cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Becherovka
Becherovka je prírodný bylinkový alkoholický nápoj - likér. Obsahuje karlovarskú vodu, lieh, prírodný cukor a špecifickú horkastú zmes pozostávajúcu asi z 32 druhov byliniek a korenia. Bola uvedená na trh v roku 1807. Obsah alkoholu je 38 percent.
História
V roku 1807 začal karlovarský lekárnik Jan Becher predávať bylinný likér podľa svojej vlastnej receptúry. V roku 1841 jeho syn Johann začal hromadnú výrobu. Až do roku 1945 bola firma vo vlastníctve rodiny. Po druhej svetovej vojne bola výroba znárodnená. V súčasnosti je podnik privatizovaný a patrí spoločnosti Pernod Ricard.
Výroba a recept
V dnešnej dobe sú v karlovarskom podniku len dvaja ľudia, ktorí poznajú celé výrobné tajomstvo Becherovky a nedá sa očakávať, že by ho spoločnosť niekedy prezradila verejnosti. Títo dvaja vyvolení sú jediní, ktorí môžu vstúpiť do miestnosti nazvanej „Drogikamr“, názov používaný ešte v dobe Becherov, a ktorí raz týždenne pripravia zmes bylín a korenín. Zhruba tri štvrtiny bylín a korenia pochádzajú zo zahraničia, vybrané druhy sa vyskytujú v okolí Karlovych Varov.
Hotová zmes je vo vreciach z prírodného materiálu na týždeň ponorená do alkoholu, aby sa dokonale vylúhovala. Výsledný extrakt sa zmieša s vodou a prírodným cukrom a potom sa dáva do originálnych ručne vyrobených dubových sudov. Materiál, dub, je dôležitou podmienkou úspechu, Becherovke dodáva niečo zo svojej typickej chuti a farby. Becherovka dozrieva v sudoch približne dva mesiace. Potom sa obsah sudov zmieša a plní do fliaš.
Peter Greguš
Peter Greguš (* 25. február 1946) je slovenský filozof zaoberajúci sa filozofiou dejín, historik a publicista.
Hajany
Hajany môžu byť:
Múzejná pedagogika
náhľad|Múzejná pedagogika Múzejná pedagogika je pedagogická disciplína, ktorá stavia na špecifikách učenia sa v múzeu a na predpoklade zážitku z vnímania autentického umeleckého diela či historického objektu. Výrazom múzejná pedagogika označujeme aj aktivity, ktoré cielene využívajú inštitúciu múzea, alebo inej kultúrnej inštitúcie k priamym vzdelávacím činnostiam.
Formy múzejného vzdelávania
Výchova vzťahu ku kultúrnemu dedičstvu môže slúžiť ako súhrnná disciplína, ktorá má výnimočný význam pre školské vzdelávanie.
Oživená história
Úloha múzeí spočíva predovšetkým v tom, aby pomohla žiakom a študentom sprostredkovať historické súvislosti, najmä pomocou zbierkových predmetov, a to na ne kladie úlohu zladiť vlastné ciele a úlohy so vzdelávacími inštitúciami v oblasti vyučovania. Vyučovanie histórie vyžaduje dostatočnú prax v predstavivosti, tiež schopnosť študovať vlastnú históriu.
Objektové učenie
Objektové učenie je základom všetkých disciplín vzdelávania v múzeu, pretože používa pre učenie múzejné zbierky. Týka najmä artefaktov vytvorených človekom. Žiaci sa učia vidieť, popisovať, zaznamenávať, klásť otázky, triediť informácie a nachádzať vzťahy.
Lept
thumb|Portrét holandskej kráľovnej Wilhelminy, (1901), lept
Lept patrí medzi grafické techniky, do skupiny tlače z hĺbky.
Základným materiálom pre lept je kovová doska (meď, zinok). Kresba sa tvorí pomocou kyseliny, ktorá leptá nechránené miesta kovovej dosky. Plochy, ktoré nemajú byť vystavené účinku leptadla sa pokryjú tenkou vrstvou špeciálneho krytu (látka podobná vosku). Zadná strana dosky a okraje sa pokryjú lakom. Do krytu sa grafickou ihlou vytvorí kresba tak, aby ihla prenikla na kov. Kovová doska sa neskôr uloží do roztoku kyseliny a odhalený kov sa leptá. Po vyleptaní sa kryt odstráni a doštička sa pokryje tlačiarenskou farbou.
Pre tlač sa používa navlhčený papier a odtláča sa na hĺbkotlačovom tlačiarenskom lise.
Černý Most
thumb|Pohľad na sídlisko Černý Most od Dolných Počerníc
Černý Most je katastrálne územie v severovýchodnej časti Prahy, na území mestskej časti Praha 14. Na jeho území bývalo k 31. júlu 2005 21 869 obyvateľov. Černý Most sa skladá takmer výlučne z panelových sídlisk, okrem toho je tu nákupné Centrum Černý Most s multikinom Village Cinemas, Makro (veľkooobchod), IKEA, a ďalšie. Vo štvrti ležia dve stanice trasy B metra, a to Rajská zahrada a konečná Černý Most.
Názov
Názov Černý Most pochádza od miestneho označenia skoršieho kamenného mostu nad železničnou traťou do Čelákovic, čiernemu od dymu z parných lokomotív; názov Černý most mala i strážna búdka pri trati. Kamenný most bol zničený v roku 1924 a miesto neho bol v tom istom roku postavený betonový most, ktorý už tiež neexistuje a uchovalo sa z neho iba torzo jednej strany nájazdu. Torzo sa nachádza blízko dnešného mostu cez železnicu, po ktorom sa ide na Hute a do Satalíc. Ulica v kyjskej časti Hutě, ktorá naväzuje na tento most, nesie od začiatku 70. rokov 20. storočia názov „Za černým mostem“. Konečná stanica električiek (dnes Lehovec) mala od svojho uvedenia do prevádzky 30. júna 1976 až do otvorenia úseku IV.B metra 8. novembra 1998 názov „Hloubětín, Černý most“, resp. „Černý most“. Koncom 70. rokov sa ako „sídliště Černý Most I“ začalo označovať panelové sídlisko, ktoré vzniklo „na zelenej lúke“ východne od Broumarskej ulice; v druhej polovici 80. rokov bol ako „sídliště Černý Most II“ označený ďalší sídliskovy komplex a v roku 1987 bolo pre tieto sídliská vytvorené katastrálne územie Černý Most. Názov Černý Most potom v roku 1998 nedostala stanica metra najbližšie byvalemu Černému mostu (ta sa volá Rajská zahrada), ale až konečná stanica, ktorá je od niekdajšieho Černého mostu vzdialená asi 1,6 kilometru na východ.
História
Sídlisko Černý Most sa stavalo v niekoľkých etapách, Černý Most I s približne 1780 byty bol dokončený v roku 1980. Od roku 1985 sa postupne stavajú jednotlivé stavby Černého Mostu II, kde bude po dokončení 5. stavby celkom asi 7270 bytov. Pôvodne mali byť ulice na sídlisku Černý Most II, ktoré bolo stavané približne v rokoch 1985 až 1992, pomenované podľa zahraničných komunistických funkcionárov, predovšetkým zo ZSSR (napr. Pjatnického, Vozněsenského, Kuzněcovova). Ulice boli označené tabuľkami len krátko, a v roku 1991 v súvislosti s politickými zmenami po novembru 1989 boli premenované po československých letcoch (napr. Kpt. Stránského, Bryksova, Gen. Janouška), pôsobiacich počas 2. svetovej vojny v zahraničnom odboji, predovšetkým vo Veľkej Británii (RAF) a predtým vo Francúzsku.
V roku 2001 bol na Černom Moste nakrútený film Babí léto. Na jeho území bývalo k 31. júli 2005 21 869 obyvateľov.
Wissant
Wissant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Halo 3
Halo 3 je sci-fi hra určená pre hernú konzolu Xbox 360.
Dej hry
Planétu Zem napadol agresívny druh mimozemšťanov, ktorý chce planétu dobyť a nechať si ju pre seba. V hre hráč vystupuje ako špeciálne cvičený robo-vojak prototypu SPARTAN 117, ktorý sa zameriava na odstránenie mimozemšťanov. Hra začína v dažďovom pralese, kde hráč s malou skupinou vojakov zabije niekoľko mimozemšťanov.
Histriónstvo
Histriónstvo je neuvedomené hranie a imitovanie výstupov alebo rolí. Pri hystériach skôr pre publikum, pri iných neurózach aj sám pre seba, hrá sa na významného umelca, veľkého filozofa, hrdinu a pod.
Cieszanów
Cieszanów je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat lubaczowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 1 905 obyvateľov (30.6.2007).
Ram Narayan
Pandit Ram Narayan (IAST: Rām Nārāyaṇ) (* 25. december 1927) je celosvetovo úspešný hindský hudobník, ktorý spopularizoval sarangi, hudobný nástroj hindustánskej hudby, ako sólový nástroj.
Chlorid draselný
Chlorid draselný (triviálny názov drasloš, sylvín, niekedy aj horká soľ) je v čistom stave biela kryštalická látka slanej chuti, dobre rozpustná vo vode. V prírode sa vyskytuje ako minerál sylvín a v carnalite a kainite ako dvojmocná soľ. Je nehorľavý, bez zápachu, dobre rozpustný vo vode. thumb|290px|Minerál silvín - chlorid draselný (KCl), Nemecko
Využitie
KCl + NH4NO3 → KNO3 + NH4Cl
Výroba
Najľahším spôsobom výroby je neutralizácia roztoku hydroxidu draselného kyselinou chlorovodíkovou podla rovnice:
KOH + HCl → KCl + H2O
Tiež substitučnou reakciou síranu draselného a chloridu sodného podla rovnice:
K2SO4 + 2NaCl → 2KCl + Na2SO4
Beata Poźniaková
Beata Poźniaková, poľ. Beata Poźniak Daniels (* 30. apríl 1960, Gdansk, Poľsko) je poľsko-americká herečka, režisérka, spisovateľka a maliarka. V detstve žila v Anglicku, kde tiež chodila do školy. Vyštudovala Filmovú hereckú fakultu v Lodži a od roku 1985 žije v USA.
Filmové a televízne role
Pre americké publikum ju objavil režisér Oliver Stone, ktorý ju obsadil do úlohy Mariny Oswaldovej vo filme nominovanom na Oscara JFK (1991). Táto úloha bola jej prvá v americkom celovečernom filme a viedla k ďalším rolám v 30 filmoch a televíznych projektoch. V sci-fi seriáli Babylon 5 vytvorenom J. Michaelom Straczynskim hrala Susanne Luchenko, prvú prezidentku Pozemskej aliancie. Stvárnila mladú zapálenú revolucionárka v seriáli George Lucasa Mladý Indiana Jones, ktorý sa nakrúcal v Prahe. Hrala tiež vedeckú pracovníčku Ludmillu v seriáli Temné nebo, alebo Evu v seriáli Pensacola - Zlaté krídla.
Jej ďalšie role boli v seriáli JAG – Vojenská generálna prokuratúra, v seriáli Melrose Place vytvorila neobvyklú rolu Dr. Katy Fieldingovej, heterosexuálnej ženy a matky, ktorá sa rozhodne vydať za homosexuálneho muža. Ďalej hrala napr. Mash v sitcome Som do teba blázon, Raisu v seriáli Kancelárska krysa a Tambor, japonskú vychovávateľku v minisérii Olivera Stonea Divoké palmy. Vo filmovej dráme Miriam z druhej svetovej vojny vytvorila postavu katolíčky, ktorá sa obetuje, aby zachránila pred nacistami dievča z židovskej rodiny.
Hádzaná na Stredozemných hrách 2013
Hádzaná na Stredozemných hrách 2013 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Stredozemných hier 2013, ktorý sa konal v Mersine, v Turecku od 22. do 30. júna 2013, za účasti 10 mužských a 10 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na Stredozemných hrách uskutočňuje od roku 1967, a toto bolo už jeho 12. vydanie. Zápasy mužov sa hrali v aréne Lütfullah Aksungur Spor Salonu pre 1 750 divákov. Ženy odohrali svoje zápasy v Yüreğir Serinevler Spor Salonu s kapacitou 2 500 divákov. Pôvodne mali hrať aj obe družstvá Francúzska, ktoré sa z turnaja odhlásili až po vyžrebovaní skupín; tie sa museli žrebovať nanovo. Víťazmi sa v oboch kategóriách stali nové tímy, Egypťania u mužov a Srbky u žien.
Penovec (travertín)
Penovec je sladkovodný vápenec, ktorý vzniká vyzrážaním z vôd, povrchových tokov alebo prameňov s nízkou teplotou, za výraznej účasti rastlín a mikroorganizmov, po ktorých odumretí je hornina výrazne pórovitá. Líši sa od menej porózneho travertínu, ktorý vzniká vyzrážaním z termálnych vôd, spravidla bez významnej prítomnosti makroskopických rastlín, pre ktoré sú termálne vody príliš teplé.
Penovce sú nespevnené svetlosivé, žlté až červenkasté obyčajne výrazne porézne sedimenty. Zvyčajne býva nevrstevnatý. Ak je tvorený spojením drobných valúnikov, býva označovaný ako kalkrusta.
Vzniká tak, že voda pri priechode horninou rozpúšťa vápenec, najmä ak je v nej prítomný oxid uhličitý. Na povrchu potom stačí oteplenie, únik alebo napr. pohltenie uhličitého rastlinami a vzniká vrstva penovca. Vďaka značnej rýchlosti zrážania vápenca môže obsahovať aj fosílie organizmov, ktoré vápnitý sediment prerástol a udusil.
V minulosti sa penovce využívali v poľnohospodárstve pri neutralizácii kyslých pôd.
V penovcovej mokradi optimálne prebieha zrážanie hydrogénuhličitanov v hĺbke prvých milimetrov vodného stĺpca. Od miesta rozpustenia je k miestu vyzrážania potrebná vzdialenosť niekoľko stoviek m, zvyčajne až niekoľko km.
Hniezdo
thumb|Vtáčie hniezdo Hniezdo je príbytok (konkrétne miesto), v ktorom niektoré živočíchy kladú vajíčka, sedia na nich alebo vychovávajú v ňom svoje potomstvo. Príbytok môže byť prirodzeného pôvodu (napríklad trhlina v skale), ktorý si živočích len upraví, môže byť živočíchom cielene vybudované (lastovičie hniezdo), prípadne môže byť prevzaté po inom živočíchovi. Niektoré druhy kladú tajne svoje vajíčka do cudzích hniezd do cudzej znášky, ich rodičia sa tak potom o ich mláďatá starajú (tzv. hniezdny parazitizmus). Najznámejším prípadom sú niektoré kukučky, napríklad kukučka obyčajná.
U druhov (resp. rodov), ktoré si svoje hniezda stavajú samy, možno podľa typu hniezda určiť jeho staviteľa.
Epikasté (dcéra Kalydóna)
Epikasté alebo Epikasta (Epikasté) je v gréckej mytológii dcéra Kalydóna z Aitólie a jeho manželky Aiolie, dcéry Amythaóna.
Antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že Epikasté bola dcérou Kalydóna, zakladateľa rovnomenného mesta v Aitólii. Vydala sa za Agénora a porodila mu syna Porthaóna a dcéru Démoniku. Podľa Pausania, synom Agénora bol aj Thestios, otec Lédy, manželky spartského kráľa Tyndarea.
Sundance Film Festival
náhľad|Nápis Sundance Film Festival Sundance Film Festival je najvýznamnejší festival nezávislého filmu v Spojených štátoch.
Vrátna dolina
Vrátna dolina alebo skrátene Vrátna je dolina v Krivánskej Malej Fatre. Ide o najväčšie stredisko letnej aj zimnej malofatranskej turistiky.
Poloha
Vrátna dolina sa nachádza asi od mesta Žilina a  od obce Terchová v Národnom parku Malá Fatra. Územie Vrátnej ohraničuje veniec vrcholov Boboty, Veľký Rozsutec, Stoh, Poludňový grúň, Chleb, Veľký Kriváň, Kraviarske, Baraniarky a Sokolie. Rozdeľuje sa na ďalšie dve doliny Starú a Novú dolinu, ktoré oddeľuje Grúň. Pôsobivý je predovšetkým úzky vstupný kaňon Tiesňavy s viacerými vodopádmi, ktoré vytvára riečka Varínka, ktorá vyviera v závere doliny. Skaly z dolomitu vytvárajú zaujímavé útvary nazvané Skalné mesto, Mních, Ťava, Päť furmanov a iné.
Dejiny
náhľad|[[Chata Vrátna, rok 1972]] Počas prvej svetovej vojny bola Vrátna navštevovaná okrem botanikov iba drevorubačmi a zlatokopmi, ktorí skúmali najmä oblasť okolo Veľkého Rozsutca. Celé územie bolo vo vlastníctve grófskej rodiny Majláthovcov, ktorý ho používali ako lovný revír. Prvopočiatky lyžiarstva siahajú do obdobia od 1920 do 1930. Do druhej svetovej vojny bolo na území (okrem chaty pod Chlebom a chaty pod Rozsutcom) iba jedno turistické zariadenie v Štefanovej. Počas SNP boli tieto stavby fašistickým vojskom vypálené. Prvá bola na pôvodných základoch zrekonštruovaná chata pod Chlebom, v roku bola vybudovaná 1948 nová chata pod Sokolím a neskôr pod Rozsutcom a na Grúni. V roku 1950 bola postavená Chata Vrátna a sedačková lanovka. Od roku 1954 pôsobí vo Vrátnej Horská služba a od roku 1959 má v dolnej stanici sedačkovej lanovky svoju záchrannú stanicu. V roku 1966 bol postavený hotel Boboty, 1968 viaceré reštaurácie a autokemping Sokolie. V roku 1977 bola na Grúni zriadená elektrická prípojka a v roku 1978 bol na svahu Paseky postavený prvý lyžiarsky vlek. V roku 1982 boli dokončené lyžiarske vleky na Poludňovom Grúni a na Grúni. náhľad|500px|Pohľad na Vrátnu dolinu z [[Poludňový grúň|Poludňového grúňa. Napravo od stredu fotografie sú Tiesňavy.]]
Povodeň v roku 2014
21. júla 2014 spadlo na ploche za hodinu a pol až 65 milimetrov zrážok. V časti Hromové sa podmáčal svah na ploche približne a zosunul sa. Vytvorilo sa umelé jazero, ktoré sa naplnilo vodou a jeho pretrhnutím vznikla prívalová vlna. Došlo ku vytvoreniu katastrofického hlinito-kamenitého prúdu, tzv. muru s objemom asi stotisíc kubických metrov materiálu. Hrúbka vrstvy prúdu dosiahla asi 5 m a ten spôsobil pohyb masy kamenia a hliny, ktorá zavalila dolnú stanicu lanovky, chatu a parkovisko.
Povodeň spôsobila značné materiálne škody. Bola poškodená časť obecného vodovodu, koryto potoka, cestná komunikácia v častiach Starý dvor a Tiesňavy a v centre obce. Voda značne poškodila Chatu Vrátna a dolnú stanicu lanovky. Bolo zničených 49 automobilov. K obetiam na životoch nedošlo. Predbežné škody sa odhadli na 10 mil. €.
Turistika
Vo Vrátnej doline sa nachádza viacero lyžiarskych stredísk (Paseky, Poludňový grúň, Tížinka, Príslop, Oštiepková mulda a Chleb) s umelo zasnežovanými lyžiarskymi svahmi s dobrými podmienkami pre zjazdové lyžovanie, beh na lyžiach, snowboarding, skialpinizmus ale aj snowtubing a paragliding. V závere Starej doliny sa nachádza Chata Vrátna so sedačkovou lanovkou na Chleb, odkiaľ je jednoduchý prístup na hlavný hrebeň pohoria.
V lete je možné vybrať si z hustej siete značených turistických chodníkov niekoľkých obťažností. Hrebeňové túry uľahčia lanovky do Snilovského sedla a na Grúň. Strediskom turistického ruchu vo Vrátnej je bývalá pastierska osada Štefanová.
Vrátna dolina ponúka ideálne podmienky na cykloturistiku. V oblasti Vrátnej je veľké množstvo ubytovacích a stravovacích možností.
Šport
náhľad|Turistická mapa - Vrátna. Vrátna je miesto pre viaceré športové podujatia. Vo Vrátnej sa konali cyklistické preteky, napríklad Majstrovstvá sveta cyklotrialu (2004) v Tiesňavách alebo Európsky pohár v cyklistike telesne a zrakovo postihnutých (2007). V zimnom období sa vo Vrátnej viackrát konal Európsky pohár v snowboardingu (2008, 2009, 2010).
Reichenau
Reichenau môže byť
Gerd Achgelis
Gerd Achgelis (* 16. júl 1908, Brake, Nemecko - † 18. máj 1991, Hude) bol nemecký akrobatický pilot a podnikateľ. Lietať a pracovať ako akrobatický pilot začal v roku 1928.
V roku 1930 lietal hodinu nad Londýnom s letúnom dole hlavou. O rok neskôr sa stal majstrom Nemecka v akrobatickom lietaní.
Miesto hlavného skúšobného pilota vo firme Focke-Wulf v Brémach opustil v roku 1933.
V rokoch 1934 až 1936 bol majstrom sveta v akrobatickom lietaní.
V roku 1937 založil s Heinrichom Fockom firmu Focke-Achgelis, ktorá sa v Hoykenkampe venovala výrobe vrtuľníkov. Achgelis zalietaval prvé prototypy vrtuľníkov.
V roku 1938 podnikol turné po USA na ktorom predvádzal leteckú akrobaciu s letúnom Fw 56 A-I.
Paneurópska vysoká škola
Paneurópska vysoká škola (PEVŠ) je súkromnou vysokou školou, so sídlom v Bratislave. O jej založenie v roku 2004 ako Bratislavskej vysokej škole práva sa zaslúžil hlavne jej spoluzakladateľ a spolumajiteľ Ján Čarnogurský. Škola postupne rozširovala počet fakúlt a od roku 2010 zmenila svoj názov na Paneurópska vysoká škola.
Rektorom je od 15. marca 2017 prof. Juraj Stern. Predchádzajúcim rektorom bol dva volebné obdobia prof. JUDr. Ján Svák, DrSc.
Vízia
PEVŠ pôsobí ako vysoká škola s mottom “vzdelanie bez hraníc”, svojho času vystihlo podstatu ubrať sa novými cestami vysokoškolského vzdelávania a prinášať na prax zamerané vzdelanie, na ktorom bude participovať akademický zbor z mnohých krajín, pri zvýraznení ďalších aspektov medzinárodného rozmeru vzdelávania.
PEVŠ má priznané práva doktorandského stupňa štúdia (PhD.), je oprávnená uskutočňovať rigorózne konanie, ako aj habilitačné konanie a vymenúvacie konanie profesorov. Paneurópska vysoká škola má v súčasnosti akreditovaných viac ako 40 študijných programov.
Fakulty
V súčasnosti PEVŠ zriaďuje 5 fakúlt:
História
Vyučovanie na Bratislavskej vysokej škole práva začalo v roku 2004, kedy ako prvá súkromná vysoká škola právnického zamerania na Slovensku prijala na svoju Fakultu práva prvých študentov. V roku 2005 bola otvorená Fakulta ekonómie a podnikania, ako ďalšie vznikli Fakulta masmédií vznikla v 2007 a Fakulta informatiky v roku 2009. Najmladšou fakultou školy je Fakulta psychológie, ktorá vznikla v roku 2011. Od roku 2010 sa škola nazýva Paneurópskou vysokou školou, podľa konceptu paneuropanizmu, ktorý v roku 1923 prezentoval Richard Nicolaus Coudenhove-Kalergi (18941972).
V januári 2015 bolo oznámené, že školu preberie český holding patriaci Miroslavovi Kurkovi. Koncom roka 2014 zo školy odišiel Ján Čarnogurský, škola patrila Rusom. Finančné problémy mala mať od roku 2013.
Študijné programy
V marci 2016 PEVŠ obhájila komplexnú akreditáciu na študijné programy na Fakulte práva, Fakulte ekonómie a podnikania, Fakulte masmédií a na Fakulte psychológie v 3 stupňoch štúdia. Zároveň bol akreditovaný aj nový študijný program Psychológia. Škola ponúka aj celoživotné vzdelávanie na univerzite tretieho veku na fakulte práva a psychológie.
Medzinárodná spolupráca
PEVŠ podporuje stálu výmenu vedomostí, myšlienok, informácií, vedeckých pracovníkov, pedagógov a študentov so svetom. Od svojho vzniku spolupracuje s prestížnymi zahraničnými univerzitami a vedeckými inštitúciami. Je členom 4 svetových zoskupení univerzít, má partnerstvá v rámci programu Erasmus+ a s ďalšími 60 partnerskými univerzitami v krajinách EÚ a ďalšími 24 inštitúciami mimo Európy. Okrem domácich odborníkov prednáša na fakultách aj vysoké percento zahraničných pedagógov najmä z Česka, Rakúska, Ruska, z USA a Hong Kongu.
Mimoškolská činnosť a ocenenia
PEVŠ venuje pozornosť aj mimoškolským aktivitám študentov. Na pôde školy aktívne pôsobí Študentský klub a Univerzitný hokejový tím Paneuropa Kings. V roku 2013 škola otvorila vo svojich priestoroch Galériu významného slovenského fotografa K. Kállaya a Galériu výtvarného umenia Silencium. PEVŠ realizuje aj tematické prednášky na stredných školách, podporuje užitočné projekty svojich študentov a absolventov, ako napríklad online poradňu IPčko a počas akademického roka množstvo odborných konferencií a seminárov. V akademickom roku 2014/2015 začalo vysielať školské rádio a od roku 2011 vydávajú študenti vysokoškolský časopis Like.
Študenti a škola získali viacero významných ocenení doma i vo svete za svoje projekty:
La Voulte-sur-Rhône (obec)
La Voulte-sur-Rhône je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
La Voulte-sur-Rhône má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
La Voulte-sur-Rhône má 5041 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Dębica
Dębica je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat dębicki v rovnomennej gmine.
Žije tu 46 790 obyvateľov (30.6.2007).
Büs ovoo
Büs ovoo (po mongolsky Бүс овоо) je osamote stojaci troskový kužeľ, nachádzajúci sa v centrálnej časti Mongolska, asi juhovýchodne od hlavného mesta Ulanbátaru. Vulkán je tvorený prevažne bazaltovými horninami, jeho vek sa odhaduje na neskorý pleistocén až začiatok holocénu.
Chanuj gol (vulkanické pole)
Chanuj gol (iné písanie: Chanuj Gol, Chanuj-gol; ) je menšie vulkanické pole, pozostávajúce z desiatky troskových kužeľov a s nimi asociovaných lávových prúdov, nachádzajúce sa v provincii Bulgan, v centrálnej časti Mongolska, asi severozápadne od hlavného mesta Ulanbátar.
Pole sa rozkladá na ploche približne pozdĺž rieky Chanuj gol. V horninovom zložení prevládajú miocénne bazalty so zvýšeným obsahom olivínu, častý je aj výskyt xenolitov (premenených peridotitov). Vek vulkanických produktov sa odhaduje na koniec pleistocénu až holocén.
Časť tohto územia je súčasťou rozľahlej prírodnej rezervácie Uran-Togoo Tulga Uul, vyhlásenej v roku 1965.
Iné projekty
.
Rovné (okres Humenné)
Rovné je obec na Slovensku v okrese Humenné.
Sheldon Lee Glashow
Sheldon Lee Glashow (* 5. december 1932, New York, USA) je americký fyzik a profesor matematiky a fyziky na Bostonskej univerzite.
Zoznam foriem vlády
Forma vlády alebo štátne zriadenie označuje vnútorné politické usporiadanie štátu.
Forma vlády podľa pôvodu moci
Tu sú zoradené formy štátu podľa spôsobu vlády
Forma štátu (podľa hlavy štátu)
Monarchia - vláda jedinca (zvyčajne dedičná)
Republika - vláda volenej hlavy štátu (prípadne kolégia)
Teokracia
Typy štátu podľa usporiadania
Zvláštnymi prípadmi sú:
Heliometer
Heliometer je prístroj pôvodne určený na meranie zmien slnečného priemeru v rôznych ročných obdobiach, no v modernej vede je jeho použitie omnoho širšie.
Zoznam foriem vlády
Iné
Ďalej sa v politológii a štátovede používajú označenie štátnych zriadení a foriem buď historických alebo ako označenie politického režimu. Príkladom
Termes (Lozère)
Termes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gróf
Gróf je pôvodne titul vysokého kráľovského úradníka vo Franskej ríši, postupne stavovské označenie, dedičný titul šľachtického rodu (šľachtický titul). V hierarchii sa umiestňuje nad vikomtom a pod markízom. Gróf patril k vysokej šľachte. V Uhorsku bol tento titul prvýkrát udelený v roku 1453, kedy kráľ Ladislav Pohrobok vymenoval Jána Huňadyho za dedičného grófa bystrického v Sedmohradsku. V Británii sa grófi stali neskôr earli.
Islamská republika
náhľad|Islamské republiky označené zeleno Islamská republika je názov štátneho zriadenia v niektorých štátoch s prevahou moslimov v konfesionálnej skladbe ich obyvateľstva. Oficiálnym náboženstvom v týchto štátoch je islam. Zákonodarstvo a spôsob vládnutia nesmie odporovať islamskému právu (šaría).
Tieto štáty sami seba označujú ako islamské republiky:
Štáty, ktoré sami seba označovali ako islamské republiky v minulosti:
Barnum Brown
Barnum Brown (* 12. február 1873, Carbondale, Kansas, USA – † 5. február 1963 New York) bol významný americký paleontológ. Je známy ako jeden z najväčších paleontológov začiatku 20. storočia, najmä vďaka nálezu prvej kostry tyranosaura v štáte Montana 12. augusta 1902.
Život
Od roku 1890 študoval na Kansaskej univerzite. Počas štúdia i po promócii sa venoval praktickým výskumom. V roku1894 začal pod vedením paleontológa Samuela W. Willistona s paleontologickými prácami. V období 1897 až 1942 pôsobil ako zástupca riaditeľa v American Museum of Natural History v New Yorku, ktoré založil Henry Fairfield Osborn.
Tyranosaura pomenoval Osborn, pre ktorého Brown za začiazku pracoval, v roku 1905. Aj druhý exemplár tyranosaura objavil v roku 1908 Brown.
Orsilochos (syn Alfeia)
Orsilochos alebo Ortilochos (Orsilochos, Ortilochos) je v gréckej mytológii syn riečneho boha Alfeia a Télegony, dcéry Farida.
Orsilochos pochádzal z messénskeho mesta Férai. V jeho dome dostal ithacký kráľ Odyseus od Eurytovho syna Ifita silný luk, ktorým neskôr postrieľal neodbytných nápadníkov svojej manželky Pénelopy.
Orsilochov syn Diokles bol otcom achájskych hrdinov Kréthóna a Orsilocha, ktorí bojovali a padli v trójskej vojne. Hovoria o tom Homérove verše v piatom speve Iliady:„''Danajcov popredných mužov zas Aineas zabil – dvoch synov Diokla: Orsilocha a Krethóna, ich praded, mal sídlo v pohľadnej Férai, oplýval bohatstvom a rodom pochádzal z Alfeia rieky, ktorá územím pylským svoje prúdy široko valí. Život dala Orsilochovi, ktorý premnohým mužom bol radcom; Orsilochos mal potom syna Dioklea veľkoduchého; Dioklés Kréthóna splodil a Orsilocha, dvoch synov, dvojčatá, a tí čoskoro sa vyznali v kdejakej bitke. Ale keď dospeli potom, tu na svojich koráboch čiernych do Tróje bohatej koňmi sa vydali s argejským vojskom, aby tam Menelaovi aj jeho bratovi Agamemnónovi pomohli k pomste – však padli a smrť im zastrela oči..."''
Hoštice (okres Strakonice)
Hoštice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 154 obyvateľov, z toho 78 mužov a 76 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,5 roka (muži 41,7 roka, ženy 45,2 roka).
V obci sa natáčala trilógia filmov Slunce, seno,.... Svoje posledné roky života tu prežil český country spevák Michal Tučný, ktorý tu je aj pochovaný. Na jeho počesť je pomenované námestie v obci.
Pyrenejský mastif
Vzhľad
Pyrenejský mastif sa so svojou kohútikovou výškou radí medzi molosy. Je to impozantný pes krátkeho štvorcového rámca so silným krkom a širokým hrudníkom. Má drsnejšiu, polodlhú a hustú srsť, ktorá má byť biela s dobre vyznačenými fľakmi rovnako sfarbenými ako maska. Uši sú vždy sfarbené, zatiaľ čo špička chvosta a zadná časť končatín je biela. Cenia sa najmä jedince so stredne sivými, intenzívne zlatožltými, hnedými, čiernymi, striebornými, svetlobéžovými, pieskovými alebo mramorovanými fľakmi. Nežiaduce sú červené fľaky a bieložltý základ. Uši sú stredne veľké, trojuholníkové, nasadené povyše očí
Povaha a upotrebenie
Pyrenejský mastif pochádza zo španielskych Pyrenejí. Jeho úlohou bolo stráženie a obrana stád a pastierov pred vlkmi a medveďmi. Túto úlohu plní aj dodnes tiež ako strážny pes. Je to inteligentné, ľahko cvičiteľné plemeno so sklonom riešiť situácie individuálne (zlodej). Dobre sa znáša s inými zvieratami. Napriek svojej veľkosti je živý a pohyblivý.
Odkazy
Slovakia Moloss Club
Pyrenejský mastif (česky)
Tlač z výšky
Tlač z výšky alebo vysoká tlač je najstaršou tlačiarenskou technikou. Princíp tlače spočíva v tom, že požadovaný obraz sa nanesie na tlačovú formu a miesta, ktoré sa nemajú otláčať, sa mechanicky, prípadne chemicky odstránia. Na vyvýšené (neodstránené) miesta je nanesená tlačová farba a táto sa za pôsobenia tlaku otlačí na papier alebo iný podklad. Tlačiace prvky sú teda vyvýšené nad prvky netlačiace. Pri navaľovaní tlačovej farby na tlačovú formu sa táto nanesie iba na povrch vyvýšených tlačiacich prvkov. Vyryté časti, ktoré nevystupujú z reliéfu, zostanú na odtlačku biele.
Tlač z výšky je charakterizovaná reliéfnou tlačovou formou. Tlačová forma môže byť z najrôznejšieho materiálu, dnes najčastejšie oceľové, z ľahkých hliníkových zliatin, alebo plastové, v minulosti odlievané olovené, alebo drevené formy, v umeleckej tlači sa používa linoleum, kameň, lepenka, piesok, zemiaky a iné.
Techniky tlače z výšky sú drevorez (drevoryt - xylografia), rytina do Mässrovej dosky, linorez (linoryt), razená technika (šrotová tlač), kovoryt (kovorez), olovoryt, zinkografia.
Priemyselne sa tlač z výšky používa ako kníhtlač a flexotlač.
Dukla (mesto v Poľsku)
Dukla je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat krośnieński v rovnomennej gmine. Žije tu 2195 obyvateľov (2009).
Hájek (Praha)
right|thumb|Hájek u Uhříněvsi
Hájek u Uhříněvsi (ako miestna časť a štvrť pod názvom Hájek) je katastrálne územie s rozlohou, rozkladajúce sa na severovýchode pražskej mestskej časti Praha 22. Je tu evidovaných 12 ulíc a 130 adries. V roku 1969 sa obec Hájek stala súčasťou mesta Uhříněvsi a s ním bola v roku 1974 pripojená k Prahe.
Jan Baxant
Štúdium a kňazská služba
Jan Baxant má päť súrodencov, dve sestry a troch bratov. Brat Mgr. Vojslav Pavel Baxant O.Praem. pôsobí od 1. januára 2009 ako kňaz v Karlových Varoch (do 31. decembra 2008 bol farárom v Aši, v rokoch 1991 až 1998 duchovným správcom vo Františkových Lázniach), sestra Mária vedie Bohu zasvätený život. Vyštudoval Strednú priemyselnú školu zememeračskú v Prahe a potom cyrilometodskej bohosloveckú fakultu v Litoměřiciach. Kňazskú vysviacku mu udelil 23. júna 1973 Mons. František Tomášek. Hovorí nemecky, francúzsky, taliansky a rusky.
Hájek (Praha)
Hájek sa nachádza na okraji Prahy. V poslednom čase tu prebieha výstavba rodinných domov.
Jan Baxant
Štúdium a kňazská služba
Bol farským vikárom v Kolíne (1973 až 1975), potom pôsobil ako administrátor farnosti Bystřice (1975 až 1983) a farnosti pri kostole sv. Antonína Paduánskeho v Prahe-Holešoviciach (1983 až 1990). V roku 1990 sa stal prorektorom a v roku 1993 rektorom Arcibiskupského seminára v Prahe. Potom bol farárom v Kolíne (1997 až 2000) a vo farnosti pri kostole Matky Božej pred Týnom v Prahe (2000 až 2002). Dňa 1. januára 2003 sa stal generálnym vikárom českobudejovickej diecézy.
Menovanie litoměřickým biskupom a svätenie
4. októbra 2008 ho pápež Benedikt XVI. menoval sídelným biskupom litoměřickej diecézy. Biskupské vysvätenie prijal z rúk kardinála Vlka v katedrále svätého Štefana v Litoměřiciach dňa 22. novembra 2008, spolusvätiteľom boli apoštolský nuncius Diego Causero a českobudejovický biskup Jiří Paďour.
Ako biskupské heslo si vybral, , zvolený biskupský znak je štvrtený a kombinuje znaky osobné (zlaté slnko v druhom a treťom modrom poli) a diecézny znak (červene štvrtený heroldský kríž v prvom a štvrtom modrom poli). left|náhľad|[[Slávnostná omša|Pontifikálna omša podľa misálu Jána XXIII. Celebrovaná Jánom Baxantom. Stal sa tak po 40 rokoch prvým českým biskupom, ktorý slúžil tradičnú svätú omšu.]]
Činnosť
Jan Baxant je považovaný za konzervatívneho biskupa a v súvislosti s odchodom arcibiskupa Vlka do dôchodku bol tiež uvádzaný ako jeden z vážnych kandidátov na post pražského arcibiskupa.
25. apríla 2009 sa zúčastnil pútnickej slávnosti ku cti sv. Vojtecha v Počaply u Terezína, kde celebroval Pontifikálnu omšu, ktorá bola na žiadosť miestneho duchovného správcu Jana Radima Valíka, OSB slúžená podľa misála z roku 1962 (tzv. Tridentská omša).
V dňoch 22. januára až 1. februára 2012 viedol Jan Baxant vizitáciu v trnavskej arcidiecéze. Na základe podkladov z tejto vizitácie potom 2. júla 2012 pápež uvoľnil Róberta Bezáka z čela trnavskej diecézy. Toto rozhodnutie vyvolalo veľkú vlnu diskusií a nevôle nielen medzi slovenským veriacimi.
V októbri 2012 bol delegátom Českej biskupskej konferencie na XIII. generálnom zhromaždení biskupskej Synody o novej evanjelizácii vo Vatikáne.
Po piatich rokoch vo svojej funkcii litoměřického biskupa poskytol v novembri 2013 médiám rozhovor s bilancovaním tohto obdobia aj odmietavý názor k požiadavkám revízie dohôd o majetkovom vyrovnaní cirkvi so štátom.
Witternesse
Witternesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Freska
Freska (z 🇮🇹) je technika nástennej maľby zhotovovaná na vlhkej omietke. Maľovanie fresiek je technicky náročná práca. Minerálne pigmenty rozomleté vo vode alebo vápennej vode sa nanášajú priamo na čerstvú omietku na stene tak, aby sa farby vsiakli do podkladu. To znamená, že maliar musí pracovať rýchlo, aby omietka nezaschla, lebo potom je možné robiť už len drobné úpravy temperou. Vďaka tomuto špeciálnemu postupu je freska jednou z najtrvalejších nástenných maliarskych techník, ale takéto maľby sa nehodia do vlhkého prostredia.
Witternesse
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Freska
Technika maľovania fresiek bola známa už v staroveku. Používala sa v Grécku a predovšetkým v Taliansku, ale aj v Číne a Indii. Rané kresťanské umenie a umenie raného stredoveku dalo prednosť mozaikám, takže umenie fresky upadlo na dlhú dobu takmer do zabudnutia. K obnove došlo až koncom 13. storočia.
Witternesse
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rokytov pri Humennom
Rokytov pri Humennom je obec na Slovensku v okrese Humenné. Obec vznikla v roku 1970 zlúčením Humenského Rokytova a Zbudského Rokytova.
Polohopis
Obec leží v Laboreckej vrchovine v doline rieky Výravy, 25 km severovýchodne od okresného mesta Humenné.
Vodné toky
Územie obce sa rozprestiera v nadmorskej výške 210 – 670 m n m. Má mierne zvlnený pahorkatinný povrch. V lesnom poraste prevláda breza, hrab, buk.
Nález kamenného sekeromlatu na území obce svedčí o osídlení tejto oblasti už v čase neskorej doby kamennej (1900 rokov pred Kr.). V tejto dobe to boli nositelia kultúrnej skupiny t.z.v,ľudu východoslovenských mohýl.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1379 a dokumentuje rozhodnutie palatína Mikuláša z Góry v spore o vlastníctvo obce v prospech šľachticov zo Zbudze.
V spomínanom roku sa ako súčasť majetku Dlhého Poľa uvádza aj Rokytov /Rokytow/ ktorý vznikol na zvykovom práve v 13. storočí, prípadne v 1. polovici 14. storočia. Neskoršie tu bolo zavedené nemecké a valašské právo.
Zbudský Rokytov do 16.storočia patril Izbugyovcom. Od roku 1598 Soósovcom, v 18. storočí Szimayovcom. Roku 1715 tu bol mlyn, dve opustené a osem obývaných domácnosti. V roku 1787 tu už bolo 30 domov.
Humenský Rokytov patril panstvu Humenné/Drugetovcom/Od 16.storočia vlastnili tunajšie majetky Almássyovci. V roku 1715 tu bol mlyn, 29 opustených a 19 obývaných domácnosti. V roku 1787 mala obec 72 domov.
V priebehu historického vývoja bol spôsob života v obidvoch obciach v podstate rovnaký. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, drevorubačstvom, povozníctvom a pálením dreveného uhlia. V rokoch 1890-1910 sa mnohí obyvatelia vysťahovali za prácou do zámoria. Tradičný spôsob života sa nezmenil ani v období 1.Československej republiky.
V čase 2.svetovej vojny sa Rokytovčania aktívne zapojili do protifašistického odboja. Nemecká vendeta prišla 2.októbra keď bolo Nemcami v H.Rokytove vypálených 7 domov a mlyn, v Zbudskom Rokytove 18 domov.26.októbra nasledovala násilná evakuácia. Práceschopné obyvateľstvo bolo sústredené v humenskom kaštieli a pripravované na transport na nútené práce do Nemecka.Tento zámer zmarili samotní Rokytovčania útekom do okolitých lesov.
Obe obce boli oslobodené 24.XI.1944. V boji proti fašizmu položili svoje životy aj Rokytovčania.
Po skončení vojny sa mnohí vysťahovali za prácou, najmä do západných Čiech a niekoľko rodín sa v roku 1947 odsťahovalo na Ukrajinu.
Povojnová výstavba zmenila obec na nepoznanie.Pribudli nové domy a budovala sa infraštruktúra obce na nepoznanie.V roku 1960 bolo založené JRD, svoju činnosť začal vyvíjať aj futbalový klub TJ. V súčasnosti je v obci pošta,kultúrny dom, v ktorom sídli obecný úrad,knižnica,spoločenská sála s kapacitou 400 osôb a kuchyňa slúžiaca pre obecné spoločenské podujatia. V obci je 181 rodinných domov, 50 z nich sa ako chalupy využíva na rekreačné účely.
Dejiny
Obec vznikla zlúčením Humenského a Zbudského Rokytova v roku 1970. Nález kamenného sekeromlatu v obci svedčí o osídlení tejto oblasti už v čase neskorej doby kamennej (1 900 rokov pred Kr.). Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1379 a dokumentuje rozhodnutie palatína Mikuláša z Góry v spore o vlastníctvo obce v prospech šľachticov zo Zbudze.
Dálu
thumb Dálu (angl. Dhaalu) je atol na Maldivách. Hlavné mesto atolu je Kudahuvadú. Skladá sa z 56 ostrovov, z toho 8 je obývaných. Počet obyvateľov je 6 878. Atol riadi Mohamed Anees. Tento administratívny atol sa rozkladá len na jednom prírodnom atole Južný Nilandú (južné Nilandé). Z východu na západ meria 22 km, zo severu na juh 39 km. Otvorený pre turizmus je od roku 1998. Atol sa stal populárny vďaka lokálnemu potápaniu.
Neobývané ostrovy
Aluvifusi, Bodufusi, Bulalafusi, Debaidú, Dúres, Enbúdúfusi, Fádú, Gádiffusi, Hirijanfusi, Hudufusífinolu, Huluvehi, Issari, Kandinma, Kanneijfaru, Kedigandu, Kiraidú, Lohi, Mádeli, Máfusi, Mágau, Maléfaru, Míduffusi, Minimasgali, Naibukaloabodufusi, Oluveli, Tilabolufusi, Tinhurá, Uddú, Valla, Vallalohi, Velavarú, Vonmuli
Nicole Prattová
Nicole Prattová (* 5. marec 1973, Mackay, Austrália) je bývalá austrálska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA v dvojhre a 9 turnajov vo štvorhre.
Labastide-de-Virac
Labastide-de-Virac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Labastide-de-Virac má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Labastide-de-Virac má 225 obyvateľov (2009).
Dariganga (sopečné pole)
Dariganga je vulkanické pole, tvorené asi dvoma stovkami troskových kužeľov a lávových prúdov, nachádzajúce sa v juhovýchodnej časti Mongolska, južná a východná hranica poľa je vzdialená od čínskej hranice približne 20 km. V horninovom zložení prevládajú bazalty a trachybazalty so zvýšeným obsahom sodíka, na rozdiel od ostatných vulkánov Mongolska, kde prevláda draslík. V južných častiach poľa sa vyskytujú aj ultrabázické xenolity. Vek poslednej erupcie sa odhaduje na pleistocén až holocén.
Hermann Buhl
Hermann Buhl (* 21. september 1924, Innsbruck, Rakúsko – † 27. jún 1957, Čogolisa, Pakistan) bol rakúsky horolezec, jeden z najvýznamnejších povojnových horolezcov. Zaslúžil sa o aplikáciu alpského štýlu pri lezení v Himalájach.
Život
Buhl sa narodil v Innsbrucku, ako najmladšie zo štyroch detí. Po smrti svojej matky strávil niekoľko rokov v sirotinci. V 30. rokoch začal napriek zdravotným problémom liezť v rakúskych Alpách. V roku 1939 vstúpil do innsbruckej pobočky spolku Nemeckých alpinistov (Deutscher Alpenverein) a čoskoro zvládol lezenie do obťažnosti 6.
Cez druhú svetovú vojnu prerušil štúdium na škole a vstúpil do nemeckých horských jednotiek, bojoval pri Monte Cassine. Bol zajatý americkými jednotkami. Po vojne sa vrátil domov do Innsbrucku a zarábal si na živobytie príležitostnou prácou. Koncom 40. rokov ukončil kurz horského vodcu.
3. júla 1953 uskutočnil prvovýstup na Nanga Parbat. V záverečnom úseku výstupu liezol sám. Bol prvým horolezcom, ktorý vystúpil na osemtisícovku čiastočne sólovým výstupom, a zároveň bez pomoci kyslíkového prístroja. Pri výstupe na Nanga Parbat prišlo dovtedy o život už 31 horolezcov.
9. júna 1957 uskutočnil spolu s Fritzom Winterstellerom a Marcusom Schmuckom prvovýstup na Broad Peak vysoký O niekoľko dní neskôr sa spolu s Kurtom Diembergerom pokúsil zdolať vrchol Čogolisa  alpským štýlom, Buhl však pri tomto pokuse zahynul blízko vrcholu, po tom, čo sa pod ním utrhol ľadový previs. Jeho telo sa nenašlo.
Klaas (DJ)
Klaas Gerling známejší ako Klaas je nemecký DJ a hudobný producent z Kolína nad Rýnom. Pracuje spolu s Micha Moorom pod vydavateľstvom Scream & Shout. Klaas remixoval skladby rôznych hudobníkov ako napríklad Global Deejays, Armand Van Helden, Eddie Thoneick a Michael Mind a takisto remixoval skladbu od Haddaway, „What Is Love“. V roku 2009 vydal singel „How Does It Feel“.
Pozície singlov v rebríčkoch
==Diskografia ==
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rochovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Rochovce v okrese Rožňava.
Dynów
Dynów je mesto v Poľsku v Podkarpatskom vojvodstve v okrese Powiat rzeszowski v rovnomennej gmine.
Hodkovičky
right|thumb|Hodkovičky
Hodkovičky sú katastrálne územie v Prahe.
V roku 1245 sa spomínajú ako majetok vyšehradskej kapituly. Lhotka sa spomína v roku 1368 ako majetok rovnakého vlastníka. Osada Nové Dvory vznikla v 19. storočí.
V roku 1900 boli Hodkovičky (Hodkovička, Malé Hodkovice) s 346 obyvateľmi s vilami a záhradami obcou okresu Královské Vinohrady. V tom čase bola obec rovnakého okresu aj Lhotka so 113 obyvateľmi.
V súvislosti s pripojením tohto územia k Prahe (ako súčasť Prahy XV) v roku 1922 bola k Hodkovičkám pripojená časť územia Modřan, nazvaná Zátiší. Celé toto územie malo necelých 1200 obyvateľov a 127 domov.
V roku 1949 bolo katastrálne územie Hodkovičky začlenené do správneho obvodu Praha 15 (s Braníkom, Podolím a časťou Krče). V roku 1960 sa Hodkovičky stali súčasťou nového obvodu Praha 4 a v roku 1990 sa stali súčasťou mestskej časti Praha 4.
Giovanni Palatucci
Giovanni Palatucci (* 31. máj 1909, Montella, Taliansko - † 10. február 1945, KT Dachau, Nemecko) bol taliansky policajný dôstojník, právnik a bojovník proti nacizmu. Ako veliteľ polície vo Fiume zachránil tisíce Židov pred deportáciou do vyhladzovacích táborov. Zomrel v koncentračnom tábore Dachau.
V roku 1990 mu Komisia pre rozpoznávanie spravodlivých pri pamätníku Jad va-Šem udelila čestný titul Spravodlivý medzi národmi. Cirkev otvorila proces jeho blahorečenia v roku 2002.
Christina Grofová
Christina Grofová (* 30. december 1941 – † 15. jún 2014) bola americká psychiatrička, manželka Stanislava Grofa, predstaviteľka new age.
Semetín - lúčne pramenisko
Semetín - lúčne pramenisko je prírodná pamiatka ev. č. 5839 neďaleko mesta Vsetín v okrese Vsetín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je vápnité slatinisko.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale žien 2015
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale žien 2015 bola africká kontinentálna kvalifikácia v basketbale žien, ktorú organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Zúčastnilo sa jej 16 afrických družstiev, ktoré súťažili o 7 miest na záverečný turnaj v 6 kvalifikačných zónach. Prebiehala od 21. septembra 2014 do 28. júna 2015. Okrem siedmich družstiev, ktoré sa kvalifikovali z tejto kvalifikácie, udelila FIBA Africa jednému družstvu tzv. divokú kartu.
Táto kvalifikácia bola zároveň aj kvalifikácia v basketbale žien na Africké hry 2015, z ktorej postúpilo 7 družsievvšetci víťazi skupín.
Priamy postup
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 4 najlepšie družstvá Majstrovstiev Afriky 2013:
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2014.
Zóna 2
Pozn: Mali postúpilo na Africké hry. Guinea na majstrovstvá Afriky, Mali malo na nich účasť už zabezpečnú.
Zóna 3
Pozn: Nigéria postúpila na majstrovstvá Afriky. Pobrežie Slonoviny postúpilo na Africké hry, Nigéria mala na nich účasť už zabezpečenú.
Zóna 7
Z tejto zóny sa do kvalifikácie prihlásil iba 🇲🇿, bez súťažných zápasov tak postúpil na obe podujatia.
Kopytovci
Kopytovci je slovenská hudobná a divadelná skupina zabávačov, ktorá vznikla v Bratislave v 90. rokoch 20. storočia.
Biografia
Skupinu založila trojica humoristov Sáva Popovič, Marcel Nemec a Henrich Platek v roku 1994. Typickým prejavom skupiny bolo parodovanie vtedajšej dancefloorovej hudobnej scény. Prvý album Mekký Drevokocúr vyšiel v roku 1995 a obsahoval ich najväčší hit, skladbu „Doj it“, ktorá bola paródiou „Do It“ od skupiny dancefloorovej skupiny Maduar. Okrem tohoto hitu k najznámejším skladbám skupiny ďalej patrili „Poručík Žigira“ alebo „Aka Fucka“. Kopytovcom sa v priebehu roka 1995 podarilo dvakrát zvítaziť v hitparáde ESO, ktorú vysielala televízia Nova. Na ich druhom albume Záhada uštipačnej Cilky z roku 1996, sa podieľali aj známe osobnosti ako Tóno Popovič, Laco Lučenič, Henrich Leško, Juraj Burian, Juraj Bartoš a ďalší. Celkovo Kopytovci vydali dva štúdiové albumy z ktorých sa predalo okolo 20 000 kusov. Skupina Kopytovcov spoluúčinovala aj na detskom albume Išla myška briežkom, ktorý vydali spolu so speváčkou Beátou Dubasovou.
V roku 2010 skupina vydala aj ďalšie parodujúce skladby, napríklad na skladbu „Horehronie“ od slovenskej speváčky Kristíny.
Holyně
right|thumb|Holyně
Nicol Čupková
Nicol Čupková (* 4. november 1992, Košice) je slovenská reprezentantka v ľadovom hokeji, účastníčka turnaja Zimných olympijských hier 2010 vo Vancouveri a elitnej divízie majstrovstiev sveta 2011 vo Švajčiarsku a 2012 v USA.