cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šport (RTVS)
Šport (:ŠPORT) je štvrtý televízny okruh (program) Rozhlasu a televízie Slovenska.
Vznikol 20. decembra 2021. Športová televízia vysiela 24 hodín denne, programy ako priame prenosy, športové spravodajstvo, magazíny o zdravom životnom štýle aj archívne materiály. Príchodom štvrtého vysielacieho okruhu dostal väčší priestor regionálny šport, pričom jednou z priorít nového kanála je aj podpora vzdelávania a motivácie všetkých vekových kategórií k zdravému životnému štýlu.
Stanicu je možné naladiť od 16. decembra, pričom samotné vysielanie sa spustilo 20. decembra o 17:00 hod. Prvým programom bola otváracia beseda, po ktorej o 17:30 hod. nasledoval dokument z príprav športovej televízie pod názvom Ako sa stavia sen.
Benet
Benet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Ronchaux
Ronchaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Benet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ronchaux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Benet
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ronchaux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rondefontaine
Rondefontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kempa
Kempa , občas tiež Kympa, je najvyšší vrch Jablunkovskej brázdy. Nachádza sa neďaleko poľských hraníc, východne od obce Bukovec.
Poloha
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Jablunkovskej brázdy, zovretý medzi údoliami rieky Olše a jej ľavostranného prítoku. Celý vrch leží na území Česka. Na severe susedí s vrchom Hrádek, na juhu so Sušským vrchom , ležiacim už v Jablunkovskom medzihorí. Oblasť odvodňuje rieka Olše.
Opis
Vrch leží v severozápadnej časti horského chrbta, ktorý sa tiahne pozdĺž štátnej hranice s Poľskom smerom k Jablunkovskému medzihoriu a od východu uzatvára Jablunkovskú brázdu. Severnými svahmi prechádza medzinárodná cesta III. triedy z Jablunkova cez Bukovec do Istebnej a takisto na severnom svahu sa nachádza lyžiarske stredisko Kempaland.
Výhľady
Vrch je odlesnený, ale kvôli nízkej nadmorskej výške ponúka prevažne iba obmedzené výhľady na vrchy okolitých pohorí, ako sú Gírová, Ochodzita, či Kykula. Zo vzdialenejších vrcholov sú viditeľné Lysá hora, Barania Góra a Veľká Rača.
Prístup
Cez vrch nevedie turistická trasa. Najľahší prístup na vrchol je zo severu po poľnej ceste, ktorá odbočuje z cesty BukovecIstebna.
Septicflesh
Septicflesh raz Septic Flesh je grécka death metalová skupina, ktorá vznikla v Aténach v roku 1990.
Členovia skupiny
Súčasní členovia
Bývalí členovia
Bystrá (vrch v pohorí Čierna hora)
Bystrá je vrch v pohorí Čierna hora, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Miklušovce, približne severovýchodne od Gelnice.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Bujanovské vrchy. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Miklušovce, čiastočne však aj Margecany a Malá Lodina. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situované Miklušovce, severne leží Klenov, západne Margecany a východným smerom Malá Lodina a Sedlice.
Opis
Bystrá leží nad údolím Hornádu s vodnou nádržou Ružín II, v hrebeni, vedúcom od Suchého vrchu severozápadným smerom na Mestické. Východne sa nachádza Zajačia hora, Rešetka , Ostrý hrb , Somár a Suchý vrch , južne Kozinec , Bujanov  a Šľuchta , západne Krompašský vrch , Kurtavá skala , Grúň  a Roháčka  a severne Mestické , Grejnár  a Uboč. Západnú časť odvodňuje do Hornádu potok Bystrá, južnú Veščeník a Dlhý potok a severovýchodnú Sopotnica. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Čergov, Slanské a Volovské vrchy.
Lísek (rozlišovacia stránka)
Lísek môže byť:
Roset-Fluans
Roset-Fluans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Times New Roman
náhľad| Times New Roman náhľad| Porovnanie fontov Times New Roman a Georgia Times New Roman je jedno z najpoužívanejších serifových typografických písiem. Bolo navrhnuté v roku 1931 Stanleym Morison a Victorom Lardentom pre britský denník The Times. Tvorcovia vychádzali zo staršieho písma Plantin, ktoré upravili pre lepšiu čitateľnosť a úsporu miesta.
Pre nový font sa vžilo označenie Times New Roman. Prvýkrát bolo písmo použité v denníku The Times 3. októbra 1932.
Vďaka svojej všadeprítomnosti mal Times New Roman veľký vplyv na ďalší vývoj mnohých fontov pred aj po nástupe digitálnych médií. Príkladom je písmo Georgia, ktoré má veľmi podobný rez, ale o niečo širšie serify (tiež pätky; má však "skákajúce číslice").
Hoci denník The Times font naďalej nevyužíva, je Times New Roman hojne používané pre sadzbu kníh. Najmä vďaka prijatí spoločnosťou Microsoft (font je používaný ako predvolený vo väčšine jej textových procesorov a internetových prehliadačov) sa tak stalo jedným z najpoužívanejších typografických písiem histórie.
Times New Roman je komerčný font licencovaný firmou Monotype, ktorý je možné v jeho najnovších verziách (napr. Verzia 5.x) získať iba jeho zakúpením alebo zakúpením softvéru, ktorého tvorcovia zaplatili za licencie. Staršie verzie tohto fontu (napr. verzia 2.82 z roku 2000) obsahujúce menší počet znakov je možné získať bezplatne, ale len ako freeware s obmedzenými možnosťami použitia.
Okrem označenia Times New Roman sa pre toto písmo niekedy používa označenie Times Roman. Písmo Times Roman je licencované (predávané) firmou Linotype, zatiaľ čo písmo Times New Roman je licencované (predávané) firmou Monotype. Tieto dve konkurenčné písma sú prakticky úplne identické a rozdiely je možné vidieť len v nepatrných detailoch vzhľade niektorých znakov (napr. Číslica 5, alebo vo veľkom písmene S). Písmo Times New Roman dlhodobo nebolo predinštalované napr. v operačnom systéme Mac OS a naopak v ňom bolo písmo Times Roman od firmy Linotype. Až v novších verziách Mac OS X sú obe tieto písma predinštalované. Times Roman sa v mnohých aplikáciách v Mac OS dodnes používa ako predvolené serifové písmo.
Magura (1 308,7 m n. m.)
Magura je vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa nad Ľubochňou, približne juhozápadne od Ružomberka.
Poloha
Nachádza sa v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šiprúň. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a na katastrálnom území obce Ľubochňa. Najbližšími sídlami sú východným smerom situovaný Vlkolínec, severovýchodným mesto Ružomberok, severným Hubová a Ľubochňa. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Popis
Magura je súčasťou liptovskej vetvy hlavného hrebeňa a leží v rázsoche, vybiehajúcej severozápadným smerom od Chabzdovej na Červený grúň. Západným smerom susedí Čierňavský vrch, Chovanová a Kľak , južným Maďarová  a Vyšná Krivá , východným Chabzdová  a Vtáčnik  a severným Magurka  a Červený grúň. Západné svahy odvodňuje potok Salatín do Ľubochnianky, vodu z východnej časti odvádza Bystrý potok do Váhu. Vrcholom vedie značený chodník z Ľubochne.
Výhľady
Vrchol Magury pokrýva nesúvislý, riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je výhľad na okolité vrchy Veľkej Fatry, no je možno vidieť aj Malú Fatru, Oravskú Maguru, Oravské Beskydy, Chočské vrchy, Západné a Nízke Tatry.
Adam Driver
Adam Driver (* 19. november, 1983, San Diego, Kalifornia, USA) je americký herec.
Detstvo a mladosť
Jeho matkou je koncipientka Nancy Wright a otec Joe Douglas Driver. Vyrastal s otčimom, ktorý bol kazateľom v baptistickom kostole. Má staršiu sestru. Keď mal sedem rokov, sa s mamou a staršou sestrou presťahovali do mesta Mishwaka, v štáte Indiana, kde aj absolvoval strednú školu. Driver bol vychovávaný ako baptista a tiež spieval v zbore v kostole.
Neskôr študoval na vysokej škole v Indianapolise a potom na Juilliard School.
Kariéra
Svoju kariéru zahájil po absolvovaní Juilliard School a účinkoval v divadlách Broadway či mimo Broadway. V roku 2011 ho obsadil režisér Clint Eastwood, do filmu Najmocnejší muž FBI, kde si zahral po boku Leonarda DiCapria či Naomi Watts. Tiež bol obsadený do komediálneho televízneho seriálu HBO, Girls, kde za svoj herecký výkon, získal tri nominácie na ocenenie Emmy Award.
V roku 2014 hral v dráme Hungry Hearts, kde za svoj herecký výkon získal talianske filmové ocenenie Coppa Volpi. O rok neskôr, stvárnil zápornú postavu Kylea Ryna vo filme Star Wars: Sila sa prebúdza. Postavu si zopakoval aj v ďalších dvoch pokračovaniach v rokoch 2017 a 2019.
Po boku Liama Neesona a Andrewa Garfielda si zahral vo filme Mlčanie, z roku 2016. Po boku hercov ako Jonathan Pryce, Olga Kurylenko a Stellan Skarsgård, si zahral v dobrodružnom filme Muž, ktorý zabil Dona Quijota z roku 2018. V rovnakom roku si zahral aj vo filme BlacKkKlansman, kde za svoj herecký výkon získal svoju prvú nomináciu na Academy Awards. O rok neskôr, sa objavil vo filmoch Mŕtvi neumierajú a Manželská história. Za svoj herecký výkon vo filme Manželská história, bol nominovaný druhý krát na ocenenie Academy Awards. V roku 2021 sa objavil vo filme Posledný boj, ktorý získal veľmi pozitívne ohlasy a tiež vo filme natočenom na základe skutočných udalostí, Klan Gucci, ktorý mal premiéru v novembri 2021.
Súkromný život
V júni 2013 sa oženil so svojou dlhoročnou priateľkou Joanne Tucker, s ktorou má jedno dieťa. Driver je tiež zakladateľom Arts in the Armed Forces, neziskovej organizácie, ktorá hrá divadlo pre všetky zložky armády v Spojených štátoch a v zahraničí.
Baal
Baal je štúdiový album, ktorý spolu nahrali Richard Müller a Andrej Šeban. Album vydalo v roku 1991 hudobné vydavateľstvo Multisonic. V rokoch 1995 a 2002 vyšli tomuto albumu reedície.
Baal bol spočiatku projekt komponovania scénickej hudby pre muzikál, ktorý bol napísaný podľa divadelnej hry Bertolda Brechta. K scénickej hudbe pôvodného muzikálu sa nezachovala originálna hudobná partitúra. So súhlasom dedičov Brechtových autorských práv bola k divadelnému predstaveniu zložená hudba nanovo. Premiéra hry sa konala dňa 7. apríla 1989 v martinskom Divadle SNP.
Eduard Bobula
Eduard Bobula (* 9. apríl 1873, Dovalovo† 4. jún 1931, Spišská Nová Ves) bol slovenský železničiar, odborár a politik HSĽS na komunálnej a celoštátnej úrovni v medzivojnovom Československu.
Životopis
Pochádzal z deviatich súrodencov. Pôvodným povolaním bol železničiar. Neskôr pôsobil ako železničný úradník. V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený do hornej komory Národného zhromaždenia za HSĽS. V senáte zasadal v sociálnom výbore. Okrem toho bol v roku 1926 zvolený do mestského zastupiteľstva Spišskej Novej Vsi. Do senátu kandidoval aj v roku 1929, avšak už nebol zvolený. V Hlinkovej slovenskej ľudovej strane pôsobil na začiatku tridsiatych rokoch vo výkonnom výbore. Okrem toho pôsobil vo výbore spišskonovoveskej okresnej nemocenskej pokladnice, funkcionárom stavovskej organizácie Slovenský zväz železničiarov a v rôznych humanitárnych spolkoch.
Eduard Bobula bol ženatý. Spolu s manželkou mal osem detí. Zomrel po dlhej a bolestivej chorobe 4. júna 1931. Pochovaný bol v Spišskej Novej Vsi.
Bessay
Bessay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eufrosyné
Eufrosyné alebo Eufrosyna (Eufrosyné, ) môže byť:
Rosières-sur-Barbèche
Rosières-sur-Barbèche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Biskupský prsteň
Biskupský prsteň je prsteň, ktorý nosia biskupi ako znak moci a autority ich úradu. Mimo iného obsahuje relikviu. Ak veriaci stretne biskupa, je zvykom pobozkať tento prsteň na znak úcty voči biskupovi a jeho úradu, ako aj voči svätcovi, ktorého relikviu obsahuje. V minulosti slúžil aj ako pečatidlo biskupa.
Bois-de-Céné
Bois-de-Céné je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Manul
Manul alebo manul stepný (Otocolobus manul) je zástupca malých mačiek pôvodom z oblasti Strednej Ázie.
Taxonómia
Prvýkrát opísaný bol manul Petrom Simonom Pallasom v roku 1776 pod názvom Felis manul. Po svojom objaviteľovi manul získal aj svoje meno v angličtine Pallas's cat, teda v preklade do slovenčiny mačka Pallasova.
Rozšírenie
Manul je rozšírený vo veľkej časti Strednej Ázie od horských oblastí v okolí Kaspického mora a časť Sibíre v okolí Bajkalského jazera, cez Pakistan, Afganistan, Mongolsko a Tibet až po Čínu. Rozšírenie siaha až do južnej časti Ázie a to do Indie. Na území Indie sa vyskytuje len v oblasti Ladaku na území indického štátu Džammú a Kašmír.
Opis
Jedná sa o malú mačku, ktorá sa dá veľkostne zrovnať s mačkou domácou.
Manul sa vyznačuje pomerne širokou hlavou s nízko posadenými ušami. Uši sú malé a sú od seba z dôvodu nízkeho posadenia pomerne dosť vzdialené. Oči sú posadené pomerne vysoko. Chvost je cylindrický a pomerne hrubý. Telesná stavba je pomerne robustná. Srsť je dlhá, hustá a mäkká. Na chvoste a spodných častiach tela býva až dvakrát dlhšia než na bokoch a chrbte.
Hlava je väčšinou sivá. Sfarbenie tela sa pohybuje od sivo-striebornej farby až po žltkastú,  pričom hrudné a brušné partie bývajú skôr hnedé. Na bokoch sa objavujú čierne pásy. Vrchná časť hlavy je posiata čiernymi škvrnami,  na lícach sa objavujú čierne pásiky. Na pomerne krátkych končatinách sa tiež objavujú náznaky tmavších pásov. Na chvoste sa nachádza 4 - 6 čiernych pásov a  koniec chvosta je čierny.
Hlas
Zvukový prejav manula je podobný štekaniu.
Biotop
Obľubuje skalnatý terén a prostredie horských alpínskych lúk    v pomerne veľkej nadmorskej výške, ktorá sa pohybuje obvykle medzi 2500 - 4800 metrami nad morom. Okrem toho sa vyskytuje aj v chladných púštnych a stepných podmienkach náhorných plošín.
Spôsob života
Aj keď žije vo vysokej nadmorskej výške, vyhýba sa najvyšším častiam hôr, kde sa nachádza silná snehová pokrývka.
Žije samotárskym spôsobom života. Napriek malej veľkosti, teritórium samcov môže mať v niektorých miestach výskytu rozlohu aj viac než 100 km².
Je aktívny počas celého dňa, ale k najvyššej aktivite dochádza počas úsvitu a súmraku.
Odpočíva väčšinou v jaskyniach, alebo využíva nory vyhĺbené inými zvieratami.
Reprodukcia
K páreniu prichádza v zimných mesiacoch.
Mačatá sa rodia po 66 - 75 dňoch obvykle v priebehu apríla - mája. Rodí sa ich rôzny počet od jedného až po osem a pri narodení vážia približne 80 gramov. Obvyklý počet mláďat je však 2 - 6.
Potrava
Loví rôzne menšie živočíchy. Patria k nim napríklad líšky, svište a rôzne iné druhy hlodavcov, ale aj rôzne druhy vtákov. Kŕmi sa aj hmyzom a nepohrdne ani zdochlinou. Bol zaznamenaný prípad, kedy manul ulovil aj jahňa ovce argali.
Ohrozenie a ochrana
Podľa klasifikácie IUCN patrí k takmer ohrozeným taxónom.
V rámci CITES klasifikácie je manul zaradený do CITES APPENDIX: II.
K najväčším hrozbám patrí nelegálny lov za účelom získania kožušín. Populácia sa považuje za klesajúcu.
Predpokladá sa, že sa na planéte vyskytuje okolo 15 000 jedincov. Tento počet je však len odhadovaný, keďže údaje o počte z väčšiny krajín, kde sa manul vyskytuje nie sú známe. Presnejšie počty sú známe z Ruska, kde sú v rámci jednotlivých administratívnych jednotiek nasledovné:
Predpokladá sa, že najviac jedincov žije na území Mongolska. V Aganistane a Pakistane sa populácia pravdepodobne znižuje. V indickom Ladaku sú vzácne.
Interakcie s človekom
Pri náhodnom stretnutí s človekom neprejavuje manul strach a býva aj agresívny.
Manul v slovenských Zoo
Pár zvierat chová košická zoologická záhrada. V minulosti ho chovala aj Bojnická zoo, kde sa v roku 2000 podaril vôbec prvý odchov v podmienkach českých a slovenských zoo.
Poddruhy
V rámci druhu sú rozlišované tri poddruhy. :
Je však možné, že poddruhy budú v budúcnosti vyhlásené za neplatné a budú všetky zlúčené v rámci nominátneho poddruhu.
Rosureux
Rosureux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fernando de la Rúa
Fernando de la Rúa (* 15. september 1937, Córdoba† 9. júl 2019, Belén de Escobar) bol argentínsky politik, právnik a pedagóg. V roku 1999 sa stal 42. prezidentom Argentínskej republiky. Vzhľadom na rôzne štátne zriadenia Argentíny v minulosti je považovaný za 47. prezidenta krajiny. Rezignoval o dva roky skôr, než mu mal končiť mandát z dôvodu celoštátnych násilných nepokojov, ktoré boli spôsobené veľkou ekonomickou krízou Argentíny. Pred tým pôsobil ako senátor a poslanec, bol tiež starostom hlavného mesta Buenos Aires.
Mladosť a profesionálne začiatky
náhľad|vľavo|Plagát ku kandidatúre Balbín - De la Rúa počas prezidentských volieb v roku 1973. Narodil sa v meste Córdoba v rovnomennej provincii, jeho otec bol právnik španielskeho pôvodu a jeho matka mala taliansky pôvod. Navštevoval vojenskú strednú školu vo svojom rodnom meste, kde pokračoval tiež v štúdiu práva na Národnej univerzite v Córdobe, ktorú dokončil ako 21-ročný dokonca s vyznamenaním. Už v rannom veku vstúpil do Radikálnej občianskej únie, následne bol poradcom ministra vnútra Juana Palmera vo vláde prezidenta Artura Umberta Illiu. S vlastnou politickou kariérou začal až v roku 1973, kedy vojenská chunta umožnila konanie demokratických volieb. De la Rúa bol vtedy zvolený do federálneho senátu za federálne hlavné mesto Buenos Aires. Prezidentské voľby vyhral vtedy kandidát konkurenčných Perónistov Héctor José Cámpora, ktorý však o krátky čas odstúpil, aby umožnil konanie nových volieb, kde už mal kandidovať bývalý prezident Juan Perón, ktorý sa do Argentíny vrátil z dlhoročného exilu. Líder Radikálnej občianskej únie Ricardo Balbín znova kandidoval za prezidenta a za svojho kandidáta na viceprezidenta si prekvapivo vybral vtedy nie veľmi významného a mladého Fernanda de la Rúa. Perón ale v septembrových voľbách získal až 61.85% hlasov a stal sa tak prezidentom, radikáli získali iba 24.42%. De la Rúa tak zostal senátorom, ktorým bol až do prevratu v marci 1976, kedy ozbrojené sily rozpustili argentínsky kongres. De la Rúa tak prerušil politickú činnosť a začal pracovať ako právnik v spoločnosti Bunge & Born.
Vojenská chunta vládla do konca roku 1983, kedy umožnila konanie demokratických volieb. De la Rúa ako nástupca politiky zosnulého lídra Balbína sa snažil získať podporu vlastnej strany na svoju prezidentskú kandidatúru, no strana nakoniec podporila kandidatúru Raúla Alfonsína, ktorý prezidentské voľby vyhral a stal sa prezidentom. De la Rúa bol zvolený do senátu. O znovuzvolenie do senátu sa pokúsil aj v roku 1989, no neuspel. Aj pre nepopularitu vlády prezidenta Alfonsína, ktorému sa nedarilo vyriešiť ekonomické problémy krajiny. Posilňovať začali znova Perónisti, prezidentom sa stal ich kandidát Carlos Menem. V roku 1991 tak kandidoval do poslaneckej snemovne, kde už bol tento raz úspešný a stal sa federálnym poslancom. O dva roky neskôr sa mu podarilo vyhrať voľby do senátu za hlavné mesto a vrátil sa do senátu. Perónistický prezident Menem chcel presadiť novelu ústavy, ktorá by mu umožnila opätovne kandidovať, čo nakoniec po dohode podporil aj predseda radikálov Alfonsín. Naopak De la Rúa bol vodcom vnútrostraníckej opozície voči tejto dohode a novelu ústavy odmietal. Menem sa vďaka zmene ústavy stal druhýkrát prezidentom v roku 1995 a pokračoval tak vo svojom mandáte.
Starosta Buenos Aires a funkcia prezidenta
náhľad|vľavo|Prezident Carlos Menem odovzdáva prezidentské insígnie zvolenému prezidentovi Fernandovi de la Rúa počas jeho inaugurácie v decembri 1999. Po prijatí novely ústavy bolo zmenené aj postavenie hlavného mesta Buenos Aires, ktoré dostalo autonómiu, vďaka čomu mohlo prijímať vlastné zákony a voliť predsedu vlastnej vlády, teda de facto starostu. Do tej doby vyberal hlavného predstaviteľa tohto mesta (intendanta) priamo prezident republiky. Práve Fernando de la Rúa sa stal prvým predsedom vlády autonómneho mesta Buenos Aires, teda fakticky starostom hlavného mesta. Následne začal s množstvom zmien, ktoré reflektovali priamo ústavou vyžadované zmeny v hlavnom meste v snahe o zvýšenie decentralizácie. Za jeho najväčšiu zásluhu sa považuje rozšírenie metra v Buenos Aires a vybudovanie významnej cestnej siete v meste a okolí. Na celoštátnej úrovni sa ale Radikálnej občianskej únii veľmi nedarilo, oslabili ju najmä dohody s Menemovými Perónistami. Menemovej vláde sa však postupne v ekonomických otázkach prestalo dariť, navyše sa začali objavovať korupčné škandály, z ktorých boli podozriví najprv členovia vlády, neskôr aj samotný prezident Menem. To oslabilo pre zmenu Perónistov, vďaka čomu radikáli vyhrali voľby do kongresu v roku 1997. O dva roky neskôr sa ale mali konať prezidentské voľby, radikálna strana tak pristúpila k primárnym voľbám, kde jednoznačne triumfoval Fernando de la Rúa, ktorý získal aj prekvapivo podporu Alfonsína. Za kandidáta za viceprezidenta bol nakoniec vybraný Carlos Álvarez a to aj napriek tomu, že De la Rúa preferoval Gracielu Fernándezovú Meijideovú. De la Rúa sa v kampani začali vyhraňovať voči politike prezidenta Menema a poukazoval na podozrenia z korupcie vlády. Sľuboval riešenie ekonomických problémov, nárast zamestnanosti a prilákanie zahraničných investorov. Voľby sa konali v októbri 1999 a De la Rúa vyhral voľby, keď získal až 48.37% hlasov, druhý Perónista Eduardo Duhalde mal 38.28%. 10. decembra sa De la Rúa ujal funkcie prezidenta.
De la Rúa preberal krajinu vo veľmi zlom stave, zahraničný dlh krajiny bol znova veľmi vysoký a štátny rozpočet už dávno nebol vyrovnaný, naopak deficit bol taktiež veľmi vysoký. Tak ako obaja jeho predchodcovia, aj prezident De la Rúa musel pristúpiť k výrazným škrtom v rozpočte a zvýšeniu daní pre obyvateľstvo. Musel tiež zasahovať v provinciách, ktoré taktiež hospodárili s veľkými deficitom. Perónisti reagovali na opatrenia vlády demonštráciami a vyvolali aj niekoľko generálnych stávok. Vláda sa tak snažila uvoľniť pracovnoprávne zákony, znížiť vplyv odborov na kongres, aby sa vláde podarilo presadiť tieto zmeny, boli údajne podplatení aj niektorí opoziční poslanci, čo tvrdil dokonca aj viceprezident Álvarez. Viceprezident preto žiadal odvolanie ministra práce, ktorého však prezident vymenoval za svojho osobného tajomníka. Na druhý deň tak viceprezident Álvarez rezignoval, nasledoval odchod časti senátorov a poslancov do opozície. Prezident aj vedenie Radikálnej občianskej únie sa ešte snažili vládu udržať, začali preto vyjednávania s inými stranami a došlo k zmenám vo vláde. Ani zmeny vo vláde nepomáhali, ekonomická situácia sa ďalej zhoršovala. Na začiatku roka 2001 začali obyvatelia masovo vyberať svoje peniaze z bankových účtov, veľká časť z týchto vkladov odchádzala navyše do zahraničia a domáca mena bola menená za akúkoľvek zahraničnú menu, predovšetkým americké doláre. Nepomohla ani finančná pomoc od Medzinárodného menového fondu. Vláda sa ešte pokúsila o ďalšie úsporné opatrenia, ktoré však nie len že nepomohli, ale očakávateľne vyhrotili situáciu v spoločnosti. Ministri sa začali striedať vo vláde prakticky po dňoch, keďže ich návrhy na radikálne riešenia ekonomickej krízy prezident pod tlakom verejnej mienky pravidelne odmietal. Veľkým problémom bolo udržiavanie jednotného kurzu s americkým dolárom 1 ku 1. K tomu sa ešte zhoršil problém s vnútorným dlhom jednotlivých provincii, ktoré mali vlastné rozpočty a hospodárili naďalej veľmi zle. V októbri 2001 sa konali voľby do časti kongresu, ktoré jednoznačne vyhrali Perónisti z Justicialistickej strany. V decembri 2001 bola vláda nútená zmraziť všetky bankové účty v krajine, aby zabránila pokračujúcemu odlivu peňazí z krajiny a bánk. Bol stanovený týždenný limit na výber z účtu a prevod do zahraničia bol úplne zakázaný.
Na to reagoval Medzinárodný menový fond, ktorý oznámil, že nepošle platbu dohodnutú na začiatok roka 2002, pretože sa vláde nepodarilo zabezpečiť vyrovnaný štátny rozpočet na centrálnej ani provinčnej úrovni. Po dlhej dobe začali veľké ľudové nepokoje, prezident v reakcii vyhlásil výnimočný stav. Pri následných zrážkach zahynulo približne 40 ľudí, odbory vyhlásili generálny štrajk, celá vláda radšej rezignovala. Radikálna občianska únia vypovedala podporu prezidentovi a začala rokovať s Perónistami o vytvorení koaličnej vlády. To ale Perónisti odmietli a následne Fernando de la Rúa rezignoval 20. decembra 2001, formálne však vládol o jeden deň dlhšie. Rezignoval dva roky pred riadnym koncom svojho funkčného obdobia. Keď sa ale demonštranti priblížili až k prezidentskému palácu, musel prezident utiecť preč na vrtuľníku. Na necelé dva dni prevzal kompetencie prezidenta dočasný predseda senátu Ramón Puerta. O dva dni neskôr sa funkcie prezidenta ujal Adolfo Rodríguez Saá, ktorý mal pôvodne zotrvať až do nových volieb. Pre pokračujúce demonštrácie však aj tento odstúpil a to už po jednom týždni vo funkcii, nahradil ho Eduardo Duhalde.
Život po odchode z funkcie
Potom, čo De la Rúa rezignoval, rozhodol sa radšej úplne stiahnuť z politiky, neposkytoval ani žiadne rozhovory. Situácia v krajine bola v tom čase veľmi vyhrotená, navyše De la Rúa bol veľmi nepopulárny, podobne ako aj iní vtedajší politici. Napriek tomu musel čeliť stále obvineniam z korumpovaniu poslancov z obdobia, keď sa ako prezident snažil presadiť zmeny v pracovnom práve. Spolu s ďalšími politikmi bol dokonca obvinený z korupcie, ale v roku 2013 bol súdom úplne oslobodený. Bol tiež obvinený zo zodpovednosti za tvrdé zásahy bezpečnostných zložiek voči demonštrantom počas nepokojov z konca roka 2001, aj tu bol ale súdom oslobodený. Nasledovalo obvinenie z machinácii pri spolupráci s niektorými bankami, z čoho bol však taktiež oslobodený. De la Rúa sa zostal venovať iba pedagogickej činnosti na Univerzite v Buenos Aires.
Frances Sternhagenová
Detstvo a mladosť
Jej otcom bol John M. Sternhagen a matkou bola Gertrude Hussey. Navštevovala Madeira School a Potomac vo Virgínii. Študovala na Univerzite Vassar College v New Yorku.
Kariéra
V rokoch 1953 až 1954 pracovala vo Washingtonskej Arena Stage. V roku 1955 debutovala na Broadwayi ako slečna T. Muse v predstavení The Skin of Our Teeth.
V roku 1971 si zahrala po boku Jessicy Tandy a Colleen Dewhurst v predstavení All Over.
V roku 1974 účinkovala v divadelnej hre The Good Doctor, za ktorú získala ocenenie Tony a Drama Desk. V roku 1981 si zahrala v sci-fi filme Outland, po boku Seana Conneryho. V rovnakom roku sa pripojila k natáčaniu televízneho seriálu Cheers, kde za svoj herecký výkon získala dve nominácie na Primetime Emmy. V októbri 1983 mal premiéru film s názvom Romantic Comedy, kde mala vedľajšiu postavu po boku Mary Steenburgen.
Na divadelných doskách v roku 1988 stvárnila hlavú postavu v predstavení Driving Miss Daisy. Postavu Daisy Werthan hrala dva roky, mimo divadlo Broadway. O rok neskôr (1989) stvárnila matku Farrah Fawcett vo filme See You in the Morning.
Menšiu rolu stvárnila vo filme Misery z roku 1990, podľa knižnej predlohy Stephena Kinga.
V roku 1995 si zahrala v divadelnom predstavení filmu z roku 1949, The Heiress. V predstavení sa objavila po boku Olivie de Havilland či Ralpha Richardsona. V rovnakom roku nahrala audio ku knihe od Stephena Kinga, Dolores Claiborne.
Objavila sa tiež v niekoľkých častiach televízneho seriálu Sex v meste, v rokoch 2000 až 2002.
Jednou z vedľajších postáv stvárnila aj vo filme The Mist z roku 2007.
Prápor podpory velenia Pozemných síl
Prápor podpory velenia je taktický prápor Pozemných síl Slovenskej republiky. Zabezpečuje podporu veliteľstvu Pozemných síl SR, v súčinnosťou s Ministerstvom vnútra sa podieľa na úlohách "spojených s ochranou štátnej hranice a so zachytávaním a odsunom nelegálnych imigrantov." Prápor sídli od novembra 2007 v Trenčíne, jeho veliteľom je od 1. júla 2018 podplukovník. Ing. Michal Rázga.
Dejiny
Prápor svoju históriu odvodzuje od Cisárskeho a kráľovského pešieho pluku č. 71 známeho tiež ako 71. trenčiansky pluk. Tento vznikol v roku 1860, od roku 1982 sídlil v Trenčíne. Pluk bojoval v Prvej svetovej vojne. V rámci Česko-Slovenska bol premenovaný na 17. peší pluk a v rokoch 1921 až 1938 sídli v Štefánikových kasárňach v Trenčíne. Medzi rokmi 1922 a 1937 pluk patril do 18. pešej brigády 9. pešej divízie, neskôr bol reorganizovaný do 15. pešej divízie až do jeho zrušenia 15. marca 1939. Niektoré jeho časti však boli včlenené do Armády Slovenského štátu. Obnovený bol koncom mája 1945, k 1. októbru 1949 bol opäť zrušený. K 1. okt´obru 1963 bol vytvorený 2. prevádzkový prápor (VÚ 6767), k nemu bola pripojená finančná, proviantná a výstrojná skupina VVO. K 1. januáru 1992 bol premenovaný na 3. prevádzkový prápor a k 1. januáru 1993 na 3. prevádzkový pluk. Od 1. októbra 2000 bol prevádzkovým práporom Veliteľstva Pozemných síl (a VÚ 4650). K 1. aprílu 2004 prápor zmenil názov z Prápor zabezpečenia velenia na Prápor podpory velenia pozemných síl OS SR. Medzi 31. decembrom 2005 a 1. novembrom 2007 bol prápor dislokovaný v Novom Meste nad Váhom.
Magister architektúry
Magister architektúry (v skratke Mgr. arch.) je akademický titul, ktorý sa udeľuje absolventom umeleckých magisterských študijných programov v oblasti architektúry a urbanizmu.
Tento titul sa udeľuje na Slovensku len na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave v študijnom odbore Umenie v študijnom programe Architektonická tvorba.
Titul vyplýva z potrieb domácej i medzinárodnej praxe, keďže je potrebné už názvoslovím rozlíšiť absolventov architektúry, tak ako sú rozlišovaní, kvôli špecifikám štúdia absolventi umeleckých magisterských študijných programov titulom (Mgr. art.) alebo podobne absolventi Inžinierskych študijných programov v oblasti architektúry a urbanizmu titulom Inžinier architekt (Ing. arch.)
Titul nadväzuje na tradíciu udeľovania titulu akademický architekt (akad. arch.) absolventom umeleckých akadémií v Česko-Slovensku a je aj približným medzinárodným ekvivalentom titulu Master of Architecture (M.Arch / MArch)
Na Slovensku sa titul Mgr. arch. udeľoval krátko v 90. rokoch po zaniknutí titulu akademický architekt. (akad. arch) a opätovne sa udeľuje od roku 2022 vďaka novele vysokoškolského zákona.
Boufféré
Boufféré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Rougemont (Doubs)
Rougemont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Bungar modrastý
Bungar modrastý (Bungarus caeruleus) je jedovatý had z čeľade koralovcovité.
Rougemont (Doubs)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Bungar modrastý
Je rozšírený na indickom subkontinente, od Pakistanu, Nepálu po Srí Lanku. Obýva savany a lesy, loví v noci, hlavne hady (aj vlastný druh ), scinky a cicavce. Kladie 8 až 12 vajec. Bežne dorastá do dĺžky 0,9 m, ale môže byť dlhý aj 1,75 m. Má čierne až modrasté sfarbenie s bielymi pruhmi.
Rougemont (Doubs)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pasca Noemovej archy
Pasca Noemovej archy je sled ťahov v Španielskej hre, ktorými sa biely snaží nalákať čierneho do pasce a získať materiálnu výhodu. Ide o ťahy '''1. e4 e5 2. Jf3 Jc6 3. Sb5 a6 4. Sa4 d6 5. d4 (priame, prirodzené a aktívne pokračovanie) b5 6. Sb3 Jxd4 7. Jxd4 exd4''' V tomto momente by si biely mal všimnúť, že čierny potrebuje práve dva ťahy svojím c pešiakom na to, aby uzavrel bieleho strelca, ktorý sa nachádza na poli b3. Ak biely doberie pešiaka dámou, bielym tým čiernemu poskytne práve potrebný ťah, pretože čierny prostredníctvom ohrozením dámy ťahom c7-c5 získa potrebné tempo a následným c5-c4 uzavrie strelca '''8. Dxd4?? c5! 9. Dd5 Se6 10. Dc6+ Sd7 11. Dd5 c4''' a biely príde o svojho bielopoľného strelca.
Rozbor
Po ťahoch 1. e4 e5 2. Jf3 Jc6 3. Sb5 a6 4. Sa4 (otvorený variant Španielskej hry) d6 5. d4 b5 6. Sb3 má čierny prirodzenú a zároveň silnú odpoveď a to 6. ... Jxd4. Silná odpoveď bieleho je jednoduché branie jazdcom ťahom 7. Jxd4 a po čierneho dobraní 7. ... exd4 stačí zahrať 8. Sd5! a biely o svojho strelca nepríde, navyše po 8. ... Vb8 9. Sc6+ Sd7 10. Sxd7+ Dxd7 11. Dxd4 a v tomto momente biely dobral pešiaka na poli d4 a úplne predišiel pasci čierneho.
Iné pokračovanie vzniká, ak biely v 7. ťahu pokračuje ťahom 7. c3!?, čierny najlepšie urobí, ak vezme strelca na poli b3 ťahom 7. ... Jxb3 8. Dxb3 (z dlhodobejšieho hľadiska stojí možno za zváženie aj 8. axb3) 8. ... Sb7 a v tejto pozícii má biely viacero možností, ako môže bez problému pokryť pešiaka na poli e4.
Bouillé-Courdault
Bouillé-Courdault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
HK Levice
Okrem seniorského „A“–tímu klub zastrešuje aj dorast, kadetov, piatu až ôsmu hokejovú triedu.
História klubu
V roku 1885 bol založený telovýchovný spolok milovníkov korčuľovania Lévai Korcsolazási Egyelet (L.K.E. – Levická korčuliarska jednotka), o ktorého činnosti a dĺžke pôsobenia sa nezachovalo veľa správ. Je známe, že sa v roku 1887 vybudovalo na malom rybníku klzisko s jednoduchým elektrickým osvetlením. Korčuľovanie bolo popri iných športoch populárne aj v Lévai Sport Egyelet (L.S.E.- Levická športová jednotka), založenej v roku 1897.
Významný krok bolo založenie hokejového oddielu v rámci Levickej telocvičnej jednotky (L.T.E.) v roku 1930 pod vedením K. Laufera. Prvé hokejové stretnutie sa Leviciach odohralo 16. februára 1931 po trojnásobnom odložení zápasu kvôli roztápajúcemu sa ľadu. V priateľskom stretnutí si zmerali sily L.T.E. a Slávia B. Bystrica. Zápas pred 500-600 divákmi skončil víťazstvom hostí v pomere 7:2.
Ľadový hokej sa ďalej rozvíjal v rámci Juventus Sport Klub Levice, ktorý vznikol v novembri 1934 na čele s dr. Elemérom Strasserom. Juventus S.C. si vytýčil za hlavnú úlohu rozvoj menej populárnych športových odvetví. Hokejový oddiel sa vo februári roku 1935 zúčastnil turnaja v Tajnej, kde skončil na 3. mieste za mužstvami Tajnej a Vrábľami. V roku 1938 začal zápasiť s finančnými problémami a bol nútený prerušiť svoju činnosť.
Novodobý rozvoj ľadového hokeja v Leviciach začal na konci 60-ich rokov 20. storočia. Pod hlavičkou SLOVAN AGRO LEVICE vznikol v meste hokejový oddiel s družstvom mužov a dorastu. Družstvá boli zaradené v krajských súťažiach Západoslovenského kraja. Levice mali dve prírodné ľadové plochy s umelým osvetlením, prírodné podmienky a poveternostné vplyvy však tomuto športu nepriali. Väčšina majstrovských zápasov sa hrala na zimnom štadióne v Nitre.
Prelom v rozvoji ľadového hokeja v Leviciach bola výstavba umelej ľadovej plochy, ktorá sa začala v roku 1975. Súperom domáceho družstva v prvom exhibičnom zápase bol Slovan Bratislava.
Dôležitým krokom v rozvoji hokeja v Leviciach bolo rozhodnutie Ministerstva národnej obrany ČSSR, ktoré na žiadosť okresných a krajských orgánov telovýchovy v roku 1987 založilo pri Vojenskom útvare v Leviciach vojenský hokejový klub VTJ Levice.
V marci 1991 sa začal hrať v Leviciach ženský hokej. Na 1. majstrovstvách Slovenska v Topoľčanoch družstvo obsadilo 5. miesto, v roku 1993 skončili v súťaži na 2. mieste, keď vo finále prehrali s hráčkami Dubnice. Družstvo žien skončilo svoje pôsobenie po ukončení sezóny 2004/2005.
Od roku 1993 až do roku 2003 HK VTJ súťažil v kategórii 2. hokejovej ligy Slovenskej republiky. Za hokejový oddiel VTJ Levice hrávali hráči, ktorí v neskoršom období pôsobili aj ako reprezentanti Slovenska (Jozef Daňo, Juraj Kledrowetz). Dobré výsledky družstva vojakov zvýšili popularitu ľadového hokeja v meste a jeho okolí.
V období rokov 1993-1996 sa objavil zámer prestavať zimný štadión na viacúčelovú športovú halu. Stavebný projekt uvažoval o vyčlenení hokejistov z haly na vonkajšiu vedľajšiu ľadovú plochu. Tlak funkcionárov a hlasovanie poslancov vtedajšieho mestského zastupiteľstva viedol v roku 1996 k rozhodnutiu dostavať Zimný štadión podľa pôvodnej dokumentácie. Ten bol v máji 1998 slávnostne odovzdaný do užívania pre širokú verejnosť.
V roku 1998 obnovil svoju činnosť aj Hokejový klub Levice. Zámer mestského zastupiteľstva dostavať Zimný štadión v roku 1998 výbor HK Levice využil, a v spolupráci so IV. Základnou školou Pri Podlužianke založil Športové hokejové triedy (ŠHT) pre súťažný ročník 1997/98. Vstupom do systému ŠHT sa začala zvyšovať kvalita výchovy žiakov v ľadovom hokeji. Žiaci začali hrať najvyššiu súťaž v žiackej kategórii na Slovensku, dorastenci 1. ligu, juniori postúpili do 1.ligy a seniori hrali druhú ligu.
Levice mali v súťaži seniorov dve družstvá: HK VTJ Levice a HK Levice. Po skončení spolupráce s armádou v oblasti hokeja pôsobí ako nástupca HK VTJ Levice od roku 2003 Hokejový klub Levice.
Hokejový klub Levice je dobrovoľné združenie občanov v zmysle ustanovení zákona č. 83/1990 Zb., ktorí jeho prostredníctvom vykonávajú činnosť zameranú na rozvoj, prosperitu a ochranu športovcov – hokejistov mesta Levice a jeho okolia. Je členom Slovenského zväzu ľadového hokeja. Členmi môžu byť jednotlivci, kolektívy a organizácie.
Dve kategórie hokejovej prípravky nadväzujú v spolupráci so IV. Základnou školou v Leviciach na systém športových hokejových tried od piateho do deviateho ročníka. V ŠHT trénujú žiaci/žiačky v rámci vyučovacieho procesu.
Na tieto kategórie nadväzujú kategórie dorastencov a juniorov. V školskom roku 2004/2005 sa otvoril na Strednej priemyselnej škole v Leviciach ročník športovej triedy študijného odboru technicko-informačné systémy, so zameraním na ľadový hokej. Do tejto triedy bolo prijatých na základe talentových skúšok 24 hokejistov, vrátane dvoch dievčat z celého Slovenska. Tento projekt trval štyri roky. Žiaci končiaci v športových hokejových triedach na základných školách mali možnosť pokračovať vo svojom športovom raste a pritom získať kvalitné stredoškolské vzdelanie. Pod vedením klubových trénerov hrali a trénovali v jednotlivých kategóriách Hokejového klubu Levice. Už v prvom roku pôsobenia športovej triedy dorastenci postúpili do 1. dorasteneckej ligy.
Hokejový klub v rámci projektu „Príď medzi nás“, v roku 2008 v spolupráci s Materskou školou na Tekovskej ulici v Leviciach otvoril 1. Ročník Hokejovej materskej školy. Tento na Slovensku ojedinelý projekt funguje i v súčasnosti.
Všetky družstvá Hokejového klubu Levice hrajú súťaže riadené Slovenským zväzom ľadového hokeja. Vrcholom štruktúry jednotlivých kategórií sú seniori, ktorí v súťažnom období 2005/2006 hrali v 1. hokejovej lige Slovenska. Udržať sa im v nej však nepodarilo. V sezóne 2018/19 seniori vyhrali 2. hokejovú ligu a stali sa víťazom baráže o 1. ST. NICOLAUS hokejovú ligu.
Zdroje
HK Levice (Peter Hríbik, Marián Moravčík, Ján Červeňák), SZĽH
Soběchlebské terasy
Soběchlebské terasy sú prírodná pamiatka evidenčné číslo 5681 asi jeden kilometer severovýchodne od Soběchlebov v okrese Louny. Chránené územie s rozlohou bolo vyhlásené 2. júna 2011. Dôvodom jeho zriadenia je ochrana európsky významnej lokality s výskytom črievičníka papučkového.
Opis
Prírodná pamiatka sa nachádza asi východoseverovýchodne od obce Soběchleby v nadmorskej výške  Ide o hlbokú roklinu v údolí Černockého potoka. Stromové poschodie je tvorené zmiešaným lesom s prítomnosťou duba letného a zimného, ​​brezy, brestu horského, smreku, borovice lesnej a smrekovca. Bylinné poschodie zodpovedá spoločenstvu teplomilných dúbrav. Rastie tu početná populácia kriticky ohrozeného črievičníka papučkového (Cypripedium calceolus) – uvádzané je cca 70 jedincov. Hojný je tu bradáčik vajcovitolistý (Lister ovata). V literatúre je uvádzaný tiež výskyt vtáčej prilby bielej (Cephalanthera damasonium) alebo borievky obyčajnej (Juniperus communis).
Rouhe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rougemontot
Rougemontot je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bouin (Vendée)
Bouin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Mikuláš Mlynarčík
Zo životopisu
Jeho otec bol príležitostný horský vodca. Ako dieťa a mládenec žil v Tatranskej Kotline preto veľmi dobre poznal východnú časť Vysokých Tatier a Belianske Tatry. Študoval na Vyššej obchodnej škole v Kežmarku. Keď mal 14 rokov vedel sa už veľmi dobre lyžovať. Podnikal mnohé ľahšie i ťažšie túry vo Vysokých Tatrách. Za výrazný úspech slovenského horolezectva je považovaný jeho prvovýstup na Lomnický štít dňa 14. augusta 1921, keď vystúpil na vrchol juhozápadným hrebeňom so spoločníkmi Jurajom Koromzayom a Karolom Piovarcsym zo Spišskej Novej Vsi.
V Spišskej Novej Vsi bol úradníkom v sporiteľni. Tu spoločne s Františkom Liptákom a Gustávom Nedobrým založil horolezecký spolok JAMES. Bol prvým predsedom Spolku tatranských horolezcov JAMES. Uskutočnil vyše 2000 turistických a horolezeckých túr. Zameriaval sa na hrebeňové prechody. Pomáhal sprístupňovať rokliny a doliny Slovenského raja. Bol aktívnym lyžiarskym inštruktorom. Mal výrazný podiel na vybudovaní turistickej základne vo Vrátnej, pomáhal pri budovaní chát pod Chlebom a pod Suchým. Keď sa usadil v Žiline pomáhal pri zakladaní horskej služby v Malej Fatre. Bol aktívnym dopisovateľom časopisu Krásy Slovenska. Za zásluhy bol ocenený Zlatým odznakom JAMES, medailou Za zásluhy o rozvoj ČSZTV I. stupňa a Čestným odznakom HS Malá Fatra.
Bouin (Vendée)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eufrosyné (Charitka)
náhľad|Aglaia, Eufrosyné a Thaleia, Galleria degli Uffizi, Florencia Eufrosyné alebo Eufrosyna (Eufrosyné) je v gréckej mytológii dcéra najvyššieho boha Dia a oceanidy Eurynomé (avšak podľa inej verzie boha slnka Hélia a najády Aigly.
Bola jednou z Charitiek, bohýň pôvabu a krásy.
Najznámejšie boli tri: Asklépiovou dcérou a neskôr manželkou Hefaista.
Menej známe boli ďalšie ich sestry Charis, Pasithea, Kléta, Faenna, Thalló, Auxó a Hégemoné.
Charitky boli pôvabné a milé, láskavé k ľuďom i k bohom, ľuďom poskytovali mnohé dobrodenia. Takmer vždy boli v spoločnosti iných bohov, ochraňovali priebeh slávností a hostín. Obzvlášť však dbali o krásu umenia. Boli ctené ako ostatné bohyne, mali aj svoje chrámy, boli zobrazované ako pôvabné a tancujúce dievčatá, s touto krásnou symbolikou:
Odraz v umení
Podoba Charitek sa zachovala na veľkom počte umeleckých diel – sochách, reliéfoch, vázových maľbách:
Rétiho koncovka
Rétiho koncovka je pozícia znázornená na diagrame vpravo, v ktorej biely na ťahu remizuje. Na prvý pohľad sa zdá, že biely jasne prehrá, pretože nestihne dobehnúť čierneho pešiaka na h stĺpci a čierny ľahko doberie bieleho pešiaka na c stĺpci. Biely však v tejto pozícii remizuje, a to tak, že sa bude naraz pohybovať k svojmu pešiakovi na c stĺpci a zároveň k čiernemu pešiakovi na h stĺpci. Hlavná myšlienka tohoto postupu tak neguje známy aforizmus Senecu: Kto súčasne naháňa dvoch zajacov, nielenže oboch nechytí, ale pravdepodobne nechytí žiadneho.
Richard Réti túto šachovú štúdiu publikoval 4. decembra 1921 v Ostrauer Morgenzeitung a patrí medzi jeho najslávnejšie šachové štúdie. Savielly Tartakower označil toto dielo ako šachovú kvadratúru kruhu. Správny postup bieleho je: '''1. Kg7! h4 2. Kf6 h3 3. Ke5 Kb6 4. Kd6 h2 5. c7 h1D 6. c8D''' remíza. Ak by čierny chcel najprv chytiť bieleho pešiaka na poli c a potom premeniť svojho na dámu, hra by vyzerala nasledovne: '''1. Kg7 Kb6 2. Kf6 Kxc6 3. Kg5 h4 4. Kxh4 remíza alebo aj 1. Kg7 Kb6 2. Kf6 h4 3. Ke5! (po 3. ... Kxc6  by prišlo 4. Kf4 h3 5. Kg3 h2 6. Kxh2 remíza) 3. ... h3 4. Kd6 h2 5. c7 (alebo aj 5. ... Kb6 6. Kd7 h1D 7. c8D remíza) 5. ... h1D 6. c8D''' remíza.
Roulans
Roulans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Sufragánna diecéza
Sufragánna diecéza alebo sufragánne biskupstvo je v katolíckom a anglikánskom prostredí diecéza, resp. biskupstvo, ktoré sa nachádza v cirkevnej provincii, no nie je sídelnou diecézou hlavy cirkevnej provincie (metropolitu). Hlavou sufragánnej diecézy je sufragánny biskup (sufragán). Výnimočne môže byť sufragánnou aj arcidiecéza so sídelným arcibiskupom, čoho príkladom je napr. Trnavská arcidiecéza. Od sufragánnej diecézy je odlišná exemptná diecéza, ktorá je podriadená Apoštolskej stolici.
Roulans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sufragánna diecéza
Proti rozsudku (sufragánneho) biskupa sa možno odvolať k metropolitovi alebo na Rímsku Rotu. Ak rozsudok vyniesol metropolita, odvolanie sa podáva k najstaršiemu sufragánovi.
Roulans
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Boulogne (Vendée)
Boulogne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bourneau
Bourneau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vendée, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Michal Tomík
Michal Tomík (* 9. apríl 1869, Skalica† 19. október 1953) bol slovenský roľník, osvetový pracovník a politik HSĽS v období medzivojnového Československa.