cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1908
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 1908 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1908. Konal sa v Londýne, vo Spojenom kráľovstve v dňoch od 15.22. júla 1908, za účasti 4 tímov. Nováčikmi olympijského turnaja boli družstvá Holandska a Švédska. Tímy Maďarska a Rakúska sa odhlásili už po vyžrebovaní a ich zápasy boli skrečované. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1900 a toto bolo jeho 3. vydanie. Zápasy sa odohrali v bazéne, ktorý bol inštalovaný na atletickom štadióne White City Stadium, na ktorom sa odohrala takmer polovica všetkých olympijských súťaží. Bazén mal dĺžku 100, šírku 15 a hĺbku v strede 3,7 m.
Titul získalo domáce 🇬🇧, ktorý vo finálovom zápase zvíťazilo nad 🇧🇪.
Štvrťfinále
náhľad|Finálový zápas LOH 1908
Konečné poradie
náhľad|Belgické družstvo na LOH 1908
Place du Panthéon
thumb|Námestie s Panteónom
Place du Panthéon (Námestie Pantheonu) je námestie v Paríži. Nachádza sa v 5. obvode. Jeho názov je odvodený od Panteónu stojaceho uprostred námestia.
Dejiny
Do roku 1770 sa námestie nazývalo Place Sainte-Geneviève. Počas Francúzskej revolúcie získalo názov Place du Panthéon-Français.
Andrew Fletcher
Andrew John Leonard Fletcher, známy ako Fletch (* 8. júl 1961, Nottingham – † 26. máj 2022) bol anglický hudobník, člen skupiny Depeche Mode.
Fletcher začínal ako hráč na basovú gitaru v kapele No Romance in China spolu s Vinceom Clarkom, neskôr ale prešiel na klávesové nástroje v skupine Composition of Sound, kde boli jeho spoluhráči Vince a Martin Gore. Títo traja hudobníci potom spolu so spevákom Davidom Gahanom vytvorili skupinu Depeche Mode. Fletcher v kapele nebol nikdy lídrom, viac sa zameriaval na manažérsku činnosť, ktorá bola jeho silnou stránkou. Bol tiež jediným členom, ktorý sa nikdy autorsky nepodieľal na tvorbe Depeche Mode, hoci v jednom rozhovore naznačil, že sa o to v minulosti pokúšal.
Fletcher bol hovorcom skupiny, často vydával vyhlásenia do médií a komunikoval s novinármi, ako to bolo v prípade albumov Exciter v roku 2001 a Playing the Angel v rokoch 2004 a 2005.
Hovorilo sa o ňom, že bol členom, ktorý skupinu stmeľuje a pomáhal nájsť kompromisné riešenie medzi Davom a Martinom v ich autorských roztržkách pri práci na albume Playing the Angel.
Fletcher bol kritizovaný pre svoj hlas a bol jediným členom skupiny, ktorý nespieval. Počas živých vystúpení býval videný s mikrofónom, ktorý bol ale obvykle vypnutý.
Chamesey
Chamesey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Andrew Fletcher
Andy Fletcher založil vydavateľstvo Toast Hawaii. Občas tiež vystupoval ako DJ.
Od 16. januára 1993 bol ženatý, s manželkou Grainne mali 2 deti.
Chamesey
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juraj Raýman
Životopis
Juraj Raýman (1972) absolvoval štúdium  filmovej scenáristiky a dramaturgie FTF VŠMU. Dlhodobo sa venuje najmä detskej tvorbe. Okrem dvoch synov, je autorom viacerých rozprávkových kníh: „Vianočka udatný, medveď Mňau, drak Čau a originál princezná Fujara Lopúchová“, „Emil z hôr“, „Náš brat Hlavička“, či knižnej série „Drobci“. Pre rozhlas napísal pôvodný rozprávkový seriál „Tajomná píšťala“, autorskú adaptáciu ľudovej legendy „O čiernom mlyne“ a adaptáciu vlastnej literárnej predlohy „Hlavička“, ktorá na festivale rozhlasových rozprávok získala cenu divákov aj odbornej poroty.
Ako scenárista spolupracoval na projektoch Drobci, Websterovci a filmovej adaptácii príbehu o osemročnej Alici a jej neobyčajnom bratovi, ktorý, pre vlastnú bezpečnosť, nosí na hlave ochrannú prilbu a preto ho prezývajú „Hlavička“.
Polemón z Petry
Polemón (Polemón) bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 21.
Polemón, pravdepodobne z macedónskej Petry, zvíťazil na 200. olympijských hrách v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Polemón dal ako víťaz v behu na jedno stadion 200. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov v tejto disciplíne sa označovali všetky olympiády. Olympijské víťazstvo Polemóna je uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Rue Cujas
thumb|Nárožie Rue Saint-Jacques a Rue Cujas
Rue Cujas (Cujasova ulica) je ulica v Paríži. Nachádza sa v 5. obvode.
Poloha
Ulica začína na námestí Place du Panthéon medzi budovami Cujasovej knižnice a Univerzity Paríž II. Vedie pozdĺž Lycée Louis-le-Grand a Sorbonny severozápadným smerom až k Boulevardu Saint-Michel.
Dejiny
Ulica sa pôvodne nazývala Rue Saint-Étienne-des-Grès a 2. októbra 1865 bola pomenovaná podľa francúzskeho právnika Jacquesa Cujasa (* 1522 – † 1590) z dôvodu susedstva právnickej fakulty Parížskej univerzity.
Lavaurette
Lavaurette je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chamesol
Chamesol je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tanwín
Tanwín (تَنْوِين - tanwín) alebo nunácia sú v arabskom písme značky na vyjadrenie prípony [ -n ], označujúcej neurčitosť podstatného mena. V závislosti od pádovej koncovky ([ -u ], [ -i ] a [ -a ]) tak dostávame zložené prípony [ -un ], [ -in ] alebo [ -an ]. Tieto sa zapisujú zdvojenými samohláskovými značkami (ḥarakát):
Abd Alláh ibn Abd al-Azíz Ál Suúd
Abd Alláh ibn Abd al-Azíz Ál Suúd alebo Abd Alláh bin Abd al-Azíz Ál Suúd môže byť
Nunácia
Nunácia je jav v niektorých semitských jazykoch:
Nunation
Konstal 14N
Konstal 14N je typ električky vyrobenej poľským podnikom Konstal v troch prototypoch v rokoch 1963 a 1967. Išlo o električku odvodenú zo štandardného vozňa Konstal 13N prevádzkovaného vo Varšave. Konstal 14N mal byť zjednodušenou verziou určenou pre ďalšie poľské mestá.
Konštrukcia
Prototypové motorové vozne sa vyznačovali niekoľkými konštrukčnými riešeniami. Prvý prototyp z roku 1963 nemohol byť prevádzkovaný v súprave s inou električkou, zatiaľ čo druhý prototyp z roku 1967 bol už vybavený zásuvkami mnohočlenného riadenia. Okrem motorových električiek v roku 1967 bol vyrobený prototyp vlečného vozňa typu 14ND.
Dodávky a prevádzka
Prvý prototyp 14N bol dodaný do katovickej aglomerácie, kde dostal ev. č. 129. Bol vyradený z prevádzky v roku 1971 alebo v roku 1975 a zošrotovaný. Druhý prototyp a vlečný vozeň boli aj dodané do katovickej aglomerácie. Motorový vozeň 14N dostal číslo 140 a vlečný číslo 141. Vzhľadom k rôznym problémom (brzdy vlečného vozňa, elektrická výzbroj) boli prototypy 14N a 14ND rekonštruované na typy 13NS resp. 13NSD, a to nasadením elektrickej výzbroje s odporovou stýkačovou reguláciou.
Lavit (obec)
Lavit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zimné olympijské hry 1964
'''IX. zimné olympijské hry''' sa uskutočnili v rakúskom Innsbrucku od 29. januára do 9. februára 1964. Organizovanie hier bolo Innsbrucku zverené na zasadnutí Medzinárodného olympijského výboru v Mníchove 26. mája 1959. Innsbruck získal 46 hlasov, jeho protikandidátmi boli Calgary (12 hlasov) a Lahti (jeden hlas).
Hier sa zúčastnilo celkom 36 krajín. Naposledy pretekali športovci NDR a NSR za jedno družstvo. Najviac medailí získali športovci zo Sovietskeho zväzu.
Preteky v severskej kombinácii prebiehali v lyžiarskom stredisku v Seefelde, obdobne tiež ešte v roku 1976.
Kalendár súťaží
Novým olympijským športom sa v Innsbrucku stala jazda na saniach. Na program pribudla aj súťaž skokanov na veľkom mostíku a beh žien na päť kilometrov.
Počet medailí podľa údajov medzinárodného olympijského výboru
Medaily získalo štrnásť z tridsiatich šiestich výprav (Západné a Východné Nemecko sa počítajú dohromady ako súčasť Spoločného nemeckého družstva). Prvýkrát v histórii skončil bez medaily Švajčiari. Severná Kórea pri svojom debute na zimnej olympiáde získala striebro vďaka rýchlokorčuliarke Han Pchil-hwa.
Champagney (Doubs)
Champagney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Anoubión z Egypta
Anoubión bol staroveký športovec.
Anoubión z Egypta bol víťaz olympiády v neznámej disciplíne. Pripomína to vyrytý fragmetálny starogrécky nápis (graffiti) na stene Memnonionu v Abydose, ktorý tam zanechal pútnik na prelome 3. a 4. storočia:
Pôvodný zádušný chrám Sethiho I. v Abydose, Grékom známy ako Memnonion, slúžil ako chrám boha Serapida a neskôr ako orákulum boha Besa.
Anoubión, syn Hérakleida, bol zrejme len polovičným Grékom. Jeho meno i mená jeho rodinných príslušníkov sú totiž čiastočne grécke i egyptské. Boh gréckeho orákula, či už sa volal Serapis alebo Bes, zostal až do konca predmetom uctievania iba grécko-rímskeho obyvateľstva alebo tých Egypťanov, ktorí si priali byť považovaní za Grékov. Ľudia, ktorí sa vydali na púť do Abydosu, spali niekde v blízkosti posvätného okrsku, aby tak dostávali sny od boha. Možno tu bolo aj „hovoriace“ orákulum, aké existovalo v iných vešteckých svätyniach v neskoroantickom svete. Kňaz vyslovoval slová boha z nejakého tajného miesta. Miestnosť pre kňaza v skutočnosti existuje aj tu, a to hneď za veľkou stenou s nápismi (s graffiti). Ale ako sa tento hlas a kňazský podnik zapojený do jeho propagácie zmenil v rímskom období zo Sarapisa na Besa, nie je jasné. Samotný Bes je zobrazený na nespočetných terakotách, amuletoch, kamenných stélach a dokonca aj na rituálnych príručkách z rímskeho obdobia, ako ochranca domácnosti, hlavne matiek a detí.
Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Anoubióna do svojho zoznamu olympijských víťazov, pretože sa okrem olympiády v élidskej Pise (Pisa alebo Pisatis bola oblasť v Elide, kde sa nachádzala Olympia ), konali olympiády (na počesť boha Dia) aj na iných miestach starovekého sveta (napr. v Smyrne alebo Aténach ).
Mŕtvica
Mŕtvica môže byť:
Klinik
Klinik môže byť:
Záhať
Záhať môže byť:
Hamza
Hamza je písmeno arabského písma.
Tá’ marbúta
Tá’ marbúta ( - doslova: priviazané tá’), niekedy prepisované ako ẗ, je písmeno arabského písma, variant písmena  - tá.
Hamza
Z hľadiska výslovnosti je to hlasivková záverová nehlasná spoluhláska.
Na začiatku slova je nositeľom pre hamzu vždy písmeno alif. V tomto prípade nasledujúca krátka samohláska určí, či sa hamza usadí nad alif alebo pod ʾalif : Moderný pravopis určuje, že aj v nevokalizovanom texte (bez samohláskových značiek) sa má hamzaẗ nad, alebo pod písmenom ʾalif vždy zapisovať. V praxi sa je však možné stretnúť s textom, kde hamzaẗ zapísaná nie je a na začiatku slova nájdeme iba samotný ʾalif.
Jennifer Ehleová
Jennifer Ehleová (* 29. december 1969, Winston-Salem, Severná Karolína, USA) je americká herečka. Je dcérou anglickej herečky Rosemary Harrisovej a amerického spisovateľa Johna Ehleho.
Detstvo a mladosť
Jej prababička z maminej strany je rumunského pôvodu a zo strany jej otca má nemecký a anglický pôvod. Svoje detstvo prežila v USA a v Anglicku. Je dcérou herečky Rosemary Harris a Johna Ehleho.
Kariéra
Prvý raz sa na Broadwayi objavila ako batoľa, no profesionálne sa herectvu začala venovať až v roku 1991. O rok neskôr si spoločne so svojou matkou Rosemary Harris zahrala tú istú postavu (obe hrali postavu v rôznom veku) v televíznom seriáli The Camomile Lawn.
Bola obsadená do televízneho seriálu Pýcha a predsudok z roku 1995, kde za svoj herecký výkon bola ocenená televíznou cenou BAFTA. V roku 1997 sa objavila prvýkrát vo svojom prvom celovečernom filme Paradise Road, po boku Glenn Close, Cate Blanchett a Julianny Margulies. V rovnakom roku si zahrala aj v životopisnej dráme Oscar Wilde.
V roku 2000 získala svoju prvú divadelnú cenu Tony Awards, za jej herecký výkon v divadelnej inscenácii The Real Thing. Účinkovala tiež po boku Lieva Schreibera v divadelnej inscenácii Macbeth a pozitívne recenzia získala aj na svoj herecký výkon v divadelnej inscenácii The Coast of Utopia, za ktorý získala svoju druhú cenu Tony.
V roku 2009 získala rolu Catelyn Stark v pilotnom dieli televízneho seriálu Hra o tróny, ale neskôr rolu odmietla kvôli narodeniu svojej dcéry a nahradila ju herečka Michelle Fairley. O rok neskôr bola obsadená do filmu Kráľova reč. V roku 2011 si zahrala v dráme Nákaza a v rovnakom roku si po boku Patricka Wilsona zahrala v televíznom seriáli Muž s poslaním.
V roku 2014 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme Robocop. V roku 2020 hrala v televíznom seriáli The Comey Rule.
Súkromný život
Od roku 2001 je vydatá za spisovateľa Michaela Ryana, s ktorým má dve deti.
Šľak
Šľak môže byť hovorovo:
Don’t Look Back in Anger
„Don’t Look Back In Anger“ je skladba anglickej rockovej skupiny Oasis. Ako singel bola vydaná 19. februára 1996. Nachádza sa v albume (What’s the Story) Morning Glory?, ktorý je komerčne najúspešnejším albumom Oasis. Na B-strane singlu sú skladby „Step Out“, „Underneath The Sky“ a „Cum On Feel the Noize“ (tretia menovaná je cover verzia od skupiny Slade. Skladbu zložil Noel Gallagher, ktorý ju aj spieva. Singel sa stal platinovým a v UK Singles Chart dosiahol prvú priečku. Bol to druhý singel, ktorý sa umiestnil na prvom mieste. Taktiež to bol prvý singel Oasis, na ktorom je v úlohe hlavného speváka Noel Gallagher (na všetkých predošlých bol jeho mladší brat, Liam). Pieseň „Don’t Look Back In Anger“ je označovaná ako jedna z hymien britpopu.
Skladanie piesne
Noel bol od začiatku vzrušený touto piesňou. Prvýkrát ju zahral 22. Apríla 1995 v Sheffielde, no nebola úplná (dokonca pre ňu zatiaľ ani nemal názov). Refrén ktorý sa začína "So Sally can wait..." má zábavný pôvod. Liam sa opýtal Noela keď skladal túto pieseň "Čo to spievaš? Spievaš "So Sally can wait" ?" a Noel na to "To je geniálne!" a odvtedy to spieva v tejto verzii. Sally je údajne postava z piesne The Stone Roses, Sally Cinnamon, no Noel to nikdy nepotvrdil.
Noel priznal obrovskú inšpiráciu Johna Lennona. Úvod piesne znie dokonca podobne ako pieseň „Imagine“.
Živé predstavenia
Pieseň sa stala jednou s najobľúbenejších živých piesní Oasis. Noel sa nemusí príliš namáhať spievaním - všetko totižto odspievajú fanúšikovia. A keď nie celú pieseň, tak aspoň obľúbenú časť, refrén. V roku 2008 bola pieseň zaradená do turné Dig Out Your Soul Tour, kde Noel predvádzal akustickú verziu piesne za pomoci Gema Archera na elektrickej gitare a Chrisa Sharrocka na tamburíne. 11. júla 2009 Gallagher v Londýnskej Wembley Aréne nezaspieval z piesne ani slovo. Všetko totižto zaspievali fanúšikovia.
Obal albumu
Obrázok singlu „Don’t Look Back In Anger“ obsahuje poctu Ringovi Starrovi. Ringo opustil The Beatles počas nahrávania albumu The White Album. Ostatní traja členovia ho úspešne presvedčili, aby sa vrátil a George Harrison mu vyzdobil bicie červenými, bielymi a modrými kvetmi.
Úspechy
Pieseň sa stretla s veľkou kritikou a stala sa komerčným hitom.
Ұ
náhľad|Písmeno Ұ Ұ (minuskula ұ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v kazaštine. Je to variant písmena Ү.
V Unicode majú tieto písmená tieto kódy:
Le Causé
Le Causé je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Champlive
Champlive je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sivec (vrch)
Sivec je vrch v pohorí Čierna hora, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad údolím Hornádu, nad osadou Ružín (Malá Lodina), približne severozápadne od Košíc.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pokryvy. Leží v Košickom kraji, v okrese Košice-okolie a v katastrálnom území obce Malá Lodina. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Veľká a Malá Lodina, západne leží Veľký Folkmar a južne Košická Belá.
Opis
Sivec leží nad hrádzou vodnej nádrže Ružín, na konci hrebeňa, ktorý vedie severozápadne od Vysokého vrchu cez Pokryvy. Severne sa nachádza Kozinec, Suchý vrch a Somár , východne Bokšov , Holica , Prielohy  a Spálený vrch , južne Pokryvy , Vysoký vrch , Skalka  a Suchý vrch  a západne Folkmarská skala , Bradlo  a Bujanov. Masív patrí do povodia rieky Hornád, kde vodu z východných svahov odvádza Malý Ružínok, zo zvyšku masívu odteká len kratšími potokmi. Na vrchol vedie značený turistický chodník a masív patrí do rovnomennej národnej prírodnej rezervácie.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, no vďaka skalnatým častiam umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Bachureň, Čergov, Slanské vrchy, Volovské vrchy a Vysoké Tatry.
Arabské diakritické znamienka
Arabské diakritické znamienka sú diakritické znamienka tvoriace súčasť arabského písma, aj keď sa v bežnom texte nie vždy používajú v úplnosti.
Arabský pravopis rozoznáva:
Lám-alif
Lám-alif je v arabskom písme ligatúra (zložka) z dvoch písmen: lám + alif. Píše sa povinne, ak za písmenom - lám nasleduje písmeno  - alif: Zápis bez takejto ligatúry (napr. ) je nesprávny. Ligatúra lám-alif sa píše aj keď je alif nosičom pre hamzu alebo maddu.
Champoux
Champoux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Utajený pasažier
Utajený pasažier je americký sci-fi film, režírovaný Joe Pennom. Vo filme hrajú Toni Collette, Anna Kendrick, Daniel Dae Kim a Shamier Anderson. Film hovorí o posádke ktorá smeruje na dvojročnú misiu Mars. Krátko po štarte, objaví veliteľka na palube utajeného pasažiera, ktorý uviazol medzi dvomi modulmi, ktoré odstraňujú oxid uhličitý zo vzduchu lode a keď spadne, celý modul sa zničí. Film mal premiéru v apríli 2021.
Le Pin (Tarn-et-Garonne)
Le Pin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ү
náhľad|Písmeno Ү Ү (minuskula ү) je písmeno cyriliky.
Vyskytuje sa v mongolčine, kazaštine, kirgizštine, tatárčine, baškirčine, buriatčine a kalmyčtine. Je podobné znaku У z cyriliky a znaku Y z latinky.
Vo väčšine jazykov sa vyslovuje ako uzavretá predná zaokrúhlená samohláska //, v mongolčine potom ako uzavretá stredná zaokrúhlená samohláska //.
V Unicode je pre Ү kód U+04AE a pre ү U+04AE.
Iktus
Iktus (lat. ictus) môže byť:
Senones
Senones môže byť:
Európska liga UEFA 2022/2023
Finále sa odohralo 31. mája 2023 na štadióne Puskás Arena v Budapešti, hlavnom meste Maďarska. Z víťazstva sa tešili hráči FC Sevilla, ktorí zdolali AS Rím v penaltovom rozstrele.
Víťaz sa automaticky kvalifikoval do skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2023/2024 a taktiež získal právo účasti v zápase o Superpohár UEFA 2023.
Priradenie asociačných tímov
Celkom 57 tímov z 33 členských krajín UEFA sa zúčastnilo Európskej ligy UEFA 2022/2023, 16 členských krajín malo tímy priamo kvalifikované do súťaže a 17 ďalších asociácií bolo nakoniec zastúpených v súťaži po vypadnutí svojich zástupcov z Ligy majstrov. Jedinými výnimkami boli Lichtenštajnsko, ktoré nemá svoju vlastnú ligovú súťaž a víťaz domáceho pohára sa kvalifikuje do Európskej konferenčnej ligy a Rusko, ktorého tímy UEFA vylúčila zo súťaží. Krajiny získali účastnícke miesta podľa koeficientov UEFA:
Rebríček UEFA
Účastnícke miesta pre Európsku ligu UEFA 2022/2023 boli rozdelené podľa koeficientu UEFA z roku 2021, do ktorého boli započítané výsledky klubov danej krajiny v európskych pohárových súťažiach od sezóny 2016/2017 do sezóny 2020/2021 vrátane.
===Rozdelenie tímov === Vzhľadom na vylúčenie klubov z Ruska, boli v súťažiach UEFA vykonané nasledujúce úpravy:
Tímy
V nasledujúcej tabuľke sú zoradené tímy podľa štartovacej pozície, v ktorej vstúpili do Európskej ligy UEFA 2022/2023. Popisky v zátvorkách ukazujú z akej pozície sa tím kvalifikoval:
Termíny
Termíny pre odohranie jednotlivých kôl a ich žrebovanie sú uvedené nižšie.
3. predkolo
Žreb 3. predkola prebehol 18. júla 2022. Prvé zápasy sa odohrali 4. augusta, druhé zápasy 9. a 11. augusta 2022. Víťazi postúpili do 4. predkola Európskej Ligy UEFA. Porazení boli presunutí do 4. predkola Európskej konferenčnej ligy, do jej majstrovskej, resp. nemajstrovskej časti.
4. predkolo
Žreb 4. predkola prebehol 2. augusta 2022. Prvé zápasy sa odohrali 18. augusta, druhé zápasy 25. augusta 2022. Víťazi postúpili do skupinovej fázy Európskej ligy UEFA. Porazení boli presunutí skupinovej fázy Európskej konferenčnej ligy UEFA.
Skupinová fáza
Skupinovú fázu Európskej ligy UEFA 2022/2023 hralo 32 tímov. Bolo to 10 víťazov zo 4. kvalifikačného kola Európskej ligy, 10 tímov vyradených v kvalifikácii Ligy majstrov a 12 tímov, ktoré boli zaradené priamo do skupinovej fázy. Žreb prebehol 26. augusta 2022.
32 tímov bolo žrebom rozdelených do 8 skupín po 4, pričom v jednej skupine nemohlo byť viac klubov z rovnakej krajiny. Pre účely žrebovania boli tímy rozdelené do 4 výkonnostných košov podľa koeficientu UEFA z roku 2022, do ktorého boli započítané výsledky klubov v európskych pohárových súťažiach od sezóny 2017/2018 do sezóny 2021/2022 vrátane.
V každej z ôsmich skupín sa tímy stretli každý s každým systémom doma – vonku. Víťazi skupín postúpili priamo do osemfinále, tímy na 2. miestach postúpili do play-off Európskej ligy UEFA 2022/23 a tímy na 3. miestach postúpili do predkola play-off Európskej konferenčnej ligy UEFA 2022/2023. Prvé zápasy v skupinách sa odohrali 8. septembra 2022, posledné zápasy 3. novembra 2022.
Vyraďovacia fáza
Vyraďovacej fázy Európskej ligy UEFA 2022/2023 sa zúčastnilo 24 tímov: 16 tímov z 1. a 2. miest základných skupín Európskej ligy, ako aj 8 tímov z 3. miest základných skupín Ligy majstrov UEFA 2022/2023. Play-off začalo predkolom, kde sa stretli nasadené a nenasadené tímy. Nasadenými tímami bolo 8 klubov z 2. miest skupín Európskej ligy, nenasadenými tímami bolo 8 klubov z 3. miest skupín Ligy majstrov. 8 víťazov skupín postúpilo automaticky do osemfinále Európskej ligy.
Predkolo play-off
Žreb predkola play-off sa konal 7. novembra 2022. Prvé zápasy sa odohrali 16. februára a odvety 23. februára 2023.
Osemfinále
Žreb osemfinále sa uskutočnil 24. februára 2023 o 12:00 (CET). Osemfinále sa zúčastnilo 8 víťazov základných skupín a 8 víťazov z predkola play-off. Prvé zápasy sa odohrali 9. marca a odvety 16. marca 2023.
Štvrťfinále
Žreb štvrťfinále sa konal 17. marca 2023. Prvé zápasy sa odohrali 13. apríla a odvety 20. apríla 2023.
Semifinále
Žreb semifinále sa konal 17. marca 2023, hneď po žrebovaní štvrťfinále. Prvé zápasy sa odohrali 11. mája, druhé zápasy 18. mája 2023.
Finále
Finále sa odohralo 31. mája 2023 v Puskás Aréne v Budapešti.
Moravské markgrófstvo
Moravské markgrófstvo (nem. Markgrafschaft Mähren, čes. Moravské markhrabství) bol v rokoch 1182–1918 štátny útvar na území historického územia Moravy. Išlo o politický útvar vybavený v priebehu histórie rôznou mierou autonómie s vlastnými orgánmi - najmä stavovským krajinským snemom (oficiálne ustanoveným v polovici 14. storočia) a neskôr zriadeným krajinským výborom.
Vznik a české dynastie
Prvý markgróf zlučujúci pod svoju vládu všetky tri moravské přemyslovské údely (Brnenský údel, Olomoucký údel, Znojemský údel) bol vymenovaný z vôle cisára Fridricha I. Barbarossu v roku 1182. Stal sa ním Konrád III. Ota (neskôr Konrád II. Ota ako české knieža). Po jeho nástupe na stolec v Prahe síce hodnosť markgrófa dočasne zanikla, ale už v roku 1197 ju natrvalo obnovil Vladislav Jindřich, ktorý bratovi Přemyslovi Otakarovi I. ustúpil z vrchnej vlády v Prahe a uspokojil sa s zvrchovanosťou nad Moravou. V následujúcom období už hodnosť markgrófa nezanikla.
V roku 1310 sa novým markgrófom sa stal Ján z Čiech. Spolu s ním na moravský trón prišli nemeckí Luxemburgovia. Jána nasledoval jeho syn Karol IV. V tomto období Morava, podobne ako Čechy, prešla ekonomickým a vzdelávacím vzostupom. Karol ako markgróf však vládol len krátko a v roku 1349 dal svojmu bratovi Jánovi Jindřichovi titul. Po jeho smrti v roku 1375 jeho syn Jošt moravský markgróf, ktorý sa podelil o vládu v krajine so svojimi bratmi Prokopom a Jánom Sobieslavom. Jeho nástupca Žigmund, posledný luxemburský markgróf na Morave. Po jeho smrti v roku 1437 skončili v krajine nepokojné časy. V krátkom čase, tri vládnuce rody vládli markgrófstvu. Po prvýkrát Habsburgovci až do roku 1457 a rod Kunstadt až do roku 1469.
Pod Habsburgovcami až do roku 1867
V roku 1469 bola Morava obsadená Uhorským kráľovstvom.Uhorský kráľ Matej Korvín sa s podporou moravskej šľachty pokúsil obsadiť českú kráľovskú korunu a v tom istom roku bol zvolený za nového českého kráľa. Nikdy nemohol získať kontrolu nad kráľovstvom. V roku 1479 došlo k dohode s kráľom Vladislavom II. a Matejom Korvínom bolo povolené ponechať Moravu až do svojej smrti.
Po dobytí väčšiny Uhorska osmanmi prevzali moc, ako aj vo všetkých českých krajinách, v roku 1527 aj Habsburgovci. V čase ich panovania nastalo mnoho významných udalostí na Morave, ako je Tridsaťročná vojna, absolutizmus a sliezske vojny.
Počas Sliezskych vojen a naposledy v roku 1866, ako aj v Čechách hrozilo, že Morava bude pripojená Pruskému kráľovstvu. V roku 1804 sa Morava stala korunou krajinou rakúskej ríše. Po osídlení medzi Rakúskom a Uhorskom v roku 1867, keď bola založená duálna monarchia Rakúsko-Uhorska, ostáva markgrófstvo Moravy súčasťou rakúskej polovice ríše (Predlitavsko). Krajina však získala viac práv a stala sa konštitučnou monarchiou.
Od industrializácie až po koniec (1867-1918)
vľavo|náhľad|Mapa [[Morava|Moravy v roku 1893]] Obdobie Rakúsko-Uhorska bolo opäť obdobím vzostupu pre Moravu. Industrializácia a urbanizácia zlepšili životnú úroveň pre veľké časti obyvateľstva. Morava sa po Čechách stala jednou z najpokrokovejších a najbohatších korunných krajín duálnej monarchie.
Rastúci nacionalizmus európskych národov sa na prelome storočia dostal aj na Moravu. Prvé vážne napätie medzi nemeckým a českým obyvateľstvom v krajine. Viedenská vláda sa proti tomu snažila vyrovnať dohodou. Významným predchodcom rakúsko-českého osídlenia bolo tzv. Moravské vyrovnanie, ktoré bolo dosiahnuté uzákonením štyroch spolkových zákonov, a do značnej miery bolo možné zmierniť etnické konflikty v korunnej krajine.
V polovici prvej svetovej vojny prišiel v roku 1916 s Karolom I. posledný moravský markgróf na trón. 28. októbra 1918, krátko pred rozpustením Rakúsko-Uhorska 31. októbra, sa Morava stala súčasťou novo vyhláseného Československa. 11. novembra, keď sa Karol I. vzdal akéhokoľvek podielu na štátnych záležitostiach v rámci rakúskej polovice ríše, stratil aj svoju vládu na Morave. V roku 1928 boli krajina Moravská a krajina Sliezska spojené do jedného celku - krajiny Moravskosliezskej. Krajina Moravskosliezska existovala vo svojej podobe do 1. januára 1949 ako región Československa.
Územný vývoj
náhľad|Krajinský snem v [[Brno|Brne na Joštovej ulici]] Súčasťou Moravského markgrófstva bola pôvodne i oblasť neskôr vzniknutého Opavského kniežatstva (1318) a Morava tak pôvodne zasahovala aj na územie dnešného Sliezska, resp. Poľska. Zo vznikom Koruny českej (7. 4. 1348) prišli i dve veľké zmeny v rozlohe markgrófstva. Karol IV. vydelil samostatné olomoucké arcibiskupstvo a definitívne i Opavské kniežatstva. Zatiaľ čo Opavsko už zostalo samostatnou krajinou (v priebehu 16. storočia sa pripojilo k Sliezsku), severní časť Moravy (Olomoucko) sa behom 16. a 17. storočia podarilo moravským stavom vďaka vytrvalému tlaku na olomouckého biskupa znovu začleniť do správnej a súdnej štruktúry krajiny. Od 28. 10. 1526 bolo Moravské markgrófstvo jednou z korunných krajín Habsburskej monarchie.
Medzi rokmi 1782–1850 bolo markgrófstvo spojené s vojvodstvom Horné a Dolné Sliezsko (Rakúske Sliezsko) v jeden správni celok – tzv. Moravskosliezska krajina, spravovanou moravskosliezským gubernátorom. Od roku 1783 boli územia tzv. Moravských enkláv v Sliezsku prevedené do správy Opavského kraja.
Správne členenie
náhľad|Moravský krajinský snem Od roku 1849 sa Moravské markgrófstvo členilo na panstvá, ktoré boli od roku 1535 súčasťou jedného z krajov. Pôdvodne na Morave existovali kraje novojičínský, olomoucký, brnenský a hradišťský.
Územno-správna reforma Karola VI. z roku 1714 ustanovila (už stále) kraje:
Tie boli v rokoch 1850–1855 nahradený dvoma krajmi (Brnenským a Olomouckým), ďalej členných na 25 okresov. V rokoch 1855-1868 sa Morava opäť členila na 6 krajov a 76 okresov. Potom boli kraje bez náhrady zrušené a Morava sa členila len na okresy. Dňa 19. 5. 1868 bolo Markgrófstvo rozdelene na 31 okresov a 6 mestských okresov.
Demografia
Moravské obyvateľstvo v čase markgrófstva zažilo po udalostiach, ako napríklad tridsaťročná vojna, prudký pokles populácie, v čase Rakúsko-Uhorska silný nárast obyvateľstva. Sám od roku 1890 do roku 1900 došlo k nárastu o 7,1%. Vývoj obyvateľstva bol v tom istom období: Podľa národnosti bolo obyvateľstvo prevažne slovanské a nemecké. Nemecká menšina žila prevažne na hraniciach s Dolným Rakúskom a Sliezskom, inak na rôznych jazykových ostrovoch (okolo Brna, Olomouca, Jihlavy, Vyškova, Svitav) a v niektorých väčších mestách. Slovania sa zvyčajne odlišovali miestnymi menami. Podľa sčítaní ľudu bolo etnické rozdelenie nasledovné:
Vzdelávanie a kultúra
V markgrófskom gymnáziu pôsobilo nemecké a české vysoké učení technické v Brne, 2 teologické školy, 30 gymnázií a gymnázií, 28 stredných škôl, jedenásť inštitútov učiteľov, štyri štátne odborné školy, 15 obchodných škôl, štyri vyššie obchodné školy, 46 poľnohospodárskych a lesníckych škôl. Vojenská stredná škola a 2647 základných škôl.
Kultúra
Morava zažila kultúrny rozkvet, najmä v záverečnej fáze markgrófstva. Najmä od vzniku Československa v roku 1992 vedie čiastočne oživený moravský nacionalizmus a separatizmus k dnešnému dňu v regióne ku sláveniu času, v ktorom bola Morava do značnej miery nezávislá. Okrem toho, nové vedecké a hospodárske úspechy priniesli lepšie životné podmienky pre veľkú časť obyvateľstva a okrem stupňa prosperity umožnili väčšine obyvateľov účasť na kultúrnom živote. To sa prejavilo najmä v raste najvýznamnejších miest, ako sú hlavné mesto Brno alebo Olomouc, ktoré sa výrazne rozšírili a stali sa významnými centrami kultúry, politiky a vedy.
Vlajka a znak
Od druhé polovici 13. storočia bola znakom Moravského markgrófstva striebornočervená šachovaná orlica zo zlatou korunou a zlatá zbroj v modrom poli štítu, to ukazujú napr. snemovnícke artikuly do roku 1838 a alebo krajinské rehole z 16. a 17. storočia.
Znak markgrófstva je opísaný v historických prácach (napr. Zrcadlo slavného Markrabství moravského z roku 1593 Bartoloměje Paprockého z Hlohol a Paprocké Vůle, Mährisches Landes-Wappen aus der Historie und Herolds-Kunst illuminiret z roku 1699 Karla Ferdinanda Schertze, Historischer Versuch über das Landeswappen des Markgrafthums Maehren z roku 1792 Josefa Vratislava Monseho alebo Topographie vom Markgrafthum Mähren z roku 1793 Františka Josefa Schwoye) a v cisárskych dekrétoch (napr. dekrét Ferdinanda V. z 22. 81836 týkajúci sa znaku Rakúskeho cisárstva)
V roku 1462 Fridrich III. vydal erbový list, v ktorom je šachovanie orlice zmenené na červeno-zlaté. Túto zmenu však Moravský zemský snem nikdy neprijal a nepotvrdil. V roku 1915 bolo šachovanie orlice v znaku zastupujúcim Moravské markgrófstvo v štátnom znaku Rakúsko-Uhorska zmenené na červeno-zlaté. Od roku 1918 je v štátnej symbolike opäť výlučne používaná pôvodná strieborno-červená moravská orlica v modrom poli. Právne bolo strieborno-červené šachovanie v znaku Moravy výslovne potvrdené ''zákonom č. 252/1920 Sb.''
Pred faktickým zánikom markgrófstva v roku 1918 bolo v roku 1917 II. odborom ministerstva vnútra spravujúcim šľachtické záležitosti a tiež záležitosti erbov v Predlitavsku na základe s zvyklosťami pri vyvesení vlajok (podľa správy moravského miestodržiteľa) ako poradie farieb na prípadnej vlajke v krajinských farbách uvedená červená a žltá. Tieto farby neodporovali popisu moravského znaku z 10. 10. 1915. Podoba krajinskej vlajky však až do zániku Rakúsko-Uhorska nebola Moravského markgrófstvom žiadnym zákonným predpisom určená.
Škaredé káčatko
náhľad|Škaredé káčatko, ilustrácia Vilhelma Pedersena Škaredé káčatko (dánsky: Den grimme ælling) je dánska literárna rozprávka od dánskeho básnika a spisovateľa Hansa Christiana Andersena (1805 - 1875). Prvýkrát bola uverejnená 11. novembra 1843 v knihe ''Nové rozprávky. Prvý zväzok. Prvý diel'', spolu s ďalšími tromi Andersenovými rozprávkami v dánskej Kodani, ktoré sa stretli s veľkým ohlasom kritiky. Rozprávka bola adaptovaná do rôznych médií vrátane opery, muzikálu a animovaného filmu. Rozprávka je pôvodným Andersenovým príbehom.
Príbeh
Po vyliahnutí vajíčok kačacej matky jedno z káčatiek vnímajú ostatné zvieratá ako škaredé malé stvorenie, ktoré je slovne aj fyzicky urážané. Zatúla sa z dvorca a žije s divokými kačicami a husami, až kým poľovníci nevybijú kŕdle. Nájde si domov u starej ženy, ale jej mačka a sliepka ho nemilosrdne dráždia a vysmievajú sa mu, a tak sa opäť vydáva na cestu.
Káčatko uvidí kŕdeľ migrujúcich divých labutí. Je nadšené a vzrušené, ale nemôže sa k nim pridať, pretože je príliš mladé, škaredé a nevie lietať. Keď príde zima, farmár nájde a odnesie zmrznuté káčatko domov, ale to sa zľakne farmárových hlučných detí a utečie z domu. Kačiatko strávi strastiplnú zimu osamote vonku, väčšinou sa ukrýva v jaskyni na jazere, ktoré čiastočne zamrzne.
Káčatko, ktoré už medzičasom úplne vyrástlo a dospelo, už nedokáže vydržať život v samote a strádaní. Rozhodne sa vthnúť do kŕdľa labutí, pretože cíti, že je lepšie, keď ho zabijú také krásne vtáky, než aby žilo škaredý život. Je šokované, keď ho labute privítajú a prijmú, až pri pohľade na svoj odraz vo vode si uvedomí, že celý ten čas nebolo káčatkom, ale labuťou. Húf sa vznesie do vzduchu a on roztiahne krídla, aby vzlietlo so zvyškom svojej novej rodiny.
Napísanie a história vydania
náhľad|Malé labute Andersen príbeh po prvýkrát vymyslel v roku 1842, keď sa počas pobytu na vidieckom sídle Bregentved kochal krásami prírody a venoval mu celý rok pozornosti. Pôvodne uvažoval o názve rozprávky "Mladé labute", ale keďže nechcel pokaziť prvok prekvapenia v premene hlavného hrdinu, zavrhol ho v prospech "Škaredého káčatka". Neskôr sa priznal, že príbeh je "odrazom môjho vlastného života", a keď sa kritik Georg Brandes Andersena pýtal, či napíše svoju autobiografiu, básnik tvrdil, že už bola napísaná - „Škaredé káčatko“.
Škaredé káčatko bolo prvýkrát publikované v Kodani v Dánsku 11. novembra 1843 v knihe ''Nové rozprávky. Prvý zväzok. Prvý diel (Nye Eventyr. Første Bind. Første Samling''). Prvýkrát nebolo súčasťou názvu slovné spojenie "rozprávané pre deti" - toto vynechanie podľa Andersenovej vedkyne Jackie Wullschlagerovej svedčilo o Andersenovej novej sebaistote: "Tieto [rozprávky] boli najvyzretejšie a najdokonalejšie skonštruované rozprávky, aké kedy napísal, a hoci sa niektoré z nich hneď stali a zostali obľúbenými u detí, Andersen tu s výnimočným umením spája to detské a hlboké." Prvý náklad 850 kusov bol vypredaný do 18. decembra a Reitzel plánoval ďalších 850 kusov.
Rozprávka bola štvrtá a posledná v zväzku, ktorý obsahoval príbehy (v poradí podľa obsahu): "Anjel" ("Englen"), "Slávik" ("Nattergalen") a "Miláčikovia; alebo, Vrchár a ples" ("Kjærestefolkene [Toppen og bolden]"). Zväzok sa vypredal takmer okamžite a Andersen si 18. decembra 1843 zapísal: "Kniha sa predáva ako horúce koláče. Všetky noviny ju chvália, každý ju číta! Žiadna moja kniha nie je tak cenená ako tieto rozprávky!". Andersen propagoval rozprávku tým, že ju nahlas čítal na spoločenských stretnutiach.
Rozprávka Škaredé káčatko bola preložená do mnohých jazykov a vydaná po celom svete. Stala sa jednou z najznámejších Andersenových rozprávok.
Boulevard Masséna
thumb|Boulevard Masséna Boulevard Masséna je bulvár v 13. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Andrého Massénu (1756 – 1817), maršala Francúzska.
Trasa
Bulvár začínal pôvodne od nábrežia Seiny (pri Pont National), ale jeho východná časť od nábrežia až ku križovatke ulíc Avenue de la Porte de Vitry a Rue de Patay bola v roku 2005 premenená na Boulevard du Général-Jean-Simon. Teraz vedie odtiaľto až na Porte d'Italie, kde naň nadväzuje z druhej strany Boulevard Kellermann.
Boulevard Masséna má na svojej trase rôznu šírku:
Dejiny
V 60. a 70. rokoch 20. storočia prebehla v okolí bulváru rozsiahla výstavba v rámci akcie Opération Italie 13, pri ktorej vzniklo veľa obytných výškových domov. Tu sa neskôr usadili prisťahovalci z Ázie a vytvorili tu Ázijskú štvrť.
Dom č. 37 z roku 1971 sú kasárne parížskych hasičov, kde sa nachádza aj ich múzeum.
V roku 2006 bola na bulvári sprevádzkovaná električková linka T3.
Alif madda
náhľad|Alif madda
Alif madda ( - predĺžený alif) je písmeno  arabského písma, ktoré nahrádza postupnosť, pri ktorej by bolo potrebné zapísať písmeno alif dvakrát za sebou. Takáto situácia nastáva pri kombinácii písmen alif hamza + fatha + alif:
Olympiáda
Olympiáda môže byť:
Ҳ
náhľad|Písmeno Ҳ Ҳ (minuskula ҳ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Х. Používa sa v chantyjčine, v abcházštine, v tadžičtine a v jagnóbčine.
Olympiáda (škola)
Olympiáda je súťaž študentov a žiakov v rôznych oblastiach, napr.:
Ibn Saúd
Ibn Saúd (iné prepisy: Ibn Suúd, Ibn Su’úd, Ibn Sa’úd; iný názov: Ibn Saud) môže byť:
Champvans-les-Moulins
Champvans-les-Moulins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chantrans
Chantrans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Léojac
Léojac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Chantrans
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Alif maksúra
Alif maksúra alebo alif maqsúra ( - doslova: skrátený alif, zlomený alif) je písmeno arabského písma, ktoré vyzerá ako písmeno - já bez dvoch spodných bodiek: Napriek odlišnému tvaru je to plnohodnotný alif s výslovnosťou á, často sa však skracuje na a, odtiaľ aj jeho názov. Píše sa na konci niektorých slov:
Léojac
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Tlstá hora (vrch v Súľovských vrchoch)
Tlstá hora je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad mestom Rajecké Teplice, približne juhozápadne od Žiliny.
Léojac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tlstá hora (vrch v Súľovských vrchoch)
Poloha
Vrch sa nachádza na juhovýchodnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skalky. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie mesta Rajecké Teplice a obce Lietavská Svinná-Babkov. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace Rajecké Teplice a severne situovaná Lietavská Svinná.
Opis
Tlstá hora je súčasťou masívu Skalky, ktorý strmo vystupuje nad mesto Rajecké Teplice a vymedzuje okraj Rajeckej kotliny. Leží na západnom okraji najvyššej časti masívu, ktorú tvorí východne susediaci Grúň a najvyšší vrch Skalky. Severným smerom sa nachádza vrch Strážna a západne Kamenný diel. Južné úpätie kopíruje rieka Rajčanka, do ktorej odteká voda z priľahlej časti, severné svahy Tlstej hory odvodňujú prítoky Svinianky. Celá oblasť tak patrí do povodia Váhu a čiastkového povodia Rajčanky. Značený chodník z kúpeľného mestečka Rajecké Teplice vedie popod vrchol a smeruje na Skalky.
Výhľady
Husto porastený vrch poskytuje len veľmi málo miest s výhľadom, tie sú však možné najmä zo severných lúčnatých svahov a z menších lokalít bez vyššej vegetácie. Z vhodných miest tak možno pozorovať okolité vrchy Súľovských vrchov, blízku Rajeckú kotlinu, no tiež Lúčanskú Fatru a Strážovské vrchy. Pri dobrých podmienkach možno zhliadnuť aj časť Kysuckej vrchoviny, Krivánskej Fatry a Javorníkov, nezriedka tiež Lysú horu, Veľkú Raču či Baraniu Góru v Poľsku.
Chantrans
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Alif maksúra
Alif na konci slova, respektíve trojspoluhláskového koreňa slova, nie je nikdy originálnou hláskou koreňa. Vzniká substitúciou za niektoré zo slabých písmen koreňa:
Chantrans
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tlstá hora (vrch v Súľovských vrchoch)
Prístup
Vrchol je prístupný neznačeným chodníkom, odbočujúcim zo značenej trasy.
Ӽ
náhľad|Písmeno Ӽ Ӽ (minuskula ӽ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Х. Používa sa len v itelmenčine a v nivštine.
CMP
CMP môže byť skratka pre:
Ӿ
náhľad|Písmeno Ӿ Ӿ (minuskula ӿ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Х. Používa sa len v nivštine.
Ménodóros (syn Fainandra)
Ménodóros bol grécky sochár v 1. stor. pred Kr. Sochár Ménodóros, syn Fainandra z Mallosu, tvoril na ostrove Délos. Z jeho sochárskej tvorby sa nezachovalo nič, ale našli sa štyri jeho menom signované mramorové podstavce zo sôch. Prvý podstavec (s dobre čitateľným nápisom), z modrastého mramoru (105 x 42 x 31 cm), bol základňou sochy bohyne Pistis (bohyne dobrej viery a dôvery ), venovanej kompetaliastai (tento výraz sa inde nenachádza, zdá sa, že tu ide zrejme o „prepustených otrokov, ktorí to organizovali alebo to oslávili“ ) všetkým bohom, keď bol Médeios, syn Média z Pirea, epimelétés (po grécky „ten, kto sa stará“, t. j. dozorca) na ostrove (v roku 97/96 pred Kr.). Druhý bol podľa nápisu základňou sochy boha Apolóna, zasvätenej kňazom Athénogenom, synom Tisarcha, v roku 100/99 pred Kr., keď Diokles z atického dému Melitté slúžil ako kleidouchos („držiteľ chrámového kľúča“ ) a jeho otec Sarapión ako epimelétés na ostrove Délos. Na ďalšom podstavci je uvedené, že zhotovená socha bola venovaná ako votívny dar bohom Serapidovi, ... (text je na tomto mieste nečitateľný) a Hermanubidovi, ktorý prináša víťazstvo, od Rimana Sporia Stertinia, syna Sporia, ako prejav vďaky, počas pôsobenia kňaza Drakóna, kaneforom (kanéforos, grécky „nosič koša“, bol významný úrad, ktorý zastávali niektoré dievčatá z prominentných rodín po dosiahnutí puberty ) bola Kosmas, dcéra Drakóna, z dému Flyeis, zakorosom (zakoros pôsobil ako strážca chrámu a pravdepodobne sa staral aj o každodenné obete ) bol Isidoros. Nápis (datovaný do roku 101/100 pred Kr.) na poslednom podstavci uvádza, že Ménodórove sochárske dielo venovali ako votívny dar rímski občania Decimus a Sextus božstvám Serapidovi, Iside, Anubidovi a Harpokratovi, a to v roku keď bol kňazom Athénades z dému Kydathénaion (talianska archeologička M. Guarducci datuje pôsobenie tohto kňaza do roku 92/91 pred Kr. ).
Les Barthes
Les Barthes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Tarn-et-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Štátna cesta 524 (Chorvátsko)
Štátna cesta 524 je 8,5 kilometra dlhá chorvátska cesta, ktorá tvorí severný obchvat mesta Bjelovar.
Hustota premávky
Sčítanie dopravy na tejto ceste vykonáva spoločnosť Hrvatske ceste. V letnom období nie je bádať výrazný nárast priemernej dennej hustoty dopravy oproti celoročnému priemeru.
Alif chandžaríja
Píše sa tradične namiesto plnohodnotného písmena alif ktoré sa z pravopisu vytratilo. V modernom zápise sa často vynecháva, respektíve sa používa fatha, ale vo výslovnosti ostalo zachované ako hláska á.
Osobitne stojí za zmienku, že božie meno ʾAlláh sa musí písať s malým alifom pre dlhú samohlásku -á-. Mnohé počítačové fonty však toto znamienko vôbec neobsahujú, takže aj keď je v slove zapísané, nemusí sa na obrazovke vôbec zobraziť. Fonty preto obsahujú osobitnú ligatúru s božím menom v správnom tvare:
Boulevard Jourdan
Dejiny
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 2006 bola na bulvári sprevádzkovaná električková linka T3.
Max Blümich
Reinhold Max Blümich (Bluemich) (* 3. november 1886, Lipsko, Nemecko† 23. február 1942, Falkenberg) bol nemecký šachový majster a redaktor.
Kariéra
Na začiatku svojej šachovej kariéry hral na turnaji v Lipsku, kde v roku 1909 delil 46. miesto, v roku 1910 8. miesto, v roku 1911, 3. miesto, v roku 1912, 3. miesto a v roku 1913, 5. miesto.