cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jánovce (okres Poprad)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jánovce v okrese Poprad.
La Malinche (sopka)
La Malinche (alebo Matlalcuéyetl) je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na hranici mexických federálnych štátov Tlaxcala a Puebla, asi 20 km severovýchodne od mesta Puebla. S výškou 4 461 m je to najvyšší vrch v štáte Tlaxcala a šiesty v Mexiku. Domorodý názov Matlalcuéyetl znamená vo voľnom preklade Žena v jadeitovej sukni a označuje bohyňu dažďa. Španieli zmenili názov na La Malinche (alebo Malintzin) na počesť domorodkyne, ktorá sprevádzala Cortésa ako prekladateľka a neskôr aj ako jeho družka.
Geologická stavba
Vek vulkánu sa odhaduje na pleistocén. Jeho masív je budovaný prevažne andezitmi a dacitmi, v súčasnosti je erodovaný. Vrchol La Malinche nesie znaky glaciálneho opracovania, v súčasnosti je zasnežený. Svahy vulkánu sú porastené vegetáciou. Vek poslednej erupcie sa odhaduje na 3 100 rokov.
Iné projekty
.
Determinandum
Determinandum (lat.) je to, čo je determinované, určované.
Hrnčiarovce nad Parnou
Hrnčiarovce nad Parnou sú obec na Slovensku v okrese Trnava.
Polohopis
Obec leží na rozhraní Trnavskej pahorkatiny a Podunajskej roviny v plytkej doline potoka Parná.
Dejiny
Pôvodné obyvateľstvo v tejto lokalite (osady) patrilo medzi zamestnanancov veľkomoravského majcíchovského hradiska. Bolo zamestnané hlavne hrnčiarstvom. Z tohto obdobia sa zachovalo aj pohrebisko. V obci sa nachádza aj radové pohrebisko z 11. - 12. storočia. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1267. V roku 1241 ju zničili Tatári (Mongoli), 1601 Bočkajovci, v roku 1619 Betlemovci, v roku 1704 ju vydrancovali Rákocziovci. Neďaleko obce sa 26. decembra v roku 1704 odohrala bitka medzi Rákocziho a cisárskymi vojskami. Obec mala v 16. storočí 42 port, v roku 1715 vinice a 59 daňovníkov, v roku 1828 145 domov a 1037 obyvateľov, zaoberajúcich sa hlavne poľnohospodárstvom a zhotovovaním výrobkov zo slamy.
Pamiatky
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Martina biskupa zo 14. storočia (pôvodne gotický, v roku 1623 poškodený).
Šport
V obci sídli futbalový klub ŠK RAPID Hrnčiarovce. Hrá v okresnom futbalovom zväze Trnava.
Organizovaný futbal sa oficiálne začal v roku 1928 zaregistrovaním ŠK RAPID Hrnčiarovce. O dva roky neskôr vznikol ďalší futbalový klub ŠK SLÁVIA. V roku 1933 došlo k zlúčeniu hliníkarskej ŠK Slavia s dedinským ŠK Rapid, ktorý hrával na Solčányho pozemku. V roku 1938 sa stal majstrom maloklubov Slovenska. V roku 1943 bol klub premenovaný na RŠK (Robotnícky športový klub) Hrnčiarovce.
V 50-tych rokoch sa názov klubu TJ RŠK zmenil na TJ SOKOL a neskoršie na TJ Družstevník Hrnčiarovce. V roku 1973 sa TJ Družstevník Hrnčiarovce zlúčil s TJ Skloplast Trnava. Odvtedy niesol názov TJ Skloplast Trnava-Hrnčiarovce.
V súčasnosti pôsobí pod názvom ŠK RAPID Hrnčiarovce.
V obci od roku 2002 pôsobí občianske združenie Cykloklub Hrnčiarovce.
Nefrón
Nefrón je základná stavebná a funkčná jednotka obličky. Skladá sa z Malphigiho telieska a siete kanálikov. Jeden nefrón má dĺžku asi 3 až 10 cm, pričom každá oblička obsahuje okolo milión nefrónov. Celková dĺžka ich kanálikov sa pohybuje okolo 10 km.
Malpighiho teliesko
Tvorba moču sa začína práve v Malpighiho teliesku (niekedy označované aj obličkové), uloženom v povrchovej časti kôry. Je to okrúhly útvar s priemerom asi 20 mikrometrov. Tvoria ho glomerulus (klbko vlásočníc; lat. glomerulus) a Bowmanov vačok (alebo puzdro; lat. capsula glomeruli).
Glomerulus je klbko krvných vlásočníc (kapilár) v strede obličkového telieska. Krv doň privádza tenká prívodná cieva (vas afferens) a odvádza ešte tenšia odvodná cieva (vas efferens). Obaľuje ho Bowmanov vačok, ktorý má dva listy. Vnútorný prilieha tesne na kapiláry glomerulu, vonkajší tvorí obal telieska obličky. Vonkajší a vnútorný list od seba prechádzajú v mieste, kde do glomerulu vstupujú a vystupujú prívodná a odvodná cieva. Toto miesto sa nazýva cievny pól (polus vasculosus).
Medzi vonkajším a vnútorným listom je úzky priestor, do ktorého sa z glomerulu dostáva ultrafiltráciou z krvi pretekajúcej cievami glomerulu veľmi riedky primárny moč. Filter je priepustný pre všetky zložky krvi, okrem krvných buniek a bielkovín s molekulovou hmotnosťou vyše 70 000 - 80 000. Tento primárny moč je teda čistá krvná plazma, len bez proteínov.
Glomerulárny filter tvoria bunky vnútornej steny Bowmanovho vačku. Jeho základ tvorí bazálna membrána, na ktorú zo steny glomerulu priliehajú endotelové bunky krvných kapilár. Zo strany Bowmanovho puzdra sú to veľké bunky (podocyty) vnútorného listu. Ich výbežky sa navzájom tesne prepletajú.
Obličkové kanáliky
Na opačnej strane, než ako do Malpighiho telieska vstupujú cievy, z neho vystupuje kanálik I. rádu (proximálny tubulus). Toto miesto sa nazýva močový pól (lat. polus urinarius). Prvá časť proximálneho tubulu je stočená (lat. pars contorta) a nachádza sa v blízkosti Malpighiho telieska. Ďalšia časť je rovná (lat. pars recta) a smeruje dnu do drene obličky. Na túto časť nadväzuje zúžený kanálik, ktorý sa prudko ohýba a tým tvorí Henleho slučku (alebo kľučku). Nasleduje rovná a stočená časť kanálika II. rádu (distálny tubulus). Tá znova leží v blízkosti príslušného Malpighiho telieska.
V proximálnom a distálnom tubule, spojenými Henleho slučkou dochádza k spätnej resorpcii vody, glukózy, aminokyselín a odčerpávaniu iónov. Výsledná tekutina je koncentrátom pre telo nepotrebných a toxických látok. Nazýva sa sekundárny alebo definitívny moč.
Zoznam hudobných článkov/Ý
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ým
Ýmnos is tin Eleutherián
13. júl
Narodenia
thumb|upright|[[Harrison Ford (* 1942)]] thumb|upright|[[Tatiana Vilhelmová (* 1978)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Jozef Cíger-Hronský († 1960)]]
Majstrovstvá sveta B kategórie v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2004
Majstrovstvá sveta B kategórie v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2004 boli v poradí 11. majstrovstvá sveta B kategórie v hokeji na kolieskových korčuliach mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCIRH. Konali sa v Macau od 16. do 23. októbra 2004, za účasti 11 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Katalánska, ktoré sa zúčastnilo svojho prvého oficiálneho medzinárodného turnaja. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo KĽDR, ktoré odstúpilo z turnaja po vyžrebovaní zápasov; jeho zápasy boli kontumované výsledkom. Macao bolo organizátorom svetového šampionátu B kategórie tretíkrát, predtým hostilo turnaj v rokoch 1990 a 1998. Zápasy sa hrali v aréne Fórum de Macao s kapacitou 4 050 divákov. Z Majstrovstiev sveta 2003 zostúpili Kolumbia, Andorra a Anglicko. Kolumbia sa však na tento turnaj neprihlásila.
Turnaj slúžil primárne ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2005, ktoré sa uskutočnili v Spojených štátoch. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá. Víťazné Katalánsko obdržalo niekoľko mesiacov pred turnajom provizórne členstvo od FIRS. Neskôr však FIRS neschválila jeho konečné prijatie.
Konečné poradie
Katalánsko, ktoré FIRS neskôr neschválila ako postupujúci tím, nahradilo Macao.
Potreba
Potreba môže byť:
Námestie mieru
Námestie mieru je námestie:
Determinans
Determinans je to, čo determinuje, určuje niečo iné.
Hylaeosaurus
Hylaeosaurus (v preklade lesný jašter) je jedným z trojice prehistorických zvierat, ktoré v roku 1842 paleontológ Richard Owen použil pri definovaní novej skupiny Dinosauria. Pôvodný exemplár objavil Gideon Mantell v Tilgatskom lese v južnom Anglicku roku 1832. Ďalšie pozostatky boli objavené na ostrove Wight (súčasť Veľkej Británie) a v Ardenách vo Francúzsku, hoci pozostatky z Francúzska môžu v skutočnosti patriť rodu Polacanthus. Hylaeosaurus žil asi pred 140 až 136 miliónmi rokov v období spodnej kriedy. Jeho jediným druhom je Hylaeosaurus armatus.
Opis
Gideon Mantell pôvodne odhadoval dĺžku tohto dinosaura na 7,6 m (súčasné odhady sa však pohybujú v rozmedzí 3 až 6 m). Išlo o pomerne typického nodosaura so zavalitým telom, ktoré pokrývali kostené platničky, na ktorých sa nachádzali trojhranné hrbolce a veľké tŕne od pliec až po chvost. Podobne ako všetky nodosaury, jeho predné končatiny boli kratšie od zadných, čo mu spôsobovalo nahrbený postoj. Na svojej podlhovastej hlave mal zobák, ktorý mu slúžil na odhrýzavanie prízemných rastlín.
Hylaeosaurus býva považovaný za vývojovo primitívneho nodosaura v podčeľadi Polocanthinae, do ktorej sú zaradené aj rody Gastonia a Polocanthus.
Ján Golian
Ján Golian môže byť:
Preslava
Preslava môže byť:
Determinant
Determinant môže byť
Glendale (Arizona)
thumb|Glendale
Glendale je mesto v okrese Maricopa County v štáte Arizona v Spojených štátoch.
K roku 2010 tu žilo 226 721 obyvateľov. S celkovou rozlohou 144,4 km² bola hustota zaľudnenia 1 570,1 obyvateľov na km².
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovská Teplička
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Liptovská Teplička v okrese Poprad.
Determinanta
Determinanta je určujúca zložka alebo určujúci činiteľ.
Rad výrobkov
Rad výrobkov (iné názvy: výrobkový rad, rad produktov, produktový rad, v praxi aj produktová línia či línia produktov) je skupina výrobkov, pri ktorých sú vybrané vlastnosti z hľadiska hodnotenia obdobné pre všetky výrobky tejto skupiny, najmä výrobky ktoré plnia podobnú funkciu, sú predávané podobnej skupine zákazníkov, prechádzajú rovnakými distribučnými cestami a vytvárajú zhodný cenový rozsah.
Mechanistický determinizmus
Mechanistický determinizmus je učenie, ktoré vylučuje náhodu (neuznáva jej existenciu) a uznáva iba existenciu absolútnej nevyhnutnosti.
AFI
AFI môže byť:
Affringues
Affringues je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Střítežská rokle
Střítežská rokle je prírodná pamiatka ev. č. 2200 neďaleko obce Hluboká v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je cenný geologický a geomorfologický útvar, významné rozmnožisko silno ohrozeného živočíšneho druhu - salamandry škvrnitej. Podľa výskumu z roku 2001 sa tu v tomto roku vyvíjalo približne 1000-1800 lariev mloka.
Rancid
Rancid je americká punk rocková hudobná skupina. Skupinu založili Tim Armstrong i Matt Freeman odčlenením od skupiny Operation Ivy, tvoriacej ska a punk. V skupine hrajú tiež Brett Reed a Lars Frederiksen z Lars Frederiksen and The Bastards. Hudba skupiny pozostáva z rôznych žánrov, hlavne punk, ska, reggae, country, blues.
Serdán-Oriental
Serdán-Oriental je vulkanické pole, nachádzajúce sa v mexickom štáte Puebla. Pole je tvorené ryolitovými lávovými dómami, maarmi a troskovými kužeľmi neskoro pleistocénneho až holocénneho veku. Vek poslednej erupcie nie je známy.
Spojenci
Spojenci môže byť:
Lailly-en-Val
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Glendale (Kalifornia)
thumb|Glendale
Glendale je mesto v okrese Los Angeles County v štáte Kalifornia v USA. K roku 2010 tu žilo 191 719 obyvateľov. S celkovou rozlohou 79,212km² bola hustota zaľudnenia 2 400obyvateľov na km².
V Glendale sa nachádza jedna z najväčších arménskych komunít v USA.
Les Vigneaux
Les Vigneaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Les Vigneaux má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Les Vigneaux má 472 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lučivná
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lučivná v okrese Poprad.
Camille Jordan
Marie Ennemond Camille Jordan (* 5. január 1838, Lyon, Francúzsko – † 22. január 1922, Paríž) bol francúzsky matematik, ktorý významne zasiahol do vývoja lineárnej algebry, teórie miery a teórie grúp.
Jordan študoval matematiku na École Polytechnique a od roku 1873 na nej a na Collège de France prednášal. Na jeho počesť je pomenovaná planétka 25593 Camillejordan a taktiež Inštitút Camilla Jordana.
Sergej Michajlovič Ejzenštejn
Sergej Michajlovič Ejzenštejn (* 22. január 1898, Riga – † 11. február 1948, Moskva) bol sovietsky filmový režisér, scenárista, filmový teoretik a pedagóg.
Život
Narodil sa v Rige v rodine architekta Michaila Osipoviča Ejzenštejna. Začal študovať architektúru, no v roku 1918 vstúpil do Červenej armády a pracoval ako karikaturista. Po vojne študoval japonskú filológiu.
Debutoval filmom „Štrajk“. Úspech však zožal až svojím druhým filmom „Krížnik Potemkin“, ktorý je dodnes považovaný za vôbec najlepší film, aký bol nakrútený. Vďaka tomuto filmu sa stal popredným sovietskym režisérom.
Mnoho jeho filmov vzniklo na objednávku vtedajšieho režimu (Alexander Nevský, Ivan Hrozný), a mnohé boli ešte pred premiérou cenzurované (Desať dní, ktoré otriasli svetom, Generálna línia) alebo skončili v trezore (Bežinova lúka). Napriek tomu, že za 1. diel filmu Ivan Hrozný dostal Stalinovu cenu, jeho druhá časť musela prejsť cenzúrou. Zomrel na infarkt.
Lady Popular
Lady Popular je bezplatná online počítačová hra bežiaca v webovom prehliadači, vyvinutá bulharskou softvérovou spoločnosťou XS Software. Hra bola pôvodne vydaná na konci roku 2009 a v roku 2012 bola spustená jej druhá hlavná verzia ako separátna hra pod názvom „Lady Popular Módna Aréna“. Lady Popular je dress-up (obliekacia) hra, ktorá cieli na ženské publikum. Bola preložená do 21 jazykov a má viac ako 8 miliónov zaregistrovaných používateľov.
O hre
Hráč sa musí najprv zaregistrovať. Hra začína vytvorením ženskej osoby, ktorá je nazývaná „Lady“. Potom si môže zmeniť vzhľad svojej Lady (účes, nalíčenie atď), vytvoriť outfity, prenajať apartmán, spolupracovať s či súťažiť proti iným hráčom v Módnej aréne. K dispozícií sú správy, komentáre a chat. Prebieha tiež niekoľko súťaží.
Mesto
Mesto je miesto, kde Lady nájde všetko čo potrebuje:
Módna Aréna
Módna Aréna je hlavný systém v hre, ktorý umožňuje hráčom vyhrať smaragdy (pre nakupovanie) a získať skúsenosť (pre zvýšenie úrovní). V Módnej Aréne hráč si musí vybrať inú Lady a obe si budú porovnávať vzájomne svoju Popularitu. Popularita obsahuje 6 charakteristík: Kreativita, Elegancia, Pôvab, Dôvera, Sebaistota a Lojalita.
Večierok
Hráči majú možnosť organizovať zásnubný večierok a pozývať iných hráčov, ale najskôr je potrebné splniť niektoré úlohy. Ak chce lady vytvoriť večierok, musí pozbierať darčeky od všetkých priateľov, a nakoniec ju jeden požiada o ruku.
Zoznam planétok 42251 – 42500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mengusovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mengusovce v okrese Poprad.
Vlajka Maldív
thumb|Vlajka Maldív thumb|Vlajúca vlajka Maldív
Vlajka Maldív má zelené pole so širokým červeným okrajom, uprostred je biely polmesiac.
Zelená je farbou mieru, pokroku a islamu, červená pripomína krv preliatu za slobodu, polmesiac je symbolom islamu.
Vlajka v tejto úprave sa používa od získania nezávislosti v roku 1965. V rokoch 1953-1965, keď Maldivy boli autonómnym sultanátom, bol pri žrdi ešte pripojený úzky biely pruh so siedmimi šikmými čiernymi pruhmi; ešte v prvej štvrtine 20. storočia bola maldivská vlajka, ako vlajky iných arabských námorných krajín celá červená, až neskôr bola doplnená zeleným poľom s bielym polmesiacom.
Agnez-lès-Duisans
Agnez-lès-Duisans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Predné Solisko
Predné Solisko je jeden z najnižších a najľahšie dostupných vrchov vo Vysokých Tatrách. Poskytuje pekný výhľad, aj keď ide o vrchol na južnom okraji horstva. Popularitu mu robia lyžiarske terény.
Topografia
Je to prvý vrchol na juhovýchode, ktorým sa končí Soliskový hrebeň, ktorý meria. Od Mlynického Soliska ho oddeľuje Soliskové sedlo. Soliskový hrebeň oddeľuje Mlynickú dolinu od Furkotskej doliny. Hrebeň tvorí rozvodnicu dvoch pomorí. Z Furkotskej doliny tečie Furkotský potok do Čierneho mora. Mlynica, pretekajúca Mlynickou dolinou, vteká do rieky Poprad, ktorá sa vlieva do Dunajca a dostáva sa do Baltického mora. Na vrchole štítu v roku 2013 postavili drevený kríž, ktorý pripomína 10. výročie prestavby Chaty pod Soliskom.
Názov
Pôvodne patril miestu, kde mali pastieri solisko pre kravy a ovce, ktoré pásli v Mlynickej a Furkotskej doline. Názov neskoršie prešiel na celý hrebeň aj s jeho vrcholmi, zárezmi, kopami, štrbinami, vežami.
Skokanské mostíky
V ústí Mlynickej doliny, na južnom chrbte Predného Soliska, v jeho najnižšej časti, Karel Jarolímek, pražský architekt, v roku 1927 postavil drevený lyžiarsky skokanský mostík. Už o rok sa stal dejiskom medzinárodných lyžiarskych pretekov. Získal si dobré meno a tak sa tu v dňoch 13.18. februára 1935 uskutočnili prvé preteky FIS - majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní. Skokanský mostík bol pre túto príležitosť upravený z 50 na 70 metrový doskok. Rekord mostíka bol. Mostík zničila silná víchrica, ktorá sa nad Štrbským Plesom prehnala z 1. na 2. septembra 1941. Vtedy sa zrútila nájazdová veža vysoká. Mostík na druhý rok opravili. V roku 1960 prestal slúžiť skokanom a ostal opustený.
Keď Medzinárodná lyžiarska federácia (FIS) rozhodla, že sa v roku 1970 budú na Štrbskom Plese konať majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní, rozbehla sa výstavba nového moderného mostíka. Pod ním bol vybudovaný veľký komplex lyžiarskych zariadení a nový hotel. Boli vybudované dva mostíky. Stredný s kritickým bodom P-70 už slúžil skokanom od roku 1967. Veľký mostík otvorili v januári 1968 s kritickým bodom P-90. Nájazdová veža je vysoká.
Lyžiarsky vlek
Nad letnou prechádzkovou cestou, ktorá vedie okolo Štrbského plesa, na začiatku predĺženého chrbta Predného Soliska, nadšenci z Klubu slovenských turistov a lyžiarov, Štátnych kúpeľov a Pohraničnej finančnej stráže, postavili prvý lyžiarsky vlek na Slovensku. S jeho výstavbou sa začalo v roku 1942. Viedol na južný chrbát Predného Soliska. Bol dlhý. Výškový rozdiel bol. Za hodinu dopravil 360 lyžiarov. Vlek bol dokončený v roku 1943 a prvých lyžiarov odviezol v roku 1944. V roku 1969 ho zrušili.
Stavbu vleku financovali Slovenské kúpele, technológiu dodala švajčiarska firma vo Roll. Prvými zamestnancami boli páni Hes a Bujak. Spomínali, že rozhodnutie postaviť lyžiarsky vlek na Štrbskom Plese ovplyvnila obava z konkurencie Tatranskej Lomnice, ktorá lyžiarskymi svahmi pod Lomnickým štítom, mohla odlákať lyžiarov zo Štrbského Plesa.
Na stavbu vleku použili drevené podpery zostrojené zo stromov, ktoré vyrúbali v okolí Štrbského plesa. Bolo ich vyše 30. Podpery i ďalší stavebný materiál a technické zariadenie vynášali konské povozy. Vlek si zakrátko získal popularitu aj napriek niektorým technickým problémom. Lyžiar, pred tým ako sa pripol k vleku, si musel okolo pása pripevniť mohutný kožený opasok. Vlekár ho potom konopným lankom s kovovou páčkou, ktorá bola na jeho konci, pripútal k dopravnému lanu. Lyžiar mal v ruke špeciálnu poistku, ktorou, ak stratil rovnováhu, sa vypol z vleku. Na hornej stanici odovzdal opasok zamestnancovi vleku. Opasky potom balili aj s konopnými lankami do balíkov a posielali po lane dole. Neobišlo sa to bez mnohých problémov.
Najväčším technickým problémom vleku bola radiálna rotácia dopravného lana. Počas prevádzky sa stávalo, že páčka sa začala namotávať na lano, ktoré ťahalo lyžiara, až vyhodila dopravné lano z niektorej podpery. Vtedy sa vlek zastavil a zamestnanec, ktorý bol uprostred trate, musel poruchu odstrániť. Radiálna rotácia spôsobovala problémy obsluhe vleku až do konca jeho prevádzky do roku 1969. Bolo to pravdepodobne preto, lebo lano sa objednávalo neodborne, obsluha sa nemala s kým poradiť.
V tých časoch boli na Prednom Solisku tri zjazdovky. Jedna normálna, druhá turistická a tretia viedla priamo do Furkotskej doliny. Tá sa však neujala a nepoužívala sa. Zjazdovky boli asi 10 metrov široké, vyrúbané v kosodrevine a nižšie v hore. Niekedy koncom 50-tych rokov priviezli na zjazdovku prvé pásové vozidlo na úpravu trate. Úrazy zvážali kanadskými saňami, neskôr do služby chodili profesionálni zamestnanci horskej služby. Dnes slúži lyžiarom moderná sedačková lanovka.
Chata
Neďaleko konečnej stanice vleku vo výške postavili malú lyžiarku útulňu, ktorú neskôr prestavali na Chatu pod Soliskom. V roku 1969, pred Majstrovstvami sveta v severskom lyžovaní, starý vlek nahradila nová sedačková lanovka. Smerom na západ od starej lyžiarskej zjazdovky vybudovali ďalšiu a v roku 2009 aj sedačkovú lanovku.
Turistika
Predné Solisko je dostupné:
Langesse
Langesse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Detská linka záchrany v Bratislave
Detská linka záchrany v Bratislave je telefónne číslo 0820 12 12 12, na ktoré možno volať zovšadiaľ bezplatne. Hovor ide na účet volaného. Telefón vyzváňa od rána. Psychológovia, špeciálni ppedagógovia a študenti psychológie, špeciálnej pedagogiky i medici majú službu každý deň od druhej popoludní do deviatej večer. Trojice sa striedajú po štyroch hodinách. Za mesiac zaznamenali 5500 hovorov. Problémových telefonátov bolo vyše 900.
Tí, ktorí majú záujem, stretnú sa so psychologičkou v petržalskom Centre voľného času. Je to len núdzové riešenie. Cieľom je zriadenie detského krízového centra, kde by pod jednou strechou boli linka, poradenstvo, psychoterapia i ubytovanie pre tie deti, ktoré sa nemôžu vrátiť domov, kým im hrozi tyranizovanie.
Libín (prírodná rezervácia)
Libín je prírodná rezervácia ev. č. 1063 v okrese Prachatice. Nachádza sa v Šumavskom podhorí, na severnom svahu hory Libín, južne od mesta Prachatice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmetom ochrany je prirodzený horský suťový les s miestami až pralesovitými zvyškami. Medzi najvýznamnejšie druhy patria papraďovec laločnatý, chochlačka dutá, plavúň pučivý, soldanelka, zemolez čierny, podobník bodruškovitý. Najvýznamnejší zástupcovia vtákov sú drozd kolohrivý, ďubník trojprstý a holub plúžik.
Na severovýchodnej hranici rezervácie sa nachádza krížová cesta vedúca z Lázní svaté Markéty ku kaplnke U patriarchu.
Xenoturbely
Xenoturbely alebo vakočrevovky (lat. Xenoturbellata, Xenoturbellida) je kmeň živočíchov s jedinou čeľaďou Xenoturbellidae a jediným rodom xenoturbela (lat. Xenoturbella).
Charakteristika
Jeho zástupcovia nemajú pharynx ani zreteľne vyvinuté cerebrálne ganglium, nervová sústava je difúzna. Nemajú protonefrídie, ani osobitný vývod gonád – gaméty sa zhromažďujú okolo čreva v parenchýme a telo opúšťajú ústami. Patrí sem morský belavý 2 –  veľký druh Xenoturbella bocki. Stavbou tela sa blíži rebrovkám (Acnidaria).
Zaradenie v systéme
Zaradenie tohto rodu bolo v minulosti sporné, zaraďovali sa najmä:
Pokiaľ ide o zaradenie v posledných rokoch: V roku 2006 sa zistilo, že tvoria samostatný kmeň druhoústovcov (druhoústovce patria do dvojstranovcov). Od roku 2011 v mnohých systémoch tvoria spolu s bezčrevovcami samostatný taxón dvojstranovcov, ktorý sa volá Xenacoelomorpha. V rámci dvojstranovcov sa Xenacoelomorpha zaraďujú:
Vlakové zabezpečovacie zariadenie
Vlakové zabezpečovacie zariadenie alebo vlakový zabezpečovač je technické zariadenie používané na železnici na niektorých tratiach. Prenáša návestne znaky na hnacie vozidlo, na základe ktorých kontroluje rušňovodiča, či dodržiava limitné parametre jazdy vlaku. V prípade ich porušenia (prekročenie rýchlosti či nereagovanie na návesť STOJ) vlak samočinne zastaví.
Vlakový zabezpečovač na Slovensku
Vlakový zabezpečovač pracuje na železničných tratiach na Slovensku na dvoch kmitočtoch. Na neelektrifikovaných tratiach a tratiach s jednosmernou trakčnou sústavou na kmitočte 50 Hz, na tratiach so striedavou trakčnou sústavou na kmitočte 75 Hz.
Kaplnka svätej Barbory (Olomouc)
thumb|Pohľad z podhradia na kaplnku sv. Barbory
Adonis (mytológia)
V gréckej mytológii bol Adónis krásny syn cyperského kráľa, do ktorého sa zaľúbila bohyňa Afrodita. Pomáhala mu pri love a varovala ho pred nebezpečnými zvieratami, no pri jednom z nich ho smrteľne zranil diviak. Afrodita uprosila Dia, aby Adonisovi každého pol roka na jar povolil dočasne opustiť ríšu mŕtvych. V Grécku ženy každé leto na slávnosti adónie oplakávali jeho smrť a oslavovali zmŕtvychvstanie (ako kolobeh života a smrti v prírode).
Kaplnka svätej Barbory (Olomouc)
Kaplnka svätej Barbory je baroková kaplnka v románskej okrúhlej veži v areáli Olomouckého hradu.
Adonis (mytológia)
V sumerskej mytológii predstavoval obdobu božstva rastlinstva Dumuzi (Tammuz). Jeho kult bol silný napr. v Byblose.
Kaplnka svätej Barbory (Olomouc)
Opis
Okrúhla veža s kaplnkou sa nachádza v strategickom mieste Olomouckého hradu. Bola postavená ako románska obytná veža v polovici 12. storočia. Na prelome 12. a 13. storočia sa stala súčasťou tzv. Nového hrádku, sídla markgrófa. V 15. a 16. storočí bolo k veži pristavané vretenovité schodište a prelomené nové okná na severnej a južnej strane. Po roku 1535 sa stala súčasťou Kapitulného dekanstva. V polovici 18. storočia v nej boli novo vytvorené 3 podlažia (z toho jedno podzemné). V najvyšším podlaží vznikla baroková súkromná prelátská kaplnka sv. Barbory.
Adonis (mytológia)
Náboženský kult z 20. storočia, ktorý uctieval Adonisa ako Satana s erotickým pozadím, sa nazýva adonizmus, zakladateľom bol nemecký okultista Franz Sättler.
Bíňovce
Bíňovce sú obec na Slovensku v okrese Trnava.
Kaplnka svätej Barbory (Olomouc)
Opis
V stredoveku mala veža kužeľovitú strechu, v baroku bola nahradená kupolou s lucernou. Na špičke lucerny sa nachádza pozlatená plechová figúra sv. Barbory.
Románska okrúhla veža s kaplnkou sv. Barbory je od roku 2006 prístupná verejnosti ako súčasť expozície Arcidiecézneho múzea.
Bíňovce
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Michala archanjela z roku 1788.
Pavol I. (Rusko)
Pavol I. (* 1. október 1754, Petrohrad, Rusko – † 23. marec 1801, Petrohrad) bol ruský cár v rokoch 17961801 a veľmajster Rádu maltézskych rytierov.
Životopis
Bol synom veľkokňažnej Kataríny, (neskoršia cárovná Katarína II.) Jeho otcom bol oficiálne cárovič Peter (neskorší cár Peter III.), ale historici o tom dodnes pochybujú a za skutočného otca je považovaný väčšinou milenec Kataríny, Sergej Saltykov, špekuluje sa i o neskoršom poľskom kráľovi Stanislavovi Poniatowskom.
Hneď po narodení bol rodičom odobratý a o jeho výchovu sa starala vládnuca cárovná Alžbeta I. Dostal vynikajúce vzdelanie, veľmi dobre poznal dejiny a literatúru, umenie mu nebolo cudzie, pekne kreslil a dobre ovládal francúzštinu. Už v detských rokoch sa prejavovali niektoré špecifické vlastnosti jeho osobnosti: neznášal krivdu a nespravodlivosť, bolo mu odporné tradičné ruské podplácanie, bol štedrý, pokiaľ mu to možnosti dovoľovali. V roku 1783 mu matka darovala palác s parkom v Gatčine, ktorý sa neskôr stal cárskou rezidenciou.
Len čo sa stal panovníkom, začal ihneď rázne robiť reformy. Už v deň svojej korunovácie (6. apríla 1797), len čo získal právo podpisovať zásadné panovnícke výnosy, zmenil zákon Petra I. o následníctve trónu: od tej doby bude mať právo na následníctvo iba prvorodený potomok mužského pohlavia. Žena by sa mohla stať panovníčkou iba vtedy, keby panovnícky rod nemal mužských potomkov.
Charakter jeho vlády bol ale čisto absolutistický, cár vydával zákony z vlastnej vôle a trval na ich realizácii v praxi. Pavlove kroky v legislatívnej oblasti svedčia skôr o psychickej labilite a výstrednosti jeho osobnosti. Na ilustráciu stačí uviesť, že nariadil aj také kuriózne normy pre obyvateľov Petrohradu, ako bol povinný čas obeda o jednej hodine popoludní, kedy obedoval samotný cár, alebo zhasnutie všetkých svetiel o desiatej hodine večer, keď sa k spánku ukladal imperátor.
V zahraničnej politike sa cár držal kurzu nastaveného ešte jeho matkou Katarínou II. Ruské vojská pokračovali vo vojne proti Francúzskej republike, v roku 1798 v Stredozemnom mori operovala flotila pod velením admirála Ušakova, ktorá od Francúzov získala Neapolsko. Do severného Talianska bola vyslaná aj pozemná armáda pod velením Alexandra Suvorova. Spolu s rakúskym vojskom Rusi vytlačili francúzske jednotky zo severu Talianska. Po víťazstvách nad Francúzmi sa však ruskí diplomati dostali do sporov so svojimi rakúskymi kolegami o územné zisky a cár v hneve nariadil, aby sa ruská armáda vrátila späť do Ruska. V roku 1800 sa naopak začali zlepšovať vzťahy medzi prvým konzulom Napoleonom Bonapartom a cárom Pavlom. Došlo k tomu najmä po obsadení Malty Angličanmi a vypudení odtiaľ rádu maltézskych rytierov. Pavol I. bol titulárnym veľmajstrom rádu a tento krok vnímal ako osobnú urážku. Pravdepodobne jeho diplomatický obrat smerom k republikánskemu Francúzsku stál za palácovým prevratom, ktorý sa napokon skončil jeho zavraždením.
V noci z 11. na 12. marca 1801 bol cár Pavol I. zavraždený sprisahancami vo svojej práve dokončenej rezidencii, v Michajlovskom paláci, postavenom na tom mieste, kde kedysi stál Letný palác Alžbety Petrovny (v ktorom sa cár narodil). O sprisahaní, ktorého sa zúčastnili cárovi nepriatelia, nie sú známe detailné fakty. K jeho vodcom patril generál L. L. Bennigsen, petrohradský vojenský gubernátor P. A. Palen, knieža Platon Zubov (kedysi milenec Pavlovej matky Kataríny Veľkej) a gardoví dôstojníci. Pod rúškom noci prenikli do paláca z dvoch strán, vyrazili dvere a vtrhli do cárovej spálne. Pavol I. bol pri jeho internácii pravdepodobne zadusený vankúšom. O prípravách atentátu sa krátko pred realizáciou dozvedel aj cárovič Alexander Pavlovič, ktorý v slzách žiadal, aby bol život jeho otca ušetrený. V ranných hodinách 12. marca 1801 bol Alexander vyhlásený za nového cára ako Alexander I.
Osobný život
Bol dvakrát ženatý, v oboch prípadoch s nemeckými princeznami. Jeho prvou manželkou bola Wilhelmina Luisa von Hessen-Darmstadt, ktorá po svadbe (10. októbra 1773) prijala pravoslávnu vieru a meno Natália Alexejevna Ruská. Zomrela pri komplikovanom pôrode dňa 26. apríla 1776; dieťa, o ktorom nebolo isté, či jeho otcom nie je jej milenec Andrej Razumovskij, zomrelo tiež. Pavel niesol jej smrť veľmi bolestne a nemohol sa s ňou vyrovnať; vtedy mu matka ukázala kompromitujúce materiály o Natálii a grófovi Razumovskom. Pavel Petrovič bol tým kruto zasiahnutý, neprišiel na pohreb, neobjavoval sa v spoločnosti dvora a celá táto história silne poznačila do budúcna jeho charakter: stal sa nevyrovnaným a podozrievavým (neskôr nedôveroval svojej druhej žene ani deťom; ako vysvitne nižšie, snáď i právom). Takmer vzápätí po pohrebe sa pre neho začala hľadať nová nevesta, ktorej sa stala Sofie Dorota Württemberská (s pravoslávnou vierou prijala ruskej meno Marie Fjodorovna). Svadba sa konala 7. októbra 1776 a manželstva vzišlo desať detí:
Dmitrij (Moskovské kniežatstvo)
thumb|Bitka na Kulikovskom poli (1380) Dmitrij Ivanovič Donský (, * 12. október 1350, Moskva† 19. máj 1389, tamže) bol knieža moskovský a veľký knieža vladimirský. Patrí k veľkým osobnostiam ruskej histórie a ruskej vojenskej slávy. Do dejín sa zapísal ako prvý ruský vládca, ktorý bol schopný vzoprieť sa tatárskej porobe a zvíťaziť nad tatárskymi vojskami v otvorenom boji.
Biografia
Bol synom kniežaťa Ivana II. Ivanoviča. V období jeho neplnoletosti vládol za neho metropolita Alexej. Od roku 1359 bol kniežaťom moskovským a o tri roky neskôr sa stal kniežaťom vladimírskym. Jeho cieľom bolo čo najviac sa osamostatniť spod vplyvu Zlatej hordy a zjednotiť rozdrobené Rusko. Tatári využívali vnútorné boje medzi ruskými kniežatami (Moskva, Nižnij Novgorod, Riazaň, Vladimír, ....) a nútili ich odvádzať vysoké dane. Rozhodol sa postupne podriadiť si niektoré ruské kniežatstvá a tak upevniť obranyschopnosť Ruska. Podriadil si Vladimír a Suzdaľ. V roku 1367 vybudoval prvý kamenný Moskovský kremeľ. V rokoch 1368 až 1370 odrazil útoky litovských vojsk.
Jeho hlavným cieľom sa stal boj proti Zlatej horde. Využil vnútorné nepokoje v tomto tatárskom štáte a odmietol zaplatiť tatárskym poslom zvýšené dane. Tatári reagovali vojenskou výpravou. Prvýkrát sa stretol Dmitrij s tatárskymi vojskami 11. augusta pri rieke Voža. Dmitrij Tatárov porazil a ich vodca padol v boji.
Bitka na Kulikovskom poli
Rozhodujúcim stretnutím s vojskami Zlatej hordy bola bitka na Kulikovskom poli pri rieke Don, ktorá sa odohrala 8. septembra 1380. Tatársky vládca Mamaj sa rozhodol potrestať neposlušné knieža Dmitrija. Dmitrij obratnou politikou a taktikou dosiahol, aby sa Tatári nespojili s Litovcami a niektorými ruskými vojskami. Mamaj bol taktikou Dmitrija zaskočený a jeho vojská boli porazené. Sám vodca Tatárov Mamaj utiekol na Krym, kde bol svojimi vojakmi zavraždený. Dmitrij, ktorý stál na čele svojich vojsk, bol v bitke ranený. Vyvrátil ale mýtus o neporaziteľnosti tatárskych vojsk a Zlatá horda začala postupne strácať silu a postavenie vo východnej Európe. Aj keď chán Tochtamiš v roku 1382 pomocou zrady niektorých ruských kniežat Moskvu dobyl a vyplienil, boj za samostatnosť ruských kniežatstiev a ich zjednotenie sa už zastaviť nedal.
Osobnosť Dmitrija Donského a jeho odkaz
Po slávnom ťažení proti Tatárom pokračoval Dmitrij v zjednocovaní Ruska. Za veľkolepé víťazstvo pri rieke Don v roku 1380 získal prívlastok Donský. V roku 1386 si podriadil aj Novgorod. Mal 12 detí, z toho 8 synov a 4 dcéry. V jeho snahách o zjednocovanie ruských zemí pokračoval jeho syn Vasilij I. Dmitrijevič. Dmitrij Donskij je pochovaný v Archanjelskom chráme v moskovskom Kremli. Už po jeho smrti silneli snahy v ruskej pravoslávnej cirkvi po jeho svätorečení. Stalo sa tak až oveľa neskôr v 20. storočí. Spolu s Alexandrom Nevským je považovaný za obrancov Ruska a ruskej pravoslávnej viery, ale aj za veľké osobnosti ruskej vojenskej slávy. Odkazom oboch slávnych vojvodcov sa nadchýnali ruskí velitelia a vojaci v neskorších vojenských konfliktoch (napoleonské vojny, vojny s Turkami, prvá svetová vojna a hlavne Veľká vlastenecká vojna).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mlynica
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mlynica v okrese Poprad.
Dômyselný rytier Don Quijote de la Mancha
Je to jedno z najčítanejších literárnych diel vôbec a najčítanejšie a najprekladanejšie dielo španielskej literatúry.
Napísal ho jednoruký Cervantes v sevillskom žalári bez zatrpknutosti a s úsmevným humorom, plný múdrosti a lásky k človeku na prahu staroby, po mnohých životných sklamaniach a literárnych neúspechoch.
Dej
náhľad|vpravo|Don Quijote na obraze z roku [[1868]] náhľad|vpravo|Titulná strana štvrtého vydania Dona Quijota Prvá časť románu opisuje prvé dve výpravy a končí smrťou dona Quijota. Druhá časť popisuje tretiu výpravu rytiera, ktorá sa udiala pred jeho smrťou. Román začína predstavením hlavnej postavy - chudobného šľachtica Alonsa Quijana, ktorý všetok svoj čas trávi čítaním starých rytierskych románov. Fiktívny svet ho vtiahne natoľko do seba, že sa rozhodne vzkriesiť zašlú slávu rytierskeho stavu tým, že sa stane potulným rytierom, ktorý napráva krivdy, pomáha vdovám a sirotám a ochraňuje slečny. Od tohto počinu sa ho snažia odhovoriť Quijotovi susedia farár a holič a tiež jeho verný zbrojnoš Sancho Panza, ktorý ho na jeho výpravách sprevádza.
Ako don Quijote podnikol Alonso tri výpravy, ktorých zmyslom bolo konať dobro a naprávať krivdy. Hneď prvá výprava mala pre dona Quijota veľký význam, pretože na nej bol v hostinci, v jeho ponímaní hrade, pasovaný za rytiera. Cítiac sa konečne pravým rytierom, vydal sa don Quijote za svojím veľkolepým cieľom. Ďaleko však nedošiel, pretože hneď za bránami hostinca sa dostal do sporu so sedliakmi, ktorí neboli ochotní uznať, že jeho láska Dulcinea del Toboso, v skutočnosti slúžka, je najkrajšou ženou na svete. Na chrbte svojho verného koňa Rocinanta (slovná hračka: fue rocín antes = predtým to bola mršina) sa rozhodol strestať sedliakov, nanešťastie však spadol z koňa a jeden zo sedliakov dona Quijota poriadne zbil. Prvý súboj novopečeného rytiera teda dopadol porážkou, ako vlastne všetky jeho „súboje“. Zbitého rytiera našiel sused a odviedol ho domov. Liečili ho farár s holičom a snažili sa ho presvedčiť, aby na svoje pochabé plány zabudol. Don Quijote sa ale nenechal odradiť a vybral sa na ďalšiu cestu. Na nej ho už sprevádzal prostý sedliak Sancho Panza, ktorého don Quijote presvedčil prísľubom, že mu za zásluhy daruje ostrov.
Druhá výprava sa niesla v znamení neúspechov zapríčinených Quijotovým zvláštnym ponímaním reality. Pokúšal sa napríklad bojovať so stádom oviec, ktoré pokladal za vojsko, okoloidúcemu holičovi vzal holičskú misu v domnení, že ide o zlatú prilbu Mambrinovu, oslobodil väzňov a tiež bojoval s veternými mlynmi alias obrami. Farár s holičom sa rozhodli skoncovať s Quijotovými pomätenými skutkami a odviesť ho domov. V tom im mala pomôcť Dorotea, ktorá sa prestrojila za princeznú Micronomicu a požiadala dona Quijota o pomoc. Rytier mal premôcť zlého obra sužujúceho jej kráľovstvo. Don Quijote pomoc prisľúbil a vydal sa do Micronominho kráľovstva, ktoré bolo v skutočnosti Quijotovým domovom, čo však on netušil. Osud však chcel inak. Dorotea sa v hostinci stretla so svojím milým a ostala tam. Holič a farár si teda vymysleli náhradný plán a spiaceho dona Quijota zviazali a zavreli do klietky, čo zviedli na čarodejníka, ktorý mal takto prekaziť rytierove plány. Zvažovali, ako zabrániť Quijotovi podnikať ďalšie výpravy. S riešením prišiel syn váženého manchského občana, Sanson Carrasco. Podujal sa vyzvať v prestrojení za rytiera dona Quijota na súboj a po víťazstve nad ním mu za trest zakázať činnosť rytiera na dva roky. Don Quijote však v tomto súboji vyhral a mohol pokračovať vo výprave.
Dostal sa na statok šľachtica z Mirandy, kde sa stal zdrojom zábavy tamojších obyvateľov. Po strete s realitou, ktoré predstavovalo stretnutie s Aldonzou Lorenzovou alias Dulcineou, sa u Quijota objavili známky únavy. Po prvýkrát, na rozdiel od Sancha, videl rytier svoju lásku reálne, čo Sancho vysvetlil tak, že Dulcinea je začarovaná. Manželka šľachtica z Mirandy si z Quijotovho sklamania urobila srandu. Zorganizovala sprievod, ktorý mal Quijotovi názorne predviesť, ako môže svoju milovanú odčarovať. Don Quijote a Sancho sa dozvedeli, že ak chcú Dulcineu vyslobodiť, musí sa Sancho tisíctristotridsaťkrát udrieť bičom po holom zadku, čo Sancho odmietal. Quijote začínal pomaly vnímať realitu a k precitnutiu prispel prehraný súboj s rytierom Bieleho mesiaca, ktorý tvrdil, že dáma jeho srdca je krajšia ako Quijotova Dulcinea. Quijote musel po prehranom súboji sľúbiť, že sa vráti do rodnej dediny a na rok prestane vykonávať rytiersku činnosť.
Don Quijote sa rozhodol, že kým uplynie rok, bude sa venovať pastierstvu vo svojej dedine. Na ceste domov sa don Quijote zmieril so svojím osudom, kvôli čomu však stratil svoj životný cieľ a tým aj chuť žiť. Po návrate domov dostal vysoké horúčky a onedlho na to, plne vnímajúc realitu, umrel.
Členenie románu
Román sa skladá z dvoch častí. Prvá časť vyšla v roku 1605 v Madride pod názvom Dômyselný rytier don Quixote de la Mancha (El ingenioso hidalgo don Quixote de la Mancha) a stala sa bestsellerom.
V roku 1614 bez Cervantesovho povolenia vyšla pod názvom Segundo tomo del ingenioso hidalgo Don Quixote de la Mancha - que contiene la tercera salida, y es la quinta parte de sus aventuras (Druhá časť dômysleného rytiera dona Quixota - ktorá obsahuje tretiu výpravu a piatu časť jeho dobrodružstiev) druhá neoficiálna časť tohto úspešného románu od španielskeho spisovateľa Alonsa Fernándeza de Avellaneda.
Cervantes reagoval vydaním druhej časti svojho románu (1615) pod názvom Segunda parte del ingenioso cavallero Don Quixote de la Mancha (Druhá časť dômyselného rytiera Dona Quixoteho de la Mancha), do ktorej zakomponoval narážky na Avellanedovo neoficiálne pokračovanie Don Quijota.
Význam
Dielo nepochybne patrí k významným svetovým dielam. Už niekoľko storočí jeho príbehy očarujú čitateľov po celom svete. Stal sa symbolom čistoty duše. Vďaka jeho pokusom dosiahnuť nemožné sa vžilo označenie „Don Kichot“ [správne by malo byť na konci -e] pre ľudí, ktorá sa snažia dosiahnuť nemožné.
Hoci Cervantes nie je prvým tvorcom paródie rytierskych eposov, jeho don Quijote, keďže to nie je len zábavný román, ale dielo s hlbším významom poukazujúce na ľudské hodnoty platiace dodnes, patrí k najcennejším.
Don Quijote poslúžil aj ako námet pre diela umelcov ako Vicente Blasco Ibáñez, Gustave Doré, Salvador Dalí či Pablo Picasso. Salvator Dalí dokonca ilustroval jedno vydanie dona Quijote a originály týchto ilustrácií sú vystavené v Dalího múzeu v Paríži.
Postavy
Don Quijote de la Mancha je vysoký, chudý rytier s hrdzavým brnením nesúci sa na zdochýnajúcom koni. Je postavou s veľmi zložitou povahou, kombináciou blázna a nadmieru múdreho človeka. Tieto jeho navonok protikladné vlastnosti sa v románe prelínajú a vzájomne dopĺňajú. Jeho myseľ sa vďaka čítaniu rytierskych románov pomätie. Napriek tomu musíme obdivovať jeho životnú energiu a ušľachtilé ľudské vlastnosti. Je rojko, ktorý mravnosťou vysoko prevyšuje svoje okolie, bojujúcim za nastolenie pravdy a spravodlivosti aj za cenu ponižujúcich porážok a trpkých neúspechov. Sám seba nazýva Rytierom smutnej postavy a práve tieto slová ho v celej jeho podstate vystihujú.Sancho Panza je jeho zbrojnoš.
Gary Neville
Klub
Gary Neville zažil svoju premiéru v seniorskom drese United v roku 1992 proti Torpédu Moskva v Pohári UEFA. Gary sa objavil ako súčasť Fergusonových fenomenálnych mladých zelenáčov v 90. rokoch (prezývaných Fergie's Fledglings, ako ekvivalent Busby Babes). K zelenáčom patril jeho brat Phil, Ryan Giggs, David Beckham, Nicky Butt a Paul Scholes. Prvou voľbou na pravý kraj obrany sa stal v roku 1994 a odvtedy mu toto miesto patrí. V lete 2004 podpísal štvorročný kontrakt s United a zdá sa že tam strávi celú svoju aktívnu hráčsku kariéru. Niektorý hráči boli na bratov Nevillovcov veľmi kritický, najviac Jaap Stam. V decembri 2005 bol Gary po odchode Roya Keana menovaný kapitánom Manchestru.
V januári 2006 bol jeho čin predmetom mnohých diskusií, po jeho oslave pred hosťujúcimi Liverpoolskymi divákmi na Old Trafforde, keď bol videný ako pribehol od poliacej čiary ku hosťujúcim fanúšikom aby oslávil víťazný gól ktorý strelil Rio Ferdinand v nadstavenom čase. Jeho čin kritizoval Liverpoolsky hráč Jamie Carragher, časti médií a dokonca policajt ktorý ho obvinil zo zodpovednosti za nepokoje medzi fanúšikmi po zápase. Následne bol Futbalovou asociáciou obvinený z nevhodného správania, čo on sporne okomentoval slovami či majú hráči pracovať ako roboti a neprejavovať žiadne emócie.
Villar-d’Arêne
Villar-d'Arêne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Alpes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Villar-d'Arêne má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Gary Neville
Klub
Gary Neville vyhral 8-krát Premier League, 3-krát FA Cup, dvakrát Ligu majstrov a raz Ligový pohár, ktorý bol jeho prvou trofejou v úlohe kapitána.
Villar-d’Arêne
Obyvateľstvo
Villar-d'Arêne má 284 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Gary Neville
Medzinárodná kariéra
Gary si odbil svoju premiéru v drese národného mužstva v roku 1995 keď si ho vybral tréner Terry Venables na priateľský zápas proti Japonsku. Odvtedy bol prvou voľbou na pravú stranu obrany a hral pod piatimi rôznymi trénermi. Bol jediný hráč po tridsiatke ktorého si vybral Steve McClaren do svojho mužstva, keď vynechal Davida Beckhama, Davida Jamesa a Sola Campbella. Gary a jeho brat Phil sú iba jediný hráči z Eura 96 ktorý sú stále v anglickom mužstve.
Veľkoústky
Veľkoústky alebo veľkoústkotvaré (lat. Macrostomida, Opisthandropora) sú rad ploskúľ. Majú už vyvinutý hltan (je jednoduchý rovný, podobne ako aj črevo). Majú 1 pár protonefrídií a 1 pár nervových pásov. Rozmnožujú sa často paratomiou, vytvárajú reťazce zooidov. Sú to väčšinou morské, menej sladkovodné druhy, ako napr. Microstomum lineare.
Gary Neville
Medzinárodná kariéra
Keď ho budú obchádzať zranenia, je dobrým kandidátom na prekonanie méty 100 zápasov v anglickom národnom mužstve, alebo minimálne môže prekonať rekordmana v počte odohratých zápasov Kennyho Sansoma, útočníka Crystal Palace a Arsenalu ktorý odohral 86 zápasov. V jeho neprítomnosti zavinenej zranením, ho na jeho mieste zastúpil mladík Micah Richards, ale McClaren stále očakáva návrat Nevilla do svojho mužstva ihneď ako sa dá zdravotne do poriadku.
On bol najmladším hráčom v základnej zostave počas Eura 96. Na svojom prvom turnaji hral v každom zápase až do semifinále, kde bol suspendovaný a Angličania v ňom vypadli s neskorším víťazom turnaja, Nemeckom. Tiež hral na Majstrovstvách sveta 98 a na Eure 2000. Zlomená päta zahatala jeho nádaj na účasť na Majstrovstvách sveta 2002. Rýchlo sa však zotavil a po nabratí kondície bol opäť raz prvou voľbou na pravý kraj obrany na Euro 2004.
Neville zmeškal poslednú časť kvalifikácie na MS 2006 pre zranenie. Do anglického tímu sa vrátil v marci 2006 na priateľský zápas proti Uruguaju.
Trénovať začal 27. júla a odohral celý štvrťfinálový zápas vrátane predĺženia proti Portugalsku 1. júla, ktorý Anglicko prehralo. To bol jeho 81. štart za Anglicko a dostal ho na 9. miesto v štatistikách pred Garyho Linekera a spoluhráča Michaela Owena ktorý mali pred turnajom rovnaký počet zápasov ako on. Neville tiež počas tohto zápasu prevzal kapitánsku pásku od zraneného Davida Beckhama, navzdory tomu že v predchádzajúcom zápase zastupoval kapitána John Terry ktorý bol tiež na ihrisku.
Po porážke od Portugalska, Neville oznámil že bude k dispozícii svojej krajine aj pod novým trénerom Stevom McClarenom a dodal, že na rozdiel od niektorých predchádzajúcich spoluhráčov, nikdy neukončí reprezentačnú kariéru. Ako jeden z troch klubových kapitánov (ďalší sú John Terry a Steven Gerrard) v reprezentačnom tíme, bol navrhnutý ako uchádzač o kapitánsku pásku po Beckhamovi. Nakoniec túto úlohu dostal Terry.