cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Podturňanskovci
Rodový erb
Erb rodu Podturňanských tvorí štít s listovou korunou, nad ktorou je kolmo postavené obrnené rameno s trúbkou a nad nimi hviezda. Klenotom je štítové znamenie nad prilbou. Prikrývadlá sú strieborno-červené a zlato-modré.
Villers-Hélon
Villers-Hélon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Polohopis
Villers-Hélon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Villers-Hélon má 221 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Joué-lès-Tours
Joué-lès-Tours je francúzske mesto, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Mengusovská dolina (národná prírodná rezervácia)
Mengusovská dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 1 612,96 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: ''Cenné územia kryštalinika Vysokých Tatier so vzácnym výskytom kryštalických bridlíc v granodioritovom masíve, bralného glaciálneho reliéfu, jazier a viacerých vzácnych druhov rastlín, živočíchov a ich biocenóz. Pramenná oblasť rieky Poprad.''
Drastavica
Drastavica je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad obcou Rudno nad Hronom, približne južne od Žarnovice.
Poloha
Masív sa nachádza na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Žarnovica a zasahuje na katastrálne územie obcí Rudno nad Hronom a Voznica. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiaca obec Uhliská, severne sa nachádza Hodruša-Hámre a západne Rudno nad Hronom. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis
Drastavica leží v bočnom hrebeni, ktorý vedie od Bukovej hory západným smerom cez Šariansky vrch  na Vavrišovú. Severným smerom susedí Bartová a Kojatín, východným Sedlo  a Veľký Žiar , južným Veľký Veterník  a západným Hrádok. Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu zo severných svahov odvádzajú prítoky Richnavy, z južných voda odteká prítokmi Rudnianskeho potoka. Na vrchol nevedie značený chodník, no južným úbočím prechádza Rudná magistrála.
Výhľady
Masív pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z malých lokalít s riedkou a nižšou vegetáciou je vidieť najmä okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri vhodných podmienkach zriedkavo tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Kremnické vrchy a Nízke Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, no južným úbočím vedie chodník z Uhlísk do Rudna nad Hronom.
Sókrates (rozlišovacia stránka)
Sókrates (iné názvy: Sokrates, Sókratés, Socrates, Sócrates; ) môže byť:
Académie des sciences morales et politiques
thumb|Výročná schôdza Akadémie etických a politických vied v roku 1932, fotografia Académie des sciences morales et politiques bola založená v roku 1795 ako súčasť Institut de France. Bola zrušená v roku 1803 v období vlády Napoleona I. a znovu zriadená na podnet historika Françoisa Guizota v roku 1832. Jej úlohou bolo vedecky popisovať život spoločnosti a následne navrhovať jej lepšie formy danej vláde.
Organizácia
Akadémia združuje 50 členov, ktorí sú rozdelení do 6 sekcií: Ku týmto šiestim sekciám sa pridružujú zahraniční členovia a korešpondenti. Medzi zahraničnými členmi figurujú mená Václav Havel, Juan Carlos I. a Benedikt XVI.
Dejiny
Pred rokom 1789 „l'Académie des sciences morales et politiques“ neexistovala ako samostatná inštitúcia. Svoj pôvod má v „Classe des sciences morales et politiques“, ktorý bol súčasťou „l'Institut national des sciences et des arts“ založený „Národným konventom“ 5 fructidora roku III (22. august 1795), dva roky po zrušení „Kráľovskej akadémie“ dekrétom Konventu z 8. augusta 1793.
Inštitút bol rozdelený na tri triedy:
Zrušenie
Nariadením „Konzulátu“ z 3 pluviôse roku XI (23. január 1803) bol „Institut national“ reorganizovaný do štyroch tried: trieda fyziky a matematiky, trieda francúzskeho jazyka a literatúry, trieda histórie a starej literatúry, trieda krásnych umení. Členovia troch predošlých tried boli prerozdelení do štyroch nových. Táto reforma, ktorá sa snažila rekonštruovať bývalé kráľovské akadémie, bola ukončená nariadením Ľudovíta XVIII. z 21. marca 1816, v ktorom všetky názvy boli zlúčené do jediného Institut de France.
Obnovenie
Minister informácií kráľa Ľudovíta-Filipa Orléanskeho historik François Guizot argumentoval v prospech znovuzaloženia Akadémie etických a politických vied. Bola reštaurovaná nariadením z 26. októbra 1832. Rozdelili ju na päť sekcií: filozofia a etika, sociológia, legislatíva, verejné právo a spravodlivosť, politická ekonómia a štatistika, neskôr doplnená výrazom „financie“, história a geografia.
Dvanásť akademikov prišlo z bývalej druhej triedy a títo zvolili svojich ďalších kolegov. Prvý vnútorný poriadok ustálil počet akademikov v každej sekcii, počet voľných členov, pridružených cudzích členov a korešpondujúcich členov. V roku 1964 sa Akadémia rozhodla zrušiť kategóriu voľných členov, aby ich združila do novej sekcie titulárnych akademikov zloženej z desiatich členov.
Náplň prác
V posledných rokoch boli študované tieto témy:
Monkova dolina
Monkova dolina je dolina na severovýchodnej strane Belianskych Tatier, západne od Ždiaru. Preteká ňou Rígeľský potok, ktorý sa v ústí doliny vlieva do riečky Biela. Je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Belianske Tatry. Je otvorená sezónne počas leta a spolu s Dolinou siedmych prameňov sú jediné sprístupnené doliny v Belianskych Tatrách.
Académie des sciences morales et politiques
Poradná činnosť
Akadémia predkladá podľa vlastnej úvahy témy, ktoré považuje za dôležité pre spoločnosť v jednotlivých štúdiách:
Udeľovanie cien
Akadémia udeľuje ceny a rekompenzácie každý rok, zodpovedá aj za výber najlepších diel publikovaných na navrhnuté témy v konkurzoch.
Monkova dolina
Dejiny
V roku 1781 sa na území doliny usadil Jonek Monka. Keďže územie patrilo katastrálne mestu Spišská Belá, zaviazal sa platiť daň 8 florenov, za čo mal právo pastvy, určitý objem dreva z lesa a možnosť obrábať pole. Potomkovia rodu tu žijú dodnes.
Turizmus
Monkovou dolinou vedie jediný turistický chodník, vedený hlavným hrebeňom Belianskych Tatier. Smeruje zo Ždiaru, pokračuje pomedzi Ždiarskou vidlou a Hlúpym vrchom do Širokého a Kopského sedla.
Académie des sciences morales et politiques
Udeľovanie cien
Dáva aj svoj názor na výber veľkých ustanovizní vo vzdelávaní a výskume: École pratique des hautes études, École des hautes études en sciences sociales, Conservatoire national des arts et métiers, Collège de France.
L’Île-Bouchard (obec)
L’ Île-Bouchard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slizniak fatranský
Slizniak fatranský (Deroceras fatrense) je druh slizniaka z čeľade slizniačikovité.
Obýva horské lesy a ide o slovenský endemit.
Bezpilotné lietadlo
Bezpilotné lietadlo (niekedy UAV z anglického unmanned aerial vehicle alebo aj dron  z anglického drone, iné názvy pozri nižšie) je lietadlo (v širšom zmysle), ktoré je určené na prevádzku (resp. je spôsobilé lietať) bez prítomnosti pilota na palube. Zahŕňa autonómne lietadlo (t.j. predprogramované bezpilotné lietadlo neriadené pilotom), diaľkovo riadené lietadlo (t.j. bezpilotné lietadlo riadené z riadiacej stanice, ktorá nie je na palube lietadla) a model lietadla (t.j. bezpilotné lietadlo používané len na športové, súťažné alebo rekreačné účely). Bezpilotné lietadlo býva vybavené najmä systémami na zber informácií (napr. kamera) a/alebo zbraňovými systémami a môže sa používať na vojenské alebo civilné účely.
Niektoré definície bezpilotného lietadla z definície vylučujú modely lietadla s hmotnosťou do 20 kg, iné vylučujú všetky modely lietadla , iné vylučujú lietadlá bez pohonu (t.j. klasické balóny a nemotorové klzáky) a prípadne aj upútané lietadlá  , iné definíciu obmedzujú len na letúne a helikoptéry , ďalšie zas len na diaľkovo ovládané bezpilotné lietadlá a ďalšie len na vojenské lietadlá. Niekedy sa výslovne zdôrazňuje, že definícia bezpilotného lietadla nezahŕňa strely s plochou dráhou letu, inde sa naopak uvádza, že definične je prechod k strelám s plochou dráhou letu plynulý.
Bezpilotné lietadlo (UAV) je hlavnou súčasťou bezpilotného leteckého systému (UAS) – pozri nižšie. Občas sa ale bezpilotné lietadlo (UAV) nesprávne stotožňuje s bezpilotným leteckým systémom (UAS).
UAV
Anglické názvy bezpilotného lietadla sú: unmanned aerial vehicle (UAV), unmanned air vehicle (UAV) , uninhabited aerial vehicle (UAV) , unmanned aircraft (UA) , pilotless aircraft , drone.
Slovenské názvy bezpilotného lietadla sú: bezpilotné lietadlo , lietadlo spôsobilé lietať bez pilota, bezpilotný vzdušný prostriedok , bezpilotné lietajúce zariadenie , bezpilotné letecké zariadenie , bezpilotný (lietajúci) prostriedok   , bezpilotný letecký prostriedok , dron (drón, dróna) , UAV. Podľa názoru z Jazykovej poradne SME by sa výraz bezpilotný mohol nahradiť aj výrazmi bezpilotový alebo bezposádkový.
Názvy diaľkovo ovládaného bezpilotného lietadla sú aj:
UAS
Bezpilotný letecký systém je definovaný ako bezpilotné lietadlo plus jeho riadiaca stanica na zemi plus akýkoľvek ďalší prvok nevyhnutný na umožnenie jeho letu (ako napríklad komunikačné spojenie a zariadenie na vypustenie a návrat). Občas sa ale bezpilotný letecký systém nepresne stotožňuje s bezpilotným lietadlom.
Anglické názvy bezpilotného leteckého systému sú: unmanned aerial system (UAS), unmanned aircraft system (UAS) , unmanned aircraft vehicle system (UAVS).
Slovenské názvy bezpilotného leteckého systému sú: bezpilotný letecký systém, letecký bezpilotný systém , bezpilotný lietajúci systém , bezpilotný systém , systém leteckého dopravného prostriedku bez posádky , UAS.
Diaľkovo ovládaný bezpilotný letecký systém sa po anglicky volá aj remotely-piloted aircraft system (RPAS). Slovenské ekvivalenty tohto názvu sú: diaľkovo ovládaný letecký systém, diaľkovo riadený letecký systém , systém diaľkovo pilotovaných lietadiel , diaľkovo pilotovaný letecký systém.
Charakteristika
Prvé bezpilotné lietadlá slúžili na vojenské účely. Jedným z prvých použití bolo použitie teplovzdušných balónov bez ľudskej posádky vybavených náložami vo vojne Rakúsko-Uhorska proti Benátskej republike v roku 1849. Koncom 90. rokov 20. storočia sa objavuje prvé použitie bezpilotných lietadiel v civilnom sektore pre poľnohospodárske, lesnícke a prieskumné účely. V roku 1899 na výstave v Madison Square Garden inžinier a vynálezca Nikola Tesla predviedol miniatúrne rádiom riadené plavidlo.
V súčasnosti sa bezpilotné lietadlá (okrem modelov lietadiel) stále najviac používajú v armáde na prieskumné, monitorovacie a útočné účely. V civilnej oblasti sa používajú napr. na monitorovanie požiarov, policajné sledovanie, sledovanie hranice štátu, pátranie po osobách alebo na prieskum terénu, pri fotografovaní, laserovom 3D-skenovaní zo vzduchu.
Jedna zo základných klasifikácií je podľa Eisenbeissa 2009, je založená primárne na hmotnosti lietadla :
Karkinos (syn Xenokla)
Karkinos bol aténsky tragický básnik v 4. stor. pred Kr. Karkinos, syn Xenokla, dosiahol vrcholné obdobie svojej tvorby v sedemdesiatych rokoch 4. stor. pred Kr., v období 100. olympiády (380 – 376 pred Kr.). Podľa súčasných poznatkov patril medzi najvýznamnejších dramatikov svojej doby. Pokračoval v tradícii svojej rodiny, pretože i jeho otec Xenokles a starý otec Karkinos boli tiež dramatici. Karkinos sa zrejme narodil koncom 5. stor. pred Kr., keďže svoje prvé víťazstvo získal v roku 372 pred Kr. (v divadelnej dramatickej súťaži).
Uvádza sa, že napísal okolo 160 drám a získal jedenásť víťazstiev na Dionýziach. Po jeho dielach sa nezachovali takmer žiadne stopy. Známe sú len názvy niektorých jeho diel ako Aias, Oidipus, Orestes, Médea, Alepé a jeho najznámejšie dielo Aeropé. Niekoľkokrát ho spomína Aristoteles a záznam o ňom je uvedený v byzantskom lexikóne Suda, ktorý je hlavným zdrojom jeho biografie. Pôsobil v Aténach a údajne sa viackrát zdržiaval v Syrakúzach na dvore tyrana Dionysia II. (kde zložil mnoho hier)
Poznámky z jeho Médey sú zachované na fragmente papyrusu z 2. storočia v Paríži (Papyrus Louvre E 10534 ), ktorý uvádza rozhovor medzi Médeiou, Jasónom a Kreónom v hovorených veršoch. Hudobný skladateľ z cisárskeho obdobia následne zhudobnil niektoré jambické trimetre Médey. Ako sa dalo očakávať, papyrus umiestňuje hovoriace časti Jasóna a Kreóna v trimetroch riadok po riadku. Trimetre zhudobnenej Médey sú však napísané v dlhších stĺpcoch, ako próza, oddelené lomkou (s notovým zápisom ). Jeho Médea sa od zaužívaných verzií odlišuje tým, že ju predstavil nevinnú, neprávom obvinenú z vraždy svojich detí.
Villers-en-Prayères
Villers-en-Prayères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Villers-en-Prayères má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Villers-en-Prayères má 117 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Externé odkazy
Insee - departement Aisne - zoznam
Sókrates (olympijský víťaz)
Sókrates bol olympijský víťaz v pankratiu v 2. storočí.
Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho bol Sókrates (z neuvedenej domovskej krajiny) pravdepodobne na 232. hrách v roku 149 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v pankratiu. Moretti k tomuto záveru dospel na základe analýzy Eusebiových textov (v knihe Kronika) o Sókratovi v zozname olympijských víťazov uvedených v starogréčtine a aramejčine. V gréckej verzii posledné príbehy o atlétoch na konci Eusebiovej chronografie aktualizoval okolo roku 400 historik Panodoros a zrejme preto vznikli nezrovnalosti medzi gréckym a aramejským textom. Text aramejskej verzie (staršej) na rozdiel od gréckej napr. uvádza meno jeho súpera patronymicky (Dionysios Sótov) a hlása, že Éliďania mu uznali jedno víťazstvo (druhé mu zrejme pre porušenie pravidiel neuznali) z dvoch uvedených súťažných disciplín.
La Celle-Guenand
La Celle-Guenand je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slovensko na Letných olympijských hrách 2020
Slovensko na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu reprezentovalo 41 športovcov v 13 športoch. Na otváracom ceremoniáli malo Slovensko dvoch vlajkonosičov Zuzanu Rehák Štefečekovú a Mateja Beňuša. Pôvodne sa olympiáda mala konať 24. júla až 9. augusta 2020, no kvôli pandémii ochorenia COVID-19 bola preložená na 23. júla až 8. augusta 2021. Na záverečnom ceremoniáli bola vlajkonosičkou Danka Barteková.
Honda Accord
Honda Accord je automobil strednej triedy, ktorý od roku 1976 vyrába japonská automobilka Honda. Najznámejší je variant 4-dverový sedan, ktorý je v USA jedným z najpredávanejších automobilov od roku 1989. Názov Accord bol používaný aj na vozidlá karosérií kupé, kombi, liftback či crossover.
Slovensko na Letných olympijských hrách 2020
Športovci
Zoznam slovenských súťažiacich v jednotlivých športoch na Olympijských hrách.
Atletika
Slovenskí atléti dosiahli vstupné štandardy na základe kvalifikačných časov alebo svetového rebríčka v nasledujúcich atletických disciplínach (maximálne 3 športovci na jedno podujatie):
Honda Accord
V roku 1982 sa stal model Accord prvým japonským automobilom, ktorý sa začal vyrábať v USA, konkrétne v Marysville v štáte Ohio. Model Accord mal najväčší úspech v USA, kde medzi rokmi 1991 až 2001 bolo predaných okolo 10 miliónov kusov tohto automobilu. Množstvo vykonaných cestných testov, či už v minulosti alebo v súčasnosti urobili z modelu Accord jeden z najspoľahlivejších automobilov na svete. V zozname 10Best časopisu Car and Driver sa model Accord objavil rekordne 30-krát.
Prvá generácia (1976-1981)
Prvá generácia bola uvedená 7. mája 1976 ako 3-dverový hatchback s 51 kW/68 koňovým motorom a rázvorom 2380 mm. Neskôr pribudol aj variant sedan, pričom ten sa stal jedným z prvých v Japonsku, ktoré mali v štandardnej výbave látkové poťahy sedadiel, tachometer, intervalové riadenie stieračov a AM/FM prijímač. V roku 1978 pribudla výbava LX, ktorá ponúkala klimatizáciu, digitálne hodiny a posilňovač riadenia. Dovtedy nebol posilňovač riadenia dostupný pre automobily so zdvihovým objemom pod motora 2000 cm³.
Dňa 14. októbra 1977 bol uvedený variant sedan s 54 kW/72 koňovým motorom a objemom 1599 cm³. V roku 1980 bola v ponuke voliteľná 3-rýchlostná automatická prevodovka.
Druhá generácia (1981-1985)
Druhá generácia debutovala dňa 22. septembra 1981 v Japonsku, Európe a Severnej Amerike. V USA sa stala najpredávanejším japonskoým automobilom. Modernizovaný bol interiér aj exteriér, avšak po mechanickej stránke poda podobná prvej generácii. Používala motor EK-1 CVCC s objemom 1751 cm³ s výkonom 81 kW/110 koní. Voliteľnou výbavou bol v roku 1981 Electro Gyrocator, prvý automobilový navigačný systém na svete.
Dňa 24. mája 1984 sa stal model Accord jedným z prvých japonských automobilov, ktoré mali v ponuke počítačom riadené vstrekovanie paliva s jedným vstrekovačom na valec. Používal ho motor vo verzii ES s objemom 1,8 l, známy ako Honda’s Programmed Fuel Injection alebo PGM-FI.
V roku 1985 sa začala špeciálna edícia označovať ako SE-i, pričom písmeno "i" označovalo motor so vstrekovaním paliva (konkrrétne s výkonom 81 kW/110 koní).
Tretia generácia (1985-1989)
Tretia generácia bola uvedená v Japonsku dňa 4. júna 1985 a o niečo neskôr v Európe a Severnej Amerike. Mala veľmi neobyčajný dizajn, ktorý vytvoril dizajnér Toshi Oshika v roku 1983. Jedna z hlavných zmien bolo použitie výklopných svetlometov. V roku 1985 automobil vyhral cenu Car of the Year Japan.
Tretia generácia používala lichobežníkové zavesenie oboch náprav. Aj kedˇtento systém odpruženia bol drahší oproti vzperám MacPherson, toto usporiadanie poskytovalo lepšiu stabilitu a ostrejšie riadenie. Všetky modely mali vpredu priečny stabilizátorm pričom vyššie výbavy mali aj zadný stabilizátor. Brzdový systém pozostával buď z malých brzdových kotúčov vpredu a vzadu a dvojpiestikových strmeňov, alebo veľkých brzdových kotúčov vpredu a vzadu a jednopiestikových strmeňov. V ponuke tiež boli verzie s prednými kotúčovými brzdami a zadnými bubnovými brzdami. Systém ABS bol voliteľne dostupný, ale len pre verzie s kotúčovými brzdami.
Na niekoľkých trhoch boli okrem sedanu dostupné vo verziách 3-dverový hatchback, 3-dverový shooting brake (nazývaný "Accord Aerodeck") a 2-dverové kupé, ktoré sa dostalo do predaja v roku 1987 pre modelový rok 1988.
Accord AeroDeck
Tretia generácia Accordu sa predávala v Japonsku, Európe a Novom Zélande ako 3-dverový hatchback s rovnou strechou nad zadnými sedadlami, v Európe známy ako shooting brake. Tento typ karosérie bol použitý aj v tretej generácii Hondy Civic. V Severnej Amerike sa názov "AeroDeck" používal pre 5-dverové kombi Hondy Civic. Takisto v častiach Európy sa 5-dverové kombi Hondy Accord v rokoch 1990 až 2006 nazývalo "Accord AeroDeck". Neskôr sa premenovalo na "Accord Tourer".
Štvrtá generácia (1989-1993)
Štvrtá generácia Hondy Accord sa predstavila na platforme "CB" v roku 1989 pre modelový rok 1990. Hoci bola oveľa väčšia vo všetkých rozmeroch ako predchádzajúca generácia, štýl sedanu bol evolučný s podobne nízkym dizajnom a zaobleným zadným oknom aký mal sedan tretej generácie. Karoárska verzia 3-dverový hatchback už viac nebol dostupný.
Začiatkom roka 1990 uviedla Honda karosársku verziu kombi, v Európe známu ako "AeroDeck". Okrem zaťahovacieho krytu nad batožinovým priestorom a bezkľúčovým otváraným veka batožinového priestoru mali verzie AeroDeck rovnakú výbavu ako sedany či kupé verzie.
Elchasaiti
Elchasaiti (iné názvy: elkasaiti, elkesaiti ) boli židokresťanská gnostická skupina, sekta, pôsobiaca v 2.4. storočí v Mezopotámii. Za jej zakladateľa bol považovaný Elchasaios žijúci na prelome 1. a 2. storočia. Podľa elchasaitu Alkibiada z Apameie, ktorý ich náuku priniesol do Ríma sa Elchasaiovi zjavil anjel, ktorý mu odovzdal knihu so Zjavenou pravdou. Elchasaitské učenie striktne odmieta chrámový kult obiet, zápalné obety a odmieta konzumáciu mäsa. Hlavnou stravnou zložkou veriacich preto boli najmä plodiny, ktoré rozdeľovali na mužské a ženské. Povolené mali iba pojedanie mužských plodín a i to len po nutnom umytí a posvätení. Okrem toho vyznávali klasické židovské tradície ako obriezky, sabat, či pôsty. Elchasaiti boli monoteisti, od židovskej viery sa líšili uznávaním Ježiša ako proroka. Významným prvkom ich učenia boli židovské apokalyptické teórie a Harmónia evanjelií (Diatessaron) od Tatiána. Odmietali však učenie Pavola z Tarsu.
Honda Accord
Štvrtá generácia (1989-1993)
V roku 1991 podstúpil model Accord menší facelift, ktorý zahŕňal úpravu motora F22A6 (zvýšený výkon o 15 koní, upravené nasávanie, vačkový hriadeľ a výfukový systém) a pár interiérových a exteriérových zmien.
Piata generácia (1993-1997)
Po prvýkrát Honda s uviedla s piatou generáciou modelu Accord dve rozdielne varianty. Jeden pre Európu a druhý pre Severnú Ameriku a Japonsko. Automobilka Honda v spolupráci s Rover Group vytvorili európsku verziu Accordu. Táto generácia Accordu sa v Japonsku tiež predávala ako Isuzu Aska.
V roku 1996 dostala európska verzia mierny facelift (nová predná maska, kapota, nárazník a trochu rozdielne zadné svetlá). Európska verzia Accordu bola v ponuke len ako 4-dverový sedan, avšak Honda ponúkala dovoz kupé a kombi (AeroDeck) verzií.
Honda Accord SiR (1994-1997)
Honda pre japonský trh ponúkala aj vysokovýkonnú verziu modelu Accord, označovanú ako SiR. Túto verziu poháňal motor H22A DOHC VTEC s výkonom 142 kW/193 koní pri 6800 otáčkach za minútu a krútiacim momentom 206 Nm pri 5500 otáčkach za minútu. Motor mal kompresný pomer 10,6:1. Tento motor bol podobný s motorom H22A1, ktorý sa montoval do modelu Prelude. Verzia SiR bola dostupná s 5-rýchlostnou manuálnou prevodovkou alebo s voliteľnou "Grade-Logic" 4-rýchlostnou automatickou prevodovkou. Verzie Accord SiR Coupé a Accord SiR Wagon, ktoré boli exkluzívne vyrábané v USA, sa predávali iba do Japonska.
Šiesta generácia (Európa; 1997-2002)
Európska šiesta generácia modelu Accord sa vyrábala v anglickom meste Swindon. Táto generácia bola oproti severoamerickej a japonskej verzii kratšia a mala iný dizajn. Dostupná bola v podobe 4-dverového sedanu a 5-dverového liftbacku, pričom 2-dverové kupé (vyrábané v USA) dopĺňalo zostavu.
Honda Accord Type-R
Type-R bol výkonnejší variant európskeho modelu Hondy Accord. Odhliadnuc od iného bodykitu, bol tento variant podobné japonskej verzii Euro R. Tiež používal motor H22A s červeným ventilovým vekom, avšak motor disponoval výkonom 156 kW/212 koní pri 7200 otáčkach za minútu a krútiacim momentom 222 Nm pri 6700 otáčkach za minútu. O prenos výkonu sa starala 5-rýchlostná manuálna prevodovka U2Q7 spolu s šikmozubým samosvorným diferenciálom Torsen. Medzi ďalšie prvky výbavy patrili sedadlá Recaro, kožou potiahnutý volant Momo, tvrdšie odpruženie, športový výfuk (vrátane nerezových výfukových zvodov 4-2-1) a hliníková hlavica rýchlostnej páky.
Predajnosť verzie Type-R bola nízka, v spojenom kráľovstve sa predalo len menej ako 2000 týchto automobilov.
Siedma generácia (Európa; 2003-2007)
Siedma generácia modelu Accord bola uvedená v roku 2002, pričom sa skladala z dvoch verzií; jeden pre japonský a európsky trh, a druhý pre severoamerický trh. Európske a japonské verzie boli postavené na podvozku predchádzajúcej generácie, avšak s úplne novou karosériou. Výroba prebiehala v Japonsku, a v ponuke boli karosárske verzie sedan a kombi.
V Európe bol dostupné motory 2,0 i-VTEC s výkonom 114 kW/155 koní, 2.4 i-VTEC s výkonom 140 kW/190 koní a "výnimočný" 2,2 i-CDTi turbodieselový motor s výkonom 103 kW/140 koní a krútiacim momentom 340 Nm.
Honda Accord Euro R
Accord Euro R bola uvedená v októbri 2002. Tento odľahčený a športovejší variant japonskej verzie bol poháňaný motorom K20A 2,0 DOHC i-VTEC, ktorý poskytoval výkon 162 kW/220 koní pri 8000 otáčkach za minútu a krútiaci moment 206 Nm pri 7000 otáčkach za minútu. O prenos výkonu sa starala odľahčená 6-rýchlostná manuálna prevodovka. Variant Accord Euro R bol dostupný na domácom japonskom trhu a v Európe. Medzi prvky výbavy patrili sedadlá Recaro, športovejší bodykit, volant Momo, odľahčené 17-palcové disky kolies z ľahkej zliatiny a špeciálna hliníková hlavica rýchlostnej páky.
Ôsma generácia (Európa; 2008-2012)
Ôsma generácia modelu Accord bola uvedené v polovici roka 2008, pre modelový rok 2009. Táto generácia sa vyrábala v karosárskych verziách sedan a kombi, pričom v ponuke bolo množstvo motorov a prevodoviek. Medzi motory patrili 2,0-litrový a 2,4-litrový benzínový motor i-VTEC a tiež 2,2-litrový naftový motor i-DTEC. Všetky motory boli v základe ponúkané so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou. V ponuke však tiež bola 5-rýchlostná automatická prevodovka. Rozmerovo bola ôsma generácia dlhšia, širšia a nižšia, čo je dávalo elegantnosť a športovejší vzhľad. Tiež mala karoséria ostrejšie hrany a mierne zmenené predné svetlomety. Hlavnými konkurentmi ôsmej generácie hondy Accord boli Audi A4, BMW rad 3, Ford Mondeo, Mazda 6, Opel Insignia, Peugeot 508, Renault Laguna, Škoda Superb, Toyota Avensis alebo Volkswagen Passat (v niektorých krajinách Volkswagen Jetta).
Výroba ôsmej generácie skončila vo februári 2015.
Deviata generácia (2012-2017)
Deviata generácia Hondy Accord bola uvedená v roku 2012, pričom v roku 2015 sa prestala vyrábať európska a japonská verzia. Ostala len väčšia severoamerická verzia. Pre Austráliu bola uvedená deviata generácia v júni 2013 s motormi 2,4 l R4 a 3,5 l V6. Čínska verzia sa začala vyrábať v septembri 2013, pre modelový rok 2014. Dostupná bola s motormi 2,0 l, 2,4 l a novým motorom 3,0 l V6, ktorý bol exkluzívne vyrábaný len pre čínsku verziu.
Prezidentské voľby v USA v roku 2020
Prezidentské voľby v Spojených štátoch amerických v roku 2020 boli v poradí 59. nepriame prezidentské voľby v USA. Konali sa v utorok 3. novembra 2020. Bývalý demokratický viceprezident Joe Biden a senátorka z Kalifornie Kamala Harrisová porazili bývalého republikánskeho prezidenta Donalda Trumpa a viceprezidenta Mike Pencea. Občania svojimi hlasmi zvolili voliteľov kandidátov, ktorí ako členovia Zboru voliteľov 14. decembra 2020 zvolili Joe Bidena za 46. prezidenta a Kamalu Harrisovú za 49. viceprezidentku Spojených štátov. Súbežne s prezidentskými voľbami sa konali aj voľby do senátu a voľby do snemovne reprezentantov spolu s rôznymi ďalšími komunálnymi voľbami.
7. novembra 2020 médiá za de facto víťaza označili Joe Bidena a Kamalu Harrisovú, keď získali dostatočný náskok v kľúčovom štáte Pensylvánia. Zbor voliteľov 15. decembra 2020 zvolil Bidena s 306 hlasmi. Biden získal rovnaký počet hlasov ako Trump v predošlých prezidentských voľbách. Trump vtedy vyhlásil svoje víťazstvo za jasné, teraz porážku odmietal. Volebné výsledky boli definitívne ratifikované americkým kongresom na jeho zasadnutí 7. januára. Pôvodne mali byť výsledky ratifikované 6. januára, no kvôli útoku stúpencov Trumpa na Kapitol a námietkam, ktoré neprešli sa overovanie hlasov predĺžilo do nasledujúceho dňa.
Tieto voľby mali najvyššiu volebnú účasť za posledných 100 rokov, podľa zatiaľ sčítaných hlasov. Volieb sa zúčastnilo 66,7 % zo všetkých Američanov s volebným právom. Predpokladalo sa, že volebná účasť po spočítaní všetkých hlasov dosiahne 66,5 %, čo by bolo najviac od volieb v roku 1900, kedy volilo až 73,7 % Američanov s volebným právom. Avšak v roku 1900 nemali volebné právo ženy a ani viaceré rasy.
Joe Biden bol vo veku 78 rokov inaugurovaný 20. januára 2021, čím sa stal najstarším americkým prezidentom. Zároveň sa po 28 rokoch stal prvým prezidentom, ktorý porazil súčasného prezidenta odvtedy, čo Bill Clinton porazil Georga Busha v roku 1992. Okrem toho sa Bidenova viceprezidentka, Kamala Harrisová, stala prvou ženou, ktorá pôsobí v tomto poste. Toto boli prvé prezidentské voľby, v ktorých mali obaja hlavní kandidáti viac ako 70 rokov.
Ďalší kandidáti
Viacero ďalších kandidátov malých politických strán a nezávislých kandidátov bolo na volebných lístkoch v niektorých federálnych štátoch USA, ako napríklad rapper Kanye West.
Debaty prezidentských volieb
Dňa 11. októbra 2019 boli Komisiou prezidentských debát zverejnené informácie, že tri prezidentské debaty a jedna diskusia viceprezidentských kandidátov sa budú konať na jeseň 2020.
Celeste Buckingham
Celeste Rizvana Buckingham (* 3. máj 1995, Zürich, Švajčiarsko) je slovenská speváčka a príležitostná herečka americko-švajčiarskeho pôvodu. Podľa vlastných slov je „polovičná Iránka“.
Do troch rokov žila na Aljaške, potom sa jej rodina presťahovala na Slovensko, kde vyrastala a začala hudobnú kariéru. Je finalistkou druhej série Česko Slovenskej SuperStar. V roku 2012 vydala svoj debutový album Don't Look Back a bola nominovaná na MTV Europe Music Awards v kategórii Best Czech and Slovak Act. Bola porotkyňou slovensko-českej verzie X Factoru. V roku 2013 získala cenu OTO ako speváčka roka. Bola nominovaná aj na Radio Disney Music Awards v Amerike. Tiež vydala pieseň „Gone“ so svojou mladšou sestrou Carmel Buckinghamovou, ktorá si taktiež rozvíja svoju hudobnú kariéru so svojou rockovou skupinou The House United. Celeste momentálne strieda domov na Slovensku a v Nashville, USA.
Hudobná kariéra
Celeste bola odmala vedená matkou k tancu a hudbe, navštevovala hodiny baletu a latinskoamerických tancov, neskôr začala hrať na gitaru. Keď mala 15 rokov, matka ju prihlásila do druhej série súťaže Česko Slovenská SuperStar, kde sa dostala až do finále. Po súťaži pokračovala v roku 2011 vydaním prvého sólového singlu „Blue Guitar“, ktorý bol hraný slovenskými rádiami, obsadil v TOP 100 38. miesto a v rebríčku slovenských skladieb 7. miesto. Ďalšia skladba „Nobody Knows“ bola súčasťou projektu F84, ktorý vznikol s cieľom podpory slovenských autistov. K skladbe bol urobený aj videoklip. V roku 2012 hosťovala na albume Nový človek od slovenského rapera Majka Spirita v skladbe „Ja a ty“, ku ktorej bol 14. februára 2012 vydaný aj videoklip. Celeste v klipe vystupovala v roli anjela. V tom istom čase sa dostali do médii informácie o jej pripravovanom albume Don't Look Back, ktorý vyšiel 20. apríla 2012 pod vydavateľstvom EMI. Na albume sa nachádzajú aj single „Blue Guitar“ a „Nobody Knows“ a ako hostia sa na ňom predstavili Martin Harich a Noah Ellenwood. Celeste Buckingham hosťovala v singlovej verzii skladby „Swing“ od AMO. Skladba sa umiestnila najvyššie na 49. mieste v rebríčku najhranejších skladieb v slovenských rádiách a na 5. mieste v rebríčku domácej tvorby. Ku skladbe bol urobený aj videoklip, ktorý mal premiéru 16. júla 2012. Celeste získala nomináciu na MTV Europe Music Awards v kategórii Best Czech and Slovak Act, no víťazstvo získal raper Majk Spirit. 13. novembra 2012 bol uverejnený na internet ďalší videoklip k skladbe „Never Be You“. Celeste Buckingham v roku 2015 vydala album The Released. Album doprevádza singel „Unpredictable“. V roku 2017 jej vyšiel nový album Bare, ktorý doprevádza skladba „Go Away“, ktorá sa ocitla aj v americkom hudobnom rebríčku Billboard. V roku 2018 bol uverejnený na internet videoklip k skladbe „Na srdci“ od skupiny Slza, kde Celeste hosťovala. V tomto roku bol uverejnený aj videoklip k skladbe „Immature“ z albumu Bare. Nasledovala skladba Tisíc a jedna noc s Ondrejom Kandráčom.
Profesionálnu kariéru začala v rokoch 2012 a 2013.
Skladby umiestnené v rebríčkoch
2013 (gone)
Mimoalbumové skladby
(zoznam zahŕňa aj skladby, kde sa Celeste Buckingham predstavila ako hosť)
Ocenenia a nominácie
Ruka Hore Awards Ceny SOZA Krištáľové krídlo
La Celle-Saint-Avant
La Celle-Saint-Avant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Povereník
Povereník môže byť:
Smrť nás spojí
Smrť nás spojí je americká čierna komédia. Prvá epizóda bola vysielaná 3. mája 2019 na Netflixe a v hlavných úlohách sa predstavili Christina Applegate a Linda Cardellini. Prvá séria mala veľmi pozitívne ohlasy. V júni 2019 bolo oznámené, že sa natáča aj druhá séria, ktorá mala premiéru 8. mája 2020. V júli 2020 bolo oznámené, že sa bude natáčať aj posledná tretia séria. Tretia séria, mala premiéru v novembri 2022.
Applegatová bola za svoj herecký výkon nominovaná dva krát na ocenenie Emmy Award, v kategórii Najlepšia herečka v televíznom seriály (komédia) a jej herecká kolegyňa Linda Cardellini získala jednu nomináciu na Emmy Awards.
Povereníctvo
Povereníctvo môže byť:
Faustus z Mily
Faustus z Mily alebo Faustus z Mileve († okolo 392) bol manichejský biskup, učenec a rétor pôvodom zo Severnej Afriky pôsobiaci v 4. storočí.
Anatema (chránená lokalita)
Anatema je chránená lokalita nachádzajúca sa na teritóriu mesta Asenovgrad v južnom Bulharsku v Plovdivskej oblasti.
Charakteristika
Lokalita Anatema sa nachádza v rovnomennom horskom hrebeni v severnej časti západného podcelku pohoria Rodopy na teritóriu mesta Asenovgrad. Lokalita leží zároveň na území biosférickej prírodnej rezervácie Červená stena. Areál spadá pod vysoký stupeň ochrany. Zakázaná je akákoľvek stavebná a hospodárska činnosť, vrátane prístupu hospodárskych zvierat z dôvodu paše. Na teritóriu je zakázané vykonávať akékoľvek ľudské, dokonca aj údržbové činnosti s výnimkou sanitárnych zásahov a výskumu. V lokalite je zákaz bivakovania. Na teritóriu chránenej lokality Anatema sa vyskytuje viacero vzácnych rastlinných a živočíšnych druhov zapísaných v Červenej knihe ohrozených druhov Bulharska, kvôli ktorých ochrane bolo chránené územie zriadené. Z rastlín sa jedná predovšetkým o druhy Merendera rhodopaea, Merendera sobolifera, Fritillaria graeca, Haberlea rhodopensis, Daphne laureola, Alkanna stribrnyi, Pulsatilla halleri, Dianthus stribrnyi a Crocus olivieri. Zo živočíchov sa jedná predovšetkým o zástupcov vtákov a to konkrétne o druhy myšiak hrdzavý Buteo rufinus, sokol sťahovavý Falco peregrinus, skaliar modrý Monticola solitarius, skaliar pestrý Monticola saxatilis, jastrab krahulec Accipiter nisus, jastrab veľký Accipiter gentilis, tesár čierny Dryocopus martius a z plazov o druh Eryx jaculus.
Ochrana a predmet ochrany
Kategória: chránená lokalita
Rozloha: 121,8585 ha
Chránená lokalita bola na území areálu vyhlásená v roku 2004, konkrétne rozkazom Ministerstva životného prostredia a vôd č. PD–1201 zo dňa 18. 11. 2004. Rozkaz bol uverejnený v Štátnom vestníku č. 112 z roku 2004. Chránená lokalita bola vyhlásená na celkovej ploche približne 121,86 hektára. Dôvodom vyhlásenia chránenej lokality Anatema je ochrana vzácnych živočíšnych a rastlinných druhov vyskytujúcich sa na území areálu. V registri chránených území je chránená lokalita „Anatema“ vedená pod kódom 425. Lokalita je spravovaná správou Štátneho lesníctva – Asenovgrad (DL – Asenovgrad) pod záštitou Regionálnej inšpekcie životného prostredia a vôd – Plovdiv (RIOSV – Plovdiv).
Anna Dalasséna
Anna Dalasséna (, iný prepis Anna Dalassene, ; * okolo 1025/1030† 1. november 1100/1102 /medzi 1101 až 1105 /asi 1105 ) bola byzantská aristokratka z rodu Dalassénovcov, matka byzantského cisára Alexia I. Komnéna. Podporovala svojho syna počas nástupu na trón i počas jeho vlády. V jeho neprítomnosti vládla de facto ako jeho regentka. Bola známa pre svoju zbožnosť, podporovala byzantské mníšstvo. Jej vnučkou a obdivovateľkou bola byzantská kronikárka Anna Komnéna.
Životopis
Anna sa snažila dostať svoje deti do vysokých pozícií v štáte, čo sa jej počas vlády cisárovnej regentky Eudokie (vdovy po Konštantínovi X.) a Romana IV. Diogena aj darilo. Po bitke pri Mantzikerte bol cisár zbavený moci a Dalasséna, ktorá stála na jeho strane bola spolu s deťmi vyhnaná na Princove ostrovy v Marmarskom mori. Situácia v krajine bola avšak vážna a po smrti Romana IV. bola rodina omilostená. Jej synovia odišli bojovať na front. Moci sa ujal Nikefor III. Botaneiates a Annin syn Alexios, ktorý potlačil niekoľko povstaní získal postupne veľkú moc. Dalasséna ho aktívne povzbudzovala k revolte. Ťažko niesla Alexiov sobáš s Irenou z roku Dukovcov. Zmier znepriatelených rodov avšak výrazne posilnil Alexiovo postavenie. V roku 1081 Nikéfor za svojho dediča vymenoval svojho synovca Synadéna a Komnénovci sa dostali do nemilosti. Dalassénini synovia Alexios a Izák pred perzekúciami utiekli z Konštantínopola a Anna hľadala azyl v Chráme Hagia Sofia a následne v Monastieri Petrion. Alexios bol prevolaný cisárom a krátko na to vstúpil do Konštantínopola. Anna sa stala cisárovnou matkou a na cisárskom dvore získala veľkú moc. Keď Alexios v roku 1081 vytiahol do boja proti Normanom, zveril jej prostredníctvom zlatej buly absolútnu moc. Jej text sa zachoval v diela Anny Komnény. Vyhotovená bola aj Dalassénina pečať. V paláci zaviedla prísny poriadok obdobný s kláštorným režimom. Žila zbožným životom, no čoraz viac sa začala prejavovať jej panovačná a neústupná povaha, takže sa čoskoro stala neobľúbenou. V roku 1095 nechala oslepiť Nikéfora Diogena. Napokon sama pochopila, že jej postavenie sa zhoršuje a že i jej dovtedy milujúci syn, cisár Alexios, na ňu mení názor. Sama preto odišla do Monastiera Pentepoptes, kde krátko na to zomrela.
La Chapelle-aux-Naux
La Chapelle-aux-Naux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kuo-ťi ťin-žung čung-sin i čchi
Kuo-ťi ťin-žung čung-sin i čchi (čínskym písmom 國際金融中心一期; angl. International Finance Center 1) je 210 metrov vysoký mrakodrap v Hongkongu a súčasť komplexu Kuo-ťi ťin-žung čung-sin (International Finance Centre). Má 38 poschodí. Bol dokončený v roku 1998 a otvorený v r. 1999. Svojim dizajnom sa podobá dvakrát vyššej budove Kuo-ťi ťin-žung čung-sin er čchi (International Finance Center 2) alebo sa podobá budove Goldam Sachs Headquarters v Jersey City s výškou 238 metrov.
Iné projekty
International Finance Centre 国際金融中心 (香港) 국제금융센터 (홍콩) Международный финансовый центр 國際金融中心 (香港)
Baiyoke I
Baiyoke I (thajsky ตึกใบหยก 1) je 151 metrov vysoký mrakodrap v hlavnom meste Thajska, v Bangkoku. Bol dokončený v roku 1987 a je súčasťou komplexu Baiyoke. Budova je 45. najvyššou budovou Thajska. V komplexe Baiyoke sa nachádza aj Baiyoke II s výškou 304 m. Budova bola najvyššou v Thajsku do roku 1993.
Kyselina gulurónová
Kyselina gulurónová je monosacharidová urónová kyselina odvodená od gulózy. Kyselina L -gulurónová je C-3 epimér kyseliny L -galakturónovej a C-5 epimér kyseliny D -manurónovej. Spolu s kyselinou D -manurónovou je kyselina L -gulurónová zložkou kyseliny algínovej - polysacharidu získavaného z hnedých rias.
Kyselina jantárová
Kyselina jantárová je dikarboxylová kyselina, ktorá vystupuje v citrátovom cykle. Niekedy sa nazýva i kyselina sukcinová, jej konjugovaná zásada sa nazýva jantaran alebo sukcinát. Jej názov pochádza zo slova jantár, z ktorého je odvodený i názov kyselina sukcinová (latinsky succinum znamená jantár). U živých organizmov sa vyskytuje práve v podobe anionickej konjugovanej zásady, ktorá má niekoľko biologických úloh: ako metabolický intermediát sa premieňa na fumarát pôsobením sukcinátdehydrogenázy v citrátovom cykle a v komplexe 2 v elektróntransportnom reťazci, ktorý sa účastní tvorby ATP, a takisto ako signálna molekula, ktorá opisuje metabolický stav bunky. Používa sa i ako potravinárske aditívum, kde má označenie E363. Sukcinát vzniká v mitochondriách vďaka citrátovému cyklu, ale i inými dráhami. Sukcinát môže opustiť mitochondriálnu matrix a prestúpiť do cytoplazmy i do extracelulárneho priestoru, meniť expresiu génov, ovplvyvňovať epigenetiku a vykazovať signalizáciu podobnú hormónom. Kyselina jantárová teda prepája bunkový metabolizmus, hlavne tvorbu ATP, s reguláciou bunkových funkcií. Poruchy regulácie syntézy sukcinátu a teda syntézy ATP sa vyskytujú v niektorých genetických mitochondriálnych chorobách, napríklad Leighovom syndróme a syndróme MELAS, a degradácia môže viesť k patologickým stavom, napríklad zhubnej transformácii, zápalom alebo poškodeniu tkaniva.
La Chapelle-Blanche-Saint-Martin
La Chapelle-Blanche-Saint-Martin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Indre-et-Loire, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kláštor svätého Františka (Cetona)
Kláštor svätého Františka je kláštor v Toskánskom regióne Talianska v obci Cetona.
Kláštor bol postavený v roku 1212 a je súčasťou sugestívneho prírodného prostredia. Nachádza sa na náhornej plošine, ktorá je spojená s františkánskou legendou.
Počas napoleonskej éry zničený a rozsiahlo obnovený kláštor v súčasnosti slúži komunite „Mondo X“ na liečbu drogovo závislých.
V kláštore sa nachádzala Madona s dieťaťom Madonna del Soccorso, ktorej autorom je taliansky maliar a iluminátor Sano di Pietro a Madonna col Bambino, ktorej autorom je taliansky maliar Girolamo di Benvenuto.
Na pravej stene a na oblúku je vidieť stopy fresiek z 15. storočia.
Art McDonald (admirál)
Životopis
Svoj bakalársky a magisterský titul získal na Royal Military College.
V roku 2010 McDonald slúžil ako veliteľ námorného komponentu Operácie Hostia, kanadskej operácie v Haiti. Za koordináciu aktivít po katastrofe na HMCS Halifax a HMCS Athabaskan získal vyznamenanie Meritorious Service Medal. V rokoch 2007 až 2009 velil lodi HMCS Halifax, v decembri 2009 sa stal veliteľom Fifth Maritime Operations Group (Piatej skupiny námorných operácií).
Vo februári 2014 bol vymenovaný za generálneho riaditeľa rozvoja námorných síl. V januári 2016 sa stal veliteľom námorných síl v Pacifiku. V rokoch 2018 až 2019 bol zástupcom veliteľa Kráľovského kanadského námorníctva.
Veliteľom Kráľovského kanadského námorníctva sa stal 12. júna 2019. Stal sa 36. držiteľom tejto funkcie za 109 ročnú tradíciu námorníctva.
23. decembra 2020 bol navrhnutý za náčelníka Generálneho štábu, jeho predchodca, generál. Jonathan Vance odišiel do dôchodku po podozreniach z nepatričného vzťahu s podriadenou. McDonald svoju funkciu oficiálne prebral 14. januára 2021. McDonald dobrovoľne odstúpil už 24. februára 2021 potom ako sa sám stal predmetom vyšetrovania ohľadne nepatričných vzťahov. Jeho dočasným nástupcom je generálporučík Wayne Eyre.
Zoznam zvolených poslancov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1929
náhľad|Zasadací poriadok Poslaneckej snemovne v januári 1930 Vo voľbách do Národného zhromaždenia republiky Československej v roku 1929, ktoré sa konali 27. októbra 1929, bolo za územie Slovenskej krajiny zvolených 54 poslancov v siedmich volebných obvodoch (XV. volebný kraj Trnava, XVI. volebný kraj Nové Zámky, XVII. volebný kraj Turčiansky Svätý Martin, XVIII. volebný kraj Banská Bystrica, XIX. volebný kraj Liptovský Svätý Mikuláš, XX. volebný kraj Košice a XXI. volebný kraj Prešov). Podobne, ako vo všetkých predchádzajúcich voľbách (1920 a 1925), aj v týchto sa v slovenských volebných obvodoch neobsadilo zákonom predpísaných 61 mandátov, ale len 54. Zvyšných sedem mandátov vzhľadom na komplikovaný volebný systém, založený na systéme troch skrutínií, prepadlo v prospech českých volebných krajov. Išlo o najnižší počet zvolených poslancov za územie Slovenska v histórii medzivojnového Česko-Slovenska.
Pavol Bršlík
Pavol Bršlík, v zahraničí známy pod umeleckým menom Pavol Breslik (* 9. marec 1979, Kysucké Nové Mesto) je slovenský operný spevák – tenor. Pôsobí v Slovenskom národnom divadle aj na mnohých svetových operných scénach. Vyštudoval na VŠMU, v roku 2006 debutoval v Metropolitnej opere v New Yorku.
Zoznam zvolených poslancov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1929
Zvolení poslanci
Stranícke zloženie poslancov:
Jozef Kot
Jozef Kot, pseudonym: Jakub Bond (* 1. september 1936, Bratislava – † 22. máj 2022, Bratislava) bol slovenský spisovateľ – prozaik, autor Generácie 56, editor a významný prekladateľ z anglického jazyka.
Životopis
V rokoch 19531958 absolvoval štúdium angličtiny a slovenčiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Po absolvovaní povinnej vojenskej služby sa stal redaktorom v časopise Slovenské pohľady a neskôr šéfredaktorom tamže. V období 19661968 pôsobil ako zástupca šéfredaktora Revue svetovej literatúry. V rokoch 19681971 bol menovaný do funkcie šéfredaktora vydavateľstva Tatran. V dlhšom období 19711990 pracoval vo funkcii riaditeľa odboru umenia na Ministerstve kultúry SR. Jeden rok 19901991 pracoval na Ústave umeleckej kritiky a divadelnej dokumentácie, od r. 1991 učil na Štátnej jazykovej škole v Bratislave.