cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mauna Kea Observatories
Počas posledných desiatich rokov boli hlavné právne rozpory nad týmito otázkami riešené havajským súdnym systémom. Dňa 19. januára 2007 tretí obvodný súd opätovne potvrdil svoje rozhodnutie zastaviť ďalšiu výstavbu observatórií na Mauna Kea, kým nebude schválený vhodný plán riadenia, ktorý dokáže dostatočne riešiť škody vznikajúce na životnom prostredí a kultúrne dôsledky spojené s astronomickým vývojom.
Plány na ďalšie dva ďalekohľady boli schválené. Projekt tridsaťmetrového teleskopu (TMT), najväčšieho optického infračerveného ďalekohľadu, aký bol kedy postavený na Zemi, sa v súčasnosti navrhuje skupina vedcov zo svetových organizácií, vrátane University of California, Caltech a Gordona and Betty Moore Foundation. Mauna Kea bolo vybrané ako miesto pre TMT v júli 2009, s vopred schváleným projektom a právnymi záležitosťami. Niekoľko vedeckých ústavov v spolupráci s United States Air Force plánujú vybudovať veľký ďalekohľad Pan-Stars. California Institute of Technology oznámil, že submilimetrové observatória Caltech budú vyradené z prevádzky v roku 2016 a budú úplne odstránené, aby sa obnovil pôvodný stav miesta.
Bumblefoot
Bumblefoot vraví, že prvých päť albumov KISS, album Battle Hymns skupiny Manowar a všetky albumy The Beatles mali obrovský vplyv na neho, keď bol mladší.
Biografia
Bumblefoot (Ron Thal) je gitarista z New Yorku, ktorý od roku 1995 vydal sedem albumov. Jeho hudba je považovaná za hard rock. Objavil sa obálkach mnohých gitarových časopisoch po celom svete.
Bumblefoot nacvičuje vo svojom štúdiu v Princetone, New Jersey, kde spolupracuje s umelcami ako skladateľ textov/producent a píše pre vydavateľstvá, videohry a televízne programy. Bumblefoot je dobrovoľník vo výskumnej nadácii MS, nezisková organizácia, ktorá dáva finančné zdroje priamo na výskum sklerózy multiplex.
Bumblefoot vydal prvú významnejšiu nahrávku v Shrapnel Records roku 1992 s názvom Ominous Guitarists From the Unknown, na ktorej vystúpil s gitarovou verziou Chopinovej skladby Fantaisie-Impromptu. V tomto vydavateľstve vydal ďalšie dva albumy. Prvý, The Adventures of Bumblefoot (1995), bol takmer výlučne inštrumentálny album, kde ukázal svoj eklektický štýl rytmu a sól. Druhé CD, Hermit (1997), bolo úplne iné, zameral sa viac na texty a bol ovplyvnený grunge žánrom, ale stále ukazoval svoje bezchybné, veľmi originálne a technické gitarové schopnosti. Po týchto dvoch albumoch Ron Thal prijal meno Bumblefoot a založil si vlastnú produkčnú spoločnosť Hermit Inc, kde vydal tri hudodbne odlišné CD - Hands(1998), 9-11 (2001) a Uncool (2002). Tiež vydal kompiláciu Forgotten Anthology (2003), obsahovala časti, ktoré sa nedostali ne predchádzajúce CD z rôznych príčin. Jeho ostatný album sa volá Normal (2005), ktorý vydal v Hermit, Inc a Neanderthal Noise, Inc. Bumblefoot je tiež producent ďalších umelcov a poverený zhromažďovaním financií pre výskum sklerózy multiplex.
História
Inšpirovaný skupinou KISS ako 6-ročný, Ron povedal, že chcel hrať ako Gene Simmons, ak by sa niekto rozhodol urobiť KISS verziu Beatlemanie. Avšak v tom čase boli jeho ruky príliš malé na hranie na basgitare, tak sa rozhodol zamerať na gitaru. Do ôsmich rokoch hrával piesne Led Zeppelinu a dokonca hral v hoteli v Catskill Mountains. O päť rokov neskôr začal hrávať v kluboch a zameral sa na vytvorenie vlastného materiálu.
V auguste 1989 sa objavil v časopise Guitar Player, v kolónke Mika Varneyho.
"Thalove demo kazeta patrí k najúchvatnejším, ktoré som kedy dostal. Obsahuje prvky klasiky, bluesu, jazzu a v niektorých pasážach mi pripomína Franka Zappu. Jeho prepisy textov sú pôsobivejšie a podorobnejšie, tak fanúšikovia rytmických prepisov budú určite chcieť vidieť toto majstrovské dielo na papieri. So svojimi dômyselnými melódiami, kontrapunktnými veršami, zložitými rytmami a fanaticky spletitou sekciou. Ronove čisté hudobné nadanie mu určite získa uznanie." - Mike Varney
Guns N’ Roses
12. mája 2006 bol Bumblefoot potvrdený ako nový gitarista hard rockovej skupiny Guns N’ Rosesna koncerte v New Yorku, keď nahradil Bucketheada, ktorý bol členom kapely od roku 2000 až po rok 2004. Pred koncertom so skupinou skúšal len týždeň a ešte tesne pred vystúpením sa učil nové piesne. Nedávno absolvoval s Guns N’ Roses veľmi úspešné turné po Európe a v súčasnej dobe je so skupinou na turné Chinese Democracy Tour, ktoré začalo v októbri naprieč severnou Amerikou.
Dean Winchester
Dean Winchester je vymyslená postava, ktorú vytvoril Eric Kripke pre televízny seriál Hrozba z temnoty (Supernatural). Na televíznych obrazovkách ho stvárňuje herec Jensen Ackles (všetky epizódy), Ridge Canipe (Something Wicked, A Very Supernatural Christmas), Brock Kelly (After School Special), Dylan Everett (Bad Boys, About a Boy, Just My Imagination) či Chad Everett (The Curious Case of Dean Winchester). Je jedným z hlavných hrdinov seriálu a vystupuje v každej epizóde.
Momentálny vek herca 45 (2023)
Životopis
Dean mal iba štyri roky, keď mu zomrela matka pri požiari, ktorý vypukol v detskej izbe jeho mladšieho súrodenca Sama. Na príkaz svojho otca vyniesol brata von z domu a zachránil mu tak život. Od toho dňa sa o Sama neustále staral a dával naňho pozor. Vždy nasledoval otca a plnil jeho príkazy bez zbytočných otázok. Lovenie nadprirodzených bytostí považuje za svoj osud, s ktorým je zmierený.
Charakteristika
Jeho jediným majetkom je auto Chevy Impala 67. V jeho kufri má uložené zbrane a talizmany potrebné na lov. Po otcovi má ešte zbierku kaziet starých rockových skupín a koženú bundu. Miluje arašidové M&M‘s, dvojitý cheeseburger s extra cibuľou a koláče. Jeho obľúbenými nápojmi sú pivo, dvojitá nemiešaná whisky a silná čierna káva. Rád vyhľadáva ženskú spoločnosť a sleduje filmy. Je dobrý v pokri a biliarde. Má panický strach z lietania a neznáša potkany.
Hruď mu zdobí malé čierne tetovanie v tvare pentagramu obkoleseného slnečnými lúčmi, ktoré ho chráni pred posadnutím. Vždy nosí okolo krku amulet, ktorý dostal od svojho brata ako vianočný darček. Na pravom prsteníku nosí strieborný prsteň.
Zvyčajne používa pochrómovaný Colt 1911 so slonovinovým držadlom, ktorý vlastnil jeho otec. Ak je potrebná väčšia palebná sila, používa brokovnicu s odpílenou dvojitou hlavňou. Používal aj MSG3 (ostreľovačská puška, epizóda “Simon Said”). Vlastní veľkú mačetu (epizóda "Dead Man's Blood") a v niekoľkých epizódach tiež použil nôž, dokonca má jeden vždy pod vankúšom. Keď sa ocitne neozbrojený v nebezpečnej situácii, využije priamy boj alebo čokoľvek, čo môže byť použité ako zbraň. Dean disponuje mimoriadnymi schopnosťami bojovať a loviť. Bol vyškolený svojím otcom ako detektív paranormálnych javov a lovec nadprirodzeného. Je považovaný za nebezpečného jedinca, ktorý sa dokáže postaviť aj tým najimpozantnejším súperom, akými sú démoni a upíri.
Vie zaobchádzať s viacerými druhmi strelných zbraní a je výborný strelec. Exceluje aj v bojových umeniach a boji s nožom. V niekoľkých epizódach úspešne bojoval s fyzicky silnejšími protivníkmi takmer neozbrojený - v "Night Shifter" zabije meniča len s použitím strieborného otvárača listov, vo "Fresh Blood" sa mu podarilo udržať upírku dostatočne dlho na to, aby ju mohol infikovať krvou mŕtveho muža, v "The Magnificent Seven" sám bojoval proti niekoľkým démonom vyzbrojený len svätenou vodou.
Je tiež šikovný detektív a veľmi inteligentný muž. Je vynikajúci taktik so schopnosťou správne odhadnúť ľudský charakter, čo využíva na manipuláciu ľudí. Je veľmi vynaliezavý a často používa improvizované zbrane alebo výbušniny. V "Croatoan" preukázal znalosti v oblasti chémie namiešaním Molotovovho kokteilu, a vo "Phantom Traveler" dokázal svoju znalosť elektrotechniky zhotovením EMF detektora (detektor elektromagnetického poľa) zo starého rádia.
Má rozsiahle poznatky o mytológii a nadprirodzených javoch. Tiež vie ako fungujú policajné, požiarne jednotky a rôzne vládne agentúry (FBI, CDC) a ako u nich prebieha vyšetrovanie, čiže sa im dokáže vyhnúť. Ako šikovný automechanik si sám opravil Impalu potom, čo bola pri autonehode poškodená a už od detstva preukázal dokonalú znalosť automobilov a motorov. Pokiaľ si to situácia vyžaduje, je majstrom útekov a tichého pohybu. A na koniec je nadaný aj v mnohých iných oblastiach - otváranie zámkov, hackerstvo, lúpeže a právne podvody.
NGC 5390
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,5.
Brezovica
Brezovica môže byť:
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2013
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2013 boli v poradí 14. Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji mužov a 11. v pozemnom hokeji žien. Toto najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 17.25. augusta 2013 v Boom, v provincii Antverpy, v Belgicku za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Belgicko hostilo európsky šampionát tretíkrát, keď predtým to boli mužské ME 1970 a ženské ME 1991 (oba v Bruseli). V obidvoch kategóriách zvíťazili hráči Nemecka. Muži zvíťazili vo finále nad domácim Belgickom, ktoré ziskom striebornej medaily dosiahlo svoj najlepší úspech. Ženy Nemecka zdolali Angličanky, ktoré sa do finále dostali po 22 rokoch. Prvých 6 družstiev sa predstaví aj na ďalších ME v roku 2015, posledné 2 družstvá zostúpili do II. divízie.
Právo na život
Právo na život je jedno z osobnostných práv a morálna zásada, vychádzajúca z presvedčenia, že každá ľudská bytosť má právo na život a najmä, že by nemala byť nespravodlivo zabitá inou ľudskou bytosťou. Koncept práva na život je centrálny v debatách o problematike eutanázie, trestu smrti, potratov, sebaobrany a morálky vojny.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2013
Všetky zápasy sa odohrali na dočasnom štadióne Braxgata HC s kapacitou 8 300 miest, ktorý je domovským štadiónom rovnomenného klubu pozemného hokeja.
Právo na život
Debata o eutanázií
Nárok človeka rozhodnúť sa ukončiť svoj život skrz eutanáziu sa obvykle nazýva právo na výber, kým oponenti tejto myšlienky, ktorí vzdorujú legalizovaniu eutanázie sa v angličtine nazývajú right-to-lifers (bojovníci za právo na život).
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2013
Kvalifikované družstvá
náhľad|Mužskí účastníci ME 2013 {{legend|#0000FF|Top divízia}} {{legend|#008B00|II. divízia}} {{legend|#FF0000|III. divízia}} {{legend|#00FF00|IV. divízia}} náhľad|Ženskí účastníci ME 2013 {{legend|#0000FF|Top divízia}} {{legend|#008B00|II. divízia}} {{legend|#FF0000|III. divízia}} {{legend|#00FF00|IV. divízia}}
Právo na život
Debata o potratoch
Termín „právo na život" je rétorický prostriedok používaný v debate o potrate tými, ktorí chcú zakázať zámerné ukončenie tehotenstva. Zástancovia pro-life hnutia tvrdia, že prenatálni ľudia sú ľudské osoby od chvíle počatia a majú rovnaké základné „právo na život" pred narodením ako ľudia po narodení. Mnohí ľudia ktorí sa identifikujú s touto ideológiou často veria, že umelý potrat je morálne neprípustný.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2013
Kvalifikované družstvá
Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 7. júlu 2013.
Právo na život
Debata o potratoch
Termín „právo na výber" je zas rétorický prostriedok používaný zástancami práva na potrat. Zástancovia práva na potrat tvrdia, že je irelevantné či prenatálni ľudia sú alebo nie sú ľudské osoby a že problém sa netýka toho či majú alebo nemajú rovnaké základné „právo na život" ako dospelý človek. Veria, že ženino právo na telesnú integritu anuluje všetky potenciálne práva, ktoré môže mať zárodok.
Etika a právo na život
Niektorí utilitaristickí etici tvrdia, že „právo na život" záleží aj na podmienkach iných než členstvo v ľudskom druhu. Filozof Peter Singer je prominentným navrhovateľom tohto argumentu. Podľa Singera je právo na život založené v schopnosti plánovať a predvídať budúcnosť. Toto rozširuje koncept práva na život medzi neľudské živočíchy, ako napríklad ľudoopice. Keďže nenarodení, dojčatá a ťažko zdravotne postihnutí ľudia nemajú takúto schopnosť, vraví že potrat, bezbolestná infanticída a eutanázia môžu byť „oprávnené" (ale nie sú nevyhnutnými) v istých špeciálnych prípadoch, napríklad v prípade postihnutého dojčaťa, ktorého život by bol plný utrpenia, alebo v prípade dojčaťa, ktoré by rodičia nechceli vychovať a nikto by si ho nechcel adoptovať.
Jakubovany
Jakubovany môžu byť:
Akvamarín
thumb|right|250px|Kryštál akvamarínu z [[Pakistanu.]] Akvamarín je drahokamová odroda berylu modrej až zelenomodrej farby. Názov pochádza z lat. aqua marina - morská voda. V prírode sa vyskytuje pomerne hojne, tvorí väčšie kryštály hexagonálneho tvaru. Najväčší akvamarín bol nájdený v brazílskych pegmatitoch v roku 1910 - rozmery: 48,5 cm dĺžka, 41 cm šírka, hmotnosť skoro 100 kg.
Využitie
V klenotníctve ako drahý kameň. Keďže je dostupnejší, býva obvykle menej cenený.
Náleziská
V 19. storočí sa akvamaríny vyskytovali aj v živcovom lome pri Písku v Čechách.
Iné projekty
.
Rom
Rom môže byť:
ROM je typ počítačovej pamäte, pozri Permanentná pamäť (ROM)
Vojtech Holesch
Vojtech Holesch ( * 21. január 1892, Banská Bystrica - † 27. august 1938, Bratislava) bol slovenský architekt.
Architektúru vyštudoval na Vysokej škole technickej v Budapešti Precestoval všetky kontinenty, pracoval aj u slovenského architekta Ladislava Hudeca v Šanghaji. Na Slovensko sa vrátil koncom 20. rokov, pôsobil v Bratislave. Je autorom projektov nájomných domov, návrhov interiérov a i. Do 20. rokov pôsobil v rôznych zahraničných ateliéroch, od 20. rokov samostatný architekt v Bratislave.
Jeho otec bol Štefan Holesch a brat Július Holesch.
Diela
náhľad|[[Justičný palác (Bratislava)|Justičný palác]]
Arras (obvod)
Arras je obvod v departemente Pas-de-Calais a regióne Nord-Pas-de-Calais-Pikardia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 17 kantónov a 369 obcí.
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 1993
Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien 1993 boli v poradí 7. Majstrovstvá Ázie vo volejbale žien, ktoré organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konali sa v dňoch od 24.31. júla 1993 v Šanghaji, v Číne, za účasti 14 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Kazachstanu a Uzbekistanu. Svoj piaty titul (štvrtý v rade) získala domáca 🇨🇳, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇯🇵.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Pohár majstrov 1993 a tiež Majstrovstvá sveta 1994, ktoré organizovala Brazília. Na Svetový pohár aj majstrovstvá sveta sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo.
Nasadenie do výkonnostných košov
Družstvá boli nasadené podľa umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách: Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie na Majstrovstvá Ázie 1991.
Svätý Anton (obec)
Svätý Anton (v rokoch 1960 – 1996 Antol,, ) je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica. K obci patria usadlosti Rovne, Bažanica, Macko.
Polohopis
Leží v Štiavnických vrchoch, na rozhraní podcelkov Sitnianska vrchovina (západná časť) a Skalka (východná časť). Severo-južným smerom obcou preteká rieka Štiavnica, ktorá tu priberá ľavostranný Studenský potok a na konci obce i Račnov.
Centrom obce vedie cesta I/51 (Hontianske Nemce – Banská Štiavnica), po ktorej je okresné mesto vzdialené severozápadným smerom. Krupina leží juhovýchodne a krajská metropola  severne.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1266. Názov dediny vychádza z názvu pôvodného kostola zasväteného svätému Antonovi Pustovníkovi. Názvy obce: 1266 Scentantollo; 1276 Sanctus Antonius; 1342 Zenthantal; 1808 Swätý Antal; 1920 Svätý Anton; 1960 Antol; v roku 1996 sa obec vrátila k pôvodnému Svätý Anton. V r. 1266 sa v prvej dochovanej listine uvádza, že územný celok okolo kostola bol zapísaný ako majetok rodiny HuntPoznanovcov. Od r.1342 sa v obci vyberalo mýto. Okrem mýtnej stanice sa tu nachádzali dve hutnícke zariadenia, tehelňa a tri mlyny, z ktorých sa zachoval len jeden, v súčasnosti prerobený na penzión. V roku 1472 patrila obec panstvu hradu Čabraď. V 16. storočí sa panstvo Čabraď rozdelilo a vzniklo hradné panstvo Sitno, ktorého sa obec stala súčasťou. V 17. storočí získal panstvo od Ferdinanda II. za zásluhy boja proti Turkom, Peter Kohári. Najmä rodina Koháriovcov sa zaslúžila o hospodársky, duchovný a kultúrny rozvoj celej obce. Po dostavbe kaštieľa r. 1744 sa stala sídlom správy koháriovských majetkov a vyvíjala sa ako zemepanské mestečko. Od roku 1826 patrila obec Coburgovcom, z ktorých Ferdinand, brat posledného vlastníka kaštieľa, navštevoval obec až do roku 1944.
Obyvatelia sa živili prácou v baniach a hutníckych zariadeniach, v miestnom kameňolome, v lesoch a v priemyselných podnikoch v Banskej Štiavnici. V pol. 20. stor. je známa výroba vyrezávaných a maľovaných betlehemov. V období medzi svetovými vojnami tu pôsobil divadelný krúžok Andreja Trúchleho. V súčasnosti sa v obci nachádza škôlka, základná deväťročná škola, miestna knižnica, dobrovoľný hasičský spolok, dva penzióny, ranč, reštauračné a obchodné prevádzky, futbalové a multifunkčné športové ihrisko. Obec je vybavená vlastnou vodovodnou sieťou a je napojená na plyn. Stredom obce prechádza hlavná cestná komunikácia spájajúca Banskú Štiavnicu s Hontianskymi Nemcami a ďalej na Šahy.
Turizmus
Z obce vedie zelená značkovaná trasa východným smerom do Banského Studenca (Studenské jazerá) a západným smerom cez obec Ilija na rázcestie Vlčia jama pod Sitnom.
Samuel Glos
Samuel Glos (*  Slovensko?) bol lekár.
Životopis
Medicínu študoval v Padove, promoval (1840). Zubný lekár v Banskej Bystrici. Autor príručky pre praktických lekárov v nemčine Konzervácia zubov (1852).
Opatovec
Opatovec je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 649 obyvateľov, z toho 339 mužov a 310 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,3 roka).
Mária de Guise
Prvé manželstvo
Narodila sa ako najstaršia dcéra vojvodu Klaudia de Guise a jeho manželky Antoinetty Bourbonskej. Keď mala osemnásť rokov, vydala sa 4. augusta 1534 v kaplnke kráľovského paláca v Louvre za Ľudovíta Orleánskeho, vojvodu z Longueville. O rok neskôr, 30. decembra 1535, sa jej narodilo prvé dieťa, syn František. V zime nasledujúceho roka bola pozvaná do Škótska, kde sa konala svadba škótskeho kráľa Jakuba V. a francúzskej princeznej Magdalény Valois, najstaršej dcéry Františka I. Keď 9. júna 1537 jej manžel zomrel, stala sa vo veku 21 rokov vdovou. O dva mesiace neskôr, 4. augusta 1537, porodila Mária svoje druhé dieťa, syna Ľudovíta, ktorý vo veku štyroch mesiacov zomrel.
Nové pytačky
Po smrti svojej manželky Magdalény sa škótsky kráľ opäť vybral do Francúzska pre nevestu. Mária de Guise bola dobrou partiou i pre kráľa, čoho dokladom je i to, že sa o jej ruku uchádzal i sám Henrich VIII., hoci jeho hlavným dôvodom bolo, aby Jakub nemohol posilniť svoje vzťahy s katolíckym Francúzskom. Katolícki de Guisovci však dali prednosť rovnako nábožensky orientovanému Jakubovi.
Mária bola šokovaná, keď jej oznámili, že pre ňu dohodli nový sobáš. Dovtedy žila v prosperujúcom, takmer luxusnom prostredí, a nijako sa jej nechcelo opustiť kultúrne vyspelejšie a jemnejšie Francúzsko a odísť ďaleko od svojej rodiny, do podľa nej barbarského a drsného Škótska. Na jej nevôli sa podpísal aj fakt, že ešte uplynul len krátky čas od vtedy, čo ovdovela a prišla o svojho syna, no napokon sa podvolila želaniu svojho otca. Svadba sa konala v máji 1538 v parížskom chráme Notre-Dame, kde Jakuba zastupoval Róbert, lord Maxwell.
Druhé manželstvo
Keď Mária v júni opustila Francúzsko, zanechala doma svojho prvorodeného syna, ktorého si nesmela so sebou vziať do svojho nového domova. Na pobreží Škótska pristála 10. júna 1538, a vo Fife ju oficiálne privítal jej manžel Jakub. Mária bola prekvapená uvítaním, pretože prichádzala s presvedčením, že jej nová vlasť je barbarská a nekultúrna zem. Napriek tomu Mária do Škótska priniesla renesančného ducha Francúzska, módu i zvyky. Niekoľko dní po jej príchode sa konala ich svadba ešte raz, a tentokrát sa na nej zúčastnili obaja osobne, a 22. februára 1540 bola Mária v Holyroodskom opátstve korunovaná za škótsku kráľovnú. 22. mája 1540, len tri mesiace po korunovácii, priviedla Mária v Saint-Andrews na svet prvého syna – následníka trónu Jakuba, ktorý však žil len necelý rok. 24. apríla 1541 priviedla na svet druhého syna, Roberta, vojvodu z Albany, ktorý ale o dva dni neskôr zomrel. Ďalšie dieťa – tentokrát dcéra – sa narodila 8. decembra 1542. Len niekoľko dní po narodení malej Márie sa stala Mária de Guise po druhý raz vdovou, keď duševne zlomený Jakub V. zomrel na svojom hrade Falkland.
Kráľovná vdova
Po Jakubovej smrti sa novou kráľovnou stala len niekoľkodňová Mária. Keďže ešte nebola schopná sama vládnuť, regentkou sa stala jej matka. Jej regentstvo neprebehlo bez problémov – čoraz viac musela bojovať proti protestantom, ktorých tajne podporovala anglická kráľovná Alžbeta I. Mária poslala svoju dcéru na výchovu na francúzsky kráľovský dvor, kde mala vyrastať spolu s deťmi Henricha II., a neskôr sa stať manželkou Henrichovho následníka Františka II. Mária nechala svoju dcéru v rukách svojej rodiny de Guise a neprestávala sa zaujímať o jej pokroky, no navštívila ju vo Francúzsku len jediný raz. V roku 1559 škótsky parlament Máriu zbavil regentstva.
Zomrela 11. júna 1560 v Edinburghu na vodnatieľku. Jej telo bolo prevezené do Francúzska a pochované v kostole pri ženskom kláštore v Reims, kde bola opátkou jej sestra Renée.
Čelovce
Čelovce môže byť:
Barjols (kantón)
Barjols je francúzsky kantón v obvode Brignoles v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho 9 obcí.
Osobnostné právo
Osobnostné právo je právo spojené s dobrom výlučne osobnej povahy, napr. právo na život, právo na zdravie atď.
Peroxid vodíka
Peroxid vodíka (H2O2, HO-OH) je binárna zlúčenina kyslíka a vodíka. V molekule peroxidu vodíka sú atómy kyslíka viazané navzájom a na každom z nich je atóm vodíka, pričom väzby O-H sa nenachádzajú v jednej rovine.
Peroxid vodíka je bezfarebná kvapalina, s vodou neobmedzene miešateľná. Je silné oxidačné činidlo.
Pri styku s niektorými silnými oxidačnými činidlami však môže pôsobiť aj ako redukčné činidlo.
Použitie
Bielenie celulózy, dezinfekcia v medicíne ako 3-percentný vodný roztok, leptanie v elektrotechnickom priemysle, pokovovanie, bielenie zubov, melírovanie, úprava pitnej a odpadovej vody, ako okysličovadlo v hypergolických palivových zmesiach.
NGC 5392
NGC 5392 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. apríla 1787.
Peroxid vodíka
Použitie
Počas 2. Svetovej vojny sa Peroxid vodíka používal v nemeckých ponorkách typu "U 571" ako okysličovadlo pre spaľovacie motory pod hladinou. Čo umožňovalo vyvinutie rýchlosti až 20 uzlov oproti akumulátorom ktoré mohli vyvinuť rýchlosť iba 6 až 8 uzlov
NGC 5392
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Peroxid vodíka
Použitie
Vplyvom katalyzátorov ako platina, burel, striebro alebo krv sa peroxid vodíka exotermicky rozkladá na kyslík a vodu.
Štiavnické Bane
Štiavnické Bane sú obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica. Pôvodne sa obec nazývala Piarg, premenovaná na Štiavnické Bane bola v roku 1948.
Polohopis
Obec leží v centrálnej časti Štiavnických vrchov, približne juhozápadne od centra Banskej Štiavnice. Centrom obce prechádza cesta II/524 zo Štiavnice k Richnavskému jazeru.
Dejiny
Lokalita Štiavnické Bane vznikla z dvoch sídelných celkov: osady Sigelsberg a osady Vindšachta. Prvá zmienka o Sigelsbergu je z roku 1352. Osada sa neskôr stala súčasťou hradného, od 17. storočia komorského, panstva Šášov. Lokalita Vindšachta je známa najmä baníctvom. V roku 1648 zriadili v obci banskú erárnu nemocnicu pri kostole, ktorú koncom 19. storočia presťahovali do Banskej Štiavnice.
Od potlačenia SNP do oslobodenia
V okolí Štiavnických Baní operovali dve partizánske skupiny a to Sitno a Sokol. Skupina Sokol sa významne zaslúžila o skrátenie bojov počas oslobodzovacích operácií Červenej armády tým, že pomohla Sovietom prejsť cez vodné štôlne do tylu nepriateľa.
Pamiatky
V obci sa nachádza mestská pamiatková rezervácia od roku 1995, zahrňuje viaceré objekty:
Peroxid vodíka
Použitie v raketových motoroch
Peroxid vodíka je možné použiť v raketových motoroch aj ako okysličovadlo v dvojzložkových palivách:
Ženské domovy
náhľad|Ženské domovy Ženské domovy je názov budovy v Prahe 5 na Smíchove, postavenej v 30. rokoch 20. storočia ako ubytovacie zariadenie pre slobodné pracujúce ženy. Od roku 2002 je budova v súkromnom vlastníctve a po celkovej rekonštrukcii slúži ako polyfunkčný objekt zahrňujúci okrem bývania aj kancelárske a obchodné priestory, reštauráciu a hotel.
Dejiny
Sedemposchodová budova v tvare písmena H bola postavená v roku 1933 vo funkcionalistickom štýle podľa návrhu architekta Josefa Hlaváčka na mieste niekdajšej smíchovskej plynárne. Stavba vznikla z podnetu „Kuratória pre zlepšenie bytových pomerov mladých žien“ pod záštitou Alice Masarykovej, ktorá budovu v roku 1933 slávnostne otvorila. Ženské domovy mali slúžiť ako príklad riešenia bytovej situácie mladých, slobodných, zamestnaných žien, a to predovšetkým tých mimopražských. V budove so železobetónovým skeletom bolo celkom 900 miestností, okrem izieb tiež tri veľké sály: divadlo, telocvičňa a premietacia sála s reštauráciou. Podľa pôvodných stanov sa byty poskytovali ženám len na dva roky.
Počas druhej svetovej vojny tu Nemci zriadili lazaret, ktorý tu fungoval až do roku 1945. Po vojne sa do Ženských domovov vrátili pôvodné obyvateľky, ktorých tu žilo až 1400 v 850 izbách. Budova podliehala správe obvodného národného výboru a získala štatút „ubytovacieho zariadenia neverejného typu“. Dekréty na izbu či lôžko vydával žiadateľkám bytový odbor. V rokoch 1950–1990 bola údržba objektu zanedbávaná a budova chátrala. V 70. rokoch 20. storočia došlo k čiastočnej zmene dispozičného usporiadania pôvodných spoločenských priestorov. V 80. rokoch prebehla celková oprava vonkajšieho plášťa budovy, ktorá nerešpektovala pôvodné farebné a materiálové riešenie fasád. Po roku 1989 prešli Ženské domovy postupne do správy Mestskej časti Praha 5. Tá budovu v roku 1994 prenajala súkromnej firme, ktorá ju v roku 2002 odkúpila a previedla na etapy celkovú rekonštrukciu, ktorej súčasťou bola aj obnova obvodového plášťa podľa návrhu architekta Miroslava Čecha. V roku 2004 bolo na budove Ženských domovov pristavané ďalšie poschodie podľa návrhu architekta Davida Bartouška, ktoré slúži ako hotel Akcent o kapacite 140 lôžok.
4907 Zoser
4907 Zoser je planétka s priemerom 51 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 17. októbra 1960.
Femsub
Femsub (skratka z anglického female submission, tj. ženská submisivita) je označenie pre tú časť praktík BDSM, kde je žena submisívnym partnerom.
Obvykle je pri takýchto praktikách jej partnerom dominantný muž, menej často dominantná žena. Submisívna žena je v slovenskom prostredí často nazývaná subinka alebo subka. Z pohľadu submisívnej ženy je napísaná veľká časť erotickej literatúry, väčšinou tieto diela skutočne píšu ženy, a ženy tiež tvoria prevažnú časť ich čitateľskej obce.
Najčastejšími femsub praktikami sú bondage, spanking a slúžka. Časté je tiež nosenie obojku (dogplay). Kombinácia femsub a maledom je vôbec najčastejším typom BDSM.
Čelová kosť
Čelová kosť alebo os frontale je to nepárová kosť. Pôvodne sa zakladá ako párová kosť, ale krátko po narodení obidve časti zrastajú do jednej kosti. Individuálne rôzne dlho trvá uzatvorenie čelového šva (sutura frontalis) medzi obidvoma polovičkami šupiny čelovej kosti. Výnimočne nachádzame sutura frontalis persistens (metopizmus) aj u dospelých jedincov. Čelovú kosť tvoria:
Vieska
Vieska môže byť:
Spánková šupina
thumb|Spánková kosť, pohľad zboku a z vonkajšej strany; spánková šupina je horná plochá časť Spánková šupina alebo šupinová časť spánkovej kosti je časť spánkovej kosti.
Tvorí ju zvislo postavená plochá kosť, ktorej šikmo zrezaný okraj sa smerom nahor šupinovito prikladá na okraj temennej kosti a smerom dopredu na veľké krídlo klinovej kosti; vzniknuté spojenie sa nazýva šupinový šev spoluvytvára lebečnú klenbu. Ďalej sa táto kosť spája so skalnou kosťou v šve (sutura petrosquamosa), ktorý v detstve osifikuje a mení sa na ryhu (fissura petrosquamosa).
Zo šupiny smerom dopredu vybieha jarmový výbežok (processus zygomaticus), ktorý vytvára spolu s jarmovou kosťou jarmový oblúk (arcus zygomaticus).
Na vnútornej ploche šupiny sú odtlačky mozgových závitov (impressiones gyrorum) a nekonštantný odtlačok strednej plenovej tepny (arteria meningea media).
Haussonville
Haussonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nátan Gloxinus
Nátan Gloxinus, tiež Nathan, Gloxin (* Arnswald) bol pedagóg.
Životopis
Rodák z Arnswaldu, rektor latinskej školy v Banskej Bystrici (1602-1607).
Creully
Creully je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Niedermorschwihr
Niedermorschwihr je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Creully
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1610 obyvateľov (2009).
Niedermorschwihr
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Creully
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Niedermorschwihr
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5393
NGC 5393 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
4623 Obraztsova
4623 Obraztsova je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 24. októbra 1981.
Osík
Osík je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 032 obyvateľov, z toho 526 mužov a 506 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 38,7 roka, ženy 39,7 roka).
Besse-sur-Issole (kantón)
Besse-sur-Issole je francúzsky kantón v obvode Brignoles v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho 5 obcí.
Pracovná psychológia
Pracovná psychológia sa zaoberá vnútornými (schopnosti, zručnosti, motivácia pracovníka) a vonkajšími (vybavenie pracoviska, hluk, osvetlenie, design) podmienkami pracovného procesu, vrátane medziľudských vzťahov, výberu pracovníkov, tvorby tímov a i.
Závada
Závada môže byť:
Lons-le-Saunier (obvod)
Lons-le-Saunier je obvod v departemente Jura a regióne Franche-Comté vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 19 kantónov a 125 obcí.
Viktor Amazaspovič Ambarcumjan
Viktor Amazaspovič Ambarcumjan (po arménsky: Վիկտոր Համբարձումյան, po rusky: Виктор Амазаспович Амбарцумян) (* 18. september 1908 – † 12. august 1996) bol arménsky astrofyzik, akademik (AV ZSSR od roku 1953 a AV Arménskej SSR od roku 1943), zakladateľ a riaditeľ Biurakanského astrofyzikálneho observatória v Arménsku (od 1946). Zaoberal sa najmä fyzikou planetárnych hmlovín, problémom vývoja hviezd a hviezdnych sústav, v roku 1947 objavil hviezdne asociácie. Významné sú jeho práce z oblasti štúdia aktivity jadier galaxií, fyziky hviezd a plynových hmlovín, dynamiky hviezdnych sústav a kozmogónie. Je autorom významnej učebnice teoretickej astrofyziky. V rokoch 1961-1964 bol prezidentom Medzinárodnej astronomickej únie, 1968-1972 prezidentom Medzinárodnej rady vedeckých únií (ICSU).
Pedagogická psychológia
Pedagogická psychológia je skúmanie psychologických zákonitostí výchovy a vzdelávania človeka v postupných obdobiach jeho života; zameriava sa najmä na osvojovanie si vedomostí, schopností a postojov. Pedagogická psychológia skúma psychické procesy a činnosti učiteľov, žiakov a samostatne sa učiacich.
Prírodnina
Prírodnina je hmotná súčiastka živej (organickej) alebo neživej (anorganickej) prírody, ktorá je objektom prírodovedého skúmania, príp. objektom názornosti vo výuke, najmä v školách.
Rozdelenie
Prírodniny rozdeľujeme na živé a neživé. Živé prírodniny žijú, dýchajú, rozmnožujú sa, prijímajú potravu. Neživé prírodniny nežijú, nejedia, nerozmnožujú sa atď. Živé prírodniny sú zvieratá, rastliny a huby. Carl Linné rozdelil živé prírodniny do druhov, rodov, radov, tried a ríš a každej bytosti dal dve mená, jedno rodové, jedno druhové (pozri binomická nomenklatúra). Neživé prírodniny sú napr. horniny, minerály, voda, vzduch atď.
Apt
Apt môže byť:
apt môže byť:
Euippos
Euippos (Euippos) môže byť v gréckej mytológii:
NGC 5394
NGC 5394 je špirálová galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. mája 1787. Spolu s NGC 5395 má označenie Arp 84. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s veľkým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Svietivka svätojánska
Svietivka svätojánska (iné názvy pozri nižšie; lat. Lampyris noctiluca alebo zastarano Cantharis noctiluca) je chrobák z čeľade svietivkovité (staršie názvy: svetluškovité, svätojánkovité; lat. Lampyridae). Je príznačný tým, že dokáže vydávať svetlo (bioluminiscencia). Svietia samce aj samice, lietať vedia len samčeky. Svetlo im slúži ako rozpoznávací signál.
Názvy
Slovenské názvy tohto druhu sú: svietivka svätojánska , svetluška svätojánska  ;  staršie: svietivka väčšia , svätojánka veľká , nesprávne: svietilka svätojánska ; ľudovo alebo staršie: svätojánska muška  [staršie alebo nárečovo: svatojánska muška , nárečovo: svatovianska muška ], svetluška  , svätojánsky [alebo svatojánsky] chrobáčik ; ľudovo: jánska [alebo jánovská] muška ; zastarano: muška svätojánská [alebo svatojánská] , svetlomuška , svätojánska [alebo svatojánská] lienka , jánska lienka , svätojánska [alebo svatojánská] mucha , nočná muška.
Uvedené názvy (okrem názvov svetluška svätojánska, svietivka väčšia a svätojánka veľká) môžu niekedy označovať (aj) druh svietivka obyčajná  (=svietivka menšia, svetluška obyčajná , svetluška menšia , svätojánka malá , zastarano: svetluška ; lat. Lamprohiza splendidula alebo Phausis splendidula alebo zastarano Lampyris splendidula).
Prirodzenosť
Prirodzenosť môže byť:
Svietivka svätojánska
Opis
náhľad|Vyobrazenie pohlavného dimorfizmu - rozdielu medzi samičkou (vpravo) a samčekom (vľavo) (Encyklopédia Nordisk familjebok, 1912). Svietivky svätojánske patria k chrobákom, pri ktorých sa samček od samičky výrazne odlišuje (pohlavný dimorfizmus). Samčeky sú dlhé 10 až. Chitínový pancier je sfarbený dohneda, len na trupe sa nachádza, na okrajoch žlté sfarbenie. Telo je dosť ploché. Na dlhých krovkách sa nachádza niekoľko pozdĺžnych rýh, ktoré sú jemne posiate chĺpkami. Hlavu nevidno, pretože je schovaná pod trupovým pancierom. Napriek tomu je možné rozoznať nitkovité tykadlá. Na siedmom krúžku na brušku má samček žltú svetelnú škvrnu.
Spôsob života
Hlavný výskyt dospelých jedincov, teda obdobie párenia, je v strednej Európe júl a august. V teplých letných mesiacoch svietia samičky pri dostatočnej tme asi od 22. do 01. hod.
Výskyt
Svietivky svätojánske sú v Európe široko rozšírené, ale nie sú až také časté. Môžeme ich nájsť hlavne na lúkach a okrajoch lesov. Ich doba lietania je od júna do septembra.
Brignoles (kantón)
Brignoles je francúzsky kantón v obvode Brignoles v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho 6 obcí.
Sault
Sault môže byť:
Pablo Albano
Pablo Albano (* 11. apríl 1967, Buenos Aires, Argentína) je bývalý argentínsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 9 turnajov ATP vo štvorhre.
4811 Semashko
4811 Semashko je planétka s priemerom 19 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 25. septembra 1973.
Hana Ulrychová
Hana Ulrychová (* 31. marec 1949, Liberec) je česká speváčka, sestra hudobníka Petra Ulrycha.
Životopis
Od mladosti veľmi rada spievala, účinkovala v detských zboroch. S bratom Petrom účinkovala v brnianskom Divadle bez tradic (DIBETRA). Od roku 1964 pôsobila v rockovej skupine Vulkán, v roku 1967 prešla do skupiny Atlantis, s ktorou vystupovala v pražskom divadle Rokoko, kde spievala okrem pôvodného repertoáru tiež prevzaté piesne. Vystupovala aj s olomouckou skupinou Bluesmeni.
Sólovo začala vystupovať v roku 1968, od roku 1970 sa datuje jej spolupráca s Tanečným orchestrom Československého rozhlasu (TOČR) a s brnianskym orchestrom Gustava Broma. Prvé veľké spevácke ocenenie – zlatú Bratislavsku lýru získala v roku 1971.
V roku 1974 vyšiel súrodencom Ulrychovcom album Nikola šuhaj loupežník (omnoho skôr než neskoršia divadelná a filmová adaptácia tohoto námetu, ktoré mali odlišný názov Balada pro banditu). Tento úspešný album posunul súrodeneckú dvojicu smerom k moravskému folklóru a štylizácii moravských ľudových piesní, ktoré sú dodnes hlavným repertoárom ich sprievodnej hudobnej skupiny Javory.
V roku 1975 natočila svoj prvý profilový album Pojďte dál, chci být chvíli s Vámi. S bratom Petrom tiež vystupovala v brnianskych muzikáloch Máj, Koločava a Radúz a Mahulena.
Neoracionalizmus (architektúra)
Neoracionalizmus je architektonický štýl, ktorý od jeho starších predchodcov odlišuje presvedčenie, že základ architektúry tvorí pochopenie vzorov európskych miest a nie konštrukcia či abstraktná forma.
Neoracionalisti hovoria, že tieto mestá sa vyvíjajú v zmysle základných, viac-menej stálych tvarov, ktoré pretrvávajú, aj keď sa funkcie menia. Tieto zjednodušené formy sa ako nositelia kultúrnych ideí a hodnôt stali podstatnými zložkami nových architektonických návrhov.
Pôvod
náhľad|Kostol Snata Maria de Canaveses, [[Álvaro Siza Vieira]] náhľad|Galícijské centrum súčasného umenia, [[Álvaro Siza Vieira]] Neoracionalizmus sa objavil v šesťdesiatych rokoch 20. storočia. Jeho záujem sa sústredila na potrebu vysporiadať sa s dedičstvom historických európskych miest, ktoré odolali pustošeniu spriemyselňovania a vojny. Predstavitelia neoracionalizmu odmietali modernistické urbanistické koncepty. Ráz mesta podľa nich určovala celá jeho štruktúra vrátane ulíc, bežných budov aj monumentov. Ako sa tieto prvky postupne vyvíjali, ustálili sa vo formách ktoré pretrvali, aj keď slúžili rozličným funkciám, a ostali zakorenené v rámci kolektívneho podvedomia.
Dvom najznámejším neoracionalistom, Nemcovi Oswaldovi Urgensovi a Talianovi Aldovi Rossimu, slúžili tieto formy ako spojenie s minulosťou. Vo svojich návrhoch ich nekopírovali, ale interpretovali ich abstraktnú podstatu.
Rossiho výrazne ovplyvnili maľby Giorgia de Chirica a jeho budovy pôsobia nástojčivou prázdnotou, akoby ich formy chceli prehovoriť, ale nedokážu to. To, čo by chceli povedať, vychádza zo samej podstaty ich kultúrnej tradície, a ich neschopnosť prehovoriť rýchlo prechádza z bolesti do tragédie. Neoracionalisti považovali tento stav za nevyhnutný dôsledok širšej kultúrnej krízy odcudzením kapitalizmu a hrôzami nacizmu a sovietskeho komunizmu. Ich architektonické teórie v mnohom vychádzali zo spoločenských a politických konceptov. Aldo Rossi si v snahe prekonať tento rozpor osvojil niektoré prvky surrealizmu, Narábal s formou a mierkou tak, že navrhoval šálky na čaj pripomínajúce budovy a budovy, ktorých mierku nemožno určiť.
Oswald Urgens pracoval s mriežkou, ktorá bola preňho pevným základom abstraktného usporiadania, ktoré dávalo do súvislosti jednotlivé skupiny foriem.
Cotignac (kantón)
Cotignac je francúzsky kantón v obvode Brignoles v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho 6 obcí.
Niffer
Niffer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pohledy
Pohledy sú obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 312 obyvateľov, z toho 162 mužov a 150 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,3 roka, ženy 42,8 roka).
24. marec
Narodenia
thumb|upright|[[Jiří Bartoška (* 1947)]] thumb|upright|[[Nena (* 1960)]] thumb|upright|[[Stephan Eberharter (* 1969)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Alžbeta I. (Anglicko)|Alžbeta I. († 1603)]]
4528 Berg
4528 Berg je planétka s priemerom 46 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 13. augusta 1983.
Heillecourt
Heillecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5395
NGC 5395 je špirálová galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. mája 1787. Spolu s NGC 5394 má označenie Arp 84. Halton Arp ich zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s veľkým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
Rians (kantón)
Rians je francúzsky kantón v obvode Brignoles v departemente Var v regióne Provence -Alpes-Côte d'Azur. Tvorí ho 6 obcí.
Podnebná kosť
thumb|300px|Spojenie podnebnej kosti (červená, Palatine) a čeľuste (Maxilla). Podnebná kosť (lat. os palatinum) je párová kosť, ktorá dopĺňa čeľusť vzadu a spolu tvoria tvrdé podnebie (lat. palatum osseum alebo palatum durum). Tvoria ju dve tenké kostené doštičky spojené v pravom uhle. Horizontálna (podnebná) doštička vybieha smerom dozadu do tŕňa a spolu s párovou kosťou tvoria zadný nosový tŕň (lat. spina nasalis posterior).
Leví dvor
Leví dvor je budova čp. 51/IV situovaná nad Jelenou priekopou, na nároží ulíc Mariánské hradby a U Prašného mostu 6; na východ obrátená do Kráľovskej záhrady Pražského hradu. Je súčasťou národnej kultúrnej pamiatky Pražský hrad. V súčasnosti slúži ako reštaurácia a kaviareň.
Dejiny
Jeho minulosť siaha až do obdobia renesancie, keď ho v Královskej záhrade, na starších základoch medvedieho dvora dal postaviť cisár Rudolf II. v rokoch 1581–1583 a v roku 1593 rozšíriť. Hlavným architektom bol Ulrich Avostalis, tiež Ulrico Aostalli de Sala.
Od konca 17. storočia chov zvierat v Levom dvore začal upadať, písomná správa z roku 1740 informuje o odvoze posledného medveďa. Koncom 18. storočia tu záhradník Adam Utz zriadil krčmu. V rokoch 1967 - 1972 bol v jadre renesančný objekt adaptovaný na reštauráciu so záhradkou v miestach, kde kedysi býval výbeh šeliem.
Príbehy
O budove sa zachovalo niekoľko príbehov.
Rekonštrukcia
Dom zaujíma v areáli Pražského hradu excelentné postavenie. V priebehu storočí sa prispôsoboval rôznym účelom. Najskôr to bolo miesto na chov exotických zvierat. V päťdesiatych rokoch začali čiastkové rekonštrukčné práce, ktoré boli s dlhými prestávkami dokončené na začiatku sedemdesiatych rokov. Táto rekonštrukcia premenila objekt na známu reštauráciu.
Po politických zmenách v roku 1989 vznikla na hrade nová koncepcia života a rozvoja českých panovníkov, podľa ktorej mal Leví dvor získať nového nájomcu a zároveň mal byť z valnej časti rekonštruovaný. K tomu aby mohol slúžiť ako reštaurácia, bolo potrebné vyriešiť jeho prevádzkové zázemie. Táto, zatiaľ posledná rekonštrukcia bola realizovaná v júli 1994 až máji 1995. Autormi boli Josef Pleskot a Radek Lampa. Bola pri nej odstránená väčšina veľmi negatívnych zásahov z minulej rekonštrukcie, niektoré však boli s úctou ponechané ako doklad jednej historickej vrstvy. Vcelku bol obnovený dispozičný jednotrakt odstránením priečok tvoriacich nezmyselné chodbičky a malé komôrky. Celá dispozícia bola obrátená k pôvodnej jednoznačnosti a určitej monumentalite. Nová prístavba kuchyne pozdĺž renesančnej hradiacej steny umožnila oslobodenie historickej budovy od zaťažujúcich technológií a účelne spojila doteraz odľahlé priestory. Navyše nechala vzniknúť vcelku súdobej stavbe - sklenené kafe-terasy s pohľadom do kráľovskej záhrady a na severnú fasádu Katedrály sv. Víta.
Fasáda dostala novú farbu, bola obnovená v pôvodnej priestote. Plastické šambrány okolo okien boli odstránené a obnovené okná boli umiestnené s lícom fasády. Všetky komínové hlavice boli voľne upravené podľa vzoru pôvodných. Komíny už samozrejme nesúžia k odvodu spalín z kúrenia, ale majú využitie pre vzduchotechnické účely. Celkom premenený alebo skôr rehabilitovaný bol dvorček, ktorý získal novú podobu prístavbou kuchyne a novou dlažbou.
Celá rekonštrukcia bola vedená ideou „levích tém“ - motívov a legiend. Cesta doviedla autorov rekonštrukcie až do starovekého Egypta, kde boli motívy s levmi a zvieracími motívmi často používané. Materiály, s ktorými sa pracovalo, majú spoločnú podstatu. Bolo použité dubové drevo, tehelná dlažba, čierna oceľ, dlažby z pieskovcových plátov a pod. Farebnosť je daná farbami použitých materiálov.
Cricqueville-en-Auge
Cricqueville-en-Auge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 184 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5396
NGC 5396 je galaxia v súhvezdí Poľovné psy, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. mája 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Temenná kosť
thumb|Poloha temennej kosti v rámci lebky človeka Temenná kosť je párová kosť, ktorá tvorí strednú časť klenby lebky. Z fylogenetického hľadiska je najviac vyvinutá u človeka.
Charakteristika
Temenná kosť je plochá, párová kosť nepravidelne štvorcovitého tvaru, ohraničená piatimi švami. V sutura coronalis (vencový šev) sa spája s čelovou kosťou, sutura sagittalis (šípový šev) spája vzájomne obidve temenné kosti, v sutura lambdoidea (lambdovitý šev) sa spája so záhlavnou kosťou. Sutura sphenoparietalis (klinovotemenný šev) ju spája v malom úseku s veľkým krídlom klinovej kosti a sutura squamosa (šupinový šev) so šupinou spánkovej kosti. V mieste stretnutia šípového a vencovitého švu je antropometrický orientačný bod bregma. Novorodenec tu má neskostnatené väzivo, tzv. predný lupienok (predná fontanela, ). U zdravého dieťaťa do 2 rokov mizne prerastením okolitých kostí. Výnimočne môže samostatne osifikovať a vytvoriť os bregmaticum, v stredoveku nazývanú os antiepilepticum.
Špekulatívna psychológia
Špekulatívna psychológia je najčastejšie psychologické myslenie od najstarších dôb do 2. polovice 19. stor., čiže do doby, keď sa psychológia vyčlenila z filozofie ako samostatná vedná disciplína.
Za špekulativnu psychológiu sa tiež považuje prístup ku skúmaniu psychických javov v časovom intervale po vzniku empirizmu a pred vznikom psychologického experimentu, kedy sa zistené údaje vysvetľovali myšlienkovou úvahou.
Za špekulatívnu psychológiu napokon považujú psychologické poznatky založené na čírom fenomenalizme, pozitivizme, symbolizme alebo behaviorizme.
Prirodzené právo
Prirodzené právo je právo, ktoré vyplýva z ľudskej prirodzenosti a zo vzťahov medzi ľuďmi, nezávisle od akéhokoľvek zákonodarstva.
Prirodzené právo je právo, ktoré nezávisí od štátu a pramení z rozumu alebo prirodzenosti človeka. Prirodzené právo sa zakladá na myšlienke, že právo sa dá odvodiť z prírodného poriadku. S tým súvisí presvedčenie, že príroda (resp. jej stvoriteľ) zariadila všetko takým múdrym spôsobom, že treba len poznať podstatu človeka, jeho miesto a určenie v kozme, aby sme ho dostali na správnu cestu. Podla toho je potrebné vysvetliť a pochopiť vnútornú ľudskú prirodzenosť a vonkajšiu prírodu, odhaliť vo vonkajších formách ich prejavu podstatné jadro, aby sme našli kritériá pre to, čo zodpovedá a prislúcha človeku a prírode.