cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eduard Heger
LGBT komunita
Ešte pred parlamentnými voľbami v roku 2020 vyhlásila vtedajšia Hegerova strana OĽaNO, že by nevstúpili do vlády, ktorá by mala registrované partnerstvá vo svojom programe. Počas jeho vládnutia zaujalo Slovensko neutrálny postoj ku kontroverznému maďarskému zákonu namierenému proti LGBT komunite, v ktorom sa za propagáciu homosexuality považuje aj informovanie o LGBT komunite či reklama. Sedemnásť členských štátov EÚ tento maďarský zákon odsúdilo ako diskriminačný, no Heger tento zákon neodsúdil. Po teroristickom útoku na Zámockej ulici v Bratislave spáchanom z nenávisti voči LGBTI komunite, sa prvotne vyjadril, ako o útoku pre „spôsob života“. Za toto vyjadrenie sa neskôr ospravedlnil a zúčastnil sa aj Pochodu za odsúdenie nenávisti voči LGBTI+ komunite. V správe Európskej komisie proti rasizmu a intolerancii, ktorá patrí pod Radu Európy, v roku 2023 hodnotilo 47 odborníkov, ako Slovensko plní záväzky, ku ktorým sa prihlásilo. V nej konštatovali, že sa situácia LGBT osôb na Slovensku vôbec nepohla a neprišlo k zlepšeniu práv LGBTI+ ľudí. Naopak, sú znepokojení z toho, že akékoľvek debaty v parlamente o právach LGBTI+ ľudí prinášajú spŕšku neznášanlivosti. Počas jeho mandátu neprešiel ani koaličný návrh na životné partnerstvá z októbra 2022.
Interrupcie
Heger je konzervatívec a tvrdí, že je „na strane ochrany života“. Podľa neho sa ľudský život začína počatím. O návrhu zákona Anny Záborskej na pomoc tehotným ženám, ktorý časť parlamentnej scény v predkladanej norme videla ako sťaženie prístupu žien k umelému ukončeniu tehotenstva, povedal, že by zaň jednoznačne hlasoval. Keď sa na Slovensku v roku 2013 začínali pro-life pochody za život Heger sa podielal na ich organizovaní.
Osobný život
Je krstným otcom syna Juraja Drobu, býva v 4-izbovom byte. S manželkou Luciou vychováva štyri deti.
LG Watch Style
Obsahujú P-OLED kapacitný displej s uhlopriečkou 1,2 palcov s rozlíšením 360 x 360 bodov s bodovou hustotou 299 ppi. Poháňa ich čipset Qualcomm MSM8909W Snapdragon Wear 2100 s procesorom Quad-core 1,1 GHz, majú 512 MB RAM a 4 GB vnútorného úložiska.
Batéria je typu Li-Ion s kapacitou 240 mAh.
Flakpanzer 38(t)
náhľad|Flakpanzer 38(t)
Flakpanzer 38(t), celým názvom 2-cm-Flak 38 auf Selbstfahrlafette Panzerkampfwagen 38(t), známy aj ako Gepard, bolo nemecké samohybné protilietadlové delo používané počas druhej svetovej vojny.
Zoznam smart hodiniek LG
Toto je zoznam smart hodiniek od spoločnosti LG Electronics s operačným systémom Android Wear.
Boéthos z Kartága
Boéthos bol grécky sochár v 1. storočí. Boéthos, syn Apollodóra z Kartága, bol grécky sochár, činný pravdepodobne v prvej polovici 1. storočia. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho menom signovaný podstavec z nezachovanej sochy objavený v roku 1912 v Efeze. Poškodený nápis na podstavci hlása, že socha zhotovená na počesť rímskeho cisára Tiberia, má podporiť jeho zdravie a stabilitu rímskej hegemónie. Signatúra autora:
Staroveký cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku uvádza, že v Olympii videl sochárske dielo kartáginského Boétha. Bola to pozlátená bronzová socha nahého sediaceho chlapca, ktorú venovali ako votívny dar do chrámu bohyne Héry. Identická zhoda Boétha s autorom sochy dieťaťa, uvedeným Pausaniom, nie je dokázaná. Podľa väčšiny znalcov tu zrejme ide o jeho menovca z Chalkédónu, a že rozdiel v etnickom pôvode sochára bol spôsobený chybou transkripcie, a to v prepise z Chalkedónu (Καλχηδόνιος - Kalchédonios) - z Kartága (Καρχηδόνιος - Karchédonios). Punské Kartágo Rimania v roku 146 pred Kr. úplne zničili a o sto rokov ho dal znova vybudovať rímsky politik Caesar, ale už ako rímske (kozmopolitné) mesto.
Zoznam častí seriálu Susedia (4. séria)
Nasledujúci zoznam je zoznam častí 4. série seriálu Susedia.
Bejzbal na Stredoamerických hrách 2017
Bejzbal na Stredoamerických hrách 2017 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických hier 2017. Konal sa v Manague, v Nikarague v dňoch od 12. do 17. decembra 2017, za účasti 6 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa hrách organizuje od roku 1977, odvtedy sa nich koná pravidelne a toto bol jeho 10. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Nacional Dennis Martínez. Titul obhájila domáca 🇳🇮, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇵🇦.
Turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Stredoamerické a karibské hry 2018, ktoré hostí kolumbijská Barranquilla. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Účastníci
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku WBSC v roku 2017.
Stretnutie o 3. miesto
Obe tímy tak získali bronzové medaily.
Hádzaná na Stredoamerických hrách 2017
Hádzaná na Stredoamerických hrách 2017 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Stredoamerických hier 2017. Konal sa v Manague, v Nikarague v dňoch od 4. do 8. decembra 2017, za účasti 5 mužských a 4 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa organizuje od roku 2001 a toto bolo jeho 4. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Gimnasio de Balonmano IND, v ktorej sa odohral aj futsalový turnaj. V mužskej kategórii získala svoj druhý titul 🇬🇹, keď vyhrala skupinu. U žien zvíťazila rovnako 🇬🇹, ktorá vo finálovom stretnutí vyhrala nad 🇨🇷.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Stredoamerické a karibské hry 2018, ktoré hostí kolumbijské mesto Barranquilla. Z každej kategórie sa na ne kvalifikovali 3 najlepšie družstvá.
San Lorenzo
San Lorenzo môže byť:
Alba (rúcho)
náhľad|Anglikánsky [[diakon v albe.]] Alba je plátené liturgické košeľovité rúcho, ktoré siaha po členky. Používa ho viacero kresťanských cirkví (západných aj východných).
Gevherhan Sultan (dcéra Ahmeda I.)
Gevherhan Sultan (* 1608† 1660) bola osmanská princezná. Bola dcérou sultána Ahmeda I. a jeho obľúbenej konkubíny Kösem Sultán. Bola neter sultána Mustafu I. a sestrou sultánov Osmana II., Murada IV. a Ibrahima.
Život
Gevherhan Sultan je jedna zo štyroch dcér, ktoré sultán Ahmed splodil s Kösem. Gevherhan sa počas svojho života vydala šesťkrát a traja jej manželia boli veľkovezírmi. Boli ti Öküz Mehmed Pasa, Topal Recep Pasa a Siyavus Pasa, čím Gevherhan drží rekord v počte manželov veľkovezírov zo všetkých osmanských princezien.
V roku 1619 sa vydala prvýkrát, a to za Öküze Mehmeda Pašu, no krátko nato ovdovela. V roku 1624 sa vydala za Topal Recepa Pašu a znova ovdovela, následne si mala vziať Siyavuse Pašu, ale ten zomrel skôr, než mohlo ku svadbe dôjsť. Gevherhan mala jedného syna, ktorého splodila so svojím prvým manželom a jednu dcéru s manželom druhým.
Maria Aurora von Spiegel
Mladosť
Počas cisárskeho sporu o Budín, ktorý začala Osmanská ríša v roku 1686, odviedli európski šľachtici množstvo ľudí do otroctva. Švédsky barón Alexander Erskine, vtedy v rakúskych službách, si vzal štyri ženy - Raziye (Roosia), Asiya (Eisia), Emine a Fatimu. Tá tvrdila, že je ženou mullaha (moslimského duchovného).
Baron Erskine sa vrátil do Švédska spoločne s Filipom Krištofom von Königsmarckom a daroval Fatimu jeho sestre, grófke Márii Aurore von Königsmarckovej. Zvyšné osmanské ženy boli pokrstené v novembri 1686 za prítomnosti kráľovského dvora. Korunný princ Karol a Aurora von Königsmarcková sa stali krstnými rodičmi Fatimy a tá bola pokrstená na Máriu Auroru podľa grófky. Osvojila si vznešené správanie, francúzštinu a stala sa spoločníčkou grófky Königsmarckovej.
Dvorná dáma
V roku 1691 nasledovala svoju pani do Saska a Poľska, kde sa grófka Königsmarcková stala hlavnou milenkou kráľa Augusta. Maria Aurora svoju pani často sprevádzala a pútala tak na seba kráľovu pozornosť. V roku 1701 ju vystriedala. August Máriu vydala v roku 1706 za Johanna Georga Spiegela, ktorý zomrel v roku 1715.
Na rozdiel od iných kráľových mileniek, Márii Aurore August verejne vyznával lásku a za svoje uznal aj ich spoločné deti: syna Fridricha Augusta, neskôr grófa Rutowského, a dcéru Máriu Annu Katarínu.
Neskorší život
Zostala dôležitou osobou kráľovského dvora aj po tom, čo skončil jej vzťah s Augustom. Keď roku 1733 zomrel, bola jej, podľa poslednej vôle, vyplatená suma 8 000 toliarov. Nie je známe kedy Maria Aurora zomrela, no posledná zmienka o nej pochádza z roku 1733.
Frederik IX.
Frederik IX. (Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg; * 11. marec 1899, Kongens Lyngby, Dánsko† 14. január 1972, Kodaň) bol dánsky kráľ vládnuci v rokoch 19471972.
Životopis
Narodil sa na zámku Sorgenfri ako prvé dieťa Kristiána X. a jeho manželky Alexandríny Meklenbursko-schwerinskej. Veľmi mladý nastúpil do námornej školy. Niekoľko rokov slúžil ako podriadený dôstojník a následne dostal velenie v dánskej flotile. V apríli 1947 nastúpil po svojom otcovi na trón; vzápätí vznikla otázka následníctva, lebo nemal mužského potomka - bol otcom troch dcér. Podľa vtedajších pravidiel mal byť následníkom jeho mladší brat, princ Knut, ktorý v tej dobe mal vedľa najstaršej dcéry i dvoch synov. Otázka následníctva bola verejnosťou aj parlamentom dlho diskutovaná s tým výsledkom, že v roku 1953 bola v tomto smere prepracovaná ústava: bol zavedený jednokomorový parlament a zákon o nástupníctvo upravený tak, že do nároku na trón zahrnul aj ženy. Tieto zmeny však museli pred uzákonením prejsť celým parlamentom a referendom.
Manželstvo
V roku 1922 sa mal oženiť s gréckou princeznou Oľgou, dcérou princa Nikolasa Gréckeho, pretože to však bola jeho sesternica z druhého kolena (ich starí otcovia, Frederik VIII. a Juraj I. boli bratia, synovia tzv. „svokra Európy“ Kristiána IX.), zo sobáša zišlo. Oženil sa až 24. mája 1935 so švédskou princeznou Ingrid, s ktorou ho síce takisto spájali príbuzenské vzťahy, avšak už nie tak blízke: v príbuzenskej línii od švédskeho kráľa Oskara I. boli treťostupňoví bratranec a sesternica, a v línii od ruského cára Pavla I. bol Frederik bratrancom Ingridinej matky.
Z ich manželstva vzišli tri dcéry:
Mini segway
náhľad|Biela kolonožka
Minisegway alebo kolonožka alebo gyroboard je alternatívny dopravný prostriedok, ktorý pochádza z anglického self-balancing board (nesprávne označovaný ako hoverboard). Hoverboard je elektrický osobný transportér, tvorený doskou (kde má osoba, ktorá ho ovláda položené nohy). Je poháňaný dvoma motorizovanými kolesami. Disponuje aj gyroskopickým systémom – ten pomáha systému mikročipov v hoverboarde získavať informácie o nakláňaní dosky a následne udávať smer. Je to osobné vozidlo, ktoré má podobný princíp ovládania ako známe vozidlá Segway. V porovnaní so Segwayom je však hoverboardy možné ovládať aj bez riadidiel (niektoré modely sú však vybavené sedátkom). Hoverboardy sú omnoho lacnejšie a ľahšie, ale majú kratší dojazd na jedno nabitie.
Hoverboard bol vynájdený v roku 2013, pričom nevieme, komu prislúcha jeho patent (o ten sa vedú rozsiahle súdne spory). Následne v roku 2014 sa začala masová výroba hoverboardov v Číne Self-balancing scooter. Tieto výrobky boli často nekvalitné a dokonca niektoré boli náchylné na požiar kvôli prehriatiu batérie. Dnes už sa vyrábajú kvalitné hoverboardy, pretože ich výroba je prísnejšie regulovaná.
V dnešnej dobe sú hoverboady veľmi populárne aj medzi celebritami. Medzi tie, ktoré na nich často jazdia patria napríklad Justin Bieber, Wiz Khalifa, Chris Brown, Soulja Boy a iný.
Ovládanie
Smer a rýchlosť jazdy si určuje sám jazdec a to intenzitou našľapovania na podložky a nakláňaním sa dopredu alebo dozadu. Ovládanie je veľmi intuitívne a je možné sa to naučiť v priebehu niekoľkých minút. Gyroskopický balančný systém funguje na spolupráci mnohých inteligentných mikročipov a gyroskopov. Tento systém vyhodnotí polohu jazdca voči osi hoverboardu. Podľa toho, či sa jazdec nakláňa (prenáša váhu) dopredu alebo dozadu, rozpozná dopravný prostriedok jeho polohu a vie podľa toho zmeniť smer jazdy. Jazdec sa tak môže rozbehnúť vpred, cúvať a dokonca aj otáčať na mieste o 360 °. Vďaka tomu, že hoverboard je v strede vybavený kĺbovitým spojením, môže jazdec meniť smer jazdy aj tak, že zatlačí pätu jednej nohy a špičku druhej nohy (zmení uhol medzi dvoma kĺbovitými časťami hoverboardu).
Typy hoverboardov
Poznáme 4 základné druhy hoverboardov – rozdeľujú sa v závislosti od veľkosti kolies (veľkosť udávaná v palcoch): Všetky modely disponujú lítium-iónovými batériami a dvoma motormi, pričom u niektorých sa výkon motora odlišuje.
Tie so 4,5" kolesami sú určené pre menšie deti a majú nízku rýchlosť. Disponujú väčšinou dvoma motormi s výkonom 150 W.
Hoverboardy s 6,5" kolesami patria medzi najpopulárnejšie a často aj najlacnejšie. Sú určené primárne na jazdu v meste. Maximálna rýchlosť je väčšinou /h a maximálne stúpanie je možné do kopca s uhlom 25°. Hmotnosť sa pohybuje okolo 10 –  a motory sú dva s výkonom 350 W.
Hoverboardy, ktoré majú veľkosť kolies 8" dosahujú maximálnu rýchlosť okolo /h a maximálne stúpanie je možné do kopca s uhlom 20 – 25°. Hmotnosť sa pohybuje okolo a dojazd na jedno nabitie je 15 – .
Hoverboardy s 10" kolesami sa označujú aj termínom offroad. Značí to, že sú vhodné aj na použitie do terénu. Maximálna rýchlosť je takmer vždy /h s dojazdom okolo . Zvládnu stúpanie do kopca o uhle 15°. Hmotnosť majú najvyššiu spomedzi týchto typov hoverboardov, a to . Práve vďaka jeho veľkým kolesám je umožnená jazda aj po členitejšom teréne.
Legislatíva
Čo sa týka zákonov o hoverboardoch na území Slovenska, hoverboard patrí medzi osobné prepravné prostriedky. Na používateľov týchto prostriedkov sa vzťahujú podobné pravidlá, ako na osoby na kolieskových korčuliach alebo lyžiach. Ale oproti korčuliarom a lyžiarom majú jazdci na hoverboardoch obmedzenú rýchlosť ak idú po chodníkoch. To znamená, že by ste pri jazdení na hoverboarde nemali prekročiť rýchlosť chôdze bežného človeka (t. j. cca /h). Môžete používať cesty vyhradené pre cyklistov (vtedy rýchlosť nie je obmedzená).
Nefcerské vodopády
náhľad|Kmeťov vodopád Nefcerské vodopády sú tri vodopády, ktoré vytvára Nefcerský potok v doline Nefcerka vo Vysokých Tatrách.
Futsal na Stredoamerických hrách 2017
Účastníci
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku k decembru 2017.
Nefcerské vodopády
Voda z vodopádov vyteká z Terianských plies v doline Nefcerka. Najväčší je Kmeťov vodopád, ktorý meria okolo. Nachádza sa na skalnom prahu doliny.
Futsal na Stredoamerických hrách 2017
Ženy
Po odhlásení sa 🇵🇦 sa ženský turnaj zrušil; odohrali sa iba 3 priateľské zápasy medzi domácim družstvom a Kostarikou.
Nefcerské vodopády
Dolina je v pásme prísnej ochrany prírody TANAPu.
Kmeťov vodopád
Autorom názvu je Miloš Janoška, ktorý ním uctil pamiatku významného kultúrneho pracovníka, literáta, organizátora slovenskej vedy a spoluzakladateľa Slovenského národného múzea Andreja Kmeťa.
Nefcerský potok
Nefcerský potok vyteká z Nižného Terianského plesa v doline Nefcerka vo Vysokých Tatrách.
Tečie smerom na západ, na niektorých miestach pod zemou. Vteká do Kôprovského potoka v Kôprovej doline. Na údolnom prahu doliny Nefcerka vytvára Nefcerské vodopády.
Dostal názov po doline Nefcerka Ústi do Kôprovského potoka
Pamätník ľudovej architektúry
Pamätník ľudovej architektúry, ktorého autorom je slovenský výtvarník Tomáš Džadoň, je monumentálna sochárska inštalácia, ktorá bola v rokoch 2013 – 2016 umiestnená na sídlisku Dargovských hrdinov v Košiciach.
O diele
Pamätník ľudovej architektúry (skrátene: PĽA) umelca Tomáša Džadoňa tvorili tri pôvodné drevené zrubové stodoly reprezentujúce tradičnú vidiecku architektúru. Autor ich umiestnil na strechu typického 13 poschodového paneláka na sídlisku Dargovských hrdinov v Košiciach. PĽA bol po dohode s obyvateľmi domu inštalovaný v septembri 2013, no po vypršaní pôvodnej dvojročnej zmluvy a opätovnom hlasovaní vlastníkov bytov o možnom predĺžení jeho existencie už nadpolovičnú väčšinu hlasov nezískal a musel byť ostránený. Jeho deinštalácia preto prebehla v dňoch 3.5. mája 2016.
Idea PĽA a výber lokality
Tomáš Džadoň vytvoril PĽA v roku 2006 v podobe počítačovej koláže ešte ako študent na pražskej Akadémii výtvarných umení. V tejto vizualizácii Džadoň zamýšľal dielo umiestniť na strechu rodného paneláku v Poprade. Nápad realizovať PĽA v mierke 1:1 nadobudol reálne kontúry v súvislosti s projektom Košice – Európske hlavné mesto kultúry 2013. V počiatočnej fáze realizácie projektu autor vybral tri lokality, a to sídlisko KVP, ktoré malo v tom čase panelové domy s pôvodnými nezateplenými fasádami, sídlisko Nad Jazerom, kvôli jeho atmosfére "medzi mestom a dedinou" a Palárikovu ulicu. Nasledovala komunikácia s vedením vybraných mestských častí, schvaľovacie procesy na úrade hlavného architekta, statické výpočty, architektonické návrhy. Po tom, ako ani jedna z lokalít projekt PĽA neprijala, sa na základe medializácie diela ozval správca domu na sídlisku Dargovských hrdinov a prejavil záujem o umiestnenie diela na ich paneláku. Po prezentácii projektu PĽA obyvateľom domu prebehlo úspešné hlasovanie a Tomáš Džadoň mohol začať s realizáciou.
Realizácia
Keďže PĽA bol finančne, staticky a realizačne náročným projektom, Džadoň si nechal vypracovať viaceré architektonické a statické návrhy, ktoré riešili spôsob uloženia dreveníc s váhou okolo 42 ton na streche panelového domu. Pristúpilo sa k podloženiu dreveníc oceľovými profilmi, ktoré presne kopírovali ich pôdorys. Umelec tiež musel získať súhlasy vlastníkov bytov, ktoré dostal 12. a 13. novembra 2012. Za umiestnenie dreveníc na streche paneláku hlasovalo 36 zo 48 vlastníkov. Nasledovalo riešenie problematiky rozpočtu, pričom vo februári 2013 bolo tomuto projektu pridelených 38 530 eur, čo predstavovalo 70% celkového rozpočtu potrebného na realizáciu diela. Zvyšok autor financoval z úveru, ktorý si na uskutočnenie projektu vzal a z verejnej zbierky. Celkové náklady predstavovali sumu približne 70 000 eur. Samotná realizácia prebiehala od konca augusta do konca septembra 2013. Pôvodné zrubové stodoly z Párnice (1902) a Liptovskej Tepličky (1965) boli rozložené a prepravené do Košíc, kde ich tesári špecializujúci sa na zrubovú architektúru zložili priamo na Lidickom námestí 1. Následne boli v celku prenesené žeriavom na strechu panélaku. PĽA bol odhalený 28. septembra 2013.
IBM Personal Computer XT
IBM Personal Computer XT (tiež IBM XT, PC XT alebo IBM 5160) je v informatike označenie osobného počítača uvedeného firmou IBM na trh v USA dňa 8. marca 1983. Skratka XT v názve počítača znamená eXtended Technology („rozšírená technológia“), čím spoločnosť IBM upozorňovala na nové rozšírenia, ktoré neboli v pôvodnom IBM PC dostupné. Medzi najvýznamnejšie novinky patril štandardne montovaný pevný disk s kapacitou 10 MiB. Ďalšia dôležitá zmena sa týkala slotov rozširujúcej zbernice, ktorých počet vzrástol z 5 na (neskôr) štandardných 8. Základná architektúra sa však prakticky nezmenila – srdcom počítača zostal procesor Intel 8088 s taktom 4,77 MHz prepojený s perifériami prostredníctvom 8-bitových rozširujúcich slotov. Ako nástupca počítačov PC XT bol v auguste 1984 predstavený model PC AT, ktorý okrem iného priniesol aj nový procesor a širšiu (16-bitovú) zbernicu.
Pamätník ľudovej architektúry
PĽA v kontexte umenia vo verejnom priestore
náhľad|Pamätník ľudovej architektúry PĽA pracuje s témou rozmachu panelovej výstavby v Česko-Slovensku v 70. a 80. rokoch 20. storočia. Prepája motív Slovenskej ľudovej architektúry s motívom modernistických panelových domov, ktoré sa taktiež stali istou formou našej ľudovej architektúry, keďže približne polovica obyvateľov Slovenska býva práve v panelových domoch, ktoré tvoria aj 90% plochy mesta Košice. Okrem reflexie pozostatkov socialistického urbanizmu v súčasnej situácii je tiež v PĽA dôležitý aspekt verejného priestoru, v ktorom bolo dielo umiestnené. Pamätník sa nachádzal na mieste, kde bol prístupný všetkým okoloidúcim. Zruby v tomto kontexte fungujú ako metafora kolektívnej pamäte a sú symbolom tradície ako takej. Tento netradičný pamätník na dobu určitú, pri ktorom panelák slúži ako monumentálny podstavec mal za cieľ uvažovať nielen o tom, aký máme postoj k vlastnej histórii, ale hlavne o tom, aké hodnoty tvoria našu súčasnosť, pretože tá môže byť pre ďalšie generácie ich vlastnou "tradíciou".
IBM Personal Computer XT
Vlastnosti PC XT
Štandardnou výbavou PC XT bolo 128 KiB RAM, 5,25" mechanika pre diskety s kapacitou 360 KiB, 10 MB pevný disk Seagate ST-412 a 130 W napájací zdroj. Neskoršie modely ponúkali 256 KiB operačnej pamäte ako štandard a možnosť inštalácie pevného disku s kapacitou 20 MiB. Z ôsmich rozširujúcich slotov základnej dosky boli 3 obsadené adaptérom disketovej jednotky, radičom pevného disku a asynchrónnym adaptérom (sériový port RS-232). Ôsmy slot bol zapojený mierne odlišne, než ostatné sloty, čo malo za dôsledok nekompatibilitu s niektorými kartami. Tento slot bol využívaný pre pripojenie grafického adaptéra MDA alebo CGA. Od roku 1984 boli k dispozícii grafické karty typu EGA a PGC.
Ako operačný systém bol použitý PC DOS 2.0 a jeho vyššie verzie. Okrem toho bol k dispozícii programovací jazyk BASIC, ktorý bolo možné zaviesť priamo z pamäti ROM na základnej doske. BASIC bol vyvolaný automaticky, ak nebol v počítači nájdený operačný systém.
Rozšírenie
V priebehu produkcie PC XT spoločnosť IBM vyrobila a osadila dva výrazne odlišné typy základných dosiek. Pôvodne dodávané XT obsahovali dosku, ktorá podporovala 256 KiB pamäte RAM (štyri banky pre 64 KiB čip). Maxima 640 KiB bolo možné v týchto systémoch dosiahnuť iba použitím rozširujúcich kariet. Novšia revízia z roku 1986 mala iné rozloženie obvodov (pribudol obvod na pozíciu U90) a podporovala 640 KiB pamäte priamo na doske (dve banky pre 256 KiB a dve banky pre 64 KiB čip). Novšie dosky boli tiež priamo z výroby vybavené novšou verziou systému BIOS. Zmeny v BIOSe okrem iného priniesli kompatibilitu s novými perifériami, ktoré boli predstavené spolu s počítačmi PC/AT.
Začiatkom roka 1985 boli PC XT ponúkané bez pevného disku (model 068 a 078). Neskoršie modely s 256 KiB640 KiB verziou základnej dosky bolo možné zakúpiť s disketovými jednotkami polovičnej výšky (namiesto pôvodnej jednotky s plnou výškou) a pevným diskom Seagate ST-225 polovičnej výšky s kapacitou 20 MiB. K týmto modelom sa dodávali klávesnice s „vylepšeným“ rozložením kláves (napr. Model M bez LED panelu, ale kompatibilný s XT i AT štandardom).
Klávesnica IBM PC a PC XT nie sú kompatibilné s väčšinou moderných PC (t. j. S PC AT a novšími), a to ani pri použití (pasívnej) redukcie DIN konektora na mini-DIN PS/2, pretože PC XT klávesnica komunikuje prostredníctvom odlišného (jednosmerného) protokolu, ako PC AT klávesnica, používa odlišné scankódy a nepodporuje LED indikátory stavu klávesov. Niektoré klávesnice vyrobené v období, kedy boli súčasne populárne systémy AT aj XT, majú elektroniku kompatibilnú s oboma štandardmi. Tieto klávesnice bolo typicky nutné ručne prepnúť do režimu XT či AT pomocou špeciálneho prepínača na jej spodnej strane. Keďže klávesnica v režime XT neumožňuje obojsmernú komunikáciu (vďaka obmedzeniam komunikačného protokolu), nebudú LED indikátory fungovať, alebo ich stav nemusí zodpovedať skutočnosti (bežiaci program môže stav klávesov zmeniť, ale klávesnica nemá možnosť sa o zmene dozvedieť).
IBM PC XT 286
V roku 1986 bol predstavený model XT 286 (IBM 5162). Počítač bol namontovaný do skrine podobnej ako u klasického XT, avšak vnútri sa nachádzal prakticky plnohodnotný systém triedy AT. Základná doska XT 286 bola osadená 6 MHz procesorom Intel 80286. K dispozícii bola kombinácia 8- a 16-bitových slotov zbernice ISA. Ukázalo sa, že tento systém bol v niektorých aplikáciách v skutočnosti rýchlejší, než model AT s procesorom 286 taktovaným na 8 MHz. To bolo možné vďaka odlišne časovanej pamäti RAM, ktorá v XT 286 pracovala v režime bez čakacích cyklov, čo umožňovalo prenášať dáta rýchlejšie v porovnaní s PC AT, kde bol zaradený jeden čakací stav.
Falcon Heavy Demonstration Mission
Falcon Heavy Demonstration Mission (skrátene: Falcon Heavy Demo; alternatívne: Falcon Heavy Test Flight alebo Falcon Heavy Maiden Flight) bol prvý let rakety Falcon Heavy vyvinutej a vyrábanej spoločnosťou SpaceX. Prvý plánovaný dátum štartu bol na rok 2013, ale postupne dochádzalo k odkladom. Statický zážih sa uskutočnil 24. januára 2018 a štart nakoniec 6. februára o 20:45 svetového času (UTC). Nákladom bol elektromobil Tesla Roadster s figurínou „Starman“ Elona Muska hrajúci skladbu Space Oddity, ktorý bol vyslaný smerom k Marsu po tzv. Hohmannovej prechodovej dráhe. Auto zostalo po prelete obežnej dráhy Marsu na dráhe okolo Slnka.
Vývoj dátumu štartu
thumb|Falcon Heavy na [[Štartovací komplex 39 v Kennedy Space Center|štartovacej rampe 39A počas príprav na svoj prvý let, 28. december 2017]]
V roku 2011 SpaceX odhadovala prvý štart Falconu Heavy na rok 2013 a mal sa uskutočniť z Vandenbergovej leteckej základne z rampy SLC-4E. Prvý let z Cape Canaveral bol plánovaný tiež na rok 2013 alebo 2014. Dátum prvého štartu bol ale veľakrát odložený a tiež sa zmenilo miesto štartu na rampu LC-39A v Kennedyho vesmírnom stredisku. Na začiatku novembra 2017 bol štart plánovaný na koniec decembra, ale z dôvodu odkladu misie Zuma došlo k odloženiu termínu štartu na január 2018. Statický zážih sa po viacerých odkladoch úspešne uskutočnil dňa 24. januára 2018, čo napokon umožnilo štart 6. februára. V deň štartu došlo tiež k viacerým odkladom. Falcon Heavy mal pôvodne odštartovať o 18:30 UTC, ale kvôli vetrom vo vyšších nadmorských výškach a s tým súvisiacou odlišnou rýchlosťou a smerom vetrov v rôznych výškových hladinách bol štart postupne odkladaný až na 20:45 UTC, čo bolo len 15 minút pred koncom štartovacieho okna.
Priebeh letu
thumb|left|Premiérový štart Falconu Heavy, 6. február 2018 thumb|Úplne posledná fotografia [[Elon Musk|Muskovej Tesly Roadster so Starmanom pred jej cestou k hlavnému pásmu planétok]] náhľad|178x178bod|Tesla Roadster, figurína Starman, čelná a bočná kamera na druhom stupni Falconu Heavy spolu obiehajú okolo Slnka
Nosná raketa Falcon Heavy Block 2/3 úspešne odštartovala dňa 6. februára 2018 o 15:45 miestneho času (20:45 svetového času) zo štartovacieho komplexu 39A v Kennedyho vesmírnom stredisku. V čase T+02:34 došlo k úspešnému oddeleniu bočných stupňov, ktoré následne začali spätný zážih (T+02:50). K oddeleniu centrálneho stupňa došlo v čase T+03:11 a v T+03:19 bol zapálený druhý stupeň. V T+03:24 začal centrálny stupeň spätný zážih. Aerodynamický kryt bol oddelený v čase T+03:43. Bočné stupne uskutočnili v T+06:35 vstupný zážih a centrálny stupeň v T+06:54. Oba bočné stupne úspešne pristáli, pričom jeden v čase T+08:06 a druhý len o sekundu neskôr, na pristávacích plochách LZ-1 a LZ-2 na Kennedyho vesmírnom stredisku. Išlo o prvé pristátie dvoch raketových stupňoch súčasne. Centrálny stupeň mal podľa plánu pristáť na plávajúcej plošine Of Course I Still Love You. Bol však zničený, pretože dvom krajným motorom došla samozápalná zmes, takže ich nebolo možné pred pristátím zapáliť. Stupeň dopadol do vody 100 metrov od autonómnej oceánskej pristávacej plošiny v rýchlosti 480 km/h. Dopad stupňa poškodil dva azimutové motory na plošine. SpaceX však neplánovalo žiadne zo zachránených stupňov znovu použiť. Druhý stupeň s Teslou Roadster potom úspešne dosiahol parkovaciu dráhu.
Približne 20 minút od dosiahnutia parkovacej dráhy bol druhý stupeň znovu zapálený, aby sa zvýšilo apogeum dráhy na 6 900 km. Po zhruba 6 hodinách na obežnej dráhe Zeme sa uskutočnil finálny zážih druhého stupňa, ktorý ho spolu s Muskovou Teslou poslal na obežnú dráhu okolo Slnka. V najvzdialenejšom bode dráha dosahuje až k hlavnému pásmu planétok, ktoré sa nachádza medzi Marsom a Jupiterom.
Znovupoužiteľnosť
Raketu Falcon Heavy tvoria tri prvé stupne a jeden druhý stupeň Falconu 9. Ako bočné stupne boli použité už raz letené stupne Falconu 9 v1.2 Block 3, ktoré prešli renováciou a prestavbou, aby mohli byť použité ako bočné stupne. Konkrétne išlo o stupeň B1023, ktorý prvýkrát letel pri misii Thaicom 8, a stupeň B1025 z misie CRS-9.
Vladimír Fekete
Mons. ThLic. Vladimír Fekete SDB. (* 11. august 1955, Bratislava) je slovenský rímskokatolícky biskup, apoštolský prefekt Azerbajdžanu so sídlom v Baku a titulárny biskup sídla Municipa.
Životopis
Vladimír Fekete pochádza z Chorvátskeho Grobu pri Bratislave z územia Bratislavskej arcidiecézy. Po štúdiu matematiky a geológie na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave tajne vstúpil do Kongregácie Saleziánov dona Bosca a dňa 15. februára 1975 zložil prvé rehoľné sľuby. Po tajných štúdiách teológie prijal kňazskú vysviacku 30. januára 1983 v Berlíne z rúk berlínskeho pomocného biskupa Wolfganga Weidera.
Po roku 1989 bol v úlohe direktora saleziánskej komunity študentov teológie v Levoči. V rokoch 1993 - 1999 bol provinciálnym vikárom slovenských saleziánov. V roku 1999 dosiahol licenciát z katolíckej teológie na Katolíckej univerzite v Lubline, Poľsku. V rokoch 1999 - 2005 bol provinciálom saleziánov na Slovensku. V roku 2006 absolvoval didaktické štúdium na Pápežskej saleziánskej univerzite v Ríme, v rokoch 2006 - 2009 pôsobil v úlohe magistra novicov saleziánov. Hovorí po slovensky, rusky, poľsky a taliansky.
Pôsobenie v Baku, Azerbajdžan
Dňa 5. novembra 2009 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za tretieho po sebe idúceho slovenského saleziána, ktorý sa stal hlavným predstaviteľom Misie sui iuris v Azerbajdžane. Dňa 4. augusta 2011 vydal pápež Benedikt XVI. rozhodnutie, ktorým bola Misia v Azerbajdžane povýšená na Apoštolskú prefektúru a Vladimír Fekete sa stal jej prvým apoštolským prefektom, ktorý priamo podlieha Svätej stolici vo Vatikáne.
V nedeľu 2. októbra 2016 privítal v miestnej saleziánskej komunite v Baku pápeža Františka počas jeho apoštolskej cesty na Kaukaze. Pápež František slávil svätú omšu v Chráme Nepoškvrnenej Panny Márie, v jedinom katolíckom chráme v krajine.
Dňa 8. decembra 2017 na slávnosť Nepoškvrneného počatia Panny Márie pápež František ho povýšil do hodnosti biskupa Apoštolskej prefektúry Azerbajdžanu a menoval ho za titulárneho biskupa sídla Municipa. Je prvým saleziánom zo Slovenska, ktorý bol menovaný na biskupskú hodnosť.
Biskupskú konsekráciu prijal v nedeľu 11. februára 2018 v Chráme Nepoškvrnenej Panny Márie v Baku. Hlavným svätiteľom bol sekretár Štátneho sekretariátu vo Vatikáne pre vzťahy so štátmi arcibiskup Paul Richard Gallagher a spolusvätiteľmi boli bratislavský arcibiskup metropolita Stanislav Zvolenský a apoštolský nuncius v Grécku arcibiskup Savio Hon Tai Fai SDB. Za biskupské heslo si zvolil Da mihi animas (Daj mi duše). Na slávnosti biskupskej vysviacky sa zúčastnili aj rožňavsky biskup Stanislav Stolárik, moskovský arcibiskup Paolo Pezzi, gruzínsky biskup Giuseppe Pasotto, rektor Pápežskej Lateránskej univerzity v Ríme biskup Enrico Dal Covolo SDB., emeritný salzburgský kardinál arcibiskup Alois Kothgasser SDB. a emeritný biskup Linzu Luidwig Schwarz SDB., provinciál saleziánov na Slovensku Jozef Ižold SDB., kňazi a saleziáni zo Slovenska a zahraničia, predstavitelia Azerbajdžanu a rôznych iných kresťanských spoločenstiev v krajine a najbližšia rodina nového biskupa.
Biskupský erb
Erb biskupa Vladimíra v sebe skrýva viacero významov. Červená tinktúra erbu odkazuje nielen na farbu erbu Slovenskej republiky – rodiska biskupa, ale je tiež jednou z farieb Azerbajdžanu. Trojvršie v spodnej časti erbu je symbol Tatier a tiež aj Kaukazu – dominantného pohoria Azerbajdžanu. Biele ľalie sú symbolom Panny Márie, ku ktorej má armiger osobitnú úctu a ktorej je zasvätený tiež Azerbajdžan. Osemcípa hviezda v hornej časti štítu je jeden zo štátnych symbolov Azerbajdžanskej republiky, ktorá bola Svätou stolicou zverená slovenským saleziánom. Hviezda pripomína tiež hviezdu z erbu pápeža Františka, ktorý ho menoval biskupom. Motto v stuhe DA MIHI ANIMAS je prvou polovicou vety „Da mihi animas cetera tolle!“ Tento citát z Biblie (Gen 14,21) don Bosco použil v prenesenom význame ako jeden z viacerých silných motívov pre seba samého i ním založenú rehoľu Saleziánov. Saleziáni ho dodnes považujú za svoje hlavné motto. Jeho vysvetlenie spočíva v tom, že salezián sa cíti byť Bohom poslaný zachraňovať nesmrteľné ľudské duše. Ani sláva, ani peniaze ani iné pozemské hodnoty nie sú pre neho také dôležité, ako dar byť schopným dotknúť sa ľudských sŕdc a tak pomôcť Pánu Bohu, by ich spasil. Autorom erbu je slovenský heraldik Marek Sobola.
Blazón erbu
V červenom štíte ostré modré trojvršie, nad ktorým sa vznáša zlatá, osemcípa hviezda, ktorú po stranách sprevádza jedna strieborná ľalia. Za štítom zlatý latinský procesiový kríž, pod štítom na striebornej, červeno podšitej stuhe, motto: DA MIHI ANIMAS. Nad tým všetkým zelený kňazský klobúk so šiestimi zelenými strapcami na zelených šnúrach na každej strane, prislúchajúci podľa pravidiel cirkevnej heraldiky biskupovi.
Daitóndas zo Sikyónu
Daitóndas bol grécky sochár na rozhraní 4. a 3. storočia pred Kr. Sochár Daitóndas pochádzal zo Sikyónu. Činný bol na konci 4. a na začiatku 3. storočia pred Kr. Podľa starovekého cestovateľa Pausania bol autorom sochy Theotima z Élidy, olympijského víťaza v boxe dorastencov v roku 308 pred Kr., umiestnenej v Olympii. Vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku o tom uvádza: ''„V ich blízkosti stoja Éliďania, ktorí zdolali v pästnom zápase chlapcov, a to Choirilos, dielo olynthského Sthennida, a Theotimos dielo sikyónskeho Daitónda. Tento Theotimos bol syn Moschióna, účastníka ťaženia Alexandra, syna Filipovho, proti Dareiovi a Peržanom.“'' Svedectvom tvorby tohto umelca sú aj jeho menom signované dva poškodené podstavce z diel, ktoré sa nezachovali. Na prvom, objavenom v Delfách, na základe epigrafického výskumu datovaného do 4. storočia pred Kr., stála zrejme socha bohyne Afrodity. Druhý, nájdený v Tébach, podľa znalcov datovaný na začiatok 3. storočia pred Kr., bol základňou portrétnej sochy.
Chronická obštrukčná choroba pľúc
náhľad|Spirometer Chronická obštrukčná choroba pľúc (CHOCHP) je ochorenie, charakterizované trvalým obmedzením prietoku vzduchu, zvyčajne progresívnym, spojené so zvýšenou zápalovou odpoveďou dýchacích ciest a pľúc na inhalačné škodliviny. Odhaduje sa, že postihuje až 10% svetovej populácie. Zahŕňa chronickú bronchitídu (chronický kašeľ s expektoráciou), emfyzém (ireverzibilné rozšírenie dýchacích ciest periférne od terminálneho bronchiolu) a chronickú obštrukciu dýchacích ciest. Spoločným znakom je pomaly postupujúca, nevratná obštrukcia so spomalením vyprázdňovania pľúc pri úsilnom výdychu pre zvýšený odpor v dýchacích cestách a obštrukciu prúdenia vzduchu počas výdychu.
Rizikové faktory
CHOCHP je multifaktoriálne ochorenie. Jednoznačne doloženým rizikovým faktorom je fajčenie, ktorého následky sa prejavia až po dlhodobej expozícii fajčiara cigaretovému dymu, a to aj u nefajčiarov (pasívna expozícia). K vzniku môže prispievať aj znečistenie životného prostredia uhoľným, kremičitým a cementovým prachom a exhalátmi fosílnych palív. Medzi genetické rizikové faktory patrí napr. nízka hladina alfa1-antitrypsínu.
Príznaky a diagnostika
Ťažkosti pacienta môžu byť následkami zmien, ktoré trvajú aj 20 a viac rokov. K hlavným príznakom patrí dýchavica, pretrvávajúci kašeľ, nadmerná tvorba a vykašliavanie hlienu, zadýchavanie sa pri neveľkej námahe. Skôr, ako fyzikálne vyšetrenie prispeje k včasnej diagnóze spirometrické vyšetrenie. Diagnostika CHOCHP je založená na spirometrickom potvrdení obštrukcie dýchacích ciest (nález postbronchodilatačnej hodnoty pomeru FEV1/FVC pod 70 %). K vyšetreniam pacientov s podozrením na CHOCHP patrí röntgenová snímka pľúc, prípadne vyšetrenie počítačovou tomografiou (CT alebo HRCT), elektrokardiografické vyšetrenie, vyšetrenie obsahu plynov v krvi (O2 a CO2), krvného obrazu a alfa1-antitrypsínu. Tieto vyšetrenia slúžia aj na odlíšenie od iných ochorení s podobnými príznakmi - prieduškovej astmy, srdcového zlyhania, bronchiektázií atď. náhľad|Najťažší stupeň pľúcneho emfyzému s veľkými dutinami (bulami) v pľúcnom tkanive. Pacienti sú klasifikovaní podľa závažnosti ochorenia do kategórií GOLD 1 až GOLD 4, novšie do rizikových skupín A,B,C,D podľa prítomnosti príznakov, závažnosti zistenej obštrukcie dýchacích ciest, počtu exacerbácií (vzplanutí ochorenia) za rok a ďalších kritérií.
Diferenciálna diagnostika: je potrebné odlíšiť všetky ochorenia, spojené s dýchavicou, prípadne kašľom, v prvom rade srdcové zlyhanie a prieduškovú astmu.
Liečba
Liečba je dlhodobá. Jej voľba a intenzita záleží na závažnosti ochorenia, stupni obštrukcie dýchacích ciest, výskyte a závažnosti exacerbácií, prítomnosti komplikácií a stupni respiračnej nedostatočnosti. Okrem liekov je potrebná aj nefarmakologická liečba - odstránenie rizikových faktorov, najmä zanechanie fajčenia, respiračná fyzioterapia a pohybová aktivita. Cieľom je udržať čo najlepšiu priechodnosť dýchacích ciest a zlepšenie kvality života pacienta.
U fajčiarov, ktorí fajčia viac, ako 15 cigariet denne, je možné skúsiť liečbu náhradami nikotínu (NNT) vo forme žuvačiek alebo transdermálnej masti. Je účinná u dobre motivovaných, vysoko závislých fajčiarov, pevne rozhodnutých, že prestanú fajčiť a len v kombinácii so zmenou životného štýlu a podporou okolia. Ďalej pripadá do úvahy liečba nenikotínovými farmakami - bupropión, vareniklín.
Prognóza
CHOCHP je chronické ochorenie, ktoré sa nedá úplne vyliečiť. Je však predchádzateľné a liečiteľné. Úspech liečby závisí od včasnej diagnostiky, ale aj od spolupráce pacienta, v ktorej je podstatné úplné a definitívne zanechanie fajčenia. Pacientom s CHOCHP hrozí vyššie riziko kardiovaskulárnych ochorení, cukrovky, nádorov pľúc, respiračných infekcií, ale aj osteoporózy a depresií.
Teória rastových pólov
Teória rastových pólov je teoretický koncept riešenia regionálnych nerovností, ktorý vytvoril v 50. rokoch 20. storočia francúzsky ekonóm François Perroux. Autor tejto teórie svoje poznatky zakladá na tvrdení, že nerovnomerný vývoj je samozrejmý, keďže k rastu nemôže dochádzať všade v rovnakej miere. Inými slovami regionálne disparity sú zo svojej podstaty prirodzeným javom, čo túto teóriu radí do skupiny tzv. Teórii pravého krídla.
Perrouxova teória vychádza z kombinácie dvoch základných teoretických prvkov. Prvým prvkom je statická teória vzájomnej závislosti priemyslu, popisujúca koncepty dominancie, spätných a dopredných väzieb, vedúce a kľúčové odvetvia, priemyslové komplexy a rozvojové póly. Perroux pri tejto teórii naviazal na Léona Walrasa, ktorý pracoval na zjednotení teórie zmeny, výroby, tvorby kapitálu a peňazí. Taktiež naviazal na práce Wassily Leontiefa, ktorý sa zameral na analýzu vnútorných vzájomných závislostí ekonomického systému. Druhým prvkom je dynamická Schumpeterova teória rozvoja, založená na inováciách.
Definícia
Perroux vo svojej pôvodnej práci chápe póly rastu aj priestor veľmi abstraktne, skôr ako sféry vplyvu v ekonomike a rozlišuje najme hnacie a hnané odvetvia. Vzdialenosť v tomto abstraktnom priestore chápe ako intenzitu ekonomických kontaktov. Hnacie odvetvie definoval ako rýchlo sa rozvíjajúce odvetvie, ktorému dominujú veľké, neustále inovujúce firmy, vysielajúce silne rozvojové impulzy do svojho okolia, teda firmám hnaných odvetví. Typicky bolo za hnacie odvetvie tej doby považovaný automobilový priemysel, oceliarstvo a chémia.
Až neskôr sa zameral na implikácie teórie v rámci regionálneho rozvoja, pričom je dôležité poznamenať, že neobmedzoval rast indukovaný kľúčovými odvetviami na konkrétny región, keďže predpokladal šírenie rastu prostredníctvom väzieb s dodávateľmi a odberateľmi bez ohľadu na vzdialenosť. V priebehu 50. a 60. rokov 20. storočia sa stala jednou z najznámejších teórii a bola prakticky aplikovaná v mnohých krajinách (Francúzsko, Taliansko).
Kritika
Jedným z dôvodov neúspešnej aplikácie teórie pólu rastu bolo nerozlišovanie medzi prirodzeným a umelým pólom rastu, kde sa predpokladalo, že novo založený pól rastu dosiahne podobných charakteristík a bude mať podobný vplyv na zázemie ako doterajšie centra rastu.
Ďalším dôvodom neúspešnej aplikácie bola tiež povrchná analýza regionálneho rozvoja, kedy bola opakovane zistená tendencia ku koncentrácii a polarizácii. Z toho bol odvodený predpoklad, že rast môže byť iniciovaný tým, že bude umelo vytvorené nové centrum rastu a tým dôjde k polarizácii. Prípadne išlo o podcenenie kritickej veľkosti pre vytvorenie nového centra rastu, nedostatočná analýza väzieb novo založeného závodu hnacieho odvetvia alebo politický tlak na rovnomernejšom využívaní prostriedku miesto riskantnej stávky na vznik jedného budúceho centra.
K neúspechu tejto teórie v praxi prispela aj skutočnosť, že teória bola v príliš všeobecnom ponímaní aplikovaná vo veľmi rôznorodých kontextoch – v prípadoch zaostávajúcich regiónov, pre zmiernenie procesov suburbanizácie v zázemí najväčších veľkomiest, pre dosiahnutie modifikácie doterajšie sídelné štruktúry a v prípade rozvojových zemí tiež s cieľom ponúknuť medziľahlú príležitosť potenciálnym migrantom do hlavného mesta. Inými slovami bola vo svojej dobe (50. a 60. roky) z dôvodu nedostatkov iných alternatív považovaná za univerzálne riešenie všetkých typov regionálnych problémov.
Skúseností s aplikáciou teórie rastových centier ukázali, že pre povzbudenie ekonomického rastu zaostávajúcich regiónov nestačí len alokácia dynamických odvetví, ale je nutné zmeniť celé sociálne a ekonomické prostredie regiónu, čo je veľmi obtiažne. Bez tejto zmeny sa väčšina predpokladaných multiplikačných efektov nedostaví alebo sa presunie do iných, vyspelejších regiónov, čo vo svojich dôsledkoch môže znamenať i pokles efektivity na úrovni celej ekonomiky.
Prevažujúce negatívne hodnotenia by však nemali vyústiť do druhého extrému – kategorického odmietnutia postupov doporučených touto teóriu vo všetkých prípadoch. Príčinou negatívneho hodnotenia dosiahnutých výsledkov boli tiež nerealisticky veľké očakávania, ktoré boli neadekvátne vo vzťahu k objemu vynaložených prostriedkov.
Rozšírenie
K rozšírení Perrouxovej teórie prispel Jacques Boudeville, ktorý sa pokúsil prepojiť Perrouxovu induktívnu teóriu s deduktívnou teóriou centrálnych miest. Svoju teóriu Boudeville nazval teóriu rastových centier a rastových os. Podľa Boudevillom modifikovanej teórie sa predpokladalo, že v regiónoch, kde sú hnacie odvetvia lokalizované, budú vďaka predpokladaným intenzívnym kontaktom firiem hnacích odvetví s ostatnými firmami z regiónu lepšie prosperovať i ostatné firmy. Rozvoj celého súboru odvetví, ktoré sa rozvíjajú vďaka úzkej kooperácii s kľúčovým odvetvím, tak predstavuje hlavný mechanizmus, ktorého prostredníctvom dochádza k zvýšeniu hospodárskej výkonnosti celého regiónu, čo môže byť podchytené zväčšením regionálneho multiplikátoru.
Helena Grécka a Dánska
Helena Grécka a Dánska (, * 2. máj 1896, Atény, Grécko† 28. november 1982, Lausanne, Švajčiarsko) bola rodom princezná grécka a dánska, sobášom princezná rumunská.
Životopis
Bola tretím dieťaťom gréckeho kráľa Konštantína I. a jeho manželky Žofie Pruskej, dcéry nemeckého cisára Fridricha III. a britskej princeznej Viktórie.
Mala troch bratov - Juraja II., Alexandra a Pavla a dve sestry - Irenu a Katarínu.
Dňa 10. marca 1921 si v Aténach vzala za manžela rumunského korunného princa Karola II. O sedem a pol mesiaca neskôr sa im narodil ich jediný syn Michal I. Oficiálne miesta oznámili predčasné narodenie, objavili sa ale aj špekulácie, že syn bol počatý ešte pred svadbou. Helena a Karol II. sa rozviedli v roku 1928.
Za to, že sa počas druhej svetovej vojny snažila zachrániť židovské obyvateľstvo v Rumunsku dostala titul Spravodlivý medzi národmi.
Zomrela v roku 1982 vo švajčiarskom Lausanne.
Arytmia
Ako arytmie sa označujú poruchy srdcového rytmu. Môžu spočívať v nadmerne pomalej alebo rýchlej frekvencii srdcovej činnosti, jej nepravidelnostiach, nesprávnom mieste udávača srdcového rytmu a nesprávnom poradí a časovaní aktivácie oddielov srdca.
Riadenie činnosti srdca
Základnou funkciou srdca je prečerpávanie krvi. Tomu je prispôsobená frekvencia a postupnosť aktivácie jednotlivých oddielov srdca, ktorá umožňuje naplnenie srdcových predsiení krvou zo žíl, nasledovne sťahom predsiení jej presunutie do srdcových komôr a nakoniec vypudenie z komôr do tepien; časové intervaly tohto procesu (dané vlastnosťami prevodového systému srdca) sú za normálnych okolností optimálne vzhľadom k prietoku krvi oddielmi srdca. Arytmie narušujú prečerpávanie krvi, môžu ho spomaliť alebo dokonca úplne zastaviť.
Aktiváciu jednotlivých oddielov srdca riadia signály, analogické nervovým vzruchom, ktoré sú rozvádzané tzv. prevodovým systémom srdca. Ten je tvorený špecializovanými bunkami, schopnými vytvárať a viesť elektrické impulzy. Udávačom srdcového rytmu (prirodzený pacemaker) je štruktúra v hornej časti pravej srdcovej predsiene - sinoatrálny uzol (SA uzol, podľa toho sa normálny rytmus srdca nazýva sínusový). V prípade, že prestane fungovať, môžu ho nahradiť ďalšie štruktúry prevodového systému srdca; ak sa aktivujú nevhodne (ektopický pacemaker), je to jedna z príčin arytmii. Arytmie môžu vznikať pri poškodení, alebo pri vrodených anomáliach prevodového systému, ktorého stavba a vlastnosti za normálnych okolností zabezpečujú správnu časovú a miestnu náväznosť aktivácie jednotlivých oddielov srdca. Vďaka spomaleniu šírenia vzruchov v atrioventrikulárnom (AV) uzle na rozhraní predsiení a komôr, sťah predsiení predbieha aktiváciu komôr asi o 0,15 sekundy, čo stačí na prietok krvi z predsiení do komôr a komory sa potom aktivujú súčasne, postupne od hrotu srdca smerom k ústiu veľkých tepien, do ktorých vypudia krv.
Diagnostika
Arytmie sú pociťované ako vynechávanie pravidelného pulzu, alebo búšenie srdca, ale mnohí ľudia ich nevnímajú. Ak spôsobia poruchu krvného obehu, prejavujú sa slabosťou, závratom až príhodami bezvedomia. Môžu byť aj príčinou srdcového zlyhania alebo náhlej srdcovej smrti. Prítomnosť arytmie sa dá zistiť aj podľa vyšetrenia pulzu alebo srdcových oziev. Základnou vyšetrovacou metódou pre diagnostiku arytmii je elektrokardiografia. Niektoré druhy arytmii sa dajú presne diagnostikovať len elektrofyziologickým vyšetrením pomocou elektród, zavedených cez veľké cievy do srdca. Pomocou nich sa dajú snímať potenciály z jednotlivých častí prevodového systému, prípadne vyšetrovať šírenie vzruchov po kardiostimulácii.
Klasifikácia arytmií
Arytmie sa klasifikujú podľa viacerých kritérií.