cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lamothe-Landerron
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kýčerka (vrch v Kysuckých Beskydách)
Poloha
Nachádza sa vo východnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Nová Bystrica. Najbližším sídlom je juhovýchodným smerom ležiaca Vychylovka, miestna časť Novej Bystrice. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Tempomat
Adaptívny tempomat
Pre viac informácií o Adpatívnom tempomate kliknite sem.
Kýčerka (vrch v Kysuckých Beskydách)
Opis
Kýčerka leží v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z vrchu Javorina v hlavnom hrebeni. Severným smerom sa okrem Javoriny nachádza aj Kykula a Priehybok, východne Svítková , južne Sajdov  a Talapkovo Solisko  a západným Javorina  a Bugaj. Masív leží v povodí Bystrice; východnú časť odvodňuje Janíkov potok, južnú Kryštofov potok a západnú Kašubova Kolíska, všetky smerujúce do potoka Vychylovka. Na vrchol nevedie značený chodník.
Tempomat
Adaptívny tempomat
Je podobný klasickému tempomatu s tým rozdielom, že vozidlo je vybavené radarom, ktorý sníma rýchlosť pred ním idúceho vozidla. V prípade potreby dokáže elektronika adaptívneho tempomatu samočinne pribrzdiť, alebo aj úplne zastaviť alebo naopak zrýchliť podľa aktuálnej dopravnej situácie pred vozidlom.
Kýčerka (vrch v Kysuckých Beskydách)
Výhľady
Celá oblasť je výrazne poznačená lesnou ťažbou a veľkú časť masívu Kýčerky pokrýva len nízka vegetácia, poskytujúca tak kruhový rozhľad. Viditeľné sú okolité vrchy Kysuckých Beskýd, Kysuckej vrchoviny, Malej Fatry a Oravskej Magury, pri vhodných podmienkach aj Nízke a Západné Tatry.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný z Vychylovky lesnými cestami a chodníkmi. Severným smerom vedie vrcholom Javoriny  červeno značená hrebeňovka z Veľkej Rače cez Sedlo pod Orlom na Rycierovu horu, južným úpätím zasa  žltá značka, spájajúca lokality Pavelkovia a Koleno.
Basketbalová extraliga žien
Basketbalová extraliga žien (EXZ) je najvyššia slovenská basketbalová súťaž žien, ktorá prebieha nepretržite od roku 1993. Prvá sezóna, ktorá sa odohrala po odohraní federálnej ligy 1992/93, bola skrátená a play-off sa v nej nehralo. Do roku 2004 niesla názov I. liga. Organizuje ju Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Historicky najúspešnejším tímom je Young Angels Košice, ktorý v nej zvíťazil 15-krát.
Tímy v sezóne 2022/23
V sezóne 2022/23 hrá extraligu 8 tímov:
Prehľad sezón
Novovzniknutý klub Delta V.O.D.S Košice odkúpil v roku 2001 všetky hráčky i záväzky zaniknutého klubu Delta Termostav-Mráz Košice a nahradil ho.
Hráčky s najväčším počtom bodov (20042023)
Tabuľka obsahuje hráčky s najväčším počtom bodov v akejkoľvek časti extraligy (základná časť, nadstavba, play-off, final four) v sezónach 2004/05 až 2022/23. Hrubým sú vyznačené hráčky aktívne v sezóne 2022/23. Aktuálne k 26. 4. 2023.
Wake Your Mind
Wake Your Mind je siedmy štúdiový album nemeckej trance dvojice Cosmic Gate. Bol vydaný dňa 24. októbra 2011 v digitálnej forme na webstránke Beatport a dňa 31. októbra 2011 vo všetkých ostatných digitálnych maloobchodoch.
Kykula (vrch v Kysuckých Beskydách, Vychylovka)
Kykula je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží nad Vychylovkou, približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom.
Opis
Kykula, na niektorých mapách písaná ako Kikula, je súčasťou pohraničného hrebeňa, ktorým vedie i rozvodie Čierneho a Baltského mora. Severným smerom sa nachádza Bendoszka Mala, severovýchodne Priehybok , východne Májov a Svítková , južne Sajdov  a Kýčerka  a západne Javorina , Bugaj  a Veľká Rača. Severné svahy odvodňuje potok Ciapków do Rycerky v povodí rieky Sola, voda z južne orientovaných častí je odvádzaná prítokmi Vychylovky do Bystrice v povodí Kysuce. Vrcholom vedie hrebeňovka, kopírujúca hranicu.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, poskytujúci obmedzený rozhľad. Väčšie horské lúky a lokality s nižšou vegetáciou umožňujú vidieť okolité vrchy Kysuckých Beskýd, pri vhodných podmienkach aj Žywiecke a Moravsko-sliezske Beskydy, Krivánsku Fatru, Oravskú Maguru, Oravské Beskydy a Tatry.
Tomáš Hedera
Klubový hokej
Tomáš Hedera začal hrať hokej ako 6-ročný (v roku 2004) v HC Slovan Bratislava. Okrem sezóny 2008/2009, ktorú strávil v Hokejovej škole Svišť, sa stal HC Slovan Bratislava jeho domovským klubom.
Bol kapitán reprezentačného družstva na Turnaji 4 krajín v nemeckom Füssen e v roku 2015. O rok neskôr sa stal juniorským majstrom Slovenskej republiky. V sezóne 2017/2018 ako jeden z troch hráčov podpísal dvojročnú zmluvu s HC Slovan Bratislava v KHL. V tejto sezóne pôsobil aj v projekte HK Orange 20. V KHL prvý krát nastúpil v zápase proti klubu zo Soči, prvé body získal v zápase proti klubu z mesta Ufa. V zápase proti klubu z Minska hral v prvej obrannej dvojici s kapitánom mužstva Meszárošom.
Od konca septembra 2018 na základe dvojcestnej zmluvy s HC Slovan Bratislava odišiel do extraligového klubu HC 07 Detva. Koncom novembra 2018 v rámci striedavého štartu hráva aj v HC OSMOS Bratislava. V júli 2019 podpísal zmluvu s MHC Nové Zámky.
Landerrouat
Landerrouat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Juraj Krištofovič
Brigádny generál Ing. Juraj Krištofovič (* 22. november 1963, Trenčianske Teplice ) je slovenský generál.
Landerrouat
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Juraj Krištofovič
Vojenské pôsobenie
Podľa tlačovej správy Pozemných síl: „Takmer celá [Krištofovičova] kariéra bola spojená s logistikou, skladovaním, zásobovaním a materiálovým manažmentom.“
V roku 1988 vyštudoval Vojenskú akadémiu v Brne a v roku 2007 tiež Kurz národnej bezpečnosti. V roku 1988 sa stal náčelníkom tankovej a automobilovej služby technickej skupiny veliteľstva 3. delostreleckého pluku, 13. tankovej divízie Východného vojenského okruhu. Od roku 1992 bol náčelník automobilovej služby 3. brigády materiálneho zabezpečenia Vojenského veliteľstva Východ. Od roku 1994 starším dôstojníkom oddelenia logistiky veliteľstva 3. materiálovej základne 3 zboru letectva a protivzdušnej obrany. Od roku 1995 päť rokov pôsobil ako zástupca veliteľa pre skladovanie a zásobovanie 5. základne tankového materiálu. V rokoch 2000 až 2002 5. základni velil. Následne bol veliteľ Multifunkčnej zásobovacej základne Západ Veliteľstva logistiky. V rokoch 2004 až 2006 bol veliteľom Spoločného centra materiálového manažmentu Veliteľstva logistiky Síl výcviku a podpory. V roku 2007 bol zástupcom náčelníka Odboru pre logistické plánovanie a doktríny Štábu logistiky Generálneho štábu a od roku 2007 do 2008 velil Veliteľstvu logistiky Síl výcviku a podpory.
Landerrouat
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juraj Krištofovič
Vojenské pôsobenie
2. septembra 2008 ho prezident SR Ivan Gašparovič vymenoval do prvej generálskej hodnosti – brigádny generál.
Následne zastupoval veliteľa Síl výcviku a podpory. Od roku 2011 bol náčelníkom Štábu pre podporu operácií GŠ OS SR. Následne bol počas roka 2014 národným riaditeľom pre vyzbrojovanie. Od 1. júla 2014 pôsobil ako zástupca veliteľa Pozemných síl. Od 1. júla skončil presne po štyroch rokoch ukončil funkciu zástupcu veliteľa Pozemných síl.
K januáru 2021 bol Krištofovič pridelencom obrany na slovenskom veľvyslanectve v Moskve.
Nový život (seriál)
Nový život, s podtitulom Každý si zaslúži druhú šancu, je slovenský rodinný seriál, ktorý rozpráva príbeh troch 40-ročných najlepších priateľov, športovcov, ktorí ukončia svoje kariéry a začnú nový život. Seriál mal premiéru 6. januára 2020, pôvodne mal mať 40 časti. V marci 2020 bol seriál obnovený pre druhú sériu, ktorá mala premiéru 1. septembra 2020. 19. novembra 2020 bola oznámena príprava tretej série, ktorá bude mať premiéru 19. januára 2021.
Landerrouet-sur-Ségur
Landerrouet-sur-Ségur je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Treviso
thumb|Radnica Treviso je talianske mesto v regióne Benátsko, hlavné mesto rovnomennej provincie. Má 82 807 obyvateľov (2010) a rozlohu.
Leží asi severovýchodne od Padovy a asi  severne od Benátok v Benátskej nížine,  od rieky Piava. Sídli tu odevná firma Benetton.
Homoľa (vrch v Spišsko-gemerskom krase)
Homoľa je vrch v Spišsko-gemerskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Telgártom, približne severne od Revúcej.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti Spišsko-gemerského krasu, v geomorfologickom podcelku Muránska planina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Telgárt. Najbližšími sídlami sú severne situovaný Telgárt, západne sa nachádza Šumiac a Červená Skala, juhozápadne Muránska Huta a juhovýchodne Rejdová. Vrch leží v ochrannom pásme Národného parku Muránska planina.
Opis
Homoľa leží na severovýchodnom okraji Muránskej planiny. Východne sa nachádza Borovniak, Buchvald , Trsteník a Veľký Radzim , južne Priehybka , Kyprov , Stolica  a Čelo , západne Magura , Ploštiny , Dlhý vrch , Grúň  a Orlová  a severne Kráľova hoľa , Kráľova skala , Gregová  a Rakytovec. Oblasť je súčasťou povodia rieky Hron, kde vodu z východnej časti odvádza potok Homoľa. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať najmä okolité vrchy Spišsko-gemerského krasu, Nízke Tatry a Stolické vrchy.
Prístup
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z Telgártu.
Litvinovov pakt
alt=Sovietsky diplomat Maxim Litvinov (1876 – 1951), podľa ktorého je dohoda pomenovaná|náhľad|Sovietsky diplomat [[Maxim Maximovič Litvinov|Maxim Litvinov (1876 – 1951), podľa ktorého je dohoda pomenovaná]] alt=Georgij Vasilijevič Čičerin, kritik dohody|náhľad|Georgij Vasilijevič Čičerin, kritik dohody Litvinovov pakt je spoločný názov medzinárodnej mierovej zmluvy uzavretej 9. februára 1929 v Moskve. Zmluva bola pomenovaná podľa hlavného sovietskeho diplomata, ktorý viedol rokovania, Maxima Litvinova, a jej signatári sa v nej zaviazali k okamžitému uplatňovaniu Briandov-Kelloggovho paktu, čím sa formálne vzdali vojny ako súčasti zahraničnej politiky štátu.
Oficiálny názov Litvinovovho paktu zaregistrovaného v Spoločnosti národov bol „''Protokol o okamžitom nadobudnutí platnosti Parížskej zmluvy z 27. augusta 1928 o zrieknutí sa vojny ako nástroja národnej politiky". Zmluva je niekedy známa aj ako „Moskovský protokol''".
Medzi prvými signatármi Litvinovovho paktu boli Zväz sovietskych socialistických republík (Sovietsky zväz), Poľsko, Lotyšsko, Estónsko a Rumunsko.
Pozadie
Koncom roka 1927 sa začala korešpondencia medzi zahraničnými diplomatickými zbormi Francúzska a Spojených štátov smerujúca k medzinárodnej zmluve, v ktorej by sa signatári zriekli používania vojny ako nástroja zahraničnej politiky. Rokovania pokračovali rýchlym tempom v prvej polovici roka 1928, pričom sa na nich nakoniec zúčastnili zahraničné rezorty 15 vlád. Konečné znenie bolo dohodnuté pomerne rýchlo a 27. augusta 1928 sa v Paríži uskutočnil slávnostný podpis zmluvy, ktorá sa stala známou ako Briandov-Kelloggov pakt (pomenovaný podľa amerického ministra zahraničných vecí Franka B. Kellogga a francúzskeho ministra zahraničných vecí Aristida Brianda).
Komunistická vláda Sovietskeho zväzu bola počas procesu rokovaní v roku 1928 názorovo rozdelená, držala sa bokom od kapitalistických mocností, ktoré stáli za zmluvou, a na serióznosť a zámery týchto veľmocí sa pozerala s veľkou dávkou cynizmu. Sovietska vláda, ktorá sa vždy obávala zahraničnej invázie, sa usilovala o úplné vojenské odzbrojenie, pričom tvrdila, že pokračujúca existencia zbrojenia v masovom meradle je zásadne nezlučiteľná s formalistickou výzvou na zákaz vojny. V článku v sovietskych vládnych novinách Izvestija sa vyzdvihoval najmä štátny tajomník Kellogg, pričom sa upozorňovalo na jeho pokračujúcu verejnú podporu Monroeovej doktríny a jej dôraz na vojenskú akcieschopnosť Spojených štátov proti „každej mocnosti na svete", ktorá by ju porušila.
Hoci sovietska vláda hlboko podozrievala politické zámery, ktoré sa skrývali za Briand-Kelloggovým paktom, zároveň sa snažila získať politické body a vytvoriť si aspoň určitú diplomatickú istotu tým, že schválila zákaz používania vojny ako nástroja politiky, ktorý navrhovaná zmluva obsahovala. V lete 1928 bolo pozorovateľom zahraničnej politiky jasné, že Sovietsky zväz sa aktívne usiluje o miesto za rokovacím stolom, ktorý viedol k vytvoreniu a podpísaniu Parížskej zmluvy, pričom Čičerin, odporca toho, aby sa ZSSR stal zmluvnou stranou multilaterálnej dohody, prehral politickú diskusiu so zástupcom ľudového komisára zahraničných vecí a veteránom sovietskej diplomacie Maximom Litvinovom, ktorý zmluvu podporoval.
Hoci ZSSR bol 27. augusta vylúčený z pocty byť zakladajúcim signatárom paktu, v ten istý deň bola vládam všetkých ostatných krajín sveta predložená oficiálna výzva na pristúpenie k dohode a sovietska vláda rýchlo pridala svoje meno na zoznam signatárov. 29. augusta prijalo vládnuce prezídium Ústredného výkonného výboru sovietov (ÚV KSSZ), nominálna hlava vlády, formálne uznesenie o prijatí zmluvy - o výsledku Litvinov informoval funkcionárov mierovej komisie nasledujúci deň. 8. septembra 1928 bol ratifikovaný akt formálneho pristúpenia k Parížskej zmluve.
V oficiálnom úvodníku denníka Izvestija zo 7. septembra 1928 sa sovietska vláda domnievala, že prijatie Parížskej zmluvy bolo uskutočnené „s cieľom poukázať na nedostatočnosť navrhovaných záväzkov a požadovať rozšírenie týchto záväzkov tak, aby skutočne zabezpečovali mier", čo sa dalo dosiahnuť len prostredníctvom „pozitívnej a plodnej práce na odzbrojení". Takéto želania boli rýchlo zmarené, pretože ratifikačný proces rôznych signatárov uviazol. Štyri mesiace po podpise zmluvy ju formálne neratifikoval ani jeden zo signatárov.
Koncepcia
Po rozhodnutí pridať sa k signatárom parížskej protivojnovej dohody sa vláda Sovietskeho zväzu, či už z propagandistických alebo praktických dôvodov, stala hlavným podporovateľom Briandov-Kelloggovho paktu a pokúsila sa ho uviesť do platnosti so susednými krajinami. 29. decembra 1928 Litvinov navrhol dodatkový protokol k Parížskej zmluve, ktorý ju uvádzal do okamžitej platnosti v bilaterálnych vzťahoch ZSSR s historickým nepriateľom Poľskom a novou nezávislou bývalou súčasťou Ruského impéria Litvou.
Na túto sovietsku iniciatívu ako prvé zareagovalo Poľsko, ktoré predložilo protinávrh, aby sa súčasťou dodatkového protokolu stalo aj jeho vojenské spojenectvo, Rumunsko, ako aj ostatné pobaltské štáty. Sovietska vláda súhlasila s týmto poľským návrhom na rozšírenie okruhu regionálnych národov, čím sa urýchlilo prijatie Parížskej zmluvy, a okruh komunikácie sa rozšíril tak, že okrem ZSSR, Poľska a Litvy zahŕňal aj Rumunsko, Lotyšsko, Estónsko, Fínsko, Perziu a Turecko.
Podpis
Zmluvu ratifikovala lotyšská vláda 5. marca 1929, Estónsko 16. marca 1929 a vlády Poľska a Rumunska 30. marca 1929. Do série zmlúv Spoločnosti národov bola zaregistrovaná 3. júna 1929 a podľa článku 3 nadobudla platnosť 16. marca 1929.
Účinok a odkaz
Litvinovov pakt bol obohatením Briandov-Kelloggovho paktu s cieľom zabezpečiť ZSSR dostatok času na zotavenie a obnovu sovietskeho štátu v 20. rokoch 20. storočia. V 30. rokoch 20. storočia sa situácia začala zhoršovať, pretože spory členských štátov boli čoraz častejšie a vážnejšie. Československo-poľské pohraničné spory po Mníchovskej dohode pakt vážne poškodili, v roku 1938 Poľsko s pomocou nacistického Nemecka anektovalo časti Československa. Napokon ZSSR pakt surovo narušil, keď v roku 1939 napadol Poľsko.
Dream pop
Dream pop (tiež uvádzaný ako dreampop) je hudobný subžáner alternatívneho rocku a neo-psychedélie, ktorý sa vyznačuje dychovými vokálmi, gitarovými efektami, hutnou produkciou so zdôraznením na zvukovú textúru a atmosféru rovnako ako melódiu. Často sa prekrýva s príbuzným žánrom shoegaze, s ktorým sa občas zamieňali.
Charakteristika
Predpokladá sa, že dream pop (vo voľnom preklade „zasnívaný pop“) súvisí s „ponorením sa“ do hudby, ktoré poslucháč v momente prežíva. The AllMusic Guide to Electronica (2003) definoval dream pop ako „atmosférický subžáner alternatívneho rocku, ktorý sa spolieha rovnako na melódiu, ako aj na zvukové textúry“. Spoločnou charakteristikou sú dychové vokály, použitie gitarových efektov a husto produkovaný zvuk. Hudba sa skôr zameriava na textúru a náladu, ako na rýchle a silné rockové riffy. Texty piesní sú často introspektívnej alebo existenciálnej povahy. Podľa názoru Simona Reynoldsa dream pop „oslavuje nadšené a transcendentné zážitky, často s použitím drog a mystických obrazov“. Podľa Rachel Felderovej sa umelci dream popu často bránia zobrazovaniu sociálnej reality v prospech nejednoznačných alebo halucinogénnych zážitkov.
Landiras
Landiras je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz MS-11
Sojuz MS-11 bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 3. decembra 2018 vyštartovala z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravila troch členov Expedície 58. Potom zostala u ISS ako záchranná loď až do júna 2019, kedy sa s ňou rovnaká trojica kozmonautov vrátila späť na Zem.
Priebeh letu
Dňa 24. júna 2019 o 23:25:33 UTC sa Sojuz s rovnakou trojicou odpojil od Medzinárodnej vesmírnej stanice a 25. júna o 02:47:42,4 UTC úspešne pristál v kazašskej stepi neďaleko Džezkazganu.
Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
Albert-Ludwigs-Universität Freiburg (krátko Universität zu Freiburg alebo hovorovo Uni Freiburg) je univerzita vo Freiburgu im Breisgau. Založil ju 21. septembra 1457 rakúsky arcivojvoda Albrecht VI. Habsburský a je jednou z najstarších nemeckých univerzít.
Dnes sa prezentuje ako tzv. "Komplexná univerzita" (Volluniversität), tzn. vysoká škola na ktorej možno študovať všetky významné vysokoškolské odbory. Patrí medzi špičkové nemecké univerzity. Pre odlíšenie od univerzity, ktorá sa nachádza vo švajčiarskom Freiburgu (Fribourgu), sa niekedy označuje aj ako Universität Freiburg im Breisgau.
R-10 (literárna skupina)
R-10 bola literárna skupina, ktorá vznikla na báze spolku slovenských vysokoškolákov v Prahe Detvan. Skupina sa vydelila na princípe nielen roku narodenia autorov (1910) ale aj na inom pohľade na slovenskú skutočnosť. Najvplyvnejšou osobnosťou bol Alexander Matuška, k nemu sa priradili Dobroslav Chrobák, Ján Kostra, Kazimír Bezek, Michal Chorvát a ojedinele Ján Smrek. Okrajovo boli spriatelení so skupinou národohospodárov a technikov (Ján Bezek, Vladimír Klimeš, Juraj Furdík, Samuel Takáč), no jadro skupiny tvorili literáti. Členovia R-10 sa k sebe hlásili počas krátkeho obdobia rokov 19331934. Najdôležitejšie informácie o existencii skupiny sa dajú čerpať skoro výhradne len z diela Alexandra Matušku, slovenského literárneho vedca a kritika.
Profil skupiny
Ideový profil skupiny bol ľavicový, inklinoval k davistom, tiež sa staval kriticky k folklórnemu nacionalizmu v štýle 30. rokov, ktorý R-10 ironizovala aj odmietala ako zastaraný. Členovia R-10 sa líšili od davistov svojim chladnejším postojom voči marxizmu, ale zároveň kritizovali „teologizáciu” slovenskej spoločnosti. Možno konštatovať, že ich ideové východiská boli viac vyvážené, vyhýbajúce sa extrémom naľavo aj napravo. Členovia skupiny sporadicky publikovali svoje diela v časopise DAV. V roku 1934 publikuje časopis DAV viacero článkov pod značkou skupiny R-10, napríklad „Posledné slovo v afére bahňanskej“ od Alexandra Matušku pod pseudonymom Matúš Donoval, „Básnikovo rendez-vous” s témou básne „Básnik a žena“ od Jána Smreka, „O plagiátorskej sláve medzi nami“ bol tiež článok označený skratkou R-10. V roku 1935 sa už skratka R-10 v DAV-e neobjavuje, hoci členovia skupiny naďalej v ňom publikujú. R-10 bola literárna skupina mladých autorov, ktorá zanechala výraznejšiu stopu v skupine DAV vďaka svojmu kritickému pohľadu, ktorý vyvíjal tlak na zvyšovanie literárnej úrovne tvorby slovenských ľavicových autorov a tiež prispela doň literárnou kritikou vyššej úrovne, za čo treba vďačiť Alexandrovi Matuškovi.
P-V diagram
náhľad|Zobrazenie cyklu trojstupňového [[Parný stroj|parného stroja v p-V diagrame.]] p-V diagram (iné názvy: diagram tlak - objem, tlakový diagram ) je stavový diagram, v ktorom sa zobrazuje závislosť tlaku plynu na jeho objeme. Na vodorovnú os sa vynáša objem na zvislú os tlak. Používa sa na vizualizáciu termodynamických dejov a tepelných obehov v uzavrených systémoch.
Body v p-V diagrame
Každý bod v p-V diagrame určuje jednoznačne stav skúmaného plynu. Pri známom množstve skúmaného plynu na základe znalosti tlaku a objemu je možné vypočítať teplotu podľa stavovej rovnice. Napríklad pre ideálny plyn zo stavovej rovnice ideálneho plynu vyplýva: kde
Čiary v p-V diagrame
náhľad|Zobrazenie základných termodynamických dejov v p-V diagrame. Spojité čiary v p-V diagrame zobrazujú rôzne termodynamické deje alebo ich postupnosť, pomocou ktorých sa skúmaný plyn dostane z jedného stavu do druhého. Základné termodynamické deje majú charakteristický priebeh čiar. Je ich možné vyjadriť rovnicou všeobecnej polytropy s exponentom n: p.vn = const. (pozri obrázok):
Plochy v p-V diagrame
náhľad|Všeobecné zobrazenie prechodov medzi stavmi 1 a 2 v p-V diagrame. Plošný obsah uzavretej plochy v p-V diagrame je úmerný objemovej (mechanickej) práci. Toto vyplýva zo vzťahu pre prácu, čo je v danom prípade aj vzťah pre výpočet plochy v daných súradniciach diagramu:
kde
Ak termodynamické deje prebiehajú okolo ohraničenej plochy v smere hodinových ručičiek, táto práca sa z pracovného obehu získava, diagram teda zodpovedá tepelnému motoru. Ak termodynamické deje prebiehajú okolo ohraničenej plochy proti smeru hodinových ručičiek, táto práca sa v pracovnom obehu spotrebúva, diagram teda zodpovedá pracovnému stroju.
Boulevard du Temple
thumb|Boulevard du Temple Boulevard du Temple (doslova bulvár Templu) je bulvár v Paríži. Nachádza sa na hranici 3. a 11. obvodu.
Poloha
Ulicu spája námestie Place Pasdeloup, kde začína na križovatke s Rue des Filles-du-Calvaire, a Place de la République. Je orientovaná z juhu na sever, od juhu na ňu nadväzuje Boulevard des Filles-du-Calvaire.
Dejiny
V mieste dnešného bulváru viedli parížske hradby, ktoré dal vybudovať Karol V. Za vlády Ľudovíta XIV. boli zbúrané a namiesto nich vznikli promenády. Bulvár bol vymeraný v rokoch 1656 – 1705 a vysadený stromami. Je pomenovaný po Templi, sídle templárskeho rádu, ktorý sa nachádzal za mestskými hradbami.
Od doby Ľudovíta XVI. až do Júlovej monarchie bol bulvár obľúbeným miestom vychádzok. Nachádzalo sa tu množstvo kaviarní a divadiel. V 19. storočí získal prezývku Boulevard du Crime (bulvár Zločinu), podľa drám, ktoré často hrali v miestnych divadlách. V roku 1759 tu bolo založené divadlo Théâtre des Grands-Danseurs du Roi, ktoré bolo v roku 1792 premenené na Théâtre de la Gaîté. V roku 1769 vzniklo Théâtre de l'Ambigu-Comique, zmenené roku 1932 na Théâtre des Folies-Dramatiques. V rokoch 1847 bolo otvorené Théâtre-Lyrique, ktoré zaniklo v roku 1850.
thumb|[[Dagerotypia Boulevard du Temple (detail muža)]] Dňa 28. júla 1835 nastražil na ulici Giuseppe Fieschi výbušné zariadenie, ktoré malo usmrtiť kráľa Ľudovíta Filipa a jeho rodinu. Pri výbuchu bolo 18 osôb zabitých a 23 zranených.
Počas prestavby Paríža za vlády Napoleona III. bola táto oblasť radikálne prestavaná, takže z pôvodných divadiel zostalo jediné Théâtre Déjazet. Väčšina zmizla pri rozšírení Place de la République.
Ulica vstúpila i do dejín fotografie. Na snímke ulice, ktorá vznikla v období 1838/1939 je prvý raz zachytený človek. Kvôli dlhej expozícii sú pohybujúce sa objekty rozmazané, zreteľný je len muž, ktorý si dáva čistiť topánky.
Langoiran
Langoiran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Noah Hawley
Noah Hawley (* 1967, New York, New York, USA) je americký televízny scenárista, televízny producent a spisovateľ, známy najmä vďaka televíznym seriálom Fargo (2014súčasnosť) a Legion (2017súčasnosť).
Knihy
Noah Hawley napísal päť románov: A Conspiracy of Tall Men (1998), Other People's Weddings (2004), The Punch (2008), The Good Father (2012) a Pred pádom (orig. Before the Fall, 2016).
Televízia
Hawley pracoval ako scenárista a producent počas prvých troch sérií televízneho seriálu Kosti (20052008).
Neskôr bol tvorcom seriálov Extra tím v roku 2009, ktorý mal 10 častí a My Generation v roku 2010, ktorý bol po dvoch častiach stiahnutý z vysielania kvôli nízkej sledovanosti.
V roku 2014 sa na televízne obrazovky dostal jeho nový seriál Fargo, ktorý je adaptáciou rovnomenného filmu z roku 1996 od bratov Coenovcov, za ktorý v tom istom roku získal Cenu Emmy za najlepšiu minisériu.
Železničná trať Poprad-Tatry – Plaveč
Železničná trať Poprad-Tatry – Plaveč (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 185) je jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Poprad, Kežmarok, Starú Ľubovňu a Plaveč. Preprava je zabezpečovaná motorovými jednotkami 813.1, tzv. „Mravec“.
História
Postavením Košicko-bohumínskej železnice sa začalo úsilie okolitých regiónov o získanie povolení na výstavbu tratí. V 80. rokoch 19. storočia tak vzniklo niekoľko nových tratí i na Spiši. Po získaní povolenia sa rozbehla aj výstavba trate z Popradu cez Kežmarok do Spišskej Belej. Napriek prvotnej nespokojnosti s trasovaním pri Spišskej Belej a všeobecnej nedôvere obyvateľov k využitiu železnice sa doprava na 13,2 km dlhej trati začala 18. decembra 1889, a to v úseku po mesto Kežmarok. Pri výstavbe bolo potrebné vybudovať 4 mosty dlhšie ako 10 m, násypy až do výšky 7 m, sklady i priecestia, čo si vyžiadalo sedem mesiacov práce a náklady 770 000 K.
Úsek KežmarokSpišská Belá budovali s oneskorením a železnica s dĺžkou 8,1 km bola otvorená 6. júna 1892. Náklady na výstavbu boli 610 000 K.
Výstavba železnice údolím rieky Poprad pokračovala úsekom Spišská BeláPodolínec, ktorý sa mal napojiť na trať PrešovPlaveč s napojením na Poľsko. Túto časť sa však podarilo zrealizovať až o polstoročie neskôr. Trať viedla z veľkej časti po násypoch a rieku Poprad prekonávala 30 m dlhým oceľovým mostom. Náklady na vybudovanie 11,2 km dlhého úseku predstavovali 900 000 K a vlaky do Podolínca prvýkrát dorazili 10. decembra 1893.
Posledná časť Podolínec – Orlov dokončili až o niekoľko desaťročí neskôr. Výstavba trate sa na konci 19. storočia sa zastavila v Podolínci. Stavebné práce začaté v roku 1944 kvôli druhej svetovej vojne prerušili. Povojnové obnovenie prác bolo iba dočasné, a tak železničné prepojenie Podolínca, Starej Ľubovne a Plavča dlhé 31,7 km, dokončili až v 60. rokoch 20. storočia. Prevádzka v úseku PodolínecPlaveč začala 26. novembra 1966.
Studený potokTatranská Lomnica
náhľad|Trať Studený Potok[[Tatranská Lomnica]] Napojeniu tatranských osád na železnicu predchádzalo veľké súperenie. Kežmarok, významné kultúrne a hospodárske centrum pod Vysokými Tatrami, sa na konci 19. storočia vinou zlého rozhodnovania v oblasti budovania infraštruktúry rútil na vedľajšiu koľaj. Malý a nevýznamný Poprad uprednostňoval spojenie so Starým Smokovcom, ktorý bol už v tom čase známym strediskom. Novozaložená a štátom preferovaná Tatranská Lomnica mala šancu stať sa dôležitými klimatickými kúpeľmi, k čomu jej napomohlo aj vybudovanie železničnej trate z Veľkej Lomnice. O ňom rozhodla až prehliadka komisie, ktorá v septembri 1894 posudzovala oba projekty. Trať do Tatranskej Lomnice dostala koncesiu, zatiaľčo trať do Starého Smokovca len prísľub rýchlej výstavby.
V roku 1911 trať napojili na Tatranské elektrické železnice, a to úsekom z Tatranskej Lomnice do Starého Smokovca.
Stanice na trati
náhľad|[[Železničná stanica Kežmarok]] náhľad|Železničná trať číslo 185 medzi [[Kežmarok|Kežmarkom a Huncovcami]]
Daniel Bútora
Daniel Bútora (* 1967, Bratislava) je slovenský lektor, kouč a tréner v oblasti leadershipu a projektového riadenia, manažér v oblasti školstva a od mája 2023 minister školstva SR v úradníckej vláde Ľudovíta Ódora.
Životopis
Vyrastal v Bratislave. V polovici 80. rokov sa dal pokrstiť a zúčastňoval sa tajných bohoslužieb. Po maturite pracoval rok ako javiskový robotník, následne začal študovať knižničnú a informačnú vedu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (FF UK). Prostredníctvom otca sa zoznamoval s prostredím slovenského disentu. 13. novembra 1989 sa zúčastnil demonštrácie za oslobodenie tzv. Bratislavskej päťky pred Justičným palácom v Bratislave. Počas Nežnej revolúcie bol jedným z lídrov študentského hnutia na FF UK. V roku 1990 štúdium prerušil a venoval sa žurnalistike a aktivitám v hnutí VPN.
Po víťazstve Vladimíra Mečiara v parlamentných voľbách v júni 1992 sa stiahol z politiky. Presťahoval sa do Prahy, kde v rokoch 19951998 absolvoval štúdium amerikanistiky na Fakulte sociálnych vied Karlovej univerzity. Pôsobil v českej a slovenskej pobočke Rádia Slobodná Európa, najprv ako redaktor, neskôr riaditeľ slovenského servisu a ako interný tréner viedol anglickojazyčné tréningy pre novinárov.
Od roku 2004 žije v Bratislave, pracuje ako kouč pre vrcholových manažérov a angažuje sa v práci s deťmi a mládežou. Viedol Združenie škôl C. S. Lewisa, ktoré je účelovým zariadením Cirkvi bratskej, pôsobil v správnych radách viacerých cirkevných základných škôl Narnia a bilingválneho gymnázia C. S. Lewisa. Bol aktívny vo viacerých iniciatívach v oblasti regionálneho školstva. Zakladal program Akadémia riaditeľov na podporu vedúcich pracovníkov základných a stredných škôl a stál pri zrode vzdelávacieho programu Teach for Slovakia.
Počas vládnej krízy na jeseň 2022 po odchode ministrov SaS z vlády Eduarda Hegera patril medzi kandidátov s ktorými sa uvažovalo na uvoľnený post ministra školstva. Ministrom sa vtedy nestal, zostal však pôsobiť ako poradca ministra (a nakoniec svojho predchodcu v rezorte) Jána Horeckého. Zároveň bol spolupracovníkom tímu plánu obnovy.
Osobný život
Je synom sociológa a diplomata Martina Bútoru a dcéry básnika Laca Novomeského Eleny Bútorovej-Novomeskej. Je ženatý a s manželkou vychovávajú 5 detí.
Lincoln Tunnel
náhľad|Portál Lincolnovho tunelu v New Jersey
Lincoln Tunnel alebo Lincolnov tunel je tunel pod riekou Hudson spájajúci ostrov Manhattan v New Yorku s Jersey City v štáte New Jersey.
Je tvorený tromi tunelovými rúrami, ktoré slúžia na cestnú dopravu. V každej tunelovej rúre sú dva jazdné pruhy, pričom svetlá výška každej z nich je 4,1 a šírka 6,6 metra. Dĺžka severnej rúry je 2 281 a južnej 2 440 metrov. Denne nimi prejde takmer 120 tisíc vozidiel, čo z neho robí jeden z najfrekventovanejších cestných tunelov sveta. Za prejazd sa platí mýtne 15 dolárov počas dopravnej špičky a 10,50 mimo nej.
Africký pohár národov 2013
Počnúc týmto vydaním sa turnaj začal konať v nepárnych rokoch namiesto párnych, aby sa turnaj nekonal v tom istom roku ako Majstrovstvá sveta vo futbale. Toto vydanie bolo prvé od roku 1965, ktoré sa konalo v nepárny rok.
Víťazom turnaja sa stala Nigéria, ktorá vo finále zdolala Burkinu 1:0. Na treťom mieste skončilo Mali.
Lincoln Tunnel
Dejiny
Tunel bol navrhnutý Ole Singstadom. Stavba prvej (strednej) tunelovej rúry začala v marci 1934. Dňa 22. septembra 1937 bola uvedená do prevádzky. Druhá (severná) tunelová rúra bola otvorená 1. februára 1945. Tretia (južná) tunelová rúra bola otvorená 25. mája 1957.
Langon (Gironde)
Langon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Africký pohár národov 2013
Nigéria sa ako šampión kvalifikoval na Pohár konfederácií FIFA 2013.
Ulica Andreja Hlinku (Prievidza)
Andreja Hlinku je ulica v Prievidzi.
Africký pohár národov 2013
Kvalifikácia
Na turnaji sa predstavilo 16 tímov. Debutantom na turnaji boli Kapverdy.
Ulica Andreja Hlinku (Prievidza)
Patrí medzi dôležité prievidzské ulice a je súčasťou spojnice mesta s blízkymi Bojnicami. Ulica začína na križovatke s Kláštornou ulicou a v smere z centra je pokračovaním Hviezdoslavovej ulice. Prechádza kruhovou križovatkou a vedie západným smerom, kde na križovatke s Ulicou T. Vansovej a Šumperskou ulicou pri železničnej stanici končí a cesta pokračuje ako Bojnická cesta.
Africký pohár národov 2013
Štadióny
Zápasy sa hrali na piatich štadiónoch v piatich mestách. Všetky štadióny hostili Majstrovstvá sveta vo futbale 2010.
Mikuláš Mušinka
akademik Prof. PhDr. Mikuláš Mušinka DrSc. (* 20. február 1936, Kurov) je slovenský etnológ, folklorista, filológ a kultúrny historik.
Životopis
Narodil sa v rodine roľníka. Dobrá znalosť agrikultúrneho prostredia a tradičnej kultúry predznamenala jeho profesijné smerovanie. Aj postupné formovanie, hľadanie a uvedomovanie si vlastnej etnickej identity prispelo k jeho záujmu o jazyk, kultúru a špecifiká v spôsobe života rusínsko-ukrajinského obyvateľstva na severovýchode Slovenska. Gymnaziálne štúdiá absolvoval v Prešove. Po maturite (1953) pokračoval štúdiom na Vysokej škole ruského jazyka a literatúry v Prahe. V roku 1967 obhájil na Karlovej univerzite v Prahe kandidátsku dizertačnú prácu.
Dalhousie University
Dalhousie University je univerzita v Halifaxe, v kanadskej provincii Nové Škótsko. Založená bola v roku 1818 a v súčasnosti má viac ako 19 tisíc študentov.
História
Univerzita je jedna z najstarších v Kanade. Založená bola v roku 1818. Založil ju George Ramsay, 9. earl z Dalhousie a viceguvernér Nového Škótska (neskôr generálny guvernér Kanady). Jeho cieľom bolo založiť vzdelávaciu inštitúciu pre všetkých, nezávisle od náboženstva. Inšpiroval sa Edinburgh University a chcel vytvoriť protiváhu anglikánskemu University of King’s College, v novoškótskom Windsore. Dalhousie do inštitúcie investoval 7 000 vtedajších libier, ktoré Royal Navy vybralo na clách počas blokády prístavu Castine v štáte Maine. Krátko potom ako inštitúciu založil bol Dalhousie menovaný za generálneho guvernéra a budúca univerzita sa hýbala len pomaly. Prvá výuka bola zorganizovaná v roku 1838. Vtedy bol za prvého rektora menovaný Thomas McCulloch a od roku 1841 mala status univerzity. V roku 1848 bola však zreorganizovaná na strednú školu. V roku 1863 bola opäť otvorená ako univerzita a v roku 1866 udelila svoje prvé tituly. Od roku 1881 na nej môžu študovať aj ženy. V roku 1997 bola Dalhousie spojená s Technical University of Nova Scotia.
Profil
Univerzita je najväčšia v atlantickej Kanade. Má štyri kampusy. Hlavný kampus je v historickom okrsku Halifaxu, South End. Ďalšie dva sú v centre mesta a agrotechnický v Truro. Trinásť fakúlt ponúka viac než 200 študijných programov. Na Dalhousie University študuje viacej ako 19 tisíc študentov, z toho je 60% mimo provincie. V roku 2017 mala 999 profesorov. V jeseni 2020 spolu 148 569 absolventov.
Mottom univerzity je „Ora et Labora“, Modlidba a práca. Farbami sú čierna a zlatá.
Od roku 2020 je 12. rektorom a vicekancelárom Dr. Deep Saini.
Mariánska ulica (Prievidza)
Mariánska je ulica v Prievidzi.
Patrí medzi dôležité prievidzské ulice a je súčasťou spojnice centra mesta s mestskou časťou Kopanice. Ulica spája Hviezdoslavovu ulicu a ulicu Kolomana Novackého. Začína na nadjazde ponad cestu I/64 a končí na križovatke s ulicou Márie Medveckej.
Hodina anatómie u doktora Tulpa
Hodina anatómie u doktora Tulpa je názov obrazu holandského barokového maliara Rembrandta z roku 1632.
V roku 1632 sa mladý a talentovaný umelec presťahoval z rodného Leidenu do Amsterdamu, ktorý mu poskytol oveľa väčšie možnosti umeleckého vyžitia. Už v tomto období bol uznávaným a vyhľadávaným maliarom. Ešte v tom istom roku dostal prvú významnejšiu objednávku. Predstaviteľ lekárskeho cechu, doktor Nicolaes Tulp, objednal u Rembrandta skupinový portrét.
Začiatok 17. storočia priniesol zmenu v pohľade na ľudské telo a anatómiu všeobecne. Ľudské telo už nebolo považované iba ako za dielo Stvoriteľa, ale skúmalo sa jeho zloženie a funkcie. Medzi poslucháčmi boli obľúbené najmä verejné anatomické lekcie a prednášky. Lekári, ktorí ich predvádzali, medzi nimi i Nicolaes Tulp, boli váženými ľuďmi.
Umelec v tomto vôbec prvom svojom skupinovom portréte narúša zaužívanú formu, keď zúčastnené osoby nezobrazuje v jednom rade vedľa seba, ale zhromaždené do kruhu okolo pitevného stola (táto kompozičná schéma sa v budúcnosti stala pre Rembrandta povestná – dôkazom sú napr. obrazy Nočná hliadka či Predstavenstvo súkeníckeho cechu).
Na stole leží telo (ide o popraveného zločinca), ktoré ma odhalené šľachy ľavého predlaktia. Skúmaná ruka je zobrazená na úrovni zodpovedajúcej anatomickým znalostiam vtedajšej doby. Umelec kladie dôraz na hlavnú postavu obrazu tým, že ako jediná má na hlave široký klobúk. Poslucháčstvo tvorí sedem vážených členov cechu, pričom sú tu živo zachytené rôznorodé prejavy chovania každého jednotlivca. O ich zaujatí prednáškou hovorí výraz ich tvárí. Jeden z prítomných sústredene sleduje chirurgov výklad, iný skepticky skúma predmetné telo, ďalší poslucháč zasa porovnáva obsah prednášky s textom v otvorenej knihe. Zvláštnu pozornosť umelec upriamuje na postavu lekára, ktorého hlava vyčnieva nad všetkými ostatnými a ktorého pohľad smeruje von z obrazu. Díva sa priamo na diváka, čím ho vyzýva, aby sa tiež podieľal na činnosti postáv. Pozorovateľ obrazu sa tak nevdojak dostáva do pozície odborného publika.
Ak predpokladáme, že obraz skutočne verne zachytáva podobu portrétovaných osôb, je pravdepodobné, že visel zrejme v prednáškovej či schôdzovej miestnosti cechu. Realisticky podanou scénou si Rembrandt získal hlboký rešpekt a uznanie.
Hviezdoslavova ulica (Prievidza)
Hviezdoslavova je ulica v Prievidzi.
Patrí medzi dôležité prievidzské ulice a je súčasťou spojnice mesta s blízkymi Bojnicami, ako aj s mestskou časťou Kopanice. Ulica spája Mariánsku a ulicu Andreja Hlinku. Začína na nadjazde ponad cestu I/64 a končí na križovatke s Kláštornou ulicou.
Lanton
Lanton je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lansac (Gironde)
Lansac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Steve Lukather
Steve Lukather (* 21. október 1957, San Fernando Valley, Los Angeles) je americký gitarista, štúdiový hudobník, skladateľ, spevák, producent a zakladajúci člen legendárnej skupiny Toto. Ako spoluautor a producent sa podieľal na viac ako 1000 albumoch známych po celom svete. Firemný hráč Music Man, s modelom LUKE.
Kassiopeia
náhľad|Kasiopeja a Kéfeus ďakujú Perseovi, že sa rozhodol zachrániť Andromedu, autor:[[Pierre Mignard (1612–1695)]] Kassiopeia (iné názvy: Kasiopeia, Kasiopeja, Kassiopeja, Kassiopé, Kassiopa, Kassiepeia, Kassópé, Kassópa; starogr. Κασσιόπεια - Kassiopeia alebo Κασσιόπη – Kassiopé alebo Κασσιέπεια – Kassiepeia alebo zriedkavo Κασσώπη - Kassópé; ) je v gréckej mytológii manželka etiópskeho kráľa Kéfea a matka Andromedy.
Kráľovná Kasiopeja bola pyšná, márnomyseľná a navyše vystatovačná. Keď raz verejne vyhlásila, že jej kráse a kráse jej dcéry Andromedy sa nemôžu morské nymfy ani len priblížiť, nieto ešte s nimi súperiť, nymfy sa urazili a išli sa sťažovať vládcovi morí bohu Poseidónovi. Ten pýchu potrestal tým, že do Kéfeovho kráľovstva zoslal potopu a navyše aj morskú obludu, ktorá krajinu sužovala a ničila. Kráľ vyhľadal preto pomoc veštiarne a jej odpoveď znela jednoznačne: ak má byť zachránené kráľovstvo, musí byť oblude obetovaná kráľovská dcéra Andromeda. A tak sa aj stalo. Kráľ donútený ľudom musel dať nahú Andromedu prikovať ku skale na pobreží a tam ju ponechať ako obeť oblude. Nenašiel sa nikto v kráľovstve, kto by úbohému dievčaťu pomohol.
V tom čase sa však hrdina Perseus vracal z nebezpečnej cesty, na ktorej po ťažkom boji usmrtil Gorgonu Medúzu a jej smrtiacu hlavu niesol Polydektovi, kráľovi na ostrove Serifos. Perseus mal pri sebe dary bohov, ktoré mu pomáhali – okrídlené črievice, prilba neviditeľnosti a kúzelný meč. Na svojej púti sa ale dostal aj na samý okraj vtedy známeho sveta, do Etiópie. Keď sa z výšky spúšťal na pobrežie, zazrel nahú dievčinu prikovanú ku skale. Pristál pri nej a dozvedel sa kto je a prečo ju postihol tento osud. Neďaleko úzkostne sledovali svoju dcéru kráľovskí rodičia. Perseus s nimi prehovoril a uzavreli dohodu, že ak Andromedu oslobodí, ona sa stane jeho manželkou. Rodičia a Andromeda s radosťou súhlasili a Perseus vybojoval s obludou dlhý a ťažký zápas, ktorý sa nakoniec skončil víťazstvom Persea a Andromeda bola voľná.
V paláci sa čoskoro nato konala kráľovská svadba. Do hodovnej siene však vtrhol kráľov brat Fineus, ktorý bol Andromedin snúbenec. Kým Andromede hrozilo nebezpečenstvo, ustúpil do ústrania a nechal ju svojmu osudu, ale teraz sa domáhal svojich pôvodných práv a prišiel s veľkou družinou vojakov, aby Persea odstránili.
náhľad|Kasiopeja a Andromeda, zdroj:Planisphere celeste, Philippe La Hire, 1705.
Došlo k boju, v ktorom sa Perseus presile statočne postavil. Keďže svadobčania nemali zbrane a on sám toľkých protivníkov zdolať nemohol, vytiahol teda z kapsy Medúzinu hlavu a obrátil ju smerom k Fineovi a jeho vojakom. Tí sa následne jeden po druhom začali meniť na kameň.
Novomanželia potom odišli na ostrov Serifos, kde žila Perseova matka Danaé a potom prišli do Argu, kde sa Perseus stal kráľom.
Po smrti sa z rozhodnutia bohov Kasiopeja aj s manželom Kéfeom a tiež Perseus a Andromeda dostali na nebo, kde dodnes žiaria ako jasné súhvezdia v Mliečnej dráhe.
Achberger (priezvisko)
Achberger je slovenské priezvisko. Na Slovensku má najčastejší výskyt v Svätom Jure, tiež Bratislave a v Pezinku.
Tomáš Salomon
Ing. Tomáš Salomon (* 1. marec 1966) je český ekonóm a manažér, od 1. januára 2016 predseda predstavenstva a generálny riaditeľ Českej sporiteľne. V roku 1984 maturoval na Gymnáziu Jízdárenská v Ostrave a v roku 1988 absolvoval štúdium na Fakulte ekonomiky služieb a cestovného ruchu Vysokej školy ekonomickej v Bratislave. V roku 2018 bol v Česku zvolený bankárom roku. V roku 2020 bol Bankár roku znova a získal aj cenu "MasterCard Special Award".
Prehľad činnosti
Významné funkcie:
Lapouyade
Lapouyade je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Erwin Neher
Erwin Neher (* 20. marec 1944, Landsberg am Lech, Nemecko) je nemecký biofyzik, bunkový fyziológ a vysokoškolský pedagóg.
Je profesorom univerzity a riaditeľom Inštitútu Maxa Plancka pre biofyzikálne chémiu v Göttingene.
Lapouyade
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Erwin Neher
V roku 1991 získal Nobelovu cenu za fyziológiu a lekárstvo spolu s Bertom Sakmannom za výskum funkcie iónových kanálov v bunkách a vynález laboratórnej techniky zvanej patch clamp, ktorá umožňuje iónové kanály skúmať.
V roku 1978 sa oženil s nemeckou biochemičkou a mikrobiologičkou Evou-Mariou Ruhr, majú spolu päť detí – Richard, Benjamin, Carola, Sigmund a Margret.
Železničná trať Rimavská Sobota – Poltár
Železničná trať Rimavská Sobota – Poltár (pred zrušením bola v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať 175) bola jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spájala Rimavskú Sobotu a Poltár. Prevádzka na nej bola zastavená v roku 2000 a v roku 2007 bola trať zrušená.
Dejiny
Železničná trať na juhu stredného Slovenska prepojila Rimavskú Sobotu s Poltárom krátko pred vypuknutím prvej svetovej vojny. Otvorená bola v dvoch etapách: prvý bol 6. novembra 1913 sprevádzkovaný úsek z Poltára do Oždian, druhý 23. novembra 1913 z Oždian do Rimavskej Soboty. Na trati sa kvôli kopcovitému terénu nachádzal 160 m dlhý tunel, množstvo násypov, zárezov i mostov.
Súčasnosť
V júni 2013 schválilo zastupiteľstvo Banskobystrického samospráveho kraja rozhodnutie o kúpe zrušenej trate od ŽSR za symbolické 1 €. Účtovná hodnota trate bola určená na takmer 772 tisíc €. Podľa zmluvy získal VÚC železničný zvršok, mosty, tunel aj budovy zastávok, strážnych budov či skladov. Zámerom je položením asfaltovej vozovky na telese trate vybudovať cyklotrasu. Financie na projekt chce kraj získať z európskych fondov.
Nábrežná ulica (Prievidza)
Nábrežná je ulica v Prievidzi v mestskej časti Prievidza II Píly.
Patrí medzi vyťažené a dôležité ulice a dopravne obsluhuje hypermarkety Kaufland, Tesco, Kinekus a obchodné centrum Korzo. Začína na kruhovej križovatke s Bojnickou cestou a vedie severným smerom v blízkosti rieky Nitry ku križovatke s ulicami Ľuda Ondrejova a Pavla Jozefa Šafárika, kde končí.
Dean Kukan
Dean Kukan (* 8. júl 1993, Volketswil) je švajčiarsky profesionálny hokejový obranca, ktorý je v súčasnosti hráčom klubu ZSC Lions v National League (NL). Má český pôvod.
Kariéra
Kukan hral v roku 2006 na Quebec International Pee-Wee Hockey Tournament s mládežníckym tímom z Zürichu. Už ako 16-ročný debutoval za GCK v Národnej lige B (NLB) a o dva roky neskôr v švajčiarskej národnej lige A za tím ZSC Lions. Po dvoch sezónach odišiel Kukan do klubu Luleå HF, ktorý hral vo švédskej hokejovej lige (SHL).
Tu si vybudoval stabilnú pozíciu obrancu počas šiestich sezón, v roku 2015 s klubom vyhral Ligu majstrov. Následne využil klauzulu možnosti odchodu do NHL po sezóne 2014-15 a 1. júna 2015 podpísal dvojročný vstupný kontrakt s Columbus Blue Jackets.
V sezóne 2015/16 Kukan debutoval v NHL 26. marca 2016, bolo to v zápase proti Nashville Predators v Bridgestone Arene. Na konci sezóny bol preradený na farmu do AHL a v roku 2016 získal Calder Cup.
9. júna 2017 Blue Jackets opätovne podpísali s Kukanom dvojcestnú zmluvu na ďalší rok. V drese farmárskeho klubu Cleveland Monsters bol nominovaný do Zápasu hviezd AHL v roku 2018. 7. februára 2020 podpísal Kukan s Blue Jackets predĺženie zmluvy o dva roky.