cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Javorinka (vrch vo Veporských vrchoch)
Výhľady
Vrchol pokrýva po veternej kalamite len nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Ponúka tak výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Spišsko-gemerského krasu, Stolických vrchov a Poľany, nezriedka však vidieť i hrebeň Vysokých Tatier, Kremnické vrchy a vrchy severného Maďarska.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný hrebeňom z Fabovej hole, kam vedie prístup:
InfoGate
Infogate (skratka IG) je súborný katalóg slovenských knižníc, ktorý bol spustený do prevádzky v roku 2013 slovenskou spoločnosťou SVOP, spol. s r.o.
Katalóg predstavuje jednotné vyhľadávacie prostredie vo viac ako 1 500 000 bibliografických záznamoch zapojených knižníc. Denne pribúdajú do databázy nové záznamy a vo výsledku vyhľadávania sú prezentované deduplikovane. Čitateľ sa v zázname ľahko zorientuje, v ktorej knižnici sa ním hľadaný titul nachádza a zistí jeho dostupnosť v materskom online katalógu danej knižnice. Inšpiráciou pri hľadaní mu budú hodnotenia, komentáre iných čitateľov, ako aj audio, video ukážka a externé recenzie na titul. Databáza kníh je otvorená všetkým knižniciam, ktoré majú záujem pridať svoje bibliografické záznamy. Knižnici nevznikajú zapojením sa ani účasťou v projekte žiadne finančné náklady smerom k zriaďovateľovi projektu.
Distribuované hľadanie verzus „centrálny index“
Myšlienka vytvoriť federatívne vyhľadávanie nad viacerými knižničnými databázami bola realizovaná už v roku 2005 pod názvom Infogate. Typickým technologickým nástrojom v tom čase bolo použitie protokolu Z39.50, paralelná distribúcia dotazu vyhľadávania do zvolených databáz, čakanie na výsledky (niekedy neúspešne) a následné spájanie výsledkov. Málo dostupné v katalógoch boli tiež technológie OpenURL, SIP2 a iné. Vyhľadávanie bolo teda rýchlostne závislé od zvolených katalógov a čitateľ často musel podniknúť ďalšie kroky, aby sa dozvedel informáciu o reálnej dostupnosti dokumentu. Práve dostupnosť OAI-PMH a OpenURL spolu s myšlienkou vytvárania silnej databázovej platformy s prvkami „FRBR-izácie“ nám umožnili vytvoriť skutočný súborný katalóg. Aplikácia OAI Providera, nachádzajúca sa na serveroch jednotlivých knižníc, pripraví dávku bibliografických záznamov, ktoré konvertuje z príslušného bibliografického formátu používaného knižnicou do formátu XML. Na strane databázy súborného katalógu je spustená aplikácia OAI Harvester, ktorá sa pokúša v pravidelných intervaloch o stiahnutie dostupných XML súborov a ich vloženie do súbornej databázy. Pomocou OpenURL linky sú spojené výsledný záznam v súbornom katalógu Infogate so záznamom v OPAC-u materskej knižnice, takže prístup k údajom o dostupnosti exemplárov je k dispozícii na jeden klik.
Ciele projektu
Hlavné ciele projektu Infogate sú:
Deduplikácia dát
V predošlej verzii katalógu Infogate bola množina deduplikovaných záznamov identifikovaná iným farebným pozadím, výraznejšími identifikačnými prvkami v podobe názvu a autora. Obsahovala rovnako aj informáciu o počte zoskupených záznamov o danom diele a počte knižníc, v ktorých sa tieto záznamy nachádzali. Pri každom takomto záhlaví bola možnosť ho otvoriť a zobraziť tak jednotlivé záznamy. V aktuálnej verzii Infogate badať snahu deduplikovať čo najviac bibliografických záznamov toho istého diela, a to aj v prípade, že majú iba niekoľko spoločných prvkov. Výsledkom spájania sú súborné záznamy o tituloch, pričom v deduplikovanej množine je rešpektované poradie alebo rok vydania. V predošlej verzii existovalo toľko záznamov, v koľkých knižniciach sa titul nachádzal. Tieto záznamy boli uložené pod jedným záhlavím. V súčasnosti existuje iba jeden bibliografický záznam titulu obsahujúci informácie o dostupnosti v jednotlivých knižniciach, ktoré ho majú vo fonde.
Podmienky zapojenia knižnice do databázy Infogate
Účasť je potrebné vyjadriť súhlasom so zapojením, ktorý definuje podmienky prístupu a záujemcom ho pošleme na vyžiadanie. Knižnica musí disponovať aplikáciou OAI-PMH Provider, ktorú by si mala obstarať od dodávateľa svojho knižnično-informačného systému. Ďalej je potrebné pre priamy prístup k záznamom do lokálneho online katalógu, aby boli prepojené linkou OpenUrl. V opačnom prípade bude smerovať linka zo záznamu v Infogate iba na úvodnú stránku OPACu knižnice namiesto do detailu záznamu. Po prvotnom stiahnutí všetkých bibliografických záznamov a ich prevode do databázy Infogate, sú bibliografické záznamy z knižnice aktualizované v dohodnutom časovom intervale, zvyčajne raz za 24 hodín. Aktualizáciou sa rozumie stiahnutie nových záznamov, zmien alebo odstránenie vymazaných záznamov.
Zapojené knižnice
K 1. novembru 2019 bolo v katalógu kníh zapojených 40 knižníc. Z toho bolo 18 akademických knižníc, 1 vedecká knižnica, 6 špecializovaných a 38 verejných knižníc. Každá knižnica, ktorá začne využívať funkčnú nadstavbu pre malé knižnice Biblib, je automaticky zapojená do súborného katalógu a otvára tak svoj fond širokej verejnosti.
Medzi najvýznamnejšie zapojené knižnice patria:
Prečo by sa mala knižnica pridať?
Databáza kníh predstavuje zhmotnenie vízie o vzájomnej spolupráci a spájaní knižníc. Svojou účasťou sa knižnica stáva časťou väčšieho celku a môže svojim čitateľom ponúkať nové a kvalitnejšie služby. Viaceré online katalógy nedisponujú pokročilými funkciami ani funkciami OPACov 2.0, vďaka účasti v Infogate môže knižnica tieto funkcie svojim používateľom priniesť. Záznamy v databáze kníh sú indexované vyhľadávačom Google. Prostredníctvom vyhľadávania konkrétneho dokumentu v tomto vyhľadávači sa tak čitatelia môžu dostať až do OPACu jeho materskej knižnice.
Ako funguje zber bibliografických záznamov z knižníc?
Zjednodušene môžeme povedať, že princíp fungovania poskytnutia a zberu dát funguje nasledovne: na serveroch jednotlivých knižníc zapojených do projektu funguje aplikácia OAI Provider, ktorej úlohou je „pripraviť“ bibliografické záznamy z knižnicou využívaného bibliografického formátu do formátu XML a vystaviť ich na zber. Na strane databázy je spustená aplikácia OAI Harvester, ktorá sa v pravidelných intervaloch snaží o stiahnutie XML súborov a ich vloženie do súbornej databázy. Množina stiahnutých záznamov prejde ďalším spracovaním a následne je uložená do spoločnej databázy.
Katalóg ponúka viaceré funkčné celky.
Mylib – Moja knižnica
Moja knižnica (skratka MY) predstavuje rozšírenie katalógu kníh Infogate o čitateľský denník – možnosť si evidovať vlastnú čitateľskú aktivitu a/alebo tituly, ktoré vlastníte alebo ste čítali. V mojej knižnici si môžete budovať prehľadný zoznam titulov, v ktorom viete jednoducho filtrovať rôzne stavy kníh a mať vždy prehľad o tom, čo ste už čítali alebo čo sa čítať chystáte, či práve čítate. Vaša knižnica je prístupná iba pre vás, žiaden iný používateľ nevidí, čo v nej máte. Mylib je k dispozícii každému registrovanému čitateľovi katalógu kníh Infogate. Pri každej knihe, ktorú čitateľ nájde v Infogate je v detaile pod obálkou tlačidlo Pridať do MY, pomocou ktorého zaradí daný titul do mojej knižnice. Následne si môže upraviť detaily ohľadom čitateľskej aktivity a vlastníctva.
Bazár kníh
Súčasťou Infogate je aj knižný bazár. Registrovaní používatelia môžu ktorémukoľvek titulu pridať svoj inzerát a ponúknuť ho na predaj. Záujemcovia si vedia prezrieť zoznam ponúkaných kníh a v prípade záujmu reagovať na inzerát, a to aj bez prihlásenia. Bazár kníh je zadarmo.
Biblib – systém pre malé knižnice
Biblib je jednoduchý knižničný systém alebo funkčná nadstavba určená pre malé knižnice (obecné, školské, podnikové, farské; knižnice nadácií, spolkov, združení a pod.). Umožňuje budovať fond preberaním záznamov z Infogate alebo vytvorením nových záznamov vyplnením formulára. Funguje v režime bez prírastkov (eviduje detaily o titule ako umiestnenie, kategória a poznámka) a v režime s prírastkami (exemplármi).
Pre knižnice ponúka verejne prístupný online katalóg v tvare Infogate.sk/library/skratkakniznice a úvodnú stránku knižnice s možnosťou zápisu údajov (základné informácie, otváracia doba, kontakty), ktorú dokáže spravovať administrátor knižnice.
Biblib nevyžaduje školenie, založiť a spravovať knižnicu dokáže ktokoľvek aj bez knihovníckeho vzdelania. K dispozícii sú popísané postupy a video návody. Je prispôsobený aj neprofesionálnymi knihovníkom (nevyžaduje znalosť bibliografických formátov). Na jeho prevádzku je potrebný iba počítač (desktop, laptop, tablet) s internetovým prehliadačom. Všetky údaje sú uložené v cloude, sú pravidelne zálohované. Systém je pre malé knižnice zdarma do 2500 titulov. Pre používanie systému sa stačí zaregistrovať.
Spravuje tvorbu a vyraďovanie exemplárov vrátane zápisu potrebných údajov:
Dourdain
Dourdain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Selhurst Park
Selhurst Park je futbalový štadión v Selhurste v londýnskej štvrti Croydon, ktorý je domovským štadiónom klubu Crystal Palace, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. Štadión navrhol Archibald Leitch a otvorili ho v roku 1924. Hostil medzinárodný futbal, ako aj zápasy na letných olympijských hrách v roku 1948. V rokoch 1985 až 1991 Crystal Palace štadión zdieľal s klubom Charlton Athletic a v rokoch 1991 až 2003 s klubom AFC Wimbledon.
História
V roku 1922 bola klubom Crystal Palace odkúpená bývalá tehelňa od London, Brighton and South Coast Railway Company za 2 750 libier. Štadión bol navrhnutý škótskym architektom Archibaldom Leitchom a postavil ho Humphreys z Kensingtonu za približne 30 000 libier. Oficiálne ho otvoril primátor Londýna 30. augusta 1924. Vtedy na štadióne existovala iba jedna tribúna (Main Stand) ale aj tá nebola úplne dokončená z dôvodu protestov. Crystal Palace hral premierový zápas v Selhurst Parku proti Sheffield Wednesday a pred 25 000 fanúšikmi prehral 0:1.
Štadión zostal nedokončený až do roku 1969. Vtedy ale Crystal Palace po prvýkrát postúpil do Division One (vtedy najvyššej úrovne anglického futbalu). Bola postavená tribúna Arthura Waita, pomenovaná po dlhoročnom predsedovi klubu, ktorý bol remeselnícky stavbár a často ho bolo vidieť, ako sám na štadióne pracoval.
V roku 2018 klub oznámil rekonštrukciu Selhurst Parku v hodnote 100 miliónov libier, aby sa kvalitou priblížil modernému štadiónu akú si zaslúži klub hrajúci v Premier League.
Selhurst Park sa taktiež objavil a používal v seriáli Apple TV+ Ted Lasso ako Nelson Road, fiktívny domáci štadión AFC Richmond.
Holmesdale Road Stand
Kapacita tribúny: 8 329
Holmesdale je dvojposchodová tribúna (spodné podlažie s kapacitou 5 510, a horné podlažie s kapacitou 2 819). Je to najnovšia tribúna na štadióne. Bola postavená v roku 1994.
Arthur Wait Stand
Kapacita tribúny 9 574
Časť tejto tribúny je vyčlenená pre priaznivcov hostí (približne 3 000). Bola otvorená v roku 1969 a pomenovaná je po vtedajšom predsedovi Crystal Palace. Tvorí severovýchodnú stranu štadióna.
Main Stand
Kapacita stánku: 5 460 + miesta pre novinárov (63)
Pri otvorení štadióna v roku 1924 to bola jediná tribúna na tomto štadióne. Tvorí juhozápadnú stranu štadióna. S potvrdenou novou investíciou klub predložil plány na jej prestavbu na trojpodlažnú tribúnu. Plány na rekonštrukciu tribúny s kapacitou 13 500 miest (a rozšírenie celkovej kapacity štadióna na 34 000) boli schválené na zasadnutí rady Croydon 19. apríla 2018.
Rekordy
Štadión tiež drží rekord v návštevnosti na zápase štvrtej divízie (dnes EFL League Two) Crystal Palace hral v roku 1961 s miestnym rivalom Millwallom a na zápas sa prišlo pozrieť 37 774 divákov.
Selhurst Park taktiež zaznamenal najnižšiu návštevnosť na zápase Premier League. Iba 3 039 divákov sa 26. januára 1993 prišlo pozrieť na zápas Wimbledon – Everton.
Severn
Severn môže byť:
Lanzelin
Lanzelin alebo aj Kanzelin či Landolt (* asi 950 - † august 991) bol pravdepodobne syn Guntrama Bohatého, praotca rodu Habsburgovcov.
Jeho manželka sa volala Luitgard z Thurgau, alebo Liutgard, resp. Lütgard z Nellenburgu (* 960). Bola dcérou grófa Eberharda III. z Thurgau.
Madame de La Fayette
Marie-Madeleine Pioche de La Vergne, komtesa de La Fayette (alebo Lafayette); * 18. marec 1634 (dátum krstu), Paríž – † 25. máj 1693, Paríž) bola francúzska spisovateľka obdobia klasicizmu.
Život
Marie-Madeleine Pioche de La Vergne sa narodila v zámožnej rodine pochádzajúcej z nižšej šľachty, ktorá mala kontakty na okolie kardinála de Richelieu. Jej matka, dcéra kráľovho lekára, bola v službe vojvodkyne Rose-Madeleine d'Aiguillon už od jej narodenia. Jej otec, Paul Pioche de la Vergne, kráľov štolba, zomrel po výstrele z muškety, keď mala Marie-Madeleine pätnásť rokov. Nasledujúci rok po tejto udalosti (1650) sa stala dvornou dámou kráľovnej Anny Rakúskej a začala sa vzdelávať v literatúre u gramatika menom Gilles Ménage, ktorý ju učil taliansky a latinsky. Tento muž ju uviedol do populárnych literárnych salónov Catherine de Rambouillet, markízy du Plessis-Bellière a Madeleine de Scudéry.
V roku 1660 sa jej matka znovu vydala za Renauda de Sévigné, strýka madame de Sévigné. Obidve dámy sa navždy stali "najdrahšími priateľkami na svete“. V roku 1655 sa vydala vo veku 21 rokov za Auvergnčana o osemnásť rokov staršieho Françoisa Motiera, grófa de La Fayette, s ktorým mala dvoch synov. Tento vdovec, brat Louise de La Fayette, dôverníčky kráľa Ľudovíta XIII, ktorý viedol utiahnutý život na svojom zámku, jej priniesol majetok a meno. Sprevádzala ho po jeho rodinných majetkoch v Auvergne a v Bourbonsku, ale tiež sa pravidelne vracala do Paríža, kde sa predstavila v najvyšších kruhoch okolo kráľovského dvora.
Spoločenský vzostup jej umožnil s úspechom otvoriť vlastný salón v Paríži na ulici du Vaugirard. Navštevovali ho La Fontaine, La Rochefoucauld, Segrais a princ de Condé. Jej manželské šťastie niekoľko rokov po sobáši a narodení synov prebiehalo v ústraní. Manžel zostal v tieni slávy madame de La Fayette. Až do 19. storočia sa nevedelo, že zomrel 26. júna 1683.
Je známe, že medzi dôležité známosti madame de La Fayette patrila Henrieta Anglická, budúca vojvodkyňa Orléanska, ktorá ju požiadala, aby bola jej životopiscom. Tiež Grand Arnauld a Huet, ktorých „Pojednanie o pôvode románov“ bolo uverejnené ako predhovor jej diela „Zaïde“. Madame de La Fayette bola dvorankou Henriety Anglickej počas dvoch rokov až do jej náhleho skonu.
Na začiatku šľachtickej vzbury Fronda mala blízko ku kardinálovi de Retz. Keď sa definitívne usadila v Paríži, vyšla anonymne jej biografická novela „La Princesse de Montpensier” v 1662. Od roku 1655 do roku 1680 bola úzko spojená s La Rochefoucauldom (autor diela Maximy), o ktorom povedala: „M. de La Rochefoucauld mi daroval esprit, ale ja som zmenila jeho srdce.“ La Rochefoucauld predstavil Marie-Madeleine de La Fayette mnohým veľkým literárnym duchom tej doby, ku ktorým patrili aj Jean Racine a Nicolas Boileau.
V roku 1669 bol publikovaný prvý diel jej románu „Zaïde”, príbeh z maurského Španielska, vydaný pod menom de Segraisa, ale je temer isté, že autorkou bola Madame de La Fayette. Druhý diel vyšiel v roku 1671. „Zaïde” sa stala objektom reedícií a prekladov, hlavne vďaka Huetovmu predhovoru.
Najznámejším dielom Marie-Madeleine de La Fayette zostala „Kňažná de Clèves”, vydaná jedným z jej priateľov v marci 1678. Toto dielo, ktorého úspech bol rozsiahly, sa stal prototypom psychologického románu.
Smrť La Rochefoucaulda v roku 1680, potom grófa de La Fayette v roku 1683 ju donútili viesť menej aktívny spoločenský život počas posledných rokov. Po smrti manžela prevzala s úspechom starostlivosť o zdedené majetky a kariéry svojich dvoch synov. V roku 1692 zomrel jej dlhoročný priateľ a mentor Giles Ménage, s ktorým udržiavala dlhoročný vzťah, čo ju oslabilo aj fyzicky, aj zdravotne. Stiahla sa z mondénneho sveta, aby sa pripravila na koniec. Tri z jej diel boli vydané posmrtne:
Katarína Franklová
Katarína Franklová (rodená Sonnenthalová; pseudonym: Kathi Frank; * 11. október 1852, Pezinok – † 1. január 1918, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko) bola významná medzinárodná divadelná herečka devätnásteho storočia pochádzajúca zo Slovenska.
Životopis
Narodila sa v rodine židovského učiteľa Samuela Sonnenthala. Záujem o divadlo u nej údajne vzbudila návšteva kočovného divadla v rodnom meste v roku 1864.
Od roku 1871 bola herečkou v berlínskom divadle Viktoria-Theater, potom v Postupime, Brémach a potom v rokoch 1872 - 1882 v Stadttheatri vo Viedni, pričom v roku 1875 prechodne pôsobila v Burgtheatri vo Viedni, ale z dôvodu osobných sporov sa vrátila do Stadttheatru. Po požiari Stadttheatru účinkovala postupne vždy zhruba rok či dva roky v Hamburgu, v Rige, v Karlstheatri vo Viedni a v Stuttgarte, potom v rokoch 1888 - 1899 vo Frankfurte nad Mohanom, v roku 1900 v Deutsches Volkstheater vo Viedni a v roku 1901 v Irving Place Theater v New Yorku. V čase pôsobenia vo Frankfurte často hosťovala vo významných divadlách v Nemecku, Moskve, Petrohrade atď. S nervovou chorobou sa v roku 1901 vrátila z New Yorku do Viedne, kde potom účinkovala najmä v Burgtheatri.
Smrť
thumb|Hrob Kataríny Franklovej vo [[Viedeň|Viedni]] Zomrela ako 66-ročná, chorá, veľmi chudobná, opustená a zabudnutá na Nový rok 1918 vo Viedni. Pochovaná je v židovskej časti viedenského Centrálneho cintorína.
Kláštor Muri
Kláštor Muri je benediktínsky kláštor vo švajčiarskom kantóne Aargau, ktorý založili v roku 1027.
Dejiny
Kláštor založili Radbot Habsburský s manželkou Idou Lotrinskou a prvý konvent bol pozvaný z kláštora Einsiedeln v roku 1032. Kláštorný kostol a poklady v podobe kníh a historických dokumentov poničili požiare a drancovanie v roku 1300 a v rokoch 1443 - 1445.
Zachovala sa tzv. Acta Murensia, dôležitá kronika z roku 1160 v ktorej je zapísaná genealógia zakladateľského rodu Habsburgovcov. Habsburský rod teda údajne pochádza od Guntrama zv. Bohatý, ktorý žil zrejme v druhej polovici 10. storočia.
Architektúra
Z pôvodnej románskej podoby opátstva sa zachoval kostol s transeptom a krypta. V kostolnej budove sú bohaté fresky a vitráže. Zvyšok budov je väčšinou barokový. V ambite sú uložené srdcia príslušníkov habsburskej dynastie.
Sľúbili sme si lásku
náhľad|Zhromaždenie počas [[Nežná revolúcia|Nežnej revolúcie]] Sľúbili sme si lásku je slovenská pieseň považovaná za hymnu Nežnej revolúcie, ktorú v roku 1989 napísal Ivan Hoffman.
Text
1. Videli sme tých, ktorí vystierali ruky,
mali ich prázdne a ešte bola tma,
po našich uliciach odvtedy prešli veky,
zobudili sme sa zo zlého sna.
R: Sľúbili sme si lásku, sľúbili vravieť pravdu len,
sľúbili sme si vydržať, sľúbili sme si nový deň.
2. Tí mladí za nás vystreli prázdne ruky,
za nás boli bití, za naše mlčanie,
Eancé
Eancé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Sľúbili sme si lásku
Text
po našich uliciach odvtedy prešli veky
Eancé
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sľúbili sme si lásku
Text
a zaznelo zlému posledné zvonenie.
Eancé
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sľúbili sme si lásku
Text
3. Vystrime s nimi všetci prázdne ruky,
a bude v nich naša budúcnosť,
na našich uliciach podajme si ruky,
neviery a strachu už ozaj bolo dosť.
Horbáľová
Horbáľová je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Stráňany, približne severozápadne od Starej Ľubovne.
Poloha
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a zasahuje na katastrálne územie obce Stráňany a Kamienka. Najbližšími sídlami sú na severnom úpätí ležiace Stráňany, východne sa nachádza Kamienka, južným smerom Vyšné Ružbachy a severozápadným Veľký Lipník.
Opis
Horbáľová leží v hrebeni, ktorý vedie severovýchodným smerom z Veterného vrchu do Stráňanského sedla, kde na hranici Pienin končí. Východne sa nachádza Fakľovka a Havrilová (, južne Bukovinka, Kukura  a Grúň , západne Veterný vrch , Kvasník  a Čierťaž  a severne Kýčera , Vysoké skalky  a Vysoká . Západnú a severnú časť masívu odvodňuje potok Lipník do Dunajca, voda z južných a východných svahov odteká Chotárnym potokom do Kamienky v povodí rieky Poprad. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník zo Stráňanského sedla.
Výhľady
Vrchol je pokrytý súvislým lesným porastom, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Pieniny, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Levočské vrchy, Vysoké Tatry a Oravské Beskydy, severne aj mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Majstrovstvá Ázie vo futsale žien 2018
Majstrovstvá Ázie vo futsale žien 2018 bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev Ázie vo futsale žien, ktoré organizuje Ázijská futbalová konfederácia (AFC). Konal sa v dňoch od 2.12. mája 2018 v Bangkok, v Thajsku, za účasti 15 tímov. Nováčikom podujatia bolo až 7 družstiev: Bahrajn, Bangladéš, Čínsky Tchaj-pej, Indonézia, Libanon, Macao a Turkménsko. Thajsko predtým hostilo ázijský šampionát mužov v roku 2000 a 2008, zakaždým v Bangkoku. Dejiskom zápasov boli arény Bangkok Arena a Indoor Stadium Huamark. Titul obhájil 🇮🇷, ktorý vo finálovom zápase zvíťazil opätovne nad 🇯🇵.
Turnaj sa mal pôvodne konať v roku 2017, dva roky po prvom ženskom turnaji, bol však presunutý o rok neskôr a rozhodnutie o Thajsku ako o organizátorskej krajine padlo v júli 2017.
Nasadenie do výkonnostných košov
Žrebovanie skupín, ktoré prebehlo 5. marca 2018, bolo rozlosované podľa nasledovných výkonnostných košov:
Eleonóra Mária Habsburská
Eleonóra Mária Jozefa Habsburská (* 21. máj 1653, Regensburg – † 17. december 1697, Viedeň) bola rodená rakúska arcivojvodkyňa, a vydatá poľská kráľovná a lotrinská vojvodkyňa.
Životopis
Narodila sa ako druhé dieťa cisára Ferdinanda III. a Eleonóry Magdalény Gonzagovej.
V roku 1670 sa Eleonóra Mária vydala za poľského kráľa a litovského veľkovojvodu Michała Korybuta Wiśniowieckeho. Svadba sa konala v kláštore Jasná Hora v poľskom pútnickom meste Čenstochová. Jej manžel zomrel v roku 1673, manželstvo bolo bezdetné.
Druhým Eleonórinym manželom sa vo Viedenskom Novom Meste v roku 1678 stal lotrinský vojvoda Karol V. Z tohto manželstva sa narodilo šesť detí.
Eleonóra Mária zomrela vo veku 44 rokov a prežila aj svojho druhého manžela a dve zo svojich detí. Svojim potomkom predala svoje dedičstvo mantovských Gonzagovcov.
Epiniac
Epiniac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Drouges
Drouges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hráč sezóny (Fortuna liga)
Hráč sezóny je ocenenie pre najlepšieho hráča slovenskej futbalovej ligy, udeľované po skončení sezóny.
História ankety
Anketu organizuje Únia ligových klubov (ÚLK) od sezóny 2010/2011. V ankete hlasujú tréneri účastníkov Fortuna ligy, tréneri reprezentácie Slovenska a reprezentácie Slovenska do 21 rokov, zástupcovia SFZ a ÚLK.
Prvým víťazom ankety sa stal Filip Šebo, hráč Slovana Bratislava. V sezóne 2018/2019 sa stal víťazom legionár v službách Slovana Bratislava Slovinec Andraž Šporar, v ďalšej sezóne prvýkrát triumfoval brankár Dominik Greif.
V rokoch 1994 – 2000 prebiehala anketa Hráč roka v relácii Tango, ktorú vysielala Slovenská televízia, dvojnásobnými víťazmi sa stali Dušan Tittel a Szilárd Németh.
Preteky automobilov do vrchu
thumb|Preteky automobilov do vrchu vo Veľkej Británii thumb|Preteky automobilov do vrchu Dobšinský kopec 2011 (Bohumil Pfeifer, Škoda Fabia Sedan EVO) Preteky automobilov do vrchu je druh automobilového športu, v ktorom jazdci pretekajú na čas po určenej trase do stúpajúceho kopca.
Je to jedna z najstarších foriem automobilového športu, pričom prvé známe preteky automobilov do vrchu sa uskutočnili dňa 31. januára 1897 v La Turbie, blízko Nice. Preteky automobilov do vrchu Shelsley Walsh Speed Hill Climb vo Worcestershire v Anglicku sú najstaršími neprerušovanými pretekmi automobilov do vrchu na svete, ktoré sa konajú od roku 1905 na nezmenenej trati.
Trasy majú obvykle dĺžku od 1 až do 10 kilometrov. Ako názov napovedá, preteky automobilov do vrchu sa spravidla konajú v kopcovitých až hornatých oblastiach, ktoré zahŕňajú kľukaté cesty a prudké zákruty.
Pravidlá
Pretekári štartujú z úpätia kopca. Cieľom je dostať sa v čo najkratšom čase do cieľa, ktorý je obvykle na vrchole kopca. Preteky automobilov do vrchu sa väčšinou konajú jeden až dva dni a to obvykle cez víkend.
Vozidlá
Vozidlá pretekajúce v týchto pretekoch môžu patriť do akejkoľvek kategórie: osobné automobily, grand tourery, športové prototypy alebo monoposty. Vo výhode sú prevažne vozidlá s motorom s množstvom krútiaceho momentu, ktorý je schopný produkovať prudké zrýchlenie. Je teda normálne, že vo všetkých kategóriách víťazia jednosedadlové monoposty Formula 3000 a vzácne aj Formula 1.
Majstrovstvá
FIA každoročne usporadúva majstrovstvá Európy a medzinárodné majstrovstvá v pretekoch automobilov do vrchu.
Financovanie vysokého školstva
Financovanie vysokého školstva je nevyhnutným predpokladom pre to, aby vysoké školy mohli plniť svoju funkciu rozvoja vzdelanosti, vedy a kultúry.
Erbrée
Erbrée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ille-et-Vilaine, v regióne Bretónsko.
Financovanie vysokého školstva
Modely financovania vysokých škôl vo svete
Podľa viacerých autorov existujú vo vyspelých trhových ekonomikách tri základné modely financovania vysokých škôl: Každý z týchto systémov vychádza z iného základu.
Erbrée
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Financovanie vysokého školstva
Modely financovania vysokých škôl vo svete
Pri anglo–americkom systéme je uplatňovaný trhový mechanizmus, kde školy sú výrobcovia, študenti spotrebitelia vzdelania a štát je niekde medzi nimi. Podiel štátu na financovaní vysokoškolského vzdelania je veľmi malý, vysokoškolské vzdelanie je financované hlavne z rozpočtu jednotlivca resp. domácnosti. Tento systém najčistejšie funguje v USA.
Erbrée
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Financovanie vysokého školstva
Modely financovania vysokých škôl vo svete
Švédsky daňovo-dotačný systém vychádza z prerozdeľovacej funkcie daňového systému. Jeho cieľom je vytvorenie rovnakých podmienok pre prístup k vysokoškolskému vzdelaniu pre všetkých. Tento systém je charakteristický pre Švédsko, Nemecko či Česko. Vysokoškolské vzdelanie je poskytované bezplatne, školné nie je povolené. Financovanie teda závisí v podstate od štátu. Dôraz je kladený nie len na zvyšovanie počtu vysokých škôl, ale hlavne na ich zefektívnenie. Tento systém využívajúci prerozdeľovaciu funkciu daňového systému využívajú aj iné krajiny, napr.: Dánsko, Fínsko a Taliansko.
Erbrée
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Financovanie vysokého školstva
Modely financovania vysokých škôl vo svete
Austrálsky systém HECS predpokladá spoluúčasť študenta na financovaní nákladov spojených s vysokoškolským štúdiom. Vznikol v Austrálii v roku 1988 prijatím zákona Higher Education Funding Act a do praxe bol uvedený nasledujúci rok. Študenti majú možnosť zaplatiť školné vopred a získať tak zľavu, alebo dodatočne ale s inflačným príplatkom. Tento systém je v podobných variantoch využívaný v krajinách ako Južná Kórea, Thajsko či Čína.
Financovanie vysokého školstva na Slovensku
Slovenský systém financovania vysokých škôl sa nedá jednoznačne zaradiť ani do jedného z vyššie spomenutých systémov. Podľa Neubauerovej čerpá zo všetkých troch svetových systémov a snaží sa kombinovať ich pozitívne prvky. Základnými znakmi by mali byť: Okrem toho sa systém financovania slovenského vysokého školstva inšpiroval aj portugalským systémom, z ktorého je prebraná myšlienka odvodiť náročnosť študijného programu od normatívneho počtu študentov pripadajúcich na jedného učiteľa.
Výdavky na vzdelávanie na Slovensku v % HDP
Na základe štúdie OECD Education at the Glance 2010 patrí Slovensko medzi krajiny s najnižšími výdavkami na vzdelávanie v pomere k HDP. Na základe údajov zo spomenutej štúdie bola vypracovaná mimovládnou organizáciou INEKO analýza s názvom Prehľad ukazovateľov o financovaní školstva. Analýza uvádza, že v roku 2007 obsadilo Slovensko v rebríčku OECD posledné miesto pri porovnaní pomeru výdavkov na vzdelávacie inštitúcie k HDP. Do vzdelávania vo všetkých úrovniach investovala Slovenská republia 4% HDP, pričom v rozpätí rokov 1995 až 2007 zaznamenala pokles o 0,7%. Priemer krajín OECD v investovaní do vzdelania bol 5,7% HDP. Do vysokoškolského vzdelávania investovala iba 0,9% HDP – z toho 0,7% HDP boli verejné a iba 0,2% HDP súkromné výdavky. Z tohto údaju vyplýva, že slovenské vysoké školy sú nedofinancované, pričom existuje potenciál na získanie financií zo súkromných zdrojov.
Financovanie slovenských vysokých škôl do roku 2001
Do roku 2001 boli vysoké školy na Slovensku štátnymi organizáciami, ktorých financovanie v podstate bezvýhradne záviselo na štáte. Tento systém nebral do úvahy žiadne výstupy vysokej školy, bol založený na základe výdavkov v predchádzajúcom roku. Takéto nastavenie však neviedlo k žiadnemu zlepšovaniu výsledkov vysokej školy ani k potrebe šetrenia nákladov.
Financovanie slovenských vysokých škôl od roku 2001
V roku 2000 bol predstavený ''Návrh koncepcie ďalšieho rozvoja vysokého školstva na Slovensku pre 21. storočie'', ktoré okrem iného riešil aj otázku financovania slovenských vysokých škôl. Cieľom bolo navrhnutie takého systému financovania, ktorý zaručí riadne fungovanie a rozvoj vysokých škôl. Základom bola zmena vysokých škôl zo štátnych organizácií na verejné vysoké školy, zabezpečenie viaczdrojového financovania, prechod na aktuálne účtovníctvo, zmena vo vzťahu k majetku štátu - vysoká škola sa stáva vlastníkom tohto majetku.
Súčasný systém financovania slovenských vysokých škôl je založený na financovaní na „základe vzorca“, tzn. že finančné prostriedky sú prideľované na základe vopred stanovených a známych kritérií.
Systém prideľovania dotácie verejným vysokým školám
Financovanie verejných vysokých škôl na Slovensku prebieha tzv. programovým prístupom, ktorý sa uskutočňuje v rámci programu 077 - Vysokoškolské vzdelávanie a veda, sociálna podpora študentov vysokých škôl. V rámci tohto programu fungujú jednotlivé podprogramy, ktoré zodpovedajú jednotlivým oblastiam činnosti vysokej školy. Tieto oblasti zahŕňajú poskytovanie vysokoškolského vzdelania, zabezpečenie prevádzky vysokej školy, rozvoj vysokého školstva a sociálna podpora študentov.
Od začiatku existencie tohto systému financovania vysokých škôl je poskytovaná dotácia zo štátneho rozpočtu rozdelená na štyri časti: Každá takáto dotácia má určený systém prideľovania, ktorý v priebehu rokov prešiel niekoľkými zmenami. Každoročne je tento systém aktualizovaný Ministerstvom školstva, vedy, výskumu a športu SR prostredníctvom Metodiky rozpisu dotácií zo štátneho rozpočtu verejným vysokým školám.
Táto dotácia je poskytovaná na zabezpečenie vysokoškolského vzdelania a prevádzku vysokej školy. S výnimkou finančných prostriedkov, ktoré sú určené na priamy účel a záväzných ukazovateľov maximálnej výšky objemu miezd nie je vnútorná štruktúra tejto dotácie záväzne určená. Od roku 2005 prešlo jej členenie menšími zmenami, ktoré ukazuje nasledujúca tabuľka:
Z prehľadu vyplývajú dve zmeny:
Dotácia na mzdy a poistné: Dotácia na mzdy a poistné tvorí najväčšiu časť celkovej poskytnutej dotácie zo štátneho rozpočtu. Na určenie jej výšky sa v rokoch 2005-2010 vychádzalo z výkonov vysokej školy v oblasti vzdelávania a v oblasti vedy. Pomer týchto dvoch výkonov sa v priebehu rokov menil, postupne sa zvyšoval podiel dôležitosti výkonu v oblasti vedy. Od roku 2011 sa dotácia na mzdy a poistné odvodzuje od výkonu vysokej školy, ktorý je určený nielen podielom podľa počtu študentov ale aj podielom na publikačnej a umeleckej činnosti.
Vstupnými dátami pre určenie výkonu vo vzdelávaní resp. výkonu podľa počtu študentov sú: Ako je zrejmé z uvedeného, časom do vzorca, ktorým sa určuje výkon vo vzdelávaní resp. výkon podľa počtu študentov, pribúdali dôležité parametre. Kým do roku 2007 sa vysoké školy mohli sústrediť v podstate na vysoký počet študentov, od roku 2008 ich pribrzdil hlavne koeficient uplatniteľnosti absolventov v praxi, ktorý sa určuje na základe počtu absolventov a počtu evidovaných nezamestnaných absolventov vysokej školy. Do úvahy sa berie nezamestnanosť dlhšia ako tri mesiace. Koeficient však nezohľadňuje počet nezamestnaných v odbore, čo môže vyvolať skreslenie. Od roku 2008 bol zároveň zavedený koeficient začlenenia vysokej školy, ktorý mal zohľadňovať začlenenie školy medzi univerzitnú alebo odbornú vysokú školu. Váha tohto koeficientu bola však stanovená rovnaká pre všetky verejné vysoké školy, čím v podstate stráca zmysel.
Výkon vo vede je určený parametrami: Váha, teda dôležitosť akou sa jednotlivé parametre započítavajú, sa počas rokov menila. Pri vzájomnom porovnaní je rovnaká pre prvé tri parametre. Váha publikačnej a umeleckej činnosti je určená na základe kategórie, ktorá určuje dôležitosť týchto výstupov.
Dotácia na tovary a služby: Štruktúra tejto dotácia ostala rovnaká až do roku 2011, keď v rámci nej pribudla dotácia na tovary a služby podľa osobných kritérií:
Dotácia na špecifiká: Dotáciu na špecifiká je možné poskytnúť na základe žiadosti vysokej školy. Finančné prostriedky môžu byť použité na aktivity, ktoré nie sú zohľadnené v predchádzajúcich bodoch. Túto dotáciu je možné poskytnúť na výdavky na špeciálne pracoviská a na výdavky na praktickú výučbu.
Dotácia na kapitálové výdavky: Táto dotácia je určená na krytie výdavkov spojených s realizáciou stavieb, rekonštrukčné práce a odstraňovanie havárií.
Dotácie na VEGU a KEGU sú poskytované v rámci grantového systému MŠ SR prostredníctvom súťaží, ktoré majú vlastné štatúty.
Dotácia na prevádzku a rozvoj infraštruktúry pre výskum a vývoj je určená na základe výkonu verejnej vysokej školy. Pre stanovenie tohto výkonu sú v súčasnosti smerodajné: Každý z týchto parametrov je započítavaný inou váhou, dôraz je kladený hlavne na hodnotenie v poslednej komplexnej akreditácii a kvalitu publikačnej činnosti.
Dotácia poskytovaná účelovou formou je poskytovaná na riešenie projektov prostredníctvom Agentúry na podporu výskumu a vývoja – APVV. Zároveň od roku 2012 je prostredníctvom tejto účelovej formy poskytovaná aj dotácia na štipendiá doktorandov, ktorá bola presunutá z dotácie na uskutočňovanie akreditovaných študijných odborov.
Dotácia na rozvoj vysokej školy sa určuje prostredníctvom výberového konania, v ktorom vysoké školy predkladajú projekty na uskutočňovanie svojich výskumných programov.
Dotácia na sociálnu podporu študentov je poskytovaná v nasledovnej štruktúre: Dotácia je poskytovaná priamou (priama platba) a nepriamou (forma zľavy) formou. Priamou formou sú poskytované sociálne a motivačné štipendiá. Príspevok na stravovanie a ubytovanie a dotácia na športové a kultúrne aktivity sú poskytované nepriamou formou.
Okrem dotácie zo štátneho rozpočtu prostredníctvom MŠ SR majú verejné vysoké školy možnosť získania financií aj z iných zdrojov. Túto možnosť im poskytla transformácia zo štátnych rozpočtových organizácií na verejné vysoké školy. Výnosmi okrem dotácie zo štátneho rozpočtu môžu byť: Výnosy zo školného predstavujú príjmy zo spoplatneného externého štúdia a príjmy za platby študentov, ktorí prekročili štandardnú dĺžku štúdia. Keďže tieto príjmy vysoká škola nemusí odvádzať do štátneho rozpočtu, môže ich využiť na financovanie svojich nákladov.
Kritika
Kritické hlasy na financovanie slovenského vysokého školstva zaznievajú zo strany odborníkov ako i zo strany laikov.
<!-- Podľa člena Rady vysokých škôl SR súčasný systém financovania slovenských vysokých škôl vykazuje niekoľko nedostatkov : Veľkým problémom je najmä fakt, že slovenské vysoké školstvo je celkovo podfinancované. Táto skutočnosť je potvrdená výškou do vzdelania meranou v % HDP. Zároveň čoraz viac diskutovanou otázkou je otázka bezplatného vysokoškolského štúdia; argumentmi za spoplatnenie sú motivačné a ekonomické hľadisko, regulácia dopytu, argumentmi proti spoplatneniu riziko prílišného zníženia poštu študentov a dôsledky zo sociálneho hľadiska.
Systém financovania vysokých škôl vychádza zo Zákona o vysokých školách z roku 2002. Jeho častá novelizácia spôsobuje nestálosť tohto systému.
Ján Chrapan ml.
prof. RNDr. Ján Chrapan DrSc. (* 21. september 1936, Košice – † 23. júl 2016 Bratislava) bol slovenský jadrový fyzik, radioekológ, vysokoškolský pedagóg a moderátor. Výsledky jeho vedeckej práce zahrňujú hlavne medzinárodný prínos k vytvoreniu vedeckej oblasti radiačná chronológia, konštituovanie vedeckého výskumu v oblasti dejín fyziky a k aplikovaniu radiokarbonovej metódy. Pracoval na fyzikálnej problematike monitorovacej siete radioaktívneho znečistenia atmosféry. Jeho záľubou boli dejiny vedy a životné osudy ľudí, ktorí ju tvorili, predovšetkým tu na Slovensku. Snažil sa slovenskému národu pripomenút význam slovenských vedcov, technikov a padagógov, ktorí svojou činnostou prispeli ku vzniku unikátnych technických diel, ako napríklad Banskoštiavnické tajchy, priehrady, mosty, krajinné úpravy a všetko, čo robí Slovensko krásnou krajinou.
Detstvo
Narodil sa 21. septembra 1936 v Košiciach. Jeho rodičia v tom čase pôsobili na škole v Tornali (dnešné Šafárikovo). Otec prof. RNDr. Ján Chrapan CSc. ako riaditeľ školy a matka Aurelia Chrapanová rod. Bikfalvyová, ako učiteľka. Keď na základe viedenskej arbitráže mesto pripadlo Maďarsku, presťahovali sa v roku 1939 do Bratislavy, kde mu 15. mája 1940 umrela mama na TBC. Ranné detstvo prežil u starých mám na južnom Slovensku - Pukanec. Základné školské vzdelanie 1-4 absolvoval na štátnej ľudovej škole v Pukanci 19421946. Poslednú triedu základného štúdia ukončil už v Bratislave.
Štúdium
Stredoškolské štúdium pokračoval v rokoch 19471948 na III. Št. Gymnáziu v Bratislave. V rokoch 19481951 študoval na stred. šk. chlapčenskej v Bratislave. Od roku 19511953 študoval na gymnáziu v Bratislave. Maturitu absolvoval 29. mája 1954 na JSŠ v Bratislave 19531954.
Vysokoškolské vzdelanie 10. septembra 195430. mája 1959 získal na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave v obore obecná fyzika. (Diplom č. 11519 zo dňa 27. júna 1959).
Bratislava
Od 01. septembra 1962 pôsobil ako odborný asistent na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave, katedra jadrovej fyziky. Od roku 1974 bol členom Terminologickej komisie Ústavu merania a meracej techniky SAV. V rokoch 19731975 bol členom rezortnej komisie Ministerstva školsta SSR pre zavádzanie SI sústavy. V rokoch 1975 až 1984 spolupracoval s Československou televíziou v Bratislave ako odborný poradca a moderátor relácie Svet vedy a techniky. V rokoch 01. augusta 197931. augusta 1980 pôsobil ako docent aplikovanej fyziky KJF PF UK Bratislava. V rokoch 01. augusta 198030. juna 1984 pracoval ako docent aplikovanej fyziky KJF Matematicko-fyzikálnej fakulty UK Bratislava.
Liptovský Mikuláš
Dňa 01. júla 1984 vstúpil do aktívnej vojenskej služby s hodnosťou podplukovník, neskôr plukovník a začal pôsobiť na VVTŠ-ČSSP v Liptovskom Mikuláši, kam sa v roku 1985 presťahovala aj jeho manželka RNDr. Eva Tokariková s rodinou. V rokoch 01. júla 1984 - 31. marca 1987 pracoval ako docent aplikovanej fyziky Katedra fyziky VVTŠ–ČSSP v Liptovskom Mikuláši vo funkcii zástupca náčelníka katedry fyziky, ktorá sa neskôr spojila s Katedrou matematiky a zmenila názov na Katedru prírodných vied Akadémie ozbrojených síl gen. M. R. Štefánika v Liptovskom Mikuláši. . Neskôr od 01. apríla 198731. augusta 1990 pôsobil ako profesor na jadrovej a subjadrovej fyziky KF VVTŠ-ČSSP vo funkcii zástupca náčelníka katedry. Od roku 01. septembra 199031. októbra 1993 pôsobil už ako profesor na jadrovej a subjadrovej fyziky KF VVTŠ-ČSSP vo funkcii náčelník katedry.
Dňa 30. novembra 1993 ukončil aktívnu vojenskú službu. V rokoch 01. decembra 199331. augusta 1997 zostal pôsobiť ako civilný pracovník, najprv ako vedecký pracovník Katedry časti strojov VA v Liptovskom Mikuláši a neskôr od 01. septembra 199731. augusta 1998 pôsobil ako profesor na jadrovej a subjadrovej fyziky, Katedry časti strojov VA v Liptovskom Mikuláši. V rokoch 19841998 vytvoril na katedre fyziky VVTŠ-ČSSP pracovisko fyziky nízkych radioaktivít.
Banská Štiavnica
Od 01. septembra 199831. augusta 2001 pôsobil ako profesor na jadrovej a subjadrovej fyziky Katedra environmentálneho inžinierstva Fakulty ekológie a enviromentalistiky TU Zvolen, so sídlom v Banskej Štiavnici, v rokoch 1999 a 2000 vo funkcii jej dekana. Od 01. septembra 200131. augusta 2006 pôsobil ako profesor jadrovej a subjadrovej fyziky KEI FEE TU Zvolen. 20. júla 1990 bol vedeckým kolégiom pre historické vedy Slovenskej akadémie vied menovaný za člena komisie pre obhajoby kandidátských dizertačných prác pre vedný obor 71-06-9 – dejiny vied a techniky pri Historickom ústave SAV v Bratislave. 14. decembra 1990 bol z poverenia prezídia ČSAV riaditeľom Ústavu teorie a historie vědy, Československé akademie věd na základě doporučení Slovenskej spoločnosti pre dejiny vied a techniky pri SAV, menovaný členom Československého komitétu pro dějiny vědy.
02. januára 2003 mu bol rektorom TU vo Zvolene udelený čestný titul profesor emeritus (Diplom 1/2003 zo dňa 02. januára 2003)
Ružomberok
Od roku 2005 do roku 2007 pôsobil na Katolíckej univerzite v Ružomberku. 29. novembra 2005 bol menovaný dekanom Fakulty zdravotníctva Katolíckej univerzity v Ružomberku za člena vedeckej rady FZ KU v Ružomberku.
Vedecká činnosť
Od roku 1958 vedecky pracoval a publikoval v oblasti detekcie ionizujúceho žiarenia fyziky subjadrových častíc a radiačnej chronológie s výstupmi do oblastí fyziky nízkých aktivit, tuhých látok a radioekologie. Pri organizovaní vedeckých prác pôsobil ako vedúci riešiteľských kolektívov, vedúci oddelenia radiačného datovania (19651980). V roku 1962 stál pri zrode Katedry jadrovej fyziky na Matematicko-fyzikálnej fakulte (dnes Fakulta matematiky, fyziky a informatiky) UK v Bratislave, kde založil oddelenie radioaktívneho datovania.
Od 1964 bol aktívnym členom Jednoty slovenských matematikov a fyzikov (JSMF), Jednoty československých matematikov a fyzikov (JČSMF) , vedeckej spoločnosti SAV a to ako vedúci vedeckých seminárov (z radiačnej chronológie (19651984), z dejín fyziky (19821984), seminár aplikovanej fyziky (19842007), ako aj spoluorganizátor starostlivosti o mladé talenty z fyziky (fyzikálna olympiáda , klub mladých fyzikov). V januári 1984 obdržal od Československej vedeckotechnickej spoločnosti v Bratislave Čestné uznanie za aktívny podiel na realizácii vedeckotechnického rozvoja.
Od roku 1995 sa účastnil na príprave projektu Cyklonového centra SR v oblasti využitia urychĺovačových technológií v rezorte obrany. Jeho myšlienka vybudovať prvé mimobratislavské pracovisko Cyklotronového centra sa realizovala v roku 2002 v podobe nového oddelenia nukleárnej medicíny v Ústrednej vojenskej nemocnici SNP v Ružomberku so zabudovaním koincidenčnej gamakamery (ESPECT/CT) pre účely diagnostiky hlavne kardiovaskulárních, ale aj onkologických a neurologických chorôb aj s pomocou pozitronových žiaričov. Bol členom Európskej fyzikálnej spoločnosti a Európskej nukleárnej spoločnosti. Od založenia Odbornej skupiny dejín a metodologie fyziky 1987 a Sekcie radiačnej chronológie Slovenskej nukleárnej spoločnosti 1991 SNUS bol ich voleným predsedom. Za činnost v tejto organizácii bol ocenený čestným diplomom SNUS. V roku 2010 mu bola udelená cena ZSVTS Propagátor vedy a techniky za významné výsledky v oblasti vedy a techniky. Pôsobil v rôznych komisiách v rezortoch školstva a obrany (napríklad predseda celoslovenskej komisie MŠ pre zavádzanie SI v rezorte, predseda zkúšobných komisií, ako komisie pre obhajobu diplomových, kandidátských a doktorských prác, Terminologickej komisie JSMF z fyziky, Terminologickej komise SAV z teorie merania, Československého komitetu pro dějiny vědy a pod.) Bol členom redakčních rád odborných časopisov ako Rozhledy, členský časopis JSMF SFS SSDVT Myšlienky, neskoršie zborník Slovenských matematikov a fyzikov a technických pracovníkov Myšlienky a fakty , kterého bol predseda redakčnej rady, ročenka dejín a metodológie fyziky, zborník vedeckých prác VVTŠ-ČSSP. Dňa 01.10.1985 bol náčelníkom fakulty PVO PV VVTŠ-ČSSP menovaný členom vedeckej rady fakulty PVO PV. Dňa 01. septembra 1997 bol dekanom Fakulty logistiky menovaný členom vedeckej rady Fakulty logistiky VVTŠ-ČSSP v Liptovskom Mikuláši. Dňa 19. septembra 1991 obdržal poverenie k zastupovaniu VVTŠ-ČSSP v Rade vysokých vojenských škôl. Dňa 05.09.2011 mu Slovenská fyzikálna spoločnost udelila stutus čestného člena Slovenskej fyzikálnej spoločnosti.