cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zádušný chrám kráľovnej Hatšepsut
Stavba
Hatšepsut, ktorá obdivovala chrám Mentuhotepa II., si nechala navrhnúť svoj vlastný chrám práve podľa tohto vzoru, ale bol postavený v oveľa väčšom meradle. Pre prípad, aby nikomu táto skutočnosť neušla, nariadila ho postaviť hneď vedľa staršieho chrámu.
Svoj zádušný chrám začala stavať krátko po tom, ako sa v roku 1479 pred Kristom dostala k moci a jeho stavba trvala 15 rokov. Chrám údajne navrhol Hatšepsutin správca a dôverník Senenmut, ktorý bol tiež vychovávateľom jej dcéry Neferure. Chrám bol takmer celý vyrobený z vápenca, ktorý bol skombinovaný s trochou červenej žuly a pieskovca.
Prvá terasa
thumb|Zádušný chrám kráľovnej Hatšepsut Ide o terasovitú stavbu, ktorej jednotlivé terasy boli prepojené šikmými rampami. Spodná terasa meria 120 m na hĺbku a 75 m na šírku. Túto terasu tvorí kolonáda, na ktorej sú krásne reliéfy. Napravo od kolonády sú tzv. "lovecké scény", ktoré nám predstavujú Hatšepsut ako sfingu, ktorá drví svojimi labami zástupy nepriateľov. Na inej maľbe je Hatšepsut v močiaroch pri trhaní papyrusu a love vtákov. Za to získava od bohyne Hathor prejavy priazne. Naľavo od kolonády je Sieň obeliskov, kde je oslavovaná Hatšepsut ako staviteľka. Rovnako ako všetci panovníci Novej ríše sa aj Hatšepsut starala o zveľaďovanie Karnaku. Preto je tu popísaná cesta remeselníkov do Asuánu, odkiaľ mali priviezť monolity ružovej žuly, z ktorých vznikli obelisky.
Druhá terasa
thumb|Pohľad spredu so skalnou stenou v pozadí Po rampe, ktorá je priamo v osi chrámu, sa dá vystúpiť z prvej na druhú terasu. Tá je po pravej (severnej) strane lemovaná portikom s pätnástimi stĺpmi. Priamo oproti je západný portik s dvoma radmi pilierov – celkom ich je 22. Táto terasa meria 90 m na hĺbku a 75 m na šírku.
Po pravej strane druhej terasy nájdeme Sieň zrodenia, kde sú reliéfy oslavujúce Hatšepsut a jej kráľovský majestát. Rozprávajú príbeh o Hatšepsutinom božskom stvorení bohom Amonom, ktorý mal byť jej skutočným otcom. Výjav jej božského stvorenia mal plne legitimizovať jej vládu.
Úplne napravo potom leží Anupova svätyňa. Anup bol boh balzamovačov a vládcom mesta mŕtvych. Na stene sú reliéfy, kde je znázornená Hatšepsut v sprievode Anupa. Svätyňa Anupa, strážcu a sprievodcu mŕtvych, bola bežnou súčasťou každého zádušného komplexu. Dôvodom bolo, že nikto by si nedovolil znevažovať boha, ktorý bol zodpovedný za vyvedenie jeho duše z hrobu do posmrtného života.
Na ľavej strane nájdeme reliéfy, ktoré predstavujú slávnu výpravu do tajomnej „krajiny bohov“ Punt – tzv. Puntská sieň. Jej schopnosť uskutočniť takúto výpravu bola svedectvom bohatstva krajiny pod jej vládou a tiež jej ambíciou obnoviť tradície a slávu minulosti. Punt bol Egypťanom známy už od raného dynastického obdobia (asi 3150 – asi 2613 pred n. l.). Hatšepsut opisuje, ako sa jej ľudia vydali na cestu, ich vrelé prijatie v Punte a zostavuje podrobný zoznam množstva luxusného tovaru privezeného späť do Egypta.
Úplne vľavo je potom svätyňa bohyne Hathor – zmenšená kópia hlavného chrámu s vestibulom, dvoma stĺpovými predsieňami a svätyňou, ktorá je vyhĺbená do skaly. Stĺpy, ktoré podopierajú chrám sú nazývané Hathoriny, pretože hlavice majú tvar ženskej hlavy s kravskými ušami.
Tretia terasa
thumb|Sochy na hornej terase Vstup na hornú terasu lemuje 26 stĺpov, pred ktorými stoja 5,2 m vysoké sochy Hatšepsut. Stĺpy sú v strede rozdelené žulovou bránou, ktorou sa vstupuje na nádvorie. Z nádvoria sa dá dostať do troch najvýznamnejších stavieb komplexu: Kráľovskej kultovej kaplnky, Slnečnej kultovej kaplnky a Amonovej svätyne. Kráľovská kultová kaplnka a Slnečná kultová kaplnka zobrazovali scény kráľovskej rodiny, ktorá nesie obety bohom. V Slnečnej kultovej kaplnke sa nachádza Amon-Rea, ktorý bol bohom stvoriteľom a zároveň bohom Slnka. Pred ním kľačia a vzdávajú mu úctu Hatšepsut s najbližšou rodinou.
Neskoršia história
thumb|Boh Usir obdarovaný vínom od vínom Thutmose III. V priebehu stáročí došlo k viacerým poškodeniam zádušného chrámu. Thutmose III., následník Hatšepsut, nechal zničiť všetky dôkazy o jej vláde. Dal vymazať jej meno a jej vyobrazenia zo všetkých verejných pamiatok. Hoci vnútorné reliéfy, maľby a nápisy jej chrámu zostali z veľkej časti nedotknuté, niektoré boli počas vlády Thutmose III. znehodnotené. Niektoré jej vyobrazenia nahradil svojimi vlastnými.
Potom Thutmose III. svoju vládu spätne datoval k smrti svojho otca a Hatšepsutine úspechy ako faraóna boli pripísané jemu. Neexistuje žiadny dôkaz o akomkoľvek nepriateľstve medzi ním a jeho nevlastnou matkou. Napriek tomu, že nevieme nič o tom, že by Hatšepsut nenávidel, jeho pokus o vykorenenie akýkoľvek dôkazov o silnej faraónke je evidentný. Dôvodom mohol byť fakt, že v súlade s legendárnym prvým egyptským kráľom, bohom Usirom, bol egyptský panovník tradične mužský. Niektoré zdroje však uvádzajú, že za vymazaním zmienok o Hatšepsut mohla byť snaha, odstrániť z nástupnictva jej rodinnú vetvu a zaistiť tak trón pre svojho syna Amenhotepa II.
K ďalšiemu poškodeniu chrámu došlo počas vlády faraóna Achnatona (1353-1336 pred Kristom). V ére Achnatona už bola kráľovná Hatšepsut dávno zabudnutá, keďže Thutmose III. nechal nahradiť jej obrazy svojimi vlastnými a zakopať jej. Achnaton teda nespochybňoval Hatšepsut ako faraónku, mal však problém s bohom, ktorého vyznávala a ktorého vyobrazenia boli na jej chráme. Achnaton je známy ako „heretický kráľ“, ktorý zrušil tradičné náboženské presvedčenia a praktiky Egypta a nahradil ich vlastným typom monoteizmu, ktorý sa sústredil na slnečného boha Atona. Preto dal obrazy boha Amona z vonkajších a vnútorných stien odstrániť.
K ďalšiemu poškodeniu chrámu prispeli raní kresťania, ktorí ho premenili na kláštor a znehodnotili pohanské reliéfy.
Archeologické vykopávky
thumb|Sála v Amonovej svätyni Výprava francúzskeho generála Napoleona do Egypta zrealizovala prvé štúdie v tejto oblasti, pričom ich publikovala vo svojej správe z roku 1809. Prvé archeologické výskumy v Deir el-Bahri sa však začali až v polovici 19. storočia pod vedením francúzskeho egyptológa Auguste Mariette, ktorý vytvoril prvý podrobný plán celého komplexu.
Prvý rozsiahly výskum chrámového komplexu realizoval Egyptský prieskumný fond v 90. rokoch 19. storočia. Výskum bol vedený švajčiarskym archeológom Edouardom Navillem za pomoci Howarda Cartera.
Ďalšie vykopávky a reštaurátorské práce začal v roku 1911 americký egyptológ Herbert Winlock a jeho práce trvali 25 rokov. Počas týchto rozsiahlych vykopávok sa našli tisíce zlomených fragmentov basreliéfov a sôch. Tieto fragmenty vznikli pravdepodobne v dôsledku zničenia chrámu buď počas Amarnského obdobia alebo za vlády Hatšepsutinho nástupcu Thutmose III. Sochy Hatšepsut, ktoré sa kedysi nachádzali na území chrámu, a sfingy, ktoré lemovali ulicu vedúcu do Amunovej svätyne, boli starostlivo zreštaurované. V rokoch 1923 až 1931 archeológovia našli a starostlivo roztriedili desaťtisíce fragmentov architektonických prvkov chrámu. Niektoré kusy boli obrovské, vážili viac ako tonu, iné boli menšie ako ľudská päsť. Zreštaurované sochy, ktoré boli architektonickou súčasťou chrámu, boli opäť pripevnené k jeho fasáde, ako tomu bolo pred tisíc rokmi. Niektoré jednotlivé sfingy a sochy, ktoré sa našli v okolí chrámu, boli po obnove rozdelené medzi Službu egyptských starožitností a Metropolitné múzeum.
V roku 1961 sa v chráme Hatšepsut v Deir el-Bahari začal poľský výskum pod vedením prof. Kazimierz Michałowski. Najprv sa výprava zamerala na rekonštrukciu tretej terasy chrámu Hatšepsut. Od roku 1967 prebiehali rozsiahle rekonštrukčné práce v celom areáli chrámu. Reštaurované boli aj sochy, vrátane sôch Hatšepsut zobrazenej ako boh Usir, deväť monumentálnych sôch z fasády Horného portika a prvá z pieskovcových sfing Hatšepsut na Dolnom nádvorí. Počas týchto vykopávok bol v roku 1962 objavený aj Chrám Tuthmose III.
Výsledkom egyptologických, architektonických a konzervačných štúdií bola rekonštrukcia horného nádvoria, ktoré bolo pre turistov sprístupnené v roku 2000. Po rekonštrukcii a konzervácii bola pre verejnosť v roku 2015 sprístupnená aj Slnečná kultová kaplnka a v roku až 2017 Amonová svätyňa.
Prunières (Isère)
Prunières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ani (rozlišovacia stránka)
Ani môže byť:
Ústav pre výskum srdca Slovenskej akadémie vied
Ústav pre výskum srdca Slovenskej akadémie vied je jeden z ústavov Slovenskej akadémie vied, jeho hlavnou úlohou je „základný medicínsky výskum v oblasti ochorení kardiovaskulárneho systému“. Riaditeľom ústavu je RNDr. Miroslav Barančík, DrSc.
Dejiny
Ústav pre výskum srdca vznikol v januári 1955 ako Laboratórium experimentálnej chirurgie v rámci Ústavu experimentálnej medicíny. To bolo v roku 1964 transformované na Ústav experimentálnej chirurgie SAV. Ústav sa venoval primárne kardiológii. Zaviedol sa tu prvý prístroj na mimotelový krvný obeh na Slovensku alebo prvý krát použila elektrónová mikroskopia na výskum srdca. Svoje súčasné meno nesie ústav od roku 1990. V roku 1991 bola pri ústave založená Slovenská liga pre prevenciu a liečbu kardiovaskulárnych ochorení – Srdce Srdcu, ktorá „prispieva k popularizácii výsledkov pracoviska a k prevencii kardiovaskulárnych ochorení na Slovensku.“ V roku 1993 bola tiež založená Slovenská histochemická spoločnosť, ktorá „pravidelne organizuje a spoluorganizuje medzinárodné konferencie v oblasti morfológie a histochémie“.
Činnosť
Ústav má tri oddelenia :
Ústav sa zúčastňuje medzinárodných výskumných projektov. Ponúka tiež PhD štúdium v spolupráci s Katedrou živočíšnej fyziológie a etiológie Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Králický Sněžník (pohorie)
Králický Sněžník je pohorie na hranici Česka a Poľska. Pohorie je súčasťou Krkonošsko-jesenickej sústavy. Rovnomenný najvyšší vrch dosahuje nadmorskú výšku
Časť pohoria je súčasťou NPR Králický Sněžník s rozlohou (ochranné pásmo ), ktorá zahŕňa vrch Králický Sněžník, malú časť západného hrebeňa po Malý Sněžník a väčšiu časť východného hrebeňa.
Geológia
Územie má zaujímavú geologickú stavbu. Tvoria ho premenené horniny (ruly a svory), v menšom rozsahu sa vyskytujú kryštalické vápence a dolomity, amfibolity, amfibolické bridlice, kvarcity a kvarcitické bridlice.
Geomorfológia
Králický Sněžník patrí do Krkonošsko-jesenickej sústavy a Jesenickej podsústavy. Od Rychlebských hôr je na východe oddelený Kladským sedlom, na západe a severe spadá do Kladskej kotliny. Na juhu oddeľuje pohorie od Hanušovickej vrchoviny údolie rieky Morava. Na východe Králický Sněžník strmo klesá do Staroměstskej kotliny, ktorá ho oddeľuje od Hrubého Jeseníka.
Vodstvo
Pohorie (vrch Klepý) je miestom styku troch hlavných európskych rozvodí: južné svahy odvodňuje rieka Morava, ktorá patrí k úmoriu Čierneho mora, časť západných, severné a východné svahy pohoria odvodňuje Odra do Baltského mora a juhozápadná časť patrí do povodia Orlice, ktorej vody putujú do Severného mora.
Hlavné vrcholy
náhľad|center|1000px|Pohorie Králický Sněžník, zľava: [[Malý Sněžník, Klepý , zasnežený vrchol Králický Sněžník , hrebeň Sušiny a Srázná ]]
Sainte-Rose (Guadeloupe)
Sainte-Rose je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Guadeloupe.
Polohopis
Sainte-Rose má rozlohu.
Obyvateľstvo
Sainte-Rose má 20194 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Pécsváradský obvod
Pécsváradský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Baranskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Pécsvárad. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Almohádovci
Vznik hnutia a dynastie
vľavo|náhľad|Manuskript spisu A'z má juṭlab, Túmartovho vyznania viery, 1183 Zakladateľom almohádovského hnutia bol náboženský reformátor a mystik Ibn Túmart (Muhammad ibn Túmart) pochádzajúci z kmeňa Masmúdov. Berber pôvodom zo Súsu študoval v mladosti na Blízkom Východe, kde sa spoznal so smerom islamskej jurisprudencie, ktorý reprezentoval al-Ghazálí. Niekedy po roku 1117 sa po štúdiách vrátil do svojej vlasti a okolo roku 1120 vystúpil s kritikou domácej dynastie Almorávidovcov. Hlásal potrebu návratu k pôvodnému zmyslu islamu a k striktnému výkladu islamského práva, ktorý bol v rozpore s koncepciou málikovskej školy aplikovanej v Maghrebe. Túmartovým heslom bol tawhíd, teda doktrína o Božej jedinosti. Vyznávačov svojej náuky preto nazval vyznávačmi Božej jedinosti (almohádmi) a všetkých ostatných označil za nevercov.
Spočiatku, pre svoju často až násilnú horlivosť, Ibn Túmart v Magrebe prílišnú podporu nenašiel a odvšadiaľ bol vyháňaný. Oporu našiel u svojho domáceho kmeňa, kde bol tento mystický askéta vnímaný ako učenec. V roku 1121 sa vyhlásil za mahdího a vytvoril okolo seba úzky kruh spolupracovníkov. Po tom, čo sa mu podarilo zjednotiť niekoľko berberských kmeňov a odstránil svoju opozíciu, vyhlásil Almorávidovcom vojnu. Väčších úspechov však nedosiahol. V pohorí Atlas si vybudoval sídlo Tín Malál (Tinmal, Tinmel), ktoré sa stalo duchovným centrom hnutia a pohrebiskom dynastie.
Vláda Abd al-Mu’mina
vľavo|náhľad|Mapa zobrazujúca almohádovskú expanziu v severnej Afrike a v južných Pyrenejách Ibn Túmartovým nástupcom sa po roku 1130 stal jeho vojvodca Abd al-Mu’min bin Alí. Prijal titul kalifa a kým Ibn Túmart môže byť považovaný za ideového zakladateľa almohádovského hnutia, bol to Abd al-Mu'min, kto rozšíril moc hnutia na väčšinu územia ovládaného Almorávidovcami a kto založil novú dynastiu, v rámci ktorej moc dedil najstarší syn. Po skonsolidovaní moci Abd al-Mu'min opäť zaútočil na Almorávidovcov. V roku 1145 porazil Almorádovca Tášufína a obsadil významné mesto Fez. V roku 1147 obsadil aj Marrakéš, čím rozbil jadro almorádovskej moci v Maghrebe. V Španielsku sa po rozvrate almorávidskej ríše moslimské panstvo opäť rozčlenilo na taify. Južné územia (Sevilla, Córdoba) Abd al-Mu’min ľahko obsadil, a tak rozšíril moc novej dynastie aj na Pyrenejský polostrov. Výnimku tvorili východné územia Valencie, Murcie a Jaénu, kde vládol Ibn Mardaníš. Nedokázal tiež zabrániť strate Lisabonu a niektorých severných území (Lérida, Tortosa), ktoré obsadili kresťanskí panovníci. V roku 1152 sa ujal vlády v hammádovskom Banú Chúrásan. Ku koncu jeho života sa mu v roku 1160 ešte podarilo z tuniskej Syrty a Tripolska vyhnať sicílskych Normanov. Pod nadvládu Almohádovcov sa tak dostala celá severná Afrika (Ifrikíja).
náhľad|Socha Abd al-Mu’mina v meste Nedroma, Alžírsko
Almohádovci na vrchole moci
vľavo|náhľad|[[La Giralda, bývalý minaret Veľkej mešity v Seville, postavený počas obdobia Almohádovcov]] Abd al-Mu’minovho syn Abú Ja'kúb najprv skonsolidoval moc v ríši. Porazil odbojné rífske kmene i svojich bratov spravujúcich územia severnej Afriky a južného Španielska. V rokoch 11711172 následne viedol expedíciu do východného Španielska, kde sa zmocnil panstva Ibn Mardaníša. Opäť tak zjednotil moslimské krajiny v Španielsku. Za hlavné mesto následne ustanovil Sevillu, ktorá sa stala centrom moslimskej vzdelanosti v západnom svete. V roku 1180 musel s armádou potiahnuť do severnej Afriky, kde porazil mamlúckeho generála Karákúša. Už o štyri roky neskôr musel zase brániť severné hranice pred Španielmi a Portugalcami. Portugalcami bol zabitý počas obliehania Santaréma.
Nástupcom Abú Ja'kúba sa stal jeho syn Abú Júsuf. Júsufovými protivníkmi okrem kresťanov na severe boli Ghániovci, ktorí vládli na Baleárach a ktorí sa spojili s Karákúšom a Arabmi v severnej Afrike. Obsadili značnú časť almohádovských území a ani expedícia vyslaná do severnej Afriky nedokázala obnoviť vládu nad nimi. V rokoch 1190 až 1191 viedol výpravu proti Portugalcom, no najväčšieho úspechu svojej vlády dosiahol v roku 1195, keď porazil kastílske vojská v bitke pri Alarcose (aj Bitka pri al-Arku). Víťazstvo Júsufovi prinieslo titul al-Mansúr, teda „Víťazný“.
Úpadok almohádovskej moci
Mocenská situácia na Pyrenejskom polostrove bola po al-Mansúrovej smrti spočiatku vyrovnaná. Úpadok ríše však nastal po tom, čo bol jeho syn Muhammad an-Násir v roku 1212 porazený kastílskym kráľom Alfonzom VIII. Šľachetným v bitke pri Las Navas de Tolosa (Hisn al-Ukáb). V Afrike zase záujmy Almohádovcov ohrozovali mocenské ambície miestodržiteľov. V roku 1222 sa v Tunisku osamostatnili Hafsovci, v roku 1247 sa v Tripolsku a Gabeši zase osamostatnili Gháníovci. Ríša následne zanikla v roku 1269 po dobytí Marrákeša berberskými Merínovcami (aj Marínovci), zvyšnú časť územia si rozdelili alžírski berberskí Zajjánovci (aj Abdalwádovci) a rozličné španielske dynastie.
Kultúra a veda
náhľad|Južný portikus Patio del Yeso v [[Alkazár v Seville|Alcázare v Seville, postavený počas obdobia Almohádovcov]] Almohádovská veda a filozofia významne prispeli do úrovne stredovekého poznania sveta. Medzi najvýznamnejších predstaviteľov patrili: Ibn Tufajl (Abubacer) a Ibn Rušd (Averroes), židovský lekár Moše ben Majmon (Maimonides), astronóm al-Bitrúdží (Alpetragius), kozmograf al-Kazvíní, či kartograf al-Idrísí. Významná bola almohádovska architektonická činnosť, v ktorej nadviazali na Umajjovcov a Almorávidovcov, vznikali viaceré pamiatky, pevnosti a mestské opevnenia, mešity s charakteristickými bohato zdobenými, vertikálne členitými minaretmi. Centrami boli najmä Marrákeš, Rabat, Tlemcen, či Sevilla). Nutno však dodať, že puritánstvo Almohádovcov významnejšie inovácie v už rozvinutom islamskom umení neprinieslo.
Zoznam vládcov
Zoznam vládcov podľa Felixa Tauera:
Ašot
Ašot (🇬🇷; ;, niekedymožno z arabčinyAšut ) je staré arménske a gruzínske mužské osobné meno. Môže ním byť:
Železničná stanica Kremnica
Železničná stanica Kremnica je železničná stanica v Kremnici. Leží na trati 171 Zvolen – Diviaky. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Na stanici sa nachádza 5 dopravných a 3 ostatné koľaje. V stanici sú dve nástupištia. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
2003 na Slovensku
Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2003 na Slovensku.
Rosoša (Lypovecký rajón)
Rosoša je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 2 450 obyvateľov.
2020 CD3
je malý asteroid a dočasný satelit Zeme. Objavili ho astronómovia Theodore Pruyne a Kacper Wierzchos 15. februára 2020 v observatóriu Mount Lemmon ako súčasť prieskumov Mount Lemmon Survey a Catalina Sky Survey. Objav oznámilo Centrum pre malé planétky 25. februára 2020 po tom, čo následné pozorovania upresnili dráhu telesa. Je to druhý dočasný mesiac Zeme objavený in situ po asteroide, ktorý bol objavený v roku 2006. Na základe pozorovaní jeho obežnej dráhy sa predpokladá, že bola zachytená Zemou okolo rokov 20152016 a obežnú dráhu Zeme opustila okolo mája 2020. V marci 2044 sa opäť priblíži k Zemi, ale pravdepodobne nevstúpi na jej obežnú dráhu kvôli veľkej vzdialenosti priblíženia.
má absolútnu magnitúdu okolo 32, čo naznačuje, že objekt je veľmi malý, s priemerom okolo 1,9 až 3,5 metra. Centrum pre malé planétky klasifikuje ako asteroid skupiny Amor, keďže obieha okolo Slnka za orbitou Zeme, hoci Databáza malých telies JPL ho pokladá za súčasť skupiny Apollo, ktoré pretínajú obežnú dráhu Zeme.
Objav
objavili Theodore Pruyne a Kacper Wierzchos v observatóriu Mount Lemmon 15. februára 2020. Tento objav je súčasťou Mount Lemmon Survey, určeného na hľadanie asteroidov pretínajúcich orbitu Zeme, ktorý je súčasťou Catalina Sky Survey uskutočňovaného v Tucsone v štáte Arizona. bolo pozorované ako nejasný objekt so zdanlivou magnitúdou 20 v súhvezdí Panna, vzdialený okolo 148 miliónov kilometrov (0.9889 AU) od Zeme. Pozorovaný pohyb telesa naznačoval, že teleso môže byť gravitačne ovplyvňované Zemou, čím podnietil ďalší výskum jeho obežnej dráhy.
Nález bol ohlásený Centru pre malé planétky (Near-Earth Object Confirmation Page – NEOCP), kde s pomocou ďalších pozorovaní vypočítali predbežnú orbitu telesa. Ďalšie pozorovania boli uskutočnené v priebehu šiestich dní po objave a nález objektu oficiálne oznámilo Centrum pre malé planétky vo svojej pravidelnej publikácii Minor Planet Electronic Circular 25. februára 2020. Neboli pozorované žiadne perturbácie slnečnou radiáciou a objekt nedokázali spojiť so žiadnym známym umelým telesom. Hoci sa predpokladá, že je skalný asteroid s vysokou hustotou, umelý pôvod telesa však stále nie je úplne vylúčený.
Počas februára 2020 neboli nájdené žiadne fotografie spred dátumu objavu, na ktorých je viditeľné. Objavitelia predpokladajú, že objekt mohol byť zachytený na obrázkoch aj pred objavom, ale nebol identifikovaný kvôli malej jasnosti a vysoko premenlivej obežnej dráhe.
Orbita
Výpočty obežnej dráhy naznačujú, že teleso mohlo byť zachytené na orbitu Zeme okolo rokov 2015 až 2016 a predpokladá sa, že orbitu opustilo v máji 2020.
Pred dočasným zachytením jeho heliocentrická orbita pravdepodobne pretínala obežnú dráhu Zeme. Najpravdepodobnejšie patrila do skupiny Aten (s veľkou polosou pod 1 AU), prípadne do skupiny Apollo (veľká polos > 1 AU).
Syracuse University
náhľad|Syracuse University Syracuse University je súkromná vysoká škola zameraná na výskum. Bola založená v roku 1870 a sídli v meste Syracuse v americkom štáte New York.
Univerzita je obzvlášť známa vďaka výskumu a výučbe odborov architektúra, podnikateľstvo, informačné technológie, tvorivé písanie a verejné záležitosti. Od roku 1966 je členom Asociácie amerických univerzít (Association of American Universities).
Šport
Športové tímy školy sa nazývajú Syracuse University Orange.
Ašot I.
Ašot I. (iné tvary mena pozri pod Ašot) môže byť:
1. liga hádzanárok 2018/19
1. liga hádzanárok v sezóne 2018/19 bol 26. ročník 1. ligy hádzanárok, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, ktorú riadi Slovenský zväz hádzanej (SZH). V súťaži účinkovalo 12 tímov, rovnako ako v minulej sezóne. Jej víťazom sa stalo družstvo MŠK Dunajská Streda, ktoré malo právo postúpiť do MOL ligy.
Systém súťaže
Systém súťaže pozostával iba z jednej časti, ktorá sa skladala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Víťaz súťaže mal právo postúpiť do najvyššej súťaže. Naopak, posledné družstvo zostúpilo do 2. ligy.
Výsledky
Poznámka: Pri rovnosti bodov rozhodujú vzájomné zápasy.
Terre-de-Bas
Terre-de-Bas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Guadeloupe.
Polohopis
Terre-de-Bas má rozlohu.
Obyvateľstvo
Terre-de-Bas má 1063 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Železničná stanica Diviaky
Doprava
Na stanici sa nachádza 5 dopravných, 1 manipulačná, 1 odstavná a 2 ostatné koľaje. V stanici sú tri nástupištia. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Do roku 1912 mala názov Dolná Štubňa, aj keď bola v katastri Diviakoch. Od roku 1952 sa volala Turčianske Teplice, po odčlenení Diviakov od Turčianskych Teplíc v roku 1960 bola premenovaná na Diviaky.
Quaix-en-Chartreuse
Quaix-en-Chartreuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Quet-en-Beaumont
Quet-en-Beaumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sásdsky obvod
Sásdsky obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Baranskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Sásd. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Modica
Modica je talianske mesto v regióne Sicília, v provincii Ragusa. Leží od provinčného mesta Ragusa.
Napriek tomu, že mesto poškodilo zemetrasenie v rokoch 1613 a 1693 a povodeň v rokoch 1833 a 1902, zachovala sa jedna z najkrajších architektúr na Sicílii v sicílskom barokovom štýle. V Modice je veľká baroková katedrála zasvätená sv. Jurajovi. Po zemetrasení v roku 1693 bola prestavaná, pôvodná stavba je však, rovnako ako veľa ďalších častí mesta, stredoveká.
V roku 2002 bola Modica spolu s ďalšími siedmimi sicílskymi mestami Caltagirone, Catania, Militello in Val di Catania, Noto, Palazzolo, Ragusa a Scicli, zapísaná na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Železničná stanica Bartošova Lehôtka
Železničná stanica Bartošova Lehôtka je železničná stanica v Bartošovej Lehôtke. Leží na trati 171 Zvolen – Diviaky. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
V stanici sa nachádza 5 dopravných, 1 odstavná a 1 ostatná koľaj. V stanici sú nástupištia pri koľajách 1, 2 a 3. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Železničná stanica Kremnické Bane
Železničná stanica Kremnické Bane je železničná stanica v Kremnických Baniach. Leží na trati 171 Zvolen – Diviaky. Nie je elektrifikovaná. Leží v nadmorskej výške.
Doprava
Na stanici sa nachádza 6 dopravných a 1 manipulačná koľaj. V stanici sú dve nástupištia. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen. V roku 1938 bola rozšírená a prestavená.
Trois-Rivières
Trois-Rivières môže byť:
Live: Sold Out!
Live: Sold Out! (v preklade z angl. Naživo: Vypredané!) je druhé DVD dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Objavilo sa 22. februára 2008 prostredníctvom Mascot Records a umiestnilo sa na 1. mieste v dánskych rebričkoch hudobných DVD.
Obsah
Prvé DVD obsahuje 18 skladieb, ktoré boli zaznamenané na ôsmich rôznych koncertoch. Skladby boli usporiadané tak, aby odrážali popularitu skupiny. Kým prvé skladby na koncertoch sa objavili v malých kluboch, kde skupina hrala niekoľkým stovkám divákov, posledné skladby boli zaznamenané vo veľkých halách s vyše tisíc divákmi. Medzitým boli použité festivaly With Full Force a Summer Breeze. Šesť skladieb je reprezentovaných ako takzvané "Mixclips", kde je možné vidieť rôzne koncerty. Okrem živých nahrávok obsahuje prvé DVD päť hudobných videí a fotogalériu, ktoré boli natočené až po vydaní DVD.
Druhé DVD obsahuje dvojhodinový dokument skupiny, v ktorom hudobníci prezerajú svoju históriu skupiny, rozprávajú o svojich hudobných vplyvoch a navzájom sa charakterizujú. Okrem toho ľudia z prostredia skupiny a fanúšikovia dostanú svoj názor.
Hodnotenie
DVD dostalo rôzne recenzie od obchodnej tlače. Recenzent David z online časopisu Metal.de kritizoval predovšetkým "hektické časti živých nahrávok", čím je "akákoľvek nádej vylúčená, dávať dobrý a kompletný koncertný pocit - čo je od živej skupiny ako Volbeat pochabé". Ale ocenil skutočnosť, že DVD ponúka dostatok materiálu za málo peňazí a udelil 7/10 bodov. Podobne sa vyjadril Michael Edele z online časopisu Laut.de, dokumentáciu druhého DVD chválil.
Sherilyn Fennová
Sherilyn Fennová (* 1. február 1965, Detroit, Michigan USA) je americká filmová a televízna herečka. Jednou jej z najznámejších úloh bola postava Audrey Horne, v televíznom seriáli Twin Peaks, za ktorý bola nominovaná na ocenenie Zlatý glóbus a Emmy Award.
Detstvo a mladosť
Fennová pochádza z hudobníckej rodiny. Jej matka Arlene Quatro hrá na klávesy a jej sestrou je hudobníčka Suzi Quatro. Jej starý otec Art Quatro, bol džezový hudobník. Jej otec Leo Fenn bol riadil rockové skupiny ako napríklad The Pleasure Seekers či Alice Cooper. Z otcovej strany má maďarských a talianskych predkov a z maminej írskych a francúzskych. Bola vychovávaná v katolíckej viere.
Fennová so svojou matkou a dvomi staršími bratmi často cestovala pred tým, ako sa usadili v Los Angeles, keď mala 17 rokov. Keďže nechcela znovu nastúpiť na novú školu, rozhodla sa venovať herectvu a zapísala sa do Lee Strasberg Theatre Instutute.
Kariéra
V rokoch 1990 a 1991 stvárnila Audrey Horne v televíznom seriáli Twin Peaks, ktorý režíroval David Lynch. Rola Fennovej, bola veľmi obľúbená medzi divákmi kvôli jej vzhľadu, štýlu obliekania a neskrotnej povahy. Nakoľko bol s jej hereckým výkon spokojný aj samotný režisér, David Lynch, rozhodol sa ju obsadiť aj do jeho druhého filmu, Divokosť v srdci, po boku Laury Dern a Nicholasa Cagea.
V roku 1992 bola obsadená do filmu O myšiach a ľuďoch a z toho dôvodu aj odmietla rolu Audrey Horne vo filmovom pokračovaní Twin Peaks. O rok neskôr sa objavila vo filme Srdcová trojka, po boku Kelly Lynch a Williama Baldwina. Počas natáčania mala Fennová napäý vzťah s režisérom, nakoľko po nej požadoval, aby sa vo filme vyzliekla, čo ona odmietla. O rok neskôr sa objavila v thrillery Helena v krabici.
V roku 1995 stvárnila postavu herečky Elizabeth Taylor, v životopisnom filme Denník Elizabeth Taylor. Fennová po natáčaní filmu priznala, že natáčanie pre ňu bolo veľmi náročné. Režisér Kevin Connor, priznal, že Fennová sa nemusela zúčastniť konkurzu a že bola jedinou voľbou na stvárnenie Taylorovej.
V roku 1997 sa objavila v jednej epizóde úspešného televízneho seriálu Priatelia, kde stvárnila dievča, ktoré bola na rande s Chandlerom (Matthew Perry) a má jednu umelú nohu. V rovnakom roku si zahrala aj v romantickej komédii Proste napíš, po boku JoBeth Williams a Holland Taylor.
V rokoch 1999 až 2010 sa objavila v menších úlohách v rôznych televíznych filmoch, ako napríklad Krajné medze, Ženy z rodu Gilmorovcov či Dawsonov svet.
V roku 2013 si zahrala vo filme Raze a o rok neskôr stvárnila matku Brittany Murphy v životopisnom filme The Brittany Murphy Story, ktorý získal zmiešané recenzie. V roku 2017 sa stala súčasťou natáčania televízneho seriálu Mestečko Twin Peaks a objavila sa v štyroch epizódach. V rovnakom roku si zahrala aj v televíznom seriáli S.W.A.T., kde si svoju rolu zopakovala aj v roku 2021.
Súkromný život
Mala krátky románik so spevákom Princeom. V rokoch 1985 až 1988 bola priateľkou herca Johnnyho Deppa. V roku 1994 sa vydala za gitaristu a skladateľa Toulousea Hollidaya, s ktorým sa zoznámila počas natáčania filmu Srdcová trojka. Má dvoch synov, narodených v rokoch 1993 a 2007 a od roku 2014 praktizuje transcendentálnu meditáciu.
Terre-de-Haut
Terre-de-Haut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Guadeloupe.
Polohopis
Terre-de-Haut má rozlohu.
Obyvateľstvo
Terre-de-Haut má 1809 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Quincieu
Quincieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rovigo
Rovigo je talianske mesto v regióne Benátsko, hlavné mesto rovnomennej provincie.
Geografia
Rovigo sa nachádza asi 41 kilometrov od Jadranského mora, medzi riekami Adiža na severe a Pád a kanálom Bianco na juhu. Na kanáli Bianco je od roku 1998 prístav.
Trois-Rivières (Guadeloupe)
Trois-Rivières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Guadeloupe.
Polohopis
Trois-Rivières má rozlohu.
Obyvateľstvo
Trois-Rivières má 8798 obyvateľov (2009).
Veľký vrch (Javorníky)
Veľký vrch je vrch a významná archeologická lokalita v geomorfologickej časti Rovnianska vrchovina na juhovýchodnom okraji pohoria Javorníky. Od roku 1969 je Národnou kultúrnou pamiatkou.
Polohopis
Nachádza sa v katastri a tesnom susedstve obce Divinka, na jej západnom okraji a zároveň nad Hričovskou priehradou. Leží na juhovýchodnom okraji Rovnianskej vrchoviny, na východnom okraji podcelku Nízke Javorníky. Vďaka polohe nad údolím Váhu a v blízkosti križovatky dôležitých obchodných ciest pri Žiline, bola vrcholová plošina oddávna osídlená, čo potvrdzuje rozsiahle nálezisko s nadregionálnym významom. Na vrchu stojí drevená rozhľadňa, poskytujúca výhľad na široké okolie.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no z blízkej Divinky naň vedie viacero lesných ciest. V sedle na západnom úpätí je malé táborisko.
Archeologické nálezy
Už v 50. rokoch 20. storočia objavil Anton Petrovský-Šichman v polohe „Ohrádza“ pod južným úpätím Veľkého vrchu pozostatky objektov z obdobia lužickej a púchovskej kultúry, ako aj črepy z obdobia Veľkej Moravy. V období púchovskej kultúry boli menšie hradiská aj na vrchoch Háj, Malý vrch a Hradisko. Na juhovýchodnom úpätí Veľkého vrchu boli pri stavbe rodinného domu objavené v roku 1975 črepy zo staršej doby rímskej. V sedle „Salašky“ sa nachádzajú mohylové objekty i valy, chrániace vstup na akropolu Veľkého vrchu.
Veľký vrch bol už v 18. storočí považovaný za miesto zaniknutého hradu, čo spomína aj Matej Bel, v polovici 19. storočia sa podrobnému opisu lokality venoval Alexander Lombardini. Od 40. rokov 20. storočia sa výskumu Veľkého vrchu venoval Anton Petrovský-Šichman, ktorý tu objavil dôkazy osídlenia už v období badenskej kultúry (35002800 pred Kr.). Rozsiahle hradisko na temene vrchu, vymedzené mohutným valom a systémom opevnení, datoval do halštatskej fázy lužickej kultúry (750 – 450 pred Kr.), s výrazným oživením v období púchovskej kultúry a tiež včasnom stredoveku. Hradisko bolo v tomto období hospodársko-spoločenským strediskom slovanského osídlenia regiónu Žiliny. Tieto i neskoršie nálezy potvrdzujú osídlenie hradiska v troch fázach. Pokračovateľom výskumu lokality bol od roku 1971 Jozef Moravčík, ktorý spresnil počiatky lužického osídlenia na prelom 9.8. storočia pred Kr. Najintenzívnejšie osídlenie hradiska bolo v 1. storočí pred Kr. (púchovská kultúra), z ktorého obdobia pochádza aj keltská minca dovtedy neznámeho typu. Dostala názov „Divinka“, nakoľko sa predpokladá jej razenie práve na hradisku v tejto lokalite. Od jej nálezu bolo na Hornom Považí v úseku od Ilavy po Žilinu objavených ďalších 20 kusov rovnakého typu. Okrem množstva črepov a industrie tu boli objavené bronzové a železné spony, ostrohy či nástroje. Množstvo stredovekých črepov a novovekých kovových depotov dokladá využívanie Veľkého vrchu aj v neskoršom období.
Martin Babiak
Generálmajor Ing. Martin Babiak (* 14. apríl 1959, Krupina, Česko-Slovensko) je slovenský generál a v období od mája 2010 do septembra 2012 veliteľ Vzdušných síl SR. Do hodnosti generálmajora bol povýšený 23. januára 2008.
Vzdelanie
Výber vzdelania podľa webu Vzdušných síl.
Vojenské pôsobenie
Svoje pôsobenie Martin Babiak začínal v roku 1982 ako pilot 1. Stíhacieho leteckého pluku v Českých Budějoviciach. Tam vo viacerých funkciách zotrval až do roku 1994 keď sa stal zástupcom veliteľa 3. Stíhacieho bombardovacieho leteckého pluku v Kuchyni. Neskôr základni v Kuchyni velil. V roku 2001 sa Martin Babiak stal Náčelníkom sekretariátu a zástupcom náčelníka štábu J3, Generálneho štábu SR. Od roku 2003 pôsobil v Bruseli, tiež ako Národný vojenský predstaviteľ pri NATO, počas jeho pôsobenia bol 26. augusta 2004 prezidentom SR povýšený do svojej prvej generálskej hodnosti brigádny generál. Od roku 2007 bol zástupcom veliteľa Síl výcviku a podpory v Trenčíne. O rok neskôr pôsobil vo vyšších funkciách na Generálnom štábe: Náčelník štábu dlhodobého plánovania a Náčelník štábu strategického plánovania. V roku 2010 bol vymenovaný do funkcie veliteľa Vzdušných síl OS SR.
V júni 2017 bol pridelencom obrany na veľvyslanectve Slovenskej republiky v Spojených štátoch (s pôsobnosťou aj pre Kanadu).
Ennis (Montana)
Ennis je mesto v Madison County v štáte Montana v USA v juhozápadnej časti štátu. Pri sčítaní obyvateľstva v roku 2000 malo 840 obyvateľov. Mesto má nadmorskú výšku 1506 metrov nad morom.
V meste sa natáčal film Patriot so Stevenom Seagalom v hlavnej úlohe.
Sellyský obvod
Sellyský obvod je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Baranskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Sellye. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.
Železničná stanica Chrenovec
Doprava
Na stanici sa nachádza 2 dopravné a 1 manipulačná koľaj. V stanici sú dve nástupištia. Je pridelená k stanici Handlová. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava.
Réaumont
Réaumont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Vieux-Fort
Vieux-Fort je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Guadeloupe.
Réaumont
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Vieux-Fort
Polohopis
Vieux-Fort má rozlohu.
Réaumont
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Vieux-Fort
Obyvateľstvo
Vieux-Fort má 1815 obyvateľov (2009).
Levočská vysočina
Levočská vysočina je geomorfologický podcelok Levočských vrchov. Najvyšším bodom je Čierna hora s výškou
Vieux-Fort
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Levočská vysočina
Turizmus
Do roku 2011 bol v Levočských vrchoch Vojenský výcvikový priestor, preto bol pohyb ľudí v takmer celom pohorí značne obmedzený. Po jeho zrušení sa začala postupná obnova turistických trás a zaujímavých miest v priestore zaniknutých obcí, ktoré boli sprístupnené verejnosti. Zo Starej Ľubovne vedie červeno značený chodník cez vrchy Rysová, Ihla, Derežová, Javor a Javorina do Levočskej doliny.
Stará Graba
Stará Graba je prirodzený, občasne tečúci, trvalo zavodnený vodný útvar utvorený v priekope. Preteká Záhorím, územím okresu Malacky, katastrálnym územím mesta Stupava (k.ú. Stupava, k.ú. Mást III) a obce Borinka (k.ú. Vačková). Ide o tok IV. rádu, keďže je celý situovaný medzi hrádzou Moravy a Moravou, v jej alúviu, je to čisto nížinný typ potoka. Má dĺžku 2,309 km a plochu povodia 0,636 km². Vzniká vo výške a ústi do Maliny, v nadmorskej výške
Vznik
Jej vody vyvierajú v tesnej blízkosti, južne od ústia Zohorského kanála do Maliny, v dorastenom listnatom lese, neďaleko oblasti Močidlá, v chotári mesta Stupava, v Záhorskej nížine, v podcelku Borská nížina, v časti Záhorské pláňavy, vo výške
Opis toku
Po vzniku potok tečie juhozápadojužným smerom, stále vo vyrastenom listnatom poraste, ktorý je obklopený rozľahlými podmočenými lúkami a močiarmi. Po chvíli sa mierne stáča na juh, podteká miestnu účelovú komunikáciu a nakrátko opúšťa les. Preteká trsťovým močiarom a onedlho znova vstupuje do stromového porastu. Pokračuje stále južným smerom, križuje sa s moravskou cyklomagistrálou a pomaly sa začína presmerovávať na juhovýchodojuh. Vteká do väčšieho systému močarísk a koryto toku sa značne zmení, z priekopy na prirodzené, nezregulované. Asi 115 metrov pred sútokom s Malinou naposledy vteká do listnatého lesa, výraznejšie sa stáča na juhovýchod a zľava sa vlieva do spomínanej rieky v nadmorskej výške, v katastri Borinky.
Železničná stanica Handlová
Železničná stanica Handlová je železničná stanica v Handlovej. Leží na trati 145 Prievidza – Horná Štubňa. Nie je elektrifikovaná. Leží v nadmorskej výške.
Doprava
Na stanici sa nachádza 6 dopravných, 2 manipulačné, 1 odstavná a 2 ostatné koľaje. V stanici sú tri nástupištia. Pôvodná budova bola zbúraná, od roku 1980 je v prevádzke súčasná vypravná budova. Pôvodný názov bol Nyitrabánya. Je k nej pridelená stanica Chrenovec. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava.
Renage
Renage je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Útok na banku
Útok na banku môže byť:
Oblasť (Bulharsko)
náhľad|Oblasti a ich zoskupenia pre štatistické účely
Bulharské oblasti predstavujú v administratívnom členení Bulharska vyššie správne jednotky. V Bulharsku je 28 oblastí a tie sa ďalej delia na okresy.
Postavenie
Podľa bulharskej ústavy z roku 1991 je oblasť územnosprávnou jednotkou, ktorá uskutočňuje regionálnu politiku a riadenie štátu na miestnej úrovni a zabezpečuje súlad medzi miestnymi a celoštátnymi záujmami. Oblasti sú jednotkami najvyššej úrovne a je ich 28. Oblasti nesú názov svojho správneho strediska.
Oblasti sú totožné s územnými celkami na štatistické účely kategória 3 (NUTS-3).
Tabuľka
V nasledujúcej tabuľke figurujú všetky oblasti s uvedením počtu príslušných okresov, rozlohy, počtu obyvateľov a kódu štatistického celku.
História
Oblasti boli v Bulharsku prvýkrát definované ako správne jednotky pri druhej územnosprávnej reforme v roku 1901. Počas rokov ich počet kolísal medzi siedmimi a štrnástimi a v roku 1947 boli oblasti nahradené okruhmi. Oblasti boli znovu definované v roku 1987. Deviatim oblastiam bolo podriadených vtedajších 28 okruhov. Súčasný (2017) stav platí od roku 1999.
Renage
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovenský olympijský a športový výbor
Slovenský olympijský a športový výbor (skr. SOŠV), do roku 2018 Slovenský olympijský výbor (skr. SOV), je športová organizácia (predtým občianske združenie), ktorá riadi olympijské a športové hnutie na Slovensku. Medzinárodným olympijským výborom (MOV) bol schválený ako slovenský člen tejto organizácie a jediný zástupca Slovenska na olympijských hrách a iných podujatiach MOV. Členmi SOV sú národné výbory pre športy, ktoré sa zúčastňujú Olympijských hier ako aj jednotliví športovci. Súčasným prezidentom SOŠV je Anton Siekel, zvolený 26. novembra 2016. Výbor sídli na Kukučínovej ulici 26 v Bratislave.
Vieux-Habitants
Vieux-Habitants je francúzska obec, ktorá sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Guadeloupe.
Slovenský olympijský a športový výbor
7. decembra 2018 sa výbor transformoval na strešnú organizáciu športu na Slovensku a zmenil názov na Slovenský olympijský a športový výbor.
Vieux-Habitants
Polohopis
Vieux-Habitants má rozlohu.
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Iron Man 2
Iron Man 2 je americký akčný film z roku 2010, ktorý natočil režisér Jon Favreau podľa komiksovej predlohy o Iron Manovi. V hlavnej úlohe Tonyho Starka, milionára, ktorý svoj železný, obrnený oblek využíva pre hrdinské účely a je slávnou celebritou, sa opäť predstavil Robert Downey Jr., ktorý si zahral aj v predchádzajúcom filme Iron Man (2008). Jedná sa o tretí celovečerný film z filmovej série Marvel Cinematic Universe.
Obsadenie
V cameo roliach sa vo filme objavili aj Stan Lee, Elon Musk a Larry Ellison (zahrali si sami seba).
Rencurel
Rencurel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Isère, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná stanica Sklené pri Handlovej
Železničná stanica Sklené pri Handlovej je železničná stanica v Sklenom. Leží na trati 145 Prievidza – Horná Štubňa. Nie je elektrifikovaná. Leží v nadmorskej výške.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné a 1 manipulačná koľaj. V stanici sú dve nástupištia a vedie z nej vlečka do vojenského útvaru. Je pridelená stanici Horná Štubňa, kde je prednosta stanice. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Železničná stanica Bošany
Železničná stanica Bošany je železničná stanica v Bošanoch. Leží na trati 140 Nové Zámky – Prievidza. Nie je elektrifikovaná.
Doprava
Na stanici sa nachádzajú 4 dopravné, 2 manipulačné, 5 odstavných a 5 ostatných koľají. Zo stanice viedla lesná úzkokoľajná trať Bošany - Cibajka - Klátova Nová Ves. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava.
Fentonovo činidlo
Podľa niektorých definícií môže Fentonovo činidlo obsahovať iné kovové katalyzátory, typicky však ide o železo. Medzi ďalšie kovy, ktoré katalyzujú podobné reakcie, patria kobalt a meď.
Reakcie
Peroxid vodíka oxiduje železnaté katióny na železité katióny, čím vzniká hydroxylový radikál a hydroxidový ión. Železitý katión sa potom redukuje naspäť na železnatý katión v reakcii s ďalšou molekulou peroxidu vodíka, čím vzniká hydroperoxylový radikál a protón. Výsledkom týchto reakcií je teda disproporcionácia peroxidu vodíka, ktorou vznikajú dve reaktívne formy kyslíka a ako vedľajší produkt vzniká voda (H+ + OH-).
Tieto reakcie sa často označujú ako Fentonova reakcia. Okrem týchto reakcií prebiehajú i ďalšie.
Voľné radikály, ktoré vznikajú v týchto procesoch, sa účastnia sekundárnych reakcií. Hydroxylový radikál je napríklad silný neselektívny oxidant. Oxidácia organických zlúčenín pomocou Fentonovho činidla je rýchla a exotermická a vedie k oxidácii kontaminantov, čím vzniká hlavne oxid uhličitý a voda.
Prvá reakcia (vznik hydroxylového radikálu) bola opísaná Haberom a Weissom v 30. rokoch 20. storočia a označuje sa i ako Haberova–Weissova reakcia.
Ako katalyzátor sa typicky používa síran železnatý. Presný mechanizmus tohto redoxného cyklu nie je známy a boli navrhnuté i mechanizmy oxidácie organických zlúčenín, ktore prebiehajú cez iné látky než HO•.
Elektrochémia
V elektro-Fentonových procesoch vzniká peroxid vodíka in situ vďaka elektrochemickej readukcii kyslíku.
Efekt pH na tvorbu rôznych radikálov
pH ovplyvňuje rýchlosť reakcie z niekoľkých dôvodov. Pri nízkom pH dochádza k tvorbe komplexov Fe2+, čo znamená nižšiu dostupnosť týchto katiónov na tvorbu reaktívnych foriem kyslíka (hlavne •OH). Pri nižšom pH takisto dochádza k reakcii •OH s nadbytkom H+, čo spomaľuje rýchlosť reakcie. Naproti tomu pri vysokom pH sa reakcia spomaľuje kvôli zrážaniu Fe(OH)3, čím sa znižuje koncentrácia Fe3+ v roztoku. Rozpustnosť zlúčenín železa je priamo daná pH roztoku. Katión Fe3+ je asi 100× menej rozpustný než katión Fe2+ v bežnej vode pri neutrálnom pH, takže koncentrácia železitých katiónov je limitujúcim faktorom rýchlosti reakcie. Pri vysokom pH je takisto ovplyvnená stabilita H2O2, čo vedie k jeho samovoľnému rozkladu. Vyššie pH takisto znižuje redoxný potenciál •OH, čím sa znižuje jeho účinnosť. pH teda hrá významnú úlohu pri tvorbe voľných radikálov a tým ovplyvňuje rýchlosť reakcie. Prebiehajúce výskumy sa teda snažia optimalizovať pH a iné parametre na ovplyvnenie rýchlosti prebiehajúcich reakcií.
! rowspan="2" |Nízke pH ! rowspan="3" |High pH