cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Socializmus v Česko-Slovensku
November 1989
Podnet na živelnú premenu bol daný manifestáciou študentov 17. novembra 1989 v Prahe a deň predtým v Bratislave, ktoré spustili udalosti známe vo svete pod pojmom nežná revolúcia. Vypustenie článku č. 4 z Ústavy ČSSR bolo jednou zo základných požiadaviek Občianskeho fóra v novembri 1989. 29. septembra 1989 bol zrušený ústavný článok č. 4 o vedúcej úlohe KSČ v spoločnosti, ale do 29. marca 1990, keď Federálne zhromaždenie ČSSR prijalo zákon o zmene názvu republiky na Českú a Slovenskú Federatívnu Republiku bolo formálne Česko-Slovensko socialistickým štátom.
Transformácia spoločnosti pomocou demokratických inštitúcií sa začala takmer súbežne od decembra 1989, transformácia ekonomiky až od marca 1990:
Ján Juraj Rainer
Rainerova útulňa
Návštevnosť Starého Smokovca, počas pôsobenia Juraja Rainera, rástla. Kúpeľní hostia sa vyberali na turistické vychádzky do blízkeho okolia i smerom do Studenej doliny, ktorá bola dobrým východiskom na túry do Veľkej i Malej Studenej doliny na Skalnaté pleso a Lomnický štít. Rainer prišiel na dobrú myšlienku postaviť kamennú útulňu v ústí Studených dolín na Starolesnianskej poľane. Myšlienku zrealizoval v roku 1863. Bola to prvá priekopnícka útulňa v Tatrách. Mala len jednu izbu.
Kanadský štít
náhľad|Geologická mapa Kanadského štítu. Kanadský štít (angl.: Canadian Shield, Laurentian Shield; franc.: Bouclier canadien) je najstaršia geologická jednotka budujúca oblasť Severnej Ameriky, resp. severoamerickej platne. Tvoria ho najmä vyvreté a premenené horniny. Zaberá najmä východnú s strednú Kanadu a tiež severovýchodnú časť USA. Na juhu siaha od oblasti Veľkých jazier až po Severný ľadový oceán. Geologicky je ku Kanadskému štítu radené aj Grónsko a Hebridy, ktoré sa však oddelili od Severnej Ameriky neskôr počas vývoja Atlantiku.
Ján Juraj Rainer
Rainerova útulňa
V roku 1884 postavili urbárnici zo Starej Lesnej hneď vedľa chatu Kamzík. Význam Rainerovej útulne poklesol, ale naďalej slúžila ako nocľaháreň pre vodcov, nosičov a študentov, neskôr ako sklad paliva i garáž. Chata Kamzík slúžila verejnosti do roku 1980, kedy ju zbúrali. Na poľane ostala len kamenná Rainerova útulňa. Dlho stála ako pomník minulých čias.
V roku 1983 Správa TANAPu dala Rainerovu útulňu ako pamiatkový objekt zrekonštruovať. Peter Petras, učiteľ z Kežmarku sa v roku 1997 podujal zrekonštruovať interiér chaty. V roku 1998 začala slúžiť turistom. Dodnes ju postupne so synom, novým nájomcom chaty, vylepšuje. Z útulne stala Rainerova chata
Kanadský štít
Geológia
náhľad|Tektonická schéma Severnej Ameriky. Najstaršie bloky kontinentálnej kôry predstavujú archaické (2,5 až 3,8 miliardy rokov staré) kratogény (resp. masívy) Superior, Slave a Wyoming. Ďalej sú to tektonicky prepracované kratóny Rae a Hearne, ktoré sú známe aj pod označením Churchillská štruktúrna provincia. K najstarším blokom patrí aj málo preskúmaný Sask Craton, ktorý leží v podloží palaeoproterozoického trans-hudsonského orogénu v strednej Kanade. V oblasti južného Grónska sú najstaršími časťami Nain a severoatlantický kratogén. Budujú ich hlavne premenené a granitické horniny s nepravidelnými zónami usadených hornín, hlavne turbiditov súvisiacich s vulkanogénnymi zelenokameňovými pásmami, nezriedka veľkej hrúbky. Tieto kôrové bloky boli spoločne spojené počas počas proterozoika medzi 2,0 a 1,8 miliardami rokov. Došlo k wopmayskému, penokeanskému a makkovik-ketilidianskému orogénu. Medzi 1,8 a 1,6 miliardami rokov došlo k labradorskému a yavapai-mazatzalskému orogénu a orogénu Central Plains. K dotvoreniu štítu došlo počas grenvillského orogénu (pred asi 1,2 až 1,0 miliardou rokov). Vývoj štítu však ďalej pokračoval napríklad vznikom riftu Keweenawan v oblasti kratogénu Superior. V období paleoproterozika (asi 1,8 miliardy rokov) dopadolo na Kanadský štít vesmírne teleso, ktoré vytvorilo výraznú štruktúru známu ako Sudbury Basin. V oblasti litosféry narušenej impaktom došlo k vzniku špecifického magmatizmu, ktorý zapríčinil vznik veľkých ložísk niklu, medi, platiny, paládia a zlata.
Štít obklopujú platformy, ktorými sú vnútorná platforma (Interior), arktická, hudsonská a platforma sv. Vavrinca. Tieto platformy tvoria dve štruktúrne etáže, staršia tvorená kryštalinikom podobného typu aké sa nachádza v štíte a mladším nezvrásneným sedimentárnym pokryvom. Na platformu sa z východu nasunuli v prvohorách Apalače, pri tomto došlo k zrážke s európskou platformou a vzniku veľkého kontinentu Pangea. Zo západu sa v druhohorách nasunuli na Kanadský štít Skalnaté vrchy. V priebehu druhohôr sa začala Pangea rozpadať - došlo k vzniku Atlantického oceánu, najprv koncom jury a začiatkom kriedy jeho centrálnej časti medzi dnešnou Severnou Amerikou a severozápadnou Afrikou. Došlo tiež k oddeleniu časti štítu v oblasti Grónska, rozpínanie oceánu však v tomto úseku ustalo a nový rift sa v eocéne v treťohorách vyvinul medzi Grónskom a Nórskom.
NGC 2065
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
Villaroux
Villaroux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Borčany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Borčany v okrese Bánovce nad Bebravou.
Villaroux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Konsolidácia úverov
Konsolidácia úverov je spojenie viacerých pôžičiek alebo úverov do jedného úveru za účelom nižšej úrokovej sadzby, pevnej úrokovej sadzby alebo pohodlnosti jednej mesačnej splátky. Najčastejšie dochádza k zlučovaniu hypotéky alebo spotrebného úveru v kombinácii s kreditnou kartou alebo povoleným prečerpaním, ktoré majú vyššiu úrokovú sadzbu. Ak ide len o jeden uver, považuje sa to za refinancovanie úveru.
Na Slovensku
Stále viac Slovákov siaha po konsolidácii úverov. V roku 2010 jedna desatina úverov, ktoré poskytla Slovenská sporiteľňa, bola konsolidačných. Podľa údajov Poštovej banky v prvom polroku 2013 až 38 % z celkového počtu všetkých úverov, ktoré poskytla, bolo konsolidačných. Priemerná suma konsolidovaných úverov dosiahla 7285 eur, pričom priemerne konsolidujú zákazníci banky 1,7 úveru. Využívajú to najmä mladí ľudia so štandardným alebo nižším príjmom. Hypotekárny úver je možné predčasne splatiť kedykoľvek, v niektorých prípadoch je však bankou presne stanovené, kedy najskôr môže klient o predčasné splatenie požiadať.
Obavy
Vo svetových médiách sa objavili obavy z konsolidácie viacerých nezabezpečených úverov do jedného úveru zabezpečeného nehnuteľnosťou, ako napríklad americká hypotéka, čo nesie riziko exekúcie. Niekedy konsolidácia rieši len príznaky zadlženia, ale nerieši samotné zadlženie. Dokonca ak sa predĺži splatnosť bez výrazného zníženia úrokovej sadzby, dochádza k zvýšeniu celkovej sumy splátok do konca splatnosti, t.j k preplácaniu.
Alternatíva
Iné možnosti pre zadlžených dlžníkov je finančné plánovanie ktoré zváži správne nastavenie konsolidácie alebo refinancovania, dohodu s veriteľom o odloženie splátky na určite obdobie alebo osobný bankrot.
Chlapčenská dvojhra na US Open 2007
Nasadenie
<li>🇨🇱 Ricardo Urzua-Rivera ''(1. kolo) <li>🇮🇹 Thomas Fabbiano ''(Semifinále) <li>🇦🇺 John-Patrick Smith ''(2. kolo) <li>🇦🇺 Stephen Donald ''(1. kolo) <li>🇧🇷 Henrique Cunha ''(1. kolo) <li>🇱🇹 Ričardas Berankis ''(Víťaz) <li>🇨🇱 Guillermo Rivera Aranguiz ''(1. kolo) <li>🇲🇩 Radu Albot ''(3. kolo) </ol>
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1977
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1977 boli v poradí 14. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v mestách Jönköping a Falköping, vo Švédsku v dňoch od 14.21. augusta 1977, za účasti 15 mužských tímov. Svoj desiaty titul získalo 🇭🇺, ktoré sa v skupine umiestnilo pred a 🇮🇹.
Sexcles
Sexcles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aumetz
Aumetz je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 2067
NGC 2067 je reflexná hmlovina v súhvezdí Orión, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel v roku 1876.
NGC 2066
NGC 2066 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. novembra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
Pri mlyne (Bratislava)
Pri mlyne je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vajnory.
Petrolacosaurus
náhľad|vpravo|Petrolacosaurus Petrolacosaurus jeden z prvých diapsidných plazov, mal štíhle jašteričie telo.Nohy však mal dlhšie ako dnešné jašterice a chvost mal rovnako dlhý ako hlavu a telo dohromady. Pravdepodobne lovil hmyz, k čomu mu dopomáhali malé ostré zuby. Žil v období vrchného karbónu. Patril do radu Araeoscelidia.
Pri mlyne (Bratislava)
Tiahne sa od Roľníckej ulice až po cestu E571. Je rovnobežná s ulicami Čierny chodník a Za mlynom, križuje ulice Tomanova a Šuty, ústia do nej Pračanská, Buzalkova a Príjazdná.
Petrolacosaurus
Veľkosť
Petrolacosaurus bol asi 40 cm dlhý.
Výskyt
Severná Amerika (Kansas)
Na hadci
Na hadci je prírodná rezervácia ev. č. 1523 neďaleko obce Bohdíkov v okrese Šumperk. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany serpentinitové územie pokryté smrekovým porastom s hojne vtrúsenou jedľou a autochtónnym smrekovcom a vzácnou kvetenou viazanou na vystupujúce serpentinitové skalky, najmä populáciou slezinníku nepravého. Územie sa prekrýva s EVL Hadce a bučiny u Raškova
Takbír
thumb|[[Moslim zdvíha svoje ruky aby recitoval takbír počas modlitby]] Takbír znamená po arabsky glorifikácia (Alaha), najčastejšie vo význame „vyslovenie (frázy) Alláhu akbar“. Alláhu akbar znamená „Boh je najväčší“ (často nepresne „Boh je veľký“). Fráza sa používa ako neformálne vyjadrenie viery, ale aj ako formálna súčasť azánu alebo modlitby.
Definícia a gramatika
Samotný termín takbír je slovesné podstatné meno vytvorené z trojpísmenového koreňa slova k-b-r (veľký), presnejšie zo slovesa II. kmeňa kabbara. Alláhu je nominatív mena Alláh a slovo akbar (najväčší) je elatív (3. stupeň) prídavného mena kabír (veľký).
Použitie
Túto frázu moslimovia recitujú v rôznych situáciach - napríklad keď sú šťastní, alebo keď chcú vyjadriť súhlas, keď chcú velebiť kazateľa, počas boja, ale aj v okamihoch extrémneho stresu alebo eufórie.
Fráza sa prednáša buď v každej fáze povinných modlitieb, ktoré sa vykonávajú päťkrát denne ako aj v osobných modlitbách, vykonávaných z vlastnej vôle. Rovnako moslimské zvolávanie k modlitbe a začiatok modlitby obsahujú túto frázu, ktorú možno počuť v mestách po celom moslimskom svete.
V islamskom svete často namiesto potlesku niekto zvolá „takbír“ a dav odpovie zborovo „Alláhu akbar“.
Motto
Takbír sa často používa ako motto na vlajkách v islamskom svete.
Leni Riefenstahlová
Berta Helene Amalie „Leni“ Riefenstahlová (* 22. august 1902, Berlín – † 8. september 2003, Pöcking) bola nemecká filmová režisérka, športová šampiónka, tanečnica, herečka, fotografka. Osobnosť a tvorba Riefenstahlovej často vzbudzovali kontroverzné reakcie, keďže filmy, ktoré nakrútila počas hitlerovského obdobia, boli označované za propagandistické.
Detstvo a mladosť: tanečnica
Od roku 1918 do 1925 sa venovala tancu, ktorý jej otec zakazoval. Na tanečné hodiny začala chodiť tajne ako šestnásťročná. V tom čase bola už gymnastickou, plaveckou a atletickou šampiónkou.
Po tom, ako sa stala najlepšou študentkou tanečnej školy, a po verejných vystúpeniach, s ktorými otec nesúhlasil, poslal Leni do internátnej školy. Na novej škole pokračovala tajne v tanci, začala písať poviedky, športové články a filmové scenáre.
Ako dvadsaťjedenročnej, po ukončení štúdia, jej otec dovolil venovať sa profesionálne tancu. Podpísala zmluvu so slávnym avantgardným divadelným režisérom Maxom Reinhardtom a absolvovala európske turné ako sólistka. Svoje prvé sólistické vystúpenie mala 23. októbra 1923 v Mníchove.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čierna Lehota (okres Bánovce nad Bebravou)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Čierna Lehota v okrese Bánovce nad Bebravou.
Leni Riefenstahlová
Detstvo a mladosť: tanečnica
Ako tanečná virtuózka si choreografiu sama pripravovala, vyberala hudbu, a aj keď jej tanečné vzdelanie bolo klasické, mala bližšie k vtedy populárnemu hnutiu za zdravie a krásu. Tancovala bez rekvizít, bosá, dôraz kládla na subjektívne vyjadrenie pocitu z hudby. Často sa choreograficky inšpirovala egyptskými a starogréckymi motívmi. Jej tanečnú kariéru ukončil úraz, keď si počas hosťovania v Prahe vážne poranila koleno.
20. roky: herečka
V roku 1924 žila vo svojom prvom byte v Berlíne so snúbencom Ottom Froitzheimom, v tom čase známym tenistom. Zlomovým bodom v Riefenstahlovej živote bolo stretnutie s tvorbou filmového priekopníka Arnolda Fancka, ktorý bol pôvodne geológ. Náhodou videla jeho film Hora osudu („Der Berg des Schicksals“) z roku 1919, ktorý ju svojím zobrazením hôr natoľko nadchol, že sa rozhodla stať filmovou režisérkou a herečkou. V Berlíne sa stretla s Fanckom a presvedčila ho, že bude účinkovať v jeho filmoch.
Kým sa zotavovala z úrazu, Fanck pre ňu napísal scenár filmu Svätá hora. Leni sa rozišla so snúbencom a po rekonvalescencii sa film začal nakrúcať v Dolomitoch. Vo filme hrala tanečnicu Diotimu, do ktorej sa zamilujú dvaja muži, ktorí odídu na nebezpečnú horskú túru, kde zahynú.
Film Svätá hora mal premiéru 12. decembra 1926 v berlínskom paláci UFA v kine ZOO.
V rozpätí rokov 1926 až 1933 nakrútila päť horských filmov, v ktorých stvárnila postavy smelých výskumníčok. Fanckove estetické horské filmy (nakrúcané v riskantných a odľahlých exteriéroch s dôrazom na vizuálny efekt) ovplyvnili Leni Riefenstahlovú v jej ďalšom filmárskom a fotografickom smerovaní. Tieto filmy a postavy v nich prinášali romantický, nevinný a prírodný obraz sveta. Život v nich bol v symbióze s prírodou a naopak tvorili značný kontrast so štúdiovými filmami, ktoré boli expresionistické. Pesimistická, temná atmosféra týchto filmov bola obrazom vtedajšieho Nemecka. Riefenstahlová bola nadšená filmovou technikou a po čase mala ambície nakrútiť vlastný film ako režisérka.
Prvá režijná práca
Jej režisérskym debutom sa stal film Modré svetlo, ktorý nakrútila v roku 1932. Scenár k filmu napísal Béla Balázs, kameramanom bol Hans Schneeberger, ktorý spolupracoval aj na slávnom Modrom anjelovi režiséra Josefa von Sternberga (týmto filmom sa preslávila Marlene Dietrichová). Už pri prvom filme bola okrem režisérky aj strihačkou, producentkou a hlavnou predstaviteľkou, pretože potrebovala mať všetky činnosti pod kontrolou.
Filmový dej sa zameriaval na chamtivosť ľudí v protiklade s jednotlivcami, ktorí nažívajú v harmonickom vzťahu s prírodou. Exteriéry sa nakrúcali v Dolomitoch, kde Riefenstahlová našla uzavreté spoločenstvo pastierov a farmárov. Ich životný štýl sa odlišoval od života v 20. storočí. Podarilo sa jej vytvoriť krásnu a záhadnú atmosféru a tým znova posunúť žáner horského filmu vyššie.
Film Modré svetlo mal premiéru v Berlíne 24. marca 1932. Na Medzinárodnom filmovom festivale v Benátkach bol ocenený striebornou medailou, bol prijatý s nadšením a mal medzinárodný úspech. V kinách sa v roku 1932 premietal ako nemý film, neskôr vo zvukovej podobe. Meno maďarského scenáristu Bélu Balázsa, ktorý bol židovského pôvodu, sa v titulkoch zvukovej verzie už neobjavilo. V roku 1950 bol filmový materiál znova prepracovaný a hudbu k nemu nanovo skomponoval skladateľ filmovej hudby Giuseppe Becce.
Nacionalizmus / Režisérka-dokumentaristka
V roku 1933 pozvali Riefenstahlovú do Berlína, kde sa stretla s Hitlerom a ministrom propagandy Goebbelsom, ktorí boli jej obdivovatelia. Na stretnutí ju žiadali, aby nakrútila zjazdy NSDAP a aby dohliadala na filmovú tvorbu v Nemecku. Leni Riefenstahlová najprv odmietla s odôvodnením, že nie je zorientovaná v revolučných zmenách a súčasnej politike a dokumentárny film ešte nenakrúcala. Hitler ju však chcel získať, pretože mal obavy, že stranícki filmári zo zjazdov urobia bežné spravodajstvo. On chcel umelecké dielo, vzorom mu bol Krížnik Potemkin ruského režiséra Ejzenštejna. Nakoniec režisérku presvedčili tvrdiac, že politika a umenie sa nemajú miešať a že môže zamestnať vlastný štáb (jej ostatnú prácu vláda dočasne pozastavila). V auguste 1933 začala Riefenstahlová nakrúcať prvý film z norimberskej trilógie Víťazstvo viery (počas vojny sa stratil), 1. decembra mal film premiéru. Režisérka s ním nebola spokojná, podľa nej bol esteticky nedokonalý v porovnaní s neskoršími filmami trilógie.
Druhý diel trilógie, Triumf vôle z roku 1934, ktorý dokumentoval 6. zjazd NSDAP, ukázal, že Riefenstahlová je všestranná kreatívna režisérka. Masové scény, prejavy a nočné zhromaždenia použila vo filme esteticky a tým vytvorila nový druh filmového umenia. Nikto pred ňou takýmto spôsobom nenakrúcal dokumentárny film. 28. marca 1935 mal Triumf vôle za osobnej účasti Hitlera premiéru v paláci UFA v Berlíne.
Za film Triumf vôle dostala režisérka v roku 1934 Národnú cenu a minister propagandy Joseph Goebbels ju chválil: „Je to najväčší film o Führerovi, aký bol kedy vytvorený.“ Na Medzinárodnom filmovom festivale v Benátkach v roku 1935 získal film cenu ako najlepší zahraničný dokumentárny film a na svetovej výstave v Paríži v roku 1937 dostal zlatú medailu.
Po vojne bol film odsúdený ako propagandistický, zameriavajúci sa na nacionalistické emócie a oslavujúci Hitlera a jeho teóriu árijskej rasy. Napriek tomuto odsúdeniu sa film aj dnes premieta na filmových školách ako technicky dokonalé dielo, ktoré sa prihovára gestami, sloganmi a symbolmi, jeho finále je založené na choreograficky pôsobivom pochode vojakov, zástupy ktorých sa menia na geometrické tvary, a koncu dominuje Hitlerova postava.
Špeciálne pre Triumf vôle vymyslela Riefenstahlová výťah, na ktorom sa pohybovala kamera po vysokom vlajkovom stožiari. Zábery nasnímané takýmto dynamickým spôsobom znázorňovali zástupy SS, ktoré sa zdali nekonečné.
Posledný zo zjazdových filmov nakrútila Riefenstahlová v roku 1935. Film mal názov Deň slobody – naša armáda, bol nakrútený bez komentára, použila v ňom dvojité expozície, rozostrenie, tiene a evokatívnu hudbu.
Olympia
Roku 1936 poveril Riefenstahlovú generálny sekretár Medzinárodného olympijského výboru Dr. Carl Diem, aby zdokumentovala XI. olympijské hry v Berlíne. Riefenstahlová založila spoločnosť, v ktorej bola ona a jej brat Heinz spoločníkmi. Peňažné prostriedky na nakrútenie filmu dostala jej produkčná firma aj z ministerstva propagandy.
Olympia, ktorej realizácia trvala osemnásť mesiacov, bola nakrútená ako dvojdielna poéma. Pri jej výrobe bolo zostrihaných štyristotisíc metrov filmu. V dejinách kinematografie znamená výrazný predel svojim spracovaním.
Norimberská trilógia spolu s Olympiou ukončili úspešnú režisérsku kariéru Riefenstahlovej. Od roku 1938 nemala žiadnu zmluvu so sponzorom ani s filmovým štúdiom.
21. marca 1944 sa Riefenstahlová vydala v Kitzbüheli za nadporučíka Petra Jacoba, ale o dva roky sa po nezhodách rozišli.
Denacifikácia
V apríli 1945 spojenci Riefenstahlovú uväznili a spoločne s inými vysokopostavenými nacionálnymi socialistami bola umiestnená na výsluch do zberného tábora. 3. júna 1945 ju Američania po výsluchoch oficiálne denacifikovali a prepustili bez trestu. Počas vojny žila v Kitzbüheli a po denacifikácii Američanmi sa tam vrátila.
Ešte v roku 1940 začala s nakrúcaním filmu Nížina, ktorý plánovala dokončiť v Kitzbüheli v Tirolsku. To však patrilo do francúzskej zóny, a aj keď ju na to Američania upozorňovali, Riefenstahlová bola presvedčená, že denacifikácia Američanmi je dostačujúca a že ju budú uznávať aj ostatní spojenci. Navyše nechcela premiestňovať svoju objemnú filmovú knižnicu.
Keďže denacifikácia vo francúzskej zóne nebola platná, premiestnili Riefenstahlovú do francúzskej zóny v Nemecku. Žila s manželom v domácom väzení vo Schwarzwalde a štyri mesiace strávila v ústave pre choromyseľných vo Freiburgu. V júli 1949 ju nakoniec denacifikoval aj francúzsky tribunál.
Riefenstahlová neskôr tvrdila, že počas výsluchov bola otrasená, keď videla fotografie z koncentračných táborov, podľa dochovanej správy z amerických archívov sa však v tom čase najviac obávala o svoj film Nížina. V tomto filme použila ako komparzistov Rómov, ktorí boli v koncentračných táboroch. Dlho sa jej darilo popierať túto skutočnosť, ale usvedčila ju žiadosť, v ktorej sa uvádzalo, že menovaní ľudia budú pre potreby premiestnenia na jej „pľac“ rýchlo prevezení.
Afrika
Ako šesťdesiatročná odišla Riefenstahlová do Afriky, kde v odľahlej núbijskej oblasti mapovala životný štýl domorodcov. Žila medzi nimi niekoľko rokov, počas ktorých sa naučila ich jazyk. Zachytila ich pri zápasoch, so zvieratami, s deťmi, pri tancoch aj pri pohrebných rituáloch.
Sioniac
Sioniac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Corrèze, v regióne Limuzínsko.
Leni Riefenstahlová
Afrika
Nálepky nacistickej fotografky sa však nezbavila. Jej odporcovia z radov intelektuálov, medzi inými aj Susan Sontagová, poukazovali na to, že sa sústredila na bezchybné mladé ľudské telá a starcov nefotila. Zdôrazňovali, že aj v Núbii uprednostňovala fašistický ideál krásy.
Sioniac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Leni Riefenstahlová
Afrika
Napriek kritike sú jej fotografie z tohto obdobia unikátnym umeleckým dielom, ktoré zachytilo jedinečné okamihy.
Sioniac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leni Riefenstahlová
V oceáne
Riefenstahlová o svojich potápačských začiatkoch povedala: ''Moja túžba potápať sa s kyslíkovou bombou bola taká silná, že som použila trik. Zapísala som sa ako Helene Jacobová a sfalšovala som svoj dátum narodenia. Namiesto roku 1902 som uviedla 1922. Inštruktor akoby moje omladenie nebral do úvahy, pozeral sa na mňa skepticky a iste si myslel: Tá to nikdy nedokáže'' Leni Riefenstahlová zomrela v spánku 8. septembra 2003 vo svojom dome v Pöckingu (Nemecko) vo veku 101 rokov.
Filmografia
Herecká
Režisérska
Kópie niektorých jej filmov sa nachádzajú v Národnom filmovom archíve v Prahe, ale širokej verejnosti nie sú dostupné.
Vimines
Vimines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Avricourt (Moselle)
Avricourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
náhľad|vľavo|Deutsch-Avricourt 1915 Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pliosaury
náhľad|vpravo|Kronosaurus queenslandicus, pliosarus zo strednej kriedy. Pliosaury (alebo Pliosauroidea) sú jednou z nadčeľadí skupiny Plesiosauria s relatívne krátkymi krkmi a veľkými hlavami.
Boli to veľké morské dravce a stali sa najobávanejšími morskými predátormi od ranej jury až do obdobia vrchnej kriedy. S krátkymi krkmi, masívnymi hlavami a zubami vyzbrojenými čeľusťami mohli zaútočiť aj na živočíchy takmer rovnakej veľkosti a vytrhovať z nich kusy mäsa ako dnešné žraloky alebo kosatky.
Vyrovnávanie záťaže
Internetové servisy
Pre internetové servisy, load balancing je zvyčajne program, ktorý počúva na porte, na ktorý sa pripojí externý klient. Následne prepošle na jeden z koncových serverov, ktorý zvyčajne odpovie load balanceru. Toto povoľuje odpovedať klientu bez toho aby vedel o delení záťaže. taktiež to predchádza, aby klienti priamo pristupovali na koncové servre, takže to má aj bezpečnostnú úlohu, tým že interná štruktúra je skrytá a predchádza útokom na sieťové jadro a spusteniu servís na iných portoch. Niektoré load balancere poskytujú funkciu, ktorá vykoná určitú operácu ak všetky koncové servre sú nedostupné. Môže to zahrňovať preposielanie požiadavkov na záložný load balancer alebo zobrazovať poruchovú hlášku.
one.example.org	1.1.1.1 two.example.org	2.2.2.2 www.example.org	NS	one.example.org www.example.org	NS	two.example.org
Alternatívna metóda load balancingu, ktorá zvyčajne nevyžaduje dedikovaný software alebo hardware, sa vola ROUND ROBIN DNS. Je to technika, viac IP adries sú priradené k jednému doménovému menu (napríklad www.example.org), klienty si sami určia, na ktorý server sa pripoja. Nevýhoda používania dedikovaného load balancera je, že zverejní klientom existenciu koncových serverov. Táto technika má aj iné výhody a nevýhody, záleží na stupni kontroly nad DNS serverom a žiadanej granulity load balancingu. Ďalšia z techník pre DNS používajúce Load balancing, ktorá je oveľa inteligentnejšia ako jedoduchý Round Robin, je delegovanie stránky www.example.org ako pod-doménu, ktorej zóny budú vybavované každým zo serverov, ktoré servisuju web stránku. Táto technika pracuje čiastočne dobre tam, kde jednotlivé servre sú rozmiestnené po internete.
Na serveri “two” rovnaký súbor zóny nám vráti:
@ in a	2.2.2.2
Tým pádom, ak server je nedostupný, jeho DNS nebude odpovedať a web servisa nedostane žiadnu požiadavku. Taktiež ak sieť začne byť preťažená, nespoľahlivosť DNS spôsobí, že menej HTTP požiadaviek dosiahne server. Ďalej DNS odpoveď, ktorá sa vráti k požadovateľovi, bude takmer vždy najrýchlejšia zo servera v sieti, ktorá sa nachádza najbližšie k odosielateľovi – zabezpečuje geo-sensitive load balancing. Krátke TTL na záznam A takisto pomôže zaistiť, že prenos je presmerovaný v čo najkratšom čase, ak server vypadne. Rôzne plánovacie algoritmy sú používané load balancermi, na určenie, ktorému koncovému serveru treba prideliť požiadavku. Jednoduché algoritmy zahŕňajú náhodný výber alebo roud robin. Zložitejšie zvažujú aj rôzne faktory ako sú: vyťaženosť servera, čas poslednej odpovede, upload/download status, počet aktívnych pripojení, geografická lokácia, možnosti servera alebo koľko prenosu bolo pridelené serveru za poslednú dobu. Vysoko výkonné systémy môžu využívať viaceré vrstvy load balancingu. Okrem používania hardvérového riešenia na dosiahnutie load balancingu, je možné využiť aj softvérové, ktoré zahŕňa aj open source riešenia. Príklad zahŕňa aj doplnok mod_proxy_balancer pre Appache web server, Varnish, alebo Pround. Vo viacvrstvovej architektúre, terminológia zahŕňa aj výrazy Bowties a Stovepipes. Stovpipes prezentuje situáciu, keď je transakcia, ktorá je odoslaná na najvyššiu vrstvu, ide po statickej ceste cez pole zariadení a softvéru za load balancerom, aby dosiahol svoj cieľ. Eventuélne, ak sú použité Bowties, na každej vrstve si transakcia môže zvoliť jednu z ciest, po tom ako ju aplikácie na jednotlivých vrstvách spracujú. Sieťové diagramy s tokom operácií sa podobajú na Stovepipes alebo Bowties alebo hybridným architektúram založené na presnej potrebe jednotlivých vrstiev.
Vytrvalosť
Dôležitou otázkou ohľadom load balancingu je ako spravovať informácie, ktoré musia byť sprostredkované medzi viacerými dopytmi počas pripojenia určitého užívateľa. Ak sú tieto informácie uložené lokálne na koncovom serveri, potom nasledujúca požiadavka idúca na iný server, by nebola schopná tieto údaje nájsť a použiť. Mohli by tam byť uložené informácie, ktoré by sa museli nanovo prepočitať, ale to by mohlo viesť k problému výkonu load balancingu…
Jedno riešenie na úložisko dát je poslať všetky požiadavky počas relácie jedného užívateľa na rovnaký server. Je to známe ako vytrvalosť alebo súdržnosť. Slabá stránka tejto techniky sú techniky pri automatických výpadkoch. Ak koncový server má výpadok, tak informácie relácie sa stanú nedostupné. Rovnaký problém je zväčša relevantný pre centrálne databázové servery, aj keď webová servery sú “bez stavu” a nie “súdržné”. Priradenie k určitému serveru môže byť založené na užívateľskom mene, IP adrese klienta alebo náhodnom pridelení. Kvôli DHCP, prekladu sieťových adries a webových proxy, adresy klientov sa môžu počas jednej relácie zmeniť a služba sa stane nedostupnou. Náhodné pridelenia sa ukladajú na load balancingu, čo zvyšuje nároky na úložisko dát. Ak je load balancer nahradený alebo sa poškodí, informácie sa môžu stratiť a priradenia sa musia vymazať po uplynutí timeoutu alebo počas vysokej záťaže, aby sa predišlo presahnutiu miesta dostupného pre tabuľky priradenia. Metóda náhodného pridelenia taktiež vyžaduje aby klient udržiaval určitý stav, čo môže byť problém, napríklad, keď webový prehliadač zablokoval ukladanie cookies. Inteligentnejší load balancer využíva viaceré techniky udržiavania aby sa vyhol spomenutým chybám. Iné riešenie is udržiavať dáta relácie v databáze. Vo všeobecnosti je to horšie na výkon, lebo to zvyšuje vyťaženosť databázy: databáza je najlepšie využívať pre krátkodobé dáta ako pre dáta relácií. Aby sme predišli tomu, že sa databáza stane single point of failure, a zvýšiť rozšíriteľnosť, databáza sa často replikuje medzi viacerými strojmi a load balancing je využitý na rozširovanie dopytov medzi replikátmi. Microsoftový produkt ASP.net State Server je ukážkou databázy pre relácie. Všetky servery vo web farme ukladajú dáta o relácii na State Serveri a každý zo serverov webovej farmy môže tieto dáta získať.
Našťastie existujú viac učinné prístupy. Najbežnejší prípad, keď klient je internetový prehliadač, dáta relácie môžu byť uložené priamo v prehliadači. jedna z techník je použitie cookies, využívajúce časovú známku a kódovanie. Ďalšou metódou je URL rewriting. Ukladanie dát o relácii v kliente je vo všeobecnosti preferované riešenie: potom load balancer môže jednoducho rozhodnúť, ktorý koncový server vybere na vykonanie požiadavky. Hoci táto metóda nie je úplne vhodné pre niektoré komplexné biznis riešenia, pri ktorých vyťažnie dát relácií je príliš veľké alebo prepočítavanie každej požiadavky na serveri je realizovateľný a URL rewriting nie je dovolené z hľadiska bezpečnosti, lebo užívateľ môže jednoducho upraviť zadávanú URL, čo zmení dáta reláacii.
V telekomunikáciách
Load balancing môže byť užitočný pri spravovaní redundantných komunikačných liniek. Napríklad spoločnosť môže mať viacero internetových pripojení zabezpečujúcich prístup na internet v prípade, že jedno z nich sa preruší. Výpadkový zriadenie znamená, že jedna linka je určená pre normálne využívanie, zatial čo druhá je používaná iba v prípade poruchy prvej. S Load balancingom môžu byť obe linky používané súčasne. Zariadenie alebo program rozhoduje, ktorá linka je dostupná na posielanie paketov a nepošle pakety linkou, ktorá má výpadok. Táto možnosť využívania viacerých liniek súčasne zvyšuje dostupnú šírku pásma. Hlavné telekomunikačné spoločnosti majú viaceré cesty v ich sieťovaní alebo do externých sietí. Využívajú omnoho sofistikovanejší load balancing to prepnutie z jednej cesty do druhej, aby sa vyhli preťaženiu siete jednotlivých liniek a niekedy minimalizuje cenu prenosu medzi sieťami alebo zvyšuje spoľahlivosť siete. Iný spôsob využívania load balancingu je na monitorovanie sieťových pripojení. Load balancer môže byť použitý na rozdelenie obrovských dátových tokov do niekoľkých menších tokov a použiť niekoľko sieťových analyzérov. Je to veľmi užitočné pri monitorovaní rýchlych sietí ako 10GbE alebo STM64.
Vzťah s failover
Load balancing je často použitý na implementovanie failover – prolongácia servisy po chybe jedného alebo viacerých jej komponentov. Komponenty sú neustále monitorované a ak prestanú odpovedať, load balancer je informovaný a prestane im posielať požiadavky. Hneď ako začne server opäť odpovedať, Load balancer ich zaradí naspäť do zoznamu a preposiela požiadavky. Aby toto fungovalo, musí byť minimálne jeden komponent presahujúci kapacitu servisy. toto je oveľa menej drahé a viac flexibilné riešenie ako failover postupy kde jediný “živý” komponent je spárovaný s jediným “backup“ komponentom, ktoré nahradí v prípade, že prvý komponent vypadne. Niektoré tymy RAID systému umožňuje taktiež využit hot spare pre podobné účely.
Turček (okres Turčianske Teplice)
Turček je obec na Slovensku v okrese Turčianske Teplice. Dnešný Turček vznikol spojením obcí Horný Turček a Dolný Turček v roku 1951.
Polohopis
Obec sa nachádza v najjužnejšej časti Turca, v úzkom údolí rovnomennej rieky. Strmé svahy Kremnických vrchov a blízka Vodárenská nádrž Turček vymedzujú obec z troch strán, čo ešte viac umocňuje jej izolovanosť od sveta.
Dejiny
Okolité husté lesy, nerastné bohatstvo v okolí a nemeckí kolonizátori ovplyvňovali dejiny podhorskej obce od jej vzniku. Práve ich príchodom do banskej oblasti sa začali písať dejiny obce, prvýkrát písomne spomínanej v roku 1371. V listine mestská rada Kremnice potvrdila Jánovi Stiborovi vlastníctvo na dvojicu mlynov v Dolnom Turčeku. Po majetkových sporoch prešli Turček a Sklené začiatkom 15. storočia pod správu Kremnice, no spory so zemanmi z Čepčína a Mútnej pokračovali celé nasledujúce storočie. Až po prehratom súde v roku 1567 zemania Vladárovci definitívne prišli o šancu vlastniť sporné majetky, čím sa Horný aj Dolný Turček dostali trvale pod kremnické panstvo. Kremnica si ako bohaté kráľovské mesto v roku 1686 vymohla u Leopolda I. pre Turčeky privilégium, ktorým boli pripojené k mestu a zároveň vyňaté z právomoci Turčianskej stolice. a pripojené boli pod Kremnicu.
Obyvatelia sa živili najmä prácou v lese a pálením dreveného uhlia, ktoré úzko súviseli s kremnickými baňami. Práca pre mestské bane boli dôvodom mnohých daňových úľav, ktoré zanikli urbárskou reguláciou počas reforiem na konci 18. storočia. Nevôľa obyvateľov priniesla nezhody s Kremnicou, ktoré v revolučných rokoch vyústili do ozbrojeného stretu medzi maďarskými a nemeckými vojakmi. Od 16. do 17. januára 1848 tak v Dolnom Turčeku zahynulo 74 vojakov.
Koncom 19. storočia sa začalo vyťažené drevo spracovávať v miestnej píle, ku ktorej bola roku 1906 vybudovaná úzkorozchodná lesná železnica. Pracovné príležitosti podnietili rozmach Turčekov a počet obyvateľov narástol z 1145 v roku 1869 na 1558 v roku 1900. Stagnáciu priniesli obe svetové vojny a následný odsun nemeckého obyvateľstva, ktoré nahradili Slováci z Oravy a Rumunska. V roku 1949 tu bolo založené JRD a v roku 1951 sa Horný a Dolný Turček zlúčili do jednej obce.
Národnostné zloženie
1991:
2001:
2011:
Doprava
Juhozápadnou časťou obce prechádza cesta I/65 z Martina do Kremnice. Od Martina vedie na juh aj železničná trať, ktorá oblúkom obchádza úzke údolie a celý Horný Turček.
Zoznam najvyšších stavieb na Slovensku podľa okresu
vpravo|náhľad|Televízna veža na Kamzíku vpravo|náhľad|Meteorologická stanica v Jaslovských Bohuniciach vpravo|náhľad|Komín elektrárne v Novákoch vpravo|náhľad|Komín Duslo Šaľa, a. s. vpravo|náhľad|Komín Mondi SCP vpravo|náhľad|Vysielač Suchá Hora vpravo|náhľad|Vysielač Dubník, najvyššia stavba na Slovensku vpravo|náhľad|Komín Kovohuty Toto je zoznam najvyšších stavieb na Slovensku podľa jednotlivých okresov na rok 2020.
Zoznam nie je úplný.
Jordi Alba
Jordi Alba Ramos (* 21. marec 1989, L'Hospitalet, Španielsko) je španielsky futbalista hrajúci za klub FC Barcelona v Primera División a za španielsku reprezentáciu. Je to predovšetkým ľavý obranca, ale môže nastupovať aj ako ľavý záložník.
Svoju kariéru začínal v L'Hospitalet a svoje futbalové dospievanie dokončil vo Valencii (po siedmich rokoch v barcelonskej mládežníckej akadémii), kde taktiež debutoval v Primera División. V lete roku 2012 sa vrátil späť do Barcelony.
Reprezentácia
V španielskej seniorskej reprezentácii debutoval Alba v roku 2011. Reprezentoval Španielsko na EURE 2012, kde Španieli porazili vo finále Taliansko 4:0 a získali svoj 3. titul v histórii. Alba strelil vo finále svoj premiérový gól za A-mužstvo, v zápase zvyšoval na priebežných 2:0.
Jordi Alba sa vďaka svojim výkonom dostal do najlepšej zostavy turnaja (UEFA Euro Team of the Tournament).
Reprezentačné góly
Reprezentačné góly Jordiho Albu za A-mužstvo Španielska:
Poznámky
<references group="p."/>
Červienka obyčajná
Červienka obyčajná (iné názvy: slávik červienka, červienka krovinná, červienka ; lat. Erithacus rubecula) je malý vták z čeľade muchárovité. Má dĺžku tela asi. Žije v lesoch po celom území Slovenska. Je sťahovavá, ale zriedkavo aj prezimuje. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov červienka obyčajná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, stavy v Európe v rokoch 19802013 narastali.
Opis
Červienka meria  a váži 14,5 – 19,2 g.
Výskyt a stav na Slovensku
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 500 000 - 1 000 000, zimujúcich jedincov 70 000 - 150 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Potrava
náhľad Živia sa najmä hmyzom v rôznych štádiách vývinu, pavúkmi a inými bezstavovcami ako slimákmi. Konzumujú aj rastlinnú potravu, až 60 druhov rôznych plodov ktorých 80% semien ostáva schopná vyklíčiť.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 300 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Slovenský hrubosrstý stavač
Slovenský hrubosrstý stavač je psie plemeno vyšľachtené na Slovensku. Vyznačuje sa typickou hrubou srsťou sivej farby. Je to zatiaľ najmladšie slovenské národné plemeno.
Pôvod a história plemena
Šľachtenie slovenského hrubosrstého stavača (ďalej SHS) ako nášho národného plemena sa začalo približne v 40. rokoch 20. storočia. Nestor slovenskej kynológie, pán Koloman Slimák začal vtedy podchytávať hrubosrstých jedincov zaujímavého sivastého zafarbenia, ktoré sa v tej dobe v chovoch hrubosrstých plemien vyskytovali. Na procese tvorby tohto plemena sa podieľali weimarský stavač, český fúzač a nemecký drôtosrstý stavač. Potomkovia vzájomných párení týchto plemien, avšak iba hrubosrstí a jednofarební, boli zapisovaní ako hrubosrstí weimarskí stavači do experimentálnej plemennej knihy, zastrešovanej od roku 1950 Slovenským poľovníckym zväzom.
Oficiálny štandard weimarského stavača však neuznával jeho hrubosrstú formu. V slovenskom preklade štandardu ale bolo uvedené, že niekoľko jedincov sa chová na Slovensku v hrubosrstej forme. V roku 1975 nemecký Klub chovateľov weimarských stavačov odpovedal v otázke uznania tejto hrubosrstej variety slovenským chovateľom, že Nemecko, ako krajina pôvodu weimarského stavača, neuznáva jeho hrubosrstú formu. Od toho času bolo zakázané krížiť jednotlivé typy osrstenia medzi sebou, ak tak len s povolením hlavného poradcu chovu.
Početnosť hrubosrstej variety bola v tom čase vo vtedajšom Česko-Slovensku už pomerne veľká a jej obľuba u poľovníkov ešte väčšia, takže to prinútilo slovenských poľovníkov a chovateľov, aby sa pokúsili o uznanie samostatného slovenského plemena na pôde FCI. Pre toto uznanie bolo potrebné vykonať ešte veľa práce a v uznávacom konaní slovenskí zástupcovia neuspeli hneď na prvýkrát. Bolo potrebné rozdeliť populáciu do nepríbuzných krvných línií. To ale vtedajšia dostatočne široká chovná základňa bez väčších problémov umožňovala a po dopracovaní uznávacej komisii FCI predkladaných materiálov bola celá snaha vtedajších nadšencov pre chov tejto rasy korunovaná 6. júna 1983 o 18:05 hodine úspechom, kedy bol na zasadnutí tejto komisie v Madride uznaný SHS ako plemeno a jeho štandard bol vydaný pod číslom 320. Tak vzniklo naše zatiaľ najmladšie národné plemeno poľovných psov a jediný zástupca slovenských plemien v VII. skupine FCI (Stavače), čím obohatilo skupinu kontinentálnych hrubosrstých stavačov.
Vzhľad a povaha
Štandard FCI č. 320 pre toto plemeno uvádza okrem iného aj tieto charakteristiky:
náhľad|Bella z Milhostovskych poli, 4 mesiace, zriedkavejšie sfarbenie - beloš|alt=
SHS je vynikajúci všestranný stavač, bez zvláštnych nárokov na držanie. Je do značnej miery prispôsobivý a teda môže byť držaný aj v meste, ak má jeho držiteľ dostatok možností pre jeho aktívne vyžitie. Najlepšie mu však vyhovuje život u aktívnych poľovníkov, pre ktorých potreby bol celý čas šľachtený.
V minulosti mu bola vytýkaná pomalšia práca v poli, no aj keď možno v priemere nedosahuje rýchlosť napr. nemeckého krátkosrstého stavača alebo ostrovných stavačov, aj uňho je však v posledných rokoch badateľný výrazný posun vpred a rýchle a priestranné hľadanie je už pomerne bežné aj u tohto plemena. Mnohé záleží aj od výcviku a najmä poskytnutia možností a príležitostí rozvinúť túto vlohu pre rýchle hľadanie. Prednosťou, ktorú je treba zvlášť spomenúť a na ktorú bol pri tomto plemene kladený dôraz od začiatku, je najmä ľahká cvičiteľnosť. SHS je od útleho veku veľmi tvárny a pri svojej aktivite nemá s bežným výcvikom a výchovou žiadne problémy. Má vrodenú veľkú chuť prinášať, pracovať vo vode, sledovať stopu a podobne. SHS je veľmi ostrý na škodnú zver, takže najmä v súčasných podmienkach, kedy je táto v našich revíroch značne rozšírená, poskytuje týmto veľký úžitok svojmu vodičovi aj v tomto smere.
Všeobecne možno konštatovať, že povaha SHS je veľmi priateľská a milá. V domácnosti sa vie správať ako člen a miláčik rodiny, no pri výkone lovu je veľmi temperamentný, náruživý a neúnavný. V zahraničí je síce chovaný predovšetkým ako spoločník a rodinný pes a len málo sa používa pre poľovné účely, ale aj takýto záujem môže významnou mierou pomôcť jeho obľube u našich chovateľov a tým aj k jeho väčšiemu rozšíreniu.
Okrem Slovenska sa nachádza niekoľko jedincov vo Švajčiarsku, Nemecku, Spojenom kráľovstve (cca 60 kusov), Fínsku, Česku, Francúzsku, dokonca až v ďalekej Kanade, Švédsku a USA. V Spojenom kráľovstve a vo Francúzsku má toto plemeno svoje samostatné kluby chovateľov a teší sa veľkej popularite. V roku 2011 chovateľ Ing. Daniel Hrežík (chovateľská stanica Danibull) dokonca exportoval prvého jedinca tohto plemena na Africký kontinent (Juhoafrická republika). V roku 2018 sa z chovateľskej stanice Danibull exportovala historicky prvá sučka slovenského hrubosrstého stavača aj do Austrálie.
Zdroj
Hubertlov : časopis pre poľovníkov a všetkých ostatných priateľov prírody. - ISSN 1335-2407. - Roč. 9, č. 1 (2005)
www.danibull.sk - chovateľský stanica plemena slovenský hrubosrstý stavač
NGC 2069
NGC 2069 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 3. augusta 1826.
Michael Walchhofer
Michael Walchhofer (* 28. apríl 1975, Radstadt, Rakúsko) je rakúsky lyžiar. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhral 26. januára 2003. Celkovo vyhral Walchhofer 14 pretekov Svetového pohára. Špecializuje sa na kĺzavé disciplíny.
Skupenské teplo
K vyvolaniu prechodu zložky z jednej fázy do inej fázy je nutné látke dodať (resp. látke odobrať) určité množstvo tepla. Toto množstvo tepla, ktoré je nutné pridať alebo odobrať látke sa nazýva skupenské teplo. Množstvo tepla, ktoré je nutné pridať či odobrať 1 kilogramu látky sa nazýva merným skupenským teplom. Množstvo tepla, ktoré je nutné pridať (resp. odobrať) 1 mólu látky sa nazýva molárnym skupenským teplom.
Výpočet
Podľa prvej termodynamickej vety zodpovedá skupenské teplo zmene vnútornej energie zväčšené o prácu, ktorú sústava pri skupenskej premene vykoná. Ak označíme vnútornú energiu počiatočnej fázy (pre jeden kilogram) ako U_1 a jej objem V_1 a podobne vnútornú energiu konečnej fázy U_2 a objem V_2, potom pre skupenské teplo l dostaneme kde p je stály tlak, pri ktorom prebehne premena skupenstva. Prvý člen (U_2-U_1) je označovaný ako vnútorné skupenské teplo, pretože sa spotrebuje na zmenu vnútornej energie. Druhý člen p(V_2-V_1) je označovaný ako vonkajšie skupenské teplo. Ide o časť tepla, ktorá sa premení na prácu.
Je možné postupovať tiež tým spôsobom, že fázová premena látky za stálej teploty a tlaku považujeme za izotermický vratný dej. V takom prípade je možné rozdiel medzi entropiou počiatočného a koncového stavu zapísať vzťahom kde S_1, S_2 označuje entropiu počiatočného a koncového stavu a T je teplota.
Porovnaním predchádzajúcich vzťahov je vidieť, že kde G_1 a G_2 označuje voľnú entalpiu počiatočnej a koncovej fázy. Pokiaľ sú teda obidve fázy v rovnováhe, sú si voľné entalpie počiatočnej a koncovej fázy rovné.
Porcupine Tree
Porcupine Tree je anglická rocková skupina, ktorú v roku 1987 založil hudobník Steven Wilson. Nakoľko bol Wilson spočiatku exkluzívnym autorom celej produkcie, Porcupine Tree bol výsostne jeho sólovým projektom. Od roku 1993 sa Steven rozhodol kooperovať na úrovni bežnej kapely a začal pravidelne spolupracovať s Richardom Barbierim (klávesové nástroje), Colinom Edwinom (basová gitara a Chrisom Maitlandom (bicie nástroje). Wilson v súčasnosti spieva a hrá na gitaru a v roku 2001 na mieste hráča na bicie nástroje nahradil Maitlanda Gavin Harrison.
Vo svojich začiatkoch sa skupina Porcupine Tree prezentovala v psychedelickom hudobnom štýle, ktorý značne pripomínal ranú tvorbu kapely Pink Floyd. Koncom 90. rokov sa kapela po nadviazaní spolupráce s nahrávacou spoločnosťou Kscope stala jednou z mainstreamových formácií alternatívneho rocku. Od začiatku milénia je smerovanie ich hudobného štýlu charakterizované ako progresívny metal.
Po vydaní a podpornom koncertnom turné pre ich desiaty štúdiových projekt s názvom The Incident sa Wilson začal venovať svojej sólovej kariére. Aj keď sa kapela formálne nerozpadla jej členovia pracujú na svojich individuálnych aktivitách a Wilson má plány podnikať sólovo tiež minimálne po celý rok 2015.