cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norimberský lekársky proces
Norimberský lekársky proces (Doctors´ Trial, oficiálne United States of America v. Karl Brandt, et al.) bol súdny proces s nacistickými lekármi Tretej ríše, ktorý pred a počas druhej svetovej vojny vykonávali sadistické pokusy a experimenty zväčša na telesne a duševne postihnutých ľuďoch, alebo na väzňoch koncentračných táborov. Bol to prvý z 12 neskorších procesov, ktorých účelom bolo potrestania zodpovedných za zločiny spáchané v rámci Tretej ríše.
Proces prebiehal od októbra 1946 do augusta 1947 a z 23 obžalovaných až 20-ti obžalovaní boli lekármi. Boli súdení predovšetkým za nacistické experimenty na ľuďoch a za masové vraždy pod zámienkou eutanázie. Najznámejší nacistický lekár Josef Mengele sa zatknutiu úspešne vyhol a ušiel do Južnej Ameriky.
Obvinenia
Obvinenia voči obžalovaným boli zhrnuté do 4 bodov:
Botanická záhrada (Brusel)
thumb|Pohľad na areál bývalej záhrady Botanická záhrada sa nachádza v centre mesta Bruselu na rozhraní historického jadra belgickej metropoly a Schaerbeeku. Jej adresa je situovaná na ulici Rue Royale.
Záhrada bola založená v roku 1826 a vznikla podľa návrhu architekta Tilman-François Suysa. Jej hlavná oranžéria má podobu paláca s dvomi krídlami a centrálnym kruhovým priestorom.
Záhrade sa finančne v prvých desaťročiach prevádzky nedarilo. Potom, čo pôvodný prevádzkovateľ musel obmedziť vedecký výskum a začať rad komerčných aktivít naliehal na belgickú vládu, aby záhrade pomohla. Finančne problematické sa stali 40. roky 19. storočia. Ale až v roku 1870 ju odkúpil belgický štát a celý objekt zmodernizoval. Vznikli tak rôzne fontány, elektrické osvetlenie a záhradu doplnili rôzne sochy. Celkom ich medzi rokmi 1894 a 1898 pribudlo 52. Na ich vzniku sa podieľalo 43 sochárov.
Roku 1938 bola väčšina rastlín prenesená do novovzniknutej Národnej botanickej záhrady v Meise, ktorá sa nachádza na okraji metropoly. Pôvodná záhrada je však dnes historickou pamiatkou s dochovaným parkom. A to aj napriek tomu, že pod záhradou prechádza železničný tunel, metro aj tunel mestského cestného okruhu. Dodnes sa dochovala rozsiahla kolekcia veľmi starých stromov v pôvodnom parku. Pôvodné priestory oranžérie slúžia dnes ako kultúrne centrum s názvom Le Botanique.
Čierny potok (prítok Drienického potoka)
Čierny potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Drienického potoka, meria 6 km a je tokom VII. rádu.
Prameň
Pramení v Čergove na východnom svahu Trepeša (911,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 760 m n. m.
Opis toku
Na hornom toku tečie juhojuhozápadným smerom, zľava priberá prítok prameniaci južne od kóty 882 m a preteká chatovou oblasťou severovýchodne od obce Červená Voda. Následne vstupuje do geomorfologického celku Spišsko-šarišské medzihorie, stáča sa severojužným smerom a preteká podcelkom Ľubotínska pahorkatina, v blízkosti obcí Červená Voda na pravom a Drienica na ľavom brehu. Západne od Drienice, na severozápadnom úpätí Hájnej hôrky (513,3 m n. m.), priberá ľavostranný prítok prameniaci južne od kóty 649,2 m. Napokon vteká do podcelku Šarišské podolie a na severnom okraji mesta Sabinov ústi v nadmorskej výške približne 352 m n. m. do Drienického potoka.
Jastvo
Jastvo je uvedomovanie si seba samého, svojho ja.
HK Sabinov
Hokejový klub Sabinov je slovenský hokejový klub z mesta Sabinov.
História
Hokejový klub vznikol v meste Sabinov v roku 1948. Jeho predsedom bol Eduard Ondáš a tajomníkom Ján Seman. Prvý hokejový zápas odohral Sabinov na novej ľadovej ploche s mužstvo TJ Bardejov. Sabinov v tomto stretnutí zvíťazil 9:2.
Do majstrovskej súťaže bolo hokejové mužstvo ŠK Slávia Sabinov zaradené v súťažnom ročníku 1949/50, a to v rámci Prešovského kraja, kde bol zaradený v skupine 1.triedy. Prvý majstrovský zápas odohral Sabinov 21.1. 1950 s mužstvom Veľkého Šariša, nad ktorým Sabinov zvíťazil 5:2. Mužstvo nastúpilo v premiérovom majstrovskom stretnutí v zložení Ján Lukáč, Ján Tomko, Elek Vargovčík, Rudolf Kuchár, Ladislav Tomčák, Ján Tomčák, Jeroným Klohna, Anton Cisko, František Gargalovič, Anton Lazor, Pavol Jacko, Vladimír Genda, Július Surzen a Vladimír Gajdoš. Pre zlé poveternostné podmienky sa napokon súťaž nedohrala kompletne, takže neúplná je aj konečná tabuľka:
Novodobé pôsobenie v 2.lige
V novodobej histórii sa hokejisti Sabinova prihlásili do 2.ligy seniorov v sezóne 2005/06. Mužstvo pôsobili v skupine východ. V 14 stretnutiach základnej časti uhralo mužstvo len jednu remízu a utŕžilo 13 prehier. V tabuľke skončili beznádejne na poslednom mieste.
Káder v premiérovej sezóne 2. Slovenskej ligy mužov tvorili hráči: Brankári- Ján Varhoľ, Jaroslav Dulina, obrancovia- Radoslav Majerník, Peter Pazdič, Pavol Šimon, Viliam Krajňák, Martin Hyben, Peter Šoltés, Bohuš Lukáč, Štefan Pavlík, Michal Triščík, Pavol Molnár a útočníci- Mário Ondria, Jozef Moravčík, Patrik Zákutný, Ľubomír Molnár, Gabriel Matija, Matej Janiga, Marián Pazdič, Kamil Kochan, Cyril Filipak, Dušan Matija, Tomáš Lysina, Matúš Zubrický, Miroslav Bilek, Tomáš Kožár, Matej Pichnarčík, Ján Tomajko, Rastislav Antol,
Konečná tabuľka:
Názvy klubu
Počas 60 rokov niesol klub viacero názvov:
Zlobivá
Zlobivá je štíhly trojvrcholový štít v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier na Slovensku. Leží v závere Zlomiskovej doliny nad Vyšnými Hágmi, približne severozápadne od Popradu.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie obce Tatranská Javorina a mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú južne situované Štrbské Pleso, Vyšné Hágy a Nová Polianka, juhovýchodne leží Tatranská Polianka, Tatranské Zruby a Starý Smokovec a severne Tatranská Javorina. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a hrebeňom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Bielovodská dolina a Mengusovská dolina.
Opis
Zlobivá sa nachádza v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Gánkom a Popradským Ľadovým štítom. Hlavný z troch vrcholov je severozápadný, prostredný (Zlobivá, prostredný vrchol) sa nazýva Wachterova veža  (Eugen Wechter (18871907) s priateľmi naň vystúpil 5. augusta 1907 ako prvý. O tri dni neskôr zahynul na Žabom koni) a najnižší juhovýchodný (Zlobivá, JV vrchol) (asi ) je niekedy v slovenčine pomenovaný ako Zlobná kopa. Od Rumanovho štítu k nemu vedie dlhý hrebeň, začínajúci vo Vyšnej zlobnej štrbine, od Západného železného štítu ho delí Nižná zlobná štrbina. Do Kačacej doliny spadá 400 metrovou severovýchodnou stenou, ktorá je súčasťou mohutného tzv. Kačacieho múra.
Severným smerom sa nachádza Rumanov štít, Gánok , Ťažká veža , Kačacia veža , Mlynár a Široká , východným Hrubá veža , Litvorový štít , Velický štít , Lavínový štít , Gerlachovský štít  a Batizovský štít , južným Popradský Ľadový štít , Končistá , Tupá  a Ostrva  a západným Zlomisková veža , Satan , Kôpky , Vysoká  a Rysy. Severovýchodne sa nachádza Kačacia dolina, ktorou voda odteká riečkou Biela voda do Dunajca, juhozápadne leží Zlomisková dolina, ktorú odvodňuje Ľadový potok do Batizovského potoka v povodí rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Prístup
Štít sa nachádza na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku, preto je dostupný len s horským vodcom. Patrí k ťažšie dostupným a menej navštevovaným štítom.
Nicole McCloud
Nicole J. McCloud (* 7. december 1958, Rochester, New York, USA) je americká speváčka. Spolupracovala s viacerými osobnosťami populárnej hudby, ako napr.: Mick Jagger (Ruthless People), Bruce Springsteen, skupinou Kool & The Gang, Stevie Wonder a Michael Jackson. Z doposiaľ vydaných singlov sa desať dostalo do TOP 10 BillBoard US Chart. Medzi jej najznámejšie hity patrí „Running Away“, „New York Eyes“, „Rock The House“ a „One Good Reason“.
Kariéra
Speváčkina prvá nahrávka „Don't you want my love“, ktorú pre ňu napísal Aldo Nova, sa stala zlatou.
Na európskom turné bola s legendárnym Timmym Thomasom, autorom „Why can't we live together“. Na jej albumoch sa začali podieľať svetoznámi autori - Michael Bolton napísal pieseň „So lost without your love“, Diane Warrenová (autorka hitov Celine Dion, Christiny Aguilery a ďalších) pieseň „Tell me where it hurts“.
V roku 2002 bola Nicole nominovaná na cenu The best new dance artist spolu so Shakirou, Craigom Davisom a Sonic.
Väčšinu svojho života prežila v Spojených štátoch, kde nahrala v spolupráci s rôznymi nahrávacími spoločnosťami (napr. Sony Music) vyše 20 albumov. V Spojených štátoch vystupovala pred viac ako sedemdesiat tisíc divákmi. Momentálne žije v malom mestečku na Slovensku. Pôvodne sem prišla za oddychom, no začala sa zaujímať aj o hudobné dianie - objavila sa na rozličných hudobných podujatiach na Slovensku a okolitých krajinách. Našla si šesticu talentovaných hudobníkov, s ktorými od roku 2006 nacvičuje koncertný program, ktorý pokrýva žánrovo široké spektrum: soul, blues, rock, pop, jazz i gospel. Súčasný repertoár tvoria vlastné skladby ako aj coververzie, medzi ktorými nechýba „Born to be Wild“, „I will Always Love You“, či skladby Jimiho Hendrixa, Tiny Turner a ďalších.
Nikofón z Milétu
Nikofón (Nikofón) bol olympijský víťaz v boxe v roku 8 pred Kr. Nikofón, syn Tryfóna z Milétu, bol na 193. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v boxe. Box (pygmé) zaradili do programu olympijských hier v roku 688 pred Kr.
Olympijské víťazstvo Nikofóna je zaznamené v antológii gréckych epigramov (Anthologia Graeca), ktorej epigram (6, 256.) od gréckeho básnika Antipatra zo Solúna vyzdvyhuje hlavne jeho bývalú fyzickú krásu a silu. Antológie básní sa začali zostavovať už 4. stor. pred Kr., ale väčšina z nich sa stratila. Výraz antologia (anthologia) pôvodne znamenal „kyticu“, ale v byzantskej dobe začal označovať zbierku básní. Najvýznamnejšia z nich je zbierka epigramov Anthologia Graeca Palatina.
Cyklistické trasy na Slovensku
Cyklistické trasy na Slovensku sú značené smerovými dopravnými značkami podľa Vyhlášky č. 30/2020 Z. z., resp. TP 085 ("Navrhovanie cyklistickej infraštrukúry"), pre turistické cyklotrasy sa využíva STN 01 8028 "Cykloturistické značenie".
Cyklodopravné trasy majú označenie, ktoré si určujú jednotlivé obce, mestá, či regióny samostatne (napr. Bratislava využíva písmeno R pre radiály, O pre okruhy a S pre spojky + číslo trasy).
Každá cykloturistická trasa je označená jednou zo štyroch farieb (červená, modrá, zelená a žltá) a číslom. Červená farba a trojmiestne číslo označuje diaľkovú cyklomagistrálu. Štvormiestne číslo a jedna zo zvyšných farieb ostatné cyklotrasy. V niektorých oblastiach Slovenska či mestách (napr. v Bratislave) sa nachádzajú cyklotrasy značené ešte podľa starších systémov (ktoré vznikli pred schválením technickej normy).
Medzinárodné trasy
Slovenskom prechádzajú tri trasy z celoeurópskej siete EuroVelo.
EuroVelo 6
Cyklotrasa Od Atlantiku k Čiernemu moru vedie z Nantes do Constanty a má dĺžku 4 448 km. Na Slovensku je vyznačená od Bratislavy po Štúrovo a prakticky totožná s Dunajskou cyklistickou cestou.
EuroVelo 11
Východoeurópska trasa vedie z Nordkappu do Atén a má dĺžku 5 984 km. Na Slovensku nie je vyznačená.
EuroVelo 13
Trasa železnej opony, vedie od Barentsovho mora k Čiernemu moru a je dlhá 10 400 km. Na Slovensku je vyznačená z Moravského Svätého Jána do Bratislavy.
Cyklomagistrály
Cyklomagistrály sú značené zvyčajne červenou farbou. Nasledujúci zoznam obsahuje existujúce aj plánované cyklotrasy, ktoré ešte nemusia byť vyznačené v teréne.
Poznámka k tabuľke: TYP: C - cestný bicykel, H - horský bicykel
Regionálne cyklotrasy
Sú značené:
Miestne cyklotrasy
Jednotlivé mestá na Slovensku majú vlastné siete značených cyklotrás.
Lostprophets
Lostprophets bola britská rocková/alternatívno-metalová (spočiatku nu metalová) kapela, ktorú v roku 1997 založili spevák skupiny Ian Watkins a basgitarista Mike Lewis v meste Pontypridd neďaleko mesta Cardiff vo Walese v Spojenom kráľovstve. Obaja hrali v tej dobe tiež v kapele Public Disturbance (Watkins na bicie a Lewis na gitaru, obaja tiež túto kapelu neskôr opustili). Kapela nahrala niekoľko demo-CD (žiadne z nich nebolo komerčne vydané) a päť radových albumov.
V októbri 2013 kapela ukončila činnosť kvôli Watkinsovej vážnej kriminálnej činnosti (dokázaná pedofília). Bývalí členovia skupiny pokračujú ďalej pod názvom No Devotion.
História
K zakladajúcim členom sa pripojili bubeník Mike Chiplin a sólový gitarista Lee Gaze. Skupina v takomto zložení odohrala množstvo koncertov v južnom Walese, ešte pod pôvodným názvom Lozt Prophetz, ale bez väčšieho úspechu. Názov kapely vznikol z názvu ilegálnej skladby skupiny Duran Duran, ktorá bola odohraná v roku 1988 na koncerte v Taliansku.
Saint-Jean-en-Val
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Lostprophets
História
Ich prvé demo s názvom Here Comes the Party obsahovalo prvky ska a rapu. Kapela nahrala ďalšie dva demoalbumy - Para Todas las Putas Celosas a The Fake Sound of Progress (po podpise zmluvy s Visible noise). Prvé tri skladby z ich tretieho demo albumu boli vydané tiež na ich debutovom albume (dve skladby pod iným názvom). Mnohé zo skladieb na ich prvých demo albumoch sú inšpirované filmami a videohrami, napríklad Shinobi vs. Dragon Ninja je odkazom na videohry Shinobi a Bad Dudes vs. Dragon Ninja a song Kobrakai je prešmykovačka slova „Cobra Kai“ z filmu Karate Kid.
Saint-Jean-en-Val
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lostprophets
História
Ich experimenty so zvukom upútali vydavateľov časopisu Kerrang, ktorí kapele ponúkli vystupovanie v Londýne. Časopis Metal Hammer Magazine ohodnotil album Para Todas las Putas Celosas ako jeden z najlepších, keď získal hodnotenie 10/10. Od roku 1999 kapela pracovala s novým členom Stuartom Richardsonom, ktorý sa stal basgitaristom na novom materiále. Lewis prešiel na sprievodnú gitaru.
V nasledujúcom roku sa kapela premenovala na Lostprophets a pridal sa k nim DJ Stepzak.
Prvý štúdiový album kapely s názvom Thefakesoundofprogress bol pôvodne nahraný ako demo, ale po jeho úspechu u niekoľkých producentov, boli tri skladby remastrované a album bol doplnený ďalšími skladbami a nahraný v Columbia Records. Album bol ocenený zlatou platňou (#44 UK chart). Medzitým Sepzaka nahradil Jamie Oliver (klávesy a sprievodný spev), ktorý hrá na remastrovanej verzii albumu.
O dva roky neskôr bola vydaná ďalšia platňa s názvom Start Something. Album zaznamenal svetový úspech a stal sa populárny aj ďaleko za hranicami Spojeného kráľovstva. Najväčší úspech zaznamenal v Spojených štátoch. Po turné k tomuto albumu Chiplin skupinu opustil.
Tretí album Liberation Transmission, vydaný 26. júna 2006, sa okamžite dostal do prvej dvadsiatky najúspešnejších britských albumov. Bicie na albume nahrával Josh Freese (hoci pôvodne kapela chcela Travisa Barkera) a novým členom sa stal Ilan Rubin (ten sám hral na albume v dvoch piesňach, Everybody's Screaming!!! a For All These Times Son, For All These Times).
Rubin síce nahrával bicie k nasledujúcemu albumu The Betrayed, na následnom turné ho však nahradil Luke Johnson. V Spojených Štátoch tento album nevyšiel.
Svoj posledný album Weapons vydali Lostprophets u Epic Records (všetky predchádzajúce albumy vydali pod Visible Noise Records). Album vyšiel v roku 2012. Koncom toho roku bol Watkins obvinený zo zneužívania detí. Skupina sa vyjadrila, že je tým šokovaná a následne prerušila všetky aktivity. Začiatkom októbra 2013 po dlhom zvažovaní činnosť definitévne ukončila.
Bývalí členovia (s výnimkou Watkinsa) začali v apríli 2014 pracovať na novej hudbe. Ako producent im pomáha bývalý spevák skupiny Thursday, Geoff Rickly. Ten ich novú tvorbu popísal ako „niečo medzi Joy Division, The Cure a New Order“ a tiež prehlásil, že „ak si niekto zaslúži druhú šancu, tak sú to oni. Vzalo im to ich životy.“.
V júni bol oznámený názov novej skupiny - No Devotion. Skupina zároveň zverejnila svoje prvé piesne, „Stay“ a „Eyeshadow“.
Single
Kapela natočila videoklip ku každému singlu a k piesni „Jesus Walks“ (z albumu Weapons). Natáčal sa tiež klip k piesni „Somedays“, ten ale nebol pre Watkisovo zatknutie nikdy dokončený.
Pozn.: Piesne „I Don't Know“ (z albumu Stars Something) a „The New Transmission“ (z Liberation Transmission) neboli oficiálnymi singlami, ale vysielali sa v rádiu.
Domoraz
Domoraz je obec v Česku v okrese Klatovy v Plzenskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 52 obyvateľov, z toho 29 mužov a 23 žien, pričom priemerný vek v obci bol 53,4 roka (muži 46,9 roka, ženy 61,5 roka).
NGC 3838
NGC 3838 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 18. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Squeeze (hudobná skupina)
Squeeze je anglická rocková hudobná skupina, založená v roku 1974 v Londýne. Svoj názov skupina prevzala z albumu Squeeze americkej skupiny The Velvet Underground. Najznámejšie skladby tejto skupiny sú „Labelled with Love“, „Black Coffee in Bed“, „Pulling Mussels (From the Shell)“ a ďalšie. V pôvodnej zostave figuroval aj neskorší televízny moderátor Jools Holland, ktorý tu hral na klávesové nástroje. Svoj prvý album v podobe EP Packet of Three skupina vydala v roku 1977. Prvý radový album Squeeze nasledoval v nasledujúcom roku. Producentom týchto nahrávok bol waleský hudobník a člen kapely The Velvet Underground John Cale. Medzi producentov ďalších nahrávok patrili popri iných Elvis Costello a John Wood. Skupinou prešlo cez dvadsať hudobníkov, roku 2015 v skupine pôsobili gitarista Chris Difford, spevák a gitarista Glenn Tilbrook, basgitarista John Bentley, klávesista Stephen Large a bubeník Simon Hanson.
Jan z Příbrami
Jan z Příbrami alebo Příbramě alebo Jan Příbram, známy aj ako Kňaz († 20. december 1448) bol český spisovateľ a husitský teológ.
Bakalárom sa stal v roku 1409 a majstrom slobodných umení v roku 1413. Roku 1408 bol na zhromaždení českého národa na pražskej univerzite.
V roku 1414 bol jedným zo svedkov na osvedčení, ktoré spísal Jan z Jesenice o odoprení prístupu Janovi Husovi na arcibiskupstvo. Po smrti Jana Husa vystupoval ako hlavný rečník pražských majstrov (rozprava o artikuloch pražských). Na čáslavskom sneme v roku 1421 ho ustanovili (spolu s Janom Želivským za poradcu dvadsiatich zvolených zemských správcov v náboženských otázkach. Už v novembri 1421 sa Janovi Želivskému podarilo odvolať ho. Pri stretnutí pražských majstrov a táborských kňazov (Konopiště 1423 a najmä Praha 1424) najradikálnejšie vystupoval proti táboritom. Roku 1426 sa dostal do sporu s Petrom Paynom a označil učenie Jána Viklefa za kacírske, čo rozdelilo pražských majstrov (niektorí sa obávali, že na základe tohto tvrdenia by mohol byť za kacíra označený aj Jan Hus). Jan z Příbrami sa politicky opieral predovšetkým o Zikmunda Korybutoviča. Po jeho vyhnaní z Čiech (apríl 1427) Jana z Příbrami vypovedali z Prahy, preto sa v tom čase zdržiaval predovšetkým v Žatci. Roku 1429 sa mohol vrátiť do Prahy, v tom čase už začínal inklinovať ku katolíctvu.
Roku 1434 sa postavil na stranu kompaktát a v roku 1437 sa sťažoval cisárovi na ich nedodržiavanie. V júli 1437 odišiel s českým posolstvom do Bazileja, kde hájil prijímanie sviatosti pod obidvoma spôsobmi. Roku 1439 bol spolu s Prokopom z Plzne zvolený za správcu českého duchovenstva a roku 1448 ho nahradil Jan Rokycana. Jan z Příbrami neúspešne naliehal na pápežského legáta, aby Rokycanu uznal za arcibiskupa.
Všeobecnovzdelávacia inštitúcia
Všeobecnovzdelávacia inštitúcia je inštitúcia, ktorá poskytuje všeobecné vzdelanie, napr. základná škola.
Ivan Baranka
Klubový hokej
Po ročníku 2007/2008 sa rozhodol vrátiť späť do Európy, kde uzavrel dvojročný kontrakt s mužstvom KHL – HC Spartak Moskva. Počas štyroch sezón nastúpil v drese Spartaku na 199 zápasov, v ktorých získal 80 bodov (25 gólov, 55 asistencií) a patril medzi najvyťaženejších hráčov tímu. Pred sezónou 2012/2013 bol vymenený zo Spartaka do klubu Salavat Julajev Ufa, kde podpísal zmluvu na dva roky. V Ufe odohral jednu sezónu, následne mu Salavat po vzájomnej dohode vypovedal zmluvu. Po skončení sezóny sa hovorilo o jeho možnom návrate do NHL, napokon však podpísal ročný kontrakt s Avangardom Omsk. Pred začiatkom sezóny 2014/2015 podpísal ročný kontrakt so Slovanom Bratislava. Za Slovan odohral 45 zápasov, v ktorých získal 12 bodov (4+8). Sezónu 2015/2016 odohral vo Švédsku, v tíme Rögle BK. Pred sezónou 2016/2017 sa upísal českému klubu HC Vítkovice Steel.
Reprezentácia
V slovenskom drese odohral 82 zápasov, strelil 6 gólov. Zúčastnil sa majstrovstiev sveta hráčov do 18 rokov v roku 2003, kde získal striebornú medailu, majstrovstiev sveta hráčov do 20 rokov v rokoch 2004 a 2005. V seniorskej kategórii to boli MS v rokoch 2009, 2011, 2012 (strieborná medaila). MS 2010 a MS 2013 sa nemohol zúčastniť kvôli zraneniu. Súčasťou slovenskej reprezentácie na olympijskom turnaji bol na ZOH 2010 a ZOH 2014.
Csaba Horváth (slovenský futbalista)
Csaba Horváth (* 2. máj 1982, Dunajská Streda) je slovenský futbalista.
Hrá na pozícii obrancu. Jeho mladší brat Vojtech je taktiež futbalista.
Kariéra
V ADO Den Haag sa mu prvé zápasy vydarili, až na to, že pre zranenie slabín musel jeden polčas vynechať. V júni 2009 sa rozhodol zostať v drese Den Haagu, kluby predĺžili hosťovanie o ďalšiu sezónu.
Reprezentácia
V slovenskej reprezentácii debutoval 12. augusta 2009 v priateľskom zápase proti Islandu, ktorý sa skončil remízou 1:1 a hral do 54. minúty, pretože ho potom vystriedal Martin Petráš.
Reprezentačné zápasy
(Stav k: 14. augustu 2009)
Hrob neznámeho vojaka (Moskva)
thumb|Hrob neznámeho vojaka Hrob neznámeho vojaka (rus. Могила Неизвестного Солдата) je memoriálny architektonický komplex v hlavnom meste Ruska Moskve nachádzajúci sa v Alexandrovskom sade pri múre Moskovského Kremľa.
Hrob neznámeho vojaka je jedným z najpietnejších miest Ruska, je trvalou pamiatkou hrdinom Veľkej vlasteneckej vojny.
História vzniku memoriálu
3. decembra 1966, pri príležitosti 25. výročia bitky o Moskvu bol na tomto mieste uložený popol neznámeho vojaka z mohyly Štyki, ležiacej severozápadne od Moskvy pri meste Zelenograd.
Ďalším významným dátumom bol 8. máj 1967, kedy bol na tomto mieste odhalený pamätník Mohyla Neznámeho Vojaka (dielo architektov D. I. Burdina, V. A. Klimova a J. R. Rabajeva a sochára N. V. Tomského). Súčasne bol v tento deň zapálený večný oheň.
Od 12. decembra 1997 podľa výnosu Prezidenta Ruskej federácie sa miesto vykonávania čestnej stráže pri mohyle považuje za tzv. Post č. 1. 17. novembra 2009 bol pamätníku priznaný štatút Všezväzového memoriálu vojenskej slávy (Общенациональный мемориал воинской славы).
Opis monumentu
Vzhľadovo monument vyniká pomerne jednoduchou architektúrou. Ústrednú časť tvorí mramorová doska s bronzovou kompozíciou – vojenská prilba s vavrínovou vetvičkou ležiace na rozvinutej bojovej zástave.
Pred doskou sa nachádza bronzová päťramenná hviezda, v ktorej strede horí večný oheň, doplnená nápisom „Tvoje meno je neznáme, Tvoj čin je nesmrteľný“ (Имя твоё неизвестно, подвиг твой бессмертен; slová ruského sovietskeho spisovateľa S. V. Michalkova).
Vľavo od mohyly sa nachádza stena z červeného kremenca s nápisom: 1941 PADLÝM ZA VLASŤ 1945 (1941 ПАВШИМ ЗА РОДИНУ 1945), vpravo – aleja dvanástich granitových blokov, z ktorých každý je venovaný jednému z miest-hrdinov (na každom z blokov je umiestnený názov mesta). V blokoch je uložená prsť zeme, z toho-ktorého mesta.
Nekalá súťaž
Nekalá súťaž je také konanie v hospodárskej súťaži, ktoré je v rozpore s dobrými mravmi a môže spôsobiť ujmu iným súťažiteľom alebo spotrebiteľom.
Nekalou súťažou je v podstate každá súťažná činnosť, ktorá je v rozpore s poctivými zvyklosťami v obchode a priemysle. Aby mohlo byť nejaké konanie kvalifikované ako nekalosúťažné, musia byť súčasne splnené tieto podmienky:
Formy nekalej súťaže upravuje Obchodný zákonník SR, paragrafy 4452.
Patria sem: V prípade, ak nedôjde dobrovoľne k upusteniu od nekalosúťaženého konania a neúspešné bolo aj mimosúdne riešenie (nie je podmienkou pre podanie žaloby na súd), osoba, ktorej práva mali byť porušené alebo ohrozené sa môže ochrany domáhať na súde.
V súdnom konaní musí byť preukázané, že praktiky, na ktoré je poukazované, sú súčasťou hospodárskej súťaže. Tiež, že takéto konanie je v rozpore s dobrými mravmi súťaže a že konanie porušuje alebo ohrozuje práva iných súťažiteľov alebo spotrebiteľov. Tieto tri podmienky musia byť v súdnom konaní preukázané. Zákon nevyžaduje preukázať úmysel rušiteľa. Ide teda o objektívnu zodpovednosť.
Prielom Nitrice
Prielom Nitrice je prírodná pamiatka, ktorá sa nachádza v Strážovských vrchoch, pri obci Valaská Belá, na hornom toku rieky Nitrica. Predmetom ochrany sa stal kaňon, vytvorený riečkou Nitrica (Belanka).
Vyhlásená bola v roku 1990 uznesením rady ONV Prievidza č. 49/1990 z 1. marca 1990, s účinnosťou od 1. marca 1990. Výmer pamiatky so 4. stupňom ochrany je.
Michal Kopčo
Michal Kopčo (* 27. január 1988, Košice) je slovenský hádzanár, ktorý v súčasnosti hráva za maďarský klub FKK Gyöngyös. Na drese nosí číslo 5. Meria 202 cm a váži 100 kg. V minulosti hrával za Košice a Nyíregyházu.
Michal Kopčo je v nominácii na Majstrovstvá sveta 2009.
Čierny potok (prítok Hruštínky)
Čierny potok je potok na Orave, na rozhraní okresov Dolný Kubín a Námestovo. Je to pravostranný prítok Hruštínky, meria 2,6 km a je tokom V. rádu.
Antoine Watteau
Životopis
Narodil sa vo Valenciennes, flámskom mestečku na severe Francúzska, kde aj získaval prvé vzdelanie. V roku 1702 odišiel do Paríža, kde začal študovať u popredného francúzskeho maliara Clauda Gillota a dekoračného maliara Claudia Audrana. Tu maľoval prvé nástenné dekorácie a študoval obrazy Petra Paula Rubensa, čo ovplyvnilo jeho neskoršiu tvorbu. V roku 1708 začal študovať na akadémii, no jej členom sa stal až v roku 1717. V štúdiu pokračoval v roku 1716 v Crozatovej zbierke nákresov a v rokoch 1720 – 1721 študoval a žil v Anglicku.
Tvorba
Venoval sa najmä tvorbe olejomalieb, v ktorých vyjadruje pominuteľnosť času. Watteauov svet, v ktorom hrá hlavnú rolu láska, je na prvý pohľad hravý a rozmarný, ale zároveň vyjadruje tiež určitú melanchóliu. Jeho diela sú namaľované istou rukou, sú duchaplné, živé a ľahké, umiestnené uprostred pôvabnej krajiny. Postavy na jeho obrazoch (pastieri, tanečníci a komedianti), ktoré kreslil podľa pod vplyvom divadelných predstavení, mali vplyv dokonca i na súdobú móda|módu (tzv. "kostýmy à la Watteau"). Námety čerpal z galantných slávností, zobrazoval obľúbené postavy talianskych komédií, obrazy zo spoločnosti, s pomocou ktorých zotieral hranicu medzi hrou a skutočnosťou. Svojimi galantnými slávnosťami, pastierskymi hrami a vidieckymi zábavami založil nový druh maliarstva – Francúzska akadémia pod Watteauovým vplyvom prehlásila slávnosti za vlastný žáner. Okrem jeho olejomalieb sa zachovalo i mnoho kresieb červenou ceruzou alebo čiernou kriedou.
Ako žiak Clauda Gillota mal vo svojom učiteľovi silnú inšpiráciu. Rovnako ako Claude Gillot, ani on sa neuspokojil s umením, ktoré dovtedy prevládalo vo Francúzsku. Odvrátil sa od ťažkopádnej klasicistickej tradície, ktorá dominovala vo Francúzsku až do jeho doby. Inšpiráciu našiel v neskorom diele flámskeho maliara Petra Paula Rubensa a naviazal naň tematicky i maľbami slávností pod šírym nebom. Jeho obraz Vylodenie na Kythéru (1717) je zobrazením milostného páru v rôznych chvíľach – na jednom obraze rozvíja príbeh rozlúčky so všetkým, čo prináša – s váhaním, zastávkami na ceste, opustením, otočením hlavy.
Dielo
thumb|left|Serenáda
Hauteville (Ardennes)
Hauteville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 113 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
NGC 3839
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Jav
Jav je v centre osobitnej pozornosti fenomenológie.
Podľa Hegela je jav prejavom podstaty.
Kostol svätého Michala archanjela (Dražovce)
Kostol svätého Michala archanjela sa nachádza na skalnatom kopci nad Dražovcami, mestskou časťou Nitry. Je zasvätený svätému Michalovi archanjelovi.
V súčasnosti sa kostol nepoužíva pravidelne, svätá omša sa tu slúži každoročne 29. septembra, v deň sviatku sv. Michala archanjela. Kostolík bol vyobrazený na slovenskej 100 korunovej bankovke vydanej v roku 1941 a 50 korunovej z roku 1993.
V okolí kostola bolo nájdených a odkrytých 55 hrobov. Inventár hrobov tvorili mince, ozdoby a súčasti odevu. Cintorín predstavuje pochovávanie v čase 11.17. storočia.
Architektúra
Kostol bol postavený v polovici 11. storočia. Objekt predstavuje typ románskeho emporového kostola s jednoloďovým priestorom ukončeným polokruhovou apsidou. Jeho dnešný stav je po pamiatkovej obnove z rokov 19931999. Kostol mal dve empory (chóry), jedna sa nachádzala pod vežou a druhá bola umiestnená na epištolovej strane.
Legenda
Ku kostolíku sa viaže aj legenda, ktorá sa rozprávala medzi ľuďmi z Dražoviec. Vraj v jeden deň, keď kostolník upratoval kostol, zrazu ho osvetlila veľká žiara. Keď sa pozrel na miesto oltára, uvidel tam Pannu Máriu, držiacu dieťatko. Tieto zjavenia sa stále opakovali a dedinčania si to nevedeli vysvetliť. Až raz jeden pastier, ktorý v okolí kostola pásol svoje stádo, začul zvláštnu hudbu vychádzať z kostolíka. Keď k nemu dobehol a nazrel dovnútra, uvidel tam postavu Panny Márie ako smutne ukazuje na ošarpané steny s opadanou omietkou a polorozpadnutú strechu. Dedinčania si v tom zhrozene uvedomili, že kostolík nechali schátrať. Okamžite začali s opravami a od zrekonštruovania sa oň pravidelne starajú.
Bacilly
Bacilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
The Satanic Bible
The Satanic Bible (doslova Satanská biblia) je zbierka úvah, pozorovaní a rituálov, ktorú publikoval Anton Szandor LaVey v roku 1969.
Hlása, že človek si má uvedomiť všetky tieto potreby a prispôsobiť svoje konanie svojim cieľom. Ale s rešpektovaním druhých ako satanistov, ktorým tiež nemôžeme obmedzovať ani ich osobnú slobodu.
Ak túžime po dome s bazénom, neznamená to, že nejaký nájdem a prisvojím si ho. Alebo prinútim nejakú ženu k súloži. Ale svojím úsilím (prácou či úsilím), ho/ju získam.
V tomto ponímaní satanská biblia slúži ako príručka k uvedomeniu si seba ako jediného Boha svojho sveta a nie velebenie Kresťanského Boha, ako nadpozemskú bytosť, ktorá nás chráni a trestá. Je to skôr základ nového filozofického smeru, než cirkvi (názov len ako odpor proti Biblii.)
Okresný úrad (Slovensko)
Okresný úrad je resp. bol názov štátneho úradu na čele okresu na Slovensku v období 1923 - 1944/45, 1990 - 2003 a od októbra 2013 dodnes. Do roku 1922 sa obdobný úrad volal slúžnovský úrad a v rokoch 1944/45 - 1990 sa volal okresný národný výbor.
Základná charakteristika
Okresné úrady 1. októbra 2013 nahradili dovtedajšie obvodné úrady.
Okresný úrad je miestny orgán štátnej správy a preddavková organizácia Ministerstva vnútra SR. Riadi ho prednosta okresného úradu, ktorého vymenúva a odvoláva vláda Slovenskej republiky na návrh ministra vnútra.
Všeobecne záväzné právne predpisy okresných úradov sa označujú názvom vyhláška.
Pôsobnosť
Okresné úrady, ktoré nie sú okresnými úradmi v sídle kraja, sú zodpovedné za nasledujúce úseky štátnej správy: civilná ochrana obyvateľstva a riadenie štátu v krízových situáciách mimo času vojny a vojnového stavu, hospodárska mobilizácia, kataster nehnuteľností, obrana štátu, starostlivosť o životné prostredie, cestná doprava a pozemné komunikácie, poľnohospodárstvo, lesné hospodárstvo, poľovníctvo a pozemkové úpravy, všeobecná vnútorná správa, živnostenské podnikanie
Okresné úrady v sídle kraja:
Všetky okresné úrady v rozsahu svojej pôsobnosti majú spolupracovať s inými miestnymi orgánmi štátnej správy, vyšším územným celkom a obcami v ich územnom obvode; môžu spolupracovať s obdobnými orgánmi verejnej správy iných štátov
Sídla a územné obvody okresných úradov
Územným obvodom tzv. okresných úradov v sídle kraja je celý kraj a ich sídlom je sídlo (hlavné mesto) kraja.
Sídla a územné obvody ostatných okresných úradov sú nasledujúce:
Vysvetlivky:
Výchovná inštitúcia
Výchovná inštitúcia je spoločenská inštitúcia povolaná na to, aby udržovala, tvorila a rozvíjala kultúrnosť človeka prostriedkami výchovy. Napr. rodina ako výchovná inštitúcia, škola a pod.
Zrážky
thumb|Zrážkové pruhy vychádzajúce z [[oblakov]] thumb|Priemerné zrážky jednotlivých mesiacov na základe dlhodobých meraní thumb|Mapa krajín podľa priemerných ročných zrážok Zrážky sú častice vody, ktoré vznikajú kondenzáciou vodnej pary, a ktoré padajú z oblohy (oblakov) či kondenzujú priamo na zemskom povrchu. Zrážky pokrývajú veľkú časť pojmu hydrometeor.
Zrážky sú jednou z hlavných častí kolobehu vody v prírode. Priemerné množstvo a frekvencia zrážok sú dôležitou charakteristikou zemepisných oblastí a rozhodujúcim faktorom pre úspešné poľnohospodárstvo. Môžu mať kvapalné alebo pevné skupenstvo.
Zrážky dosahujúce až na povrch Zeme vypadávajú len z niektorých typov oblakov.
Rozdelenie
Pri poklese teploty vzduchu pod rosný bod dochádza ku kondenzácii vodnej pary a voda z plynného skupenstva prechádza na skupenstvo kvapalné až pevné a vznikajú zrážky. Zrážky rozdeľujeme podľa miesta vzniku na horizontálne a vertikálne.
Horizontálne zrážky vznikajú vo vrstve vzduchu bezprostredne nad povrchom zeme. Patrí sem hmla - vzduch sa ochladí na alebo pod teplotu rosného bodu a voda začne tvoriť drobučké mikrokvapôčky. Tvorbu hmly podporuje prítomnosť prachových častíc - kondenzačných jadier vo vzduchu. Preto v priemyslových oblastiach bývajú hmly častejšie. Rosa vzniká kondenzáciou vodnej pary pri stretnutí s chladným (pod rosným bodom) povrchom telies. Inovať vzniká pri pomalom tuhnutí - kryštalizácii vody na telesách pri teplotách pod bodom mrazu. Pokiaľ sa stretne relatívne teplý vlhký vzduch so silne podchladeným povrchom (v zime po dlhých silných mrazoch nastáva príliv teplého vzduchu), vznikne na povrchu námraza.
Vertikálne zrážky sa tvoria vo voľnej atmosfére a padajú na zemský povrch ako dážď, sneh, mrholenie, krúpy, atď. Vlhký teplý vzduch stúpa do výšky, kde sa ochladzuje a vodná para kondenzuje a tuhne. Vzostupné vzdušné prúdy udržujú kvapky v mrakoch. Po zoslabnutí vzostupných prúdov sa už neudržia vo výške a padajú na zem. V lete keď je vzduch pri zemi veľmi teplý a obsahuje mnoho vodnej pary a vzostupné prúdy sú veľmi silné, dôjde k vyneseniu vody do veľkých výšok, kde je veľmi nízka teplota a voda stuhne a vzniknú krúpy. Silné prúdy ich držia vo výške a krúpy môžu narastať do veľkých rozmerov než spadnú na zem. Preto je krupobitie miestne, plošne malého rozsahu.
Britské veľvyslanectvo v Berlíne
náhľad|Britské veľvyslanectvo, [[Berlín]] Britské veľvyslanectvo Berlín, je diplomatická misia Spojeného kráľovstva na území Nemecka. Súčasným veľvyslancom (2015) je Sir Simon McDonald.
Budova veľvyslanectva Spojeného kráľovstva nachádzajúca sa na Wilhelmstraße 70 – 71 v blízkosti hotela Adlon v Berlíne.
Dejiny budovy
náhľad|Palác Strousberg - Pôvodná stavba nachádzajúca sa na Wilhelmstraße 70 Pôvodná stavba nachádzajúca sa na Wilhelmstraße 70 je známa ako Palais Strousberg, navrhnutá Augustom Orthom, ktorá bola vybudovaná v roku 1868 magnátom železníc Bethelom Henry Strousbergom. Wilhelmstrasse bola od začiatku historickým centrom vlády v Nemecku. Pôvodná ambasáda tu stála od 1875 – 1939. No keď sa prerušili diplomatické vzťahy po vypuknutí prvej svetovej vojny r. 1919, bola budova vyprázdnená. V tomto období budova prežila rozsiahly požiar. Obnovenie nastalo v r. 1920 keď sa stal novým veľvyslancom Edgar Vincent d'Abernon. S príchodom 2. svetovej vojny boli vzťahy opäť prerušené. Budova počas vojny podliehala spojeneckému bombardovaniu, až nakoniec v roku 1950 bola zničená. Ale nárok na pozemok aj tak zostal vo vlastníctve Spojeného kráľovstva. V období rokov 1949 – 1991 bolo britské veľvyslanectvo premiestnene do Bonnu- hlavného mesta Spolkovej republiky Nemecko.
Po mnohých hlasovaniach a opätovnom obnovení vzťahov sa v r 1991 rozhodla nemecká vláda premiestniť miesto britského úradu z Bonu spať do Berlína. Po tomto historickom rozhodnutí sa spoločne s britskou vládou dohodlo o opätovne umiestnenie ambasády na predvojnové miesto na Wilhelmstraße. V rokoch 1994 – 95 usporiadalo spoločenstvo súťaž na výber architekta novej budovy, ktorú jednoznačne vyhral Michael Wilford s partnermi (britskou firmou so silným pôsobením v Nemecku). Základy boli rozbité 29. júna, 1998 a nová budova bola slávnostne otvorená dna 18. júla 2000 kráľovnou Alžbeta II.
Nová budova
Základnou ideou bolo vybudovať na pôvodnom mieste ambasády: „ambasádu pre nové milénium.“ Hlavnou myšlienkou stavby novej ambasády je odrážanie povahy modernej Británie, jej vitalita a dynamickosť, jej osobitý štýl a zmysel pre zábavu a otvorenosť britskej spoločnosti. Cieľom bolo vytvorenie modernej a otvorenej stavby, ktorá charakterizuje ich vynikajúci vzťah s Nemeckom. Budova má poskytovať presnejší a modernejší obraz Británie. Britské veľvyslanectvo je prvé a doteraz aj jediné veľvyslanectvo v Nemecku, ktoré bolo postavene za pomoci súkromnej finančnej iniciatívy.
Exteriér
Dizajn a štruktúra Wilforda bola vybraná práve preto, lebo spĺňala všetky kritéria Britov, ktorý chceli vytvoriť stavbu, ktorá je vzrušujúca, stávkujúca, štýlová a otvorená ale takisto aj stavbu ktorá je praktická a poskytne zázemie pre riadenie modernej diplomacie a zvlášť verejnej diplomacie v Berlíne. S jeho inovačným dizajnom, nové britské veľvyslanectvo v Berlíne vytvára významný rys Wilhelmstrasse. Architekt za pomoci použitia skla a svetla dáva návštevníkom dojem prezentačných a každodenných funkcii celej stavby. Budova novej britskej ambasády ma 6 podlaží, ktoré tvorí približne. Projekt obsahuje nádvorie so zimnou záhradou cez ktorú prechádza denné svetlo do srdca stavby a poskytuje vetranie pre všetky kancelárie.
Anglický dub (Quercus robur)
Je živý strom, ktorý je vystavený na nádvorí nového britského veľvyslanectva. Dub bol pestovaný v škôlke Lorenz von Ehren v Hamburgu a je starý okolo 50 rokov. Strom predstavuje spomienku na Dereka Fatchetta, ministra zahraničných vecí. Je približne 12 m vysoký a 8 m široký. Kmeň ma priemer okolo 90 cm. Dub naznačuje symbol súvislosti, združovania starých a nový a nápadný kontrast medzi prírodou a ľudským výtvorom. Architekt stavby, Michael Wilford, porovnal krásu nepravidelného a jedinečného tvaru stromu pod berlínskou oblohou s otvoreným nádvorím tvoreným ostrými, rovnými oceľovými konštrukciami nesúcimi priehľadnú strechu zimnej záhrady.
Umelecké prvky
Viacerí britskí umelci boli poverení vládnou zbierkou umenia vytvoriť umelecké prvky na novej stavbe britského veľvyslanectva v Berlíne.
Žďár nad Sázavou
Žďár nad Sázavou (predtým Město Žďár na Moravě,, ) je okresné mesto (v okrese Žďár nad Sázavou) v kraji Vysočina na pomedzí Čiech a Moravy,  severovýchodne od Jihlavy. Mesto leží v centrálnej časti Českomoravskej vrchoviny v Žďárských vrchoch na rieke Sázava. Veľká časť mesta zasahuje do CHKO Žďárské vrchy. V roku 2011 tu žilo 22 tisíc obyvateľov.
Volebný systém
Volebný systém je výraz, ktorý sa v odbornej literatúre a publicistike používa v niekoľkých významoch. Volebný systém možno veľmi všeobecne definovať podľa klasických definícií systému: volebný systém je súhrn všetkých jednotlivcov a inštitúcií (vrátane vzťahov medzi nimi), ktoré sa zúčastňujú volieb. Takého chápanie býva charakterizované ako sociologické. V užšom, podľa niektorých autorov normatívnom význame je volebný systém súhrnom všetkých pravidiel či sociologických noriem, ktoré regulujú volebné vzťahy. Toto chápanie zužuje sociologickú víziu volebného systému vlastne len na časť jeho štruktúry, a to do značnej miery na tú časť, ktorá je ovplyvniteľná subjektívnym rozhodnutím.
Najčastejšie je však výraz „volebný systém“ používaný pre označenie najvšeobecnejších častí uvedeného normatívneho vymedzenia. Potom je za volebný systém považovaný súhrn pravidiel daných rozhodnutím či voľby prebehnú podľa väčšinového princípu alebo podľa princípu pomerného zastúpenia, či podľa iného princípu.
Poznáme tri hlavné typy volebných systémov a to väčšinový, systém pomerného zastúpenia a zmiešaný.
Žďár nad Sázavou
Katastrálne územie
Mesto sa člení na 4 katastrálne územia, z toho sa v Čechách nachádza väčšina katastrálneho územia Stržanova a severná časť k. ú. Zámek Žďár zahŕňajúca predovšetkým zúženú severnú časť vodnej nádrže Pilská; na Morave potom Město Žďár, väčšina k. ú. Zámek Žďár (súčasť mesta od roku 1949), Veselíčko u Žďáru nad Sázavou a okrajová časť katastrálneho územia Stržanova. Kataster mesta susedí s katastrami týchto obcí: Jámy, Vatín, Březí nad Oslavou, Nové Veselí, Budeč, Hamry nad Sázavou, Račín, Polnička, Světnov, Počítky, Vysoké, Lhotka a Nové Město na Moravě.
Volebný systém
Väčšinový volebný systém
Väčšinový systém je historický starší než systém pomerného zastúpenia. Jeho základný princíp je: pri voľbách získava mandát jeden kandidát, a to ten, ktorý získal väčšinu hlasov. Spravidla sa dnes voľby podľa tohto princípu odohrávajú v jednomandátových volebných obvodoch. Táto zásada znamená, že voľby prebiehajú v toľkých obvodoch, koľko je mandátov do zastupiteľského zboru. To pri voľbách do parlamentu vyžaduje vytvorenie menších volebných obvodov ako pri voľbách podľa princípu pomerného zastúpenia. Politická reprezentácia sa pri využití tohto systému stáva výsadou väčšinovej strany daného volebného obvodu. Väčšinový volebný systém je vlastne akýsi „knock out systém“ – rozdiel o jeden hlas znamená zisk všetkého, víťaz berie všetko. Väčšinou rozlišujeme dve varianty väčšinového systému: relatívny väčšinový systém a absolútny väčšinový systém.
Žďár nad Sázavou
Raný novovek
V roku 1588 vymenil vojvoda Karol II. Minstrberský, fundátor žďárskeho kláštora, toto panstvo s olomouckým arcibiskupstvom za drobné statky v okolí šternberského panstva, ktoré mu patrilo. Žďár sa tak stal manským statkom olomouckých biskupov, proti čomu sa kláštor ohradil za výdatnej podpory obyvateľov mestečka. Počas sporov prešlo panstvo najskôr medzi stolné statky biskupstva a neskôr ich olomoucký biskup, kardinál František z Ditrichštejna, získal do svojho osobného vlastníctva. V roku 1607 Žďár povýšil na mesto. Roku 1614 kardinál František Ditrichštejn kvôli sporu o vlastníctvo žďárskeho panstva cisterciánsky kláštor zrušil a po odchode rehoľníkov ho zmenil v svetské sídlo, ktoré roku 1617 dokonca zastavil.
Po bitke na Bielej hore osídlil kardinál časť dnes už zámockého areálu františkánmi. Roku 1638 odkúpil cisterciánsky rád žďárske panstvo od Maximiliána kniežaťa z Dietrichštejna (synovca a dediča roku 1636 zosnulého kardinála) a o rok neskôr sa do Žďáru opäť vrátili cisterciáni. Roku 1642 kláštor napadli Švédi. Kláštor bol ale ubránený rádovými bratmi a mešťanmi. Švédi sa opäť vrátili v roku 1647 a vyplienili mesto. Najväčší rozvoj kláštora, mesta a okolia dosiahol v 18. storočí opát Václav Vejmluva, ktorý mimo iné poveril Jana Blažeja Santiniho Aichla prestavbou vyhoreného kláštora. Kláštor sa v tom čase tiež stal významným kultúrnym strediskom. Opát sa dokonca pokúsil založiť akadémiu pre výchovu šľachtickej mládeže. náhľad|Nádvorie zámku v Žďáři nad Sázavou
Osvietenstvo
Za jozefínskych reforiem bol roku 1784 kláštor zrušený na žiadosť vtedajšieho opáta a známeho osvietenského vedca a plagiátora Otta Steinbacha z Kranichštejna a zostal len správnym centrom panstva. Niektoré budovy prešli do súkromných rúk, jadro kláštora bolo neskôr prebudované na zámok, ktorý vystriedal niekoľko majiteľov. Dnes ho vlastní Dr. Radslav Kinský, potomok šľachtického rodu Kinských, posledných vlastníkov zámku pred znárodnením po druhej svetovej vojne.
Po roku 1848 sa Žďár stal sídlom okresného súdu (stal sa centrom súdneho okresu, centrom politického okresu bolo Nové Město na Moravě). V rokoch 1898 – 1905 získalo mesto železničné spojenie (na trase Praha–Brno). Roku 1928 navštívil mesto prezident Tomáš Garrigue Masaryk. Snímka z tejto návštevy bola vzorom pre česko-slovenskú známku s dievčatkom v kyjovskom kroji vydanou v roku 1938.
Po druhej svetovej vojne
náhľad|Autobusová zastávka Žďár nad Sázavou v 30. rokoch 20. storočia V roku 1949 bolo Město Žďár zlúčené s obcou Zámek Žďár, a potom premenované na Žďár nad Sázavou (podľa názvu železničnej stanice). Toho istého roku sa stal okresným mestom a významným priemyslovým centrom po výstavbe Žďárskych strojární a zlievární (ŽĎAS). Tým bolo naviazané na tradíciu tunajšieho železiarstva, ktorého začiatky sú zaznamenané na prelome 14. a 15. storočia, kedy bol založený kláštorný hámor. Po výstavbe ŽĎASu sa mesto významne rozšírilo. V 70. rokoch vedenie mesta rozhodlo, že Žďár nad Sázavou by malo byť „moderné socialistické mesto“, a preto nariadilo rozsiahlu asanáciu mesta. Staré domy (mnohokrát aj cenné historické objekty) v centre mesta boli nahradené panelovými domami a obchodnými strediskami.
V rokoch 2006 – 2010 pôsobil ako starosta Mgr. Jaromír Brychta, od roku 2010 túto funkciu zastáva Dagmar Zvěřinová. Mestská rada bola schválená k 11. novembru toho istého roku.
Dielo J. B. Santiniho-Aichela
Na začiatku 18. storočia povolal opát Vejmluva do Žďáru mnoho architektov, sochárov a maliarov, najvýznamnejší ale bol pražský architekt Jan Blažej Santini-Aichel. K najvýznamnejším prácam Santiniho na žďárskom kláštore patrí zvelebenie interiéru konventného kostola Nanebovzatia Panny Márie a stavba prelatúry. Vedľa čiastočnej prestavby interiéru kláštora Santini navrhol aj veľké množstvo stavieb mimo vlastné budovy kláštora. Napríklad kláštorný hospodársky dvor Lyra, prístavba sakristie cintorínového kostola Najsvätejšej Trojice pri juhovýchodnej časti námestia Republiky a Dolný cintorín (postavený pre obete moru, ktorý sa Žďáru vyhol).
Najvýznamnejšou stavebnou pamiatkou Santiniho je bez sporu púťový kostol sv. Jána Nepomuckého na Zelenej hore, postavený v slohu barokovej gotiky. Tento vrcholný Santiniho výtvor bol roku 1994 zaradený do zoznamu svetových kultúrnych a prírodných pamiatok UNESCO.