cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juraj Mojžiš
Životopis
V roku 1964 spolu s dramaturgom Albertom Marenčinom vytvoril pre 9. číslo Slovenských pohľadov Stručný slovník surrealizmu. Spolupráca s Marenčinom ho priviedla na Kolibu, kde sa dostal do štábu režiséra Štefana Uhera na pozíciu odborného poradcu pri realizácii surrealistickej Panny zázračnice, podľa námetu a scenára Dominika Tatarku.
Po rôznych neúspechoch a ubúdajúcich ponukách práce sa Juraj Mojžiš dostal na miesto asistenta televízneho scénografa Romana Rjachovského, kde po štyroch mesiacoch práce, akoby nedopatrením, získal pozíciu architekta. Tu sa mu do programu podarilo „prepašovať“ scenár a realizáciu jeho pôvodnej hry Sen o Krištofovi Kolombusovi. Začal spolupracovať s režisérom Jozefom Bednárikom na pásme poézie, vytvoril scénu k rozprávkam ako Bambuľkine dobrodružstvá, k projektom Stanislava Párnického či Miloslava Luthera. Popri práci v televízii stále patril do surrealistickej skupiny, ktorá sa, podľa vzoru 50. rokov, vrátila k praxi nevydaných zborníkov.
Publikáciu Použi ma ako stránku knihy z roku 2005 tvorí súbor filmových esejí, ktoré Juraj Mojžiš v priebehu uplynulých rokov prezentoval formou prednášok na Katedre filmovej vedy FTF VŠMU.
V roku 2010 bola Cenou Dominika Tatarku ocenená jeho zbierka esejí Voľným okom I a II, ktoré pôvodne vychádzali na pokračovanie v mesačníku Romboid. Prvá zbierka z roku 2007 hovorí o dvanástich svetových výtvarníkoch, druhá vyšla v roku 2009 a Mojžiš v nej sleduje príbehy osemnástich slovenských výtvarníkov 20. storočia. Nezostáva len na území výtvarného umenia, ale prepája ho s filmom, hudbou či literatúrou.
Sezemice (okres Mladá Boleslav)
Sezemice je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 111 obyvateľov, z toho 47 mužov a 64 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,4 roka (muži 44,1 roka, ženy 41,0 roka).
Nancy Bayleyová
Nancy Bayleyová (* 28. september 1899, The Dalles, Oregon, USA – † 1994, Carmel, Kalifornia, USA) bola americká psychologička.
Zaoberala sa mentálnym a psychickým rastom, psychomotorickým rozvojom, ranými mentálnymi funkciami, ktoré určujú neskoršiu inteligenciu a vzťahom medzi prostredím a inteligenciou. Je autorkou štúdie vývoja detí, ktorá zahŕňala hodnotenie správania v detstve, známu ako Bayleyovej škála mentálneho a motorického vývoja.
Získala niekoľko ocenení a bola prezidentkou viacerých psychologických spoločností.
Saint-Père-en-Retz (obec)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jakub (Izrael)
náhľad|Ikona Jakuba (Izraela), 18. stor. Jakub alebo Jákob alebo Izrael je starozákonná biblická postava.
Jeho otcom bol Izák. Neskôr Jakub dostal nové meno - Izrael. Jakub mal dvanástich synov: Ruben, Simeon, Lévi, Júda, Dan, Neftali, Gad, Aser, Isachar, Zabulon, Jozef, Benjamín. Mal aj dcéru Dinu. Zomrel v Egypte, ale bol pochovaný v kanaanskej krajine.
Vladimír Cirbes
Vladimír Cirbes (* 21. september 1926, Rybník – † 29. október 2006 ) bol slovenský filozof, popularizátor marxizmu-leninizmu.
Kozák žltopórový
Obrázok:Gatunek jadalny.svg Kozák žltopórový (Leccinum crocipodium) je jedlá huba z čeľade hríbovité (Boletaceae).
Herceg Novi (mesto)
Herceg Novi je mesto v Čiernej Hore, na pobreží Jadranského mora. Nachádza sa v ústí Kotorskej boky a žije v ňom približne 13 000 obyvateľov. Patrí medzi najznámejšie turistické letoviská krajiny.
Ragby na Letných olympijských hrách
náhľad|Zápas medzi USA a Francúzskom na LOH 1924 Ragby na Letných olympijských hrách je ragbyový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier. Organizuje ho Medzinárodný olympijský výbor (MOV) v spolupráci s Medzinárodnou ragbyovou federáciou (World Rugby, predtým IRB). Do programu olympijských hier bolo ragby (konkrétne pätnástkové ragby) zaradené v roku 1900 v Paríži. Turnaja sa zúčastnili iba 3 družstvá: 🇫🇷, 🇩🇪 a 🇬🇧. Na nasledujúcich olympiádach sa ragby predstavilo ešte trikrátv rokoch 1908 v Londýne, 1920 v Antverpách a 1924 v Paríži, keď sa turnajov nikdy nezúčastnili viac ako 3 družstvá. Po rozporoch vo vnútri IRB a pre malú účasť krajín bolo ragby z programu olympijských hier vyradené, aj keď snahy o jeho znovuzavedenie tu boli v rokoch 1960, 1980 a 1988.
Podľa rozhodnutia Medzinárodného olympijského výboru z roku 2009 sa ragby do olympijského programu vrátilo na olympijských hrách 2016 v Rio de Janeiro, nie však v pätnástkovej, ale v sedmičkovej forme (ragby 7). Spolu s mužským sa organizoval aj ženský turnaj.
Lelkotvaré
Rad má v závislosti od autora rôzne definície, konkrétne môže byť definovaný nasledovnými spôsobmi (tu sú zoradené od najužšej definície po najširšiu a kvôli prehľadnosti sú tu vynechané vyhynuté taxóny): Definícia 3 je tradičná definícia (ide pravdepodobne o parafyletický taxón), používa ju ale dodnes napr. IOC 2020 a Gaisler-Zima 2018, a je aj hlavným predmetom tohto článku. Definície 1 a 4 sú definície z najnovších textov, definícia 2 sa vyskytovala na začiatku 21. storočia.
Charakteristika (definícia č. 3)
Majú veľkú hlavu, krátke nohy a dlhé špicaté krídla. Lietajú pred večerom a v noci. Živia sa hmyzom. Zobák vedia roztvoriť až pod oko. Sú to nočné sťahovavé vtáky. Nohy sú slabé, viac prispôsobené na pohyb na zemi. Na Slovensku žije chránený lelek lesný.
Systematika
''Vysvetlivka: Znak / oddeľuje úplné synonymá. A, B...označuje rôzne významy toho istého názvu.''
Niekedy sa sem zaraďuje aj taxón tvorený čeľaďou lelčíkovité (Aegothelidae) a (prípadne aj) rodmi †Hassiavis, †Eocypselus a †Quipollornis. Tento taxón sa inak zaraďuje buď ako samostatný rad Aegotheliformes (patriaci v systéme vedľa dážďovníkotvarých) alebo pod dážďovníkotvaré (Apodiformes).
Alternatívne zoskupenia v rámci tohto radu (vrátane alebo bez Apodiformes) v niektorých systémoch:
Zdroje tejto kapitoly:
NGC 2578
NGC 2578 je galaxia v súhvezdí Korma, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. marca 1793.
Vlajka Gruzínska
thumb|Vlajka Gruzínska
Vlajka Gruzínska so sväto-jurajským krížom a štyrmi menšími krížmi bola prijatá 14. januára 2004 po revolúcii ruží a nástupe prezidenta Saakašviliho. Symbol používalo jeho Národné hnutie, pôvodne ide o historickú vlajku stredovekého Gruzínskeho kráľovstva.
História vlajok Gruzínska
Po rozpade Zakaukazskej federácie bola vyhlásená 26. mája 1918 Gruzínska demokratická republika, tá používala vlajku zavedenú už 22. apríla 1918 ako vlajku autonómneho Gruzínska v rámci Zakaukazska. Dňa 10. septembra 1918 bol vydaný zákon upresňujúci podobu vlajky.
Po obsadení krajiny Červenou armádou 25. februára 1921 prestala táto vlajka 20. mája 1921 platiť a v nasledujúcom roku bola nahradená vlajkou červenou. Táto vlajka sa používala súčasne s vlajkou Zakaukazskej federácie. Po rozpade tohoto útvaru bola v roku 1937 zavedená nová vlajka s názvom štátu v gruzínčine. V 40. rokoch bol nápis na vlajke skrátený na iniciály republiky. Podobne ako aj v ostatných zväzových republikách bola aj v Gruzínsku zavedená 11. apríla 1951 nová vlajka, ktorá sa však od ostatných líšila umiestením kosáka a kladiva v modrých lúčoch.
14. novembra 1990 bola prijatá za štátnu vlajku Gruzínska vlajka z roku 1918, presne popísaná bola v zákone vydanom 28. decembra 1990.
Gruzínsky parlament prijal 14. januára 2004 novú vlajku, používanú Národným hnutím prezidenta Saakašviliho.
Moulicent
Moulicent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Oporný systém
Oporný systém môže byť:
Loto Extraliga vo futsale 2014/15
Loto Extraliga vo futsale 2014/15 bol 22. ročník extraligy futsalistov, najvyššej futsalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrovanej Slovenským futbalovým zväzom (SFZ), resp. Výkonným výborom Slovenského futsalu. V súťaži účinkovalo rovnako ako v minulej sezóne 10 družstiev. Desiaty titul majstra Slovenska získal tím Slov-Matic FOFO Bratislava, ktorý v celej súťaži prehral iba jediný zápas.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Po základnej časti, v ktorej hral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off a play-out. Do play-off postúpilo najlepších 6 družstiev, pričom prvé 2 celky boli nasadené priamo do semifinále. Zvyšné 4 družstvá odohrali štvrťfinále, ktoré sa hralo na 2 víťazné zápasy, semifinále a finále na 3 víťazné zápasy. Play-off o 3. miesto za hralo pohárovým systémom, na odvetu. 4 posledné celky po základnej časti odohrali play-out skupinu každý s každým jedenkrát doma a vonku o 7. až 10. miesto. Rozhodlo sa v ňom o 2 družstvách, ktoré si zahrali baráž o zotrvanie v extralige. Do play-out sa výsledky zo základnej časti neprenášali, ale družstvám boli pridelené bonusové body za umiestnenie (7. miesto4 body, 8. m2 b, 9. m1 b, 10. m0 b).
Účastníci
Pozn: Nakoľko sa posledné družstvo minulej sezónySTC Púchov neprihlásilo do baráže, víťaz 2. SLFGurmáni Bratislava, sa priamo kvalifikoval do extraligy.
Základná časť
Zdroj: futbalnet.sk
Play-off
(na odvetu)
Baráž o extraligu
Pozn: V 2. lige Bratislava skončilo na 1. mieste "B" družstvo Slov-matic Bratislava, ktoré nemôže hrať v extralige, preto ho nahradilo 2. družstvo.
(na odvetu)
Vlajka Kuvajtu
Vlajka Kuvajtu – panarabské farby sú zoradené do troch vodorovných pruhov – zeleného, bieleho a červeného, pri žrdi je čierny lichobežník.
Symboliku farieb interpretuje oficiálny výklad takto: Biele sú naše činy, čierne sú naše bojiská, zelené sú naše lúky a červená, napojená krvou nepriateľov, je naša budúcnosť. Inokedy sa uvádza, že biela znamená cnosť, čierna piesok zvírený kuvajtskými jazdcami v bojoch za slobodu, zelená pole a červená statočnosť.
Vlajka bola zavedená v roku 1961.
Titus Andronicus
thumb|Titulný list prvého kvatra.
Titus Andronicus (celý anglický názov The Most Lamentable Romaine Tragedie of Titus Andronicus) je ďalšou z radu rímskych tragédií z pera alžbetínskeho dramatika Williama Shakespearea. Jej vznik sa predpokladá pred rokom 1594. Hra zobrazuje fiktívneho rímskeho generála Tita Andronica a jeho boj s Tamorou, gótskou kráľovnou. Hra je považovaná za Shakespearovu najkrvavejšiu tragédiu, inšpirovanú Senecovými tragédiami.
Conwy Castle
thumb|Conwy Castle Conwy Castle je stredoveké opevnenie v obci Conwy na severnom pobreží Walesu. Hrad bol postavený Eduardom I. počas jeho dobývania Walesu v rokoch 1283 a 1289. Bol postavený ako súčasť širšieho projektu na vytvorenie opevneného mesta Conwy. Počas nasledujúcich storočí hral hrad dôležitú úlohu v niekoľkých vojnách. Odolal obliehania Madoga ap Llywelyna v zime 1294 a 1295, slúžil ako dočasné útočisko pre Richarda II. Roku 1399 a roku 1401 ho po niekoľko mesiacov držal waleský kráľ Owain Glyndŵr.
Po vypuknutí anglickej občasnej vojny v roku 1642 ho zabral Karol I.; ten sa ho vzdal roku 1646 kvôli parlamentným vojskám. Kvôli tomu bol hrad čiastočne parlamentom opovrhovaný a chcel, aby sa zabránilo ďalšiemu použitiu hradu v ďalších bojoch. Roku 1665 bol hrad z veľkej časti zničený a veľká časť stavebných materiálov bola rozpredaná. Trosky hradu Conwy sa v osemnástom a devätnástom storočí stali atraktívnou destináciou pre výtvarníkov a v druhej polovici devätnásteho storočia prešiel veľkou rekonštrukciou. V dvadsiatom prvom storočí sa zrúcanina hradu stala vyhľadávanou turistickou destináciou.
NGC 2579
NGC 2579 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,5.
Cirka
Cirka (-kodifikovaný tvar ) alebo circa je hovorová častica vyjadrujúca približnosť (čiže „asi“, „približne“, „okolo“) číselných a iných výrazov, pred ktorými stojí. Často sa píše v skrátenej podobe ca alebo cca, ktorá sa v spisovnej slovenčine píše bez bodky, napr.: ca 10 rokov.
Slovenské slovo cirka pochádza z latinského slova circa, ktoré znamená okolo. Králik (2015) uvádza, že sa slovo cirka v slovenčine začalo používať v 20. storočí. V skutočnosti sa (v podobe circa) v slovenských textoch vyskytovalo oveľa skôr.
Horní Lužnice
Horní Lužnice je prírodná rezervácia v CHKO Třeboňsko, tiahnuca sa medzi Novou Vsou nad Lužnicí a Suchdolom nad Lužnicí pozdĺž rieky Lužnice v dĺžke približne. Ide o jednu z mála zachovaných oblastí prirodzenej riečnej nivy v Česku. Os tvorí meandrujúci tok Lužnice, ktorý sa často vetví a vytvára slepé riečne ramená. V nive, ktorá je každoročne zaplavovaná, sa nachádza mnoho tôní a žije tu celý rad vzácnych a ohrozených organizmov.
Skalsko
Skalsko je obec v Česku v okrese Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 388 obyvateľov, z toho 177 mužov a 211 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 40,5 roka, ženy 38,1 roka).
Jarmila Wolfeová
Jarmila Wolfeová rodená Jarmila Gajdošová, v rokoch 20092011 Jarmila Grothová (* 26. apríl 1987, Bratislava) je slovenská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA vo štvorhre. Od 15. decembra 2007 reprezentuje Austráliu. V roku 2009 sa vydala za austrálskeho tenistu Samuela Grotha, o dva roky sa rozišli.
Stredná bronzová doba na Slovensku
Toto je článok o strednej bronzovej dobe (1450 – 1250 pred Kr.) na Slovensku.
Datovanie
Stredná bronzová doba sa datuje 1600/1500/1 450 – 1 250/1 200 pred Kr. Zodpovedajú jej v Reineckeho systéme stupne Br B1, Br B2, Br C1 (, Br C2). O problematike datovania jej začiatku pozri stará bronzová doba na Slovensku. V ďalšom texte sa použije datovanie 1450 – 1250 pred Kr.
Všeobecná charakteristika
V barbarskej Európe, aj na Slovensku, bol prelom starej a strednej bronzovej doby (okolo 1450 pred Kr., pozri aj stará bronzová doba) výrazným dejinným medzníkom. Úplne sa zmenila kultúra a ekonomika spoločnosti, a to smerom k úpadku. Charakteristické je najmä pochovávanie pod mohylovým násypom, ktoré sa rozšírilo natoľko, že prešlo do názvu viacerých archeologických kultúr. Vznikli teda tzv. (pozri) mohylové kultúry. Hoci takto pochovávali svojich mŕtvych už predtým kočovné pastierske kmene (u nás napríklad koncom eneolitu), od strednej bronzovej doby sa mohyly stali miestom odpočinku len výnimočných jedincov.
Na Slovensku boli v tomto období tieto kultúry: Z toho lužická kultúra pretrvala až do halštatskej doby a pilinská do mladej bronzovej doby.
Kultúry
Západne od Váhu a na Záhorí sa nachádzala stredodunajská mohylová kultúra s jadrom na južnej Morave a v Dolnom Rakúsku. Opevnené sídla (hradiská) sa nebudovali. Keramika má dvojkónický tvar s vyťahovaným ústím a výzdobou podkovovitými ryhami. Používanie kameňa na výrobu nástrojov definitívne ustupuje, používa sa takmer výlučne bronz, vznikajú typické bodné zbrane (mečíky, meče) a rozšírili sa hroty šípov, hroty kopijí, dýk a podobne. Pohrebiská boli birituálne (Smolenice, Buková, Bratislava-Devín, Dunajská Lužná). Keramický depot sa zachoval v Zohore. Kultúra patrila medzi podložie neskoršej velatickej kultúry. Archeologickú hranicu medzi stredodun. mohylovou kultúrou a velatickou kultúrou tvorí tzv. horizont Blučina-Kopčany.
Východne od Váhu (na západnom Slovensku) sa vyskytovala karpatská mohylová kultúra (Nové Zámky, Salka). Vznikla z maďarovskej kultúry a naopak tvorila podklad pre predčakanskú a čakanskú kultúru. Bola v intenzívnom kontakte so stredodunajskou mohylovou kultúrou (a obidve spolu boli v kontakte s civilizáciami Východného Stredomoria) a bola ovplyvnená pilinskou kultúrou a kultúrou Suciu de Sus (napr. bronzové výrobky sú ako pri stredodunajskej mohylovej kultúre, ale má aj tvary pilinskej kultúry). Vrchol dosiahla v tzv. salčianskom stupni (Salka). Ku koncu sa začínajú používať britvy.
Obidve tieto mohylové kultúry sa zvyknú z etnického hľadiska priraďovať keltsko-italickému komplexu (teda ich považujeme za súčasť spoločných predkov Keltov a Italikov), sú ale aj iné názory.
Na východnom Slovensku sa už v strednej bronzovej dobe (na západnom Slovensku potom až v mladej bronzovej dobe) objavujú kultúry patriace medzi kultúry popolnicových polí, konkrétne tzv. okruh (kultúrny komplex) juhovýchodných popolnicových polí. Sú to kultúra Suciu de Sus na Východoslovenskej nížine a pilinská kultúra na juhu stredného Slovenska a v ostatnom východnom Slovensku (do toho istého kultúrneho okruhu patrí mimochodom aj mlado- a neskorobronzová kyjatická kultúra a gávska kultúra). Obidve sčasti čerpali z otomanskej kultúry. Ku koncu týchto kultúr (už v mladej bronzovej dobe) už pozorujeme stavbu opevnených sídlisk (odvtedy typických pre kultúry popolnicových polí), odvtedy označovaných ako hradiská (v užšom zmysle, v širšom zmysle sa ako hradiská označujú aj staršie opevnené sídla).
Na severnom strednom a západnom Slovensku sa zhruba od polovice strednej bronzovej doby až do halštatskej doby vyskytovala lužická kultúra (presnejšie kultúrny komplex/okruh lužickej kultúry), ktorá takisto patrí medzi kultúry popolnicových polí. Podrobnosti pozri pod mladá a neskorá bronzová doba na Slovensku.
NGC 2580
NGC 2580 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,7.
Franz Faldermann
Franz Faldermann (-po nemecky) resp. Franc Faľdermann (Франц Фальдерманн - po rusky; * 28. február 1799, Heidelberg, Nemecko - † 30. november 1838, Petrohrad, Rusko) bol menej známy ruský entomológ - koleopterológ nemeckého pôvodu.
Životopis
Spočiatku pracoval v sade svojho otca. Neskôr cestoval po viacerých štátoch, napr. po Nemecku a Anglicku. Po svojom prihlásení do práce prostredníctvom Friedricha Ernsta Ludwiga von Fischera (1782 - 1854) sa stal zamestnancom Petrohradskej botanickej záhrady. Už v mladosti sa zaoberal prírodnými vedami. Venoval sa hlavne zberu a štúdiu hmyzu - hlavne chrobákov, prevažne z územia Ruskej ríše. Počas svojho života opísal viacero známych druhov hmyzu.
Napríklad:
Jeho zbierka hmyzu, hlavne chrobákov sa nachádza na viacerých miestach: Najvýznamnejšia časť sa nachádza v Zoologickom múzeu zoologického inštitútu Ruskej akadémie vied v Petrohrade (Зоологический музей Зоологического института РАН), časť vo francúzskom Muséum national d'histoire naturelle v Paríži. Časť je v Kyjevskom polytechnickom inštitúte (Київський політехнічний інститут) a v Zoologickom múzeu Moskovskej univerzity (Научно-исследовательский зоологический музей Московского государственного университета).
Elster
Elster môže byť:
Črevné infekčné choroby (MKCH-10)
A00 - A09: ČREVNÉ INFEKČNÉ CHOROBY patria do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99)
Sonia Sotomayorová
Sonia Sotomayorová (* 25. jún 1954, Bronx, New York, New York, USA) je americká právnička a sudkyňa. Od roku 2009 je sudkyňou Najvyššieho súdu Spojených štátov.
26. mája 2009 ju na tento úrad nominoval prezident Barack Obama. 6. augusta 2009 Senát potvrdil jej nomináciu. Dva dni neskôr ju predseda Najvyššieho súdu USA John Roberts vymenoval do funkcie. Je prvým Hispáncom a treťou ženou na poste.
Šesť rokov bola členkou organizácie National Council of La Raza.
PCI-Express
right|thumb|Sloty PCI-Express right|thumb|Grafická karta pre PCI-Express
PCI-Express je určený len pre lokálne použitie, len ako lokálna zbernica. Vďaka jej podstate založenej na existujúcej PCI architektúre, môžu byť karty a systém pretvorené na PCI-Express iba zmenou fyzickej vrstvy – existujúce systémy je možné rebootovať na PCI-Express bez toho, aby to spôsobilo problémy. Vyššie rýchlosti dovoľujú zbernici PCI-Express nahradiť takmer všetky existujúce vnútorné zbernice, vrátane AGP a PCI. Intel má predstavu o jedinom PCI-Express radiči, ktorý by riadil všetky externé zariadenia, ako opak k northbridge/southbridge riešeniu v terajších počítačoch.
PCI-Express ale nie je dostatočne rýchly na to, aby bol použitý ako pamäťová zbernica. V tomto smere je to vážny nedostatok vzhľadom k podobnej HyperTransport technológii, ktorá môže byť takisto použitá v tejto úlohe. Ďalej PCI-Express neponúka flexibilitu InfiniBand systému, ktorý má podobný výkon, ale môže byť použitý pri vnútorných ako aj vonkajších zberniciach.
PCI-Express (2007) je štandardom pri súčasných základných doskách. Všetky súčasné grafické karty od najväčších výrobcov napr. AMD (divízia ATI Technologies) a nVidia sú určené pre rozhranie PCI-Express. Rozširujúce karty pre ktoré sa doteraz používala zbernica PCI začínajú byť prestavované z PCI na PCI-Express a na nových matičných doskách sa už môžeme stretnúť aj s úplnou absenciou PCI zbernice a jej nahradením PCI-E 1x slotmi.
V roku 2008 sa začína používať druhá verzia PCI-E slotu, ktorá má 2x väčšiu priepustnosť a môže dodať grafickej karte vyše 100 W. Označuje sa tiež ako PCI-X.
Hardvérový protokol
Každá dráha má pár vysielacích a prijímacích drôtov, ktoré používajú rôznu signalizáciu pri 2,5 Gbps. 8B/10B kódovanie použité na dráhe vytvára efektívnu šírku dátového pásma 250 MB/s v každom smere.
Tak 16x grafická karta môže naraz prijímať a vysielať 8 GB/s.
Veľkosti kariet
Štandard PCI Express je špecifikovaný pre normálne karty, karty s malou výškou, miniExpress karty, Express Karty (PCMCIA) a AdvancedTCA (náhrada za CompactPCI)
Vauxcéré
Vauxcéré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Vauxcéré má 112 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Theoboulé
Theoboulé (iné názvy: Theobúlé, Theobula; Theoboulé/iný prepis Theobúlé) môže byť v gréckej mytológii:
Čitágáon (mesto)
Čitágáon alebo (iný prepis) Čattagrám (po anglicky Chittagong) je mesto v Bangladéši.
Je to prístavné mesto, druhé najľudnatejšie mesto Bangladéša a hlavné mesto rovnomennej provincie. Leží na rieke Karnafulí 20 km od jej ústia do Bengálskeho zálive. V roku 2001 malo 2 202 637 obyvateľov.
Mesto je jedným z hlavných dopravných centier južnej Ázie (námorná, železničná doprava, cestná doprava, medzinárodné letisko, plynovod). Je hlavným námorným prístavom Bangladéša. V meste je niekoľko vysokých škôl a univerzita, založená v roku 1964. Čitágáon je aj druhé najvýznamnejšie priemyselné stredisko krajiny a centrum obchodu.
ABC (prvá pomoc)
ABC je skratka anglických slov Airway (dýchacie cesty), Breathing (dýchanie) a Circulation (cirkulácia-obeh). Je to pomôcka na zapamätanie priorít pri kontrole a liečbe mnohých akútnych situácií v medicíne od prvej pomoci až po nemocničnú liečbu. Dýchacie cesty, dýchanie a (krvná) cirkulácia sú životne dôležité a v tomto poradí ich treba riešiť.
A - Airway - Dýchacie cesty
Ak sú dýchacie cesty pacienta blokované, kyslík sa nedostane do pľúc a tým ani do krvného obehu. Zaistenie voľných dýchacích ciest je prvý krok pri liečbe každého pacienta. Obvyklým problémom dýchacích ciest je ich blokovanie jazykom alebo dáveným jedlom.
Úvodné spriechodnenie dýchacích ciest sa často dosiahne „záklonom hlavy - povytiahnutím brady“ alebo technikou zvanou uvoľnenie čelustí; niekedy je však nutné pristúpiť aj k iným postupom - intubácii alebo koniotómii.
B - Breathing - Dýchanie
Po zabezpečení priechodnosti dýchacích ciest pacienta sa pristupuje ku kontrole jeho dýchania. Obvykle sú zistené nasledovné stavy: normálne dýchanie, hlučné dýchanie, lapavé dýchanie (dýchavica) alebo kašľanie. Záchranca postupuje podľa natrénovaných inštrukcií. Obvykle v tomto bode sa ujasní, či pacient bude potrebovať záchrannú akciu - umelé dýchanie alebo stabilizovanú polohu.
C - Circulation - Cirkulácia (krvný obeh)
Ak môže byť kyslík dopravený do pľúc čistými dýchacími cestami a efektívnym dýchaním, potrebná je cirkulácia krvi na prenos kyslíka po organizme. Kontrola aktívnej cirkulácie krvi sa realizuje viacerými spôsobmi - zistením pulzu, analýzou EKG alebo zistením času pre znovunaplnenie kapilár (vlásočníc).
Diskusia
Techniky aplikované v uvedených 3 krokoch sa budú líšiť podľa tréningu, praxe a často aj podľa národnosti záchrancu, pretože jednotlivé národné inštitúcie určujúce predpisy pre poskytovanie prvej pomoci môžu určiť priority odlišne.
Moulins-la-Marche
Moulins-la-Marche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Philbert-de-Grand-Lieu (obec)
Saint-Philbert-de-Grand-Lieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Stará bronzová doba na Slovensku
thumb|right|Valy [[Hradisko (archeológia)|hradiska na Zámčisku (založené cca 1 550 pred Kr. )]]
Toto je článok o starej bronzovej dobe (2 000 – 1 450 pred Kr.) na Slovensku.
Datovanie
Pre toto obdobie sú značné problémy s datovaním. Podľa porovnania s kalibrovanými údajmi C14 v Nemecku, Rakúsku a podobne je datovanie 2 300 – 1 600 pred Kr., podľa konvenčného datovania (t. j. starších datovaní aj podľa porovnania s historickými oblasťami) vychádza 2 000/ (resp. od nitrianskej kultúry) 1 900 až 1 500/1 450 pred Kr. V ďalšom texte sa použije datovanie 2 000 – 1 450 pred Kr. V Reineckeho systéme modernej starej bronzovej dobe zodpovedajú stupne Br A1, Br A2 a čiastočne Br B1.
Všeobecná charakteristika
V čase starej a strednej bronzovej doby v strednej Európe pokračovalo podnebie, ktoré bolo teplejšie a vlhkejšie ako dnes a malo časté striedanie vlhkých a suchých výkyvov. Pre starú bronzovú dobu na Slovensku je charakteristický začiatok používania bronzu (minimálne na západnom Slovensku sa bronz presnejšie v skutočnosti začal používať až od konca obdobia nitrianskej kultúry resp. od začiatku únětickej kultúry) a značný spoločenský a hospodársky rozvoj. Osídlenie Slovenska sa stabilizovalo a zvyšovala sa jeho hustota. Výrobcovia bronzových nástrojov nežili spolu s roľníkmi, ale samostatne v opevnených osadách (napríklad Nitriansky Hrádok, Košice-Barca). Roľnícke a pastierske osady sa neopevňovali. Zvýšil sa počet dlhodobo osídlených polôh, sídliská boli najrôznejšieho typu (trvalé, dočasné, niekedy aj opevnené). Stopy prvých opevnených osád pochádzajú od hatvanskej kultúry a najväčší rozkvet takýchto sídlisk pozorujeme v maďarovskej a otomanskej kultúre. Boli strediskami špecializovanej výroby a výmeny rozmanitých produktov, miestami kultu a asi aj správnymi jednotkami. V strednej bronzovej dobe sa opevnené sídliská nevyskytujú (potom až v mladej bronzovej dobe ako hradiská). Na výrobu bronzu sa ako v celej Európe po vyčerpaní ložísk rýdzej medi využívali žily medených rúd (na Slovensku sú náznaky ťažby v Španej Doline v Starohorských vrchoch a v Špaňom Poli v Gemeri, ale zrejme sa už ťažilo aj tam, kde aj neskôr v novoveku) a cín sa získaval asi len ryžovaním (na Slovensku sa cínovec ryžoval v Nízkych Tatrách a v Slovenskom rudohorí). Pokiaľ ide o pochovávanie, ešte prevládalo kostrové pred žiarovým, ale ku konci starej bronzovej doby sa pomer zmenil. Rozvíjal sa diaľkový obchod (jantár z Pobaltia, mušle zo Stredomoria, kosák z Chetitskej ríše) i obchod (najmä so zbraňami) do vzdialenosti do. Stredná dĺžka života v starej bronzovej dobe bola okolo 29 rokov.
Kultúry
Krátky čas po začiatku starej bronzovej doby (2 000 – 1900 pred Kr., ale podľa kalibrovaných údajov 2 300 – 2 200 pred Kr.) ešte na západnom Slovensku krátko existovala kultúra zvoncovitých pohárov (presnejšie skupina Leitha (=Leithaprodersdorf) z Rakúska, ktorá je svojím habitom aj genetickými väzbami skôr predstaviteľom mladého eneolitu), popri ktorej sa v rovnakom čase krátko vyskytovala kultúra Chlopice-Veselé, a na východnom Slovensku sa ešte krátko vyskytovala skupina Nyírség-Zatín a skupina východoslovenských mohýl. Skupina Chlopice-Veselé, skupina Nyírség-Zatín aj skupiny východoslovenských mohýl a koštianska kultúra (pozri ďalej) patria do tzv. epišnúrového komplexu.
Z kultúry Chlopice-Veselé vznikla nasledujúca, nitrianska kultúra (cca 1 900 – cca 1600 pred Kr., ale podľa kalibrovaných údajov 2 200 – 1900 pred Kr.) a zo skupiny Nyírség-Zatín nasledujúca, koštianska kultúra (cca 1850 – cca 1 500 pred Kr., ale podľa kalibr. údajov skôr). Obe tvoria začiatok „klasickej“ starej bronzovej doby a pre obe sú typické rozsiahle kostrové pohrebiská, kovové ozdoby tvaru vŕbového listu (vzory sú asi z Kaukazu), drôtený šperk, ihlice (cyperské, s terčovitou hlavicou), na východe aj sibinské náušnice a najstaršie bronzové sekerky v strednej Európe. Tieto výrobky najprv zhotovovali z medi, neskôr používali zliatinu medi a arzénu, až nakoniec zliatinu medi a cínu, teda bronz. Koštianska kultúra je doložená v Košickej kotline, na Spiši (Žehra – Dreveník, Spišské Tomášovce) a vo Východoslovenskej nížine len v Dúbravke (okres Michalovce). Rozlišujú sa 3 fázy: najstaršia (Košice), klasická (Čaňa, Košťany, Valaliky) a koštiansko-otomanská (Čaňa a Nižná Myšľa).
Pre roky 1600 pred Kr. – 1450 pred Kr. (podľa kalibrovaných údajov 1 900/ 1850 – 1 600 pred Kr.) môžeme hovoriť o vrchole celej bronzovej doby i celého praveku na Slovensku. Nastali značné zmeny v duchovnej, spoločenskej aj hospodárskej oblasti.
Po roku 1600 pred Kr. (podľa kalibrovaných údajov asi 1 900 / 1850 pred Kr.) pozorujeme na západnom Slovensku ďalší „sled“ starobronzových kultúr: hatvanská, kisapostácka, únětická a wieselburská kultúra. Na východnom Slovensku v tom čase pokračovala koštianska kultúra (pozri vyššie) a začínala otomanská kultúra (pozri nižšie).
Posledný „sled“ kultúr starej bronzovej doby tvoria maďarovská, severopanónska (úplne na záver aj vatyanská kultúra) na západnom Slovensku a otomanská kultúra na východnom Slovensku. Pre maďarovskú aj otomanskú kultúru boli typické veľké opevnené osady tellového charakteru stavané na ostrožných návršiach, dunách chránených riečnym meandrom či na temenách kopcov (Ivanovce, Košice-Barca, Šurany-Nitriansky Hrádok, Nižná Myšľa, Spišský Štvrtok, Veselé, Hoste, Vráble, Rozhanovce, Bratislava-Devín, Prašník, Nitra-hrad) s náznakmi urbanizácie zástavby (Košice-Barca) a s až trojpriestorovými domami (Šurany-Nitriansky Hrádok), ďalej doklady obchodu s jantárom, rozvoj stavebnej techniky s kamennou architektúrou opevnení, vysoká úroveň kovovýroby a spracovania bronzu (šperky, zbrane, ihlice, prvý kosák), štylizované zvieracie plastiky, bochníkovité a antropomorfné idoly, mykénsky motív špirály a koncentrických krúžkov na kostených bočniciach úzd, keramike a šperkoch, prevažne kostrové pochovávanie v skrčenej polohe a vrcholne pestrá a kvalitná keramika (asi remeselne vyrábaná; zastúpené sú aj cedidlá, prenosné piecky pyrauny a kultové nádobky). Obyvateľstvo sa zaoberalo obrábaním pôdy, chovom domácej zveriny, ale i poľovníctvom V záverečnej fáze maďarovskej aj otomanskej kultúry badať vplyvy z východného Stredomoria (z mykénskej a minojskej kultúry).
Okolo 1450 pred Kr. (podľa kalibrovaných údajov asi okolo 1600 pred Kr.) pozorujeme záhadný zánik maďarovskej aj otomanskej kultúry a zánik väčšiny opevnených sídlisk (ostali len neopevnené dediny). Týmto udalostiam predchádzalo opevňovanie centrálnych sídlisk, prienik ľudu mohylových kultúr s prvkami vatyanskej kultúry, zmena pohrebného rítu na birituálny a veľmi časté ukrývanie pokladov (depotov) vzácnych kovových predmetov do zeme (archeologicky tieto depoty označujeme ako kosziderský horizont), napr. v Spišskom Štvrtku, Košice-Barca, Včelinciach, Šuranoch-Nitrianskom Hrádku, Hodejove. Ukrývanie pokladov (depotov) vzácnych kovových predmetov do zeme bolo inak hlavne pre nasledujúcu časť bronzovej doby pomerne typické. Mohlo súvisieť s nepokojnými časmi, ale mohlo mať aj najmä kultovú funkciu, podobne ako v juhovýchodnej Európe.
Metalurgia medi na území Slovenska
Geochémia medených surovín na Slovensku aj s tzv. izotopmi olova bola popísaná a publikovaná v práci nemeckého archeológa Marcusa Schreinera. Na základe tohto súboru dát sa preukázalo, že podstatná časť medi v súvekom Dánsku, v starej dobe bronzovej, bola importovaná práve z územia Slovenska. Bádatelia z Aarhusu, Mannheimu a Heidelbergu sa nazdávajú, že prostredníkom v rámci stredoeurópskeho obchodu s meďou musela byť únětická kultúra. V neskoršom období preukázala štúdia 118 mečov z doby bronzovej zo Škandinávie, Talianska a Nemecka, že v dobe 1600–1500 pred Kr. sa používali zdroje medi z Rakúska, Slovenska a Walesu. Zhruba po roku 1500 pred Kr. sa zdroje medi z Rakúska a Slovenska objavujú iba v prípadoch mečov z územia Nemecka, zatiaľ čo Taliansko i Škandináviu zásobovali iba talianske Alpy. Úlohu medi zo Slovenska v starej dobe bronzovej v Škandinávií popisuje aj ďalšia štúdia bádateľov z Dánska a Nemecka, v ktorej sa rovnako ukazuje zásadné zastúpenie medi z územia Slovenska ako jedného z hlavných zdrojov surového materiálu pre výrobu škandinávskych bronzov.
Theoboulé (matka Myrtila)
Theoboulé (iné názvy: Theobúlé, Theobula; Theoboulé/iný prepis Theobúlé) je v gréckej mytológii matka Myrtila, vozataja élidského kráľa Oinomaa.
Antický autor Hyginus uvádza, že Theoboulé a boh Hermes boli rodičmi Myrtila, vozataja Oinomaa, kráľa élidskej Pisy. Zo schólia k antickému dielu Argonautica od Apollónia Rodského poznáme aj inú verziu, podľa ktorej, matkou Myrtila bola Amazonka Myrto,
Vyšný Čaj
Vyšný Čaj je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Názov
Podobne, ako je to v prípade susednej obce Nižný Čaj, názov Čaj pochádza zo starého slovanského osobného mena Čavoj, ktoré sa v latinských textoch uvádzalo ako Chaway. V roku 1337 sa Vyšný Čaj uvádza ako Chaway superior a Nižný Čaj ako Chaway inferior. Prechod od znenia Chaway do znenia Čaj (maď. Csáj) bol spôsobený maďarským vplyvom, keďže v obci bola pretrhnutá kontinuita slovanského osídlenia (po osídlení Maďarmi). Hláska "v" zo slovanského slova Čavoj vypadla rovnako ako vypadla napr. pri pomaďarčení názvu mesta Levoča (maď. Lőcse) alebo názvu mesta Revúca (maď. Rőcze). Dedina s názvom Čavoj je aj v okrese Prievidza a existujú aj Čavajovce v Chorvátsku.
Rob Blake
Rob Blake, plným menom Robert Bowlby Blake, (* 10. december 1969, Simcoe, Kanada) je bývalý kanadský hokejista a reprezentant v ľadovom hokeji, člen Zlatej trojkoruny.
Klubový hokej
Rob Blake je obranca. V roku 1988 ho v úvodnom drafte NHL vybral klub Los Angeles Kings v 4. kole ako 70. v poradí. Už v sezóne 1989/90 sa v drese Los Angeles dostal prvýkrát na ľad NHL a zostal verný tomuto klubu 12 sezón. Od sezóny 2000/01 hrá s číslom 4 za Colorado Avalanche. Na sezónu 2005/06 mal s Coloradom uzavretú zmluvu s ročným príjmom 6,364 milióna dolárov a bol po Joe Sakicovi druhým najdrahším hráčom tímu.
Gediminasov hrad
náhľad|Západná veža Gediminasovho hradu Gediminasov hrad alebo Horný hrad je hrad v meste Vilnius.
V historických zápisoch sa vo Vilniuse spomínajú tri hrady: Horný hrad (častejšie nazývaný Gediminasov hrad), Dolný hrad, ktorý sa nachádza ma Hradnej hore a Krivý hrad na dnešnej Hore troch krížov. Najstarším hradom je Gediminasov hrad.
Dejiny
Prvý drevený hrad bol v týchto miestach postavený v 13. storočí. Keď sa z Vilniusu stalo hlavné mesto, hrad začali spevňovať kamennými múrmi. Hrad ako ho poznáme dnes, bol postavený na príkaz kniežaťa Vytautasa v 15. storočí. Táto veľkolepá stavba, ktorú obkolesovali tri metre hrubé múry sa týčila spoza nich nad stredoveké mesto a v obyvateľoch mesta vzbudzovala strach.
Súčasnosť
Dnes je návštevníkom k dispozícii celý hrad, ako aj jeho západná veža a ruiny.
Zuzana Gindl-Tatárová
Prof. Zuzana Gindl-Tatárová, ArtD. (* 29. september 1956, Bratislava) je slovenská filmová dramaturgička, scenáristka, publicistka a vysokoškolská pedagogička. Je absolventkou katedry filmovej a televíznej scenáristiky a dramaturgie na pražskej FAMU. Začiatkom osemdesiatych rokov patrila k novej generácii dramaturgov a scenáristov, ktorí pôsobili v Štúdiu hraných filmov na Kolibe. Zároveň písala aj pre televíziu a rozhlas v Bratislave.
Jej manželom bol publicista Eugen Gindl.
Celovečerné filmy
Zuzana Gindl-Tatárová spolupracovala na dvanástich celovečerných filmoch. Je autorkou námetu k filmu Šiesta veta, ku ktorému spolu s Hanou Cielovou a Štefanom Uhrom napísala scenár. Snímka rozdelená do piatich kapitol pojednáva o živote a diele Boženy Slančíkovej-Timravy a snaží sa poetickým spôsobom zachytiť vývin a formovanie osobnosti tejto slovenskej spisovateľky a zároveň postihnúť jej inšpiračné zdroje. Na 25. ročníku Festivalu československého filmu získala cenu za scenár a na Filmovom festivale Trutnov čestné uznanie poroty.
Medzi ďalšie významené spolupráce patrí dramaturgia k filmom Kára plná bolesti (1985) v réžii Stanislava Párnického, Sedím na konári a je mi dobre (1989) v réžii Juraja Jakubiska, Let asfaltového holuba (1990) v réžii Vlada Balca a Neha (1991) v réžii Martina Šulíka.
Pedagogická činnosť
Na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU pôsobí už od jej založenia v roku 1990. Roky 1993 a 1994 strávila na newyorských univerzitách Tisch School of the Arts a Columbia. So svojimi prednáškovými cyklami absolvovala množstvo workshopov v zahraničí a viac ako desať rokov vyučovala aj na Univerzite Tomáša Baťu v Zlíne. V súčasnosti vedie tvorivo-kritický seminár na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU v Bratislave.
Publicistická činnosť
Výsledkom pobytu na Tisch School of the Arts v New Yorku bola publikácia Hollywoodoo: filmové ilúzie podľa zaručených receptov, ktorú v roku 2001 vydal Slovenský filmový ústav. V tomto texte sa zaoberá americkou trojaktovou štruktúrou v kontexte masovej kultúry. V roku 2004 prispela do encyklopédie The Cinema of Central Europe. V roku 2005 jej vyšla dvojjazyčná publikácia Praktická dramaturgia, ktorá je zovšeobecnením jej prednášok a slúži ako učebný text pre študentov filmu, teoretikov a učiteľov estetiky. Okrem toho sa venuje písaniu o filme v rôznych periodikách a poviedkovej tvorbe.
Ostatné aktivity
Zuzana Gindl-Tatárová sa v druhej polovici osemdesiatych rokov podieľala na príprave Fóra mladého filmu, dlhoročne spolupracovala aj s filmovými klubmi. Viedla kurzy amatérskeho filmu a Školu mladého filmového diváka pre učňovskú mládež. V rokoch 2002 až 2007 pôsobila aj ako prezidentka Slovenskej filmovej a televíznej akadémie a v roku 2004 založila národnú filmovú cenu Slnko v sieti. Od apríla 2005 zastupuje Slovensko v rade kinematografického fondu Eurimages na podporu filmových koprodukcií. V roku 2011 pôsobila ako predsedníčka Rady Audiovizuálneho fondu.
Adamantium
Adamantium je fiktívny kov, ktorý sa objavuje v komiksoch vydavateľstva Marvel. Adamantium sa najviac preslávilo ako kov, ktorý obaľuje kostru Wolverina, jedného z X-Menov.
Typy adamantia
Okrem „pravého“ adamantia sa vyskytujú aj nepravé varianty, vytvorené napríklad chybou pri výrobe. Nepravé adamantium môže byť stále veľmi odolné (odolnejšie než titanová oceľ), ale nemá odolnosť a nezničiteľnosť pravého adamantia. Nepravé adamantium bolo vymyslené hlavne preto, aby autori vysvetlili zničenie alebo poškodenie predmetov z adamantia v niektorých komiksoch.
Adamantium ako kľúčová zložka
Adamantium je použité ako kľúčová zložka vybavenia niektorých postáv, vrátane nasledujúcich predmetov:
Katedrála svätého Juraja (Nový Sad)
náhľad|Saborna crkva u Novom Sade Katedrála svätého Juraja (Georgija) v Novom Sade je katedrálou Srbskej pravoslávnej cirkvi Báčskej eparchie. Známy je aj pod názvom Saborna crkva. Je hlavným pravoslávnym chrámom v srbskej Vojvodine.
História
Prvý pravoslávny chrám v Novom Sade bol postavený už v roku 1720. Súčasný chrám sa staval v rokoch 1860 až 1905. Zasvätený bol svätému Georgijovi. Katedrálu zdobí 33 nádherných ikon, z ktorých mnohé pochádzajú z dielne srbského ikonopisca Poja Jovaniča.
Dážďovníkotvaré
Dážďovníkotvaré (iné názvy: dážďovníky, krátkonožce; lat. Apodiformes) sú rad letcov. V niektorých novších systémoch tento rad neexistuje a jeho obsah je súčasťou radu lelkotvaré/krátkonožce a lelky (lat. Caprimulgiformes).
Charakteristika
Sú to sťahovavé vtáky o niečo väčšie ako lastovičky. Majú dlhé kosákovité krídla. Zobák je slabý a ďaleko roztvoriteľný. Počas letu sa hlasno ozývajú. Lietajú veľmi rýchlo a dobre. Hniezdia v dutinách skál, v starých budovách, živia sa hmyzom.
Na Slovensku hniezdi chránený dážďovník obyčajný.
Do tohto radu, do čeľade kolibríkovité, patrí aj najmenší vták na svete - čmeľovec kubánsky (Mellisuga helenae).
Systematika
''Vysvetlivka: Znak / oddeľuje úplné synonymá. A, B...označuje rôzne významy toho istého názvu.''
Poznámky:
Zdroje tejto kapitoly:
Dôkaz (matematika)
thumb|Dôkaz tvrdenia, že každá [[úsečka je stranou nejakého rovnostranného trojuholníka, pochádzajúce z Euklidovych Základov. Jeden z najstarších dochovaných matematických dôkazov.]]
Dôkaz je v matematike presvedčivá demonštrácia, že nejaké tvrdenie je za určitých predpokladov (axióm) nevyhnutne pravdivé. Matematický dôkaz musí byť založený výlučne na nespochybniteľných pravidlách rozumu (tie sú vyjadrené v matematickej logike vo forme logických axióm), nepripúšťa sa žiaden postup založený na názore, experimente, pozorovaní, intuícii či skúsenosti. Táto skutočnosť robí z matematického dôkazu najistejší známy spôsob overenia pravdivosti nejakého tvrdenia. Tvrdenie, ku ktorému je známy matematický dôkaz, sa nazýva matematická veta.
Princíp matematického dôkazu
Možno tvrdiť, že pojem rigorózneho matematického dôkazu je tým, čím sa matematika výrazne odlišuje od ostatných vedeckých disciplín. Matematický dôkaz je totiž na rozdiel od dôkazov v iných oblastiach ľudského konania (napr. v práve, prírodných vedách, atď.) aspoň principiálne nespochybniteľný. Nie je vylúčené, že sa podarí matematicky dokázať tvrdenie, ktoré v skutočnosti neplatí. Dôkaz tohto tvrdenia potom ale musí byť nevyhnutne chybný a táto chyba musí byť (po dostatočne dôkladnom preskúmaní) odhaliteľná. Zdrojom omylov pri matematickom dokazovaní teda nie je samotný pojem dôkazu, ale výhradne chybujúci ľudia.
Induktívne dokazovanie
Vo všetkých vedeckých disciplínach s výnimkou matematiky sú teórie posudzované podľa miery súladu s reálnym svetom a podľa toho, nakoľko presne dokážu vysvetľovať a predpovedať reálne javy. Nové teórie sú budované tak, aby zodpovedali experimentálne zisteným údajom. Ak sú s týmito dátami v súlade, sú vyhlásené za správne. Ak je za nejaký čas vyslovená hypotéza, o ktorej platnosti súčasná teória nie je schopná rozhodnúť, vykoná sa experiment, podľa výsledku ktorého sa táto hypotéza buď zavrhne, alebo zapracuje do uznávanej teórie. Ak sa neskôr objavia nové experimentálne dáta, ktoré sú v spore s existujúcou teóriou, je táto teória zavrhnutá a nahradená novou teóriou. Tento spôsob overovania hypotéz a budovanie teórií sa nazýva induktívny.
Príkladom induktívneho dôkazu môže byť spôsob zdôvodnenia tvrdenia „Zajtra ráno vyjde slnko“. Zo skúsenosti našej i našich predkov vieme, že slnko vyšlo už mnohotisíckrát. Naproti tomu nemáme žiadne správy o tom, že by nejaké ráno slnko nevyšlo. Navyše slnko poslednou dobou nevykazuje žiadne nezvyčajné správanie, ktoré by napovedalo tomu, že je s ním niečo inak, než kedykoľvek v zaznamenanej histórii. Na základe týchto skutočností teda usúdime, že za úplne zanedbateľnej možnosti omylu slnko zajtra ráno opäť vyjde.
Induktívne dokazovanie však môže byť veľmi zradné. Napríklad v klasickej mechanike je prijímané za pravdivé tvrdenie, známe ako druhý Newtonov pohybový zákon, ktoré tvrdí: „Ak na teleso pôsobí sila, potom sa teleso pohybuje so zrýchlením, ktoré je priamo úmerné pôsobiacej sile a nepriamo úmerné hmotnosti telesa“. Toto tvrdenie zodpovedalo až do druhej polovice 19. storočia všetkým vykonávaným experimentom, a bolo teda považované za pravdivé – induktívne dokázané. Po tom, čo na prelome 19. a 20. storočia niektoré experimenty preukázali, že pohyb svetla sa neriadi Newtonovými zákonmi, bolo toto tvrdenie spolu s celou klasickou mechanikou zavrhnuté a nahradené teóriou relativity. Podľa tejto teórie vyvoláva sila pôsobiaca na teleso pohybujúce sa rýchlosťou blízkou rýchlosti svetla len minimálne zrýchlenia a zvyšok vloženej energie spôsobuje zvýšenie hmotnosti telesa.
Z posledného príkladu je zrejmé, že induktívne dokázané tvrdenie nemôže byť nikdy považované za úplne nespochybniteľné. Žiadne, hoci sebeväčšie, množstvo experimentálnych údajov potvrdzujúcich toto tvrdenie totiž nemôže zaručiť, že nejaký v budúcnosti vykonaný experiment s ním nebude v spore.
Deduktívne dokazovanie
Naproti tomu deduktívny dôkaz je taký, v ktorom je dané tvrdenie dokázané zo stanovených predpokladov iba na základe logických úvah. Navyše tieto logické úvahy sú rozdelené do konečného množstva krokov, z ktorých v každom je odvodené len jediné tvrdenie bezprostredne vyplývajúce z predtým odvodených. Z týchto dôvodov je deduktívne dokázané tvrdenie pravdivé, ak sú pravdivé predpoklady, z ktorých bolo odvodené. Táto pravdivosť je navyše úplne nespochybniteľná, pretože dôkaz možno rozdeliť do konečne veľa krokov, z ktorých každý je len bezprostredným logickým dôsledkom skôr dokázaných tvrdení a ako taký teda nespochybniteľný.
Všetky druhy matematických dôkazov od samotných historických počiatkov tohto pojmu v starovekom Grécku až po súčasnosť, cez celú šírku najrôznejších dôkazových metód, sú dôkazy deduktívne.
Súčin dvoch nepárnych čísel je nepárny
Uvažujme tvrdenie: „Súčin každých dvoch nepárnych prirodzených čísel je nepárne prirodzené číslo“.
Ak vyskúšame niekoľko nízkych prirodzených čísel, zistíme, že pre ne tvrdenie platí: 1 · 1 = 1, 1 · 3 = 3, 3 · 1 = 3, 3 · 3 = 9, 3 · 5 = 15, …. Podobne by sme napríklad s použitím počítača mohli overiť, že tvrdenie platí pre všetky čísla menšie ako 1 000 000, ak by nám to nestačilo, mohli by sme túto hranicu zvýšiť ľubovoľne vysoko, napríklad na 10 1 000 000 (číslo začínajúce jednotkou za ktorou nasleduje 1 000 000 núl), a vždy by sme zistili, že tvrdenie platí. Po určitej dobe takýchto zvyšovaní hranice by sme už mohli uznať, že sme vyskúšali dosť príkladov na to, aby sme si boli takmer stopercentne istí správnosťou nášho tvrdenia. Tým sme toto tvrdenie dokázali induktívne. Nikdy si však nemôžeme byť úplne istí, že nejaký kontrapríklad neleží tesne za číslom, na ktorom sme testovanie ukončili.