cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geografia Srbska
Živočíšstvo
Rôznorodé prostredie v Srbsku vytvára vhodné podmienky pre faunu, čo sa odzrkadľuje vo výskyte až 43,3% živočíšnych druhov, ktoré sú registrované na území Európy. Len v riečnych systémoch a ich blízkom okolí žije 110 druhov rýb a 20 druhov obojživelníkov, plazy sú zastúpené 45 druhmi, vtáky 260 druhmi a cicavce 94 druhmi.
Medzi najčastejšie voľne žijúce druhy živočíchov patria jelene, daniele, srnce, kamzíky, muflóny, diviaky, medvede, rysy, vlky, kuny, jazvece, veveričky, líšky, ale tiež ježe, jašterice, hady a rôzne druhy hmyzu. Podobne bohato je zastúpená skupina vtákov a rýb.
Vodstvo
náhľad|vľavo|Mapka hlavných európskych povodí Na srbskom území sa s Dunajom zlieva niekoľko veľkých riek, pritekajúcich z okolitých krajín. Topografia a zberná oblasť riek určuje ich vodný režim, ktorý je s výnimkou Dunaja snehovo - dažďový, s maximami v marci a apríli počas topenia snehu v horách a krátkodobo počas letných a jesenných búrok a dlhodobejších dažďov. Územie možno rozdeliť na dve odlišné časti; pokým južná polovica Srbska je pramennou oblasťou riek, severnej časti dominujú veľké rieky s menšími lokálnymi prítokmi a riedkou riečnou sieťou.
Mohutné rieky odvádzajú vodu z 92,4% územia korytom Dunaja do Čierneho mora, z 5,4% územia v južnej časti (Kosovo) prúdi voda riekou Drin do Jadranského mora a z 2,2% rozlohy v južných okrajových častiach prebytočná voda odteká do Egejského mora. Rozvodnica prechádza hrebeňom južne položených (zväčša pohraničných) hôr.
Rieky
náhľad|300px|Povodia v Srbsku Srbskému územiu dominuje povodie Dunaja (nachádza sa tu 10,3% jeho povodia) a Veľkej Moravy, významné sú tiež povodia Sávy s Kolubarou, Driny s Uvacom a Limom, Drinu a Timoku. Riečny systém veľkých riek sa využíva na lodnú dopravu, pričom na Dunaji, Sáve, Tise i Veľkej Morave premávajú aj väčšie lode. Na srbskom území sa priemerný prietok Dunaja zdvojnásobuje a pri vstupe do Bulharska dosahuje okolo 6000 m³/s. Hoci všetky kratšie prítoky majú vodné stavy závislé od aktuálnych zrážok, prietoky Dunaja a čiastočne aj Drávy (ktorá sa do Dunaja vlieva z chorvátskej strany) ovplyvňuje topenie snehu a ľadovcov v Alpách, čím ich prietoky kulminujú s miernym oneskorením. Hladinu výrazne dvíhajú letné búrky a dlhšie obdobia výdatných jesenných dažďov v povodí prítokov. Na viacerých riekach sú postavené vodné elektrárne, no zachovali sa aj meandrujúce úseky, obklopené lužnými lesmi s bohatým biotopom.
Vodné plochy
náhľad|Vlasinsko jezero v južnom Srbsku Na území Srbska je málo prirodzených jazier, zväčša sa však vyskytujú v horských oblastiach na juhu. Z vodných plôch dominuje Đerdapsko jezero, ktoré vzniklo prehradením Dunaja v úžine Železné vráta. Priehradný múr s výškou 60 metrov vytvára jazero s dĺžkou až 150 km pri šírke 28 km a plochou 163 km² (celková plocha je 253 km²). Umelo vytvorenou vodnou plochou je aj Vlasinsko jezero na rieke Vlasina s plochou 15 km², najväčším prirodzeným je ale Palićko jezero na severe Vojvodiny, ktoré má 4,2 km² a je súčasťou Prírodného parku Palić.
Územnosprávne členenie
náhľad|Administratívne členenie Srbska
Územie Srbska je rozdelené na tri celky; dva autonómne kraje dopĺňa vlastné centrálne Srbsko. Tieto sa ďalej členia na obvody, zodpovedajúce našim okresom. Zaujímavosťou je fakt, že v celom Srbsku je iba 24 miest (gradovi), menšie no početnejšie sú mestské obce (gradska naselja; s min. 2000 obyv.) a najpočetnejšie sú základné správne jednotky, zodpovedajúce našim obciam (naselja).
PPŠ-41
PPŠ-41 (skratka pre Pistolet-pulemiot Špagina - 41, rus.: Пистолет пулемёт Шпагина - 41), známy aj ako „Špagin“, bol sovietsky samopal používaný hlavne počas druhej svetovej vojny. Vyrovnal sa svojim súperom MP-40, Bergmann či Beretta.
Vznik a vývoj
Samopaly vznikli počas 1. svetovej vojny, no po jej skončení ich vývoj ustrnul. Vojenské kruhy týmto perspektívnym zbraniam nevenovali dostatočnú pozornosť. Rovnako tomu bolo aj v ZSSR. Až v roku 1935 prijali 7,62 mm zbraň V. A. Degťareva PPD-34.
PPD-34 bola robustná zbraň s drevenou pažbou a bubnovým zásobníkom. Strieľal jednotlivo ale aj v dávkach a nabíjal sa z 25 ranového zásobníku vkladaného zdola. Tento samopal však nárokom konzervatívnych sovietskych veliteľov veľmi neuspel, kvôli náročnej výrobe a slabému účinnému dostrelu.
Degťarev v roku 1938 vyvinul vylepšenú konštrukciu PPD-34/38 používajúcu pôvodný zásobník alebo novým okrúhlym s kapacitou 71 nábojov. V roku 1939 však výrobu samopalov v ZSSR zastavili. Koncom roku však sovietske vojská zaútočili na Fínsko a zistili, že nepriateľ účinne používa samopaly Suomi M1931 vlastnej výroby.
V roku 1940 preto samopaly znovu zaviedli do výzbroje. Nasledujúci rok ponúkol V.A. Degťarev vylepšenú verziu PPD-40. Tá sa v armáde do vpádu Nemcov do ZSSR v roku 1941 rýchlo rozšírila. Ďalej sa však hľadala nová, na výrobu menej náročná zbraň, ktorá by takisto používala pištolové strelivo 7,62 x 25 mm TT. Ešte pred začiatkom vojny sa to podarilo, a do výzbroje bol zaradený model G.S. Špagina PPŠ-41, ktorý bol inšpirovaný Degťarevovom, avšak svojho predchodcu podstatne prevyšoval.
Samopal PPŠ-41 sa na PPD-40 veľmi ponášal, ale bol dlhší, mal dlhšiu hlaveň, väčší účinný dostrel a kadenciu. Puzdro záveru rovnako prechádzalo do plášťa hlavne s veľkými otvormi, na chladenie hlavne. Samopal mal dynamický záver a s bubnovým zásobníkom na 71 nábojov vážil 5,54 kg. Oproti predchodcovi sa špagin líšil zakončením plášťa hlavne, ktorý presahoval jej ústie a bol zakončeným šikmou plôškou s väčším výstrelným a ďalšími menšími otvormi na bokoch a vo vrchnej časti plášťa. Bol to jednoduchý, ale účinný kompenzátor, ktorý tlmil spätný ráz a zdvih zbrane pri výstrele, čím zvyšoval jej presnosť. Výraznou výhodou zbrane bola aj jej jednoduchá konštrukcia a výroba, pri ktorej sa používal lacný materiál ako kovové výlisky, či na polovicu rozrezané hlavne pušiek Mosin-Nagant vzor 1891 (ktorých bol dostatok). Vďaka tomu, ho bolo možné vyrábať aj v civilných závodoch len s minimálnou úpravou strojov. Špaginy sa na front dostali v priebehu roku 1942.
Do roku 1947 Sovietsky zväz vyrobil vyše 5 miliónov kusov. Niekoľko tisíc kusov bolo dodaných na pomoc SNP najmä partizánom.
Nasadenie
thumb|left|[[Wehrmacht|Vojak Wehrmachtu s ukoristeným PPŠ-41 v bitke o Stalingrad.]] thumb|Replika uniformy radového sovietskeho vojaka a PPŠ-41. Jednoduchá výrobná procedúra, ktorá Sovietom umožňovala vyrábať veľké množstvá týchto zbraní im dovolila vybaviť špaginmi celé samopalnícke jednotky. Tieto sa stali základom úderných armád, ktoré podporovali sovietske tankové jednotky. Medzi jednotkami na východnom fronte sa stala zbraň čoskoro veľmi populárna, najmä vďaka nízkym nárokom na obsluhu. Mnohí vojaci na základe skúseností nakoniec začali svoje samopaly udržiavať v maximálnom suchu, dokonca na ich ošetrovanie prestali používať akékoľvek mazivá, čím predchádzali ich zasekávaniu aj vo veľkých mrazoch. Zbraň bola veľmi populárna aj medzi nemeckými jednotkami, ktoré ju s obľubou používali. Jednou z najporuchovejších častí samopalu bol veľký bubnový zásobník, ktorého bezporuchový chod si vyžadoval na rozdiel od iných súčastí zbrane nadpriemernú starostlivosť. V priebehu vojny sa objavila ešte jedna vydarená sovietska konštrukcia samopalu PPS (Pistolet pulemiot Sudajeva).
Neolamarckizmus
Neolamrckizmus je smer evolucionizmu, podľa ktorého je evolúcia výsledkom fyziologických procesov. Neolamarckizmus popiera tvorivú úlohu výberu, uznáva vopred danú účelnosť organizmov.
Neolamarckizmus nadväzuje na učenie J. B. Lamarcka. Zdôrzňuje dedičnosť získaných vlastností a predurčenú účelnosť organizmov; evolučné teorie na základe prirodzeného výberu odmieta ako mechanistické.
Imagination
Imagination je anglické soul a funk trio, ktoré zaznamenalo niekoľko hitov v 80. rokoch 20. storočia. Imagination sa skladala z Leee Johna (narodený 23. júna 1957), Ashley Ingrama (narodený 27. novembra 1960), Errola Kennedyho (narodený 9. júna 1953). Imagination bola vytvorená v roku 1981.
Medzi ich najväčšie hity patria "Just an Illusion" (#2), "Body Talk" (#4) a "Music and Lights" (#5).
Diskografia
{| width="85%"
Albumy
||
2953 Vysheslavia
2953 Vysheslavia je planétka s priemerom 64 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 24. septembra 1979.
Mužská štvorhra na Heineken Open 1998
Mužská štvohra na Heineken Open 1998 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1998 od 12. do 19. januára 1998. Titul získali Američan Patrick Galbraith a Novozélanďan Brett Steven, ktorí vo finále porazili novozélandsko-americký pár Tom Nijssen, Jeff Tarango. Pre Galbraitha to bol 34. a pre Stevena deviaty a posledný titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Bouleternère
Bouleternère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2012
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2012 boli 16. majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia inline skater hockey (IISHF). Konali sa od 19.21. októbra 2012 v meste Givisiez, vo Švajčiarsku, za účasti 7 tímov. Titul získali piatykrát vo svojej histórii domáci Švajčiari. Obhajcovia titulu z Nemecka skončili na 4. mieste.
Finálový zápas sa hrá na 3 tretiny po 15 minút, všetky ostatné zápasy sa hrajú s 2 polčasmi po 20 minút. Zápasy naživo vysielala televízna spoločnosť SPTSTV z Dánska.
Skalky (vrch v Malej Fatre)
Skalky je vrch v hlavnom hrebeni Lúčanskej Malej Fatry. Leží približne juhovýchodne od Rajca.
Poloha
Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Kľak. Vrch leží v Žilinskom kraji, na rozhraní okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územia obcí Rajecká Lesná a Vrícko. Severovýchodným smerom po hrebeni sa nachádza Janková, západným smerom, oddelená Vríckym sedlom Ostrá skala. Severne susedí Prípor a juhovýchodným smerom Dutá skala.
Opis
Vrch je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie od severu z Martinských holí cez Hnilickú Kýčeru a Skalky západným a následne južným smerom vrchom Ostrá skala na Kľak. Skalnatý vrchol pokrýva riedky porast, umožňujúci pomerne dobrý a ďaleký rozhľad. Severné svahy sa zvažujú do Rajeckolesnianskej doliny, kde smerujú prítoky Lesnianky, odvádzajúcej vodu do rieky Rajčanka. Južné svahy masívu odvodňujú prítoky Vríce, smerujúcej do rieky Turiec.
Výhľady
Skalky s riedkou vegetáciou na vrchole umožňujú obmedzený výhľad, nakoľko severný a južný smer zatieňujú vyššie masívy pohoria. Pozorovateľné sú najmä okolité vrchy Lúčanskej Fatry, časť Veľkej Fatry, Kremnických a Súľovských vrchov, Vtáčnik a pri vhodných podmienkach i Lysá hora v Moravsko-sliezskych Beskydách.
732 Tjilaki
732 Tjilaki je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil A. Massinger 15. apríla 1912.
Arnošt Lustig
Arnošt Lustig (* 21. december 1926, Praha – † 26. február 2011, Praha ) bol český spisovateľ a publicista svetového významu, autor celej rady diel s tématikou holokaustu.
Životopis
Lustig sa narodil v Prahe, tu aj chodil do obecnej školy a začal študovať na reálke, z ktorej však bol roku 1941 z rasových dôvodov vylúčený. 13. novembra 1942 bol poslaný do koncentračného tábora Terezín a počas vojny spoznal aj ďalšie dva koncentračné tábory, poľský Osvienčim a nemecký Buchenwald. V apríli 1945 sa mu podarilo ujsť z transportu smrti (z Buchenwaldu do Dachau) a až do konca vojny sa ukrýval v Prahe. Počas holokaustu prišiel takmer o celú svoju rodinu, čo ho hlboko poznamenalo. Jeho diela sa už od prvých poviedkových súborov zaoberajú práve tématikou židov a druhou svetovou vojnou.
Po vojne v roku 1946 študoval na Vysokej škole politických a sociálnych vied a začal prispievať do novín a časopisov. Roku 1948 odišiel do Izraela ako spravodaj v izraelsko-arabskej vojne, po návrate pracoval ako redaktor v rozhlase a v Mladom světe. Bol aj televíznym scenáristom (o. i. napísal aj scenár podľa svojej novely Modlitba pro Kateřinu Horovitzovou).
Po augustovej invázii vojsk Varšavskej zmluvy roku 1968 musel Česko-Slovensko opustiť. Odišiel najprv do Juhoslávie, potom žil v Izraeli. Nakoniec sa usadil v USA a tam prednášal film a literatúru na Americkej univerzite vo Washingtone. V roku 1995 prekvapil tým, že sa stal šéfredaktorom českej verzie časopisu Playboy.
Dielo
Tvorba Arnošta Lustiga málokedy vybočila z témy holokaustu. Jeho knihy patria k takzvanej druhej vlne vojnovej prózy, t. j. vojnová próza z 50. a 60. rokov. Autori druhej vlny sa viac zameriavali na psychiku a vzťah jedinca k dobe než na udalosti v širších súvislostiach ako faktograficky zameraná prvá vlna.
Villers-le-Sec (Marne)
Villers-le-Sec je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lézignan-Corbières
Lézignan-Corbières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
2954 Delsemme
2954 Delsemme je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. januára 1982.
Lézignan-Corbières
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 10224 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ján Lang
Ján Lang (žil v 15. storočí) bol banský podnikateľ, richtár Rožňavy (1496), jeden z najvýznamnejších banských ťažiarov v 90. rokoch 15. storočia. Doložené je jeho pôsobenie v Banskej Bystrici a Rožňave.
Život
náhľad|Turzov dom (tretí sprava) na Námestí SNP v Banskej Bystrici Ako mešťan Banskej Bystrice a zrejme aj člen mestskej rady je doložený z roku 1481. Podľa interpretácie údajov fuggerovského faktora Jána Dernschwama v jeho pamätnom spise Beschreibung des Mitteren Hauss zue Neosuhl gelegen (1563) mohol Lang pochádzať z Rožňavy alebo Levoče.
Lang dokázateľne vlastnil hámor na sútoku Bystrice a Hrona. Pre krakovsko-levočskú spoločnosť Turzovcov skupoval banskobystrické medené a strieborné bane. V roku 1494 od neho Ján III. Turzo kúpil polovicu bane Topperstollen a v roku 1495 dva domy v Banskej Bystrici za 1000 zl., ktorých spojením a prestavbou vznikol Turzov dom, sídlo Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti.
Po zkoncentrovaní baní v okolí Banskej Bystrice sa Lang zastupujúc záujmy Turzovcov presťahoval do Rožňavy. Pred rokom 1494 sa stal rožňavským mešťanom, keďže v uvedenom roku sa (zrejme už ako člen mestskej rady) zúčastnil vyšetrovania sporu dedín Čučma a Nadabula (dnes mestská časť Rožňavy) s mestom Rožňava. Spolu s Martinom Turzom sa usiloval o monopolné postavenie v miestnej banskej ťažbe.
Molekulárna biológia
Molekulárna biológia je vedný odbor zaoberajúci sa biológiou na úrovni molekúl. Skúma zmeny v molekulárnej stavbe zložiek organizmu a ich účinky na životné procesy. Jej pole pôsobnosti sa prekrýva s inými oblasťami biológie a chémie, konkrétne najmä s genetikou a biochémiou. Molekulárna biológia sa zaoberá predovšetkým porozumením vzťahov medzi rôznymi bunkovými systémami, zahŕňajúc napríklad vzájomné vzťahy medzi DNA, RNA, proteosyntézou (tvorbou bielkovín), biosyntézou enzýmov, porozumeniu ako sú tieto interakcie regulované a skúma aj zákonitosti genetickej regulácie a genetický kód.
W.T. Astbury v odbornom časopise Nature opísal molekulárnu biológiu ako: "...nie až tak technika ako koncepcia, koncepcia z hľadiska takzvaných jednoduchých vied s hlavnou ideou nájsť pod rozsiahlymi manifestáciami klasickej biológie zodpovedajúci molekulový plán. Zaoberá sa najmä formou biologických molekúl a .... je prevažne trojrozmerná a štruktúrna- čo však neznamená, že je iba rafináciou morfológie- musí tiež v rovnakú dobu skúmať aj vznik a funkciu."
Príbuznosť s ostatnými „molekulárnymi“ vednými odbormi biológie
frame|right|Schematické vzťahy medzi biochémiou, genetikou a molekulárnou biológiou Výskumníci v molekulárnej biológií využívajú techniky typické pre molekulárnu biológiu (pozri Techniky ďalej v článku), no v čoraz väčšej miere ich kombinujú s technikami a myšlienkami používanými a obsiahnutými v genetike, biochémii a biofyzike. V súčasnosti už neexistuje pevná hranica medzi týmito disciplínami ako kedysi. Nasledujúci obrázok znázorňuje jeden z možných pohľadov na vzťahy medzi biologickými odbormi:
Množstvo práce v molekulárnej biológií je rozsiahle, a najmä v poslednej dobe je veľa z nej spracovávané v spojení s počítačovými vedami ako sú bioinformatika a výpočtová biológia. V čoraz väčšom počte sa na molekuly sústreďujú aj iné oblasti biológie a to buď priamo, štúdiom vzťahov molekúl v nimi skúmaných javoch, ako napríklad cytológia alebo vývojová biológia, alebo nepriamo, využívajúc techniky molekulárnej biológie napríklad v oblastiach evolučnej biológie ako sú populačná genetika a fylogenetika na odvodenie charakteristických znakov populácií alebo druhov. Dlhú tradíciu štúdia biomolekúl má aj biofyzika.
Techniky v molekulárnej biológií
Od konca 1950-tych a 1960-tych rokov sa molekuloví biológovia naučili ako charakterizovať, izolovať a manipulovať s molekulárnymi súčasťami buniek a organizmov. Tieto súčasti zahŕňajú DNA, zdroj genetickej informácie; RNA, blízka príbuzná DNA, ktorej funkcie siahajú od pôsobenia ako dočasná pracovná kópia DNA, až po štruktúrne a enzymatické funkcie ako aj pôsobenia ako funkčná a štruktúrna časť translačného aparátu; a proteíny, hlavné štruktúrne a enzymatické molekulové typy v bunkách.
Expresné klonovanie
Jednou z najzákladnejších techník molekulárnej biológie, využívanej na štúdium funkcie proteínov je expresné klonovanie. Pri tejto technike je DNA kód pre daný proteín naklonovaný (použitím PCR a/alebo reštrikčných enzýmov) do vnútra plazmidu (nazývaného tiež funkčný vektor). Súčasťou plazmidu môžu byť aj špeciálne promotéy na urýchlenie produkcie želaného proteínu.
Plazmid môže byť vložený ako do vnútra bakteriálnej, tak aj do vnútra živočíšnej bunky. Vkladanie DNA do bakteriálnej bunky sa nazýva transformácia a môže byť uskutočnené využitím niekoľkých metód vrátane elektroprorácie, mikroinjekcií a taktiež chemickou cestou. Vkladanie DNA do bunky eukaryotickej, ako napríklad do živočíšnej bunky, sa nazýva transfekcia. V súčasnosti je dostupných niekoľko rôznych transfekčných techník, napríklad transfekcia fosforečnanom vápenatým, lipozómová transfekcia alebo transfekcia s využitím špeciálnych transfekčných reagentov, akým je napríklad Fugene. DNA môže byť tiež vložená do buniek využitím vírusu ako nosiča. V takomto prípade sa technika volá virálna transdekácia a bunky sa nazývajú transdukované.
V obidvoch prípadoch, po tom, čo je DNA kód daného proteínu vložený do bunky, môže nastať jeho expresia (prejavenie sa protínu v bunke). Dostupných je mnoho systémov, napríklad niektoré promotéry a špecifické bunkovo-signálne faktory, ktoré pomáhajú expresii želaných proteínov na vysokej úrovni. Vďaka tomu môžu byť extrahované pomerne veľké množstvá proteínov z bakteriálnych alebo eukaryotických buniek. Enzematická aktivita proteínov môže byť testovaná v rôznych situáciách, proteín môže byť skryštalyzovaný, čo umožní štúdium jeho terciárnej štruktúry, alebo, vo farmaceutickom priemysle, môže byť skúmaná aktivita nových drog voči proteínom.
Polymerázová reťazová reakcia (PCR- polymeraze chain reaction)
Polymerázová reťazová reakcia je mimoriadne všestranná technika používaná na kopírovanie DNA. V skratke, PCR umožňuje kopírovať jedinú sekvenciu DNA milióny ráz, alebo ju meniť v predom určenom smere. PCR môže byť napríklad použité na vkladanie reštrikčných enzýmov, alebo na mutáciu (zmenu) jednotlivých DNA báz. PCR tiež môže byť využité pri rozhodovaní, či sa príslušný fragment DNA nachádza v cDNA knižnici.
Gélová elektroforéza
Gélová elektroforéza je jednou z hlavných nástrojov molekulárnej biológie. Jej základným princípom je, že DNA, RNA a proteíny môžu byť oddelené s využitím elektrického poľa. Pri agarózovej gélovej elektroforéze sú DNA a RNA oddeľované na základe veľkosti, ako prechádzajú cez agarózový gél. Proteíny sú oddeľované taktiež na základe veľkosti väčšinou s použitím SDS-PAGE gélu. Proteíny však môžu byť separované na základe ich elektrického náboja s využitím isoelektrického gélu.
Northern Blotting
Northernov prenos je využívaný na zisťovanie prítomnosti, neprítomnosti, relatívneho množstva špecifických RNA molekúl (slúži aj na ich relatívne porovnávanie v sade rôznych RNA vzoriek). Je to v podstate kombinácia denaturačnej RNA gélovej elektroferázy a blotu. V tomto procese prebieha separácia RNA na základe veľkosti a následne sú gély RNA prenesené na nitrocelulózový papier, kde je ich dvojitý reťazec prerobený na jednoduchý reťazec a označené sondy. Po následnom opláchnutí a osušení je každá RNA so sekvenciu komplementárnou k sekvencii sondy naviazaná na nitrocelulózový papier. Výsledky môžu byť vizualizované množstvom spôsobov závisiacich napríklad od druhu označenia, no väčšina výsledkov odhaľuje pásy, reprezentujúce zoradenie objavených RNA vo vzorke. Intenzita pásov závisí od množstva cieľovej RNA v analyzovanej vzorke. Celá procedúra je bežne využívaná na štúdium kedy a ku koľkým génovým expresiám v konkrétnom type tkaniva došlo cez meranie množstva RNA nachádzajúcej sa v rôznych vzorkách. Je to jeden zo základných nástrojov na určovanie kedy presne došlo ku génovým expresiám v živých tkanivách.
Western blotting a imunochémia
Mnoho proteínových protilátok sa dá vytvoriť vpichovaním malých množstiev proteínov do tela zvierat ako sú myši, zajace, ovce alebo somáre. Tieto protilátky môžu byť následne použité na rozmanité analytické a prípravné techniky.
Protilátky môžu byť tiež využité na vyčistenie proteínov. Protilátky ku proteínom sú vytvárané a často zoskupované do „kvapiek“. Po tom, čo sa protilátka naviaže na želaný proteín, je možné od ostatných proteínov oddeliť komplexy protilátka-proteín cez centrifugáciu. Počas tohto procesu, kvapky do ktorých sa protilátky zoskupili nesú so sebou želané proteíny zanechávajúc ostatné proteíny v roztoku. Protilátky zoskupené do priestorovej opornej živnej látky môžu eventuálne byť použité na odstránenie želaného proteínu z komplexného roztoku. Po omytí neviazaných a nešpecificky viazaných materiálov z „kvapiek“, je daný proteín vymytí zo živnej látky zvyčajne pridaním roztoku s vysokou koncentráciou soli, alebo s rôznimi hodnotami pH živnej látky.
História
Molekulárna biológia bola založená v 30. rokoch 20. storočia, avšak termín bol po prvýkrát vytvorený Warrenom Weaverom v roku 1938. Warren bol v tom čase riaditeľom Prírodných vied v Rockefellerovej nadácií a veril, že biológia má prejsť obdobím významných zmien s prispením nedávnych pokrokov v odboroch ako röntgenová kryštalografia. Preto venoval množstvo peňazí (z Rockefellerovho Inštitútu) na podporu biologických odborov.
Pilsko
Pilsko je mohutný vrch v Oravských Beskydách a v poľských Žywieckych Beskydách. Leží približne severozápadne od Námestova, v blízkosti slovensko-poľskej hranice. Hraničná čiara vedie približne 400 metrov severne od vrcholu, cez Poliakmi označovanú lokalitu Góra Pięciu Kopców.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pilsko. Napriek tomu, že vrchol leží na území Slovenska, časť masívu sa nachádza na poľskom území, kde nadväzuje pohorie Beskid Żywiecki. Vrch leží v Žilinskom kraji a čiastočne v Sliezskom vojvodstve, na území okresu Námestovo a Powiatu żywieckého. Vrchol Pilska a celá slovenská časť zasahuje na katastrálne územie Námestova a obcí Mútne a Oravské Veselé. Mohutný vrch susedí na západe s Polanicou, juhozápade s Minčolom , juhu s vrchom Mechy a na severe s vrchom Huńców. Hrebeňom vedie rozvodnica Čierneho a Baltského mora. Masív sa nachádza v CHKO Horná Orava, na ktorý nadväzuje Żywiecki park krajobrazowy a maloplošný Rezerwat przyrody Pilsko.
Opis
Mohutný vrch je súčasťou hlavného hrebeňa Oravských Beskýd, ktorý vedie od západu a severne od Pilska sa stáča južným smerom na jeho vrchol. Následne vedie východným smerom do sedla Hliny. Skalnatý vrchol s nízkym, nesúvislým porastom kosodreviny ponúka kruhový rozhľad, nižšie polohy pokrýva zmiešaný les. Pilsko tvorí hranicu medzi rozvodiami; vodné toky zo severnej (poľskej) strany masívu smerujú riečkou Glinna do rieky Visla a Baltského mora, vodné toky zo západných (Bystrý potok), južných (Randová a Veselianka) a východných (Dlhá voda) svahov odvádzajú vodu rieke Orava a ďalej do Čierneho mora. Svojou výškou je po Babej hore druhým najvyšším vrchom Oravských Beskýd.
Geologické podmienky
Pilsko ako súčasť Beskýd je súčasťou Vonkajších Západných Karpát. Je tvorený tzv. flyšom, striedaním pieskovcov a ílovcov. Činnosť ľadovca bola aktívnejšia na severnej strane o čom svedčia strmšie svahy na severnej strane oproti oblejším svahom na južnej strane.
Výhľady
Pilsko patrí vďaka svojej výškovej dominancii v okolitej krajine medzi obľúbené ciele turistov na obidvoch stranách štátnej hranice. Vrchol hory poskytuje vynikajúci kruhový výhľad, obzvlášť dobre je pozorovateľná Babia hora a susedné vrchy pohoria, Sliezske a Kysucké Beskydy, Krivánska Fatra, Chočské vrchy a Tatry. Pri vhodných podmienkach je možné zhliadnuť Martinské hole, hrebeň Nízkych Tatier, severnú časť Veľkej Fatry a tisícovky Moravsko-sliezskych Beskýd.
Prístup
Ako východisko zo Slovenska slúžia obce Sihelné, Mútne, a Oravské Veselé, z ktorých vedú na vrchol turistické chodníky. V Poľsku je významným turistickým východiskom obec Korbielów, kde sa nachádza jedno z najvýznamnejších poľských lyžiarskych stredísk.
Štefan Lángoš
Jeho otec bol Ján Lángoš a matka Judita rod. Roháriková.
Životopis
Lesníctvo študoval na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici a v Šoprone, kde získal titul Ing. Od roku 1919 pracovník lesných úradov, 19361948 úradník Riaditeľstva štátnych lesov a majetkov v Banskej Bystrici, pracovník riaditeľstva štátnych lesov a majetkov v Bratislave, pracovník Povereníctva lesov a drevárskeho priemyslu, resp. poľnohospodárstva. V roku 19381945 vykonával osadnícke pozemkové úpravy v banskobystrickom obvode. Zúčastnil sa na príprave nového lesného zákona.
Zaoberal sa dejinami lesníctva na Slovensku, autor štúdií. Člen predsedníctva Slovenskej spoločnosti pre dejiny vied a techniky SAV.
Bruno Kernen
Bruno Kernen (* 1. júl 1972, Thun, Švajčiarsko) je bývalý švajčiarsky lyžiar. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhral 19. januára 1996. Celkovo vyhral 3 preteky Svetového pohára. Špecializoval sa najmä na kĺzavé disciplíny, zjazd a super-G.
Luke Howard
Luke Howard (* 28. november 1772 – † 21. marec 1864) bol britský chemik, lekárnik a amatérsky meteorológ. V roku 1821 sa stal členom Kráľovskej spoločnosti. Známym sa stal svojou klasifikáciou oblakov publikovanou v 1802.
Hrotnáče
Hrotnáče alebo tŕňochvosty (lat. Merostomata) sú jediní žijúci reprezentanti kedysi rozmanitej a úspešnej skupiny živočíchov, ktorá prežívala svoj rozkvet približne pred 300 miliónmi rokov. Sú to veľmi starobylé, skoro výhradne morské klepietkavce, ktoré mali spolu s vyhynutými kyjonožcami (Gigantostraca) zrejme spoločných predkov s trilobitmi. Nie sú to kôrovce, aj keď podobnosť tu je. Ich blízkymi príbuznými sú pavúkovce. Žijú v plytkých vodách pri pobreží Severnej Ameriky a juhovýchodnej Ázie. Najviditeľnejšie sú na jar, keď vychádzajú na breh, kde kladú vajíčka.
Telesné znaky
Hlava a hruď tvoria u hrotnáčov jeden celok-hlavohruď (Cephalothorax), ktorá je pokrytá tvrdým pancierom (karapax) podkovovitého tvaru. V hlavovej časti je 1 pár zložených očí, chelicery a pedipalpy, ktoré sú ešte nediferencované a vyzerajú ako nohy. Nasledujú 4 páry kráčavých hrudných nôh. Všetky končatiny sú na konci zreteľne dvojvetvové. Lupeňovité končatiny sú i na brušku a majú žiabrové prívesky. Na konci bruška je dlhý mečovitý tŕň, ktorým sa živočích prevrátený na chrbát dokáže vrátiť do správnej polohy. Vylučovacími orgánmi sú koxálne nefrídie, ktoré vyúsťujú pri báze posledného páru nôh. Vývin je anamérny cez tzv. trilobitoidnú larvu, ktorá ešte nemá koncový tŕň a pripomína trilobita.
2955 Newburn
2955 Newburn je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. januára 1982.
Hrotnáče
Potrava
Hrotnáče hrabú v sedimentoch v bahne, pričom sliedia za mäkkýšmi, červami a inými morskými živočíchmi. Korisť chytajú chelicerami alebo prvým párom kráčavých nôh a posúvajú si ju k ústam.
Jiří Černý
Jiří Černý môže byť:
Bourg-Madame
Bourg-Madame je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Hrotnáče
Systematika
trieda hrotnáče (Merostomata) :
Bourg-Madame
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
734 Benda
734 Benda je planétka s priemerom 78 km, ktorú objavil J. Palisa 11. októbra 1912.
Zoznam literárnych článkov/D
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 238 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
d.
D. B. Weiss - D.Gray-man
da
Da Vinciho kód (kniha) - Daenerys Targaryenová - Dagger in the Library - Dagmar Čierna-Lantayová - Daily Graphic - Daily News - Daisy Miller - Daína Chavianová - Daktyl - Dalimilova kronika - Dalimír Stano - Damon Knight Memorial Grand Master Award - Dan Bárta - Dan Brown - Dana Dvořáčková - Dana Podracká - Dane Zajc - Daniel Abse - Daniel Adam z Veleslavína - Daniel Defoe - Daniel Gabriel Lichard - Daniel Heriban - Daniel Hevier - Daniel Jessenius - Daniel Kanka - Daniel Koziarski - Daniel Kozlík - Daniel Krman - Daniel Micka - Daniel Mikletič - Daniel Miloslav Bachát - Daniel Okáli - Daniel Pastirčák - Daniel Pixiades - Daniel Pribiš - Daniel Silva - Daniel Sinapius-Horčička - Daniel Škoviera - Daniel Šmihula - Daniel Tammet - Daniel Tupý - Daniel Viliam Moller - Daniela Hivešová-Šilanová - Daniela Kapitáňová - Daniela Lehutová - Daniil Ivanovič Charms - Daniil Leonidovič Andrejev - Dante Alighieri - Dante Gabriel Rossetti - Danubiaprint - Danuta Abrahamowiczová - Daphne du Maurierová - Darina Lehotská - Dario Fo - Dariusz Pacak - Darkly Dreaming Dexter - Darryl DeLoach - Dashiell Hammett - Datív - DAV - David Brin - David Gemmell - David Gerrold - David Herbert Lawrence - David Irving - David Lodge - David Meltzer - David Mitchell - David Strauss - David Vávra - David Weber - David Woodard - Davisti
dá
Dávid Baróty-Sabó
dé
Découvertes Gallimard
di
Diabolské novely - Diachrónna frazeológia - Diachrónny výskum frazeológie - Dialektizmus - Dialogizácia - Diana Budisavljevićová - Diane di Prima - Diárium - Dick Francis - Dictée de Mérimée - Didaché - Didaktická efektívnosť frazeológie - Dido Sotiriuová - Dies irae (hymnus) - Dietmar Grieser - Dievčatko so zápalkami - Dievčenský román - Digby George Gerahty - Digitálna pevnosť - Dikobraz (časopis) - Dimitrie Cantemir - Dionýz Čollák - Dionýz Kubík - Diskmag - Dissertatio cum Nuncio Sidereo - Distribučná metóda - Distribúcia frazém - Dityramb - Divergencia (román) - Divergencia (trilógia)
dj
DJ Mag
do
Dobrodružná literatúra - Dobrodružstvá Huckleberryho Finna - Dobrodružstvá kapitána Hatterasa - Dobroslav Chrobák - Doctor Sax - Dokumentárne divadlo - Dolce stil novo - Domáca frazeológia - Domingo Faustino Sarmiento - Dominicus Gundisalvus - Dominik Dán - Dominik Tatarka - Dominique de Villepin - Dominique Fernandez - Dominique Venner - Dominique Vivant Denon - Domitius Marsus - Domobrana (časopis) - Domowina - Don DeLillo - Don Juan alebo Byronov život - Donald Ervin Knuth - Donatien Alphonse François de Sade - Dopisovateľ (bulletin) - Doris Lessingová - Doris Lundová - Dorothy L. Sayersová - Dothrakovia - Dotyky (časopis) - Douglas Adams - Doyle Brunson - Dozerať a trestať
dô
Dômyselný rytier Don Quijote de la Mancha - Dôverujte Drakulovi
dr
Dracula (román) - Drago Jančar - Dragon Ball - Drahoslav Machala - Drak sa vracia - Dramatické dielo - Dramatik - Dramaturg - Dráma - Dresdner Lyrikpreis - Drevená dedina - Drevený tato - Drogy a mýty - Druhotná transpozícia frazémy - Druhotný význam frazémy - Druhý Jánov list - Druhý list Korinťanom - Druhý list Solúnčanom - Druhý list Timotejovi - Druhý Petrov list
du
Dubnická kronika - Duch lásky - Duma bratislavská - Dumbledorova armáda - Duna (román) - Dunaš ben Labrat - Durmstrangský inštitút - Dušan Brucháč - Dušan Dušek - Dušan Fabian - Dušan Hejbal - Dušan Jarina - Dušan Kováč - Dušan Kužel - Dušan Makovický - Dušan Martinčok - Dušan Mikolaj - Dušan Mitana - Dušan Roll - Dušan Slobodník - Dušan Taragel - Dušan Třeštík - Dušan Vančura - Dušan Zachar
dv
Dva dni v Chujave - Dvojaká skutočnosť frazémy - Dvojitá variantnosť - Dvojrozmernosť frazémy
dy
Dynamický opis - Dynamika frazeológie - Dysfemická frazéma
Parlamentná monarchia
Parlamentná monarchia je forma vlády vychádzajúca z parlamentarizmu. Hlavou štátu v parlamentnej monarchii je monarcha, ale jeho právomoc je spravidla formálna. Parlamentná monarchia je napríklad v Anglicku, Holandsku, Švédsku,...
Ordoliberalizmus
Ordoliberalizmus zastáva názor, že trhový mechanizmus je vhodný systém, ale zároveň je potrebný aj právne inštitucionálny poriadok (odtiaľ názov „ordo-“), ktorý zabezpečí na jednej strane nezasahovanie štátu do trhových procesov a na druhej strane (aj zasahovaním štátu) zaručí existenciu voľnej trhovej konkurencie (teda zabráni vzniku monopolov, záujmových skupín, mocenských zoskupení, samospráv, politických tlakov a podobne).
Ordoliberalizmus teda predpokladá, že medzi hospodárskym a právnym poriadkom existuje úzka súvislosť a cieľom politiky má byť zosúladiť slobodu a poriadok. Základné krédo školy znie - štát je zodpovedný za vytváranie a udržovanie poriadku, nečinnosť štátu a spoliehanie sa na spontánne procesy môže viesť až k nastoleniu diktatúry fašistického typu.
Základom ordoliberalizmu je teória nových ekonomických poriadkov (ordines) vypracovaná Walterom Euckenom.
Ordoliberalizmus je myšlienkovým základom systému nazývaného sociálna trhová ekonomika (ktorý má napríklad Slovensko zakotvený priamo v ústave). Jeho uplatnenie po druhej svetovej vojne bolo sprevádzané tzv. nemeckým hospodársky zázrakom ("Wirtschaftswunder").
Hlavní predstavitelia: Walter Eucken, Wilhelm Röpke, Ludwig Erhard. L. Erhard bol aj nemeckým ministrom hospodárstva (1949-1963) a nemeckým kancelárom (1963-1966).
Diskordancia (geológia)
thumb|right|[[Huttonova diskordancia (uhlová) v škótskom Jedburgh, ilustrácia z roku 1787, fotografia z roku 2003]]
Diskordancia alebo nesúhlasnosť, nekonformita je v geológii vyjadrenie vzťahu dvoch geologických jednotiek, na rozhraní ktorých bolo obdobie neusadzovania (prerušenie sedimentácie) alebo erózie. K tomuto dochádza najčastejšie v dôsledku vynorenia. Časová prestávka spojená s prerušením sedimentácie sa nazýva stratigrafický hiát. Časové trvanie aj plošný rozsah takýchto javov sa môže výrazne líšiť. Môžu predstavovať plošne nerozsiahle oblasti postihnuté podmorskou eróziou, plošne rozsiahle neusadzovania (resp. veľmi pomalej sedimentácie) alebo časovo i priestorovo významné obdobia vynorenia nad hladinu spojené často s rozsiahlou eróziou, napríklad počas orogenézy.
Opakom je konkordancia.
Uhlová nesúhlasnosť
náhľad|vľavo|Uhlová diskordancia Uhlová alebo zjavná diskordancia vzniká, keď sú podložné horniny zvrásnené (výchýlené zo svojej pôvodnej vodorovnej polohy) a erodované. Následná sedimentácia spôsobila usadenie mladších hornín, ktoré úž neležia rovnobežne s podložnými. V odkryvoch možno pozorovať zreteľný uhol, ktorý zvierajú sedimentárne súbory. Ak mladší útvar prekrýva zvrásnené podložie, môže byť takáto diskordancia zrejmá aj z geologickej mapy. Uhlovú diskordanciu si možno pri nedostatočnom odkrytí terénu spliesť so šikmým zvrstvením. Uhlová diskordancia je väčšinou prejavom intenzívnych tektonických pohybov uložených v sedimentárnom zázname.
Fenomén uhlovej diskordancie objavil v Škótsku James Hutton, v Jedburgh roku 1787 a na Siccar Point roku 1788.
Villers-Marmery
Villers-Marmery je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ilomantsi
Ilomantsi je názov samosprávneho kraja a obce vo Fínsku.
Nachádza sa v oblasti Východného Fínska a je súčasťou regiónu Severnej Karélie. Populácia je 5 966 obyvateľov (31. marec 2010), oblasť pokrýva cca, z ktorých pokrýva voda. Hustota obyvateľstva je 2,16 obyvateľov na km2.
Najbližším mestom je Joensuu vzdialené, vzdialenosť do hlavného mesta Helsinki je. Susediacimi samosprávnymi krajmi sú Lieksa a Joensuu. Na východe Ilomantsi zdieľa hranicu v dĺžke s ruským Karelskom. Kraj je charakterizovaný lesmi a močiarmi. Prírodná rezervácia sa rozprestiera na, najvýznamnejšie sú národné parky Petkeljärvi and Patvinsuo. Najvýznamnejšími vodnými plochami sú jazerá Koitere a Nuorajärvi a rieka Koitajoki.
K ortodoxnej cirkvi sa hlási 17,4% obyvateľstva, čo predstavuje najvyššie percento medzi fínskymi krajmi. Drevený ortodoxný kostol v Ilomantsi je najväčším vo Fínsku. Komunita je viac ako 500 rokov stará a má 1 100 členov.
2956 Yeomans
2956 Yeomans je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 28. apríla 1982.
Space Shuttle External Tank
Space Shuttle External Tank (skratka ET) bola externá (vonkajšia) palivová nádrž amerického raketoplánu. Obsahovala dve oddelené nádrže na kvapalné pohonné látky. V hornej (prednej) časti to bola nádrž na kvapalný kyslík, v spodnej (zadnej) nádrž na kvapalný vodík. Pohonné hmoty boli privádzané do troch hlavných motorov raketoplánu SSME. Po vyhorení paliva, cca 15 až 18 sekúnd po vypnutí hlavných motorov, sa nádrž oddeľovala od družicového stupňa a padala do zemskej atmosféry, kde z veľkej časti alebo celá zhorela. Ako jediná časť raketoplánu nebola znovu použiteľná.
Odhazovaciu nádrž ET vyvinula firma Martin Marietta (teraz Lockheed Martin) a bola vyrábaná v továrni Michoud Assembly Facility v blízkosti New Orleans, LA (USA).
Opis
Externá palivová nádrž mala tvar valca so sférickým dnom a zašpicatenú prednú časť. Jej celková dĺžka bola a maximálny priemer 8,4 metra. Bola najrozmernejšou časťou raketoplánu. Vyrobená bola z hliníkovej zliatiny hrubej. Na špici nádrže sa nachádzal hromozvod.
Kyslíková nádrž
V hornej časti nádrže sa nachádzala nádrž na kvapalný kyslík dlhá 16,3 metra. Jej objem bol a mohla byť naplnená až 530 tisíc litrami kvapalného kyslíka (hmotnosť 604 ton, teplota -147,2°C). Mala aerodynamický tvar kužeľa s eliptickým dnom. V priebehu letu bola tlakovaná na prevádzkový tlak 240 až 250 kPa. Tlakovanie sa dialo pomocou plynných komponentov, ktoré sa odparili v tepelných výmenníkoch raketových motorov. K turbočerpadlám motorov SSME v družicovom stupni sa kyslík dopravoval rýchlosťou /s (t. j. /s) prívodným potrubím hrubým. V potrubí boli umiestnené štyri snímače predčasného spotrebovania kyslíku pred dosiahnutím predpísanej rýchlosti. Pri detekcii prerušenia dodávky kyslíka najmenej dvoma snímačmi boli motory SSME palubnými počítačmi automaticky vypojené.
Vodíková nádrž
Podstatnú časť ET zaberala nádrž na kvapalný vodík. Mala dĺžku 29,6 metra a dve pologuľovité dná. Vodíková nádrž bola počas letu tlakovaná na prevádzkový tlak 202 až 230 kPa. K turbočerpadlám motorov SSME bol vodík privádzaný rýchlosťou /s (t. j. /s) prívodným potrubím s vnútornou svetlosťou. V spodnej časti vnútra nádrže boli tiež umiestnené priečky, zabraňujúce pohybu kvapalného vodíka počas letu („špliechanie”), aby sa nenarušovala stabilita zostavy raketoplánu. Na týchto priečkach boli tiež umiestnené štyri senzory predčasného spotrebovania vodíka; pri poklese zásob vodíka pod túto úroveň signalizovanú najmenej dvoma senzormi boli motory SSME palubnými počítačmi automaticky vypnuté.
Kyslíková a vodíková nádrž boli spojené valcovou prechodovou časťou z hliníkových zliatin s oceľovými resp. titánovými výstuhami. Na hornom konci vodíkovej nádrže bola z vonkajšej strany pripojená trojnohá rúrková konštrukcia, ktorou bola nádrž pripútaná k spodku družicového stupňa. Ďalšie dve dvojnohé konštrukcie prepájajúce ET s družicovým stupňom boli umiestnené pri spodnom okraji vodíkovej nádrže. V tomto priestore boli tiež ukončené prívodné potrubia kyslíka a vodíka a napojené na palivové rozvody v motorovom priestore družicového stupňa. Pravým pripojením bolo vedené potrubie kvapalného kyslíka, ľavým vodíka.
Tepelná izolácia
Povrch nádrže ET bol pokrytý tepelnou izoláciou hrdzavo hnedej farby z penového polyuretánu plneného rozdrveným korkom, ktorá znižovala odparovanie pohonných látok pred štartom, čiastočne zabraňovala tvorbe námrazy na povrchu nádrže a chránila obsah nádrže pred aerodynamickým ohrevom počas vzletu atmosférou. Niektoré časti povrchu boli chránené proti aerodynamickému ohrevu ablačným materiálom z fenolových živíc. Hmotnosť tejto izolácie bola 2,2 tony. Pri prvých dvoch štartoch (STS-1 a STS-2) bol povrch izolácie chránený vrstvou bieleho náteru; nepoužitím náteru pri ďalších letoch raketoplánov bolo ušetrených zhruba "mŕtvej" (neužitočnej) hmotnosti.
V špičke ET boli umiestnené pretlakové ventily zabraňujúce nadmernému vzrastu tlaku pri odparovaní kryogénnych kvapalných pohonných látok v nádržiach pred štartom.
Varianty nádrže
ET bola vyrábaná v troch základných modifikáciách. Prvá z nich, použitá pri prvých siedmich štartoch raketoplánu, mala prázdnu hmotnosť približne 35 ton. Náhradou niektorých dielov pôvodne zhotovených z ocele za titánové a zoslabením niektorých častí stien bola vyvinutá odľahčená verzia, označovaná LWT (Lightweight Tank) s hmotnosťou približne 31 ton. Posledná z týchto nádrží bola použitá počas letu STS-107. Medzitým od roku 1998 bola pre lety k Medzinárodnej kozmickej stanici (ISS) používaná ešte viac odľahčená ET, označovaná skratkou SLWT (Super Lightweight Tank) s prázdnou hmotnosťou približne 30 ton. Zníženie hmotnosti sa dosiahlo najmä použitím zliatiny hliníka a lítia namiesto bežných hliníkových zliatin na steny nádrží.
Oddelenie od orbitera
Približne 15 sekúnd po dosiahnutí suborbitálnej dráhy a vypnutí motorov SSME sa prívodné potrubie rozpojilo a výbušnými skrutkami sa oddelila prepojovacia konštrukcia medzi ET a družicovým stupňom. Družicový stupeň sa manévrom motormi RCS dostal do bezpečnej vzdialenosti. Odhodená nádrž ET pokračovala v lete po balistickej suborbitálnej dráhe a zanikala v atmosfére. Pri prvých misiách bol orbiter pri oddelení naklonený smerovým kormidlom nadol a objemná nádrž ležala nad ním. V neskorších misiách sa krátko pred oddelením nádrže orbiter otáčal do polohy, v ktorej bola nádrž pod ním. Tento manéver uľahčoval fotodokumentáciu nádrže a zlepšoval prenos telemetrie. Po vypojení hlavných motorov raketoplánu v nádrži zostávalo ešte približne 2500 kg nespotrebovaných pohonných hmôt.
Iné projekty
.
Lignairolles
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 37 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
735 Marghanna
735 Marghanna je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil H. Vogt 9. decembra 1912.
2957 Tatsuo
2957 Tatsuo je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil K. Reinmuth 5. februára 1934.
Heineken Open 1999
Heineken Open 1999 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 11. do 18. januára 1999 na otvorených dvorcoch s tvrdým povrchom v novozélandskom Aucklande. Titul v dvojhre získal Holanďan Sjeng Schalken, ktorý vo finále porazil Nemca Haasa. Bol to jeho štvrtý titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američan Jeff Tarango a Čech Daniel Vacek, ktorí vo finále porazili český pár Jiří Novák, David Rikl. Pre Taranga to bol siedmy a pre Vaceka 21. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Dvojhra mužov
🇳🇱 Sjeng Schalken vs. 🇩🇪 Tommy Haas 6-4 6-4
Štvorhra mužov
🇺🇸 Jeff Tarango / 🇨🇿 Daniel Vacek vs. 🇨🇿 Jiří Novák / 🇨🇿 David Rikl 7-5 7-5
Brouilla
Brouilla je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Durtal (kantón)
Durtal je francúzsky kantón v obvode Angers v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 8 obcí.
Irazú
Irazú, je aktívna sopka, nachádzajúca sa v Kostarike v blízkom okolí hlavného mesta San José. S výškou 3 432 m je to zároveň najvyššia sopka Kostariky.
Irazú je pomerne aktívna sopka, od roku 1723 eruptovala asi 23 krát. Najpamätnejšia je erupcia z roku 1963, keď zasypala popolom okolitú krajinu aj hlavné mesto. Odvtedy bola neaktívna až do roku 1994, keď najskôr častými zemetraseniami a následnou menšou freatickou explóziou dala o sebe opäť vedieť.
Vrchol je tvorený niekoľkými krátermi, v jednom z nich sa nachádza jazierko premenlivej hĺbky so zelenou vodou. Ak je priaznivé počasie, je možné z vrcholu uvidieť Pacifik aj Karibik.
Iné projekty
.
Dávid Láni
Dávid Láni (Lány, Lányi) (* 1618, Háj  † 29. apríl 1669, Brezno, pochovaný v Banskej Bystrici) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis
Študoval v Mošovciach, Bánovciach nad Bebravou, Bytči, Brezne, Bratislave, 1637 na univerzite vo Wittenbergu. Od roku 1640 učiteľ u Ilešháziovcov a rektor v Prievidzi. Roku 1645 evanjelický farár v Dobrej Nive, 1647 v Prievidzi, 1648 v Banskej Bystrici, 1652 v Brezne, roku 1656 superintendant banského okolia.
2958 Arpetito
2958 Arpetito je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil Henri Debehogne, G. DeSanctis 28. februára 1981.
Jean Bodin
Jean Bodin (* 1529, Angers, Francúzsko – † 1596, Laon) bol francúzsky humanista, právnik, filozof, politik, politológ a ekonóm, člen parížskeho Parlamentu a profesor práva v Toulouse. Patrí medzi prvých mysliteľov ľudských práv a náboženskej tolerancie, medzi zakladateľov moderného verejného práva a politickej teórie.
Životopis
Pochádzal z bohatej remeselníckej rodiny. Výchovu získal u karmelitánov a v mladosti sa stal členom rádu, vstúpil do karmelitánského kláštora v Angers. Vyštudoval filozofiu (Paríž) a rímske právo (Toulouse).
V Toulouse pôsobil ako vysoký mestský úradník. Od roku 1561 pôsobil ako advokát v Paríži. Bol tiež radcom francúzskeho kráľa a v roku 1576 sa stal i zástupcom „tretieho (mestského) stavu“ na sneme v Blois. Keďže nesúhlasil s kráľovým zákonodarstvom, neskôr sa s ním rozišiel a stal sa radcom vojvodu z Anjou.