cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Park tmavej oblohy Poloniny
Poloha a rozloha
Park tmavej oblohy Poloniny sa nachádza na severovýchode Slovenskej republiky na hranici s Poľskom a Ukrajinou. Územie parku je vymedzené samotným územím NP Poloniny, jeho ochranným pásmom a katastrálnym územím obcí Kolonica, Ladomirov, Kalná Roztoka, Klenová, Ruská Volová. Celková výmera je. Park tmavej oblohy Poloniny sa nachádza na území Národného parku Poloniny (a v jeho okolí), ktorý sa okrem iného vyznačuje tým, že má výnimočne malú hustotu osídlenia (6 obyvateľov na km2). Zároveň je to najmenej navštevovaný národný park na Slovensku, preto je vplyv človeka na životné prostredie minimálny. Národný park leží na hraniciach s Poľskom a Ukrajinou. S týmto územím susedia Bieszczadzki Park Narodowy v Poľsku a Užanskij nacionaľnij prirodnij park na Ukrajine. Z hľadiska svetelného znečistenia je územie Národného parku Poloniny najtmavšou oblasťou na Slovensku. Prirodzená nočná tma a nočné biorytmy všetkých živých organizmov sú najmenej narušené. Aj vďaka tomu je na území národného parku mimoriadna koncentrácia endemických a ohrozených druhov rastlín, húb a živočíchov.
Národný park Poloniny
NP Poloniny je najvýchodnejším slovenským národným parkom s pôvodnými rozľahlými jedľovo-bukovými lesmi a pralesmi Stužica, Rožok a Havešová, ktoré sú od roku 2007 zapísané na zozname Svetového prírodného dedičstva UNESCO. Od roku 2004 sa v parku nachádzajú územia európskeho významu NATURA 2000. Národný park je súčasťou Medzinárodnej biosférickej rezervácie Východné Karpaty, vyhlásenou UNESCO v roku 1993 – prvej na svete, ktorú tvoria spojené územia troch štátov. Súčasťou chráneného územia sú národné kultúrne pamiatky – drevené kostolíky (cerkvi) východného obradu. Najvyšší vrch je Kremenec, ktorý je aj najvýchodnejším bodom Slovenska, kde sa stretávajú hranice troch štátov: Slovenska, Poľska a Ukrajiny.
„Naj“ na Slovensku
„Naj” na Slovensku: najväčší komplex pralesov na Slovensku; najvýchodnejší bod na Slovensku; najviac národných kultúrnych pamiatok v rámci národných parkov Slovenska – drevené kostolíky; najväčšia vodná nádrž na pitnú vodu na Slovensku – Starina (60 miliónov m3 vody); najväčší výskyt veľkých lesných zvierat; najvyššie položený vojenský cintorín z 1. svetovej vojny na Slovensku na vrchu Predný Hodošík ; súčasť jedinej biosférickej rezervácie UNESCO na svete, ktorú tvoria spojené územia troch štátov.
Vyhlásenie
Park tmavej oblohy Poloniny bol slávnostne vyhlásený pod záštitou primátora mesta Snina Ing. Štefana Milovčíka podpisom Memoranda partnerských organizácií 3. decembra 2010 v Snine. Bol vyhlásený pri príležitosti Medzinárodného roka biodiverzity 2010 ako prvá oblasť tmavej oblohy na Slovensku. Park tmavej oblohy Poloniny bol vyhlásený na základe dohody šiestich partnerských organizácii. S vyhlásením parku písomne súhlasili starostovia obcí, nachádzajúcich sa na vytýčenom území Parku tmavej oblohy Poloniny mimo územia NP Poloniny a jeho ochranného pásma (Kolonica, Ladomirov, Kalná Roztoka, Klenová, Ruská Volová).
Ciele
Park tmavej oblohy Poloniny vznikol s cieľom informovať laickú a odbornú verejnosť o výnimočne zachovanom nočnom prostredí na tomto území, vzdelávať v problematike ochrany nočného životného prostredia a svetelného znečistenia, propagovať a ochraňovať tmavú nočnú oblohu, ktorá je základom ochrany prírodného prostredia pred svetelným znečistením. Park tmavej oblohy, okrem ochrany nočného životného prostredia, poskytuje taktiež informačný turistický program. Park tmavej oblohy Poloniny bol vyhlásený aj s cieľom zachovať toto výnimočné prostredie poskytujúce tie najkvalitnejšie podmienky na nočné pozorovanie oblohy. V oblasti je výborne viditeľná Mliečna cesta a bez ďalekohľadu môžeme vidieť takmer 2000 hviezd (v mestách 200, vo veľkomestách 20). Hory znemožňujú priamu viditeľnosť svetiel z okolitých miest a obcí. Na oblohe vidno za dobrého počasia (v Európe už výnimočne viditeľné) objekty a úkazy, ako sú zodiakálne svetlo, protisvit a zodiakálny pás. Na vytýčenom území Parku tmavej oblohy sa medzi obcami Kolonica a Ladomirov nachádza Astronomické observatórium na Kolonickom sedle. Výnimočná kvalita oblohy predurčuje toto observatórium k získavaniu kvalitných vedeckých údajov, ako aj k popularizačnej činnosti a rozvoju astroturistiky. Parkom tmavej oblohy prechádza 49. rovnobežka. Za obcou Uličské Krivé je na tejto rovnobežke informačno-propagačná tabuľa, ktorá informuje o zaujímavostiach na 49. rovnobežke a katastri obce. V roku 2012 bol v obci Zboj realizovaný projekt "Symbolický cintorín obetí svetelného znečistenia" a v obci Nová Sedlica Náučný chodník "Pod tmavou oblohou".
Plány do budúcnosti
V budúcnosti sa plánuje rozšírenie parku o územia Bieszczadskiho Parku Narodoweho v Poľsku a Užanskijho nacionaľnijho prirodnijho parku na Ukrajine. Vznikne tak prvý veľký medzinárodný park tmavej oblohy na území troch štátov na svete.
Tracy-sur-Mer
Tracy-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 350 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dominik Kanaet
Dominik Kanaet (* 6. máj, 1991, Záhreb) je chorvátsky profesionálny hokejista, ktorý hokejovo vyrastal na Slovensku.
Dozimeter
náhľad|Dozimeter Sosna, vyrobený v [[Sovietsky zväz|Sovietskom zväze]] Dozimeter je merací prístroj na meranie dávky ionizačného žiarenia.
Dominik Kanaet
Klubový hokej
Pred sezónou 2012/2013 sa dohodol s klubom HC 07 Detva. Po sezóne zamieril do Dánska, kde podpísal zmluvu s klubom Herlev IC Eagle. Po jednej sezóne v dánskom klube Herlev IC Eagle sa vrátil naspäť do klubu HC 07 Detva.
Návrat do klubu HC 07 Detva pred sezónou 2014/15 bol pre Dominika Kanaeta úspešný. S klubom vyhral 1. hokejovú ligu SR a získal 1.ligové zlato. Klub si tak vybojoval účasť v baráži o Extraligu SR. Súperovi s klubu MsHK Žilina, ale klub z Detvy podľahol 1:4 na zápasy. V detvianskom klube odohral aj nasledujúcu sezónu.
Do sezóny 2016/17 vstúpil neskoro, pretože si doliečoval zranenie ramena z minulej sezóny. Za Detvu odohral len 7 stretnutí a z klubu odišiel do klubu MHK Dubnica nad Váhom. Tam stihol pre spomínamé zranenie odohrať len 4 stretnutia v základnej časti a následne zápasy v play-off. S klubom MHK Dubnica nad Váhom vybojoval postup do 1. hokejovej ligy SR pre sezónu 2017/18.
Novohradská župa (Maďarsko, od roku 1950)
Novohradská župa je jedna zo žúp v Maďarsku. Má rozlohu.
Dejiny
V roku 1918 (potvrdené trianonskou zmluvou v roku 1920) sa uhorská Novohradská župa rozdelila medzi Česko-Slovensko a Maďarsko.
Po roku 1918 boli maďarské územia Novohradu a Hontu spojené do Novohradsko-hontianskej župy.
V roku 1950 bola opäť vytvorená Novohradská župa (Nógrad megye), ktorej územie približne zodpovedá maďarskej časti bývalej uhorskej Novohradskej župy (plus časti maďarského Hontu).
Chróman zinočnatý
Chróman zinočnatý (ZnCrO4)
Pripravil ho francúzsky chemik Louis Nicolas Vauquelin v roku 1809.
Zinková žlť
Chróman zinočnatý sa pod názvom zinková žlť používa ako pigment v maliarstve.
Arybalos
náhľad|[[Lakónia|Lakónsky baňatý aryballos, cca 575 – 550 pred Kr.]] Arybalos (aryballos, z gréckeho aryo - čerpám) je typ starogréckej keramickej nádoby.
Arybalos (mn. č. aryballoi) bola malá nádoba v období gréckej antiky. V týchto nádobách sa uchovávali drahé oleje a masti. Jej tvar prekonal v priebehu 8. - 6. storočia pred Kr. istý vývoj. Najstaršie nádobky tohto typu majú krátku nôžku a baňaté telo, neskôr prevláda telo hruškovité a napokon arybaly s okrúhlym telom, úzkym hrdlom, jedným či dvomi uškami a zaobleným dnom. Arybaly naplnené olejom nosievali grécki atléti (i v gymnasiach ) v koženom vrecúšku uviazané na zápästí. Väčšina arybalov je zhotovená z keramiky no sú známe aj bronzové.
Mundilfari (mesiac)
Mundilfari je prirodzený satelit Saturna.
Gouraincourt
Gouraincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Citrát trivápenatý
Citrát trivápenatý je jedna z troch vápenatých solí, kyseliny citrónovej. Bežne sa používa v potravinárskom priemysle (býva označovaný ako prídavná látka E 333 iii) ako konzervačná látka, ale niekedy aj na chuť. V tomto zmysle je podobný citrátu trisodnému. Citrát trivápenatý sa tiež používa ako zmäkčovač vody, pretože citrátové ióny dokážu chelátovať nežiaduce kovové ióny.
Chemické vlastnosti
Citrát trivápenatý je biela prášková látka bez zápachu, rozpustná v studenej vode.
Rovnako ako kyselina citrónová aj citrát trivápenatý má kyslú chuť.
Výroba
Citrát trivápenatý je medziprodukt pri izolácii kyseliny citrónovej z fermentačného procesu. Kyselina citrónová zo živného roztoku je neutralizovaná hydroxidom vápenatým, za vzniku citrátu trivápenatého. Ten sa potom odfiltruje od zvyšku vývaru a premyje. Vyrobený citrát trivápenatý môže byť predávaný tak ako je, alebo môže byť premenený na kyselinu citrónovú pomocou zriedenej kyseliny sírovej.
Biologická funkcia
U mnohých ľudí, bola zistená lepšia biologická dostupnosť citrátu trivápenatého ako u lacnejšieho uhličitanu vápenatého. Zmeny zažívacieho traktu môžu zmeniť spôsob, akým sa vápnik vstrebáva do tela. Podľa výskumu spôsobov, akým sa vstrebáva vápnik po žalúdočnom by-passe, citrát trivápenatý môže mať lepšiu biologickú dostupnosť ako uhličitan vápenatý.
Kandidačná listina AŽ-OS pre voľby do EP v roku 2004
* vysvetlivky - meno, titul, vek, zamestnanie, bydlisko, politická príslušnosť
Martin Tešovič
Kvalifikoval sa na olympijské hry do Pekingu. Počas tréningu pred štartom olympiády sa zranil a na súťaž nenastúpil.
Externé odkazy
Tešovič na osobnosti.sk
Ústrašín
Ústrašín je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 222 obyvateľov, z toho 115 mužov a 107 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 39,3 roka, ženy 41,7 roka).
Slovenské Ďarmoty
Slovenské Ďarmoty (, - do roku 1920 a v rokoch 1938 až 1945 súčasťou mesta Balážske Ďarmoty) sú obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Dejiny
Obec Slovenské Ďarmoty vznikla v roku 1919 odčlenením časti Ujtelep od Balašských Ďarmôt, po vzniku I. ČSR, ktorej južnú hranicu tvorí rieka Ipeľ. Prví obyvatelia obce, známej prevažne vinohradníckou činnosťou, odkupovali vinice, v ktorých bývali, od Maďarov. Z tohto dôvodu boli obyvatelia prezývaní po maďarsky "pincések". Po osamostatnení sa, si obec ponechala názov "Ďarmoty" a doplnila ju o pomenovanie "Slovenské".
Dejiny obce sú úzko späté s dejinami susedného mesta Balážske Ďarmoty, ktoré bolo bývalým župným sídlom Novohradskej župy. Samotná obec Slovenské Ďarmoty vznikla v rokoch 1919-1920, spolu so vznikom I. ČSR.
Praveké dejiny zanechali na tomto okolí bohaté náleziská. Okolie obce bolo obývané už v dobe neolitu. Počas archeologických výskumov tu identifikovali odborníci nálezy volútovej kultúry. Strategická poloha, ktorá umožňuje stretnutie hory s nížinou, predestinovala vývoj aj v ďalších etapách histórie obce.
V dobe neolitikum údolie Ipľa obývali ľudia, ktorí sú zaraďovaní do lengyelskej kultúry. Po tejto dobe nasleduje doba bronzová, počas ktorej v Novohrade rozkvitla kultúra pilinyská a na to nadväzujúca kyjatická kultúra.
Brod cez rieku Ipeľ a cez neho vedúce obchodné cesty, predurčili významnú úlohu obce i v dobe hallštattskej, laténskej a rímskej. Počas sťahovania národov, koncom 9. a začiatkom 10. storočia nášho letopočtu sa tu usadili maďarské kmene s názvom Gyarmat, Kürt, Keszi a Kér. Tieto mená sa dodnes zachovali v názvoch niektorých obcí. Vývoj mestskej časti terajších Slovenských Ďarmôt počas stredoveku až po novodobé dejiny charakterizovalo poľnohospodárstvo, najmä vinohradníctvo. V mestskej časti sa nachádzali vinné pivnice občanov z Balašských Ďarmôt (Balassagyarmatu).
Slovenské Ďarmoty boli do roku 1919-1920 súčasťou mesta Balážske Ďarmoty a až po uzavretí Trianonskej mierovej zmluvy vznikla z časti Balašských Ďarmôt samostatná pohraničná obec Slovenské Ďarmoty. Nadmorská výška obce, ležiacej na pravom brehu Ipľa, (142 m nad morom v strede obce a 138 - 265 m nad morom v chotári) predestinuje poľnohospodársky a vinohradnícky charakter tejto lokality. Ráz obce, nadobudnutý počas samostatných dejín, sa zachoval do dnešných dní. Z novodobej histórie je možné pripomenúť štrajky poľnohospodárskych pracovníkov z roku 1923 a 1929.
Počas rokov 1938–1944 bola obec pripojená k Maďarsku. Po oslobodení tu znovu zriadili hraničný priechod do Maďarska. V roku 1949 bolo založené JRD, ktoré bolo v roku 1964 začlenené do Štátneho majetku.
Belfahy
Belfahy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bahrajnský záliv
náhľad|Bahrajnský záliv Bahrajnský záliv je zátoka Perzského zálivu na východnom pobreží Saudskej Arábie, oddelená od hlavnej masy vody polostrovom Kataru. Bahrajnský záliv obklopuje ostrovy Bahrajnu.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1914
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1914 boli v poradí piatymi majstrovstvami Európy v ľadovom hokeji. Po troch rokoch sa znova konali v ľadovom paláci (Eispalast) nemeckého hlavného mesta Berlín v dňoch 25. až 27. februára 1914. Šampionátu sa zúčastnili tri družstvá, ktoré sa rovnako ako v predošlých rokoch stretli systémom každý s každým jednokolovo. Podobne ako v Berlíne v roku 1911, aj tu získali titul hokejisti Čiech.
Výsledky
Streda 25. februára 1914:
Štvrtok 26. februára 1914:
Nemecko - Belgicko 4:1 (3:0,1:1)
Piatok 27. februára 1914:
Čechy - Nemecko 2:0 (1:0, 1:0)
Slohokej Liga
Slohokej Liga bola medzinárodná hokejová liga, v ktorej hrali kluby zo Slovinska, Rakúska, Chorvátska a Srbska. Založená bola v roku 2009, zrušená už v roku 2012.
Tréprel
Tréprel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 110 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Suttungr (mesiac)
Suttungr je prirodzený satelit Saturna.
Anikétos
Anikétos ( - Anikétos) je v gréckej mytológii syn Hérakla a jeho manželky Héby, dcéry boha Dia a bohyne Héry. Po smrti hrdinu Hérakla, ktorého zabila otráveným plášťom jeho manželka Déianeira, zletela z Olympu k jeho pohrebnej hranici bohyňa Aténa s poslom bohov Hermom a odviezla ho na zlatom voze na Olymp. Najväčšieho gréckeho hrdinu potom vrelo privítali všetci olympskí bohovia a dokonca aj Héra premohla starú nenávisť a dala mu za manželku svoju dcéru Hébu, bohyňu večnej mladosti.
Najvyšší boh Zeus si s ním sadol za stôl bohov, pohostil ho nektárom a ambróziou a za jeho hrdinské činy mu daroval nesmrteľnosť. Z manželstva Hérakla a Héby sa narodili synovia Alexiares a Anikétos.
Kandidačná listina ANO pre voľby do EP v roku 2004
Poradie kandidátov na kandidačnej listine Aliancie nového občana pre voľby do Európskeho parlamentu v roku 2004 (číslo 2) je nasledovné:
* vysvetlivky - meno, titul, vek, zamestannie, bydlisko, politická príslušnosť
Igor Hraško
Ing. Igor Hraško (* 8. apríl 1972, Ružomberok) je slovenský folklorista, hudobník - inštrumentalista a bývalý poslanec Národnej Rady Slovenskej republiky, ako nezávislý členom poslaneckého klubu OĽaNO. Po skončení volebného obdobia 2012-2016 sa venoval obchodu s vínom a ovocnými šťavami v Poľnohospodárskom družstve Vajnory. V súčasnosti sa zaoberá prevenciou a ochranou zdravia a spolupracuje so švédskou spoločnosťou Zinzino AB.
Životopis
Vyrastal v Martine na sídlisku Jahodníky. V rokoch 1990 - 1998 absolvoval Stavebnú fakultu Technickej univerzity v Košiciach v odbore Kovové konštrukcie a mosty. Hneď po štúdiu sa dal na politiku a v roku 1998 kandidoval prvý krát do Národnej rady Slovenskej republiky za Stranu občianskeho porozumenia (SOP). Do Parlamentu sa nedostal, ale ostal pracovať ako referent v republikovej kancelárii SOP. Po zvolení Rudolfa Šustera za prezidenta SR mu bolo odporučené, aby zo SOP odišiel. Vystriedal viacero zamestnaní, kde sa venoval prevažne obchodným činnostiam. Popri zamestnaní absolvoval dva ročníky na Fakulte ekonomiky a manažmentu Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre. V tom čase však musel narukovať na predposledný povinný termín Základnej vojenskej služby. V rokoch 1999 - 2000 a 2004 - 2009 bol živnostníkom. Od roku 2008 až 2012 pracoval v školstve. V roku 2007 bol spoluzakladateľom najväčšieho folklórneho portálu www.jankohrasko.sk a zároveň folklórneho rádia JankoHraško.sk. V rokoch 2012 až 2016 bol poslancom NR SR. V marcových voľbách sa už do parlamentu nedostal. Medzi rokmi 2016 až 2019 sa venoval poľnohospodárstvu. Od augusta 2018 sa intenzívne venuje oblasti prevencie a ochrany zdravia.
Folklórna púť
V roku 2006 vytvoril spolu s Martinom Brxom a Mariánom Majcherom (po dvoch rokoch ho vymenil Ľubomír Párička) skupinu "Bačovské trio". V súčasnosti pôsobí v rámci svojho súčasného bydliska v mestskej časti Bratislava-Vajnory vo folklórnej skupine Podobenka z Vajnor.
Lenardova ulica
Lenardova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v severnej Petržalke, v miestnej časti Dvory.
Vznikla v druhej polovici 80. rokov 20. storočia pri výstavbe panelového sídliska pod názvom Fierlingerova ulica. Bola pomenovaná podľa Zdeňka Fierlingera (18911976), českého sociálnodemokratického a komunistického politika. Súčasný názov získala 1. apríla 1991. Je pomenovaná podľa Filipa Lenarda (18621948), nositeľa Nobelovej ceny, bratislavského rodáka.
Tvorí ju súbor panelových domov, pričom sa využíva číslovanie párnymi číslami od 2 do 18.
Okres
Okres je bežné slovenské označenie menších administratívnych jednotiek po celom svete, ktoré spravidla veľkosťou nasledujú ako väčšie po obciach. Názov je vytvorený analógiou k podobným slovenským jednotkám nazývaným okres - pozri okres (Slovensko).
Ako okres sa prekladá spravidla napr.:
Ojedinele sa ako okres prekladajú aj americké counties či ruské a ukrajinské rajóny.
Rusnak
Rusnak môže byť:
Goussaincourt
Goussaincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Řečice
Řečice môže byť:
Hospicio Cabañas
Hospicio Cabañas v Guadalajare v mexickom štáte Jalisco je jeden z najstarších zdravotníckych komplexov v Latinskej Amerike.
Hospic bol postavený na začiatku 19. storočia. V dobe prevádzky bol útočisko pre siroty, rôzne postihnutých, či starých ľudí. Rozľahlý areál budov je pozoruhodný svojou architektonickou čistotou a účelnosťou s ktorou bol navrhnutý. Na rozdiel od iných súdobých zdravotníckych zariadení v Mexiku bolo pri návrhu hospicu Cabañas použitých veľa originálnych prvkov, ktoré priamo zohľadňovali potreby azylantov, ktorých hospic prijímal.
V 30. rokoch 20. storočia vyzdobil steny miestnej kaplnky významný mexický muralista José Clemente Orozco. V súčasnosti sídli v areáli hospicu kultúrny inštitút Instituto Cultural Cabañas.
V roku 1997 bol areál zapísaný na zoznam Svetového dedičstva UNESCO
Útěchovice
Útěchovice je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 76 obyvateľov, z toho 41 mužov a 35 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,8 roka (muži 38,6 roka, ženy 49,9 roka).
Belmont (Haute-Saône)
Belmont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stimul (vydavateľstvo)
náhľad|Sídlo kancelárie na Ružovej doline 6 v Bratislave
STIMUL (Centrum informatických a vzdelávacích služieb FF UK) je vydavateľstvo, ktoré vznikol v roku 1991 ako účelové zariadenia FF UK v Bratislave s hlavným zameraním na vydávanie neperiodickej literatúry, učebných materiálov a učebných pomôcok tlačou a na elektronických médiách. Je registrovaným vydavateľstvom FF UK.
Poskytované služby:
Zkujnenie
Zkujnenie je proces, pri ktorom sa zo surového železa odstraňuje prebytočný uhlík.
Toto sa robí tak, že sa dlhou trubicou zhora do kokily do taveniny vháňa kyslík (čistý na 98%). Kedysi sa to robilo v tzv. Bessemerovej hruške (Bessemerov konvertor), tam sa ale kyslík vháňal zdola.
Rusnák
Rusnák môže byť:
Nabla
Nabla môže byť:
Thrymr (mesiac)
Thrymr alebo Trymr je prirodzený satelit Saturna.
Kandidačná listina DÚ pre voľby do EP v roku 2004
Poradie kandidátov na kandidačnej listine Demokratickej únie Slovenska pre voľby do Európskeho parlamentu v roku 2004 (číslo 6) je nasledovné:
* vysvetlivky - meno, titul, vek, zamestnanie, bydlisko, politická príslušnosť
Fátima (Portugalsko)
Fátima je mesto v Portugalsku. V jej severnej časti leží rovnomenné mesto (cidade), ktoré má okolo 7 500 obyvateľov. Je to jedno z najznámejších katolíckych pútnických miest na svete. Leží v dištrikte Santarém v strednom Portugalsku, 187 km južne od mesta Porto a 123 km severne od Lisabonu.
Mesto Fátima priťahuje veriacich z celého sveta. Stala sa známym pútnickým miestom potom, ako sa tu v roku 1917 zjavila trom malým deťom - pastierikom nadprirodzená bytosť, ktorá sa neskôr predstavila ako "Pani Posvätného ruženca". K prvému zjaveniu došlo počas prvej svetovej vojny 13. mája 1917, keď súrodenci Francisco a Jacinta Marto spolu s Lúciou dos Santos pásli dobytok v Cova da Iria, kde ich rodičia vlastnili pastviny. Cova da Iria vytvára prirodzený amfiteáter s priemerom približne 500 m. Podľa svedectiev detí stála postava nad dubom zaliata slnečnou žiarou. Predpovedala koniec vojny a pomoc všetkým, ktorí sa k nej obrátia v modlitbách. Zjavenia pokračovali až do októbra, vždy trinásteho v mesiaci, v tú istú hodinu. Katolícka cirkev uznala pravosť zjavení vo Fátime v roku 1930. Jedným z veľkých uctievateľov Fatimskej Panny Márie bol aj sv. Ján Pavol II., pápež.
Fátimu navštevuje denne množstvo pútnikov. Pútnici sa zhromažďujú v Cova da Iria, na veľkom priestranstve na ktorom je vybudovaná malá kaplnka na mieste zjavenia. Okolo priestranstva je veľké množstvo obchodíkov ponúkajúcich na predaj náboženské predmety. Na vzdialenejšej časti priestranstva je vybudovaná gigantická bazilika v neoklasicistickom štýle s centrálnou vežou vysokou 65 metrov, ktorá sa začala stavať v roku 1928. V bazilike sú hrobky Francisca a Jacinty, dvoch z troch detí, ktorým sa zjavila Panna Mária. Obaja zomreli čoskoro po zjaveniach, Francisco v roku 1919 a Jacinta v roku 1920. V roku 2000 boli vyhlásení za blahoslavených pápežom Jánom Pavlom II. Tretia z nich, Lúcia dos Santos, zomrela v roku 2005.
Apollo-Sojuz
Apollo-Sojuz alebo tiež Sojuz-Apollo (oficiálne ; skratka: ASTP; ; skratka: ) bol spoločný kozmický experiment Spojených štátov a Sovietskeho zväzu na obežnej dráhe okolo Zeme, ktorý sa uskutočnil v dňoch 15. až 24. júla 1975. Zároveň išlo o prvý medzinárodný kozmický let. Tento spoločný program, vychádzajúci z dohody medzi prezidentom USA Richardom Nixonom a predsedom Rady ministrov ZSSR Alexejom Kosyginom, podpísanej v Moskve 24. mája 1972, ukončil éru vesmírnych pretekov o dobytie Mesiaca a začal sľubovať medzinárodnú spoluprácu v kozmických programoch oboch kozmických veľmocí.
Sojuz 19
Kozmická loď Sojuz bola vybavená špeciálnym androgynickým stykovacím zariadením. Podľa COSPARu získala číslo 1975-065A.
Emblém misie
Letový emblém Apollo-Sojuz nosila americká posádka modrým plátom vľavo, aby sa čítala Apollo-Sojuz a sovietska posádka červeným plátom vľavo, aby sa čítala Sojuz-Apollo.
Prípravy na let
Dňa 30. januára 1973 NASA informovala verejnosť, že hlavnou posádkou kozmickej lode Apollo v rámci misie Apollo-Sojuz sú veliteľ Thomas Stafford, pilot veliteľského modulu Vance Brand a pilot stykovacieho modulu Deke Slayton. Záložnou posádkou sa stali Alan Bean, Ronald Evans a Jack Lousma. Dňa 24. mája toho istého roku zverejnila sovietska strana zloženie posádky lode Sojuz v rámci tohto spoločného letu. Veliteľom sa stal Alexej Leonov a palubným inžinierom Valerij Kubasov. Za ich náhradníkov boli určení Anatolij Filipčenko a Nikolaj Rukavišnikov.
Na spojenie oboch lodí bol potrebný špeciálny spojovací modul s hmotnosťou 2 112 kg v tvare valca, ktorý slúžil predovšetkým ako prechodová komora medzi loďami, naplnenými odlišnou atmosférou s odlišným tlakom. Lode Sojuz boli naplnené zmesou dusíka a kyslíka pri normálnom tlaku, lode Apollo používali atmosféru čistého kyslíka so zníženým tlakom. Spojovací modul taktiež zaistil kompatibilitu spojovacích uzlov a obsahoval tiež vedeckú aparatúru. Vyskúšanie všetkých pripravovaných úprav bolo úlohou letu Sojuz 16, ktorý sa uskutočnil osem mesiacov pred spoločným letom. Členovia oboch posádok mali pri spoločnom lete pôvodne hovoriť svojím rodným jazykom, ale ešte pred letom sa rozhodlo, že Američania budú hovoriť rusky a Rusi anglicky. Rodený hovorca totiž lepšie porozumie aj neobratnému oznámeniu vo svojom jazyku, naopak cudzinec, ktorý sa jazyk učí krátko, nemusí rozumieť hovorovej reči.
Štart
Spoločný let začal štartom kozmickej lode Sojuz 19. V utorok 15. júla 1975 vstávali kozmonauti Alexej Leonov a Valerij Kubasov o 07:00 moskovského času (09:00 miestneho času). V dnes už legendárnom hoteli Kozmonaut na kozmodróme Bajkonur si dali rozcvičku a potom sa naraňajkovali. Po občerstvení sa autobusom presunuli k montážnej budove MIK, kde podstúpili poslednú lekársku prehliadku pred štartom a obliekli si skafandre. Nasledoval presun autobusom na štartovaciu rampu. Podľa jednej z mnohých tradícií v deň štartu autobus cestou k rampe zastavil vedľa cesty a pri ľavom zadnom kolese kozmonauti vykonali malú potrebu. Palubný inžinier Valerij Kubasov nastúpil do kabíny Sojuzu ako prvý v čase zhruba dve a pol hodiny pred štartom. Vzápätí ho nasledoval veliteľ Alexej Leonov. Sojuz 19 úspešne vyštartoval 15. júla 1975 o 15:20:00,005 moskovského času (17:20:00,005 miestneho času a 12:20:00,005 svetového času) pomocou nosnej rakety Sojuz-U z Bajkonuru na území Kazachstanu, ktorý bol vtedy súčasťou Sovietskeho zväzu. Navedenie kozmickej lode na obežnú dráhu Zeme prebehlo bez problémov. Korekcia dráhy na 4. oblete bola signálom k pokračovaniu prípravy štartu lode Apollo.
Experimenty
thumb|left|Vizualizácia spojených [[kozmická loď|kozmických lodí Apollo a Sojuz]]
Dňa 16. júla o 12:43 UTC bol na 17. oblete Sojuz navedený na dráhu vo výške 223 – 225 km, kde vyčkával na prílet Apolla. Kozmonauti podľa pokynov zo Zeme odstránili závadu na komutátore, ktorá znemožňovala činnosť palubných TV kamier. Nasledujúci deň, 17. júla o 16:09:12 UTC, došlo k prvému dotyku lodí Apollo a Sojuz. Spojovací manéver vykonával Thomas Stafford. O 16:12:30 UTC boli obe lode už pevne spojené. Leteli vtedy nad severným Francúzskom. Prielez medzi orbitálnou sekciou Sojuzu a prechodovým modulom Apolla bol otvorený 17. júla o 19:19:27 UTC a posádky oboch lodí sa stretli. Stafford a Leonov si podali ruky. Potom prebiehali predovšetkým formálne akcie – pozdrav od generálneho tajomníka Komunistickej strany ZSSR Leonida Brežneva, rozhovor s prezidentom USA Geraldom Fordom, oficiálne posolstvá, podpisovanie dokumentov, výmena vlajočiek medzi posádkami, televízne prenosy, ale aj odovzdanie semienok, ktoré boli neskôr zasadené v oboch krajinách. V ďalších dňoch sa kozmonauti navzájom vystriedali a vykonávali spoločné experimenty a tiež TV reportáže. Dňa 18. júla o 21:00 UTC došlo k uzavretiu poklopov medzi loďami.
Apollo sa 19. júla o 12:03:20 UTC odpojilo od Sojuzu, keď obe lode práve vyleteli zo zemského tieňa a nachádzali sa nad južným Tichým oceánom. Úlohou Apolla bolo urobiť umelé zatmenie Slnka pozorovateľné zo Sojuzu. Apollo sa vzdialilo od Sojuzu asi na 200 metrov a po zhotovení snímok slnečnej koróny sovietskymi kozmonautmi sa opäť vrátilo späť a spojilo sa so Sojuzom. K druhému spojeniu oboch lodí došlo o 12:40:41 UTC. Hoci pri spájaní opäť manévrovalo Apollo, ktoré tentokrát riadil Slayton, mechanizmus Sojuzu bol v aktívnej polohe. Kvôli nepresnému vyrovnaniu lodí došlo pri ich priťahovaní k rozkmitaniu, ale spojovací systém ho úspešne utlmil. O 15:26:12 UTC došlo k definitívnemu rozdeleniu oboch lodí, ktoré následne začali letieť vo formácii. Ďalší experiment, ktorý mal zistiť koncentráciu atómového kyslíka a dusíka v kozmickom priestore vykonávala posádka Apolla, ktorá vysielala ultrafialové lúče k Sojuzu, na ktorom bolo umiestnené špeciálne zrkadlo. Odrazené lúče potom vzďaľujúce sa Apollo zachytávalo.
Pristátie
Dňa 21. júla začali Leonov a Kubasov s prípravami na pristátie. Apollo bolo od nich už vzdialené asi 900 km. Návratový modul kozmickej lode Sojuz 19 úspešne pristál 21. júla o 10:50:51 UTC v kazašskej stepi. Miesto pristátia sa nachádzalo 61 km severovýchodne od Arkalyku. Kubasov vystúpil z kabíny trochu neisto ako prvý. Nasledoval ho usmiaty Leonov. Po krátkej zastávke v Bajkonure obaja prileteli 22. júla lietadlom do Moskvy. Kozmická loď Apollo potom pokračovala v samostatnom lete. V prechodovom module sa vykonávali experimenty s elektrickou pecou až do jeho oddelenia, ku ktorému došlo 23. júla o 19:45 UTC. Rýchlosť vzďaľovania oboch častí sa veľmi presne merala, čo slúžilo na mapovanie jemných anomálií zemského gravitačného poľa. Veliteľský modul Apolla pristál 24. júla 1975 o 21:18:24 UTC na hladine Tichého oceánu. Miesto pristátia sa nachádzalo 510 km západne od Honolulu. Jediný vážnejší problém nastal vďaka chybe posádky v konečnej fáze zostupu, ktorá spôsobila tvrdšie pristátie na hladine a únik škodlivého oxidu dusičitého do kabíny. Astronauti sa začali dusiť, pričom Brand na chvíľu stratil vedomie. Astronautov v kabíne potom vyzdvihla na palubu lietadlová loď USS New Orleans. Vdýchnutie toxických výparov našťastie nikomu z trojice nespôsobilo žiadne vážne následky. Posádka však musela stráviť 14 dní vo vojenskej nemocnici v Honolulu na Havajských ostrovoch.
Zaujímavosti
Program Apollo-Sojuz bol čiastočne inšpirovaný filmom Marooned z roku 1969, v ktorom je posádka Apolla zachránená sovietskou kozmickou loďou Voschod. Hoci bolo vybavenie vyvinuté pre Apollo-Sojuz iba na jedno použitie, dovolil NASA udržať pilotované kozmické lety po skončení misií na Mesiac a k vesmírnej stanici Skylab. Keďže Saturn IB a veliteľský modul Apolla zostali po zrušení ďalších letov na Mesiac, bol Apollo-Sojuz jedným z najlacnejších pilotovaných vesmírnych programov, ktorý sa kedy uskutočnil. Sojuz 19 bol zároveň prvým sovietskym pilotovaným kozmickým letom, ktorého štart a pristátie sa vysielalo prostredníctvom živého televízneho prenosu. Na počesť spoločného letu bola planétka objavená v roku 1977 sovietskym astronómom Nikolaj Černych pomenovaná (2228) Soyuz-Apollo. Na česko-slovenskom trhu sa predávali aj cigarety s filtrom s dvojjazyčným nápisom Sojuz-Apollo a Apollo-Sojuz. Počas misie Apollo-Sojuz boli vo vesmíre aj ďalší dvaja sovietski kozmonauti, Piotr Klimuk a Vitalij Sevastianov na kozmickej stanici Saľut 4. Prileteli sem v lodi Sojuz 18.
Sixtus II.
Svätý Sixtus II. ( Sixtus Secundus), vl. menom Xystus (* ?, Atény - † 6. august 258, Rím) bol 24. rímskym pápežom (od 30. augusta 257 do svojej smrti).
Luster
thumb|Honosný luster v [[Barok|barokovom štýle]] thumb|Kurhaus Baden-Baden, Germany
Sixtus II.
Na základe istých indícií sa predpokladalo, že bol pôvodne filozofom (prisudzovalo sa mu autorstvo zbierky mravných a náboženských aforizmov, tzv. Sixtových výrokov). Jediným jeho zachovaným dielom je však iba úryvok listu biskupovi Dionýzovi Alexandrijskému, v ktorom obhajuje právoplatnosť krstu vykonaného kacírmi, pokiaľ je uskutočnený v mene Najsvätejšej Trojice.
Luster
Luster je dekoračný prístroj, ktorý slúži na osvetlenie obytných miestností. Najčastejšie sa vyskytuje na strope miestnosti, aj keď vplyvom umeleckej výstrednosti môže byť umiestnený aj na podlahe. Rozlišujeme elektrický luster a luster na sviečky. Skôr, ako sa presadilo elektrické osvetlenie, existovali aj lustre plynové.
Sixtus II.
Jeho ani nie ročný pontifikát ukončila násilná smrť. Na základe cisárskeho výnosu, nariaďujúceho smrť kresťanským biskupom, kňazom a diakonom ho 6. augusta 258 prepadli pri slávení svätej omše na Praetextatovom cintoríne a sťali. Podľa inej verzie ho cisárovi vojaci predviedli pred panovníka a keď sa nechcel vzdať svojej viery, popravili ho. Represie znamenali smrť viacerých diakonov, medzi ktorými bol aj neskorší svätec Vavrinec.
Luster
Luster sa skladá z ramien a krku. V závislosti na jeho typu, môže obsahovať stojany na sviece a sviečky, alebo objímky na elektrické žiarovky a káble pre prívod elektrickej energie. Káble sú skryté vo vnútri konštrukcie lustra. Luster sa na strop väčšinou vešia na takzvaný lusterhák. Lusterhák má tvar časti skrutkovnice, ktorý vylučuje spadnutie lustra pri jeho naklonení alebo kývaní. Ak je lusterhák zaskrutkovaný v príchytke, mala by byť kovová.
Najstaršie lustre mali tvar kríža a na ich ramenách boli umiestnené sviečky, v neskorších rokoch sa objavuje na scéne kruhový svietnik, kde sviečky boli po jeho obvode. Podobne ako väčšina interiéru podlieha aj luster módnym zmenám a reakciám na umelecké smery, ktoré ovplyvňujú spoločnosť.
Sixtus II.
Sixtovo telo bolo neskôr uložené do pápežskej krypty v Kalixtových katakombách spolu s telami štyroch diakonov, popravených so Sixtom.
Abra Pampa
Abra Pampa je mesto nachádzajúce sa v provincii Jujuy v Argentíne. Je centrom departmentu Cochinoca. Mesto je situované na severozápade Argentíny. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo 8 705 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1883. Po La Quiaca je druhým najväčším mestom v argentínskej Pune.
Luster
Starobylé lustre so sviečkami boli pripevnené na povraze, čo umožňovalo jeho spúšťanie na zem, kde sa vymenili sviečky či prípadne zapálili. Jeho uchytenie muselo udržať váhu niekoľkých desiatok kilogramov. Rozmerné lustre napríklad v divadlách sú pripevnené na kladkostroji, ktorý umožní luster pri údržbe spustiť alebo naopak vytiahnuť do priestoru medzi stropom sály a strechou. Tak je možné sa vyhnúť stavbe lešenia.
Sixtus II.
Postava svätého Sixta II. našla odraz aj vo výtvarnom umení. Nachádzame ho na jednom z najslávnejších obrazov renesančného velikána Raffaela Santiho Sixtínska Madona i keď tu má portrétne črty neskoršieho pápeža Júliusa II.
Pozri aj
Ďalší pápeži s menom Sixtus
Luster
Najznámejšie v dnešnej dobe sú krištáľové lustre, ktoré sú výrazným dekoračným prvkom v miestnosti. Vybrúsené sklenené/krištáľové plochy majú schopnosť odrážať svetlo, čím umožňujú vytvárať zaujímavé obrazce a rozžiariť opticky celý luster.
Lustre sa líšia najmä svojim dizajnom. Známe sú napríklad lustre celokrištáľové, mosadzné lustre s krištáľom, benátske lustre v štýle Murano alebo známe lustre Márie Terézie.
Luster býva aj príčinou úrazov a to prevažne hlavy. Stáva sa, že luster je vďaka nízkym stropom umiestnený nedostatočne vysoko, čo vedie ku zrážke pohybujúcej sa osoby s lustrom. Následkom sú opuchy hlavy a v horšom prípade aj rezné rany od črepín.
Subartu
Subartu je severozápadná časť Mezopotámie, kde vznikla Asýria.
Seľany
Seľany sú obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Jasunari Kawabata
Jasunari Kawabata (* 14. jún 1899, Osaka, Japonsko – † 16. apríl 1972 Kamakura) bol japonský spisovateľ, autor poviedok a noviel, nositeľ Nobelovej ceny v roku 1968. Prvý japonský autor, ktorý obdržal túto cenu. Jeho poviedky a novely boli v danej dobe čítané a populárne aj na západe.
Životopis
Narodil sa vo váženej rodine lekára. Jasunari čoskoro osirel, keď mal pätnásť, už nemal otca, matku ani staršiu sestru. Býval u matkinej rodiny. Od šestnástich do osemnástich rokov študoval na strednej škole, ktorú riadne ukončil. Odišiel do Tokia, kde bol v roku 1920 prijatý na fakultu. Štúdium ukončil v roku 1924, počas neho pracoval v literárnom magazíne. Po ukončení Tokijskej ríšskej univerzity pracoval ako reportér. Odmietol sa zúčastniť na japonskej militaristickej propagande predchádzajúcej druhú svetovú vojnu. Sám Kawabata zdôraznil, že vojna mala veľký vplyv na jeho tvorbu. V roku 1972 spáchal samovraždu, hoci jeho rodina tvrdí, že to bola nešťastná náhoda.
Umelecká kariéra
Prvú krátku poviedku "Pohľadnica z Yasukuni festivalu" napísal do vysokoškolského literárneho magazínu Šin-šičó v roku 1921. Diplomovú prácu s názvom "Krátka história japonskej novely" napísal v roku 1924. V tom istom roku s priateľmi založil literárny magazín "Umelecká éra" (Bungei Jiddai). Magazín propagoval nové moderné európske smery toho obdobia: kubizmus, dadaizmus, expresionizmus. Bol reakciou na japonský naturalizmus. v roku 1926 napísal úspešnú poviedku "The dancing girl of Izu", Tanečnica z Izu, v ktorej opisuje vzťah medzi mladým študentom a dievčaťom, s erotickou témou. Nasledovala séria krátkych próz, poviedok a noviel.
Kawabata patril do prúdu "modernizmu", medzi jeho blízkych priateľov patril Akutagawa Rjúnosuke (1883-1927), Yokomicu Ríči (1898-1947). Je považovaný za najjaponskejšieho spisovateľa moderného Japonska. Jeho estetické zdroje siahajú až do starej tradície lyrickej aristokratickej poézie a monogatari (príbehy) obdobia Heian.
V roku 1968 dostal Nobelovu cenu za literatúru za viaceré poviedky, svoju reč pri odovzdávaní nazval "Japan, the Beautifull and Myself. Toto dielo je prekvapujúce vo viacerých smeroch. Rozpráva o zen-budhizme, japonskom špeciálne, ako aj o fenoméne samovraždy. Kawabata uprednostňoval cestu-proces tvorenia pred jeho cieľom, preto nedokončil viaceré diela. Svoj štýl prirovnával k štýlu haiku.
Kawabata bol dlhoročným prezidentom japonského PEN klubu(1948-1965).
Allan Mikušek
Allan Mikušek (* 30. október 1967, Trnava) je slovenský country spevák, hudobný skladateľ, textár, gitarista a producent.
Zo života
Začínal v skupine Podkova, kam nastúpil v auguste 1988. V roku 1993 odišiel zo skupiny a venoval sa sólovej kariére. Sólovo, alebo so svojou skupinou vystupoval napr. v Spojených štátoch amerických, Poľsku, Česku Okrem toho, že vystupuje samostatne, hrá aj s kapelou AM Band.
Rodina
Dcéra Natália Mikušková (* 1989) je speváčka. V roku 1994, keď mala päť rokov, na albume Stále hrám... nahrala s otcom pieseň Deduško Sen. Spevácky účinkovala na koncertoch spolu s otcom. V roku 2008 začala spievať ako hosť v skupine Allan Mikušek and GrassCountry, neskôr bola hlavnou speváčkou. Syn Peter Mikušek (* 1991) je bubeník. Hral v skupinách The Downhill, Metropolis, MindStorm, Beans & Bullets, Status Euphoria. . V skupine The Downhill hral medzi rokmi 2009 a 2012. Aktuálne hrá s Allanom v jeho sprievodnej kapele.
Upokojovanie (metalurgia)
Upokojovanie alebo upokojenie (nespisovne ukľudnenie) v metalurgii je proces, pri ktorom sa z ocele odstraňuje nadbytočný kyslík.
To sa robí prvkami, ktoré kyslík viažu lepšie (majú afinitu) ako železo. Tie sa dávajú do taveniny. Bývajú to:
Fáza bublania po pridaní oxidačnej prísady (buď oxidy železa, alebo aj plynný kyslík) sa tiež nazýva uhlíkový var. Okrem znižovania obsahu uhlíka v tavenine slúži uhlíkový var aj na čistenie taveniny od rozpustených plynov, ktoré difundujú do objemu bublín a bubliny tiež strhávajú nečistoty na hladinu - k troske. Po fáze oxidácie prebieha odsírenie taveniny pomocou výmeny oxidačnej trosky za špeciálnu, určenú na odsírenie taveniny a následne deoxidácia taveniny pomocou prvkov s vysokou afinitou ku kyslíku (Mg, Al, Si...).
Trévières
Trévières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 938 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Belonchamp
Belonchamp je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kandidačná listina koalície HZD a ĽÚ pre voľby do EP v roku 2004
Poradie kandidátov na kandidačnej listine koalície Hnutie za demokraciu a Ľudová únia pre voľby do Európskeho parlamentu v roku 2004 (číslo 15) je nasledovné:
* vysvetlivky - meno, titul, vek, zamestannie, bydlisko, politická príslušnosť
Kapicova ulica
Kapicova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Dvory. Je pomenovaná podľa Piotra Leonidoviča Kapicu (1894 – 1984), ruského fyzika.
Vznikla 1. apríla 1991, dovtedy bola súčasťou Černého ulice spolu s Bohrovou a Planckovou. Tvorí ju zástavba panelových domov, ktoré boli postavené v druhej polovici 80. rokov 20. storočia.
Budova Detskej psychiatrickej liečebne, n.o. Hraň
Budova Detskej psychiatrickej liečebne, n.o. Hraň alebo Kaštieľ Hraň alebo Vila Hraň je kaštieľ, samostatný objekt v blízkosti lesa v obci Hraň. Pôvodný kaštieľ dala postaviť rodina Almášiovcov, ktorá Hraň vlastnila od konca 18. storočia. Budovu navrhol architekt Ludvig Baumann v roku 1903.
Architektúra
Kaštieľ je pozoruhodná eklektická stavba na spôsob rozložitých anglických vidieckých sídel. Ústredným priestorom dispozície bola hala, z ktorej viedlo na poschodie voľné schodisko. Hoci je objekt pomerne veľký, pestré rozčlenenie túto veľkosť stiera. Medzi rozmanitými oknami sú aj veľké zasklené plochy s hustým rastrom zasklenia, veľké okná či kruhové okienko v bývalej kaplnke s gotizujúcimi prvkami. Nechýbajú vysoké tehlové komíny, kamenná podmúrovka, hrazdené časti horných poschodí a vikierov či verandy s toskánskymi stĺpmi.
Súčasné využitie
Kaštieľ vraj posledný gróf prehral v kartách. Cez druhú svetovú vojnu v nej bol internačný tábor a od začiatku 50. rokov je tu detská psychiatrická liečebňa s kapacitou 160 lôžok. Objekt obnovili koncom 90. rokov.
Kostol svätého Mikuláša (Louny)
thumb|Kostol svätého Mikuláša
Kostol svätého Mikuláša je rímskokatolícky farský kostol v Lounech.
Dejiny
Ide o jedno z vrcholných diel českej neskorej gotiky. Bol postavený po požiari 25. marca 1517 na mieste pôvodného kostola hute kráľovského architekta Benedikta Rejta. Chrám bol dokončený v roku 1538. Je trojloďový, s krúženou klenbou, vonkajším oporným systémom a ihlanovou strechou.
Interiéru dominuje mohutný drevený vyrezávaný hlavný oltár. Ten vyrobil v rokoch 1701 – 1706 sochár Jeroným Kohl so svojim žiakom Františkom Preissom. Na konci 19. storočia bol kostol opravený pod vedením Josefa Mockera a Kamila Hilberta. Pri hlavnom oltári sa v tej dobe uvažovalo o jeho farebnom nátere, nakoniec ale zostal v pôvodnej podobe. Hlavný oltár pozostáva z najväčšej, strednej časti a dvoch postranných, menších „krídel“, opticky oddelených mohutnými skrutkovitými stĺpmi. V strede každej z týchto troch častí je maľba na drevenom podklade. Rezba je urobená do impozantných detailov, obsahuje desiatky postáv z biblických príbehov, anjelov a barokový dekor.
Dve z vysokých gotických vitráži s náboženskými motívmi darovali miestni občania začiatkom 20. storočia, ostatné vitráže majú decentnú, nefiguratívnu výplň.
Veža
Veža chrámu je vysoká, stavebným materiálom je pieskovec. Vo vnútri veže je točité schodište s asi 180 schodmi. V jej vrchnej časti sú umiestnené dva asi vysoké zvony.
Útěchovice pod Stražištěm
Útěchovice pod Stražištěm je obec v Česku v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 113 obyvateľov, z toho 53 mužov a 60 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 39,9 roka, ženy 43,9 roka).
Petr Henych
Petr Henych (* 10. február 1968, Praha) je český rockový gitarista. V prvej polovici 90. rokov pôsobil v skupine John Dovanni, neskôr v skupinách Kreyson, Precedens, Bypass (skupina Viléma Čoka) či Doctor P.P.
Ako skladateľ sa v roku 2005 podieľal na úspešných sólových albumoch Petra Kolářa „Album“ a o rok neskôr na albume „V Lucerně“.
V roku 2007 debutoval sólovým inštrumentálnym projektom „Na vlastních rukou“.
Sečianky
Sečianky sú obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Dejiny
Sečianky (Zelchan 1260) ležia v Ipeľskej kotline. Objavili tu sídlisko z doby veľkomoravskej. Terra Zelchan (Selčany) sa spomína v roku 1243 pri popise chotára obce Klenian. Stredoveké Sečianky vznikli na mieste niekdajšieho veľkomoravského hradiska a v archívnych dokumentoch vystupujú od roku 1260, najskôr pod názvom Zelchan alebo Zelchen. Počas súpisu pápežských desiatkov (1332 – 1337) tam figuruje kňaz Štefan z farnosti sv. Kozmu a Damiána. Obec patrila viacerým zemepanským rodinám: Sombateliovcom (Szombathelyi), Liptajovcom (Lipthay), Somsichovi a Krečmárovi (Krecsmár). Obec násilne pripojili k Maďarsku (1938 – 1945).
Románskogotický kostol sv. Kozmu a Damiána
Rímskokatolícky kostol sv. Kozmu a Damiána je jednoloďová románsko-gotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria z poslednej tretiny 13. storočia. Kostol sa nachádza na vyvýšenine na okraji dediny. Z ranogotických prvkov je dochovaný profilovaný južný portál bez lomeného oblúka, gotický je aj víťazný oblúk v lodi. Stavba prešla renesančnou úpravou, kedy vzniklo pastofórium a vstup do sakristie. V roku 1754 došlo k barokizácii interiéru. Z tohto obdobia pochádza rovný stop lode a svätyne a taktiež veľká časť jeho zariadenia.
Gremilly
Gremilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pallene (mesiac)
Pallene je prirodzený satelit Saturna.
Santiago de Compostela
Santiago de Compostela je mesto v Španielsku.
Je to hlavné mesto španielskeho autonómneho spoločenstva Galícia. Mesto zaberá plochu a má 92 298 obyvateľov. V 9. storočí tu boli objavené údajné pozostatky svätého Jakuba Staršieho, jedného z dvanástich apoštolov. Od vrcholného stredoveku až dodnes je Santiago jedným z najvýznamnejších katolíckych pútnických miest s veľkou katedrálou (sviatok sv. Jakuba, 25. júl).
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien 1972
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien 1972 boli v poradí 14. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale žien, ktoré organizovala Juhoamerická basketbalová konfederácia (CONSUBAQUET). Konali sa v Lime, v Peru v dňoch od 3.15. marca 1972, za účasti 8 tímov. Peru bolo organizátorom juhoamerického šampionátu žien tretíkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1950 a 1958. Piaty titul v rade a siedmy celkovo získala 🇧🇷, ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred domácim 🇵🇪 a 🇵🇾. Strieborné Peru dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie.