obvodov. Sony, Nintendo a Microsoft plánujú použiť SOI pri produkcii ich herných konzol. Je dôležité poznamenať, že procesory založené na SOI, ktoré idú do týchto zariadení sú všetky vyrábané IBM s výnimkou Sony Playstation. Mnoho PowerPC založených na systéme od Apple Computer a high-end IBM servery používajú procesory založené na SOI už nejaký čas. Tiež by malo byť poznamenané, že kým Sony, AMD a Chartered Semiconductor vyvinuli svoje vlastné SOI technológie, každý z nich bol partnerom IBM, ktorý im túto technológiu licencoval.
Plazy (rozlišovacia stránka)
Plazy môže byť:
Koloděje
right|thumb|Koloděje, zámok
Koloděje sú katastrálne územie Prahy, ktoré tvorí územie mestskej časti Praha-Koloděje. Je tu evidovaných 40 ulíc a 400 adres. Žije tu 1225 obyvateľov.
Lipník
Lipník môže byť:
Juraj (prvé meno)
Juraj je mužské krstné meno. Je staroslovanského pôvodu (rus. юркий (jurkij) znamená „vrtký, obratný“). Grécky význam mena Georgius znamená „roľník“.
Kestřany
Kestřany sú obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 696 obyvateľov, z toho 364 mužov a 332 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,3 roka (muži 37,4 roka, ženy 41,4 roka).
Jaroslava
Jaroslava je ženské krstné meno. Kolokviálne zvyčajne označovaná ako Jarka. Meno má slovanský pôvod a jeho význam je „slávna silou“. Meniny na Slovensku má 26. apríla.
Rinxent
Rinxent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Father Xmas
Father Xmas je krátky film z roku 2001 režisérky Marie Roseovej a Amerického filmového inštitútu riadiaceho workshopy pre ženy. Vo filme účinkuje Dakota Fanning ako šesťročná Clairee, ktorá sa učí od jej staršieho brata (hrá ho Steven Fanning), že Santa Claus v skutočnosti neexistuje a ich otec bojuje vo Vojne vo Vietname.
Výrokotvorný funktor
Výrokotvorný funktor z pohľadu výrokovej logiky je nesamostatný výraz, ktorým z jednoduchých výrokov (výr. log.) vytvárame zložené výroky (výr. logika).
Mladá Boleslav
Mladá Boleslav je štatutárne mesto v Česku v Stredočeskom kraji.
Leží zhruba severovýchodne od Prahy, s ktorou je spojená diaľnicou D10. Má viac ako 43 000 obyvateľov. Svojou zástavbou sa zrástla so susedným malým mestom Kosmonosy.
Mladú Boleslav založil Boleslav II. ako kráľovský hrad v 2. polovici 10. storočia. V 16. storočí tu mala významné centrum Jednota bratrská. V 19. storočí tu bola založená automobilka Laurin & Klement, dnešná Škoda Auto.
Ženská štvorhra na Medibank International Sydney 2010
Ženská štvorhra na Medibank International Sydney 2010 sa hrala ako súčasť Medibank International Sydney 2010 od 10. januára do 16. januára. Víťazkami sa stali Zimbabwčanka Cara Blacková a Američanka Liezel Huberová, ktoré vo finále zdolali taliansko-ruský pár Tathiana Garbinová, Nadežda Petrovová 6:1, 3:6, 10:3.
Juraj Jánošík
Juraj Jánošík (iné zápisy: Juro Janošak, Janošiak, ; ~ 23. január /16. máj 1688, Terchová† 17./18. marec 1713, Liptovský Mikuláš, popravený) bol slovenský zbojník. Zromantizovaná verzia jeho života sa prostredníctvom ľudovej slovesnosti a romantickej (štúrovskej) literárnej tvorby zachovala ako slovenská národná legenda.
Sporný dátum narodenia
náhľad|Faksimile záznamu o pokrstení Juraja Jánošíka vo varínskej kronike 25. januára 1688 náhľad|Faksimile z varínskej farskej matriky o pokrstení Juraja Jánošíka 16. mája 1688 náhľad|Varínska farská matrika, v ktorej je dátum krstu Juraja Jánošíka náhľad|Terchová, osada U Jánošíkov, kde sa narodil Juraj Jánošík Narodil sa v roku 1688 asi štyri až päť kilometrov povyše Terchovej, pod vrchom Pupov na laze „u Janošuof“ (u Jánošov). Historici sa nezhodujú na presnom dátume jeho narodenia, respektíve jeho pokrstenia i na jeho rodičoch. Zo záznamov varínskej kroniky, kde ho pokrstili, vyplýva, že v rokoch 16881694 sa v Terchovej narodili štyria Jánošikovci. Prvý Juraj bol pokrstený 25. januára 1688. Kňaz Michal Smutko do varínskej kroniky latinsky zapísal: ''„Eadem die baptizavi infantem natum de Martin Janosik et Anna Czisznik cui datum est nomen Georgii. Patrini erant Jacobus Mergad et Barbara Kristofik de Terchova.“ (Dňa 25. tohože mesiaca som pokrstil dieťa narodené z Martina Jánošíka a Anny Cesnekovej, ktorému je dané meno Juraj. Krstní rodičia boli Jakub Meriad a Barbora Krištofíková z Terchovej.'') Druhého pokrstili 16. mája 1688. Jeho otec bol Michal, matka Barbora, rodená Cingelová. Mal staršieho brata Jána. Tretí Juraj Jánošík bol pokrstený 19. marca 1691. Jeho otec bol tiež Juraj a matka Anna, rodená Chorvatiková. Štvrtého Juraja Jánošíka pokrstili 21. septembra 1694. Otcom bol Martin Jánošík a matka Anna, rodená Laculková. Vekový rozdiel bol viac ako päť rokov. Znamená to, že ak by išlo o tohto Juraja, v čase popravy by mal necelých dvadsať rokov. Meno Juraj bolo v Terchovej veľmi rozšírené. Kňaz Michal Smutko, ktorý krstil Juraja Jánošíka, začal viesť varínsku matriku od 16. apríla 1686. Kniha má 646 strán a je viazaná v koži.
Historici dlho nepoznali dátum narodenia Juraja Jánošíka. V dokumentoch z jeho výsluchov sa dátum narodenia neobjavuje. Tradovalo sa, že v čase popravy mal 31 rokov. To by znamenalo, že sa narodil v roku 1682, čo je nepravdepodobné. Slovenský historik Rudo Brtáň publikoval v poľskom jazyku v roku 1968 článok, v ktorom popiera všeobecne prijímaný dátum Jánošíkovho narodenia (pokrstenia) – 25. január 1688. Brtáň po preskúmaní matriky farského kostola vo Varíne zistil, že dovtedajšie identifikácie mnohých historikov vychádzali z faktu, že Jánošíkov brat Ján bol podľa farskej matriky Jurajovým mladším bratom. V protokole z hrdelného súdu nad Jánom Jánošíkom, ktorý sa uskutočnil pred Vianocami roku 1713 v kaštieli v Tepličke nad Váhom, je zapísané, že Ján bol starším bratom Juraja Jánošíka a v uvedenom období už bol ženatý. Jána odsúdili na smrť za pomoc bratovi Jurajovi počas jeho zbojníčenia. Kľúčom k odhaleniu dátumu narodenia by mali byť jeho súrodenci. Podľa historika Ruda Brtáňa mal Jánošík staršieho brata Jána a mladšiu sestru Barbaru, pokrstenú 8. apríla 1691, ktorej krstným otcom bol rovnako ako u Juraja narodeného 16. mája 1688 Pavel Laurinčík. Je veľmi ťažké určiť presný dátum narodenia Juraja Jánošíka, najmä preto, lebo zachované listiny tento dátum neuvádzajú. Na základe zistenia, že Juraj Jánošík mal staršieho brata Jána a na základe dochovaných záznamov z jeho súdnej pravoty, Rudo Brtáň spochybnil v súčasnosti ustálený dátum Jánošíkovho narodenia. Podľa neho je pravdepodobné, že sa narodil v máji 1688 a bol pokrstený 16. mája 1688. Jeho rodičmi boli Michal Jánošík a Barbara Cingeľová.
Od kolísky ku kurucom
náhľad|Obraz znázorňujúci boj kurucov a labancov (cisárske vojsko) Prvé roky svojho života prežil na terchovských lazoch v čase medzi dvoma významnými protihabsburskými povstaniami Imricha Tököliho a Františka II. Rákociho. Keď mal desať rokov, cisár Leopold I. dal v roku 1698 zváľať Strečniansky hrad, aby potrestal rebelanstsvo kurucov, ktorí ho okupovali. Po krátkom prechodnom období sa strečnianske panstvo dostáva do majetku sliezskeho Nemca grófa Jána Jakuba Löwenburga. Jeho sídlo bolo v kaštieli v Tepličke. Bol to typický predstaviteľ viedenského absolutizmu, veľkostatkár. Do jeho feudálneho panstva patrila, tak ako okolité dediny, Terchová a jej obyvatelia. Poddaní neboli spokojní s novými poriadkami. Mnohí sa vyhýbali poddanským povinnostiam. V roku 1703 František II. Rákoci vydal svoj manifest „Recrudescunt inclytae gentis Hungariae vulnera“, ktorým oslobodil poddaných bojujúcich pod jeho velením od feudálnych povinností. Vtedy mal Juraj Jánošík 15 rokov. Löwenburg, ktorý mal za manželku sestru Imricha Tököliho, sa vyhol šarvátkam a sporom s kurucmi, ktorí nezabudli na Tököliho účinkovanie. Poddaní na strečnianskom panstve žili s novou nádejou na zlepšenie ich života. Mnohí vstupovali do kuruckých radov. Je dosť pravdepodobné, že sa k ním vo veku asi 18 – 19 rokov (v roku 1706 alebo 1707) pridal aj Juraj Jánošík. Možno ho zlákal nový bohatší život kuruckého vojaka, možnosť poznávať nové kraje i sloboda bez poddanských povinností. Ku kurucom ho zverbovali vojaci na výzvu plukovníka Viliama Winklera, veliteľa pešieho pluku povstalcov. Súpis vojakov bol vyhotovený 2. decembra 1707. Zapísaný je v ňom aj Juraj Jánošík. Niektorí historici sa domnievajú, že sa zúčastnil pamätnej bitky pri Trenčíne 3. augusta 1708, keď kurucké vojská vedené Rákocim boli porazené generálom Heisterom.
Cisársky vojak
Zo súdnych protokolov v pravote proti Jánošíkovi je zrejmé, že Jánošík opustil kurucké vojsko dávnejšie pred Satmárskym mierom. Pravdepodobne po porážke pri Trenčíne, keď kurucké vojsko ustupovalo na východ. Vrátil sa do Terchovej. Nezotrval tam dlho. Pravdepodobne na vyzvanie grófa Löwenburga sa pridal k cisárskej armáde, i keď to nemuselo byť dobrovoľné. O jeho účinkovaní v kuruckej armáde je v súdnych protokoloch len nepatrná zmienka. Vyplýva z nej však údaj, že bol zaradený do záložného oddielu, ktorý pôsobil na Bytčianskom zámku ako strážny oddiel. Okrem iných povinností Jánošík bol zaradený do väzenskej služby. V zámockom väzení si odpykávali trest rebelanti a zbehovia. Jánošík strážil Tomáša Uhorčíka, zbojníckeho kapitána z horných Kysúc, ktorý pochádzal z Predmieru. Obaja sa zakrátko stali priateľmi. Jánošík, ako sa uvádza v súdnom protokole, často drobnými službami pomáhal väznenému Uhorčíkovi. Pravdepodobne mu sprostredkoval spojenie s jeho zbojníckou skupinou. Jánošík neslúžil dlho v cisárskom vojsku. Jeho rodičia ho zo služby vykúpili.
Zbojnícke chodníčky
Nevedno ako utiekol Tomáš Uhorčík z bytčianskeho väzenia. Podarilo sa mu však nadviazať kontakt a obnoviť staré priateľstvo s Jurajom Jánošíkom. Navštívil ho v Terchovej a navádzal ho na zboj. Uhorčík o tom vypovedal v jeho súdnej pravote. Nepriznal sa priamo, ale vraj videl jeho chuť zbojníčiť, navrhol mu, aby sa k nemu pridal. Prvým zbojom Juraja Jánošíka bol "výlet" na Moravu, odkiaľ si spolu s Uhorčíkovou družinou priniesol plátno na košele. Uhorčík ho ešte predtým sprisahal, ako bolo vtedy zvykom medzi zbojníkmi. Bolo to okolo sviatku Michala 29. septembra 1711.
Jánošík, zbojnícky kapitán
Ešte pred zimou roku 1711 sa Uhorčík oženil s dcérou Jablunkovského baču Stoligu a odišiel s ňou do Klenovca v Malohontskej stolici, kde žil pod menom Martin Mravec. Zo zbojníckej družiny odišiel po súboji s Hvizdalom, ktorý zbojníkov nahováral, aby prepadli faru vo Varíne. Uhorčík s ním nesúhlasil, postavil sa proti nemu a prestal zbojníčiť. Uhorčíka na zboj zverbovali dvaja zbojníci Toporisko a Drozd. Na súde vypovedal, že na zboj sa dal náhodou. Keď sa vracal z Moravy, nečakane sa ocitol medzi zbojníkmi a pridal sa k nim proti svojej vôli. Uhorčík so skupinou zbíjal niekoľko rokov pred tým, ako sa k nemu pridal Jánošík. Jánošík sa po jeho odchode stal kapitánom Uhorčíkovej zbojníckej družiny. Stalo sa tak pravdepodobne preto, lebo Uhorčík ocenil jeho pomoc počas bytčianskeho väznenia, jeho osobné i veliteľské schopnosti, i keď nebol v zbojníckej skupine najstarší. Uhorčík ho, ako vypovedal Jánošík, sprisahal.
Zbojnícka prísaha
Nevedno, ako sa odohrávala zbojnícka prísaha a voľba kapitána. Informácie sa dajú čerpať len z ľudových povestí, poetickej tvorby, podľa ktorých sa zbojníckym kapitánom mohol stať len najmocnejší spomedzi zbojníckych kandidátov. Od tej chvíle, ako bol pasovaný kapitánskou valaškou, všetci členovia družiny ho museli poslúchať. Pri výbere kandidátov do zbojníckej skupiny sa postupovalo prísne. Napríklad likavských valachov, ktorí sa hlásili k Jánošíkovi do družiny, neprijali. Prečo sa tak stalo, nevedno. V zachovaných súdnych pojednávaniach sa uvádza znenie prísahy: ''„Prisahám večnému Bohu, Svätej Trojici, Panenke Márii a všetkým božím svätým, že svojich tovarišov nevyzradím, neoklamem a neopustím ani v šťastí ani v nešťastí. Tak mi Pánboh pomáhaj!“'' (citát)
Jánošíkova družina
náhľad|Faksimile dokumentu z uväznenia Jánošíka a Uhorčíka v hrachovskom kaštieli. Z Jánošíkovho a Uhorčíkovho priznania na súde vieme, že boli:
(niektorí odišli, iní sa k nej pridali)
Nebol to stály kompaktný celok. Mnohí, ako vypovedal na súde Jánošík, prišli o život v bojoch alebo boli popravení, iní sa stratili vo víre dejín.
Zbojnícke previnenia a trestné činy
náhľad|Panoráma [[Žiar (pohorie)|Žiaru (z vrchu Vyšehrad). V tomto pohorí zbíjal Juraj Jánošík]] náhľad|Važec v časoch Juraja Jánošíka náhľad|Hrad [[Strečniansky hrad|Strečno okolo roku 1680]] náhľad|[[Váh pod hradom Strečno]] náhľad|Oravský dedinský dom z minulých storočí Jánošík zbojníčil krátko, od jesene roku 1711 do zimy 1713. V zime zbojníci sa skrývali v osadách, dedinách, na lazoch, a tak jeho hlavná činnosť sa odohrávala v roku 1712. Zbíjal v Trenčianskej, Nitrianskej, Turčianskej, Liptovskej, Oravskej, Malohontskej stolici a v Sliezsku. Jánošík sa na súde nepriznal ku všetkým zbojníckym činom, a niektoré mu boli nespravodlivo prisúdené. Priamo sa zúčastnil na týchto: * V Kremnických vrchoch ozbíjali zemana Jána Radvanského z Radvane, ktorý išiel na pohreb generálovi Štefanovi Petróczymu, ktorý umrel v Mošovciach 29. septembra 1712 a bol pochovaný v Necpaloch. Pred tým, ako to urobili, chytili jedného poštára („počtarčika“), ktorý ich ponúkol tabakom. Od neho sa dozvedeli, že tade pôjde Radvanský.
Postrelenie domanižského farára
Jánošíkova výpoveď nie je celkom jasná, najmä veta: „on ten čas vodu pil na studnici a že od toho pána pátera nič nevzali a že ho Huncaga postrelil.“ Nevedno, či pil vodu farár alebo Jánošík. Stalo sa to 4. septembra 1712 pri Fačkove v Suchej doline. Vyplýva to zo zachovaných zápisov domanižskej fary, kde sa uvádza, že „Juraj Vrtík“ bol postrelený. Krvácajúceho zraneného priniesol do dediny kôň. Domanižský farár na následky zranenia 2. októbra 1712 zomrel. Pochovali ho 5. októbra 1712. V zápise z fary sa uvádza, že bol postrelený dvoma zbojníkmi.
Zlapanie Juraja Jánošíka
náhľad|Kaštieľ Vranovo v Palúdzke pri Liptovskom Mikuláši. Väzenie Juraja Jánošíka a Tomáša Uhorčíka náhľad|Pamätná tabuľa na vranovskom kaštieli v Palúdzke Počas jednej Jánošíkovej návštevy v malohontskom Klenovci u Tomáša Uhorčíka (Martina Mravca), ktorý tam žil so svojou manželkou ako hajdúch i ako paholok a valach, na jeseň v roku 1712 Jánošíka i Tomáša Uhorčíka zatkli a uväznili ešte s jedným Kokavcom v Hrachovskom kaštieli. Stalo sa tak po prepade banskobystrických kupcov na území Malohontskej stolice. Za chyteného zbojníka vyplácali odmenu 50 zlatých a za mŕtveho 25 zlatých. Vtedy s Jánošíkom bol v Klenovci Turiak-Huncaga. Ten utiekol do Poľska a pravdepodobne varoval ostatných členov Jánošíkovej družiny. Jánošíka obvinili z prepadov, ale podarilo sa mu preukázať nevinu a neúčasť na činoch, z ktorých ho obvinili. Pomohla mu intervencia podžupana Pavla Lániho. Podžupanovi sa odmenili líščími kožušinami a oštiepkami. Pavol Láni bol malohontský podžupan (17111714), banský podnikateľ. Bol stúpencom Františka II. Rákociho. V roku 1706 bol inšpektorom v manufaktúre v Dobšinej a Jelšave, ktorá vyrábala šable. Uhorčíka poznal už prv. Ten mu daroval vzácnu pušku, ktorú ukradol zemanovi Révayovi. Jánošík po rýchlom odchode z väzenia prepadol medzi Važcom a Východnou oficiersku vdovu.
Zimu na prelome rokov 17121713 Jánošík využil na rýchle premiestňovanie sa z miesta na miesto, akoby tušil, že nie je nikde v bezpečí. Ukrýval sa v Klenovci ako valach u Štefánika, potom na Kysuciach v Krásne nad Kysucou, Radôstke a opäť v Malohonte v Kokave u Tomáša Uhorčíka. Liptovskí župní predstavitelia po prepade Schardonky pri Východnej už nenechali nič na náhodu a rozhodli sa Jánošíka nájsť a zlapať. Liptovská sedria vyslala do Malohontu Emericha Kubínyiho. Stopu mu pomohol nájsť zbojník Mikuláš Šustek, ktorého súdili a popravili v Žiline. Pravdepodobne prezradil ho aj Turiak-Huncaga, ktorý vedel o jeho pobyte v Klenovci. Jánošíka a Tomáša Uhorčíka chytilo 2530 drábov. Viedol ich zeman Andreánsky. Vtedy ešte netušili, že chytili Tomáša Uhorčíka. Poznali ho v Klenovci ako Martina Mravca. Uväznili ich v Palúdzke pri Liptovskom Mikuláši v Paluďaiho kaštieli.
Hrdelný súd
Súdne pojednávanie sa začalo 16. marca 1713 v Liptovskom Mikuláši v Hanzelyho dome, ktorý je známy ako Illešházyovská kúria, Ehrlichovský alebo Seligovský dom. Stoličný dom dlho v Liptovskom Mikuláši nemali. Rozhodli sa pre neho na stoličnej kongregácii v roku 1712. Zakúpili Hanzelyho kúriu, ktorá sa nachádzala na sever od Pongrácovskej kúrie. V roku 1713 ju stavebne upravili pre stoličné potreby. Kúria bola v druhej polovici 19. storočia a na začiatku 20. storočia prestavaná. Od mája 1956 v nej sídli Múzeum Janka Kráľa. Niektorí historici, ako napríklad Rudo Brtáň, uvádzajú, že nie je spoľahlivo zistené, kde Jánošíka vypočúvali, obžalovali, súdili a mučili, lebo Stoličný dom (Hanzelyho kúria) práve v roku 1713 len dostavali. S Hanzelyho kúriou sa však spája tradícia súdu s Jánošíkom.
Historik Andrej Melicherčík uvádza, že župné úrady v tých časoch súdili podľa práva, ktorý bol uložený v spise Štefana Verboczyho – „Tripartitum opus iuris consuetudinarii inclyti regni Hungariae“, ktorý bol vydaný v roku 1515 a doplnený kráľovskými dekrétmi v roku 1625 a 1655. Na inom mieste je uvedené, že Jánošíka súdili aj podľa „Civilného a trestného pravotného poriadku“ („Directio methodica processus iudiciarii“), ktorého autorom bol Ján Kitonič. (citát)
Tobogan (kĺzačka)
right|thumb|Tobogán
Juraj Jánošík
Zloženie súdu
Súd viedol v zastúpení liptovského župana podžupan Ladislav Okoličáni, verejným žalobcom bol prokurátor Alexander Čemický a úradným obhajcom bol Baltazár Paluďai. Súčasťou súdu bolo dobrovoľné priznanie Juraja Jánošíka ( „Fassio Janossikiana“), otázky kladené Trenčianskou stolicou, dobrovoľné Jánošíkovo priznanie na otázku múdreho a opatrného Jána Šípoša, mešťana žilinského, otázky kladené Liptovskou stolicou, otázky pána Skalku, priznanie po mučení ( Fassio Torturális) a vyhlásenie rozsudku.
Tobogan (kĺzačka)
Tobogan je typ šmýkačky. Väčšinou je šmýkačka dlhšia a často s mnohými zákrutami a obyčajne býva zakončená vo vodnej nádrži alebo v bazéne.
Juraj Jánošík
Zloženie súdu
náhľad|Bývalá Hanzelyho kúria, pravdepodobné miesto súdu Juraja Jánošíka
Tobogan (kĺzačka)
Vyskytuje sa v akvaparkoch.
Juraj Jánošík
Obžaloba
Prokurátor v obžalobe uviedol, že ''„Obžalovaný počas troch rokov istým diabolským duchom povzbudený a nadchnutý, bez bázne a strachu, nehľadiac na božský ani svetský zákon a jeho zákazy a pokuty, stal sa vodcom zbojníckej bandy a pridružiac si zbojníckych kamarátov, chodil po okolitých slávnych stoliciach: Trenčianskej, Nitrianskej, Turčianskej, Liptovskej, Oravskej a iných, áno aj v Sliezsku, po horách a lesoch, na slobodných cestách kráľovských i na vodách, a zbojníckym, lúpežníckym spôsobom lúpil dobrých a statočných ľudí, zastavoval kupcov a iných pocestných, a opovážil sa ich zbíjať, zdierať, áno i raniť a mordovať. Ba čo viac, neostýchal sa vo dne v niektorých mestečkách a dedinách so svojimi zbojníckymi tovarišmi ľudí oberať, ako sa to menovite okolo Fačkova stalo, kde prepadli istého pána farára, a keďže sa im postavil na odpor a začal sa brániť, ranili ho tak, že následkom tej rany umrel. O podobných jeho bezbožných kúskoch ležia pred slávnym súdom mnohé listy a žaloby, ktoré dostatočne svedčia o jeho zbojstve.“'' (citát)
Dobrovoľná výpoveď
Jánošík potom dobrovoľne odpovedal na otázky zástupcov liptovskej a trenčianskej stolice, ktorí sa pýtali na jeho styky s Rákociho prívržencami. Na svojich tovarišov neprezradil takmer nič, snažil sa ich chrániť a zmiasť súd, lebo keď sa ho pýtali na Uhorčíka, povedal im, že zahynul v Kremnických vrchoch. Vtedy ešte nepoznali pravé meno Uhorčíka, ktorý sedel vo väzení v kaštieli v Palúdzke ako Martin Mravec. Nemenoval svojich tovarišov Adama Šušalku z Turzovky, Zupicu z Ostravice z Moravy, Kovalčíka z Čeladnej, Valčíka z Valašského Mezeříčí, Holúbka z Mentelovíc(?) na Morave a Ondreja Kindisa zo Zborova. Neprezradil ani Tlučeka z Horelice, u ktorého sa ukrýval ani meno baču Stoligu z Jablunkova, kde sa tiež skrýval. Potom ho konfrontovali so žilinským mešťanom Jánom Šipošom, ktorému ukradli súkno a plátno a ktorého peniaze Jánošík požičal Stoligovi. Potom ho konfrontovali so zlatníkom Jánom Skalkom, ktorému Jánošík a jeho tovariši ukradli sedem prsteňov, strieborné lyžice a paloš. Zástupcom Trenčianskej stolice, ktorí kládli tieto otázky, odpovedal viac-menej pravdivo. Celkom inak sa správal pri vypočúvaní zástupcov Liptovskej stolice. Z 29 otázok na 14 vôbec neodpovedal. Na desať otázok odpovedal nejasne. Len na päť otázok odpovedal konkrétne a zrozumiteľne. Zamlčal svoje styky s rákociovskými povstalcami po Satmárskom mieri, ozbíjanie vdovy po oficierovi pri Východnej a zemana Ladislava Zmeškala. Neodpovedal prečo a ako sňali Mikuláša Šusteka z kolesa na popravisku v Žiline – Rosinkách. Šustekovci boli Jánošíkovi priaznivci.
Prokurátor žiada trest smrti
Potom sa začala hrdelná pravota. Slovo dostala obžaloba. Prokurátor Čemický okrem iného uviedol, že Jánošík bol kuruc. Navrhol napichnutie na kôl, na hák alebo na smrť lámaním na kolese. Žiadal, aby Jánošíka podrobili mučeniu. Mučením sa mala potvrdiť správnosť a vierohodnosť jeho dobrovoľnej výpovede. Potom na obhajobu Jánošíka vystúpil Baltazár Palugyai. Odmietol obžalobu a najmä obvinenie z vraždy, ktoré nebolo dokázané a malo podľa prokurátora zásadný význam v súdnom procese. Obhajca požadoval, aby obžalovaného oslobodili a zbavili pút. Zaujímavé je, že obhajca nežiadal konfrontáciu Jánošíka s Huncagom ani to, aby obžaloba predložila dôkazy, že Jánošík bol spolupáchateľom vraždy domanižského farára. Podľa historikov Jánošík bol miernej povahy, dobrosrdečný a nebol schopný zabíjať ľudí.
Prokurátor odpovedal, že obhajoba v ničom nevyvrátila jeho argumenty, zdôraznil, že obžalovaný musí byť prísne potrestaný. Keďže bol už pokročilý čas súd sa rozhodol pokračovať v pojednávaní na nasledujúci deň 17. marca 1713. Na tomto pojednávaní sa súd rozhodol, že „...obžalovaný v dobrovoľnom priznaní svojich podporovateľov a ochrancov neodkryl, korisť a zboj kde uložil nepriznal a vo svojom priznaní mnoho nejasného a menej záväzne uviedol, ako aj preto, že priznal len to, na čo bol pýtaný a na niektoré otázky nechcel nič odpovedať, aby bol obžalovaný najprv ľahšiemu, potom i ťažšiemu mučeniu podrobený“. (citát)
Mučenie
Mučenie malo rôzne podoby. Kat spaľoval obvineným pokožku, zapichoval žeravé hroty pod nechty, trhal nechty, drvil údy, naťahoval ľudí na škripec. Ak po takomto mučení sa nedokázala vina bol oslobodený. Bolo však pravidlom, že mučením ľudí zmrzačili. Jánošík počas tejto tortúry odpovedal len na sedem otázok a priznal ozbíjanie oficierskej vdovy a orabovanie zemana Ladislava Zmeškala. O svojej skrýši vypovedal veľmi nepresne a nejasne. Uviedol len, že sa nachádza ako sa ide z Jablonky na Klenovec k Cisárskym horám, v jednom buku, pri ktorom stojí jedľa „s vyťatou rukou“. Okrem údajov o ľuďoch v Malohonte, ktorým požičal menšie sumy peňazí, už nič nové neuviedol.
Rozsudok a poprava
náhľad|Faksimile rozsudku smrti nad Jurajom Jánošíkom Jánošík sa po mučení opäť postavil pred súd. Prokurátor Čemický žiadal „''na základe artikul 13. z roku 1625, potom artikul 26. z roku 1655, taktiež Triparita artikul 15., ktoré prísne zakazujú podobné zločiny ..., aby tí zbojníci a lotrovia na hrdle prísne boli potrestaní, pak takoví obzvláštni zbojníci kolem, kolesom alebo hákom trestaní boli....''“ Po ňom vystúpil obhajca Baltazár Palugyai poukázal na poľahčujúce okolnosti, na Jánošíkov mladý vek i na to, že nikoho počas zbíjania nezabil a nezranil. Povedal že, keď jeho tovariši prepadli domanižského farára, tam nebol prítomný. Žiadal jeho oslobodenie.
Potom stoličný súd vyniesol rozsudok: „''Poneváč predepsaný (obžalovaný) Juro Janošak zavrhujúce prikázaní jak božské, tak též zákon krajinský predo dvema roky dal sa na zbojstvo a vúdcem aneb hajtmanem takovým se učinil, který s tými tovariši svými na cestách zastavujúce lidí o statek (pripravili), áno jako se z jeho vlastného vyznání zdá, jeho tovariši, kde on též bol prítomný, pána pátera z Domaniže prestrelili a bezbožne zamordovali. Taktéž i jinších jako jest predepsané, zlých skutkov se dopustil. Protož pro takové zlé účinky a prikázaním prestúpení má být na hák na levém boku prehnatý a tak na príklad jinších takových zločincov má být zavesený''.“ (citát)
Poprava zavesením na hák
náhľad|Dobová maľba popravy v stredoveku Šľachtici v stredoveku v Uhorsku boli stínaní, obyčajný poddanský ľud, ktorý sa previnil bol vešaný na šibenici, lámaný na kolese alebo zavesený na hák. Bol to najbolestivejší trest smrti. Odsúdeného najprv napichli na železný hák pod rebro a potom ho vyzdvihli pod šibenicu. Zomieral pomaly. Háky sa spravidla zabodávali spredu i zozadu. Zavesenie na železné háky za rebrá odsúdeného sa uplatňovalo aj v stredovekom Japonsku. Trest smrti lámania na kolese spočíval v tom, že odsúdencovi boli zaživa zlomené kosti na tele, ktoré bolo pripevnené ku kolesu. Je to jeden z najstarších trestov smrti, ktoré súdy ukladali previnilcom. Bol to celkom bežný trest a patril medzi najtvrdšie. Odsúdenca nechali na kolese pomaly zomrieť. Kat, aby ukázal, že údy sú dobre polámané stočil odsúdenému ruky za chrbát a nohy ponad hlavu tak, aby sa jeho päty hlavy dotýkali zhora. Bol to potupný trest, horší ako šibenica. Napichnutie na kôl bol z najkrutejších trestov smrti. Odsúdencovi kat zarazil kôl do dolnej časti tela. Technika narazenia bola na celom svete takmer rovnaká. V niektorých krajinách odsúdenca položili na brucho, roztiahli mu nohy a kat mu vrazil kôl do tela. Kôl postavili do pripravenej jamy. Odsúdenec vlastnou váhou tlačil na kôl, ktorý sa mu vsúval do útrob. Boli aj iné varianty.
Historické pramene
Pôvodné, originálne historické dokumenty z pravoty sa kdesi v 19. storočí stratili. Zachoval sa autentický opis, ktorý pravdepodobne urobil Janko Kráľ. Tento opis s pôvodinou porovnal a overil Gašpar Fejérpataky-Belopotocký 15. septembra 1844. Je v Slovenskom národnom múzeu v Martine. Ďalšie dokumenty sa nachádzajú v múzeách v Liptovskom Mikuláši, v Štátnom archíve v Trenčíne a v Liptovskom múzeu v Ružomberku.
Jánošík a slovesná umelecká tvorba
Zbojníctvo prežívalo v Hornom Uhorsku a v Karpatoch obdobie najväčšieho rozmachu v 17. storočí a v prvej polovici 18. storočia. Poddanský ľud trpel a túžil po odplate. Z týchto pohnútok, snov i túžob v očiach ľudí boli zbojníci hrdinovia, ktorí bili pánov, pomstili sa krivdy na bezbrannom ľude. Ľudia ich milovali, rozprávali si o nich príbehy, z ktorých vznikali povesti, valasi na košiaroch vymýšľali piesne, vkladali ich slová do hudobných prejavov. Ľudová slovesnosť už pred Jánošíkovým pôsobením v Karpatoch bola živá. Prvú zmienku o Jánošíkovi v tlači priniesli banskobystrické „Staré noviny liternjho uměnj“ v roku 1785. Pod titulkom „Znamenita kázeň jednoho kazatele za duši hlavného zbojníka Jánošíka“, ju napísal A. Doležal. Postava Juraja Jánošíka sa pomaly dostávala do ľudovej slovesnosti. Meno Jánošík, Janko, Janík, Janošek sa začalo objavovať v piesňach, povestiach, rozprávkach, porekadlách, prísloviach. Jánošíkovská tematika sa v literatúre začala objavovať v 18. storočí. V Tarnovského knižnici v Liptovskom Mikuláši je odpis zbojníckej piesne nazvanej „Piesne o Jánošíkovi-zbojníkovi“ uverejnený v zborníku, ktorý zapísal Pavol Križka. Iná verzia piesne o Jánošíkovi pochádza z Kokavy a jestvuje aj tretia verzia „Jánossjk Liptowský Laupežnjk“, ktorú zapísal Bohuslav Tablic. Ich vznik datoval Ján Vilikovský do 80. a 90. rokov 18. storočia. náhľad|Janko Kráľ
Boli to štúrovci, ktorí zbojnícku tradíciu pozdvihli na piedestál. Ako uvádza vo vlastnom životopise Gašpar Fejérpataky-Belopotocký zaujala ho poprava zbojníka Mateja Tatarku, keď na vlastné oči videl ako ho 22. októbra 1829 vo vrbickom chotári mečom sťali. V roku 1831 uverejnil vo Vlasteneckom kalendári výťah z testamentu Mateja Tatarku, ktorý zapísal rímskokatolícky kňaz Juraj Bartoš. V tom istom roku a potom na pokračovanie v rokoch 1832 a 1833 napísal článok „O zbojství Jura Jánošíka, jináče“, v ktorom po prvý raz podrobne uverejňuje takmer celú zápisnicu zo súdnej pravoty s Jurajom Jánošíkom. Čerpal z pôvodných archívnych materiálov, ktoré boli v Liptovskom stoličnom archíve. Janko Kráľ bol v čase popravy Mateja Tatarku ešte malý chlapec. Mama i stará mama mu o nej rozprávala a nezabudla spomenúť zbojníka Juraja Jánošíka. Keď Janko Kráľ dospel, mal 22 rokov, Gašpar Fejérpataky-Belopotocký mu umožnil preštudovať si spisy z hrdelnej pravoty s Jánošíkom. Podieľal sa na prepise súdneho konania s Jánošíkom, ktorý potom overil Fejérpataky-Belopotocký. Tento opis neskôr do zbierok Matice slovenskej odovzdal Pavol Dobšinský. Janko Kráľ, navštevoval okolité dediny, stretával sa s ľuďmi zapisoval si piesne, povesti a mnohé prebásnil. Janko Kráľ dobre poznal historické fakty o Jánošíkovi. Tie boli základom pre dodnes neprekonanú báseň Jána Botta Smrť Jánošíkova. Patrí k pilierom romantickej poézie, ktorú preslávili aj Samo Chalupka, Michal Miloslav Hodža, Samo Bohdan Hroboň, Janko Čajak a iní. Práve v tej dobe sa začal rozkvet jánošíkovskej tematiky, ktorý bol povýšený na nadnárodnú veľkosť a zmytologizoval podobu Jánošíka. V roku 2019 napísala Mariana Čengel Solčanská román Jánošík, ktorý osobnosť demýtizuje. "Som presvedčená, že ak ho ostatní zločinci akceptovali ako svojho vodcu, musel byť mimoriadne chladnokrvný, brutálny a schopný mimoriadnych stratégií i zločinov."
Vo výtvarnom umení
Jestvuje nespočetné množstvo výtvarných spracovaní jánošíkovskej látky, z ktorých možno uviesť:
Pilisvörösvársky obvod
Pilisvörösvársky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Pilisvörösvár.
Ramicourt
Ramicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Ramicourt má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Ramicourt má 173 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Wales Coast Path
thumb|Poloha miest Chepstow a Queensferry Wales Coast Path je diaľková cesta, ktorá prechádza cez celé pobrežie Walesu. Otvorená bola 5. mája 2012 a je dlhá 1 400 kilometrov; jej počiatočný bod sa nachádza v meste Chepstow na juhu Walesu a posledný potom v obci Queensferry na severe.
Wales je prvou krajinou na svete, ktorá poskytuje špecializovanú cestu pozdĺž svojho celého pobrežia. Cesta vedie cez jedenásť národných prírodných rezervácií a iných prírodných rezervácií, vrátane tých, ktoré sú spravované organizáciami The Wildlife Trusts a Royal Society for the Protection of Birds.
V knihe Lonely Planet bola cesta zaradená medzi desať najlepších cestovných regiónov na rok 2012.
Richard Flimel
Mgr. Richard Flimel  (* 10. jún 1973) je slovenský ekonóm a právnik.
Štúdium
Flimel je absolventom Fakulty manažmentu na Univerzite Komenského v Bratislave. Na University of New Hampshire, v New Hampshire, v USA získal titul Master of Business Administration a taktiež titul Juris Doctor na Columbia University School of Law v New Yorku.
Leopold Korbař
Leopold Korbař (* 7. jún 1917, Viedeň – † 2. september 1990, Praha) bol český swingový klavirista a skladateľ.
Životopis
V rokoch 1944–45 bol z rasových dôvodov väznený gestapom.
V neskorších povojnových rokoch pracoval ako hudobný redaktor vydavateľstva Panton.
Tomcats (film)
Tomcats je americká filmová komédia, ktorú režíroval a scenár k nej napísal Gregory Poirier.
Permafrost
thumb|Rozšírenie zamrznutej pôdy na severnej pologuli. Legenda: Permafrost  (z angl. permafrost < permanent - permanentný + frost - mráz; iné názvy: dlhodobo zamrznutá pôda, stále zamrznutá pôda , trvalo zamrznutá pôda , trvalo zmrznutá pôda , večne zamrznutá pôda  , večne zmrznutá pôda , večne zamrznutá zem , pergelisol   , tjaele , tjäle ; staršie: večná mrzlota , mrzlota ) je geologický termín označujúci dlhodobo zamrznuté povrchové oblasti (s priemernými ročnými teplotami pod, alebo okolo 0° C), kde doba zamrznutia je dva a viac rokov. Permafrost je oblasť s trvalo zamrznutou pôdnou vodou, bez, alebo s minimálnym rastlinným porastom. Hrubá vrstva povrchového zaľadnenia nie je nevyhnutnou zložkou permafrostu, v hrubších vrstvách vyskytuje skôr v nepórovitých, skalných oblastiach, ale tiež býva prítomný aj v pôdnych oblastiach.
Rozšírenie permafrostu je závislé od zmien klímy. V súčasnosti je trvalo zamrznutých a/alebo pokrytých ľadovcami asi 20 % povrchu Zeme (trvalo zamrznuté sú 4/5 povrchu Aljašky a 2/3 povrchu Sibíri). Hrúbka premrznutia je variabilná, v oblastiach s drsnými klimatickými podmienkami je značne veľká (Barrow (Aljaška) - 400 m, Prudhoe Bay (Aljaška) - 600 m, Kanadské arktické ostrovy - 726 m a najhrubšia je v panve riek Lena a Jana na Sibíri - 1493 m).
Trvalo zamrznuté oblasti Sibíri a Aljašky sú však pozostatkom ľadových dôb, keď boli priemerné letné teploty o 11° C nižšie ako v súčasnosti. V tom období bol povrch Európy trvalo zamrznutý až k Szegedu, v Ázii k Pekingu a v Severnej Amerike až do južnej Iowy a severného Missouri. V južnej hemisfére sú o trvalom zamrznutí menšie dôkazy v provincii Otago, Nový Zéland a v Patagónii, Argentína.
Vrchná vrstva sa v letných mesiacoch roztápa (1 až 4 metre), čo umožňuje rast vegetácie. Nazýva sa aktívna vrstva. Aktívna vrstva je problémom pri zakladaní stavieb v polárnych oblastiach - pri jej letnom topení sa stávajú základy nestabilné, konštrukcie budov sú preto zakladané hlbšie, kde letné rozmŕzanie nedosahuje.
Vznik
thumb|right|Permafrost - povrchové polygónové štruktúry. Vznik permafrostu závisí hlavne od lokálnych klimatických podmienok, ale aj od vlastností pôdnej vrstvy a pokrytia vegetáciou. Na to, aby sa vytvorila trvalo zamrznutá vrstva, sú potrebné priemerné ročné teploty okolo -5° C. Pri vyšších teplotách (okolo 0° C) zamrznutá vrstva nie je trvalá a nazýva sa prerušovaný permafrost. Permafrost je viac rozšírený na severnej pologuli (Aljaška, sever Kanady, Sibír a v niektorých regiónoch Škandinávie) ako na južnej (tu je väčšina polárnych oblastí tvorená morom a Antarktída je skôr pokrytá ľadom, ako zamrznutou pôdou). Ako vidno v tabuľke, čas potrebný na postupné znižovanie hĺbky premrznutia sa s pribúdajúcimi metrami sa predlžuje - nie je to lineárna závislosť.
Zmeny v rozlohe
Pri otepľovaní sa plocha a hrúbka permafrostu zmenšuje a hrúbka aktívnej vrstvy rastie a naopak. Na jej mohutnosť majú vplyv aj iné faktory napr.: teplotný gradient Zeme (so stúpajúcou hĺbkou rastie teplota), no klimatické zmeny sú najdôležitejší činiteľ ovplyvňujúci veľkosť permafrostu (napr. na Yukone sa trvalo zamrznuté oblasti posunuli od roku 1899 o 100 km severnejšie). Zmenšovanie veľkosti trvalo zamrznutých oblastí je jedným z dôkazov globálneho otepľovania.
Soumensac
Soumensac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jaroslav
Jaroslav je mužské krstné meno. Má slovanský pôvod s významom „slávny silou, bujarosťou“ alebo „oslavujúci jar, bujarosť“. Meniny na Slovensku má 27. apríla.
Žiarivá hmota
right|thumb|V [[galaxia|galaxiách sme schopní pozorovať iba žiarivú hmotu napriek tomu, že väčšina ich hmotnosti pripadá na neznámu tmavú hmotu]] Žiarivá hmota alebo baryónová hmota je hmota schopná vyžarovať alebo odrážať elektromagnetické žiarenie. Je zložená z baryónov. Jej opakom je tmavá hmota. Žiarivou hmotou sú tvorené všetky telesá na Zemi vrátane živých bytostí aj všetky objekty v slnečnej sústave, napriek tomu tvorí iba menšinu všetkej hmoty vo vesmíre.
Pokiaľ žiarivá hmota vysiela alebo odráža viditeľné svetlo, nazývame ju viditeľnou hmotou. Ak telesá vyžarujú alebo odrážajú elektromagnetické žiarenie inej vlnovej dĺžky, rozlišujeme gama zdroje, röntgenové zdroje, ultrafialové zdroje, infračervené zdroje a rádiové zdroje.
Podľa elektrického náboja elementárnych častíc sa žiarivá hmota delí na:
Kostelec nad Vltavou
Kostelec nad Vltavou je obec v Česku v okrese Písek v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 411 obyvateľov, z toho 200 mužov a 211 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,4 roka (muži 41,0 roka, ženy 45,6 roka). náhľad|vľavo|300px|Letecká snímka
BitTorrent
right|thumb|Program KTorrent v systéme Ubuntu
BitTorrent je peer to peer internetový protokol, ktorý poskytuje rýchly, jednoduchý a efektívny prenos veľkých súborov medzi ľubovoľným počtom ľudí.
Charakteristika
Sieť BitTorrent je postavená na inom princípe ako bežné P2P siete. Zatiaľ čo pri P2P sieťach ako je napríklad Napster, Soulseek alebo Kazaa nastáva výmena dát vždy medzi dvojicou užívateľov, z ktorých jeden musí vlastniť celú kópiu žiadaného súboru, pri BitTorrente nastáva výmena v tzv. roji užívateľov. Tento princíp podstatne urýchľuje sťahovacie časy: ak si v normálnych P2P sietiach chce 100 užívateľov stiahnuť žiadaný súbor od jeho poskytovateľa A, musí sa každý z tých 100 užívateľov napojiť na A a začať sťahovať celý súbor. Takto sa rýchlosť pripojenia A musí rozdeliť medzi 100 záujemcov o stiahnutie súboru. BitTorrent optimalizuje distribúciu dát v roji tak, že ak si nejaký užívateľ stiahne časť súboru od A, tuto časť začne zároveň poskytovať ostatným užívateľom v roji. Takto dochádza k výmene dát nielen medzi A a záujemcami o súbor, ale aj medzi samotnými záujemcami.
BitTorrent komunita využíva stránky obsahujúce torrenty, ktoré sa nazývajú indexovacie stránky. Tieto stránky sú veľmi populárne, za svoju popularitu ale muselo mnoho z nich zaplatiť tým, že MPAA (Motion Picture Association of America) a asociácie dohliadajúce na dodržiavanie autorského práva ich rušia. Samo autorské právo poskytuje celkom nejasný výklad situácie: na indexovacích serveroch sa nenachádzajú kópie dát, na ktoré sa vzťahujú autorské práva. Indexovacie servery poskytujú len informácie o klientoch, ktorí sú aktívni v roji pre konkrétny torrent. MPAA a RIAA však na základe medzinárodnej zmluvy DMCA (Digital Millenium Copyright Act) bojujú proti trackerom a indexovacím serverom. Napriek tomu ale nie je núdza o dané servery, užívateľ len musí vedieť, ktoré z nich momentálne fungujú, resp. nefungujú. Medzi stabilne fungujúce torrent servere patri napr. The Pirate Bay alebo český CzTorrent Tracker. V súčasnosti sa čoraz viac používajú agregačné servery, ktoré vyhľadávajú žiadaný súbor na množstve rôznych trackerov. Známy agregačný server je napríklad ScrapeTorrent (scrape z anglického výrazu web scraping - teda kopírovanie informácií z webstránok).
Tracker
Centrálny server pre daný torrent sa nazýva tracker. Práve z neho stiahnete a spustíte torrent súbor. Tracker si udržuje informácie o všetkých klientoch, ktorí majú vami sťahovaný súbor (či už celý, alebo len časť). Každý z klientov komunikuje s trackerom a žiada si od neho dáta o iných klientoch, ktorí by mohli mať chýbajúce časti súboru. Po získaní tejto informácie už klienti medzi sebou komunikujú samostatne. Tracker môže byť otvorený (open tracker) alebo uzavretý (private tracker). Rozdiel je v tom, že pokým open tracker spracuje každý torrent, private tracker spracuje len torrent už existujúci v jeho databáze.
Swarm
Roj užívateľov sťahujúcich daný súbor. Ak sa v roji nachádza dostatočne množstvo ľudí zdieľajúcich dáta, BitTorrent zabezpečí rýchlu distribúciu dát. Spravidla platí, že čím viac užívateľov sa nachádza v roji, tým väčšie rýchlosti sa dosahujú.
Seeder
Seed(er) (seed = siať) je klient v torrentovej sieti, ktorý má celú kópiu požadovaného archívu. Aby akýkoľvek archív fungoval (mohol byť stiahnuteľný), musí existovať minimálne jeden seeder. Niekedy, za špeciálnych okolností, sa stane, že nikto nemá celý archív, ale každý z účastníkov má malú časť - nazýva sa distribuovaná kópia. Preto sa odporúča, po stiahnutí, nechať bežať bittorrent klient aspoň takú dlhú dobu, akú ste archív sťahovali, aby sa archív dostal medzi čo najviac ľudí a mohol byť ďalej rýchlo rozšírený.
V neskorších verziách je možné tvoriť aj tzv. seedless torrenty, t. j. bez seedu, čo umožňuje aj ľuďom bez možnosti hosťovať archív, zdieľať ho.
Leecher
Leech(er) je klient torrentovej siete, ktorý ešte nemá kompletnú kópiu archívu. Keď nový klient začne sťahovať súbor, stáva sa leecherom, až pokiaľ nestiahne celý súbor a stane sa (prípadne) seederom. Názov 'leecher' (angl. leech = pijavica) nie je úplne presný, pretože neznamená presne to, čo má znamenať. Za leechera sa normálne považuje niekto, kto veľa sťahuje a málo (alebo vôbec) posiela (berie - nedáva). V tomto význame je ale leecher užívateľ, ktorý dáta sťahuje, ale ešte nemá kompletnú kópiu a preto sa ešte ani nemôže stať seederom.
Torrent súbor
Na to, aby klient mohol niečo stiahnuť z bittorrent siete, musíte mať .torrent súbor. Tento súbor obsahuje informácie o tom, kde sa nachádza tracker (indexovacia stránka). Archív je kompletná sada, určená na sťahovanie, obsahujúca jeden alebo viac súborov. Sťahovanie v tejto sieti je jednoduchá záležitosť - stiahnutie .torrent súboru v browseri a spustenie sťahovania v bittorrent kliente, kde si nastavíte, kam sa má archív stiahnuť. Samotný torrent súbor je malý, má len niekoľko kB, čiže jeho stiahnutie je otázkou sekúnd.
Share ratio
Každý klient môže aj sťahovať aj zasielať časti daného súboru. Pomer medzi zasielaním a sťahovaním udáva tzv. share ratio. Medzi etiketu patrí nechať klienta spusteného aj po skončení sťahovania, aby share ratio dosiahlo hodnotu aspoň 1,0, t. j. aby klient poskytol aspoň toľko dát, koľko stiahol.
Rivière (Pas-de-Calais)
Rivière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ráckevský obvod
Ráckevský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Peštianskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Ráckeve.
Lady Bianca
Lady Bianca, rodným menom Bianca Thorntonová (* 8. august 1953) je americká bluesová speváčka.
Svoju profesionálnu kariéru začala vo svojich sedemnástich rokoch. V roku 1976 odohrala turné s Frankom Zappom (záznam z tohto turné vyšiel v roku 2009 na albume Philly '76).
Počas osemdesiatych rokov vystupovala s Vanom Morrisonom v jeho skupine ako sprievodná speváčka. Počas svojej kariéry spolupracovala aj s ďalšími hudobníkmi, medzi ktorých patrí napríklad Country Joe McDonald, Jon Hendricks, Taj Mahal, Maria Muldaur alebo Sly and the Family Stone. Tri z jej sólových albumov boli nominované na cenu Grammy.
Fúria
Fúrie boli rímske bohyne pomsty a kliatby.
Jarmila
Jarmila je ženské krstné meno. Je slovanského pôvodu s významom „milujúca jarosť, bujarosť“. Meniny na Slovensku má 28. apríla.
Derkylides
Derkylides alebo Derkylidés (2. polovica 1. storočia pred Kr.) bol grécky filozof, predstaviteľ stredného platonizmu; autor strateného veľkého spisu o Platónovej filozofii (O platónskej filozofii), známeho z niekoľkých fragmentov.
Deviata križiacka výprava
thumb|Postup križiackych vojsk počas deviatej kruciáty Deviata križiacka výprava v rokoch 1271-1272 bola posledná križiacka výprava do Svätej zeme. Skončila víťazstvom moslimov, ktorí postupne dobyli a obsadili všetky križiacke územia na Blízkom východe.
Prológ
V roku 1268 bola Mamelukmi dobytá a zničená Antiochia. V roku 1270 končí ôsma križiacka výprava, ktorej sa napriek povodne veľkým plánom francúzskeho kráľa Ľudovíta IX. Svätého, nepodarilo pomôcť moslimami ohrozeným križiackym štátom na Blízkom východe. Anglický princ Eduard priplával k Tunisu príliš neskoro. Angličania, na rozdiel od väčšiny Francúzov odchádzajúcich domov, pokračovali v ich ceste na pomoc Jeruzalemskému kráľovstvu, Antiochijskému kniežatstvu a Tripolskému grófstvu, ktoré ohrozoval mamelucký sultán Bajbars. K anglickému princov sa pridal brat zosnulého francúzskeho kráľa Ľudovíta IX., sicílsky kráľ Karol I. z Anjou.
Priebeh výpravy
Výprava prezimovala na Sicílii a v máji roku 1271 pristála v Akko práve v čase, kedy sultán Bajbars obliehal mesto Tripolis. Spolu s vojskom cyperského kráľa Huga III. Cyperského sa vodcovia rozhodli preraziť moslimské obliehanie Tripolisu. Eduard si bol vedomý, že proti presile nemá šancu na úspech a preto začal rokovať s mongolským chánom Ílchanátom Abaqom. Chán prijal dohodu na spoločný útok proti moslimom. Vyslaných 10 000 jazdcov vedených generálom Samaragom obsadilo územie na juh od mesta Allepa. Mocný protiútok moslimov však donútilo Mongolov stiahnuť sa až za rieku Eufrat. Sultán Baibars sa neúspešne pokúsil vylodiť svoje vojsko na Cypre. Princ Eduard vyburcoval zvyšných križiackych rytierov k boji. Tiahol na čele vojska na juh, rytieri ale odmietli brániť novo nadobudnuté územia a preto sa Eduard stiahol späť do Akko. Princ bol v Akko takmer zabitý vrahom, ktorého vyslal sultán Bajbars. V lete, kedy už Eduard pripravoval novú výpravu s cieľom dobyť Jeruzalem, prišla z Anglicka správa o smrti kráľa Henricha III.. Eduard v septembri roku 1272 opustil Svätú zem a odplával domov, kde bol korunovaný ako kráľ Eduard I. Sľuboval, že sa do Svätej zeme ešte vráti, ale politické problémy v Anglicku mu to nedovolili.
Dôsledky
Sultán Bajbars po Eduardovom odchode postupne likvidoval posledné zvyšky križiackych dŕžav. V roku 1289 egyptský sultán Qalawun dobyl a vyplienil Tripolis. 18. mája 1291 padlo po obliehaní samotné Akko - posledná križiacka dŕžava na Blízkom východe. Kresťania, ktorým sa nepodarilo uniknúť, boli vyvraždení. Prístavné mestá boli zborené a nové centrá boli neskôr postavené ďalej od mora, aby nemohli slúžiť ako základňa pre ďalšie kresťanské ofenzívy. Latinské dŕžavy pretrvali len na Cypre. Dobytím Akko v roku 1291 skončilo obdobie križiackych výprav do Svätej zeme, ktoré od vyhlásenia prvej križiackej výpravy pápežom Urbanom II. v roku 1095 trvalo takmer 200 rokov.
Lea
Lea je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 29. apríla.
Regiment
Regiment môže byť:
Taillebourg (Lot-et-Garonne)
Taillebourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot-et-Garonne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kendice
Kendice sú obec na Slovensku v okrese Prešov, v Prešovskom kraji.
Polohopis
Kendice ležia v severnej časti Košickej kotliny v doline Torysy. Obec má výhodnú zemepisnú polohu voči dvom východoslovenským metropolám, Košice ( – južne) a Prešov ( – severne).
Vodné toky
Torysa
Divadlo
Ochotnícky divadelný súbor "Etudy".
Folklór
Kendičan – folklórna spevácka skupina
Pravidelné podujatia
V Kendzicoch vešelo (folklórna prehliadka)
Kendické kapustové slávnosti (súťaž o najkrajšiu kapustu a vo varení kapustových jedál)
Katarínska zábava (farský ples)
Vianočný bazár (charitatívna akcia)
Doprava
Premáva tam autobusová aj železničná doprava.