cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kognitívna antropológia
Predmet štúdia
Kognitívna antropológia je štúdium myslenia v kontexte kultúry. Medzi mnohých výskumných témami, ktorými sa zaoberá, patria medzi najdôležitejšie:
Kultúrne modely
Kultúrny model (tiež ľudový model, kultúrna schéma) nie je presne definovaný pojem, ale viac "slúži ako heslo pre mnoho rôznych druhov kultúrnych znalostí". Kultúrne modely vo všeobecnosti odkazujú na nevedomý súbor predpokladov a vysvetlení, ktorý členovia spoločenstiev alebo skupín zdieľajú. Majú zásadný vplyv na ľudské správanie a chápanie sveta.
Slová, gramatické kategórie a pravidlá sú v ľudskej pamäti spájané s kultúrnymi modelmi. Lingvistické formy a kognitívne schémy sa "aktivujú" navzájom: lingvistické formy dostávajú schémy do mysle a následne sa schémy vyjadrujú v lingvistických formách. Prakticky všetky výskumné stratégie využívajú tento vzťah medzi jazykom a myslením pri štúdiu konceptuálnych znalostí a kognitívnych systémov.
Príkladom kultúrneho modelu je schéma popisujúca obchodné udalosti v našej kultúre. Model „Obchodnej udalosti“ má premenné – „kupujúci“, „predávajúci“, „peniaze“, „tovar“ a „výmena“ (zátvorky rozlišujú konceptuálne jednotky od slov). Potom „kupujúci“ je osoba, ktorá vlastní „peniaze“, prostriedok výmeny a „predávajúci“ je osoba vlastniaca „tovar“, predmet výmeny. „Výmena“ je interakciou pri ktorej „kupujúci“ dáva „peniaze“ a dostáva „tovar“, zatiaľ čo „predávajúci“ dodáva „tovar“ a dostáva „peniaze“. Udalosť je chápaná ako obchodná transakcia, len čo osoby, objekty a udalosti v prostredí sú priradené ku zodpovedajúcim premenným daného modelu (schémy).
Kognitívne modely sú abstrakcie, ktoré reprezentujú konceptuálne vedomosti (znalosti). Sú to kognitívne štruktúry pamäti, ktoré predstavujú stereotypné koncepty. Modely štrukturujú naše poznanie objektov a situácií, udalostí a akcií, a taktiež sekvencie udalostí a akcií.
Kultúrne univerzálie
Kultúrne univerzálie sú systémy konceptuálneho poznania, ktoré sa vyskytujú vo všetkých spoločnostiach (kultúrach). Pri štúdiu kognitívnych spoločných prvkov - komonalít, antropológovia zastávajú "obmedzene relativistickú" alebo univerzalistickú pozíciu. Prijímajú relativistický pohľad pri rozpoznávaní rozdielov v jednotlivých kognitívnych a kultúrnych systémoch a univerzalistickú pozíciu čo sa týka fundamentálnych konceptov a uniformít v týchto systémoch.
Výskum porovnávajúci farebné kategórie ukázal, že základné farebné kategórie sú organizované okolo najlepších príkladov a že tieto základné farby sú rovnaké naprieč jednotlivcami a jazykmi. Bolo tiež zistené, že existuje presne jedenásť univerzálnych farebných kategórií - čierna, biela, červená, zelená, žltá, modrá, hnedá, fialová, oranžová, ružová a šedá, ktoré sú zakódované v prísnej evolučnej sekvencii, a že tieto univerzália sú určené prevažne neurofyzikálnymi procesmi v ľudskom vnímaní farieb.
Kultúrny konsenzus
Teória rozpracovaná A. Kimballom Romneym, Williamom Batchelderom a Susan Wellerovou v 80tych rokoch minulého storočia ako spôsob skúmania kultúrnych znalostí. Teória predpokladá, že kultúrne znalosti sú zdieľané, ale príliš obsiahle na to, aby nimi mohol disponovať jediný jedinec a tým pádom sú nerovnomerne rozdelené. Kultúrny konsenzus sa zaoberá individuálnou variabilitou kultúrnych znalostí a ako sa odlišné individuálne konceptuálne systémy organizujú v rámci kultúrnych systémov.
Použitím skupiny analytických postupov, teória odhaduje kultúrne správne odpovede na sériu otázok a úroveň znalostí respondentov alebo zdieľanie odpovedí. Teória konsenzu teda skúma vzorce zhody medzi jednotlivcami skupiny na určité odbory znalostí spojených s kultúrou, s cieľom zistiť organizáciu kognitívnej diverzity. Ustanovuje tak "správnu" verziu kultúrnych znalostí.
Teória sa stala výraznou súčasťou sociálnej, kultúrnej a medicínskej antropológie a je používaná aj v iných kognitívných vedách a v medzi-kultúrnom výskume.
Ľudové taxonómie
Mnoho počiatočných prác v etnovedách sa sústredilo na ľudovú taxonómiu, alebo spôsob ako ľudia organizujú niektoré skupiny objektov alebo výrazov. Vychádzajúc z ľudových (kultúrnych) modelov, sú ľudové taxonómie klasifikácie kultúrnych oblastí použitím hierarchií kategórií definovaných kultúrnymi kritériami. Na túto tému existuje veľké množstvo literatúry.
Aiči D1A
Aiči D1A (Spojencami označovaný ako Susie) bol dvojsedadlový dvojplošníkový palubný strmhlavý bombardér japonského námorného letectva s oficiálnym označením námorný bombardér typ 94 v prípade verzie D1A1 a typ 96 v prípade verzie D1A2.
Bojové nasadenie
Lietadlá D1A2 sa zúčastnili útoku na lode na rieke Jangtze 12. decembra 1937 čo viedlo k potopeniu americkej bojovej lode Panay a k poškodeniu britskej bojovej lode Ladybird.
V dobe začatia bojov medzi Spojencami a Japoncami v roku 1941 slúžilo približne 60 až 70 kusov týchto strojov na lietadlových lodiach, ale nikdy neboli nasadené v prvej línii.
Azbest
thumb|Azbest pod mikroskopom Azbest je technické označenie skupiny 6 jemne vláknitých silikátových minerálov používaných pre svoje vhodné fyzikálne vlastnosti v priemysle. Azbesty vytvárajú dlhé tenké vláknité štruktúry, ktoré sa štiepajú po dĺžke. Oceňovaná je najmä ich vysoká teplota tavenia je okolo 1 100 °C – 1 500 °C. Ide o silikáty s obsahom Fe (železo), Mg (horčík), Ca (vápnik), Al (hliník) a Na (sodík), delia sa na dve skupiny :
Vlastnosti a použitie
Jeho typickou vlastnosťou je nehorľavosť a čiastočne žiaruvzdornosť. Azbest je pevný a ohybný, dajú sa z neho tkať tkaniny. Je tiež zlým tepelným vodičom. Je odolný voči kyselinám a zásadám. Azbest nemá charakteristický zápach ani chuť. Jeho vlákna sa dobre viažu s cementom.
Azbest sa používal na výrobu eternitu, potrubia, v chemickom a potravinárskom priemysle ako filtračné plátno. Pre svoju tepelnú odolnosť sa používal na výrobu tkanín určených do horľavého prostredia. Vlákna sa splietajú a vznikajú ohňovzdorné látky a dosky. Ako nehorľavá vláknitá prísada sa používal do cementov, ako nehorľavá nástreková hmota, požiarna izolácia a pod.
Škodlivosť
Azbest je pre ľudský organizmus vysoko škodlivý. Jeho nebezpečnosť spočíva v malých rozmeroch jeho vlákien. Pri mechanickom poškodení sa ihličky azbestu dostávajú do vzduchu, kde sú schopné vznášať sa. Vdýchnutím sa dostávajú do pľúc, kde sa zabodnú do pľúcnych mechúrikov (ostré ihlice), dráždia ich a časom okolo nich môže vzniknúť rakovinový nádor. Ide o silne karcinogénnu látku. Používanie azbestu je na Slovensku zakázané.
Azbestové materiály a nástreky sa považujú za nebezpečný odpad. Na území Slovenska smie azbestové materiály odstraňovať (napr. starú krytinu) iba oprávnená spoločnosť. Oprávnenie vydáva Úrad verejného zdravotníctva. Odstránený azbest musí byť stabilizovaný a uskladnený na skládke s príslušným povolením.
Produkcia
V roku 2009 bolo vyprodukovaných po celom svete 2 milióny ton azbestu. Najväčším producentom je Rusko produkujúce asi 50% svetovej ťažby, nasleduje Čína (14%), Kazachstan (10,5%), Kanada (9%) a Brazília (12,5%). Ďalšími významnými producentmi sú USA a Zimbabwe.
Kemenesszentmárton
Kemenesszentmárton je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Macqueville
Macqueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kúty
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kúty v okrese Senica.
Ján Strausz
Ján Strausz (* 16. november 1942, Mukačevo† 29. november 2017, Košice ) bol slovenský futbalista a reprezentant Česko-Slovenska.
Klubová kariéra
Najlepší košický kanonier všetkých čias, keď v jedinom ligovom drese VSS Košice nastrieľal 115 gólov. Všetky svoje ligové góly strelil z hry, ani jeden nedal z jedenástky či priameho kopu. Zaujímavé je, že nebol ani raz kráľom ligových strelcov, ale zato niekoľkokrát druhým najlepším v najvyššej súťaži, osemkrát najlepším strelcom klubu. Výborný hlavičkár, 74 gólov dosiahol hlavou
Reprezentačná kariéra
V reprezentácii Česko-Slovenska odohral jeden zápas, 30. mája 1965 v Bukurešti v kvalifikácii o postup na MS 1966 proti Rumunsku (0:1).
Úspechy
Klubové
Antropomorfický
Antropomorfický znamená týkajúci sa alebo konaný podľa antropomorfizmu.
Antropomorfický je teda týkajúci sa spôsobu vysvetľovania na spôsob  človeka,  jeho  vlastností  a schopností, prenášanie ľudských vlastností a  určeností  na  mimoľudské  alebo nadľudské, napr. na boha alebo prírodu.
Funkcionalizmus (architektúra)
thumb|Veža Helsinského olympijského štadióna (1934 – 38) Funkcionalizmus je architektonický štýl a teória modernej architektúry, v ktorého tvorbe je všetko podriadené funkcii. Heslo funkcionalizmu znie „Form follows function” – forma nasleduje funkciu, (L. H. Sullivan, 1896). Jeho zásady formuloval v roku 1927 francúzsky architekt Le Corbusier.
Charakteristika
Všetko je podriadené funkcii, uplatňuje sa tu minimalizmus a zrušenie všetkého zbytočného. Patrí medzi avantgardnú architektúru spolu so štýlmi ako konštruktivizmus, purizmus, kubizmus, rondokubizmus alebo aj expresívny kubizmus. Viaže sa na obdobie 20. až 50. rokov 20. storočia, pričom niektoré jeho princípy, postupy a vzory sú uplatňované dodnes. Princípy: odmietnutie histórie a umeleckej stránky architektúry, sociálne úlohy, hygiena, bezozdobnosť, konštrukcia, geometrické tvary, asymetria a pravdivosť. To znamená, že formu určujú prevádzkové, ekonomické, sociálne, hygienické a funkcie stavby. Budovy majú obvykle tvar vychádzajúci z kvádra. Sú rozvrhnuté do priestoru. Vzhľadom na rozdielne funkčné požiadavky jednotlivých častí objektu majú asymetrickú dispozíciu. Jasne sa vyjadruje väzba vnútorného a vonkajšieho priestoru. Z hľadiska konštrukčného sa najčastejšie uplatňuje skeletový systém. Ďalšími znakmi funkcionalistických stavieb sú plochá strecha, pásové okná, hladká fasáda bielej farby alebo jemnej farebnosti. Funkcionalizmus taktiež ovplyvnil dizajn interiéru. V interiéroch sa používa linoleum, koženka, chróm, sklo a lakované drevo. Nábytok má formu geometrických tvarov, je strohý a ako materiály sa používali najmä pochrómované a niklové rúrky, umelé hmoty, dymové sklo atď.
Jeho počiatky môžeme vidieť v neoplasticizme (inšpirácie v dielach Pieta Mondriana) a v časopise mladých umelcov De Stijl (1917). Je to vlna tzv. čistej architektúry zaplavujúca celý pokrokový svet, ktorý po vojne stavia rýchlo, ekonomicky a s novou krásou. Trvalo pomerne dlho, kým spoločnosť začala tolerovať „nahé konštrukcie a steny s ničím“ aj inde ako na stavbách hangárov, skladov, či mostov.
Počiatky a vývoj
Vznik a vývoj funkcionalizmu súvisí najmä s technickým pokrokom a riešením ekonomických a sociálnych problémov bývania a výstavby miest.
Za počiatky funkcionalizmu, alebo aspoň myšlienok k nemu smerujúcich, môžeme považovať návštevu Chicaga rakúskym architektom Adolfom Loosom, kde pochopil, kam smeruje vývoj architektúry a publikovanie jeho eseje Ornament a zločin v roku 1908. V tejto eseji Loos odmieta ozdoby a ornamenty, ktoré považuje za prežitok, nevkus a zločin. Požaduje obnaženie krásy čistej funkčnej konštrukcie. Jeho stavba Steinerova vila vo Viedni z roku 1910 je kľúčovým dielom budúceho funkcionalizmu a stavebného puritánstva. Loos ich presadzoval aj v Slobodnej škole architektúry, ktorú založil vo Viedni.
Ďalšie počiatky funkcionalizmu môžeme vidieť v založení prvej umeleckej priemyselnej školy Bauhaus roku 1919 vo Weimare. Založil ju avantgardný architekt Walter Gropius a do svojej umeleckej školy dokázal priviesť najväčšie umelecké osobnosti tých čias ako boli Wassily Kandinsjkij, Paul Klee, Oskar Schlemmer, László Moholy-Nagy a iný. Gropius videl budúcnosť umenia v spojení remesla s umením, s tzv. Gesamtkunstwerk. To znamená, že jeho žiaci nenavrhovali iba budovy, navrhovali aj kreslá, svietidlá, žehličky. Spoločným estetickým kritériom je krása funkčnej konštrukcie – najjednoduchšie kovové rúrky a moderné materiály v službách ergonomiky, či biomechaniky človeka v prostredí predmetov a strojov, to je predloha funkcionalizmu.
V 30. rokoch sa ďalej rozvíjal, avšak pravidlá a princípy funkcionalizmu sa zmiernili. Architektúra dostávala pestrejšiu podobu a dôraz sa kládol aj na psychickú stránku. Rozšírili sa doskové výškové domy. Uplatňovala sa typizácia stavebných prvkov a postupov – panelové montované stavby a skeletové montované stavby. Počas 30. rokov sa takmer vo všetkých štátoch začal prejavovať historizmus. V Nemecku, ZSSR a Japonsku sa prejavili historizujúce vplyvy naplno, čoho výsledkom bol odchod funkcionalistických architektov do USA.
Po 2. svetovej vojne sa funkcionalizmus rozvíjal najmä vďaka obnove bytovej výstavby v Európe a komerčnej výstavbe v USA. V 50. rokoch sa vo väčšej miere vyvíjal v Japonsku, Afrike a Brazílii. Typickým prvkom bol fasádny raster.
Od 60. rokov narastá kritika funkcionalizmu a prejavujú sa tendencie návratu k pôvodným funkcionalistickým ideám (postmoderna, revivalizmus) a súčasne vznikajú nové smery (neoracionalizmus, High-tech).
Svetoví predstavitelia
Adolf Loos, Alvar Aalto, Walter Gropius, Ludwig Mies van der Rohe, Le Corbusier, Hannes Meyer, Ernst May, Bruno Taut, Erik Gunnar Asplund, Marcel Breuer, Peter Behrens, Hans Scharoun, Lucio Costa, Oscar Niemeyer, Philip Johnson, Josef Gočár
„Program“ stavby
Program stavby bolo programové vyhlásenie základných požiadaviek na funkcionalistickú architektúru. Požiadavky sformuloval pražských Klub architektov, ktoré boli uverejnené v 3. ročníku časopisu Stavba z roku 1924-1925.
Funkcionalizmus bol v 20 rokoch 20. storočia na svojom začiatku. Nebolo úplne jasné čo nová architektúra vlastne je a kam jej nové smerovanie povedie. Názory, ako by mala nová architektúra vyzerať boli rôzne. Po Európe sa rozrástli spolky a organizácie ako napr. CIAM, ktoré hľadali medzinárodné odpovede na otázky novej architektúry. Medzivojnová architektonická scéna Česko-Slovenska nezaostávala za tou európskou. Tzv. "Programom" stavby manifestovala svoj názor na novú architektúru a zároveň zhrnula všetky hlavné zásady funkcionalizmu:
right|thumb|Obchodný a obytný dom Luxor, Bratislava, 1937
Predstavitelia pôsobiaci na Slovensku
Bohuslav Fuchs, Vladimír Karfík, Alois Balán, Emil Belluš, Milan Michal Harminc, Arthur Szalatnai, Juraj Tvarožek, Fridrich Weinwurm, Jaromír Krejcar, Jiří Grossmann, Klement Šilinger, Josef Konrad, Ladislav Rado
Jan Bachleda Tajber
Jan Bachleda Tajber (* dátumy narodenia a úmrtia sú neznáme) bol Goral zo Zakopaného, jeden z najlepších tatranských horských vodcov z konca 19. a začiatku 20. storočia.
Okolo roku 1890 získal vodcovský odznak II. triedy, pred rokom 1900 odznak I. triedy. Na vysokohorských výpravách sprevádzal okrem iných, horolezcov Karola Potkańskiego, Kazimierza Tetmajera a Janusza Chmielowskiego, často spolu so starším horským vodcom Klimkom Bachledom.
Kostol svätého Petra z Alkantary
náhľad|Východné [[priečelie]] náhľad|Západné priečelie náhľad|Severné priečelie náhľad|Južné priečelie náhľad|Gotické okno, františkánsky motív náhľad|Trojdielne gotické okno náhľad|Vstupný sedlový portál náhľad|Oporné piliere Kostol svätého Petra z Alkantary je gotický kostol, ktorý patrí k dominantám východnej časti mesta Liptovský Mikuláš. Kostol je súčasťou komplexu bývalého františkánskeho kláštora z konca 15. storočia v pôvodne samostatnej obci Okoličné.
História
Prvá zmienka o Okoličnom pochádza z roku 1248 a dlhý čas bola obec majetkom šľachtickej rodiny Okoličanských. Prvým vlastníkom, zemepánom  Okoličného bol Miko, ktorý zomrel v roku 1288. V tom istom roku sa stáva zemepánom Serafín I., ktorý je považovaný za zakladateľa rodu Okoličániovcov. V roku 1435 obec vypálili Husiti a obyvatelia odišli s nimi. Zemepán Michal Okoličáni, aby získal nových obyvateľov, sľubuje im úľavy v poddanských povinnostiach. V roku 1480 zahajuje výstavbu kostola a kláštora a zriaďuje faru ktorá bola dovtedy len v Svätom Mikuláši. Za to ustúpil časť svojho dedičného léna spomínanej fare v Liptovskom Mikuláši. Zaujímavou časťou výzdoby interiéru je stredoveký variant erbu rodiny Okoličáni, zlatá hviezda a polmesiac na modrom poli. V neskoršom období sa tieto symboly vyskytujú ako pridružené symboly po okrajoch erbu ako napríklad aj na oltároch v kostole.
Celý františkánsky komplex vznikol rokoch 1476 – 1492 na mieste pôvodného gotického kostola sv. Kozmu a Damiána. Z tohto objektu sa zachovalo zachovalo presbytérium, premenené na sakristiu. Nový kláštorný kostol bol najskôr zasvätený Panne Márii anjelov a až neskôr sv. Petrovi z Alkantary. Podnet na výstavbu dal kráľ Matej Korvín, ktorý poveril svojho familiára Matúša Czeczeia.
Na výstavbe sa podieľali skúsení majstri ktorí, použili nové stavebné prvky pochádzajúce z južného Nemecka. Po dostavbe bol kostol zariadený v neskorogotickom duchu vrátane krídlového oltára s tabuľovými maľbami. Prestavba v neskorogotickom štýle bola podporená rodom Zápoľských.
V roku 1565 prechádza kostol a kláštor do rúk evanjelikov. Františkánski mnísi boli vyhostení a vrátili sa koncom 17. storočia na žiadosť katolíka Jána Okoličániho a s pomocou nitrianskeho biskupa Matiašovského. Ďalšou reformou prešiel objekt až v roku 1744 v barokovom slohu a zmenilo sa aj patrocínium kostola na sv. Petra z Alkantary. Malebná poloha na brehu Váhu sa ukázala ako nebezpečná, v roku 1812 bol kostol poškodený povodňou. Ďalšia rekonštrukcia sa realizovala v rokoch 1903-1904. Škody napáchané druhou svetovou vojnou napravili v roku 1952. V roku 1971 bol chrám vymaľovaný a v roku 2011 bola ukončená oprava strechy.
Architektonický popis exteriéru
Kostol sv. Petra z Alkantary je trojloďový halový kostol s dlhou polygonálne ukončenou svätyňou. Hlavná loď aj s dvomi vedľajšími je zastrešená strmou sedlovou strechou. Nad kostolom sa vypína veža zastrešená cibuľovitou strechou v barokovom slohu. Jej výška dosahuje 40,2 m a ide o obrannú vežu, ako je zrejmé z drobných okienok v nižších poschodiach veže. V posledom podlaží sa z každej strany veže nachádza združené okno v románskom slohu, ktoré prepojuje malý, úzky medziokenný stĺp. Fasáda veže je ukončená rímsou.
Steny kostola člení 11 okien v gotickom slohu, v tvare priameho lomeného oblúku, vyplnené kružbou (symetrické). V polygonálnej apside sú štyri trojpólne gotické okná, vyplnené kružbou v tvare trojlalku a štvorlistu. Oporný systém je vtiahnutý do priečelia fasády kostola. Odstupňované oporné piliere sú v tvare jednoduchého preliačeného obdĺžnika. Kostol bol postavený z opracovaného lomového kameňa.
Architektonický popis interiéru
Trojlodie kostola má približne 25 m na dĺžku. Halové trojlodie (hlavná loď) je zaklenutá hviezdicovou klenbou a podopretá šiestimi  štíhlymi osemhrannými stĺpmi na štvorhranných podstavcoch. V zadnej časti hlavnej lode sa nachádza chór na troch oblúkoch podopretý dvomi neskorogotickými stĺpmi kruhového prierezu. Hlavná loď je od presbytéria oddelená triumfálnym oblúkom. Presbytérium je trojhranne zakončené, presvetlené cez 4 gotické okná a je zaklenuté sieťovou klenbou, ktorá je posadená na drobné ukončujúce konzolky. Striedajú sa motívy rastlinné s antropomorfnými na rozdiel od polygonálneho konzolového ukončenia príporových úsekov hlavnej lode, ktoré prijímajú na obvodových múroch patkové rebrá stlačených hviezdic. Na južnej stene presbytéria sú v stene osadené dvojité sedílie zdobené kružbou. V kružbe sú dva gotické štíty. Naľavo je už spomínaný erb Michala z Okoličného. V modrom poli v hornej časti je zlatá šesťcípa hviezda, pod ňou je strieborný polmesiac. V pravom štíte sú písmená J, B, L iniciály mien synov Michala (Jakub, Leonard, Bernard). Na tej istej strane sa nachádza štvorhranná veža pod ktorou je priechod do františkánskeho kláštora. Severne od hlavnej lode sa nachádza kaplnka zaklenutá hviezdicovou klenbou, ktorá je presvetlená tromi gotickými oknami s kružbou. Pod kaplnkou sú hrobky rodu Okolicsániovcov. Južne od presbytéria sa nachádza sakristia zaklenutá hviezdicovou klenbou. Zo spoločných východiskových vzorov podunajské architektúry, ale ovplyvnených i zreteľmi stavebníkov, vychádza i kostol františkánskeho kláštora v Okoličnom. Podunajské umelecké zásady sa v ňom ozývajú vo forme u nás azda najčistejšej trojloďovej siene s hĺbkovo odstupňovaným presbytériom, v štíhlych polygonálnych pilieroch vzpierajúcich štvorramenné hviezdice. Nositeľom základného výrazu interiéru a hlavným výtvarným činiteľom prevyšeného priestoru vzniknutého potlačením šírky bočných lodí na prospech strednej lode je vznosná klenba.
Popis zariadenia interiéru v objekte
Vnútorné zariadenie je najviac z barokového obdobia. Skladá sa z kazateľnice so sochami 4 evanjelistov, vyrezávaných lavíc a 8 zdobených oltárov z roku 1721. Autorom pôvodného hlavného oltára Panny Marie bol Majster Pavol z Levoče a jeho dielňa, dnešný hlavný oltár sa skladá zo stĺpovej architektúry s nadstavcami, sochami a stredným obrazom, na ktorom je zobrazený sv. Peter z Alkantary (r. 1742). Na južnej strane hlavnej lodi sa nachádza barokový oltár Ukrižovania s gotickým krucifixom z r. 1490. V kaplnke sa nachádza barokový oltár Piety.
Farské múzeum Ladislava Mattyasovszkého
Expozícia sa nachádza v priestoroch františkánskeho kláštora. Vstup je cez kamenný portál, ktorý sa nachádza na južnej stene hlavnej lode. Expozícia pozostáva zo vzácnych liturgických predmetov. Samotná časť je venovaná dochovaným exponátom z obdobia gotiky. Nachádza sa tu tiež prezentácia historických kníh o biskupovi Ladislavovi Matiašovský (staršie: Mattyasovszky).
Archeologický prieskum
Nedávny archeologický prieskum objavil pod podlahou v presbytériu, kryptu s ľudskými pozostatkami a základy pôvodného gotického oltára. Pôvodne sa malo presbytérium asanovať kvôli pretrvávajúcej vlhkosti z podlahy. Nakoniec bol potrebný aj zmienený archeologický prieskum.
Kemestaródfa
Kemestaródfa je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Körmend.
Má rozlohu 635 ha a žije tu 247 obyvateľov (2007).
NGC 6502
NGC 6502 je galaxia v súhvezdí Páv, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. júna 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Antropomorfizmus
náhľad|vpravo|Antropomorfný králik z diela [[Alica v krajine zázrakov (kniha)|Alica v krajine zázrakov]] Antropomorfizmus (zo ; a ) je prenášanie ľudských vlastností a osobitostí  na  vonkajšie  prírodné  sily alebo mýtické bytosti. Slovo znamená aj všeobecne podobnosť s ľudskou činnosťou a pod.
Kenéz
Kenéz je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Sárvár.
Má rozlohu 717 ha a žije tu 290 obyvateľov (2007).
Charly-sur-Marne
Charly-sur-Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Felix Tauer
Felix Tauer (* 20. november 1893, Plzeň, Česko – † 17. marec 1981, Praha, Česko) bol český orientalista, znalec dejín a kultúry krajín Blízkeho východu. Prekladateľ knihy Tisíc a jedna noc do češtiny.
Charly-sur-Marne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Felix Tauer
Študoval na Karlovej univerzite, kde jeho vyučujúcimi boli profesori Rudolf Dvořák, Max Grünert a Rudolf Růžička. V roku 1917 obhájil dizertačnú prácu Al-Valíd ibn Jazíd ibn Abdulmalik, umajjovský chalífa a básník. Po štúdiách v Istanbule habitoval a od roku 1929 pôsobil na Karlovej univerzite, kde bol roku 1945 vymenovaný za profesora. Vychoval celý rad arabistov, perzianistov a turkológov.
Charly-sur-Marne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Palermo
Palermo je hlavné mesto autonómneho regiónu Sicília v Taliansku a hlavné mesto provincie Palermo. Má rozlohu a 655 972 obyvateľov.
Mesto založili Feničania a Gréci ho nazývali Panormos. Bolo hlavným oporným bodom Kartága na Sicílii, až kým ho v roku 254 pred Kr. nedobyli Rimania. V roku 535 východorímsky vojvodca Belisar oslobodil Palermo spod nadvlády Ostrogótov a mesto potom zostalo v Byzantskej ríši až do roku 830, kedy sa ho zmocnili Saracéni. Po nich nasledovali od roku 1072 Normani, od roku 1194 Hohenstaufovci, po nich prišiel v roku 1266 francúzsky rod Anjuovcov, ktorých vládu v roku 1282 ukončilo ľudové povstanie tzv. Sicílske nešpory. Potom Palermo prešlo pod aragónsko-španielsku správu, v 18. storočí pripadlo Bourbonovcom a nakoniec 27. mája 1860 ho oslobodil Giuseppe Garibaldi.
Mesto je sídlom univerzity a arcibiskupského úradu.
Hnojice
Hnojice (🇩🇪) je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji.
Charly-sur-Marne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hnojice
K 1. januáru 2012 mala 605 obyvateľov, z toho 303 mužov a 302 žien, pričom priemerný vek v obci činil 39,6 roka (muži 38,4 roka, ženy 40,9 roka).
Názov
Na základe písomných historických prameňov možno sledovať nasledovný vývoj názvu:
Dejiny
Prvá písomná zmienka o Hnojiciach pochádza z listiny olomouckého biskupa Jindřicha Zdíka napísanej po 30. júni 1131. Hnojnice patrili do územného vlastníctva olomouckej kapitoly u sv. Václava. V roku 1302 sú doložené ako súčasť malého panstva Žerotína a Pňovic, ktoré náležalo Bludovi z Jičína, príslušníkovi šľachtického rodu zo Žerotína.
Koncom 14. storočia už Hnojice boli súčasťou hradného panstva Šternberk. V roku 1515 je doložený veľký rybník, ktorý bol neskôr vysušený a premenený na pole. Od 17. storočia v Hnojniciach fungovala škola. V roku 1805 obec postihol veľký požiar, pri ktorom celá vyhorela.
Ako etnicky česká obec neboli Hnojice po prijatí mníchovskej dohody začlenené do Ríšskej župy Sudety a v období protektorátu boli pripojené k okresu Olomouc. Do roku 1960 boli súčasťou okresu Šternberk.
Hnojnice boli vyspelou poľnohospodárskou obcou. Tunajší roľníci sa vypracovali na priekopníkov v pestovaní repy a chove koní. Po spustení násilnej kolektivizácie poľnohospodárstva tu bolo v roku 1950 založené jednotné roľnícke družstvo (názov: Jednotné zemědělské družstvo Hnojice, neskôr Jednotné zemědělské družstvo Zlatý klas Hnojice), ktoré bolo napokon integrované do JRD v Štěpánove.
Madridská ulica
Madridská ulica v Košiciach leží v mestskej časti Ťahanovce v okrese Košice I.
História
Ulica bola naprojektovaná ako súčasť Sídliska Ťahanovce v polovici 80. rokov. Mala niesť názov Turkménska ulica. Boli tu navrhnuté tri 12-poschodové panelové domy. Tie boli vystavané v rokoch 1992 - 1993. Ulica leží na okraji sídliska a do roku 1995 tu ani nepremávala MHD, preto tu bola dovtedy voľná takmer polovica bytov. Dopyt po nich sa zvýšil až po zriadení konečnej zastávky Madridská. Aj napriek tomu, že sa zdá, že ulica leží na sídlisku, územne patrí pod obec Ťahanovce.
Susedné ulice
Jazvečia, Americká trieda, Austrálska trieda
Saint-Maurice-en-Rivière
Saint-Maurice-en-Rivière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
69230 Hermes
69230 Hermes, základné označenie 1937 UB je planétka v Slnečnej sústave.
Nemecký astronóm Karl Wilhelm Reinmuth objavil túto planétku v roku 1937 pri jej blízkom priblížení k Zemi. Podmienky pre pozorovanie neboli vhodné, našu planétu minula na jej dennej strane iba vo vzdialenosti 1,5 krát väčšej ako je vzdialenosť Mesiaca. Teleso bolo náhodne zaznamenané ešte v observatóriách na Harvarde (USA), Sonnebergu (Nemecko) a v Johannesburgu (JAR). Vzhľadom ku krátkej dobe pozorovania (päť dní) sa nemohla prepočítať dráha natoľko presne, aby sa mohlo teleso znova objaviť pri ďalšom priblížení, takže sa planétka stratila. Okrem základného označenia 1937 UB dostala zrejme kvôli blízkemu preletu okolo Zeme (vtedy to bol jav pozorovaný iba výnimočne) aj meno Hermes. Znovu objavená a identifikovaná s telesom z roku 1937 bola až po 66 rokoch v októbri 2003. Po spresňujúcich pozorovaniach bola určená s dostatočnou presnosťou dráha telesa a planétka Hermes dostala svoje definitívne číslo 69230.
Externé odkazy
... | (69229) 5188 T-3 | 69230 Hermes | (69231) 1972 FE | ...
Červenka
Červenka môže byť:
Zoznam najvyšších budov v San Franciscu
400px|vpravo|náhľad|[[Skyline San Francisca]] Toto je zoznam najvyšších budov v San Franciscu. Od roku 1972 je najvyššou budovou Transamerica Pyramid s výškou.
Antroposociológia
Antroposociológia je sociologická teória, podľa ktorej existuje bezprostredná súvislosť sociálneho postavenia ľudí s anatomicko-fyziologickými znakmi človeka (veľkosť a tvar lebky, výška, farba vlasov a pod.) a ktorej predstaviteľmi  sú  najmä G. V. de Lapouge a O. Ammon.
Antroposociológia je odroda rasovo antropologického smeru v sociológii.
Castletown (Man)
Castletown je mesto ležiace na juhu ostrova Man, korunnej dependencie britskej koruny v Írskom mori. Castletown bol sídlom Tynwaldu, vlády ostrova, do roku 1869, kedy sa presunul do dnešného hlavného mesta - Douglasu. Geograficky leží vo farnosti Malew, ale administratívne je samostatný.
Dejiny
Castletown je bývalé hlavné mesto ostrova Man a sídlo Tynwaldu. Jeho história siaha až do roku 1090. Rybárske lode ešte aj dnes vyrážajú na more z miestneho prístavu. Komerčná doprava do prístavu skončila v 70. rokoch 20. storočia, napriek rozvoju priemyslu a finančníctva v oblasti. Prvé telefóny sa objavili v Castletown v roku 1901.
Obyvateľstvo
Podľa výsledkov sčítania 2011 žije v Castletowne 3 093 obyvateľov, čo z neho robí 4. najväčšie (keďže sú na ostrove len štyri mestá tak aj zároveň najmenšie) mesto na ostrove. Z údajov je zrejmé, že napriek rastu počtu obyvateľov ostrova je vývin v Castletowne odlišný - jeho populácia stagnuje. Vývoj počtu obyvateľov prináša tabuľka:
Galéria
thumb|800px|center|Pohľad na mesto z vtáčej perspektívy.
thumb|800px|center|The Salvation Army band na námestí v Castletowne, pozadí niekdajší kostol Panny Márie, dnes kancelárska budova.
NGC 6503
NGC 6503 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil nemecký astronóm Arthur Auwers 22. júla 1854.
Horka nad Moravou
Horka nad Moravou je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 321 obyvateľov, z toho 1 147 mužov a 1 174 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 38,9 roka, ženy 42,1 roka).
NGC 6503
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2.
Javorinka (Vysoké Tatry)
Názov
Je odvodený od Javorovej doliny. Poukazuje na bohatý výskyt javora v širokom okruhu Tatranskej Javoriny a Javorovej doliny.
Poloha
Od západu je ohraničená horným poschodím Širokej doliny a ramenom Širokej, na severe ju ohraničuje vrch Svišťovky. Od juhu Zelená dolina a na východe ústí do Javorovej doliny. Z drobného bezmenného plieska tu vyteká Svišťovský potok vo výške asi. Potok pretína v dolnom toku vyšný južný okraj Javorovej doliny a vteká do Javorinky.
Turistika
Dolinu vidieť z turistického chodníka, ktorý vedie Javorovou dolinou na Sedielko a do Malej Studenej doliny po zelenej turistickej značke. Do Javorinky nevedie turistický chodník a nie je dostupná pre turistov. Je prírodnou rezerváciou.
Vladimír Barborík
Doc. Mgr. Vladimír Barborík, CSc. (* 2. augusta 1965, Bratislava) je slovenský literárny historik a kritik. Je absolventom Pedagogickej fakulty v Nitre, kde v rokoch 1987–1992 vyštudoval slovenskú literatúru a filozofiu. Pracuje v Ústave slovenskej literatúry SAV v Bratislave. Venuje sa výskumu medzivojnovej literatúry, patrí k mienkotvorným kritikom súčasnej slovenskej prózy. V roku 2014 sa habilitoval na Filozofickej fakulte UPJŠ v Košiciach. Ako externý spolupracovník prednáša na Katolíckej univerzite v Ružomberku.
Klonovanie
Klonovanie je vytvorenie geneticky rovnakého (rovnaká DNA) jedinca (živočíšneho alebo rastlinného organizmu), alebo jednotlivých buniek, prípadne identickej časti DNA. "Originál" a jeho kópia (tzv. klon) nesú rovnakú genetickú informáciu. Ako klon sa odborne (najmä v botanike) označuje aj množina všetkých geneticky rovnakých jedincov vzniknutých z daného "originálu" (jeden jedinec z tejto množiny sa volá ramet).
V prenesenom význame je klonovanie tvorenie nejakej veci (tzv. klonu), ktorá je rovnaká ako predloha alebo jej je veľmi podobná.
Vznik biologických klonov
Klon tvoria genotypovo rovnaké jedince (bunky alebo organizmy), ktoré vznikli z jednej rodičovskej bunky alebo organizmu.
Prvý známy klon
5. júla 1996 sa narodila ovca Dolly, prvý klonovaný cicavec na svete. Na klonovanie boli použité bunky z vemena, čo bolo podnetom na to, aby dostala meno po dobre „vyvinutej“ americkej country speváčke Dolly Partonovej. Dolly sa dožila šesť rokov, jej rasa sa bežne dožíva dvanásť až pätnásť rokov.
Génové manipulácie
Techniky génového inžinierstva sa často využívajú na konštrukciu zmiešaných (hybridných) molekúl DNA s ich následným klonovaním. Na prenos génov do živočíšnych buniek sa často využívajú živočíšne vírusy napr. opičí vírus SV40, retrovírusy a pod., u rastlín sa na včleňovanie génov využívajú plazmidy objavené v bunkách pôdnych baktérií Agrobacterium tumefaciens. Nový jedinec alebo bunka môže vzniknúť tak, že zo zárodočnej bunky je odstránené jej jadro (pôvodný genetický kód) a namiesto neho je umiestnený obsah jadra klonovaného jedinca (bunky). Pri ďalšom vývoji bunky sa tento riadi genetickým kódom vloženého jadra, čím vznikne identický organizmus.
Genetická variabilita klonov
Aj keď sa predpokladá, že populácia klonov je populácia geneticky stopercentne identických kópií, nie je to úplne pravda. Určitá genetická variabilita môže vzniknúť vďaka mutáciám (genetickým zmenám na úrovni DNA), za obvyklých okolností je však minimálna a bezvýznamná. Mení sa to v prípade, keď základom pre klon sa stáva jedna alebo len zopár buniek (výsledkom je väčšia miera variability). Dôležitým faktorom je tiež miera pôsobenia mutagénov a podmienky klonovania. Všeobecne je možné povedať, že kombináciou silne umelého klonovania niekoľkých jednotlivých buniek a použitia mutagénov, je aj pri teoreticky homogénnej populácii klonov možné dosiahnuť určitej už významnej variability.
Využitie
Klonovanie hrá dnes dôležitú úlohu hlavne v poľnohospodárstve a biotechnologických odboroch. Celkove sa dá povedať, že klonovanie vyšších rastlín je jednoduchšie a rozšírenejšie, ako klonovanie živočíchov. Pôvodne sa využívalo vo forme vegetatívneho rozmnožovania rastlín. Novovytvorené génové manipulácie majú dve základné použitia:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lakšárska Nová Ves
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Lakšárska Nová Ves v okrese Senica.
Brooklyn
Brooklyn je najľudnatejšou z piatich mestských štvrtí New Yorku. V súčasnosti má približne 2 636 735 obyvateľov (sčítanie obyvateľov 2015). Brooklyn sa rozvinul z malého, pôvodne holandského mesta „Breuckelen“, pomenovanom po holandskom meste Breukelen. Brooklyn bol samostatným mestom až do roku 1898, keď sa pripojil k New Yorku.
Nachádza sa tu Brooklynský most, most spájajúci Brooklyn s Manhattanom.
Praveké divadlo
Tento článok je o počiatkoch divadla v praveku.
Prvé formy divadla vznikali a rozvíjali sa v rovnakej dobe ako náboženské obrady, ceremónie a kulty. Divadlo bolo úzko späté s animizmom (najnižším stupňom náboženského myslenia). Pod vplyvom primitívnych úvah o princípe tieňa, sna a smrti, o duši a duchu sa rozvíjala viera v posmrtný život duší (a mágie), viera v silu určitých úkonov (pohybov, talizmanov a pod.). Homo sapiens sa začal vyvíjať koncom stredného paleolitu, t. j. okolo 40 000 pred Kr. Jeho predchodca, človek neandertálsky, žil v jaskyniach, postupne si začal stavať primitívne prístrešky. Homo sapiens kolektívne lovil zver, vedel zapáliť a udržiavať oheň a staval si chatrče. Veľmi dôležitú úlohu v kolektíve zohrávala žena, uchovávateľka rodu (matriarchát). Človek si nevedel vysvetliť prírodné javy a uctieval ich ako živé bytosti. Tieto predstavy viedli k počiatkom náboženstva a umenia. Najstaršie umelecké prejavy človeka pochádzali z doby asi 30 – 25 000 rokov pred Kr. Išlo o drobné sošky zvierat a žien, tzv. venuší, rytiny do kosti a jaskynné maľby, nachádzajúce sa v najväčšom počte a v najvyššej kvalite po obidvoch stranách Pyrenejí, v tzv. frankokantaberskom okruhu (Altamira, Lascaux, Pindal, Trois Freres, Dordogne a i.). Väčšina z nich bola spojená s mágiou úspešného lovu.
Na niektorých nálezoch je možné pozorovať prvé divadelné formy človeka. Napr. v jaskyni Pindal sa našla kresba mamuta s namaľovaným srdcom, v ktorom sa nachádzajú jamky od oštepov. Pred mnohými skalnými maľbami sa našli otlačky piet ľudských nôh, skamenené svedectvo obradných tancov. V jaskyni Trois Fréres bola namaľovaná postava kúzelníka, ktorý mal na hlave jelenie parohy, ruky mal ako medvedie laby a mal konský chvost. Našla sa aj zvieracia lebka s prevŕtanými otvormi, aby mohla byť použitá ako maska. Tieto nálezy svedčili o tom, že si pravekí ľudia rituálnymi tancami a obradmi zaisťovali dobrý lov a preobliekaním sa približovali zvieraťu (totemizmus). Maľby v jaskyniach, ktorých nálezy sa neustále množia, boli závislé od loveckého spôsobu života. V neolite, kde dochádzalo k zmene na usadlejší spôsob života roľníkov a pastierov, sa skalné maľby prestali objavovať.
V neolite dochádzalo k prvej spoločenskej deľbe práce – medzi pastierov a roľníkov. Nastal rozvoj remeselnej výroby (keramika, textilná výroba, tesárstvo, výroba lodí) a k počiatkom architektúry. Stavali sa domy 15 –  dlhé so sedlovou strechou, a taktiež stavby kultového charakteru (menhiry, dolmeny, kromlechy). Najviac týchto stavieb sa zachovalo v Bretónsku vo Francúzsku a v južnom Anglicku – Stonehenge (slúžili aj ako primitívny kalendár). S monumentálnymi kamennými stavbami tohto typu boli spojené i rôzne obrady divadelného charakteru, ale bližšie správy o nich nie sú známe.
Kenyeri
Kenyeri je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 3396 ha a žije tu 913 obyvateľov (2007).
Marans (Charente-Maritime)
Marans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Newtoos
Newtoos alebo NEW To Open-Source je jedna z modifikácii linuxovej distribúcie Ubuntu. Hlavná myšlienka je urobiť veľmi jednoduchý systém, ktorý umožní pri zoznamovaní s prostredím operačného systému Linux používať aj programy, na ktoré je používateľ zvyknutý z Microsoft Windows. Zároveň sa projekt snaží navrhnúť operačný systém vhodný pre úplných začiatočníkov pri práci s počítačom.
1.0
náhľad|Newtoos 1.0 Prvá verzia, Newtoos 1.0, bola vytvorená v novembri 2008 a uvoľnená na DVD prílohu počítačového magazínu PC REVUE, ktorý podporil jej vývoj. Médium obsahuje operačný systém Ubuntu s upraveným výberom programov, vlastnou modrou témou a presunutím hlavného panelu do dolnej časti pracovnej plochy, ako je to štandardne v operačnom systéme Windows. Médium obsahovalo aj hudobný album Maya Filipič Between Two Worlds
2.0
Druhá verzia Newtoos bola vytvorená v auguste 2009 a opäť uvoľnená na DVD prílohe magazínu PC REVUE. Došlo k zmene pracovného prostredia GNOME na XFCE, zvýšil sa počet integrovaných programov. Verzia 2.0 vznikla čiastočne ako kompromis medzi projektami Newtoos a Wesnoth LiveCD.
Anuloma pránajáma
Anuloma pránajáma (sans.) je pránajáma s brzdením výdychu. Anuloma Viloma Pránájáma je typ pránájámy alebo ju môžete nazvať aj technika kontrolovaného dýchania.
Externé odkazy
At Rishikesh Yog Dham, we offer a variety of Teacher Training Courses, including traditional Ashtanga Yoga. We offer a variety of levels of training (Yoga Teacher Training in Rishikesh, India) including 100 hours, 200 hours, 300 hours, and 500 hours Yoga TTC.
NGC 6504
NGC 6504 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. júla 1864.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Moravský Svätý Ján
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Moravský Svätý Ján v okrese Senica.
Malaga
Malaga alebo Málaga je prístavné mesto v južnom Španielsku v Andalúzii. Má rozlohu a takmer 600 tisíc obyvateľov. V celej zastavanej oblasti žije 814 tisíc obyvateľov a v metropolitnej oblasti okolo 1,274 milióna.
Kercaszomor
Kercaszomor je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Őriszentpéter.
Ženská dvojhra na Copa Sony Ericsson Colsanitas 2009
Ženská dvojhra na Copa Sony Ericsson Colsanitas 2009 sa hrala ako súčasť Copa Sony Ericsson Colsanitas 2009 od 16. do 22. februára 2009. Titul získala Španielka María José Martínezová Sánchezová, ktorá vo finále porazila Argentínčanku G. Dulkovú 6-3 6-2. Bol to jej prvý titul v dvojhre na okruhu WTA.
Zimné deaflympijské hry 2011
17. zimné deaflympijské hry sa mali uskutočniť 18. - 26. februára vo Vysokých Tatrách. Slovensku bola organizácia pridelená v roku 2005. Mala to byť prvá významná športová udalosť tohto typu na Slovensku. Kvôli nezodpovednému prístupu predsedu Organizačného výboru týchto hier ako aj z dôvodu neexistujúcich finančných garancií boli XVII. deaflympijské hry rozhodnutím kompetentných orgánov týždeň pred ich plánovaným začiatkom zrušené. Kvôli zmluvám miest s externými dodávateľmi ostali v Levoči a Kežmarku nedostavané štadióny.
Trestnoprávne dohry hier
Organizátor hier mal podľa údajov Úradu boja proti korupcii spôsobiť škodu najmenej 10 miliónov € a zároveň nevyužiť dotácie Medzinárodného deaflympijského výboru v hodnote najmenej 1 milión €. Prípad sa stal jedným z najvážnejších v kompetencií Úradu v roku 2011. Organizátor Jaromír Ruda a advokát Stanislav Furda boli v júni 2011 okresným súdom v Banskej Bystrici odsúdení na 13 a 14 rokov za trestný čin sprenevery formou účastníctva. Vo februári 2013 sa kauza dostala pred Špeciálny súd. V novembri 2013 bol Ruda odsúdený na 14,5 roka.
Slančík
Slančík môže byť:
Vysoká pec
thumb|Vysoká pec Vysoká pec je agregát na výrobu surového železa. Je to prvé zariadenie, v ktorom sa začína spracovanie železnej rudy na železo. Okrem železa sa vysoká pec používa aj na výrobu iných technických materiálov, napríklad kremíka.
História
Najstaršie známe vysoké pece sa stavali v Číne v 1. storočí pred Kr., ale artefakty z liateho železa sa v Číne datujú už skôr a to už v 5. storočí pred Kr. Takže je možné, že história stavby vysokej pece je staršia ako je nám zatiaľ známe. Tieto rané vysoké pece mali hlinené steny a na výtok použité minerály obsahujúce fosfor. Prvé známe vysoké pece na západe boli postavené vo Švédsku niekedy medzi rokmi 1150 a 1350. Nie je jasné, či tu vznikli pece samostatne, alebo či sa do Európy dostali z Číny.
V roku 1706 vyvinul Abraham Darby vysokú pec využívajúcu namiesto drevného uhlia ako palivo koks.
Opis
Zhora sa do kychty (7) (alebo presnejšie sadzobne) sype koks, železná ruda, vápenec a iné látky aby bolo zloženie taveniny eutektické, t. j. ľahšie sa tavila. Aby sa dosiahol eutektický bod alebo ledeburitový bod podiel uhlíka musí byť 4,3 %. Dole je tavná zóna, na spodku ktorej je tekuté železo a na ňom pláva troska, kvôli nižšej mernej hmotnosti. Nad tým je ohnisko alebo zarážka (9). Do tej sa fúka vietor (1), čo je vzduch predhriaty asi na 700 °C. Priestor medzi kychtou a zarážkou sa nazýva rozpor (8). Spodná časť vysokej pece sa nazýva nistej a úplne dole je tzv. dno pece. Samozrejme vysokú pec je potrebné chladiť. Najčastejšie sa to deje pomocou vody. Na samotnom pancieri (plášť pece) sú namontované tzv. chladnicebloky v ktorých sú zaliate rúrky cez ktoré cirkuluje voda a chladí okolie. Tieto chladnice môžu byť aj z medi (napr. VP2 v USS KE resp. aj iné) aj z iných materiálov. Rozmery chladníc sú cca. 1 100 x 1 800 x 300 mm, hmotnosť jednej Cu chladnice okolo 1 700 kg. Chladenie dna môže byť taktiež vodou alebo vzduchom.
Everlong
Zoznam skladieb
CD1: CD2:
Vysoká pec
Funkcia
Vsádzkové suroviny do vysokej pece musia byť požadovanej zrnitosti, aby mohol medzi nimi prúdiť redukčný plyn. Surové železo sa odpichuje do pojazdného miešača (torpéda), pre ďalšie spracovanie na oceliarni alebo do kokíl na ďalšie spracovanie, pozri: zkujnenie a upokojovanie.
Vysoká pec funguje v kuse aj 10 rokov, potom sa vykonáva generálna oprava. Pri tejto príležitosti sa často inovuje technológia. V rámci modernizácie to môže byť napr. výmena pancierov, výmena chladníc v peci alebo výmena celého chladiaceho systému.
Palivo
Palivo vo vysokej peci slúži na výrobu tepla pre hutnícky proces, teda na redukciu rudy a tavenie surového železa a prísad. Tiež dodáva uhlík alebo oxid uhoľnatý, nevyhnutný na redukciu železných rúd a v neposlednom rade dodáva vytavenému železu potrebný uhlík (nauhličuje), aby malo surové železo požadovaný obsah uhlíka nad 4,2 %.
Najstarším palivom, splňujúcim tieto požiadavky je drevné uhlie s nízkym obsahom síry. Je vhodné iba pre nižšie pece pre svoju malú pevnosť a dnes je využívané iba výnimočne.
Jeho náhradou sa stal hutnícky koks. Obyčajné uhlie je nepoužiteľné, pretože pri istej teplote mäkne, speká sa a neprepúšťa plyny prúdiace vysokou pecou. Tiež nedosahuje také teploty ako koks. Koks sa vyrába vysokotepelnou karbonizáciou, čiže zahrievaním spekaného čierneho uhlia asi pri 1000 °C bez prístupu vzduchu, prípadne s určitou prímesou nespekaného čierneho uhlia.
Tepoto Nord
Severné Tepoto, známe aj ako Te Poto, Toho alebo Pukapoto je koralový ostrov. Je najseverozápadnejším z ostrovov Sklamania v oblasti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii a z tejto strany súostrovie uzatvára. Najbližšou pevninou je juhovýchodným smerom atol Napuka. Aj keď Sev. Tepoto býva označované ako atol, nie je typickým atolom, ale samostatným ostrovom bez lagúny.
Vysoká pec
Vzduch
Do vysokej pece sa privádza predohriaty vzduch, aby palivo horelo a dosahovali sa potrebné teploty. Na tonu vyrobeného surového železa treba priemerne 3000 m3 vzduchu. Vzduch (vietor) sa do pece vháňa piestovými dúchadlami alebo turbodúchadlami tlakom 0,08 - 0,2 MPa.
Tepoto Nord
Jeho rozmery sú na ; zaberá rozlohu. Vo francúzštine sa označuje ako Tepoto Nord, aby sa vyhlo zámene s južným atolom Tepoto (fra. Tepoto Sud alebo ang. Tepoto South) (240 míľ) na juhozápad, ktorý je súčasťou ostrovov Raeffsky.
Podľa sčítania z roku 2012 má 51 obyvateľov (67 v 1983, 54 v roku 2002, 44 v 2007). Územie sídelnej komunity sa nazýva Tehekega. Okolo celého ostrova vedie široká cesta.
Vysoká pec
Vzduch
Vzduch sa pred vpustením ohrieva v Cowperových ohrievačoch (Cowperoch), čo sú valcovité nádoby z oceľového plechu vymurované žiaruvzdorným materiálom. Ich priemer je 6 - 8 m, výška 30 - 40 m. Do spaľovacej komory sa najprv potrubím privádza vysokopecný (kychtový) plyn (11), ktorý sa tesne pred vstupom do ohrievača mieša so vzduchom a potom sa v komore spaľuje. Toto obdobie vykurovania ohrievača trvá 2 - 5 hodín. Po vyhriatí muriva na 900 - 1000 °C sa prívod plynu zastaví. Opačným smerom sa potom vháňa studený vzduch, ktorý sa ohrieva pre vysokú pec. Dúchanie trvá 2 hodiny, potom sa proces opakuje vykurovaním.
Každá vysoká pec má 3 - 4 ohrievače (minimálne 2), ktoré sa striedajú. Účelom predhrievania vzduchu je úspora koksu, zvýšenie teploty a tým zvýšenie výkonu vysokej pece.