cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peter Bondra
Ottawa a Atlanta
Hoci o neho spočiatku javil záujem aj jeho bývalý klub Washington Capitals, nakoniec podpísal zmluvu s klubom Atlanta Thrashers so zaručeným príjmom iba 505 tisíc dolárov. Stal sa spoluhráčom krajana Mariána Hossu. V 60 zápasoch strelil 21 gólov a zaznamenal 18 asistencií.
Chicago, 500 gólov a koniec
Pred nasledujúcim ročníkom sa stal voľným hráčom, na kontrakt čakal až do 10. decembra 2006, keď sa dohodol s klubom Chicago Blackhawks. Generálny manažér klubu Dale Tallon ho označil za osvedčeného kanoniera a vynikajúco pripraveného športovca, ktorý vnesie do tímu rýchlosť a skúsenosti. Podľa denníka Chicago Tribune mal podobný základný plat ako v Atlante (500 tisíc), s bonusmi 1,5 milióna dolárov za sezónu. Hneď v prvom zápase proti St. Louis Blues skóroval (v presilovke 5:3) a od méty 500 gólov v NHL ho delil jediný zásah.
Dňa 22. decembra 2006 v zápase proti Torontu strelil svoj 500. gól v NHL. Stal sa 37. hráčom v histórii, piatym Európanom a druhým Slovákom (po Stanovi Mikitovi - ten však mal v tom čase kanadské občianstvo), ktorý dosiahol túto hranicu. Bondra na to potreboval odohrať 1050 zápasov v 16 sezónach.
29. decembra 2006 utrpel zdanlivo menšie zranenie po strete s Bradom Stuartom, ktoré ho však poznačilo až do konca sezóny. Pre pretrvávajúce bolesti vynechal niekoľko zápasov a v mnohých sa na ľade objavil len sporadicky. Z tohto dôvodu sa nezúčastnil ani MS 2007.
29. októbra 2007 ohlásil v Bratislave na tlačovej besede ukončenie kariéry, pričom sa stal generálnym manažérom slovenskej reprezentácie.
Reprezentácia
Peter Bondra získal slovenskú štátnu príslušnosť krátko pred olympijskou kvalifikáciou v Sheffielde (leto 1993), kde pomohol vybojovať účasť Slovenska na olympiáde v Lillehameri 1994. Na tomto prvom významnom medzinárodnom podujatí slovenskej reprezentácie sa však nezúčastnil pre klubové povinnosti vo Washingtone, keďže NHL nebola prerušená.
Reprezentoval na olympijských hrách v Nagane 1998 (v dvoch zápasoch neúspešnej kvalifikačnej časti) a ZOH 2006 v Turíne (5. miesto). Z oboch účastí na majstrovstvách sveta si priniesol medailu - zlato z roku 2002 (Göteborg) a bronz z roku 2003 (Helsinki). Celkovo odohral za Slovensko 47 reprezentačných zápasov, v ktorých strelil 35 gólov. Nosil dres s číslom 12.
MS 2002
Na svetovom šampionáte 2002 bol najlepším strelcom Slovenska, keď vystrelil na bránku súpera 44-krát a dal 7 gólov. V +/- hodnotení získal 12 plusových bodov (ďalší hráč Slovenska v poradí získal 5 plusových bodov). Prvý presný zásah dosiahol už v úvodnom stretnutí proti Poľsku (7:0, „Bolek“ otváral skóre). Dvakrát trafil do čierneho v záverečnom stretnutí osemfinálovej skupiny s Ruskom (6:4). Veľké chvíle legendárneho kanoniera prišli vo vyraďovacej fáze. Sekundu pred koncom 2. tretiny štvrťfinálového súboja proti Kanade znížil na 1:2 a v záverečnej dvadsaťminútovke dokonal obrat, keď prekonal Giguera po druhý raz (o vyrovnanie sa postaral Miroslav Šatan). V semifinále proti Švédsku nepremenil samostatný nájazd, stal sa však kľúčovou postavou súboja o zlato, ktorý ponúkol reprízu z druhej fázy turnaja proti ruskej zbornej. Najskôr poslal družinu okolo trénera Jána Filca do dvojgólového vedenia a 1 minútu a 40 sekúnd pred koncom finálového zápasu strelil po prihrávke Žigmunda Pálffyho najvýznamnejší gól v histórii slovenského hokeja, keď stanovil na konečných 4:3, čím rozhodol o zisku zlatej medaily pre Slovensko. Stal sa najlepším strelcom celého šampionátu a členom All Stars tímu.
ZOH 2006
Slovensko obsadilo na zimnej olympiáde v Turíne piate miesto. Po kvalitných výkonoch v základnej skupine, ktorú vyhralo bez straty bodu, bolo vyradené vo štvrťfinále Českom. Peter Bondra odohral všetkých 6 zápasov Slovenska. Zaznamenal 4 góly, stal sa druhým najlepším strelcom mužstva po Mariánovi Hossovi.
Charita
Počas pôsobenia vo Washingtone založil s českým spoluhráčom Michalom Pivoňkom charitatívnu nadáciu Scoring for children, obaja za každý bod v zápase prispeli do nadácie sumou 100 USD. K nadácii sa neskôr pripojili aj ďalší hráči, jej výťažok bol určený na pomoc deťom, predovšetkým z Národného ústavu zdravia v Bethesde.
Charite sa venuje aj na Slovensku. Každý rok začiatkom augusta organizuje golfový turnaj Charity Golf Cup, na ktorý pozýva slovenských hráčov pôsobiacich v NHL a ďalšie osobnosti verejného života. Finančný výťažok z tohto turnaja putuje - prostredníctvom Nadácie Miroslava Šatana - najmä na pomoc chorým a postihnutým deťom.
Rodina
Peter Bondra je ženatý a s manželkou Ľubou má tri deti - Petru, Davida a Nicholasa. Žijú v americkom štáte Maryland (mestečko Riva). Obaja synovia hrajú aktívne hokej, nosia rovnaké číslo dresu ako ich otec.
Grasse-Nord
Grasse-Nord je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho iba severná časť mesta Grasse.
Povesť (literatúra)
Povesť je krátky žáner prozaickej epiky, ktorý spravidla spracúva historickú tematiku voľne, v rozpore s historickou skutočnosťou, s pútavým dejom. V súčasnosti je termín takmer výlučne vyhradený pre oblasť ľudovej slovesnosti. V minulosti sa ako "prostonárodná povesť" označovala ľudová rozprávka.
Povesť je podobná rozprávke, má jednoduchý dej a je krátka.
Savojsko (historické územie)
Historickým hlavným mestom bolo Chambéry, roku 1563 bolo sídlo vládnuceho savojského rodu prenesené do Turína.
Dejiny
Približne v 5. storočí pred Kr. bolo územie Savojska obývané keltským kmeňom Allobrogov. V roku 121 pred Kr. sa stalo súčasťou Rímskej ríše. V 5. storočí ho obsadili Burgundi, ktorí ho pripojili k svojmu kráľovstvu. Spolu s kráľovstvom Burgundov sa Savojsko v roku 534 stalo súčasťou Franskej ríše.
Savojské grófstvo
Posledný samostatný bugundský kráľ Rudolf III. Burgundský v roku 1003 založil Savojsko ako grófstvo. Po jeho smrti sa spolu s burgundským kráľovstvom stalo v roku 1033 súčasťou Svätej ríše rímskej. V Savojskom grófstve a v susedných grófstvách (Belly, Maurienne a Aosta) vládol vtedy prvý savojský gróf Humbert I. Savojský (1003 – 1056), ktorý bol pravdepodobne príbuzný ženy posledného burgundského kráľa Rudolfa III.. Jeho syn Oto I. získal sobášom s dcérou markgrófa Manfreda z Turína južné častí Piemontu. V roku 1101 získali savojskí grófi titul ríšskych grófov.
Územie sa v rámci rodu niekoľkokrát rozdelilo, ale vymieraním vetví bolo poväčšine znovu spojené. Iba Piemont ako Piemontské kniežatstvo zostal oddelený do roku 1418.
Savojsko bolo do roku 1388 vnútrozemským štátom, ale v tomto roku získalo spolu s Nice úzku časť stredomorského pobrežia. Novo získané územie obklopovalo miniatúrne Monacké kniežatstvo.
Vlajka Savojského grófstva bola v rokoch 1200 – 1350 tiež vlajkou Svätej ríše rímskej.
Savojské vojvodstvo
Savojské grófstvo bolo v roku 1416 cisárom Žigmundom Luxemburským povýšené na vojvodstvo a už nezahrnovalo len pôvodné Savojsko, ale aj veľkú časť dnešného Piemontu. Okrem vlastného Savojska patrilo k vojvodstvu tiež územie Valle d’Aosta a Piemont. V polovici 15. storočia tak patrilo Savojské vojvodstvo k najdôležitejším krajinám na mape Európy.
Francúzske kráľovstvo a rakúska ríša však rozmach malého vojvodstva niesli veľmi s nevôľou. Sama usilovala o pripojenie alpskej oblasti medzi Stredozemným morom a Lombardiou. Medzi rokmi 1536 a 1749, v čase, kedy nasledovníci vojvodu Amadeusa VIII. nedokázali udržať hospodársky a politický rozkvet Savojska, bolo územie niekoľkokrát obsadené, najčastejšie francúzskou armádou. Celkom šlo o 6 invázií, z ktorých niektoré trvali aj 10 rokov. Cez to všetko rozmach Savojska od 17. storočia a hlavne 18. storočia ďalej pokračoval.
Roku 1563 bolo sídlo vládnuceho savojského rodu prenesené z tradičného Chambéry do Turína.
Súčasť sardínskeho kráľovstva
Keď v roku 1714 získal vojvoda Viktor Amadeus II. Sicílske kráľovstvo, stal sa titul a s ním aj územie Savojského vojvodstva de facto druhoradý. V roku 1720 vymenilo Rakúsko (pod dohľadom Francúzska a Anglicka) so savojským vojvodom Sardínske kráľovstvo za Sicílske kráľovstvo. Aj keď tým savojský vojvoda získal územie s kráľovským titulom bližšie k samotnému Savojsku, stratil nádej na možnú taliansku kráľovskú korunu, ktorá bola o poznanie bližšie skôr práve vďaka Sicilskému kráľovstvu, než zrovna vďaka okrajovému Sardínskemu kráľovstvu. Územie dostalo (znovu) názov Sardínske kráľovstvo, aj keď mu vládla savojská dynastia a jeho centrom bol Piemont a hlavné mesto Turín.
V rokoch 1792 – 1814 bolo Savojsko a neskôr od roku 1802 aj Piemont okupované vojskami revolučného Francúzska. Táto okupácia trvala celkom 23 rokov a zahynulo pri nej 18% savojských obyvateľov. V roku 1815 bolo obnovené pôvodné územie a pripadla mu aj bývalá Janovská republika.
V roku 1860 bolo pôvodné územie Savojska odstúpené spolu s Nice Francúzsku, za záruku bezpečnosti a uznanie zjednoteného Talianska. Obyvatelia Savojska následne potvrdili 99,8%, že im nevadí pripojenie k Francúzsku.
Savojsko ako súčasť Francúzska
V súčasnosti je časť patriaca Francúzsku rozdelená na 2 departementy, a to Savojsko a Horné Savojsko (oba patria do regiónu Rhône-Alpes).
Na území Savojska dnes existuje separatistické hnutie usilujúce o odtrhnutie od Francúzska.
Horní Lhota (okres Zlín)
Horní Lhota je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 559 obyvateľov, z toho 280 mužov a 279 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,8 roka (muži 37,2 roka, ženy 40,4 roka).
Bakonya
Bakonya je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Pécsskom okrese.
Má rozlohu 1507 ha a žije tu 397 obyvateľov (2007).
Grasse-Sud
Grasse-Sud je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho tri obce.
Saint-Paul-le-Gaultier
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrbie
Vrbie je obec, ktorá bola zatopená priehradou Liptovská Mara v roku 1975.
Nachádzala sa v severnej časti vodnej nádrže Bešeňová (súčasť vodného diela L. Mara), niekde na spojnici obcí Vlašky a Bešeňová. V čase zániku patrila obec už „veľkému okresu“ Lipt. Mikuláš, avšak v medzivojnovom období bola v okrese Nemecká (Partizánska) Ľupča a po jeho zrušení koncom 20.-tých rokov minulého stor. bola pričlenená do okresu Ružomberok, ktorý bol súčasťou vtedajšej Podtatranskej župy.
Obec mala 26 domov, z ktorých sa obyvatelia museli v rokoch 1964 – 1966 vysťahovať a svoje domy zrovnať so zemou. Najfrekventovanejšie priezvisko medzi obyvateľmi bolo „Rybársky/-a“, ktorého nositeľmi bola takmer polovica tamojších občanov.
Piverský potok
Piverský potok je potok v regióne Turňa, v západnej časti okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Bodvy, meria 4,5 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, na južnom svahu Jedľovca (953,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 800 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv juhojuhovýchodným smerom dolinou Veľký Piver, potom pokračuje dolinou Kamenné stráne, kde sa esovito ohýba a na krátkom úseku tečie na východ. Následne tečie prechodne na juhovýchod, zľava priberá prítok (2,2 km) z Objednanej doliny, preteká západným okrajom Košickej kotliny, jej podcelku Medzevská pahorkatina a napája dve malé vodné plochy. Napokon sa stáča severojužným smerom, podteká cestu II. triedy č. 548 a severozápadne od centra Medzeva ústi v nadmorskej výške cca 334 m n. m. do Bodvy.
Západná konferencia
Západná konferencia môže byť:
Starý Knín
náhľad|Starý Knín Starý Knín je časť Nového Knína v Česku. V minulosti to bola samostatná obec, ale dnes s Novým Knínom stavebne, ako aj administratívne splynula. Bolo zlúčené aj číslovanie domov, Starý Knín tak je základnou sídelnou jednotkou na rovnomennom katastrálnom území. Nachádza sa z väčšej časti na ľavom brehu Kocáby.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Kníne pochádza z roku 1186, kedy sa v ňom stretli Bedřich a Konrád Ota Znojemský, aby tu po krvavej bitke pri Loděniciach podpísali mierovú zmluvu, ktorej dôsledkom bolo okrem iného začlenenie Moravy do zväzku zemí Koruny českej.
Jean Renoir
Jean Renoir (* 15. september 1894, Paríž – † 11. február 1979, Beverly Hills, Kalifornia) bol francúzsky filmový režisér. Bol synom francúzskeho impresionistického maliara Pierre-Auguste Renoira. Jeho tvorba patrí k filmovému smeru poetický realizmus.
Starý Knín
Dejiny
V roku 1321 vysadil Štěpán z Tetína na „nemeckom" práve dediny Knín, Dobříš, Kytín, Libčice a mestečko Dušníky pri meste Příbram. Niekedy medzi rokmi 1321 až 1331 došlo k oddeleniu časti osady, ktorá bola pred rokom 1331 povýšená na mestečko a neskôr sa začala menovať ako Nový Knín. Zvyšok osady zostal dedinou a neskôr sa dostal do rúk svetskej a v roku 1669 cirkevnej vrchnosti.
V 2. polovici 14. storočia sa o Starý Knín delilo niekoľko zemanov a rozdelenie panstva trvalo ešte na počiatku počiatku 16. storočia. V roku 1554 sa Starý Knín dostal do držania rodu Ježovských z Lúb. (Les medzi Starým Knínom a Malou Hrašticou sa podnes nazýva Ježov, rod pripomína i horáreň Ježovka u Dobříša.) Náhrobky niektorých členov rodu možno doteraz nájsť na vnútorných stenách lodi staroknínskeho kostola.
26. apríla 1601 sa Ludmila Ježovská z Lub vydala za Václava Vratislava z Mitrovic, zvaného Tureček (prezývku získal vďaka dobrodružnej výprave do Turecka, ktorej sa zúčastnil ako člen cisárskeho posla baróna Fridricha Krekvica). Za stavovského povstania zachoval vernosť Habsburgovcom a v roku 1629 bol povýšený do panského stavu. Zomrel 22. novembra 1635 a bol pochovaný pod dlažbou presbytéria staroknínského kostola.
V roku 1639 bol Starý Knín (rovnako ako široké okolie) ťažko postihnutý švédskym vpádom. Staroknínsky kostol sa zrejme najväčšej skaze vyhol, lebo sa v ňom doteraz zachovala neskoro renesančná cínová krstiteľnica z roku 1601.
Po vojne si Vratislavovovci z Mitrovíc vybudovali v areálu hospodárskeho dvora v Starom Kníne zámoček a zvyšky staršieho sídla nechali prestavať na sýpku.
Dňa 20. decembra 1669 predal Petr Vratislav z Mitrovíc zadlžené panstvo Rytierskemu rádu krížovníkov s červenou hviezdou, v ktorého rukách zostal do konca feudálneho zriadenia (Fara je v držaní rádu dodnes). Zámoček Vratislavovcov z Mitrovíc bol zmenený na faru a z dovtedajšej fary sa stal krížovnícky špitál.
V 17. a 18. storočí bol prestavaný kostol, čím získal v podstate (až na drobné zmeny) svoju terajšiu podobu.
V roku 1899 vznikol zbor dobrovoľných hasičov (osamostatnením staroknínskych členov dovtedajšieho zboru spoločného pre Starý i Nový Knín).
V roku 1974 bolo otvorené letné kino.
HKm Zvolen v sezóne 2008/2009
Sezóna 2008/2009 bola pre HKm Zvolen dvanástou sezónou v nepretržitom slede a trinástou celkovo v slovenskej hokejovej extralige.
Prípravné zápasy
Počas letnej prípravy na sezónu odohral HKm Zvolen niekoľko prípravných zápasov, vrátane účasti na dvoch medzinárodných turnajoch.
Pred sezónou
Hráči, ktorí prestúpili do Zvolena, ale po absolvovaní letnej prípravy opustili tím ešte pred začiatkom sezóny: Marek Šimko, Peter Gallo, Stanislav Lašček, Juraj Húska, Vladislavs Vodolazskis.
Zmena nastala aj na trénerskom poste, Ladislava Svozila s Pavlom Hulvom vystriedala dvojica Miloš Holaň a Vladimír Hiadlovský.
Základná časť
V základnej časti sa Zvolen stretol s každým súperom dvakrát doma a dvakrát vonku, okrem tímu Slovensko 20, s ktorým odohral len po jednom zápase. V 10. a 23. kole mal voľno.
Nadstavbová časť o 1.-6. miesto
V nadstavbe sa HKm Zvolen stretol raz doma a raz vonku s tímami, ktoré obsadili prvých šesť priečok v tabuľke.
Štvrťfinále
Hralo sa na štyri víťazné zápasy.
Vo štvrťfinále zvíťazil HKm Zvolen nad tímom z Liptovského Mikuláša 4:2 na zápasy a postúpil do semifinále, ktoré sa hralo rovnako na štyri víťazné zápasy.
Semifinále
Po prehre 3:4 na zápasy s Košicami obsadil HKm Zvolen v sezóne 2008/09 konečné '''4. miesto'''.
Ostatné tímy
Konečné umiestnenia ostatných tímov patriacich pod HKm Zvolen:
SsZĽH - Stredoslovenský zväz ľadového hokeja
Chronologická tabuľka kozmologických teórií
Toto je chronologický prehľad ľudského porozumenia vesmíru počas viac ako 2 tisíc rokov. Moderné kozmologické myslenie sa mení spolu s vývojom vedeckej disciplíny nazývanej fyzikálna kozmológia.
Baksa
Baksa je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Sellyskom okrese.
Marly-Gomont
Marly-Gomont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Guillaumes (kantón)
Guillaumes je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho deväť obcí.
Michail Michajlovič Južnyj
Michail Michajlovič Južnyj (* 25. jún 1982, Moskva, Rusko) je súčasný ruský profesionálny tenista. Je víťazom 7 turnajov ATP v dvojhre a 7 turnajov vo štvorhre.
Lapan
Lapan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2003
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2003 boli v poradí 36. majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCIRH. Konali sa v Oliveira de Azeméis, v Portugalsku od 27. septembra4. októbra 2003, za účasti 16 tímov. Svoj pätnásty titul po finálovom víťazstve nad 🇮🇹 získalo domáce 🇵🇹. Portugalsko získalo titul po 10 rokoch a Taliansko sa po desiatich rokoch dostalo do finále.
Portugalsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov desiatykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1947, 1949, 1952, 1956, 1958, 1968, 1974, 1982 a 1991. Zápasy sa hrali v aréne Pavilhão Dr. Salvador Machado, ktorá má kapacitu 4 000 divákov a je domovskou arénou hokejového klubu União Desportiva Oliveirense.
Bánfa
Bánfa je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Szigetvárskom okrese.
Má rozlohu 1206 ha a žije tu 212 obyvateľov (2007).
Lars von Trier
Lars von Trier (* 30. apríl 1956, Kodaň, Dánsko ako Lars Trier) je dánsky filmový režisér. Patrí k autorom manifestu hnutia Dogma 95, presadzujúceho minimalizmus vo filme. Napriek tomu vo svojich filmoch využíva aj rôzne iné prístupy.
Humel
Prameň
Pramení vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, na západnom svahu vrchu Tri studne (969,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 820 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie sprvu juhozápadným smerom, sprava priberá prítok (602,0 m n. m.) z VJV svahu Ovčínca (1 011,8 m n. m.), následne z tej istej strany aj prítok z lokality Brezovec na južných svahoch Ovčínca a prechodne tečie juhojuhozápadným smerom. Ďalej sa stáča severojužným smerom, tečie dolinou Humel, kde zľava priberá najprv prítok (2,1 km) prameniaci západne od kóty 828,3 m a potom prítok z JZ svahu Strážneho vrchu (774,0 m n. m.). Následne napája dve malé vodné nádrže, trikrát sa esovito ohýba a vteká do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina. Tu sa stáča na juhojuhozápad, napája ďalšiu malú vodnú nádrž a SSZ od centra Medzeva sa v nadmorskej výške cca 339,5 m n. m. vlieva do Zlatnej.
Rakovecké údolí
Rakovecké údolí je prírodný park, ktorý sa nachádza na katastrálnom území obcí Račice-Pístovice, Ruprechtov, Ježkovice a Jedovnice (v oblasti mikroregiónu Drahanská vrchovina). Prírodný park bol zriadený vyhláškou ONV číslo 10-13 z 1. januára 1978 ako kľudová oblasť, ktorá prešla s účinnosťou zákona č. 114/92 Zb. do kategórie prírodný park. Ďalšie postupné rozšírenie sa uskutočnilo v roku 1997. Jeho celková rozloha je 5,39 km². Do údolia padajú svahy so zlepencovými skalami, pozdĺž meandrujúceho potoka Rakovec sú zachované vlhké lúky s brehovým porastom. Druhú časť parku predstavuje údolie, ktoré sa tiahne k rybníku Budkovan ležiacemu na okraji Jedovnice.
Ide o oblasť so zachovanými lesmi a výskytom vzácnych živočíchov a rastlín. V údolí sa nachádzajú pozostatky dvoch zaniknutých stredovekých osád - Bystřec a Sokolí. Do Rakoveckého údolia zoskočil 30. septembra 1944 sovietsky partizánsky oddiel Jermak. Na 36 hektároch sa nachádza prírodná rezervácia Rakovec. V časti údolia bol inštalovaný náučný chodník Rakovecké údolie s desiatimi panelmi.
Giorgio Di Centa
Giorgio Di Centa (* 7. október 1972, Tolmezzo, Taliansko) je taliansky profesionálny bežec na lyžiach.
Napriek tomu, že Di Centa nikdy nevyhral preteky svetového pohára v behu na lyžiach je držiteľom už dvoch zlatých medailí z olympiády. Obe získal na domácej pôde počas olympiády v Turíne 2006. Tú prvú v štafete na 4 x 10 km a tú druhú v záverečnom individuálnom maratóne na 50 km.
Jeho sestra, Manuela Di Centaová, bola tiež bežkyňou na lyžiach.
Hormizd III.
Hormizd III. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 457459. Jeho otcom bol kráľ Jazdkart II., matkou kráľovná menom Dénak. Z Hormizdových súrodencov sú známi dvaja bratia – Péróz a Valgaš – ktorí obaja neskôr zasadli na perzský trón.
Hormizdova dvojročná vláda bola z väčšej časti vyplnená bojmi s mladším bratom Pérózom, ktorý chcel získať korunu pre seba. Vie sa, že Hormizd sídlil v meste Raj v Médii, zatiaľ čo v Ktésifóne bývala a administratívu riadila jeho matka. Bližšie podrobnosti však nie sú známe, iba kráľova násilná smrť po Pérózovom víťazstve v roku 459.
Fotopuška
náhľad|[[Étienne-Jules Marey|Mareyova fotopuška z roku 1882]] náhľad|Mareyova puška v Lumièrovom múzeu v [[Lyone]] náhľad|Letiaci [[Pelikán (rod)|pelikán, ktorého Marey zachytil fotopuškou okolo r. 1882. Našiel cestu, ako zachytiť viac fáz pohybu na jednu fotografiu]] náhľad|[[Sovietsky zväz|Sovietska fotopuška, FS-12 z roku 1982]] Fotografická puška alebo fotopuška je fotoaparát, ktorý má teleobjektív a spravidla aj ramennú opierku, takže tvarom pripomína pušku. Dá sa s ňou fotografovať na veľké vzdialenosti.
Dejiny
Za vynálezcu fotopušky sa považuje Étienne-Jules Marey, ktorý sa v osemdesiatych rokoch 19. storočia začal podieľať na vývoji chronofotografie, ktorá mohla slúžiť dokonca pre trojrozmernú rekonštrukciu pohybu. Použil rotujúcu fotografickú dosku v kamere, ktorá bola podobná zbrani (1882), svetlo-citlivý papier alebo celuloid (1888), následne tiež projekčnú techniku (1893) a 35 mm kameru (1899). Jeho prvá puška z roku 1882 bola schopná zaznamenať 12 snímok za sekundu, všetky zachytila na jeden jediný obrázok. Jeho štúdie sa týkali pohybu ľudského tela a rôznych zvierat.
Už v roku 1869 vynašiel Eadweard Muybridge jednu z prvých kamerových závierok. V roku 1877 nafotografoval svoje rozsiahle experimenty a zdokonalil svoju techniku. Fotografoval až tridsiatimi kamerami a ako výsledok svojej práce vo Philadelphii roku 1887 zverejnil 781 svetlotlačí pod názvom Animal Locomotion a The Human Figure in Motion. V roku 1883 vynašiel kameru, ktorá umožňovala zachytiť celú sériu expozícií na jednu dosku, čím získal pohybový diagram. Neskôr skonštruoval kameru, ktorá pri každom osvite urobila samostatnú snímku jednej pohybovej fázy. Zoopraxiskop je premietačka, kde sú na kotúči nalepené fotografie. Pri točení kľučkou sa kotúč otáčal a cez šošovky sa na plátno premietal pohybujúci sa obraz.
Mareyove dielo La machine animale z roku 1873 inšpirovalo guvernéra Lelanda Stanforda k stávke s Eadweardom Muybridge o päť rokov neskôr; a tiež k ďalším chronofotografickým štúdiám zvierat v pohybe špeciálnymi kamerami. Marey sám sa naopak nechal inšpirovať Muybridgovým dielom Animal Locomotion (1877), aby vylepšil astronomický revolver Julesa Janssena (1874) a vynašiel svoju chronofotografickú pušku, pomocou ktorej mohli byť zachytené pohybujúce sa objekty v priestore.
Od tejto chvíle to bol len krôčik ku kinematografii.
Aiči E16A
Aiči E16A Zuiun (z jap. 瑞雲; v preklade_ Priaznivo naklonený mrak; spojenecké označenie: Paul) bolo plavákové námorné prieskumné lietadlo používané japonským námorným letectvom počas druhej svetovej vojny. Oficiálne námorné označenie bolo námorné prieskumné plavákové lietadlo typ 3.
Vznik a vývoj
Vývoj lietadla Aiči E16A siaha do doby vývoja trojmiestnej plavákovej verzie stroja E13A1 z roku 1939. Ten mal byť podľa špecifikácií námorných úradov obsadený trojčlennou posádkou. Námorníctvo už ale v tej dobe začalo uvažovať o prieskumnom plavákovom lietadle s dvojčlennou posádkou a výkonnejšími parametrami, pričom špecifikáciu formulovalo do požiadavky 14-Ši. Vo firme Aiči vypracovali v októbri 1940 konštruktéri Kiširo Macuo a Jasuširo Ozawa projekt s továrenským označením AM-22. Technické oddelenie námorného letectva zapracovalo dodatočné požiadavky do projektu a v januári 1941 vydali doplnenú špecifikáciu 16-Ši. V júli roku 1941 bol vydaný pokyn na konštrukciu prototypov.
Na ďalších dvoch prototypoch boli odstránené vibrácie aerodynamických bŕzd a bola vylepšená výzbroj. Tieto stroje mali inštalované dva kanóny typ 99 kalibru v krídlach a pohyblivý guľomet typ 2 kalibru. Bombové závesníky boli pri prvom prototype dimenzované na hmotnosť, u ďalších prototypov na.
V auguste roku 1943 bol akceptovaný tretí prototyp ako základ pre sériovú výrobu. Firmou Aiči bolo vyrobených medzi januárom 1944 a letom 1945 približne 200. kusov a ďalšie kusy v počte 56 sériových strojov boli vyrobené v Jokohame firmou Nippon Hikoki K.K.
Bojové nasadenie
Lietadlo Aiči E16A1 sa dostalo k námorným jednotkám až v roku 1944, kedy už mali Spojenci vo vzduchu jasnú prevahu. Dostalo spojenecké označenie Paul. Pri nasadení proti spojeneckým silám boli straty E16A1 pomerne vysoké, preto boli postupne nasadzované v odľahlých oblastiach. V bojoch o Filipíny boli tieto stroje doslova zmasakrované a do konca vojny sa používali prevažne k samovražedným misiám.
Black Sabbath, Vol. 4
Black Sabbath Vol.4 je už z názvu vyplývajúc štvrtý štúdiový album skupiny Black Sabbath. Na tomto albume sú použité aj na metal nezvyčajné nástroje ako flauta, či klavír. Asi najznámejšia pieseň je „Changes“.
Album sa mal povodne volať Snowblind podla skladby popisujúcej používanie kokaínu.
Časopis Q album umiestnil na 60. mieste v rebríku 100 najlepších britských albumov všetkých čias.
Bár
Má rozlohu 900 ha a žije tu 573 obyvateľov (2007).
Lantosque (kantón)
Lantosque je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho dve obce.
Značkovací jazyk
Značkovací jazyk alebo značkový jazyk (z angl. markup language) kombinuje text a informáciu o texte (metainformáciu). Metainformácia, napríklad o logickej štruktúre alebo spôsobe prezentácie textu, sa vyjadruje použitím značiek (markup), ktoré sú premiešané s primárnym textom. Najznámejším dnes používaným značkovým jazykom je hypertextový jazyk HTML (z angl. Hypertext Markup Language), jeden zo základov World Wide Webu.
Historicky sa značky používali (a používajú) v procese publikovania rukopisu na komunikáciu medzi autormi, korektormi, redaktormi a tlačiarmi.
Prezentačné značky
Prezentačné značky označujú vizuálny vzhľad celého textu alebo jeho časti. Napríklad v textovom dokumente môže mať názov kapitoly priradenú značku, ktorá hovorí, že text má byt umiestnený v strede riadku, vysádzaný tučným písmom s väčším rezom písma. V podstate všetky aplikácie na spracovanie textu a počítačovú typografiu používajú prezentačné značky. V priebehu normálneho používania sú pre používateľa skryté, a viditeľný je len výsledná prezentačná forma, čím sa docieli takzvaný efekt WYSIWYG.
Opisné značky
Opisné značky používajú návestia na fragmenty textu bez toho, aby vynucovali nejké konkrétne zobrazovacie alebo spracovacie sémantiky. Napríklad Atom syndication language poskytuje značky na označenie „aktualizovanej“ časovej známky, ktorá je priradená tým, kto ho publikuje v čase, keď sa niektorá informačná položka zmenila. Kým špecifikácia Atom hovorí o význame „aktualizovanej“ časovej známky a značky používané na jej identifikáciu detailne, nehovorí nič o tom, akým spôsobom by táto informácia mala byť prezentovaná používateľovi. Software môže použiť túto značku mnohými spôsobmi, vrátane mnohých, ktoré návrhári jazyka Atom nemohli predvídať. SGML a XML sú systémy explicitne navrhnuté, aby podporovali návrh opisných značkových jazykov; príkladmi takýchto jazykov sú Atom, MathML a XBRL.
Za hlavnú prednosť značkového jazyka sa považuje jeho flexibilita; ak sa označia fragmenty textu ako "čo sú" na rozdiel od toho "ako by mali byť zobrazené", je možné napísať software tak, aby spracovával tieto fragmenty užitočnými spôsobmi, ktoré nebrali do úvahy návrhári jazyka. Napríklad hyperlinky HTML, pôvodne navrhnuté na aktiváciu človekom, sa tiež používajú vyhľadávačmi, ktoré tak objavujú nový materál na zaindexovanie a odhad popularity webových zdrojov.
Prezentačné značkovacie systémy zvyčajne obsahujú "pomenované štýly" alebo ekvivalent, ktorý do istej miery replikuje účinky opisného značkovania. Podobne procedurálne značkovacie jazyky zvyčajne obsahujú "makrá" na dosiahnutie podobného cieľa.
História
Termín "značka" je odvodený od tradičnej publikovacej techniky "označkovania" rukopisu, to znamená pridania inštrukcí pre tlačiara na okraje rukopisu. Po storočia túto úlohu vykonávali ľudia známi ako "značkovači", ktorí značkovali text, aby špecifikovali, aký font, štýl a veľkosť majú byť použité na každú časť, a potom odovzdali rukopis niekomu inému na únavnú úlohu ručného sadzania.
Myšlienka "značkovacích jazykov" bola zjavne po prvýkrát prezentovaná vedúcim pre publikáciu Williamom W. Tunnicliffeom na konferencii v roku 1967, hoci uprednostnil názov "všeobecné kódovanie". Tunnicliffe neskôr viedol vývoj štandardu zvaného GenCode pre publikačný priemysel. Návrhár kníh Stanley Fish tiež publikoval špekuláciu podobným smerom na konci 60-tych rokov. Výskumník IBM Charles Goldfarb je však dnes všeobecne považovaný za "otca" značkovacích jazykov, vďaka jeho výskumu od roku 1969, ktorý transformoval myšlienku do skutočne fungujúceho produktu. Nezávisle od Tunnicliffa a Fisha Goldfarb narazil na rovnakú základnú myšlienku, kým pracoval na projekte, ktorý mal pomôcť novinám digitalizovať pracovný cyklus; neskôr sa oboznámil s prácou Tunnicliffa a Fisha a dnes s nimi pozorne zdieľa zásluhy.
Medzi rané príklady značkovacích jazykov dostupných mimo publikačného priemyslu patria sadzacie nástroje na Unixových systémoch ako troff a nroff. V týchto systémoch sa formátovacie príkazy vkladali do textu dokumentu tak, aby sadzací softvér mohol naformátovať text podľa požiadaviek redaktora. Správne vytlačenie dobumentu bol iteratívny proces pokusu a omylu. Dostupnosť WYSIWYG ("what you see is what you get") publikačného softvéru priblížilo mnoho z použiteľnosti týchto jazykov bežným používateľom, hoci seriózna publikačná práca stále používa značkovanie na špecifikáciu nevizuálnej štruktúry textu.
Iným veľkým publikačným štandardom bol TeX, vytvorený a neustále zdokonaľovaný Donaldom Knuthom v 70-tych a 80-tych rokoch. TeX sa sústredil na detailné rozloženie textu a opis fontu pre tlač matematických kníh vo vysokej kvalite. To vyžadovalo, aby Knuth strávil značnú dobu skúmaním umenia sadzania. TeX však vyžaduje značnú zručnosť používateľa, a preto sa používa hlavne na univerzitách. Prvý jazyk, ktorý jasne oddelil štruktúru a prezentáciu bol Scribe, vyvinutý Brianom Reidom a opísaný v jeho dizertačnej práci v roku 1980. Scribe bol revolučný v mnohých smeroch, v neposlednom rade predstavil myšlienku štýlov oddelených od označkovaného dokumentu. Scribe ovplyvnil vývoj Generalized Markup Language (neskôr SGML) a je priamym predchodcom HTML a LaTeXu. LaTeX je de-facto štandard v mnohých vedeckých disciplínach.
SGML špecifikoval syntax značkovania v dokumentoch, ako aj iný systém (tzv. "metajazyk") pre samostatný opis významu značiek. To umožnilo autorom tvoriť a používať akékoľvek želané značkovanie a vybrať si štítky, ktoré im dávali najväčší zmyslel. Medzi príklady takýchto značkovacích jazykov založených na systéme patria TEI a DocBook. SGML ISO urobila medzinárodným štandardom v roku 1986.
SGML sa však vo všeobecnosti považuje za neohrabaný, čo je postranný účinok snahy robiť príliš mnoho príliš flexibilným spôsobom. Napríklad SGML v istých kontextoch umožnilo nepoužiť koncové štítky, pretože sa myslelo, že značkovanie bude vytvárať prepracovaný podporný personál, ktorý uprednostní tu a tam ušetrenie niekoľkých klávesov.
Do roku 1991 sa zdalo, že SGML bude obmedzené na medzné použitie, kým WYSIWYG nástroje (ukladajúce dokumentu v proprietárnych binárnych formátoch) zaujmú prevažnú väčšinu spracovania dokumentov.
Situácia sa dramaticky zmenila keď Sir Tim Berners-Lee použil niečo zo syntaxe SGML bez metajazyka na vytvorenie HTML. V HTML značkovanie pozostáva zo sady "známych" značiek, ktoré sú schopné vykonať bežné formátovacie úlohy. Jazyk však bol pôvodne vytvorený na označkovanie jednoduchých vedeckých dokumentov a preto bol do veľkej miery rozšírený, aby mohol ponúknuť dnešný bohatý obsah webu, a z tohto dôvodu dodatky často nesledujú žiaden logický návrh, hoci posledné snahy adresujú prave toto. HTML je pravdepodobne najpoužívanejším formátom dokumentov v dnešnom svete.
Ďalším, novším značkovacím jazykom, ktorý v súčasnosti nadobúda na význame je XML (Extensible Markup Language). Na rozdiel od HTML, ktoré používa sadu značiek s definovaným významom, XML umožňuje používateľovi vytvoriť ľubovoľnú želanú značku (preto je rozšíriteľný) a následne opísať túto značku v metajazyku známom ako "DTD" (Document Type Definition). Písanie DTD je však náročné, pretože ich syntax je odlišná od XML, a tak boli nedávno dpolnené o XML schému, čo je metajazyk definovaný prostriedkami samotného XML.
XML je konceptuálne podobné SGML, a v skutočnosti vo všeobecnosti, XML je podmnožinou SGML a nadmnožinou HTML. Hlavný účel XML (na rozdiel od použitia SGML) je udržiavať systém jednoduchším tým, že sa zameriame na špecifický problém -- dokumenty na internete. Tým sa XML vyhlo komplikovanosti SGML. Najnovšou implementáciou HTML je XHTML, alebo eXtensible Hypertext Markup Language, prepracovanejšia a robustnejšia verzia, ktorá je aplikáciou XML, a tak požaduje, aby boli dokumenty "správne utvorené" (well-formed), a na druhú stranu definuje zväčša známe HTML značky. Hlavné rozdiely medzi HTML a XHTML z pohľadu kódovania v jazyku je, že všetky značky musia byť uzatvorené, vrátane tzv. "prázdnych" značiek ako , ktoré napriek tomu, že nemôžu obsahovať nič iné, musia byť vždy uzatvorené takto: .
Vlastnosti
Bežnou vlastnosťou mnohých značkových jazykov je, že miešajú text dokumentu so značkami v rovnakom dátovom toku či súbore. Tu je napríklad fragment textu označkovaný v HTML:
<h1> Anatidae </h1> <p> The family <i>Anatidae</i> includes ducks, geese, and swans, but <em>not</em> the closely-related screamers. </p>
Text Encoding Initiative (TEI) publikovala vyčerpávajúce smernice pre kódovanie textov z oblastí humanitných a sociálnych vied, vyvinuté počas rokov medzinárodnej spolupráce.Tieto smernice používajú nespočetné projekty kódujúce historické dokumenty, práce jednotlivých učencov, období, žánrov atď.
Alternatívne použitie
Kým myšlienka značkového jazyka pochádza z textového dokumentu, použitie značkových jazykov zaznamenáva rozmach v oblastiach ako vektorová grafika, webové služby, content syndication a používateľské rozhrania. Väčšina z nich je aplikáciami XML, keďže XML je čistý, dobre formátovaný a rozšíriteľný značkový jazyk. Použitie XML tiež vedie k možnosti kombinovať viacero značkových jazykov v jedinom profile, ako XHTML+SMIL a XHTML+MathML+SVG.
Hrobice (okres Zlín)
Hrobice je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 495 obyvateľov, z toho 242 mužov a 253 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 39,5 roka, ženy 43,4 roka).
Saint-Pavace
Saint-Pavace je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Yankee Stadium
Yankee Stadium je štadión v New Yorku v mestskom obvode Bronx.
Finé
Finé je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 499 (marec 2007), dĺžka ostrova 1 620 m, šírka 900 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 287,9 km.
Esperantské múzeum
Múzeum esperanta je múzeum, ktoré vystavuje materiály o esperante, esperantskom hnutí a esperantskej kultúre. Často býva spojené s esperantskou knižnicou.
Esperantské múzeá nielen zbierajú rôzne predmety a materiály (ako knihy a archiválie), ale tiež ich prezentujú v stálych expozíciách podľa rôznych plánov a programov.
Rozlíšiť rozdiel medzi múzeom, knižnicou a archívom nie vždy je ľahké. Často ide o ich rôzne kombinácie.
Kirtland
thumb|Kirtland Kirtland je mesto v americkom štáte Ohio, ktoré má dnes takmer 7 000 obyvateľov. Nie je nijako rozľahlým mestom, ale zohralo dôležitú úlohu v dejinách USA.
Je známe predovšetkým vďaka tomu, že bolo strediskom mormonského náboženstva. Pod vedením Josepha Smitha tu bol postavený Chrám, ktorý je ústredným symbolom mesta. Dnes je táto budova v správe Kristovej komunity.
Laverdines
Laverdines je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Cher, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Martigny (Aisne)
Martigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baranyahídvég
Má rozlohu 849 ha a žije tu 219 obyvateľov (2007).
Hřivínův Újezd
Hřivínův Újezd je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 541 obyvateľov, z toho 257 mužov a 284 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 40,4 roka, ženy 43,4 roka).
Levens (kantón)
Levens je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho deväť obcí.
Elektroluminiscencia
thumb|right|Svietidlo, využívajúce elektroluminiscenčný panel
Tento jav sa komerčne využíva najmä v LED a OLED zariadeniach, displejoch a technológiách.
Pietro Piller Cottrer
Pietro Piller Cottrer (* 20. december 1974, Sappada, Taliansko) je taliansky profesionálny bežec na lyžiach. Je držiteľom jednej zlatej olympijskej medaily, ktorú získal v štafete na 4 x 10 km na olympiáde 2006 v Turíne.
Baranyajenő
Baranyajenő je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Hegyhátskom okrese.
Má rozlohu 1555 ha a žije tu 515 obyvateľov (2007).
Takeši Kitano
Takeši Kitano (po japonsky: 北野 武 Kitano Takeshi), pseudonym Beat Takeši (ビートたけし), (* 18. január 1947, Adači, Tokio) je japonský komediant, herec, spisovateľ, básnik, maliar a filmový režisér. Uznávajú ho nielen v Japonsku, ale aj v zahraničí pre jeho charakteristické kinematografické dielo.
Svoj pseudonym používa pri všetkých svojich aktivitách s výnimkou funkcie režiséra.
Veliko Tărnovo (oblasť)
Veliko Tărnovo je oblasť v Bulharsku na severe krajiny. Má rozlohu, žije tu 293 172 obyvateľov a jej sídlom je mesto Veliko Tărnovo.
Hanimádú
'Hanimádú' je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 390 (marec 2007), dĺžka ostrova 6 500 m, šírka 730 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 287,57 km. Nachádza sa tu miestne letisko.
Tři smrky
Tři smrky sa nachádzajú na katastrálnom území dediny Ruprechtov v okrese Vyškov na mieste, ktoré sa nazýva "Na prostředních", "Na barvínku", či "Na krchůvku". Bezprostredne susedí so zaniknutou stredovekou osadou Vilémov.
Smreky nechal zasadiť v 70. rokoch 19. storočia majiteľ zámku v Račiciach barón von Palm. Pôvodne išlo o štyri smreky, z ktorých jeden bol kedysi zasiahnutý bleskom a uschol.
Dnes rastú na lúke uprostred lesa smreky tri, z ktorých najväčší má atypicky rozložitú korunu z niekoľkými výhonkami. V tejto lokalite sa nakrúcali niektoré scény z filmu Kuky se vrací.
New York Yankees
New York Yankees je profesionálny bejzbalový klub z Major League Baseball, patriaci do východnej divízie American League. Patrí v tejto súťaži medzi najslávnejšie a najúspešnejšie tímy celej jej histórie.
Za svoju históriu klub celkom 39-krát vyhral American League, z toho 27-krát aj nasledujúcu Svetovú sériu:
Hvozdná
Hvozdná je obec v Česku v okrese Zlín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 196 obyvateľov, z toho 596 mužov a 600 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,3 roka, ženy 39,9 roka).
Mandelieu-Cannes-Ouest
Mandelieu-Cannes-Ouest je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho tri obce.
Potrubná doprava
Potrubná doprava je v širšom zmysle akákoľvek doprava používajúca potrubie ako dopravnú cestu, v užšom zmysle len takáto doprava okrem dopravy kvapalných alebo plynných látok.
Používa sa (v širšom zmysle) na prepravu nerastných surovín, napríklad ropy, zemného plynu alebo vody. V minulosti sa používala aj na prepravu pošty, keď sa listové zásielky uložili do kovového puzdra a pomocou pary sa prepravili do cieľovej zberne.
Baranyaszentgyörgy
Baranyaszentgyörgy je obec v Maďarsku v Baranskej župe v Hegyhátskom okrese.
Má rozlohu 727 ha a žije tu 145 obyvateľov (2007).
Saint-Pierre-de-Chevillé
Saint-Pierre-de-Chevillé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Sarthe, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Amemait
Amemait alebo Ammit alebo Ammet alebo Amam bola staroegyptská mytologická bytosť, zosobnenie božskej odplaty za zlo, ktoré človek spáchal na zemi. Amemait žijúca v Sieni maat (pravdy) v Duate, sedela vedľa váh, na ktorých boli vážené srdcia mŕtvych proti peru Šu, symbolu spravodlivosti. Pokiaľ mŕtvy v teste neuspel, Amemait jeho srdce zožrala a jeho duša nemohla vstúpiť do Usirovho kráľovstva Aaru.
Amemait nebola božským stvorením v pravom zmysle slova. Skôr zosobňovala všetko to, čoho sa Egypťania obávali - mala hlavu krokodíla alebo psa, prednú časť tela leva alebo leoparda a zadnú časť tela hrocha, teda zvierat, ktoré boli v okolí Nílu považované za nebezpečné. Amemait bola považovaná za démona, hoci vlastne tým, že ničila zlo, slúžila dobru.
Christos Papadimitriou
Christos Harilaos Papadimitriou (po grécky Χρίστος Χαριλάους Παπαδημητρίου - Christos Charilaus Papandimitriu) (* 16. august 1949, Atény, Grécko) je grécky informatik, v súčasnosti žijúci a pôsobiaci v USA. Je autorom učebnice Computational Complexity, ktorá je jednou z najpoužívanejších v oblasti výpočtovej zložitosti, spoluautorom učebnice Algorithms a autorom alebo spoluautorom viacerých ďalších vedeckých kníh. Za rok 2002 dostal Knuthovu cenu.
Amemait
Jej meno značí „Požieračka“, presnejšie „Pojedačka kostí“. K jej titulom patria: Požieračka mŕtvych, Požieračka miliónov, Pojedačka sŕdc a Veľkosť smrti. Podľa jednej verzie mýtu Amemait stála pri ohnivom jazere, do ktorého boli uvrhnuté srdcia nehodných, namiesto toho, aby ich požierala. V tejto funkcii bola démonická bytosť skôr strážkyňou jazera ako ničiteľka. Niektorí odborníci na egyptskú mytológiu predpokladajú, že predstava o ohnivom jazere prišla do Egypta z inej kultúrnej oblasti. V inej verzii zasa Amemait zožrala celého človeka, nielen jeho srdce. Hriešnik sa potom rozplynul v jej útrobách.
Niektorí vidia v požieračke Amemait paralely s inými bohyňami starovekého Egypta. Tweret, bohyňa pôrodu, vyzerala podobne a ako spoločníčka bôžika Besa slúžila ako ochrankyňa pred zlým. Amemaitine levie črty a jej spojenie s ohnivým živlom, by zasa mohli poukazovať na jej spojenie s bohyňou pomsty, Sechmet
Ovčinský potok
Ovčinský potok je potok v regióne Turňa, v západnej časti okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Zlatnej, meria 3,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň
Tečie vo Volovských vrchoch, v podcelku Kojšovská hoľa, kde pramení na západojuhozápadnom svahu Ovčinca (1 011,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 895 m n. m.
Opis toku
Od prameňa tečie spočiatku juhojuhozápadným smerom cez Malú Zlatnú dolinu a následne sa stáča severojužným smerom. Na dolnom toku sa ďalej stáča juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok z lokality Košiar a mení smer toku, pričom k ústiu už pokračuje juhojuhozápadným smerom. V Zlatnej doline, SSZ od centra mesta Medzev, ústi v nadmorskej výške približne 416 m n. m. do Zlatnej.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Leviciach
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v meste Levice v okrese Levice.
Menton-Est
Menton-Est je francúzsky kantón v departemente Alpes-Maritimes v regióne Provence-Alpes-Côte d'Azur. Tvoria ho dve obce.
Ukulele
thumb|Ukulele|alt=|327x327bod
Ukulele je strunový nástroj podobný menšej gitare, spravidla 4-strunový, pôvodom z Portugalska. Španielskymi ľoďami sa dostal na Havajské ostrovy, a tu našiel veľkú obľubu aj u domácich obyvateľov. Môže mať sopránové aj tenorové ladenie. Vyrába sa v siedmich verziách: sopraninové (vreckové), sopránové (štandardné), koncertné, tenorové, baritónové, basové a kontrabasové.
Konštrukcia
Ukulele má najčastejšie tvar číslice osem, ktorým pripomína malú gitaru, ale na trhu badáme aj nástroje s neštandardným tvarom, ako napríklad s výrezom či oválne, pripomínajúce ananás – tzv. pineapple ukulele z dielne spoločnosti Kamaka Ukulele Company. Okrem týchto tvarov ešte stoja za zmienku nástroje v tvare pádla a príležitostné štvorcové ukulele, ktoré sa vyrába zo starých drevených škatúľ na cigary.
Tieto nástroje majú často štyri struny, ktoré sa pôvodne vyrábali z ovčích a kozích čriev. Moderné ukulele sú osadené strunami z nylónu a polyméru s mnohými obmenami v použitých materiáloch.
Ladenie
Najbežnejším ladením štandardného – sopránového – ukulele je ladenie C6, čiže (od hornej struny): G4 – C4 – E4 – A4. Struna G je v porovnaní s očakávaním naladená o oktávu vyššie. Nájdu sa hráči, ktorí uprednostňujú ladenie s „nízkym G“, so spomínanou strunou naladenou o oktávu nižšie: G3 – C4 – E4 – A4. Toto ladenie sa v skutočnosti rovná hre na dolné štyri struny gitary (EHGD) s kapodastrom na piatom pražci.