cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andreas Bang-Haas
Biografia
Andreas Bang-Haas sa narodil v Dánsku v menšom mestečku Horsens. Neskôr sa presťahoval do Nemecka, kde pracoval v Staudingerovej firme, ktorá obchodovala s hmyzom. Oženil sa s dcérou Otta Staudingera Carmen Dolores Staudingerovou a stáva sa spolumajiteľom firmy a neskôr - v roku 1900 - po smrti Dr. Staudingera pokračovateľom rodinnej firmy Staudinger & Bang-Haas. Ešte počas jeho života pokračoval v rodinnej tradícii jeho syn Otto Bang-Haas - asi od roku 1913.
Mesnil-Mauger
Mesnil-Mauger je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neha (film)
Neha (angl. Tenderness) je slovenský film režiséra Martina Šulíka. Komorný príbeh milostného trojuholníka.
Citizendium
Citizendium je projekt, ktorý založil 15. septembra 2006 jeden z dvoch zakladateľov a bývalý šéfeditor Wikipédie, Larry Sanger. Pôvodne malo ísť o „progresívne plynulý odklon (fork)“ od anglickej Wikipédie. Citizendium sa ale nakoniec stalo samostatným projektom.
Základom Citizendia boli pri jeho založení vybrané heslá pôvodnej Wikipédie. Ak bol ale článok na Citizendiu lektorovaný či revidovaný, mal už ďalej žiť v tomto projekte v zmenenej podobe a vlastným životom. Pri zahájení beta verzie v marci 2007 ale Larry Sanger vyhlásil, že všetky heslá Citizendia budú pôvodné.
Lengau
Lengau je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Braunau am Inn.
Žije tu 4 369 obyvateľov (1. 1. 2011).
Robert Mugabe
Robert Gabriel Mugabe (* 21. február 1924, Salisbury, Južná Rodézia† 6. september 2019, Singapur) bol zimbabwiansky politik, predseda Afrického národného zväzu Zimbabwe a bývalý prezident Zimbabwe (19872017).
Občianska vojna v Rhodézii
21. decembra 1979 sa skončila vojna Afrického národného zväzu Zimbabwe proti apartheidovému režimu v Južnej Rhodézii a dala tak vzniku novému africkému štátu menom Zimbabwe. Robert Mugabe ako jeden zo zakladateľov ZANU (ktorá bola predchodkyňou ZANU-PF) hral dôležitú úlohu pri víťazstve hnutia pôvodných obyvateľov nad režimom Iana Smitha. Za svoje aktivity bol počas občianskej vojny odsúdený na 12 rokov väzenia. Mugabe tiež trénoval partizánskych bojovníkov v susednom Mozambiku a pripravoval politické a bojové stratégie.
Politika
V roku 1980 sa stal predsedom vlády Zimbabwe, v roku 1987 bol zvolený za prezidenta Zimbabwe.
Opäť bol zvolený v roku 1990 (83%), 1996 (93%), 2002 (56%) a 2008 (85,5 %). Voľby boli viackrát označované západnými médiami ako nespravodlivé a to najmä v roku 2008, avšak Mugabe bol podľa prieskumu z roku 2015 stále v tom čase populárny a to najmä u vidieckeho obyvateľstva.
Robert Mugabe tvrdil, že len Boh ho môže odstrániť z funkcie prezidenta, ani MDC (opozičná strana), ani Angličania. Robert Mugabe považoval Tonyho Blaira a George Busha za medzinárodných teroristov a prirovnával ich k Hitlerovi.
V deväťdesiatych rokoch vojnoví veteráni začali protesty za radikálnejšie zmeny a odbory tlačili na vládu požadujúc naplnenie sľubov o redistribúcií pôdy. A preto v roku 1999 veteráni občianskej vojny začali organizovať roľníkov, robotníkov a mestské chudobné obyvateľstvo v snahe, aby bielym farmárom odobrali pôdu a rozdelili ju väčšinovému obyvateľstvu tak, ako bolo pôvodne v pláne. Preto v roku 2000 skutočne začala vláda odoberať pôdu bielym farmárom, čo sa však stretlo i s násilnosťami. Vec sa ale mala tak, že vlastníctvo pôdy bolo dominované bielou menšinou ako pozostatok rasistickej Južnej Rhodézie. Prieskum rhodézskej vlády z roku 1962 zistil, že hoci Európania tvorili iba 1/16 populácie, vlastnili viac ako polovicu pôdy v krajine, čo bolo inými slovami až 82% úrodnej pôdy. Pôdna redistribúcia prebehla relatívne úspešne. Od roku 2000 do roku 2013 dostalo pôdu 169 000 zimbabwských farmárov afrického pôvodu a ich rodiny, čo z nej urobilo najväčšiu pozemkovú reformu v histórii Afriky. Politika Mugabeho sa v súvislosti s touto reformou stretla s kritikou západných médií, ktoré hovorili o korupcií a neschopnosti nových vlastníkov pôdy. Tvrdenia o rozdaní pôdy papalášom však poprela štúdia Iana Scoonesa a jeho spolupracovníkov, podľa ktorých 54% príjemcov jednotlivých pozemkov boli roľníci a poľnohospodári, 12% boli robotníci alebo chudobní ľudia z miest, 17% boli štátni zamestnanci, ako učitelia a iní pracovníci vo verejnom sektore, 4% boli zamestnanci bezpečnostných služieb štátu, 5% boli podnikatelia a 8% boli bývalí pracovníci na farmách. Pôdna reforma viedla tiež k rozvoju vidieka ako napr. stavanie škôl a budovanie cestných komunikácií. K zdanlivým zlým dopadom redistribúcie tiež prispeli sankcie Spojených štátov amerických na Zimbabwe z roku 2001, ktoré spôsobili napr. nedostatok hnojív. V marci 2016 boli tiež zoštátnené diamantové bane v celej krajine. Mugabe sa k znárodneniu baní vyjadril takto: „Spoločnosti, ktoré ťažili diamanty, nás obrali o naše bohatstvo, preto sme teraz povedali, že štát musí mať na ne monopol.“
Dôležitou udalosťou Mugabeho vlády bola aj hyperinflácia v rokoch 2007-2009.
14. novembra 2017 zimbabwianska armáda prevzala moc v krajine. 21. novembra 2017 prezident Mugabe odstúpil z funkcie. Jeho nástupcom sa stal po voľbách v roku 2018 Emmerson Mnangagwa.
Súkromný život
V Ghane stretol svoju prvú manželku Sally Hayfron. Sally sa vydala za Roberta v roku 1961 v Salisbury. Mali spolu jedno dieťa - Nhamodzenyika (1963-66), ktoré zomrelo v detskom veku.
Sally Mugabe zomrela v roku 1992. V roku 1996 sa Robert Gabriel Mugabe oženil s Grace Marufu. Robert a Grace majú 3 deti: Bona, Robert a Chatunga Mugabe.
Bitka pri rieke Halys
Bitka pri rieke Halys, známa tiež ako Bitka zatmenia, sa odohrala pri rieke Halys na území dnešného Turecka (v súčasnosti sa táto rieka volá Kizilirmak) 28. mája roku 585 pred Kr. medzi Médskou ríšou a Lýdiou. Rozhodujúcu bitku 15-ročnej vojny medzi Alyattom II. z Lýdie a Kyaxarom z Médie náhle ukončilo zatmenie Slnka; zatmenie bolo považované za zlé znamenie, dokazujúce, že bohovia si želajú zastaviť boj.
Príčiny
Historici sa domnievajú, že vojna začala v dôsledku stretu záujmov v Anatólii. Herodotos (Hisoriés Apodexis, 1. 73-74) však tvrdí, že nejakí skýtski lovci v službách Médov, ktorí sa raz z lovu vrátili s prázdnymi rukami, boli urazení Kyaxarom. Ako odplatu lovci zabili jedného z jeho synov a predložili ho ako „úlovok“ Médom. Potom utiekli do Sardisu, hlavného mesta Lýdie. Keď Kyaxares žiadal o ich vydanie, Alyattes to odmietol. Nasledovala vojenská invázia Médov.
Následky
Bolo urýchlene dohodnuté prímerie. Ako súčasť dohody si Alyattova dcéra Aryenis vzala za muža Kyaxarovho syna Astyaga, a rieka Halys bola vyhlásená za hranicu medzi Lýdiou a Médskou ríšou.
Zatmenie
Podľa Hérodota (1.74): ''„V šiestom roku sa konala bitka, v ktorej sa prihodilo, keď sa boj začal, že sa deň premenil na noc. A túto premenu dňa predpovedal Táles z Milétu Iónom, pričom stanovil ako hranicu presne tento rok, v ktorom sa premena udiala. Lýdi a Médi však, keď videli, že deň sa premenil na noc, zastavili svoj boj a boli oveľa dychtivejší mieru medzi sebou.“'' (voľne)
Keďže je možné spätne určiť presný dátum zatmenia, je Bitka zatmenia najdávnejšou historickou udalosťou, ktorá je tak presne datovaná.
Podľa NASA zatmenie vrcholilo nad Atlantickým oceánom na 37,9° severnej šírky a 46,2° západnej dĺžky a tieň zatmenia dosiahol juhozápadnú Anatóliu vo večerných hodinách.
Héfaistiné
Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, otca poslúchli všetky a bohovia ich preto odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého suda vodu.
Chersonská oblasť
Chersonská oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu 28 461 km² a žije tu 1,126 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2006). Hlavným mesto oblasti je Cherson.
V dôsledku vojny na Ukrajine je časť oblasti pod kontrolou ruskej armády. 30. septembra 2022 ruský prezident Vladimir Putin oznámil anexiu štyroch ukrajinských oblastí vrátane Chersonskej. Tento krok bol z väčšej časti medzinárodnou komunitou odsúdený a jediná členská krajina OSN, ktorá túto anexiu uznala, je Severná Kórea.
Muria
Muria je menší, neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na rovnomennom polostrove pri severnom pobreží centrálnej časti indonézskeho ostrova Jáva. Sopka leží bokom od hlavnej vulkanickej reťaze ostrova, jej horninové zloženie je odlišné od ostatných vulkánov - v stavbe prevládajú vysokodraselné horniny. Povrch sopky je posiate početnými krátermi, maarmi, troskovými kužeľmi a dómami. Najmladšie z nich sú tri maary na juhovýchodnom, resp. severovýchodnom svahu. Ich vek sa odhaduje na začiatok nášho letopočtu.
Adam Lapšanský
Adam Lapšanský (* 10. apríl 1990, Spišská Nová Ves) je slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej
Rodák zo Spišskej Novej Vsi Adam Lapšanský je odchovancom popradského hokeja, kde odohral svoje dorastenecké i juniorské roky. V seniorskej extralige debutoval už ako 17-ročný. Medzi seniormi odohral štyri sezóny a už v dvadsiatich rokoch sa stal najlepším strelcom popradského mužstva. Následne sa dohodol na dvojročnej zmluve so Spartou Praha. Jeho úvodný ročník 2011/12 v Prahe ovplyvnilo zranenie, kvôli ktorému stihol odohrať iba 42 zápasov s bilanciu 12 bodov (6+6). Následne pomohol prvoligovému Chomutovu, ktorý so Spartou vyrokoval jeho striedavé štarty, k postupu do extraligy. V sezóne 2012/13 odohral za Spartu iba 4 zápasy European Trophy a jeho hlavným pôsobiskom boli prvoligové Litoměřice. Po 24 odohraných zápasoch (5+12) bol vymenený do tímu ústeckých Levov, kde odohral vrátane play-off 27 zápasov v ktorých zaznamenal 17 bodov (9+8). V sezóne 2013/14 sa vrátil do Popradu. Po sezóne sa dohodol na dvojročnej zmluve s Košicami. V úvodnej sezóne 2014/15 odohral vrátane play-off 70 zápasov, v ktorých získal 38 bodov (27+11) a na konci sezóny sa tešil z majstrovského titulu. Sezónu 2015/16 začal v Košiciach, kde odohral 20 zápasov a strelil šesť gólov. V novembri 2015 mu disciplinárna komisia pozastavila činnosť na štyri mesiace za nedovolený zákrok na Mareka Loskota z Banskej Bystrice. Následne sa dohodol na zmluve s tímom ECHL Indy Fuels, kde odohral 25 zápasov. Po skončení trestu sa vrátil do Košíc.
Reprezentácia
Slovensko reprezentoval na majstrovstvách sveta osemnásťročných (2007, 2008) aj dvadsaťročných (2010). V seniorskom mužstve debutoval v decembri 2010 na podujatí vo švajčiarskej Arose, kde prispel gólom k víťazstvu Slovenska nad Dánskom. Za reprezentáciu Slovenska odohral doposiaľ osem zápasov s bilanciou 5 bodov za 4 góly a 1 asistenciu.
Bazoches
Bazoches je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čchu
Čchu môže byť v Číne:
Učiteľská ulica
Učiteľská ulica je ulica:
Ohňostroj
300px|right|thumb|Tradičný silvestrovský ohňostroj v Bratislave
Ohňostroj je svetelný a zvukový efekt spôsobený uvoľnením energie chemickými reakciami pri horení alebo explózii špeciálnych výbušnín alebo rakiet súhrnne nazývaných zábavná pyrotechnika, určených výlučne na tento účel.
Ohňostroje sa pripravujú predovšetkým pri významných kultúrnych, spoločenských alebo historických podujatiach, tradične pri príležitosti vítania Nového roka, alebo pri oslave niečoho podstatného.
Vrbčany
Vrbčany sú obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 360 obyvateľov, z toho 186 mužov a 174 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 36,7 roka, ženy 41,1 roka).
Villey-sur-Tille
Villey-sur-Tille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Nebukadnesar
Nebukadnesar alebo menej správne Nabukadnezar môže byť:
Villey-sur-Tille
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sklabiňa
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Sklabiňa v okrese Martin.
Údolná ulica
Údolná ulica je ulica:
Lenzing
Lenzing je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Vöcklabruck.
Žije tu 4 992 obyvateľov (1. 1. 2010).
Schöndorf
Schöndorf (doslova: krásna ves) môže byť:
Penelopa (film)
Penelopa (angl. Penelope) je slovenský film natočený podľa románového cyklu Alfonza Bednára Za hrsť drobných.
Psychologická dráma osamelej ženy, ktorá dvadsať rokov čaká na návrat svojho muža a syna z Ameriky.
Nemecký obrovitý strakáč
thumb|Nemecký obrovitý strakáč - čierny ráz
Nemecký oborovitý strakáč alebo nemecký obrovitý strakoš je plemeno králika pôvodom z Nemecka.
Bol vyšľachtený koncom 19. storočia krížením belgického obra, francúzskeho barana a strakatých jatočných králikov v oblasti Lotrinska vo Francúzsku. Cieľom bolo získať jatočné (mäsové) plemeno kombinujúce vlastnosti vyššie uvedených plemien.
Toto plemeno, nazývané ako lotrinský obrovský králik, sa dostalo do Nemecka, kde ďalším vývojom získalo typický farebný ráz a z plemena jatočného sa stalo plemeno výstavní.
Cesta II. triedy 519 (Slovensko)
'''Cesta II. triedy 519' (II/519'') je cesta II. triedy na Slovensku, ktorá v Trenčianskom a Žilinskom kraj spája Nitrianske Pravno a I/65 pri obci Príbovce. Celková dĺžka II/519 je 30,074 km.
Penelopa
Penelopa môže byť:
Nabuchodonozor
Nabuchodonozor môže byť:
Cesta II. triedy 519 (Slovensko)
História
Cesta pôvodne viedla z obce Gajdel (dnes Kľačno) cez Tmavú dolinu do obce Kláštor pod Znievom, za ktorou sa napájala na súčasnú trasu. Do tej bola cesta preložená začiatkom 50-tych rokov.
Trenčiansky kraj
V trenčianskom kraji prechádza II/519 v okrese Prievidza, kde sa odpája v Nitrianskom Pravne od I/64. Po asi 6 km prechádza horským priechodom Vyšehradné do turčianskoteplického okresu.
Nebukadnesar II.
thumb|200px|Rytina možno zobrazujúca Nebukadnesara II. Nebukadnesar II. (menej správne: Nabukadnezar (II.); zriedkavo Nebuchadresar; v Biblii (Septuaginte) Nabuchodonozor; na Blízkom Východe aj Nebukadnesar Veľký) bol v rokoch 605 – 562 pred Kr. kráľ Novobabylonskej ríše. Bol členom 2. chaldejskej dynastie, syn Nabopolasara. Za jeho vlády Novobabylonská ríša dosiahla najväčší rozmach. Do dejín sa zapísal víťazstvom nad Egyptom v bitke pri Karchemiši, monumentálnymi stavbami v Babylone, ako aj úlohou v biblickej Knihe Daniel.
Meno
Nebukadnesarovo meno v akadčine je Nabû-kudurri-ussur a zvyčajne sa prekladá ako „Ó Nabu, ochraňuj moje kudurru“ – Nabu je babylonský boh múdrosti, syn hlavného boha Marduka. Význam slova kudurru (po asýrsky kadurru) je nejasný. Ako kudurru sa označovali kamenné tabule s nápisom slúžiace ako hraničné kamene aj pamätníky významných udalostí. Zároveň sa však tento termín spája v akadčine so slovami aplu (dedič) a šumu (potomstvo). Pretože na druhom mieste v zložených menách panovníkov zvyklo stáť slovo vzťahujúce sa k pokrvným zväzkom, dnes sa odborníci prikláňajú k presnému prekladu „Ó Nabu, ochraňuj moje potomstvo“.
Sumerská verzia Nebukadnesarovho mena je na.nig.du.uri aj na.nig.du.šeš.
V Biblii sa Nebukadnesarovo meno objavuje v dvoch variantoch. Častejší je  נְבוּכַדְנֶצַּר (N’bukadnesar), v ktorom sa objavuje n namiesto r (je to vplyv aramejčiny, v ktorej dochádzalo k zmene jednej hlásky v druhú, doloženej aj na aramejských nápisoch z Nebukadnesarovej vlády). Menej častejší variant נְבוּכַדְרֶאצַּר  (N’buchadresar) sa objavuje v knihách Jeremiáš a Ezechiel.
Septuaginta používa grécke meno Ναβουχοδονοσορ (Nabuchodonosor), kým grécky píšúci Babylončan Berossos nazýva Nebukadnesara Ναβοκοδροσσορος (Nabokodrossoros).
Rodina
Nebukadnesar bol najstarším synom a následníkom Nabopolasara, prvého kráľa Novobabylonskej ríše, pôvodom pravdepodobne chaldejského náčelníka (Nabopolasar sám vyhlasuje, že nepochádzal z vládnucej dynastie), ktorému sa podarilo využiť mocenské vákuum v oslabenej Asýrskej ríši na jej zničenie a obnovenie nezávislosti Babylonie. Podľa Berossa si Nebukadnesar za manželku vzal médsku princeznú Amytis, dcéru alebo vnučku médskeho kráľa Cyaxarésa, čím sa spojili babylonská a médska vládnuca rodina. Médska princezná istotne nebola jedinou manželkou mocného kráľa, mená jeho ďalších žien však nepoznáme. V súčasnosti sa vedú diskusie, či babylonská kráľovná Nitocris, ktorú spomína Herodotos, bola jeho manželkou alebo dcérou. V historických dokumentoch sa nám zachovali mená siedmich Nebukadnesarových potomkov.
Nebukadnesar, Nabonid a Belšasar
Príbuzenský pomer Nabonida (Nabu-na’ida) k Nebukadnesarovi nie je jasný. Je možné, že išlo o jeho syna. Ako pravdepodobnejšie sa ale zdá, že bol manželom inej Nebukadnesarovej dcéry, ktorej meno nepoznáme. Kniha proroka Daniela používa označenie „syn“ aj pre Belšasara. Podobne v babylonských dokumentoch sa pre neho používa označenie máru. Tieto slová však zároveň znamenajú aj vnuk, potomok, následník a podobne. Ako najpravdepodobnejšie sa zdá, že bol synom Nabonida, teda Nebukadnesarovým vnukom.
Politické úspechy
Ešte za vlády svojho otca Novobabylončania dobýjali (sčasti egyptské) oblasti Izraela a Sýrie, jedným z hlavných veliteľov bol pri týchto výpravách ako kráľovský syn práve Nebukadnesar (II.). Roku 605 pred Kr. dobyl strategické mesto Karchemiš (na Eufrate; Bitka pri Karchemiši) s egyptskou posádkou a následne dobyl celú Palestínu a Sýriu. Táto bitka znamenala definitívny zánik Asýrskej ríše a stratu vplyvu Egypta na Strednom východe
Po smrti svojho otca sa stal novobabylonským kráľom (605 pred Kr. – 562 pred Kr.). Ríša bola organizovaná podľa novoasýrskeho vzoru. Jeho politicky premyslený sobáš s médskou princeznou Amytis znamenal prímerie s mocnou Médskou ríšou, ktorá ležala na severe. Zameral sa teda najmä na krajiny ležiace západným smerom. Už ako kráľ pokračoval v bojoch v Sýrii a roku 601 sa neúspešne pokúsil dobyť Egypt. Prvýkrát dobyl Jeruzalem16. marca 597 pred Kr. a tisíce obyvateľov Jeruzalema bolo odvedených do Babylonu (tzv. babylonské zajatie) aj s kráľom Jojáchínom. Opätovne ho dobyl kvôli vzbure v roku 587 pred Kr. a dôkladne zničil nielen jeho hradby, ale aj slávny Šalamúnov chrám. Po roku 587 potom podobne 13 rokov obliehal fenický Tyros až do uzatvorenia kompromisného mieru. Roku 585 pred Kr. sprostredkoval Nebukadnesar mier medzi susednou Médskou a Lýdskou ríšou. V roku 568 pred Kr. (v 37. roku svojej vlády) sa opäť vydal proti Egyptu vedeného faraónom Amasisom. Po dôkladnej pacifikácii Fenície a Egypta sa venoval najmä stavebnej činnosti v Babylonii. Za Nebukadnesara dosiahla Novobabylonská ríša najväčší mocenský aj územný rozmach.
V závere svojho života predpovedal budúci pád Babylonskej ríše. Zomrel medzi druhým a šiestym mesiacom 43. roku svojej vlády a po ňom nastúpil jeho syn Amel-Marduk.
Stavebná činnosť
thumb| Slávne Semiramidine visuté záhrady - umelcova predstava tohto divu sveta
thumb| Ištarina brána
Nebukadnesar v Biblii
thumb| Umelcova predstava Nebukadnesarovho šialenstva
Hoci je často spomínaný už v knihách Kronických, ktoré stručne popisujú babylonské zajatie, oveľa známejší je svojou úlohou v knihe proroka Daniela – ide o najznámejšie biblické príbehy. V 1. kapitole vystupuje ako prezieravý panovník, ktorý získava schopných mužov pre svoju administratívu aj medzi porazenými nepriateľskými národmi. V 2. kapitole sa mu sníva sen, ktorý ho znepokojí a chce zistiť jeho význam – o soche zo zlata, striebra atď. a na hlinených nohách. Jeho astrológovia a veštci mu však nedokážu povedať čo sa mu snívalo (po zobudení dej sna zabudol) a ani podať výklad. To dokáže až Daniel, ktorému Boh ako odpoveď na jeho modlitbu, oznámi sen i výklad. V 3. kapitole prikáže vybudovať modlu, ktorej sa každý pod hrozbou smrti musí klaňať. Neposlúchnu ho traja židia, ktorých následne nechá hodiť do horiacej pece. Tí však Božím zásahom prežijú a Nebukadnesar uzná moc a zvrchovanosť ich Boha. V 4. kapitole (je písaná v 1.osobe) sa mu sníva sen, ktorý mu Daniel vyloží ako Božie varovanie pred pýchou. Po nezmenení sa, ho postihne trest presne podľa sna – príde o rozum a žije ako divá zver stanovený čas. S poznaním, že skutočným vládcom všetkého je Najvyšší Boh sa mu navracia aj duševné zdravie a jeho vláda nad Babylonskou ríšou.
Biblické podanie súhlasí s našimi súčasnými znalosťami o tomto panovníkovi. Kým Biblia ho popisuje ako významného vladára, ktorému Boh dal všetky národy, aby mu slúžili, dnes vieme, že šlo o najväčšieho panovníka babylonskej ríše a pravdepodobne celého Východu.
Jeho stavebná činnosť nemá obdoby – zdá sa, že postavil alebo obnovil každé mesto a chrám v celej krajine. Približne 90% Babylonu je jeho dielo („nie je to ten veľký Babylon, ktorý som (ja) postavil?“ Daniel 4. kapitola) a približne 95% všetkých ostatných stavieb v širokom okolí je z tehál, na ktorých je jeho pečať.
Jeho zvláštna choroba je dnes stotožňovaná so známou, i keď pomerne zriedkavou psychickou chorobou – klinická lykantropia. Zatiaľ nie je bližšie známe, kedy sa u neho prejavila. Záznamy o jeho aktívnom živote v dielach starovekých historikov neponechávajú v prvých desaťročiach jeho vlády priestor pre čas „šialenstva“ uvedený v Biblii. Aj jej text skôr napovedá, že to mohlo byť skôr ku koncu jeho vlády, keď si s pýchou obzeral už monumentálne vybudovaný Babylon. Ďalší problém spôsobuje nejasne vymedzený čas trvanie tejto duševnej poruchy – v Biblii sa hovorí o 7 „časoch“, čo nemusí byť nutne (našich) 7 rokov. Bol objavený nápis na bronzovej platni venovanej chrámu v Borsippe, kde ďakuje bohom za „predĺženie dní môjho života“, ale nie je isté, že sa to vzťahuje na vyliečenie zo „šialenstva“ spomínaného v Biblii. V súčasnosti sa predpokladá, že ak by skutočne išlo o 7 našich rokov mohlo to byť ku koncu jeho panovania a po vyliečení panoval ešte rok do svojej smrti.
Laval-Saint-Nicolas
Laval-Saint-Nicolas je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho iba časť mesta Laval, konkrétne štvrť Saint-Nicolas.
Dianne Wiestová
Dianne Wiestová (* 28. marec 1948, Kansas City, Missouri, USA) je americká herečka, ktorá sa po divadelných úspechoch na Broadwayi stala aj uznávanou filmovou a televíznou herečkou.
Životopis
Otec, Bernard John Wiest, bol psychiatrický sociálny pracovník americkej armády, matka Anne Stewart bola zdravotná sestra zo škótskej obce Auchtermuchty. Zoznámili sa počas druhej svetovej vojny v Alžírsku. Po skončení vojny sa rodičia vrátili do USA. Má dvoch mladších bratov, Grega a Dona.
Kvôli otcovej práci sa rodina často sťahovala, základné vzdelanie ukončila v Norimbergu. Pôvodne chcela byť baletkou, ale nakoniec vyhralo divadlo. Už na škole si učiteľ všimol jej talent a začala hrať v školskom divadle.
Po návrate do USA sa zapísala na University of Maryland, kde promovala v roku 1969 v obore Arts and Sciences. Následne sa stala členkou American Shakespeare Company s ktorou absolvovala turné v USA i zahraničí.
Svoj súkromný život si stráži a veľa sa o ňom nevie. Niekoľko rokov žila s agentom Samom Cohnom. Má dve osvojené dcéry, Emily (* 1987) a Lily (* 1991). . Žije s nimi v New Yorku v Upper West Side.
Divadlo
Dianne Wiestová debutovala v divadle koncom 60-tych rokov v hre Ashes, produkcii American Shakespeare Company na Shakespeare Festival v New Yorku. Postava Heddy Gabler v Ibsenovej rovnomennej hre v Long Wharf Theatre v New Haven bola jej prvou hlavnou úlohou.
Na Broadwayi debutovala v roku 1971 v hre Solitaire/Double Solitaire od Roberta Andersonsa. Následne dostala zmluvu v regionálnom divadle „Arena Stage“ vo Washingtone. Počas štyroch rokov okrem iných hrala v Albeeho Kto sa bojí Virginie Woolfovej?, Wilderovom Our Town, Gorkého Na dne či Shawovej hre Heartbreak House. So spoločnosťou absolvovala turné v ZSSR.
Prelomovou v jej divadelnej kariére bola hra The Art of Dinning v roku 1980. Za svoj výkon získala tri ceny: Obie Award, Theatre World Award a Clarence Derwent Awards. Ďalším úspechom bola hlavná ženská rola po boku Johna Lithgowa v hre Beyond Therapy od Christophera Duranga v roku 1982, ktorá bola v roku 1987 sfilmovaná s Julie Hagerty a Jeffom Goldblumom. Za herecké výkony v nebroadwayskej produkci Serenading Louie a Other Places získala v roku 1984 ďalšiu Obie Award.
Hoci hru After the Fall, ktorú napísal Arthur Miller pre svoju manželku Marilyn Monroe, predtým nečítala, vyhrala v roku 1984 kasting na postavu Maggie. Jej výkon po boku Franka Langellu nadšene prijali diváci i kritika.
Vo svojej kariére hrala rôzne charaktery. Stvárnila rôzne klasické úlohy ako Desdemona po boku Jamesa Earla Jonesa ako Othella či Hedda Gabler v rovnomennej hre Henrika Ibsena.
V lete v roku 1993 hrala spolu s Frances Conroy a Liev Schreiberom na Broadwayi v hre In the Summer House. Jej interpretáciu dominantnej Mrs. Eastman Cuevas divadelný kritik David Richards v New York Times opísal ako „odvážnu“. V čítaní hry Oscara Wildea Salome o živote biblickej Salome stvárnila Herodias. Jej partnermi boli Marisa Tomei ako Salome, Al Pacino ako Herodes Antipas a David Strathairn ako Jokannan v réžii Estelle Parsons.
V roku 2005 sa predstavila ako Mimi v Memory House, hre o problémoch a rôznych pohľadoch dvoch generácií na svet na príkladoch matky a jej dcéry v tínedžerskom veku. Charles Isherwood v New York Times napísal, že jej „srdečné, očarujúce hranie“ dáva hre o napätých situáciách medzi dvomi ženami zaujímavý obsah. Herečka okrem toho získala sympatie publika pre citlivé podtóny príbehu. Nato neexistuje žiadny recept.
V úspešnej komédii Third od Wendy Wasserstein hrala v tom istom roku po boku Charlesa Durninga, Jasona Rittera a Gaby Hoffmanovej silnú, ale zraniteľnú profesorku.
V roku 2008 hrala v Čechovovej hre Čajka a súčasne pôsobila aj ako herecká manažérka. V tejto funkcii okrem iného zabezpečovala spoluprácu s ruským režisérom Viačeslavom Dolgačevom, umeleckým šéfom moskovského New Drama Theater. Wiestová priviedla do tímu dizajnéra Santoa Loquasto, lebo poznala a vážila si jeho prácu scénografa a kostýmového výtvarníka vo viacerých filmov Woody Allena. Prevedenie hry bolo veľmi úspešné a kritici chválili Wiestovej „portrét neprirodzene dievčenskej Arkadinovej.
V zimnej sezóne 2008/2009 slávila úspech u publika s rolou v hre All our Sons. Opäť to bola hra od Arthura Millera, v ktorej hrala po boku Johna Lithgowa a Patricka Wilsona. Hra pútala pozornosť tlače najmä kvôli účinkovaniu Katie Holmes, ale kritik Tom O’Neil vo svojej recenzii jasne uviedol, že obe „broadwayské legendy“ Wiestová a Lithgow robia predstavenie pozoruhodným.
Film
Potom čo sa počas 10 rokov etablovala ako divadelná herečka, debutovala v roku 1980 malou úlohou vo filme It’s My Turn po boku Michaela Douglasa a Beverly Garland. Nasledovali ďalšie vedľajšie úlohy, ako napríklad v roku 1982 terapeutka hlavnej postavy v podaní Jill Clayburgh v I’m Dancing as Fast as I Can. v roku 1984 bola matkou Lori Singer a manželkou svojho divadelného kolegu Johna Lithgowa v tanečnom filme Footloose režiséra Herberta Rossa, či najlepšou priateľkou Meryl Streep vo filme Zaľúbiť sa.
V roku 1985 si ju všimol Woody Allen a obsadil ju do malej úlohy prostitútky vo svojom filme Purpurová ruža z Káhiry. Jej výkon presvedčil režiséra a obsadil ju v roku 1986 do svojho nasledujúceho projektu Hanna a jej sestry. Hrala neurotickú Holly, sestru Hannah (Mia Farrow), budúce herečku a majiteľku cateringovej spoločnosti, ktorá stále naráža na nesprávnych mužov. Nakoniec si zoberie neplodného manžela svojej sestry (Woody Allen), načo, nevediac o manželovej neplodnosti, otehotnie (nie je jasné s kým). Allen dokázal skúsenú divadelnú herečku priviesť k rovnako brilantnému výkonu ako na divadelných doskách. Za svoj výkon získala Oscara za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe.
V roku 1987 spolupracovala s Allenom ešte dva razy. V autobiografickej komédii Zlaté časy rozhlasu stelesnila tetu mladého hrdinu, Allenovo Alter ego Joe Needleman (Seth Green). V dráme September stvárnila osamelú domácu pani a matku, ktorá má na víkende v prázdninovom dome svojej priateľky Lane (Mia Farrow) aféru so spisovateľom Petrom (Sam Waterston), ktorý je zamilovaný do Lane. Skutočnosť, že Woody Allen oba filmy inscenoval ako divadelnú hru, bolo hereckým výkonom jeho novým „členom rodiny“, ako hovorí režisér svojim kmeňovým hercom, veľmi na prospech.
V nasledujúcich rokoch hrala postavy matiek v mnohých komédiách. V Bright Lights, Big City hrala v spomienkach Michaela J. Foxa jeho matku trpiacu rakovinou. V kriminálnej komédii Susan Seidelman Cookie hrala matku Emily Lloyd a milenku kmotra Dominica Capisco (Peter Falk). Jej stvárnenie exaltovanej mafiánskej nevesty a súčasne starostlivej matky, ktorá chce svoju dcéru držať ďaleko od mafie, zhodnotil Roger Ebert ako „veľmi originálne“.
V réžii Rona Howarda stelesnila vo filme Parenthood po boku Steve Martina samoživiteľku Helen Buckmann, ktorá má plné ruky práce so svojou pubertálnou dcérou Julie (Martha Plimptonová) a synom Garry (Joaquin Phoenix) náchylným k násiliu. Dianne Wiestovú za jej "realistické zobrazenie" chválili kritici a bola nominovaná na Oscara a Zlatá glóbus.
V réžii Tima Burtona hrala v roku 1990 vo fantasy tragikomédii Nožnicovoruký Edward predajkyňu kozmetiky Peg, ktorá na poradnom turné nájde umelého človeka Edwarda (Johnny Depp) v starom zámku a zoberie si ho domov. Jej pokus integrovať muža s nožnicami miesto prstov na rukách do spoločnosti malého mesta však skončí neúspešne a Peg musí uznať, osamelý život na zámku je pre neho lepší.
V režijnom debute herečky Jodie Foster Človiečik Tate v roku 1991 vedkyňu Jane Grierson, ktorá sa pokúsi malého génia Freda Tate využiť vo svojej show. Narazí však na odpor jeho matky Dede, čo spôsobí preťahovanie sa o chlapca medzi obidvomi ženami.
Šesť rokov po poslednej spolupráci napísal Woody Allen svojej kmeňovej herečke rolu na telo. Postava Helen Sinclair v komédii Výstrely na Broadwayi z roku 1994 odohrávajúcej sa v 20-tych rokoch 20. storočia ničím nepripomína „milé matky“ a čiastočne „nasladlé“ ženské charaktery predošlých rokov. Wiestová sama označila Allena ako „režiséra, ktorý jej vie najlepšie vybrať netypické úlohy, a aj niesť riziko s tým“.
Pre postavu alternujúcej divadelnej divy použila hlboký hlas, ktorý dosiaľ využívala len v divadle, aby vyjadrila jej nadmernú spotrebu alkoholu a cigariet. Za stvárnenie často nadávajúcej herečky, ktorá má aféru s mladým režisérom Davidom Shayneom (John Cusack), získala v roku 1995 svojho druhého Oscara za vedľajšiu postavu i ďalšie ceny. Týmto piatym spoločným filmom s Woody Allenom sa stala jeho treťou najobsadzovanejšou herečkou, po Mia Farrow a Diane Keaton.
Svoj komediálny talent znovu potvrdila ako senátorská manželka Louise Keeley vo filme Vtáčia klietka z roku 1996. V remaku francúzskeho originálu La Cage aux folles z roku 1978 v réžii Mike Nicholsa pre americký trh boli jej partnermi Robin Williams, Gene Hackman a Nathan Lane. Za ďalšiu postavu matky ju okrem iných chválil James Berardinelli a získala niekoľko cien. V tom istom roku hrala po boku Whoopi Goldberg v réžii Donalda Petrie vo filme Spoločníčka sekretárku, ktorá vie oveľa viac než len ťukať na stroji. Spolu so svojou šéfkou dobyje dominantný mužský svet financií a burzy v New Yorku. Filmový kritik Peter Stack bol jej výkon veľmi očarený.
Herec a režisér Griffin Dunne ju v roku 1998 obsadil do filmu Magická posadnutosť podľa románu Practical Magic od Alice Hoffman po boku Sandry Bullockovej, Nicole Kidmanovej a Stockard Channing. Štyri herčky stelesnili spolu s mladou herečkou Evan Rachel Woodovou a Alexandra Artrip tri generácie prekliatej rodiny čarodejníc. O dva roky neskôr hrala znovu čarodejnicu, zlú kráľovnú, v 5-dielnej televíznej fantasy Desiate kráľovstvo na motívy rôznych rozprávok bratov Grimmovcov prenesených do súčasnosti.
V roku 2000 sa znovu stretla pred kamerou so Samom Waterstonom ako štátna zástupkyňa Nora Lewin v seriáli Zákon a poriadok a bola spolu s kolegami dva razy nominovaná naScreen Actors Guild Award.
V rodinnej dráme I am Sam v roku 2001 boli jej hereckými partnermi Sean Penn, Michelle Pfeifferová a Dakota Fanning. Stvárnila agorafóbiou trpiacu susedku Annie Cassell duševne postihnutého Sama, ktorý bojuje o získanie dcéry do svojej starostlivosti. Rovnako ako iné postavy musí aj Annie Cassell prekonať svoj strach kvôli svedectvu v súdnej sieni.
Následne hrala v nezávislých filmoch Not Afraid, Not Afraid, vo francúzskej produkcii Merci Docteur Rey s Jane Birkinovou a Bulle Ogierovou a v A Guide to Recognizing Your Saints. Posledný film bol natočený podľa autobiografického románu Dito Montiela a bol prezentovaný na viacerých filmových festivaloch. Na Sundance Film Festival zídkal herecký súbor, medzi inými Robert Downey Jr., Chazz Palminteri a Rosario Dawsonová, cenu kritiky Special Jury Prize
V Dedication, réžijmom debute herca Justin Theroux hrala po boku Tom Wilkinson a Mandy Moore malú vedľajšiu úlohu. V komédii  Traja v jednej posteli  stelesnila matku dvoch bratov (Steve Carell a Dane Cook), ktorá chce pre svojho ovdovelého syna Dana len to najlepšie a chce ho znovu oženiť. Kritici ohodnotili jej výkon priaznivo a ako "solídny".
V roku 2008 hral v Synecdoche, New York po boku oscarového Philip Seymour Hoffman a Samantha Morton. Tragikomédia od Charlie Kaufmana bola prvý raz uvedená na Festival de Cannes a bola v hre o Zlatú palmu. V rokoch 2008 a 2009 účinkovala seriáli In Treatment  ako terapeutka Gina Toll psychoterapeuta Paula (Gabriel Byrne). Za túto úlohu získala Emmy a bola nominovaná na televízny Zlatý glóbus za vedľajšiu úlohu.
V britskej produkcii Rage stvárnila obchodnú riaditeľku a bývalú majiteľku módneho domu, ktorú v podobe 13 ďalších charakterov z firmy počas siedmich dní natáča mladý blogger Michelangelo. Nezvyčajné dielo Sally Potter malo premiéru na Berlinale v roku 2009.
V roku 2010 sa vo filme Rabbit Hole opäť stretla s Nicole Kidmanovou. V komédii Lawrence Kasdana z roku 2012 Darling Companion boli jej partnermi Kevin Kline a Diane Keaton.
Mesnil-Panneville
Mesnil-Panneville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bazolles
Bazolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nièvre, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrbová Lhota
Vrbová Lhota je obec v Česku v okrese Kolín v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 438 obyvateľov, z toho 229 mužov a 209 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,6 roka (muži 37,0 roka, ženy 40,4 roka).
Laval-Sud-Ouest
Laval-Sud-Ouest je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho iba juhozápadná časť mesta Laval.
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1972
Európska kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 1972 bola europska kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov na Letné olympijské hry 1972 v Mníchove, ktorú organizovala Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konala sa v piatich holandských mestách: Amsterdam, Arnhem, Groningen, Haarlem a Heerlen, v dňoch od 1.13. mája 1972. Zúčastnilo sa jej 17 tímov, ktoré súťažili o 2 postupové miesta na olympijský turnaj. Zápasy vo finálovej skupine sa odohrali v amsterdamskej aréne Apollohal s kapacitou pre 1 500 divákov. Víťazom turnaja sa stalo 🇮🇹.
Priama účasť
Z Európy sa priamo na LOH 1972 kvalifikovali družstvo hostiteľskej krajiny a dvaja účastníci LOH 1968, ktorí sa umiestnili do štvrtého miesta:
Gléneus
Gléneus (Gléneus) môže byť v gréckej mytológii:
Leonding
Leonding je mesto v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Linz-vidiek.
Žije tu 24 976 obyvateľov (1. 1. 2010).
Zoznam vodných tokov v povodí Suchej
Zoznam vodných tokov v povodí Suchej obsahuje zoznam všetkých pomenovaných vodných tokov v povodí Suchej.
Others
Others bola skupina avantgardných umelcov v New Yorku, ktorá sa vytvorila po prvej svetovej vojne. Básnik Alfred Kreymborg a umelec Man Ray ju založili v centre umeleckej kolónie nazývanej Grantwood. Nachádzala sa na okraji Ridgefieldu v štáte New Jersey. Prostredníctvom tejto skupiny prichádzali americkí spisovatelia do kontaktov s umelcami-emigrantmi, ktorí sem utiekli počas prvej svetovej vojny.
Niekoľkí členovia Others:
Ako svoje hlavné publikačné médium používala skupina časopis Others: A Magazine of the New Verse, ktorý založil Alfred Kreymborg v júli 1915. Finančným sponzorom bol Walter Conrad Arensberg. Časopis vychádzal do júla 1919. Vydával poéziu a inú tvorbu ako aj vizuálne umenie. Hoci nemal nikdy viac ako 300 abonentov, pomohol začať kariéru viacerým modernistickým autorom. Prispievali doňho: William Carlos Williams, Wallace Stevens, Marianne Moore, Mina Loy, Ezra Pound, Conrad Aiken, Carl Sandburg, T. S. Eliot, Amy Lowell, H.D., Djuna Barnes, Man Ray, Skipwith Cannell, Lola Ridge, Marcel Duchamp a Fenton Johnson (jediný afroamerický básnik).
Villiers-en-Morvan
Villiers-en-Morvan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Loiron (kantón)
Loiron je francúzsky kantón v departemente Mayenne v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 15 obcí.
Leopoldschlag
Leopoldschlag je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Horné Rakúsko v okrese Freistadt.
Žije tu 1 036 obyvateľov (1. 1. 2010).
Jingshanosaurus
Jingshanosaurus („jašter z Ťing-šanu“) je druh prosauropódneho dinosaura žijúceho v spodnej jure.
Bojnický zámok
Bojnický zámok (iné názvy: Bojnický hrad, Bojnice ) je romantický zámok s čiastočne ponechaným pôvodne gotickým a renesančným základom hradu. Nachádza sa v Trenčianskom kraji a leží na západnom okraji mesta Bojnice. Zámok je viditeľný z väčšej časti horného Ponitria. Je postavený na travertínovej skale a tvorí ho vnútorný a vonkajší hrad s tromi nádvoriami. V roku 1970 bol vyhlásený za Národnú kultúrnu pamiatku.
Jingshanosaurus
Meno je odvodené podľa mesta Ťing-šan v provincii Lu-feng v Číne. Typový a doteraz jediný druh Jingshanosaurus xinwaensis, opísali čínski paleontológovia Čang a Jang v roku 1995.
Bojnický zámok
12. – 13. storočie
Archívne doložené správy o hrade, respektíve o hradisku nachádzajúcom sa na tomto mieste, siahajú až do začiatku 12. storočia. Prvá písomná zmienka o hrade sa nachádza v listine zoborského opátstva z roku 1113.
Jingshanosaurus
náhľad|vľavo|Kostra Jingshanosaura vystavená v Pekinskom prírodovednom múzeu Tento dinosaurus žil v období spodnej jury, asi pred 205 až 190 miliónmi rokov. Dosahoval dĺžky okolo 7 až 10 metrov. Patrí k posledným známym zástupcom prosauropódov, ktoré už boli v tejto dobe postupne nahrádzané veľkými až obrími sauropódmi. Telo bolo mohutné, súdkovité a hlava typicky malá. Krk a chvost boli dlhé a nohy silné, umožňujúce zrejme pohyb po dvoch aj všetkých štyroch. Jingshanosaurus bol predovšetkým bylinožravec, mohol sa však pravdepodobne živiť aj mäkkýšmi. Príbuzným a možno dokonca totožným rodom je Yunnanosaurus.
Bojnický zámok
12. – 13. storočie
Pôvodné hradisko bolo drevené. Až v priebehu 13. storočia, kedy hrad patril rodu Poznanovcov (niektoré zdroje uvádzajú meno rodu ako Hont-Poznanovci ),neskôr bol prestavaný na kamenný hrad. Prvými feudálnymi majiteľmi, ktorých mená sa dochovali v historických prameňoch, boli práve synovia veľmoža Kazimíra z rodu Poznanovcov. Na konci 13. storočia hrad získal Matúš Čák Trenčiansky, ktorý bol jeho majiteľom až do roku 1321.
14. – 15. storočie
Po smrti Matúša Čáka Trenčianskeho sa hrad stal kráľovským majetkom, a tak niekoľkokrát zmenil majiteľov. V priebehu 14. a 15. storočia patril hrad rodom Gilethovcom, Ladislavovi z Opole, Leustachovcom, pánom z Jelšavy a Noffryovcom. Práve Noffryovci sa pričinili o rozšírenie hradu a vybudovali aj opevnenie.
Po vymretí ich rodu prešiel hrad do vlastníctva Jána Korvína, ktorý bol nemanželským synom Mateja Korvína. Podľa povestí kráľ Matej často navštevoval Bojnice. Úradné listiny diktoval a podpisoval pod lipou nachádzajúcou sa pred vstupom do hradu. Dokumenty končil vždy vetou: „Sub nostris dilectis tillis bojniciensibus“, teda „Pod našimi milými lipami bojnickými.“
16. storočie
Po smrti Jána Korvína hrad získali Zápoľskovci, ktorí boli jeho majiteľmi od konca 15. storočia až do roku 1526. Po nich získali v roku 1527 hrad Turzovci. František Turzo hrad značne rozšíril a nechal spevniť opevnenie. Zmenil aj charakter stavby - dovtedy gotický hrad nechal prestavať na renesančný zámok.
17. – 19. storočie – Obdobie Pálfiovcov
thumb|Bojnický zámok Keď rod Turzovcov vymrel, zámok sa stal kráľovským majetkom. V roku 1644 ho kráľ daroval rodine Pálfiovcov, ktorí ho v druhej polovici 17. storočia prestavali do barokového štýlu. Túto prestavbu rešpektovali pre vysokú umeleckú hodnotu aj pri neskorších stavebných úpravách. Pri tejto prestavbe zámku vznikla v roku 1662 baroková kaplnka s jedinečnou štukovou klenbou, ktorá bola doplnená o figurálnu fresku s náboženskými motívmi. Vybudovali sa aj nové obytné budovy, ktoré sa situovali do niekdajšieho predhradia. V rokoch 1889 až 1910 uskutočnil posledný feudálny majiteľ Ján František Pálfi poslednú rozsiahlu prestavbu zámku, ktorá bola v neogotickom štýle. Práve vďaka tejto prestavbe zámok nadobudol svoje charakteristické črty a súčasný vzhľad. Ján František Pálfi sa osobne, až do svojej smrti v roku 1908, zúčastňoval prestavby zámku. Za vzor mu poslúžili najmä monumentálne stredoveké európske architektúry z Talianska a Francúzska.
20. storočie
V roku 1939 zámok a k nemu patriace pozemky kúpila firma Baťa. Na základe Benešových dekrétov po vojne pripadol jej majetok štátu.
O päť rokov neskôr, dňa 9. mája 1950 zámok vyhorel. Na náklady štátu sa odstránili následky požiaru a previedla sa celková obnova zámku. Súčasne sa rozhodlo, že tu bude zriadené múzeum, ktoré je súčasťou Slovenského národného múzea. Zámok bol v roku 1970 vyhlásený za Národnú kultúrnu pamiatku. 42 rokov po smrti Jána Františka Pálfyho sa teda splnilo jeho prianie, aby sa zo zámku stalo múzeum prístupné verejnosti.
Súčasnosť
náhľad|Lipa kráľa Mateja
Bojnický zámok má v súčasnosti romantický charakter, čo vidieť aj na fasáde obytnej veže, ktorá je veľmi členená. Takisto aj otvory v hradbách, portály, steny, atiky a rôzne kované detaily sú typické pre romantickú architektúru.
V súčasnosti je zámok súčasťou Slovenského národného múzea. V roku 1970 bol vyhlásený za Národnú kultúrnu pamiatku a je prístupný verejnosti. V päťdesiatych rokoch bola objavená pod zámkom jaskyňa.
Okolie zámku
K Bojnickému zámku patrí aj priľahlý zámocký park, v ktorom rastie veľa rôznych exemplárov stromov a vzácna, približne sedemstoročná, lipa pred vchodom do zámku. Táto lipa je pravdepodobne najväčší strom na Slovensku. Súčasťou zámockého parku je aj zoologická záhrada, v ktorej sa nachádzajú vzácne exempláre cudzokrajných živočíchov. Park pokračuje ďalej lesoparkom v Strážovských vrchoch.
Výžerky
Výžerky sú obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 142 obyvateľov, z toho 71 mužov a 71 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 37,1 roka, ženy 40,7 roka).
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1339.
Krásna Ves (Bratislava)
Krásna Ves bola stredoveká osada s dnes neistou polohou na území dnešnej Bratislavy.
Poloha
Horváth 1990 Krásnu Ves vymedzuje ako rozsiahlu obec so zhruba nasledujúcou polohou: dnešná východná polovica katastrálneho územia Vinohrady, dnešné katastrálne územie Nové Mesto a zhruba dnešné lokality Železničná stanica Bratislava východ, Žabí majer a Krasňany. To znamená, že (ak vezmeme za základ stav hraníc obcí v roku 1278) Krásna Ves hraničila na západe s obcami Záhorská Bystrica, Lamač a Selendorf, na východe s obcami Rača, Vajnory a Prievoz a na juhu s mestom Bratislava. Takto vymedzené územie zasahovalo na severe do lesov a vinohradov a na juhu a juhovýchode do polí a vinohradov.
Iní autori (z mnohých napr. T. Ortvay) však Krásnu Ves umiestňujú do oblasti dnešnej Obchodnej ulice (t.j. severne od Michalskej brány), prípadne niekde do dnešnej Trnávky a podobne. Aj keby sa Krásna Ves nenachádzala tam, kde tvrdí Horváth 1990, tak platí, že územie, ktoré obci priradil Horváth 1990, sa koncom 13. storočia (bez ohľadu na jeho meno) už uvádza ako majetok mesta a mešťanov.
Podľa zaniknutej osady Krásna Ves (nech už sa nachádzala kdekoľvek) bola v 14. stor. pomenovaná dnešná Obchodná ulica (najstaršie doložené názvy: 1367 platea Hungaricalis, 1379 platea Schöndorf, 1402 Schöndorffergasse, potom mnohé ďalšie varianty a napokon v prvej polovici 20. storočia prvýkrát po slovensky Uhorská ulica alebo Schöndorfská ulica). Názov Krásna Ves (Šendorf, Schöndorf, Széplak) sa následne často vzťahoval na Obchodnú ulicu. O Obchodnej ulici pozri článok Obchodná ulica.
Historické názvy
Príklady dokladov názvu sú: Slovenský názov Krásna Ves je doslovný preklad nemeckého názvu Schöndorf. Nemecký názov je zrejme preklad maďarského názvu Széplak.
Charakteristika
Prvý písomný doklad o osade (nech už sa nachádzala kdekoľvek) je z roku 1279 (villa Zeplok). Ako rok pripojenia k Bratislave sídla či územia pod menom Krásna Ves sa uvádza (v závislosti od zdroja) rok 1288 (resp. 1289) alebo 1297. V roku 1297 už dovtedajšie osada ako taká (teda fyzické sídlo) zrejme neexistovala; uhorský kráľ každopádne v tom roku obyvateľom Krásnej Vsi povolil, aby sa sťahovali do mesta, riadili sa mestskými výsadami a nariadil, aby všetky stavby obce boli použité na stavbu mestských múrov.
Podľa Horváth 1990 sa obyvateľstvo Krásnej Vsi venovalo vinohradníctvu, ťažbe dreva a poľnohospodárstvu. Podľa toho istého autora darovanie Krásnej Vsi bratislavským mešťanom uhorským kráľom (podľa listiny z roku 1288) je dôkazom toho, že Bratislava bola mestom už pred známym udelením mestských práv Bratislave v roku 1291, keďže poddanskej osade alebo obci by panovník nedaroval také rozsiahle územie.
V listine z roku 1288 sa spomína okrem iného to, že v Krásnej Vsi bývajú hospites (teda hostia), čiže nepôvodné, prisťahované obyvateľstvo. Ján Stanislav k tomu uvádza, že (za predpokladu, že Krásna Ves je zhodná - ako tvrdí napr. T. Ortvay - s Obchodnou ulicou) zo zachovaných názvov Krásnej Vsi a Obchodnej ulice jednoznačne vyplýva, že pôvodné obyvateľstvo Krásnej Vsi boli Slováci, potom prišli maďarskí hospites a po nich nemeckí hospites.