cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Đuro Blažeka
V roku 1998 napísal magisterský titul Govor Preloga (Nárečie v Prelogi). V roku 2004 dostal doktorát s dizertačnou prácou Govori Međimurja (Medzimurské nárečie). Krátko študoval v Salzburgu v Rakúsku. V roku 1998 sa stal učiteľom na Pedagogickej fakulte v Čakovci. Od 1. októbra 2006 do 11. novembra 2009 bol dekanom na vysokej škole pedagogickej v Záhrebe.
Đuro Blažeka publikuje knihy a články o kajkavských dialektoch (Međimurje, Podravina).
Referendum na Malte v roku 2011
Pozadie
Malta bola s katolíckou väčšinou jediná krajina Európskej únie, ktorá nedovoľovala rozvod. Spolu s Filipínami a Vatikánom bola jednou z troch svetovo. Maltskí manželia mohli súdy požiadať o odlúčenie, žiadať o cirkevné zrušenie alebo sa rozviesť v zahraničí (čo platilo aj na Malte). Referendum bolo vnímané ako problém vplyvu cirkvi na oficiálne sekulárnu krajinu.
Kampaň
Katolícka cirkev na ostrove podporovala „Nie“ kampaň. Za katolíkov sa považuje 95% ostrovanov. Proti rozvodom bola aj vtedajšia vládna Nacionalistická strana. Opozičná Labour Party nemala oficiálne stanovisko. Jej poslanec Joseph Muscat tvrdil, že na maltských súdoch prebehnú dve odluky denne. Nacionalista Jeffrey Pullicino Orlando pripomenul, že rozvod v zahraniční je len pre tých, ktorí si ho môžu dovoliť.
Referendum
Referendová otázka znela: „Súhlasíte so zavedením možnosti rozvodu v prípade manželského páru, ktorý je odlúčený alebo žije oddelene aspoň 4 roky a kde nie je žiadna racionálna nádej na zmierenie medzi manželmi a zároveň je zaistené adekvátne vydržiavanie a zabezpečenie detí zaručené?“ Referendové otázky boli v maltčine a angličtine.
Referendum konané v 581 volebných miestnostiach so 720 ľudmi počítajúcimi hlasy a 2 925 ľudmi dohliadajúcimi stálo približne 4 milióny eur vrátane milióna na lacné letenky pre Malťanov v zahraničí.
Výsledky
náhľad|Výsledky podľa okrskov
Výsledky referenda:
Reakcie a dopady
Jeffrey Pullicino Orlando, líder Nacionalistickej strany a podporovateľ „Áno“ vyhlásil, že výsledok získal oddelenie štátu a náboženstva.
Saint-Pantaléon (Vaucluse)
Saint-Pantaléon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Zoznam veľvyslancov Slovenskej republiky
Veľvyslanci Slovenskej republiky sú osoby, ktoré vedú diplomatické misie (zastupiteľské úrady, misie, ekonomický a kultúrny úrad) Slovenskej republiky v zahraničí. Mimoriadnych a splnomocnených veľvyslancov menuje prezident republiky po prerokovaní vládou a na návrh ministra zahraničných vecí a európskych záležitostí. Pred odchodom veľvyslanca na nové pôsobiska je nutné dostať od hlavy štátu, v ktorom má byť akreditovaný, súhlas s jeho osobou (agrément). Bez neho sa veľvyslanec nemôže ujať svojej funkcie. Odmietnutie alebo neudelenie agrémentu je zvyčajne značne ostrým krokom proti žiadajúcej, resp. vysielajúcej krajine. Za dátum začatia oficiálnej misie veľvyslanca je považované odovzdanie poverovacích listín hlave prijímajúceho štátu (prezidentovi republiky, monarchovi, atď).
Saint-Pantaléon (Vaucluse)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Zoznam veľvyslancov Slovenskej republiky
Je diplomatickou zvyklosťou, že veľvyslanec Slovenskej republiky pôsobí v zahraničí štyri roky a následne sa na dva roky vráti na Slovensko, avšak toto pravidlo nie je uzákonené a niektorí veľvyslanci pôsobia na jednom mieste aj dlhšie.
Saint-Pantaléon (Vaucluse)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Palise
Palise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Saint-Pantaléon (Vaucluse)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palise
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
PF Schio
Pallacanestro Femminile Schio, tiež zo sponzorských dôvodov známy ako Famila Schio, v minulosti Beretta Famila Schio podľa talianskej siete supermarketov Famila, je taliansky ženský basketbalový tím, ktorý pôsobí v meste Schio a hrá v najvyššej talianskej lige Serie A1.
Klub bol založený v roku 1973 a prvé úspechy dosahoval medzi rokmi 1996 a 2002, kedy dvakrát vyhral taliansky pohár Coppa Italia a tiež dva posledné ročníky pohára Ronchetti Cup. V roku 2005 sa PF Schio prvý raz stal majstrom Talianska, čo sa mu podarilo o rok aj obhájiť spolu s prvým národným double. V roku 2008 Schio spolu s národným titulom vyhralo aj Európsky pohár FIBA (EuroCup Women), druhú najvýznamnejšiu európsku súťaž po Eurolige. V roku 2011 tím opäť dosiahol národné double. Double získali aj v roku 2018, kedy za tím hrala tiež slovenská pivotka Žofia Hruščáková.
Schio hralo od roku 1999 9x Euroligu a jeho najväčší úspech doteraz bolo prebojovanie sa do štvrťfinálne (Final 8) v sezóne 2011/2012 po tom, ako porazili obhajcu titulu zo sezóny 2010/2011 Perfumerías Avenida.
Tchaj-nan
Tchaj-nan je mesto v Taiwane.
Nachádza sa v juhozápadnej časti ostrova. Podľa Murray A. Rubinsteina je Tchaj-nan „historické srdce taiwanského Taiwanu“ a je známy dochovaním histórie ostrova.
Obyvateľstvo
V roku 2010 mesto malo 1 840 257 obyvateľov, čo bol pokles voči 1 846 379 obyvateľov v roku 2000. Mesto je centrom budhizmu a ľudového náboženstva.
Dejiny
Oblasť An-pching bola hlavnou základňou Nizozemskej východoindickej spoločnosti. Nizozemci tu postavili pevnosť Fort Zeelandia a mestečko, z ktorých sa neskôr presunuli po brehu na sever ostrova. V roku 1662 sino-japonský pirát Čeng Čcheng-kung s tisíckami vojakov mesto vyňal z nizozemského vplyvu a spravil z neho svoju základňu. Mesto vyhlásil za hlavné mesto Taiwanu. Počas rokov 1680 až 1770 dynastia Čching v tomto prefektúrnom meste založila svoje administratívne orgány. Koncom 19. storočia sa Tchaj-nan stal prístavom podľa obchodnej zmluvy. S počtom obyvateľom 47 283 bol stále najväčším mestom ostrova.
V rokoch 1971 až 1996 mesto rástlo. V 90. rokoch 20. storočia mesto, podobne ako iné mestá na ostrove, pribralo okolité dediny. Mesto v súčasnej forme „špeciálnej obce“ vzniklo v roku 2010, keď boli k starému mestu pripojené periférne mestečká a dediny.
Budovy
Nizozemci v meste vybudovali Fort Zeelandia a neskôr k nej pridali druhú pevnosť, Fort Provintia. V meste sa nachádza Univerzita Čcheng-kchun, ako aj Tchajnanský presbyteriánsky seminár. Seminár zahŕňa budovy zo 60. rokov 19. storočia.
Kultúra
Tchaj-nan sa zvykne porovnávať s Kjótom, bývalým hlavným mestom Japonska. Medzi Taiwancami je známy svojimi pochúťkami, ako aj tradičnou kultúrou.
V meste sa od 40. rokov 18. storočia koná festival plnoletosti. Taiwanskí občania môžu voliť ako 20-roční, šoférovať ako 18-roční. Vo veku 16 rokov však v Tchaj-nane môžu absolvovať festival plnoletosti. Prístavní pracovníci, ktorí dosiahli tento vek museli tradične dostávať plnohodnotnú mzdu miesto polovičnej výplaty mladších ako tento vek. Festival sa v mandarínčine nazýva „čchi-si“.
Partnerské mestá
V októbri 2018 Tchaj-nan uzavrel zmluvu s atolom Wotje na Marshallových ostrovoch.
Tchaj-nan má tieto sesterské mestá :
Paroy (Doubs)
Paroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Pierre-de-Vassols
Saint-Pierre-de-Vassols je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Romain-en-Viennois
Saint-Romain-en-Viennois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Passavant
Passavant je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liturgický rok rímskokatolíckej cirkvi
Približné zobrazenie liturgických období počas roka|náhľad Liturgický rok alebo cirkevný rok je časový sled sviatkov a liturgických období.
Liturgický rok v rímskokatolíckej cirkvi sa začína prvou adventnou nedeľou (na konci novembra alebo na začiatku decembra) a jeho vrcholom je Veľkonočné trojdnie a Veľká noc. Delí sa na niekoľko liturgických období:
Liturgický deň sa začína a končí polnocou, s výnimkou slávností a nedieľ, ktoré sa začínajú už na večer predchádzajúceho dňa. Existuje niekoľko kategórií liturgických dní:
Saint-Roman-de-Malegarde
Saint-Roman-de-Malegarde je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v austrálskom futbale 2016
Majstrovstvá Európy v austrálskom futbale 2016 boli v poradí 3. majstrovstvá Európy v austrálskom futbale, ktoré organizuje AFL Europe. Konali sa v Londýne, v Spojenom kráľovstve v dňoch od 14.20. augusta 2016, za účasti 4 mužských a 3 ženských tímov. Prvýkrát sa na majstrovstvách Európy organizoval aj ženský turnaj, hoci ženy súťažili už na Európskom pohári v roku 2009. Zápasy sa odohrali v Motspur Park. Tituly v oboch kategóriách získali domáce družstvá Spojeného kráľovstva, ktoré vo finálových stretnutiach zvíťazili nad Írskom.
Účastníci
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k augustu 2014.
Pozn: Družstvo European Crusaders tvoria hráčky z Francúzska, Spojené kráľovstva a Škandinávie.
KE
KE môže byť:
Kambyses
Kambyses môže byť:
H1
H1 môže byť:
Passonfontaine
Passonfontaine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čeng Čcheng-kung
Čeng Čcheng-kung (čínsky 鄭成功, v zjednodušenej podobe 郑成功) (august 1624 – 23. jún 1662, Tchaj-nan, Taiwan), známy aj pod romanizovaným titulom Koxinga (čínsky 國姓爺) bol vojenský veliteľ štátneho útvaru Južný Ming. Od roku 1646 bojoval v armáde proti mandžuským Čchingom. V rokoch 1661 – 1662 dobyl od Nizozemcov na ostrove Taiwan pevnosť Zeelandia, čím ich po 38-ich rokoch vypudil z tejto oblasti.
Biografia
Narodil sa v roku 1624 v Japonsku pod menom Čeng Sen. Bol synom čínskeho obchodníka a piráta Čeng Č'-lunga, ktorý sa neskôr stal admirálom, a Japonky Macu Tagawa. V Japonsku strávil prvých sedem rokov života. Následne žil s otcom, ktorý stál na čele čínskej flotily. V Číne dostal konfuciánske vzdelanie, od roku 1644 študoval v akadémii v Nankingu (vtedajšie hlavné mesto).
Keď v roku 1644 mandžuské vojsko obsadilo sever Číny a na trón sa dostala nová dynastia Čching, jeho otec sa postavil na stranu bývalého režimu, teda dynastie Ming, ktorá si udržala moc na juhu Číny (štátny útvar, ktorému vládli, sa zvykne označovať ako Južný Ming). Cisár Lung-wu udelil Čeng Senovi nové meno Čcheng-kung (v preklade „Úspech“) a čestný titul Kuo-sing-jie (ktoré bolo neskôr Nizozemcami romanizované do podoby „Koxinga“). V roku 1646 viedol prvýkrát čínske vojsko proti mandžuským vojskám. Jeho vlastný otec Čeng Č'-lung však v novembri 1646 prešiel na stranu Mandžuov, ktorí ho menovali za guvernéra provincií Fu-ťien a Kuang-tung. Čeng Čcheng-kung so svojimi strýkami ostal verný Mingskej dynastii a v boji pri Mandžuom pokračoval. Spolu s inými generálmi v 50-tych rokoch udržal pre dynastiu Ming juhovýchodné pobrežie Číny.
V apríli roku 1661 zaútočil aj na obchodnú kolóniu Nizozemcov v pevnosti Zeelandia na Taiwane a po deviatich mesiacoch ju dobyl. Tým sa skončila 38 rokov trvajúca koloniálna aktivita Nizozemcov na západe Taiwanu. V júni 1662 Čeng Čcheng-kung náhle zomrel na maláriu v meste Tchaj-nan. Velenie nad jednotkami armády a de facto nezávislú vládu na území západného Taiwanu prevzal jeho starší syn Čeng Ťing. Západný Taiwan ostal v rukách rodu Čeng do roku 1683, keď bol taktiež dobytý mandžuským vojskom dynastie Čching.
H2
H2 môže byť:
Zoznam chránených území v okrese Příbram
Toto je zoznam chránených území v okrese Příbram aktuálny k júlu roku 2016, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Příbram.
K3
K3 alebo K-3 môže byť:
Konštantín Hudec
PhDr. prof. Konštantín Hudec (* 11. marec 1901, Gbely† 23. marec 1952, Bratislava) bol slovenský učiteľ, muzikológ a hudobný historik. Jeho manželkou bola operná speváčka a pedagogička Zita Hudcová
Životopis
Študoval na gymnáziu v Skalici, potom teológiu v Olomouci (Česko) a v Trnave. V rokoch 1931 – 1935 študoval hudobnú vedu na FiF v Bratislave, neskôr v Regensburgu (Nemecko) a v Mníchove (Nemecko). V rokoch 1928 – 1941 vyučoval na Hudobnej škole a na organovom oddelení Hudobnej a dramatickej akadémie pre Slovensko, v rokoch 1946 – 1952 na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity a na VŠMU v Bratislave. Vo výskume sa zameral najmä na dejiny slovenskej hudby a estetické problémy hudobných diel. Autor prvých syntetických dejín hudobnej kultúry na Slovensku, koncipovaných na základe vlastných archívnych výskumov. Všímal si aj etnomuzikologickú problematiku, zbieral slovenské ľudové piesne (Slovenské ľudové piesne, 1950). Od r. 1932 publikoval v časopisoch Bratislava, Cyril, Elán, Kultúra, Slovensko, Tvorba.
Saint-Saturnin-lès-Apt
Saint-Saturnin-lès-Apt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Francišak Kazimiravič Bahuševič
Francišak Kazimiravič Bahuševič (* 21. marec 1840 Svirany† 28. apríl 1900 Kušľany) bol bieloruský básnik a prozaik, zakladateľ kritického realizmu v bieloruskej literatúre. Niekedy býva označovaný za otca moderného bieloruského nacionalizmu, či otca bieloruského národného obrodenia. Medzi jeho najvýznamnejšie básnické zbierky patrí Bieloruská píšťala (Dudka belaruskaja), či Bieloruský slák (Smyk belaruski).
Životopis
Bahuševič sa narodil na území dnešnej Litvy v obci Svirany do rodiny drobnej šľachty a vyrastal v sedliackom prostredí. V roku 1861 dokončil gymnáziu vo Vilniuse a následne odišiel študovať matematiku na univerzitu v Petrohrade. Po študentských nepokojoch bol z univerzity prepustený. Po návrate domov začal učiť na dedinskej škole. V rokoch 18631864 sa zúčatnil proticárskeho Januárového povstania vedeného Kastuśom Kalinoŭskim, po ktorého porážke sa musel stiahnúť z verejného života a odísť z rodnej krajiny preč. Niekoľko rokov žil na Ukrajine, kde študoval právo a následne dlho pracoval ako advokát a úradník na rôznych miestach. V roku 1884 boli po nástupe cisára Alexandra na trón účastníci Januárového povstania amnestovaní a Bahuševič sa smel vrátiť do rodnej krajiny, kde začal pracovať ako úradník a advokát vo Vilniuse. Zaoberal sa najmä problémami sedliakov a chudobných mestských vrstiev. V tomto období začal aj písať články do časopisov (napr. poľské periodikum Kraj), v ktorých odsudzoval zaostalosť ruského vidieka a vzdelávacieho systému. Pre cenzúru bieloruštiny však vyšli jeho diela v Poľsku, odkiaľ boli prepašované na bieloruské územia. Niektoré jeho diela sa stratili. Po odchode zo zamestnania žil na rodinnom panstve v obci Kušľany, kde aj zomrel. Pochovaný je v Župranoch.
Dielo
náhľad|Bahuševičský kaštieľ v Kušľanoch|vľavo Bahuševič sa venoval najmä výrazne sociálne ladenej poézii, kde zobrazoval výjavy z ruského vidieka po zrušení nevoľníctva 1861. Písal však aj prózu, reflektívne diela a články. Jedným z Bahuševičových motívov je národná otázka. Vo svojich dielach žiadal svojich krajanov, aby neopustili svoje národné jazyky a poukazoval na to, že stará bieloruština bola kedysi úradným jazykom Litovského veľkokniežatstva. Svoje diela písal v latinke, pretože bola medzi čitateľmi viac uznávaná.
Pelousey
Pelousey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mediátor (osoba)
Mediátor je osoba vykonávajúca mediáciu.
Mediátori na Slovensku
Na Slovensku mediátorov a mediáciu upravuje zákon o mediáciácii (zákon č. 450/2004 Z. z.). Podľa tohto zákona je mediátorom "fyzická osoba zapísaná v registri mediátorov, na ktorej sa osoby zúčastnené na mediácii dohodnú a ktorá s osobami zúčastnenými na mediácii uzavrie dohodu o začatí mediácie". Výkon činnosti mediátora sa považuje za podnikanie.
Mediátor je v postavení nestrannej a nezávislej osoby, ktorá stranám sporu vytvára vhodné podmienky pre komunikáciu a na zmierlivé riešenia, ktoré zohľadňuje ich záujmy.
Povinnosti mediátora
Podľa zákona o mediácii je mediátor povinný:
Péseux
Péseux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Saint-Saturnin-lès-Avignon
Saint-Saturnin-lès-Avignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Péseux
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Saint-Saturnin-lès-Avignon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Péseux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Saint-Saturnin-lès-Avignon
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Péseux
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Trinit
Saint-Trinit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Whalley Range
Whalley Range môže byť:
Dávid Kondrlík
Dávid Kondrlík (* 31. máj 1997, Bratislava) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FK Pohronie. Jeho pozíciou je post útočníka a na drese nosí číslo 21.
Dunajská Streda
Kondrlík debutoval vo Fortuna lige za FC DAC 1904 Dunajská Streda v zápase proti Spartaku Myjava hranom 2. augusta 2016.
Reprezentatívny zoznam nehmotného kultúrneho dedičstva Slovenska
Reprezentatívny zoznam nehmotného kultúrneho dedičstva Slovenska je súpisom významných prvkov a praktík nehmotného kultúrneho dedičstva Slovenska.
Zápis do reprezentatívneho zoznamu predstavuje ocenenie týchto mimoriadnych prvkov a praktík, ktoré sú uznávané spoločnosťami, komunitami a jednotlivcami a existujú v súlade s univerzálne prijatými princípmi ľudských práv, rovnosti, podpory a vzájomnej úcty medzi kultúrnymi spoločenstvami. Prvky jestvujú v súlade s prostredím a historickým ukotvením spoločenstiev a poskytujú im pocit kontinuity a identity. Zároveň podporujú kultúrnu rozmanitosť a tvorivosť.
Vytváranie Reprezentatívneho zoznamu nehmotného kultúrneho dedičstva Slovenska predstavuje základný stupeň tvorby Reprezentatívneho zoznamu nehmotného kultúrneho dedičstva ľudstva. (Iba tie prvky, ktoré sú v ňom zapísané, sa môžu uchádzať o zápis do Zoznamu nehmotného svetového dedičstva ľudstva UNESCO)
Zoznam
V súčasnosti obsahuje tieto prvky:
Nízkoúrovňový programovací jazyk
Nízkoúrovňový programovací jazyk (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) je programovací jazyk, ktorý poskytuje len malú alebo žiadnu abstrakciu nad architektúrou inštrukčnej sady počítača – príkazy sú štrukturálne podobné inštrukciám procesora. Vo všeobecnosti ide buď o strojový kód alebo jazyk symbolických inštrukcií (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿). Kvôli nízkej úrovni (odtiaľ to slovo) abstrakcie medzi daným jazykom a strojovým jazykom sa nízkoúrovňové jazyky niekedy označujú ako „blízke k hardvéru“. Programy napísané v jazykoch nízkej úrovne majú tendenciu byť relatívne neprenosné, pretože sú optimalizované pre určitý typ architektúry systému.
Nízkoúrovňové jazyky sa môžu previesť na strojový kód bez kompilátora alebo interpretera. Programovacie jazyky druhej generácie používajú jednoduchší procesor nazývaný asembler a výsledný kód beží priamo na procesore. Program napísaný v nízkoúrovňovom jazyku môže byť spustený veľmi rýchlo a s nízkymi pamäťovými nárokmi. Ekvivalentný program vo vysokoúrovňovom jazyku môže byť menej efektívny a môže využívať viac pamäte. Nízkoúrovňové jazyky sú jednoduché, ale považujú sa za ťažko použiteľné kvôli mnohým technickým detailom, ktoré si programátor musí zapamätať. Pre porovnanie, vysokoúrovňový programovací jazyk izoluje sémantiku vykonávania programu vyplývajúcu z architektúry počítača od špecifikácie programu, čo zjednodušuje vývoj.
Strojový kód
náhľad|Riadiaci panel minipočítača PDP-8/E z roku 1970. Rad prepínačov v spodnej časti možno použiť na programovanie v strojovom kóde (v dvojkovej sústave). náhľad|upright|Rozhranie československého jednodoskového mikropočítača PMI-80 z roku 1981 umožňuje jeho programovanie v strojovom kóde (v šestnástkovej sústave). Strojový kód je jediný jazyk, ktorý môže počítač spracovať priamo bez predchádzajúcej transformácie. V súčasnosti programátori takmer nikdy nepíšu programy priamo v strojovom kóde, pretože to vyžaduje pozornosť k mnohým detailom, ktoré vysokoúrovňový jazyk spracováva automaticky. Okrem toho si vyžaduje zapamätanie alebo vyhľadávanie číselných kódov pre každú inštrukciu a je mimoriadne ťažké takto napísaný program upravovať.
Skutočný strojový kód je prúd nespracovaných, zvyčajne binárnych údajov. Programátor píšuci v „strojovom kóde“ bežne kóduje inštrukcie a údaje v čitateľnejšej forme, ako je desiatková, osmičková alebo šestnástková, ktoré sú preložené do interného formátu programom nazývaným zavádzač alebo prepnuté do pamäte počítača z riadiaceho panela.
Hoci len málo programov je napísaných v strojových jazykoch, programátori sa často stanú zručnými v ich čítaní vďaka práci s výpismi z pamäti alebo ladením na riadiacom paneli.
Príklad: Funkcia v hexadecimálnom vyjadrení 32-bitového strojového kódu procesora x86 na výpočet n-tého Fibonacciho čísla: 8B542408 83FA0077 06B80000 0000C383 FA027706 B8010000 00C353BB 01000000 B9010000 008D0419 83FA0376 078BD989 C14AEBF1 5BC3
Jazyk symbolických inštrukcií
Jazyky druhej generácie poskytujú jednu úroveň abstrakcie nad strojovým kódom. V začiatkoch programovania na počítačoch ako TX-0 a PDP-1 bola prvá vec, ktorú „hackeri“ z MIT urobili, napísanie asemblerov – nástrojov, ktoré takto mierne abstrahovaný kód transformovali do nejakej reprezentácie strojového kódu. Jazyk symbolických inštrukcií má minimálnu formálnu špecifikáciu, pretože ide len o mapovanie ľudsky čitateľných symbolov, vrátane symbolických adries, na číselné kódy operácií, adresy, konštanty, reťazce atď. Typicky je jedna strojová inštrukcia reprezentovaná ako jeden riadok kódu v jazyku symbolických inštrukcií. Asemblery vytvárajú objektové súbory, ktoré môžu byť prepojené s inými objektovými súbormi alebo môžu byť načítané samostatne.
Takéto abstrakcie robia kód C kompilovateľný bez úprav na akejkoľvek architektúre, pre ktorú bol kompilátor C napísaný. Kód assembleru x86 je špecifický pre architektúru x86.
B4
B4 môže byť:
B2 (rozlišovacia stránka)
B2 môže byť:
Robotnícka strana (Brazília)
Robotnícka strana (portugalsky: Partido dos Trabalhadores, PT) je stredoľavá až ľavicová politická strana v Brazílii. Niektorí vedci označujú jej ideológiu v 21. storočí ako sociálnu demokraciu, pričom sa strana v 90. rokoch posunula od široko socialistickej ideológie. PT, založená v roku 1980, vládla na federálnej úrovni v koaličnej vláde s niekoľkými ďalšími stranami od 1. januára 2003 do 31. augusta 2016. Po parlamentných voľbách v roku 2002 sa PT prvýkrát stala najväčšou stranou v Poslaneckej snemovni a najväčšou vo Federálnom senáte. Úradujúci prezident Luiz Inácio Lula da Silva s najvyšším hodnotením spokojnosti v histórii krajiny je najvýznamnejším členom PT. Prvá žena na čele Brazílie Dilma Rousseffová, tiež členka PT, bola zvolená dvakrát (najskôr 1. januára 2011 a potom znova 26. októbra 2014), ale svoje druhé funkčné obdobie nedokončila z dôvodu odvolania v roku 2016.
História
náhľad|233x233bod|Lula, v tom čase federálny poslanec, vystúpil s prejavom na brazílskom ústavodarnom zhromaždení v roku 1988|vľavo
Strana bola založená 10. februára 1980 rôznorodou skupinou ľudí zloženej z militantov stojacich proti brazílskej vojenskej vláde, odborárov, ľavicových intelektuálov, umelcov a katolíkov spojených s teológiou oslobodenia v Colégio Sion v São Paulo, súkromnej katolíckej škole pre dievčatá. Strana vznikla ako výsledok pomerov medzi robotníckymi hnutiami v regióne ABC (priemyselný región mesta São Paulo), ako je Conferência das Classes Trabalhadoras (Conclat), ktorá sa neskôr vyvinula na Central Única dos Trabalhadores (CUT), ktorá viedla veľké štrajky v rokoch 1978 až 1980; a stará brazílska ľavica, ktorej zástancovia, z ktorých mnohí boli novinári, intelektuáli, umelci a organizátori odborov, sa vracali z exilu so zákonom o amnestii z roku 1979, pričom mnohí z nich prežili väznenie a mučenie zo strany vojenského režimu. Samotná Dilma Rousseffová bola uväznená a mučená diktatúrou.
PT bola založená v rámci trendu demokratického socializmu. Po štátnom prevrate v roku 1964, bola rozpustená hlavná brazílska federácia odborových zväzov - Generálne veliteľstvo pracovníkov (Comando Geral dos Trabalhadores – CGT), ktoré od svojho vzniku združovalo vedúcich predstaviteľov schválených ministerstvom práce, prax súvisiaca so skutočnosťou, že od diktatúry Getúlia Vargasa, sa odbory stali kvázi štátnymi subjektmi.
Oživenie organizovaného robotníckeho hnutia, ktorého dôkazom boli štrajky v regióne ABC koncom 70. rokov 20. storočia pod vedením Luiza Inácia Lula da Silvu, umožnilo reorganizáciu robotníckeho hnutia bez priameho zasahovania štátu. Hnutie sa pôvodne snažilo pôsobiť výlučne v odborovej politike, ale prežitie konzervatívneho odborárstva pod nadvládou štátu a vplyv, ktorý na odborové hnutie uplatňovali lídri tradičných ľavicových strán, ako napríklad Brazílska komunistická strana (Partido Comunista Brasileiro, PCB), prinútili unionistické hnutie ABC zorganizovať vlastnú stranu v stratégii podobnej tej, ktorú zastávalo odborové hnutie Solidarność v Poľsku.
Preto vznikla PT, ktorá odmietala tradičných vodcov oficiálneho unionizmu a snažila sa uviesť do praxe novú formu demokratického socializmu, pokúšajúc sa odmietnuť politické modely, ktoré považovala za upadajúce, ako sú sovietske a čínske. Predstavoval sútok medzi unionizmom a antistalinskou inteligenciou.
PT bola oficiálne uznaná za stranu brazílskym najvyšším volebným súdom 11. februára 1982. Prvý členský preukaz patril umeleckému kritikovi a bývalému trockistickému aktivistovi Máriovi Pedrosovi, po ňom nasledoval literárny vedec Antonio Candido a historik Sérgio Buarque de Holanda. Holandova dcéra Ana de Holanda sa neskôr stala ministerkou kultúry v kabinete Rousseffovej.
Pessans
Pessans je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Bočkaiovci
Dejiny
Zakladatelia tohto panského rodu pochádzali z dedinky Bačkov na východnom Slovensku, od ktorej si vzali aj svoj prídomok. Medzi príslušníkov rodu patrili rytieri v službách uhorského kráľa Žigmunda Luxemburského. Tí pochádzali z rodu Andreja z Čopu, jedného z blízkych a oddaných rytierov kráľa Žigmunda, a boli Andrejovými príbuznými. Spolu s ním sprevádzali uhorského kráľa Žigmunda v roku 1418 na koncil v kostnici. Andrej z Čopu bol šľachticom z východného Slovenska, ktorí bojoval na strane uhorského kráľa proti moravskému vojvodovi Prokopovi a pri obliehaní tábora Ostrov bol zasiahnutý šípom do tváre, pričom prišiel o pravé oko, bol ťažko zranený a zajatý. Po vypuknutí nepokojov v Uhorsku, vedúcich proti Žigmundovi, Andrej z Čopu spolu s vojskom potláčal nepokoje, pričom bol opäť ťažko zranený. Po zlepšení situácie v Uhorsku sprevádzali rytieri, medzi ktorými bol aj Andrej a jeho príbuzní, kráľa Žigmunda do Kostnice na koncil, ktorý mal vyriešiť kresťanskú schizmu. Práve počas tohto koncilu obdaril Žigmund Andreja a jeho príbuzných erbovou listinou, ktorou im potvrdil šľachtické postavenie a udelil im erb. Listina sa vzťahovala na všetkých jeho príbuzných a potomkov po mužskej línii, medzi ktorými boli páni z Bačkova, Čopu, Sečoviec, Stredy nad Bodrogom a Stretavy, z ktorých vznikli samostatné rody, všetky majúce jeden a ten istý erb.
Na už spomínanom erbe bol vyobrazený zlatý lev s očami prebodnutými strieborným šípom symbolizujúc zranenie oka, ktoré obdržal Andrej z Čopu pri bojoch proti Prokopovi. Zároveň, ako členovia rytierskeho Dračieho rádu, získali páni z Bačkova, Čopu, Sečoviec, Stredy nad Bodrogom a Stretavy do svojho erbu aj insígniu rádu - okolo erbu do kruhu stočeného zeleného draka, s chvostom obtočeným okolo krku a rozťatým chrbtom do tvaru kríža. Drak bol odpradávna symbolom zla a nepriateľa kresťanstva a v tomto prípade symbolizoval podľa zakladacej listiny rádu "pohanských vojakov a iných odpadlíkov akéhokoľvek pôvodu od pravej viery a Kristovho kríža". Potomkovia rodu následne získavali rôzne majetky na území dnešného východného Slovenska, Zemplína, Biharska a Sedmohradska. Neskôr sa stali Bočkaiovci vplyvnou a bohatou magnátskou rodinou. Zrejme najvýznamnejším príslušníkom rodu bol Štefan Bočkai, uhorský protikráľ a sedmohradské knieža, ktorý začal protihabsburské povstanie v Uhorsku.
Erb
Na erbe bol v modrom štíte vyobrazený zlatý lev v skoku s prepichnutými očami strieborným šípom. Štít je obtočený zeleným drakom s chvostom omotaným okolo krku s rozseknutým chrbtom do tvaru kríža od vrcholu hlavy a nosa až po chvost, s bielym vnútrom rany a červeným krížom po dĺžke. Klenotom je lev ako v štíte stojaci na uzavretej turnajovej prilbe spod ktorého vedú zvnútra zlaté a z vonku modré prikrývadlá.
Petite-Chaux
Petite-Chaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Doubs, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sainte-Cécile-les-Vignes
Sainte-Cécile-les-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vaucluse, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kultúra Taiwanu
náhľad|Festival nebeských lampiónov v Pching-si na Taiwane
Kultúra Taiwanu je zmesou konfuciánskej čínskej a domorodej taiwanskej kultúry. Okrem obrovského tradičného čínskeho vplyvu, výrazne ovplyvnila Taiwan aj japonská kultúra. Postupne sa spoločná spoločensko-politická skúsenosť s oboma kultúrami (čínskou a japonskou) na Taiwane rozvinula do samostatnej taiwanskej kultúrnej identity a taiwanského kultúrneho povedomia.
Odrážajúc pokračujúcu kontroverziu okolo politického postavenia Taiwanu, politika naďalej zohráva úlohu pri koncepcii a rozvoji taiwanskej kultúrnej identity. Najmä v predchádzajúcom dominantnom rámci taiwanského a čínskeho dualizmu. V posledných rokoch bol koncept taiwanského multikulturalizmu navrhnutý ako relatívne apolitický, alternatívny pohľad. Tento pohľad umožnil začlenenie obyvateľom pevniny a iným menšinovým skupinám do pokračujúcej redefinície taiwanskej kultúry ako kolektívne držaných systémov významov a zaužívaných vzorcov, myslenia a správania sa ľudí na Taiwane.
Historický kontext
Taiwanskú kultúru a kultúrne dedičstvo do značnej miery formovali procesy imperializmu a kolonizácie. Štrukturálne a psychologické dopady, po sebe nasledujúcich koloniálnych projektov, boli neoddeliteľnou súčasťou rozvoja sebaobrazu Taiwanu a vývoja oficiálnej aj neoficiálnej taiwanskej kultúry. Taiwan zostal väčšinu svojej kolonizovanej existencie na kultúrnom okraji. Ďaleko od centier občianskeho a kultúrneho života. Napriek tomu s každou zmenou režimu sa kultúrne centrum Taiwanu posúvalo. Inšpiráciou pre kultúru Taiwanu boli v rôznych obdobiach rôzne krajiny. Okrem iného aj domorodý Taiwan, Amsterdam, Sia-men (Amoy), Peking z éry Čching, cisárske Japonsko, povojnová Čína ale aj Spojené štáty. náhľad|Tanečnica Bunun v tradičnom domorodom odeve (1989) Predtým, ako ríša Čching postúpila Taiwan Japonsku v roku 1895, bola pre taiwanskú kultúru charakteristická predovšetkým roľnícka spoločnosť. Išlo predovšetkým o roľníkov z kmeňa Chan a domorodých obyvateľov z horských oblastí. Vďaka strategickej polohe Taiwanu pozdĺž východoázijských obchodných ciest boli Taiwanci vystavení aj kozmopolitným vplyvom a vplyvom európskeho obchodu. V polovici japonskej éry (18951945) sa Taiwan začal presúvať z miestnej na súčasnú globálnu kultúru pod vedením „westernizácie“ v japonskom štýle. Počnúc obdobím prípravy Japonska na vojnu Japonsko posilnilo svoju politiku „japanizácie“ Taiwanu za účelom mobilizácie proti spojencom. Japonské úsilie naučilo taiwanskú elitu, japonskú kultúru a jazyk, ale vo veľkej miere nezasahovalo do náboženskej organizácie. Keď boli po druhej svetovej vojne zrušené represívne vojnové politiky Japonska, Taiwanci sa rozhodli pokračovať vo svojich predvojnových kozmopolitných aktivitách. Japonské koloniálne dedičstvo formovalo mnohé zvyky a spôsoby Taiwancov. Je stále viditeľné vďaka obrovskému úsiliu Japonska pri budovaní taiwanskej ekonomickej infraštruktúry a priemyselnej základne, ktorá sa často uvádza ako hlavný faktor rýchleho hospodárskeho rozvoja Taiwanu.
Kultúrny vplyv vlády Čínskej nacionalistickej strany
Počas raného povojnového obdobia Čínska nacionalistická strana (ďalej len ČNS) potláčala taiwanské kultúrne prejavy a bránila Taiwancom v kozmopolitnom živote s výnimkou v oblasti vedy a techniky. Autoritárska politika ČNS dominovala vo verejnom a kultúrnom priestore. Čínske nacionalistické siete sa stali súčasťou kultúrnych inštitúcií, čo ponechávalo len málo zdrojov na rast kultúrnej autonómie Taiwanu.
Na začiatku vlády ČNS bol Taiwan pod vplyvom Čínskej nacionalistickej strany, ale rovnako sa stal stredobodom amerických geopolitických záujmov preskupených z japonského imperiálneho centra na čínske nacionalistické centrum. Hoci americké kultúrne aktivity boli skromné, zohrali významnú úlohu v rozvíjajúcej sa kultúrnej scéne Taiwanu. ČNS tvrdila, že strata morálky viedla k „strate Číny“. Preto štát vydal sériu ideologických reforiem zameraných na „opätovné ovládnutie“, ktoré sa stali hlavným štátnym kultúrnym programom tej doby. Bezprostredné znepokojenie nad stratou Taiwanu odklonilo dlhodobé investície do humanitných a spoločenských vied. Na inej úrovni bolo hlavným cieľom štátu „očisťovať“ Taiwancov vyučovaním mandarínskej čínštiny a nacionalistickej ideológie prostredníctvom povinného základného vzdelávania.
V roku 1953 generalissimo Čankajšek vydal svoje prvé veľké stanovisko ku kultúre, aby dokončil Sunjatsenove tri princípy ľudu. Tie zahŕňali predpisovanie nacionalistických učebných osnov pre vzdelávanie, budovanie zariadení pre intelektuálnu a fyzickú rekreáciu a hlavný štátny kultúrny program – propagácie protikomunistickej propagandy. Čo sa týka taiwanského kultúrneho života, hlavným ťahúňom bola „univerzalizácia“ vzdelávania v mandarínčine, ktorá bola vynútená zákonom. Napriek tvrdej čínskej kontrole kultúry viedol sovietsky pokrok v technológii k novému nacionalistickému zameraniu na budovanie užšej spolupráce s americkými univerzitami a rozvoj inžinierskych programov. Americká prítomnosť na Taiwane tiež povzbudila Taiwančanov k obnoveniu niektorých politicky, etnicky neutrálnych kultúrnych aktivít, čo sa prejavilo na prekvitajúcom mediálnom trhu v taiwanskom jazyku.
Žofia Hruščáková
Ing. Žofia Hruščáková (* 12. január 1995, Košice) je slovenská profesionálna basketbalistka, ktorá v súčasnosti pôsobí v tíme Galatasaray Istanbul v tureckej extralige a hrá ako členka slovenskej reprezentácie. V roku 2018 vyhrala taliansky titul aj taliansky pohár s klubom PF Schio. Je dvojnásobnou držiteľkou titulu Basketbalistka roka.
Kultúra Taiwanu
Kultúrny vplyv vlády Čínskej nacionalistickej strany
V období 60. a 80. rokov 20. storočia bola taiwanská kultúra opisovaná médiami ako kontrast medzi Taiwanom (slobodná Čína) a Čínou (komunistická Čína). Popri tom často čerpala z oficiálnych trópov Taiwanu ako bašty tradičnej čínskej kultúry, ktorá si zachovala „skutočné“ čínske hodnoty proti „falošným“ čínskym hodnotám postkomunistickej Číny. V tom istom čase boli taiwanské kultúrne prejavy brutálne potlačené generalissimom Čankajšekom a ČNS. V reakcii na kultúrnu revolúciu v Číne začala vláda Taiwanu podporovať čínsku kultúrnu renesanciu s nespočetným množstvom programov určených na podporu tradičnej čínskej kultúry v boji proti komunistickému hnutiu na pevnine, ktorého cieľom bolo vykorenenie „Štyroch starcov“. Tieto programy zahŕňali dotované vydávanie čínskej klasiky, symbolické funkcie Národného palácového múzea, povýšenie slávnych predvojnových učencov na popredné pozície vo vládnych a akademických inštitúciách, tvorbu učebníc a učebných osnov so zameraním na oficiálny pohľad na „tradičnú“ čínsku kultúru a angažovanosť v spoločenských a komunitných udalostiach.
Žofia Hruščáková
Životopis
Hruščáková sa narodila v Košiciach, kde tiež študovala na Športovom gymnáziu a začala so športovou kariérou. V roku 2013 získala titul inžinierka v odbore Využívanie alternatívnych zdrojov energií na Fakulte baníctva, ekológie, riadenia a geotechnológií Technickej univerzity v Košiciach.
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2018
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2018 bol v poradí 15. turnaj majstrovstiev Ázie vo futsale, ktoré organizuje Ázijská futbalová konfederácia (AFC). Konal sa v dňoch od 1.11. februára 2018 v Novom Tchaj-peji a Tchaj-peji, na Taiwane, za účasti 16 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Mjanmarska. Titul obhájil 🇮🇷, ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad 🇯🇵.
Žofia Hruščáková
Športová kariéra
V roku 2016 prestúpila do tímu maďarskej ligy UNI Győr, opäť hrala aj v Eurolige. V roku 2017 prestúpila Hruščáková do Talianska do tímu v Dike Basket Napoli v Neapol. Na základe jej kvalitných výkonov prestúpila v priebehu sezóny do konkurenčného tímu PF Schio, kde dohrala sezónu spojenú s účasťou v Eurolige. Sezónu 2018/19 spojenú s jej už piatou účasťou v Eurolige strávila vo francúzskej lige v tíme Flammes Carolo Basket Charleville. V sezóne 2019/20 sa vrátila do tímu UNI Győr, ktorý sa zúčastnil aj Eurocupu. Pre povinnosti v klube však bola nútená vynechať účasť na reprezentačných zápasoch. Bola ocenená ako najužitočnejšia hráčka Győru v sezóne.
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2018
Organizátor
Taiwan získal právo organizovať kontinentálny turnaj po rozhodnutí Komisie futsalu a plážového futbalu AFC a ratifikácii Výkonneho výboru AFC v júli 2017. Taiwan mal pôvodne organizovať turnaj už v roku 2016. Dejiskami turnaja boli 2 arény: Xinzhuang Gymnasium a University of Taipei Gymnasium.
Kultúra Taiwanu
Po roku 1975
Prevládajúca forma náboženskej viery na Taiwane je zmesou budhizmu, taoizmu a čínskeho ľudového náboženstva, vrátane čínskeho uctievania predkov, uctievania Ma-cu, uctievania Wang Jie a tradícií Čaj-ťiao.
Žofia Hruščáková
Športová kariéra
V lete 2020 prestúpila do tureckého klubu Galatasaray Istanbul.
Reprezentačná kariéra
Hruščáková je reprezentantkou Slovenska už od mládežníckych kategórií. Reprezentovala Slovensko na Majstrovstvách Európy v basketbale žien do 16 rokov v roku 2011 (priemer 16,4 bodu a 10,4 doskoku na zápas). V roku 2012 reprezentovala na Majstrovstvách Európy do 18 rokov (14,0 bodu a 10,6 doskoku na zápas). V rokoch 2012-2014 bola súčasťou slovenskej reprezentácie do 20 rokov (priemer v sezóne 2013/14 15,6 bodu a 7,3 doskoku na zápas pri vyťaženosti 27 minút na zápas). Od roku 2015 je súčasťou seniorskej reprezentácie. Pre zranenie musela vynechať účasť na Majstrovstvách Európy v roku 2017.
Architektúra 21. storočia
Väčšina týchto stavieb má za účel byť čo najviac zaregistrovateľná pre ľudské oko a čo najviac ohromiť. Najviac preferované materiály sú: sklo, mramor, drevo, tehla, kov a hliník. Charakteristické pre tieto budovy sú okrúhle alebo aj štvorcové tvary, výsledkom je zväčšenie priestoru a zaujať dizajnom. Niektoré z nich majú svoju betónovú konštrukciu plne zahalenú pod vrstvou skla alebo hliníka. Okná tvoria veľkú rolu v tomto štýle, nezvyčajné zasadenie, panoramatické okná, presklené steny zaručujú výrazné vniknutie prirodzeného svetla do interiéru a preto sú často využívané v novostavbách. Tieto stavby majú plne symetrické alebo práve naopak, úplne asymetrické tvary, ktoré často prečnievajú nad ulicami. Mrakodrapy sa krútia alebo sú rozdelené na viacero krištáľovité fazety. Fasády sú navrhnuté tak, aby odrážali svetlo alebo menili farbu počas dňa.
Pokiaľ väčšina stavieb modernej architektúry z 20. storočia boli situované v Spojených štátoch amerických, tieto druhy stavieb sa vyskytujú celosvetovo, napr. v Rusku, Ázii, Západnej Európe alebo aj na Strednom východe.
Mrakodrapy
Pod pojmom mrakodrap označujeme minimálne 100 alebo 150 metrové budovy, ktorých väčšina váhy stojí na kovovej konštrukcii a nie na nosných stenách, čo zlepšuje ich stabilitu a odolnosť voči silným vetrom. Prvýkrát sa takýto typ budovy objavil v Spojených štátoch amerických v meste Chicago v roku 1885 pod záštitou Williama Le Baron Jenneyho.
1 World Trade Center je mrakodrap nachádzajúci sa v New Yorkskej štvrti zvanej Lower Manhattan. Je to najvyššou budovou New Yorku a celej západnej pologule. Meria 541,3 metra a stojí na troskách bývalého Svetového obchodného centra, ktoré sa stalo obeťou teroristického útoku 11. septembra 2001.
Jedna z najikonickejších stavieb v Londýne, legendárna 30 St Mary Axe známa aj pod názvom „Uhorka“ (z ang. „The Gherkin“), je dizajnérskym skvostom od architekta Normana Fostera. Jej oceľová kostra je doplnená sklenenou fasádou, ktorá vytvára farebný vzhľad a pripomína veľkonočné vajíčko.
Najvyššou budovou Moskvy je Mercury City Tower, ktorá je počinom amerického architekta Franka Williamsa. Dokončená bola v roku 2012 a s jej výškou, 338 metrov predbehla Shard London Bridge v Londýne a tak získala titul najvyššej budovy v Európe.
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2018
Nasadenie do výkonnostných skupín
Žrebovanie skupín, ktoré prebehlo 12. decembra 2017, bolo rozlosované z nasledovných výkonnostných košov: Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku vo februári 2018.
Architektúra 21. storočia
Múzeá
Americký architekt Daniel Libeskind narodený v Poľsku, je jedným z najplodnejších súčasných múzejných architektov. Predtým, než začal navrhovať budovy, bol jedným z prvých zástancov architektonickej teórie dekonštruktivizmu. Exteriér jeho Cisárskeho vojnového múzea v Manchesteri, Anglicko má vonkajší tvar, ktorý v závislosti od svetla a denného času pripomína obrovské a zlomené kúsky zeme a symbolizuje zničenie vojny. V roku 2006 Libeskind dokončil Denverské múzeum umenia v Denveri. Táto stavba sa skladala z dvadsiatich svahovitých lietadiel, žiadna z nich paralelná alebo kolmá a pokrytá titánovými panelmi. Vnútri sú steny galérií rôzne, šikmé a asymetrické. Libeskind dokončil ďalšie, takzvané štrajkujúce múzeum, Kráľovské múzeum Ontário v Ontáriu, Toronto, Kanada, tiež známe ako „Crystal“, budova, ktorej forma sa podobá rozbitému kryštálu. Obe Libeskindove múzeá boli obdivované a zároveň aj terčmi kritiky.
Štadióny
Švajčiarsky architekti Jacques Herzog a Pierre de Meuron navrhli Allianz Arenu v nemeckom Mníchove, dokončená bola v roku 2005. Má kapacitu až sedemdesiattisíc návštevníkov. Jej konštrukcia je zabalená vo vzduchových paneloch a každý panel má vlastnosť byť nezávisle osvetlený červenou, bielou alebo modrou farbou. Pri osvetlení je štadión viditeľný z rakúskych Álp, vzdialených 80 kilometrov.
V súťaži o najprestížnejšie projekty v súčasnej architektúre patria nekompromisne olympijské štadióny. Pekinský národný štadión bol postavený pre Olympijské hry, ktoré sa konali v roku 2008 a je populárne známy ako „vtáčie hniezdo“ kvôli jeho zložitému vonkajšiemu rámcu. Návrhu ďakujeme švajčiarskej firme Herzog & de Meuron v spolupráci s čínskym architektom Li Xinggangom. Navrhnutý bol tak, aby usadil 91 000 divákov. Rovnako ako mnohé súčasné budovy sú to dve štruktúry; betónovú misku, v ktorej diváci sedia, obklopení vo vzdialenosti 50 metrov sklenenou a oceľovou kostrou. Vonkajší dizajn „vtáčieho hniezda“ bol inšpirovaný vzorom čínskej keramiky. Po dokončení štadióna bol najväčší uzavretý priestor na svete a bol tiež najväčšou oceľovou konštrukciou s 26 kilometrami nezabalenej ocele.
Koncertné haly
Koncertná sieň Walt Disney v Los Angeles je jednou z hlavných diel kalifornského architekta Franka Gehryho. Exteriér je z nehrdzavejúcej ocele, myšlienka, ktorá ho inšpirovala bola pohľad na plachty plachetnice. Interiér je v štýle Vineyard, s publikom okolo pódia. Gehry navrhol dramatické pole potrubia orgánu, aby dopĺňal exteriérový štýl budovy.
Interiér Kodaňskej opery od Henninga Larsena má dubovú podlahu z dubového dreva a steny z javorového dreva na zvýšenie akustiky v budove. Kráľovský výklenok kráľovnej, zvyčajne umiestnený v zadnej časti, sa v tejto opere nachádza priamo vedľa javiska.
Nákupné centrá
Nákupné strediská sú klenoty komerčnej architektúry, masívne štruktúry, ktoré spájajú maloobchodné predajne, predajne potravín a zábavu pod jednou strechou. Najväčší a najviac extravagantný je práve Dubai Mall, ktorý sa nachádza v Spojených arabských emirátoch, navrhnutý bol DP Architects Singapur a po prvýkrát doň návštevníci vstúpili v roku 2008. Okrem množstva luxusných obchodov a reštaurácií ponúka Dubai Mall gigantické prechádzkové akvárium a podmorskú zoologickú záhradu. Neďaleko sa nachádza aj najvyššia budova na svete Burdž chalífa.
Kultúra Taiwanu
Po roku 1975
Humanistický budhizmus je popri synkretickej forme tradičného čínskeho ľudového náboženstva hlavnou charakteristickou črtou moderného taiwanského budhizmu. Humanistický budhizmus má svoje korene od čínskeho mnícha ctihodného Tchaj-sü (18901947), ktorý presadzoval priamejšie príspevky do spoločnosti prostredníctvom budhistickej komunity a mal významný vplyv na ctihodného Jin šuna, ktorý je všeobecne považovaný za kľúčovú osobnosť, ktorá priniesla humanistický budhizmus na Taiwan.