cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Epicyklus
Epicyklus je kruh, pomocou ktorého sa v starších sústavách (napríklad v Ptolemaiovej) vysvetľoval pozorovaný pohyb planét. Planéta obiehala po obvode epicyklu, stred epicyklu obiehal pritom po obvode väčšieho kruhu, deferentu, Zem bola v strede deferentu. Vhodnou voľbou polomerov deferentu a epicyklu sa dosahovala relatívne dobrá zhoda s pozorovaniami. Neskôr sa uvažovalo o excentrickej polohe Zeme vzhľadom na stred deferentu, ktorý sa v tomto prípade nazýval excentrický deferent alebo excenter. Teória epicyklov pochádza z obdobia pred Hipparchom. Ptolemaios zaviedol ďalší kruh, ekvant, so stredom symetricky vzdialeným od stredu excentra o vzdialenosť Zeme, čím dosiahol presnejšie vyjadrenie nerovnomerného pohybu planét. Teóriu epicyklov prekonal až Johannes Kepler.
Sekvencia (chorálová melódia)
Sekvencia je chorálová melódia podložená novým textom.
Ich tvorcom je pravdepodobne teoretik Notker Balbulus (830 – 912), ktorý svoje sekvencie zhrnul do knihy Liber hymnorum.
Dva základné typy sekvencií:
Svätohavelské sekvencie Notkarove boli oproti francúzskym prístupnejšie, pretože nápevy skladateľ odvodzoval často z princípu ľudového spevu.
Približne od polovice 9. storočia sa spievalo pravdepodobne aleluja s nasledujúcim jubilom (dlhou melizmou na slabike „ja“) pri druhom spievaní v dlhšej a ozdobnejšej podobe. Tieto predĺžené obohatené opakovania „longissime melodiae“ sa nazývali sekvencie.
Sekvencie mali podobný osud ako trópy. Tridentský koncil ich z liturgie vylúčil s výnimkou štyroch.
Maurice Wilkes
Sir Maurice Vincent Wilkes (* 26. jún 1913, Dudley, Spojené kráľovstvo – † 29. november 2010, Cambridge) bol britský informatik. Je známy predovšetkým ako vynálezca konceptu mikroprogramovania, ukladania programu na riadenie činnosti procesora v pamäti typu ROM. Tento vynález bol aj hlavným dôvodom, vďaka ktorému dostal v roku 1967 Turingovu cenu.
Lasseube (kantón)
Lasseube je francúzsky kantón v obvode Oloron-Sainte-Marie v departemente Pyrénées-Atlantiques v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 5 obcí.
Nezávislí demokrati (JAR)
Nezávislí demokrati je relatívne nová, centristicky orientovaná politická strana v JAR. Na jej čele stojí žena, Patricie de Lilleová, podľa verejnosti najdôveryhodnejšia politička v krajine, ktorá má ambíciu stať sa líderkou opozície.
Panafrický kongres (politická strana)
Bola sformovaná predstaviteľmi Afrického národného kongresu po ich odchode zo strany v roku 1959. O rok neskôr bola strana po Sharpervillskom masakre postavená mimo zákon. Jej zakladateľ a líder Robert Sobukwe zomrel v roku 1978 v domácom väzení. Ostatné roky zápasí s voličskou podporou, ktorá neustále klesá. Zatiaľ poslednú ranu utrpel, po odchode Patricie de Lille, ktorá si založila novú stranu Nezávislí demokrati.
Prebohaté hodinky vojvodu z Berry
Prebohaté hodinky vojvodu z Berry  je nádherne zdobený rukopis hodiniek, čiže knihy obsahujúcej modlitby pre každú liturgickú hodinu dňa, ktorý si objednal vojvoda Ján I. z Berry okolo roku 1410. Kniha býva nazývaná kráľom iluminovaných rukopisov, pravdepodobne je najdôležitejším iluminovaným rukopisom 15. storočia. Kniha má 416 strán a zhruba polovica z nich obsahuje celostránkové ilustrácie, ktoré napriek svojej pomerne malej veľkosti patria k vrcholom gotickej knižnej maľby.
Prebohaté hodinky sú v súčasnosti uložené ako ''rukopis č. 65'' v Musée Condé vo francúzskom meste Chantilly.
NGC 1026
NGC 1026 je galaxia v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 24. decembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Signs of Life
Signs Of Life je debutový album fínskej rockovej skupiny Poets of the Fall. Album vyšiel 16. januára 2005 vo Fínsku, v auguste vo Švédsku,Nórsku a Dánsku.
Napriek tomu, že išlo o prvý album, zaznamenala skupina veľmi vysoký úspech a získala slávu potrebnú na rozbehnutie hudobnej kariéry. Album sa okamžite dostal do fínskej štyridsiatky najpredávanejších albumov a udržal sa v nej dlhšie ako rok, celých 56 týždňov. 24. mája 2005 získal album vo Fínsku zlato a 26. apríla 2006 platinu.
Deminutívny variant frazémy
Deminutívny variant frazémy je jeden z najproduktívnejších typov slovotvorného variantu frazémy. Vzniká ustáleným zamieňaním ľubovoľnej (najmä substantívnej) zložky frazémy za jej deminutívnu odvodeninu, napr. vyrásť z detských nohavíc – nohavičiek, vojna ako remeň – vojnička ako remeň. Tento typ variantnosti sa vyznačuje istými štylistickými odchýlkami od základného variantu a niekedy prináša aj malé významové posuny v platnosti frazémy.
Paraguajské národné futsalové družstvo žien
Paraguajské národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Paraguaj v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Asociación Paraguaya de Fútbol (APF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2005. Jeho najväčším úspechom je bronz na juhoamerických majstrovstvách v roku 2011.
Vrcholné podujatia
Paraguajské družstvo sa predstavilo na 3 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2005. Na turnaji konanom v Brazílii bodovalo iba v jednom zápase, keď remizovalo s 🇦🇷 a obsadilo konečné posledné miesto. O 6 rokov neskôr, v roku 2011 vo Venezuele, dosiahlo svoj najväčší úspech. Po dvoch tesných víťazstvách v základnej skupine postúpilo do semifinále. V ňom síce prehralo s Argentínou, ale v zápase o 3. miesto s domácou 🇻🇪 po predĺžení zvíťazilo a vybojovalo si bronzovú medailu. Na turnaji v roku 2015 zvíťazilo jedine v zápase o 5. miesto, proti 🇵🇪, ale až po penaltách.
Na prvom ženskom turnaji Juhoamerických hier v roku 2018 dokázalo získať striebornú medailu.
Celková štatistika
''aktualizované k 28. júlu 2018''
Charnay-lès-Mâcon
Charnay-lès-Mâcon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Hrad Lusignan
thumb|Zobrazenie hradu v Prebohatých hodinkách vojvodu z Berry''
Hrad Lusignan v meste Lusignan bol hrad vo Francúzsku. Dnes sú z neho len zrúcaniny, v minulosti bol však jedným z najväčších châteaux-forts (hradov) vo Francúzsku. Sídlil v ňom šľachtický rod Lusignanovcov, ktorý zažil svoj najväčší spoločenský i politický význam po prvej križiackej výprave. Rod panoval v troch križiackych kráľovstvach - Jeruzalemské kráľovstvo, Cyperské kráľovstvo a Arménske kráľovstvo.
Dejiny
Hrad bol vybudovaný na strategicky významnom mieste v Poitou na úzkom ostrohu nad príkrymi svahmi údolia. Jeho poloha bola tak pôsobivá, že v 12. storočí vznikla legenda, podľa ktorej dala hrad s kostolom postaviť bytosť s čarovnou silou - Meluzína, ako dar svojmu manželovi Raymondinovi.
Lusignan je zobrazený v celej svojej veľkosti v podobe zo začiatku 15. storočia v manuskripte Prebohaté hodinky vojvodu z Berry. Na pozadí miniatúry pre mesiac marec je namaľovaný v perspektíve, s barbakánom vľavo, hodinovou vežou a vežou Poitevine vpravo, nad ktorou je zobrazený letiaci zlatý drak - strážny duch Marca Lacombeho. Manuskript patril vojvodovi Jánovi z Berry, pre ktorého bol hrad obľúbeným sídlom až do jeho smrti v roku 1416.
Po smrti vojvodu z Berry bol Lusignan krátky čas majetkom Jeana de France (zomrel v máji 1417), potom pripadol jeho bratovi Karolovi, budúcemu Karolovi VII.. Najprv dedina, neskôr mesto Lusignan, vyrástlo za bránami hradu pozdĺž svahu; to vytváralo ďalšie opevnenie mesta. Lusignan zostal strategicky dôležitým miestom v Poitu, v srdci Francúzska: počas francúzskych náboženských vojen, okolo roku 1574, bol vytvorený plán na obranu hradu - je uložený v Národnej knižnici v Paríži. V 17. storočí Lusignan opevnil moderným spôsobom vojenský architekt Ľudovíta XIV. markíz Vauban. Pre svoju polohu sa hrad využíval ako väzenie, neskôr v ňom sídlila škola. Kým dal v 19. storočí hrad zbúrať gróf de Blossac, aby uvoľnil miesto na stavbu zábavného parku, používal sa ako miestny lom na kameň.
Súčasnosť
Dnes z hradu ostala rozsiahla časť základov vybudovaných v príkrom svahu, časť donjonu, základy veže Poitevine, nádrže, pivnice a zvyšky podzemnej chodby, ktorá pravdepodobne viedla ku kostolu.
Du hast
„Du hast“ je skladba nemeckej industriálnej metalovej skupiny Rammstein. bola vydaná ako druhý singel z ich druhého albumu Sehnsucht z roku 1997. Skladba bola použitá v mnohých filmových soundtrackoch, medzi najznámejšie patrí Matrix: Music from the Motion Picture a tiež sa objavila v videohrách Guitar Hero 5 a Rock Band 3.
Hlavný gitarový riff v skladbe je veľmi podobný piesni „Just One Fix“ od skupiny Ministry, pričom sama skupina menovala Ministry ako jednu z ich prvých vplyvov na ich hudbu.
Pozície v rebríčkoch
„Du hast“ dosiahol 20. miesto v rebríčku Hot Mainstream Rock Tracks v USA. Je to najvyššia pozícia piesne v nemčine v celej histórii rebríčka.
Procesorový register
Register je pamäťová jednotka, ktorá obsahuje binárne číslo. Toto číslo môže mať význam spracovávaných údajov, alebo adresy v závislosti od funkcie registra. Všetky registre procesorov i8086 a i8088 sú 16 bitové. Na obrázku sú registre rozdelené do štyroch skupín:
1. skupina - sú registre pre všeobecné použitie AX, BX, CX a DX
zlúčením horného a dolného bytu vzniká 16 bitový register: H = high = vyšší byte ( 8 bitov ) L = low = nižší byte ( 8 bitov )
AX = AH + AL BX = BH + BL CX = CH + CL DX = DH + DL
O tom, v akom formáte bude register využívaný, rozhodne použité adresovanie v inštrukcii. napríklad MOV AL,0A H - je použitý 8 bitový register AL MOV AX,0A H - je použitý 16 bitový register AX
2. skupina - sú indexové a smerníkové registre. Smerníky ukazujú na miesto v pamäti. Obsahujú vždy relatívnu adresu, ktorá je odvodená od počiatku adresy segmentu. Špeciálna skupina inštrukcií umožňuje pracovať s obsahom týchto registrov.
SP Smerník zásobníka ( Stack Pointer ) BP Smerník bázy ( Base Pointer ) SI Index zdrojového operandu ( Source Index ) DI Index cieľového operandu ( Destination Index )
3. skupina - sú špeciálne registre.
IP – Čítač inštrukcií F – Register príznakov
Čítač inštrukcii ( Instruction pointer IP ) je 16 bitový register, ktorý obsahuje relatívne adresy. Obsahuje adresu inštrukcie, ktorá sa bude vykonávať ako nasledujúca, alebo adresu operandu v pamäti. Programátor nemá priamu kontrolu nad týmto registrom.
Druhým registrom z tejto skupiny je register príznakov F. Je to skupina samostatných jedno bitových buniek, usporiadaných do 16 bitového poľa ako register. Príznaky, ktoré sa menia v závislosti od výsledkov operácií vykonávaných v ALU:
CF – príznak prenosu (carry flag ) PF - príznak parity (parity flag ) AF - príznak pomocného prenosu ( auxilliary carry flag ) ZF - príznak nuly ( zero flag ) SF - príznak znamienka ( sign flag ) OF - príznak preplnenia ( overflow flag ) Príznaky, ktoré nereagujú na výsledky operácií vykonávaných v ALU: TF - príznak ktorý riadi krokovanie „single step“ (trap flag ) IF - príznak pre povolenie externého prerušenia ak IF=1 ( interrupt flag ) DF – príznak pre riadenie reťazcových procesov. Ak DF = 1 ,potom je obsah smerníkov znižovaný. Ak DF = 0, potom sa budú SI aDI zvyšovať.
4. skupina - sú segmentové registre.
CS – Kódový segment( Code Segment ) DS – Dátový segment( Data Segment ) SS - Zásobníkový seg.( Stack Segment ) ES - Extra segment( Extra Segment )
Sú to registre, ktoré obsahujú absolútne adresy počiatku segmentov. Adresy uvedené v indexových registroch a smerníkoch ( SP, BP, SI, DI ) adresujú vždy len priestor relatívne od začiatku segmentu. Segmentové registre sú 16 bitové, hoci reprezentujú 20 bitové adresy. 20 bitová adresa sa vytvára z hodnoty uloženej v týchto 16 bitových registroch tak, že sa na koniec údaju pridajú štyri bity, ktoré sú vždy nulové. Napríklad: Ak v registri CS = CE56 H znamená to, že absolútna adresa počiatku kódového segmentu je CE560 H
Pohár federácie 2007
Pohár federácie 2007 je 45. ročník najdôležitejšej súťaže národných tímov v ženskom tenise. Súťaže sa zúčastnilo 74 tímov. Vo finále, ktoré sa hralo 15. a 16. septembra presvedčivo zvíťazili ruské reprezentantky na družstvom Talianska 4:0 a stali sa po tretíkrát víťazkami Pohára federácie.
Svetová skupina - play-off
Dátum: 14.-15. júl
Svetová skupina II - play-off
Štyri porazené tímy zo Svetovej skupiny II budú hrať play-off proti kvalifikantom. Dva tímy sa kvalifikujú z Euroafrickej zóny I, jeden tím z Ázijskooceánskej zóny a jeden tím z Americkej zóny.
Dátum: 14.-15. júl
Longré
Longré je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
M30
M30 môže byť:
Denotátor frazémy
Denotátor frazémy je materiálne (komponentné a konštrukčné) stvárnenie frazémy videné vo vzťahu k jej denotátu.
CHK CSKA
CHK CSKA môže byť hokejový klub:
NGC 1027
NGC 1027 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil britský astronóm Frederick William Herschel 3. novembra 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,7.
Človek ngandonský
Človek ngandonský (lat. Homo soloensis, Homo javanthropus, Homo sapiens soloensis, Homo erectus soloensis, Homo erectus seu sapiens soloensis, Homo neanderthalensis soloensis, Homo primigenius asiaticus, Pithecanthropus soloensis, Pithecanthropus steinheimensis soloensis):
Človek ngandonský (lat. Homo soloensis) môže byť aj: všetky ázijské nálezy zaraďované inými autormi pod Homo heidelbergensis
Človek ngandonský (lat. Homo erectus soloensis) môže byť aj podľa Kaifu et al. 2008: nálezy Ngandong a Sangiran/Bapang-AG
Czech Hockey Games
Czech Hockey Games je hokejový turnaj, od roku 1997 súčasť Euro Hockey Tour. Prvýkrát sa odohral v roku 1994, od roku 2009 sa hrá v Karlových Varoch (KV Arena).
Zdroje
'''
Point zéro
thumb|Pomyselný stred Paríža Point zéro (bod nula) je miesto na námestí pred vchodom do parížskej katedrály Notre Dame. Na tomto mieste je v dlažbe zasadená malá bronzová hviezdica, ktorá tvorí pomyselný stred Paríža. Od tohto miesta sa oficiálne merajú všetky vzdialenosti na francúzskych cestách a vzdialenosti od Paríža.
Zdroj
Poștă
Chantilly (obec)
Chantilly je obec v severovýchodnej časti metropolitnej oblasti Paríža vo Francúzsku v departemente Oise a regióne Pikardia. Má 11 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dejiny
V obci sa udiali tri významné konferencie počas prvej svetovej vojny.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
PFK CSKA
PFK CSKA môže byť:
Africký národný kongres
thumb|Vlajka kongresu Africký národný kongres (African National Congress - ANC) je politická strana v Juhoafrickej republike, ktorá vznikla v roku 1923. Jeho predchodcom bola politická strana Juhoafrický národný kongres (1912).
V období apartheidu bojoval za zrovnoprávnenie všetkých národných skupín, za poskytnutie pôdy všetkým, ktorí na nej pracujú a za odovzdanie bohatstva krajiny do rúk ľudu. Proti rasovej segregácii sa snažil bojovať nenásilnou cestou, avšak v 50. rokoch sa stával militantnejším, zameraným proti belochom, nadväzoval styky so Sovietskym zväzom a jeho východoeurópskymi satelitmi, organizoval bojkoty, štrajky, občianske nepokoje, čo vyústilo do jeho zákazu. Bol riadený tajne, mnoho jeho funkcionárov a aktivistov emigrovalo. V roku 1947 sa ANC spojil s Ind Nathal kongresom a Transvaal Ind kongresom.
V roku 1962 bol zatknutý a odsúdený na doživotie Nelson Mandela a jeho spolupracovníci. V roku 1990 bol zrušený zákaz Afrického národného kongresu a všetkých ostatných zakázaných strán a organizácií. Po dvadsiatich siedmich rokoch bol Nelson Mandela prepustený na slobodu a v prvých všerasových voľbách v roku 1994 zvíťazila väčšinou hlasov jeho strana. Tá spolu s ostatnými parlamentnými stranami vytvorila tzv. vládu porozumenia a Mandela sa stal prezidentom JAR. Neskôr ho nahradil súčasný predseda ANC a prezident JAR Thabo Mbeki. Vo voľbách v roku 2004 si strana udržala s prehľadom vedúce postavenie v krajine so ziskom takmer 69 % hlasov.
ANC je širokospektrálne hnutie združujúce presvedčených ľavičiarov a pravičiarov. Ich spojivom bol doteraz boj proti apartheidu, ktorý je dnes už minulosťou a krajina stojí pred riešením konkrétnych ekonomických a sociálnych opatrení, na ktoré má iný názor ľavica a iný pravica.
ANC je v koalícii s Juhoafrickou komunistickou stranou (SACP) a Kongresom juhoafrických odborov (COSATU). Je členom Socialistickej internacionály.
Povstanie Juraja Dóžu
9. apríla ostrihomský arcibiskup Tomáš Bakóc v Budíne slávnostne z poverenia pápeža Leva X. vyhlásil zvolanie križiackej výpravy proti Osmanskej ríši, ktorá na začiatku 16. storočia ohrozovala Uhorsko, výmenou za odpustky účastníkom. Keďže uhorská šľachta nemala záujem zúčastniť sa, 40-tisícové vojsko, ktoré sa zišlo v máji v Budíne, tvorili chudobné vrstvy (roľníci, študenti, mestská chudoba a podobne) nazývané vtedy kuruci. Na čele vojska stál sedmohradský zeman Juraj Dóža Sikul (Juraj Dóža), pretože sa nenašiel uhorský magnát, ktorý by sa tejto úlohy ujal.
Keďže uhorská šľachta bola proti tejto výprave a nemienila ospravedlniť neprítomnosť poddaných na svojich majetkoch, v polovici mája kuruci vyvolali občiansku vojnu proti zemepánom. Centrum bolo v dnešnom Maďarsku, bojovalo sa aj na Východnom Slovensku a v Bratislave.
V júli kuruci obsadili uhorské nížiny a časti Sedmohradska. 15. júla povstanie porazili uhorskí magnáti, najmä Ján Zápoľský a Štefan Bátori I..
Následkom bolo upálenie Dóžu zaživa ako „roľníckeho kráľa“, povešanie a pozabíjanie 50 000 povstalcov a najmä prijatie nevoľníctva uhorským snemom 10. októbra 1514 (kodifikované aj v Tripartite).
Internet Control Message Protocol
Internet Control Message Protocol, skrátene protokol ICMP, je jeden z najdôležitejších protokolov internetu. Používajú ho operačné systémy počítačov v sieti na odosielanie chybových správ, napríklad na oznámenie, že požadovaná služba nie je dostupná alebo že potrebný počítač alebo router nie je dosiahnuteľný. ICMP sa svojím účelom líši od TCP a UDP protokolov tým, že sa obvykle nepoužíva sieťovými aplikáciami priamo. Výnimkou je napríklad nástroj ping, ktorý posiela ICMP správy „Echo Request“ (a očakáva príjem správy „Echo Reply“, aby určil, či je cieľový počítač dosiahnuteľný a ako dlho paketom trvá, než sa dostanú k cieľu a späť.
Technický prehľad
Protokol ICMP je definovaný v RFC 792. ICMP správy sa typicky generujú pri chybách v IP datagramoch alebo na diagnostické a routovacie účely. ICMP správy sa konštruujú nad IP vrstvou, obvykle z IP datagramu, ktorý ICMP reakciu vyvolal. IP vrstva patričnú ICMP správu zapuzdrí novou IP hlavičkou (aby sa ICMP správa dostala späť k pôvodnému odosielateľovi) a obvyklým spôsobom vzniknutý datagram odošle. Každý stroj (ako napr. medziľahlé routery), ktorý preposiela IP datagram, musí v IP hlavičke znížiť hodnotu políčka TTL („time to live“, „zostávajúca doba života“) o číslo 1. Ak TTL klesne na 0 (a datagram nie je určený stroju, ktorý zníženie vykonáva), router prijatý paket zahodí a pôvodnému odosielateľovi datagramu pošle ICMP správu „Time to live exceeded in transit“ („počas prenosu vypršala doba života“). Každá ICMP správa je zapuzdrená priamo v jedinom IP datagrame, a tak (ako u UDP) ICMP nezaručuje doručenie. Hoci ICMP správy sú obsiahnuté v štandardných IP datagramoch, ICMP správy sa spracovávajú odlišne od normálneho spracovania protokolov nad IP. V mnohých prípadoch je nutné preskúmať obsah ICMP správy a doručiť patričnú chybovú správu aplikácii, ktorá vyslala pôvodný IP paket, ktorý spôsobil odoslanie ICMP správy k pôvodcovi. Veľa bežne používaných sieťových diagnostických utilít je založených na ICMP správach. Príkaz traceroute je implementovaný odosielaním UDP datagramov so špeciálnou nastavenou životnosťou v TTL políčku IP hlavičky a očakávaním ICMP odozvy „Time to live exceeded in transit“ alebo „Destination unreachable“ („Cieľ nedosiahnuteľný“). Príbuzná utilita ping je implementovaná použitím ICMP správ „Echo Request“ a „Echo Reply“.
Najpoužívanejšie ICMP datagramy: Ostatné datagramy sú používané zriedka, niekedy je používanie ICMP znemožnené zlým nastavením firewallu.
Converse
Converse môže byť:
Malá Ves
náhľad|Pohľad na Malú Ves Malá Ves je mestská časť Lučenca na východe mesta. Jej dominantou je kaštieľ. Popri Malej Vsi preteká Krivánsky potok.
Dejiny
Obec vznikla asi v 14. storočí. V roku 1575-1576 patrila do fiľakovského tureckého sandžaku. Koncom 16. storočia bola spustošená. Nová osada vznikla v 18. storočí, jej zemepánmi boli Forgáchovci z Haliče. V roku 1850 sa Malá Ves spomína ako osada obce Tuhár. V roku 1891 bola Malá Ves pričlenená k Lučencu.
Charolles (obec)
Charolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1028
NGC 1028 je galaxia v súhvezdí Baran, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
Išaseg
Išaseg je malé mesto v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Gödöllő.
Má rozlohu 5 483 ha a žije tu  obyvateľov .
Bitka pri Išasegu
6. apríla 1849 veliteľ maďarských vojsk Artúr Görgei porazil v blízkosti Išasegu cisársku armádu.
Messier 30
Messier 30 alebo M 30 alebo NGC 7099 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Kozorožec.
História pozorovaní
M30 objavil Charles Messier v roku 1764. V roku 1783 v nej William Herschel podomácky vyrobeným ďalekohľadom dokázal rozlíšiť hviezdy. Od roku 1994 je to často študovaný objekt, pretože jej svietivosť nezodpovedá svietivosti hviezdokôp v jej veku. V roku 2004 v nej boli objavené dva pulzary.
Charakteristika
Hviezdokopa leží vo vzdialenosti 29 460 ly. Sklon obežnej dráhy voči rovine Galaxie je 50°. Jeden obeh okolo galaktického centra jej trvá 160 miliónov rokov. Počas obehu sa od centra nevzdiali o viac než 25 000 ly a v pericentre sa priblíži na niečo viac než 10 000 ly. Hmotnosť objektu je 300 000 Sĺnk, pričom polovica hmotnosti je koncentrovaná do priestoru tvaru gule s priemerom 17,4 ly. Gravitačné pôsobenie jadra končí vo vzdalenosti 139 ly, kde začína prevažovať gravitačná sila Galaxie. Priemer hviezdokopy sa odhaduje na približne 100 ly, z čoho vyplýva, že jej zdanlivý priemer je 12 uhlových minút. Jej vek sa odhaduje na 12 až 13 miliárd rokov. Približuje sa k nám rýchlosťou 181,9 km/s. M30 je hviezdokopa s najväčšou koncentráciou tzv. modrých oneskorencov, hviezd, ktoré sú modrejšie a svietivejšie, než by mali byť podľa modelov hviezdnej evolúcie. Práve vďaka nim má centrálna oblasť hviezdokopy modrú farbu. Ako M15 alebo M70 a ďalších takmer 20 hviezdokôp našej Galaxie aj táto hviezdokopa má skolabované jadro, v ktorom sa v porovnaní s inými hviezdokopami nachádza relatívne málo červených obrov. Najjasnejší z nich dosahujú hviezdnu veľkosť 12,1. M30 obsahuje v sebe 13 premenných hviezd, z ktorých jedna je trpasličia nova, a 2 pulzary s 11 a 13-milisekundovou periódou. Spektrálny typ hviezdokopy je F3.
Poloha
Najvýhodnejšie obdobie roka na pozorovanie M30 je jeseň, kedy vo večerných hodinách kulminuje nad južným obzorom. Nájdeme ju ako objekt 7,3 magnitúdy asi pol stupňa západne od hviezdy 41 Capricorni, s magnitúdou 5,5 a 6 a pol stupňa východo-juhovýchodne od dzéta Capricorni s magnitúdou 3,7. Asi 7 uhlových minút západne sa nachádza hviezda HD 206034 8. magnitúdy. Pre menšie ďalekohľady zostáva hviezdokopa len hmlistým obláčikom, hviezdy na okrajoch dokáže rozlíšiť až 15-centimetrový ďalekohľad.
Designátor frazémy
Designátor frazémy je materiálne (komponentové a konštrukčné) stvárnenie frazémy videné vo vzťahu k jej designátu.
Lonnes
Lonnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 1029
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Tomáš Hrdlička
Tomáš Hrdlička môže byť:
Damnation and a Day
Damnation and a Day (podtitul: From Genesis to Nemesis...) je piatym albumom anglickej metalovej skupiny Cradle of Filth. Ide o prvý a taktiež jediný album skupiny vydaný pod hlavičkou Sony Records. Počas nahrávacieho procesu bol pre kapelu k dispozícii vyše stočlenný orchester Budapest Film Orchestra a štyridsaťčlenný spevácky zbor Budapest Film Choir.
Témou tohto albumu je pád človeka naprieč dejinami sledovaný očami Satana. Album vo veľkom čerpá z básne Stratený raj od anglického básnika Johna Miltona, pričom príbeh tohto koncepčného albumu pretkáva udalosťami opísanými v Biblii a taktiež vlastnou interpretáciou samotnej skupiny Cradle of Filth. Aj napriek tomu, že skladby na seba dejovo nadväzujú, nachádza sa tu skladba, ktorá do koncepcie nezapadá. Ide o pieseň Doberman Pharaoh, ktorá je poctou americkej death metalovej formácie Nile.
Damnation and a Day je jediný album kapely, na ktorom pracoval len jeden gitarista, konkrétne Paul Allender, nakoľko druhý gitarista Gian Pyres odišiel krátko pred začatím komponovacieho procesu. Taktiež ide o prvý album, na ktorom sa objavil basgistarista Dave Pybus.
Skladby
'''II. Paradise Lost'''
'''III. Sewer Side Up'''
Marie Hrdličková
Marie Hrdličková môže byť:
Nevoľníctvo
thumb|Patent o zrušení nevoľníctva v Habsburskej monarchii Nevoľníctvo je zostrená forma poddanstva roľníkov, vyskytujúca sa v Európe spravidla jednak v stredoveku (prvé nevoľníctvo) a jednak v novoveku do 18./19. storočia (druhé nevoľníctvo). Nevoľník spravidla nemôže zmeniť ani bydlisko, ani povolanie, ani iné stránky svojho života a života svojich detí.
Gaetano Donizetti
Domenico Gaetano Maria Donizetti (* 29. november 1797, Bergamo, Taliansko – † 8. apríl 1848, Bergamo) bol taliansky operný skladateľ. Jeho najslávnejšie dielo je opera Lucia z Lammermooru (1835), ale aj niektoré ďalšie, napríklad Nápoj lásky (1832) alebo Don Pasquale (1843). Donizetti bol spolu s Vincenzom Bellinim a Gioacchinom Rossinim vedúcou osobnosťou v opernom skladateľskom štýle bel canto.
Nevoľníctvo
V širšej strednej Európe existovalo najmä od 9. do 12. storočia (prvé nevoľníctvo) a potom zas v závislosti od štátu od 15./16. storočia do 18./19. storočia (druhé nevoľníctvo). Druhé nevoľníctvo bolo v rakúskej časti habsburskej monarchie zrušené v roku 1781, v uhorskej časti (vrátane Slovenska) v roku 1785 (pričom postavenie nevoľníkov sa zlepšilo už urbárskymi reformami v roku 1769), v Nemecku v rokoch 1807 - 1817, v Poľsku v roku 1791 a vo Francúzsku (kde nevoľníctvo existovalo v novoveku len v náznakoch) v rokoch 1779 a 1789. Extrémami sú Rusko, kde nevoľníctvo existovalo od konca 16. storočia až do roku 1861 a Anglicko, kde zas existovalo len do 14. storočia.
Gaetano Donizetti
Mladosť
Narodil sa v Bergame v roku 1797 vo veľmi chudobnej rodine, v ktorej nebola žiadna hudobná tradícia. Jeho otec bol strážca mestskej záložne a Gaetano bol najmladší z troch synov. Napriek tomu sa začal hudobne vzdelávať u Giovanniho Simona Mayra, ktorý bol kňazom v bergamskom hlavnom kostole (ale aj skladateľom úspešných opier). Donizetti nemal veľký úspech ako spevák v chlapčenskom zbore, ale v roku 1806 bol jedným z prvých žiakov, zapísaných do školy Lezioni Caritatevoli, ktorú založil práve Simon Mayr v Bergame a kde dostal spolu s ďalšími žiakmi plné štipendium. Táto škola bola založená z charitatívnych dôvodov, aby pomohla mladým talentovaným žiakom, ktorí nemali finančné prostriedky.
Nevoľníctvo
Prvé nevoľníctvo bol vzťah v Európe známy z obdobia raného a vrcholného stredoveku, kedy bol roľník úplne bezprávny a nazýval sa po nemecky Leibeigen (nevoľník), anglicky serf (nevoľník/vazal), latinsky servus (nevoľník/otrok), a bol de-facto otrok, ktorý však nemohol byť predaný a mohla byť predaná iba pôda, na ktorej pracuje.
Gaetano Donizetti
Dospelosť
Donizetti v Bergame detailne vyštudoval umenie fúgy a kontrapunktu a začal tu aj svoju opernú kariéru. Najprv napísal niekoľko menších skladieb pod dohľadom Paola Zancu a vzápätí napísal svoju štvrtú operu Zoraida di Granata. Táto práca priamo ohromila Domenica Barbaia, prominentného divadelného impresária a Donizettimu ponúkol zmluvu pre Neapol. Písal a skladal v Ríme a Miláne aj v Neapole a dosiahol tak značný úspech na všetkých uvedených operných scénach (takmer každá z jeho 31 opier, zložených v rozmedzí iba 12 rokov bola úspešná u publika, ale pre kritikov tieto diela neboli často zaujímavé). Až do roku 1830, kedy jeho Anna Bolena mala premiéru v Miláne, bol v zahraničí takmer neznámy, no po uvedenej premiére sa stal okamžite slávnym po celej Európe. Ďalšia opera Nápoj lásky (L’elisir d’amore), komédia vytvorená v roku 1832, nasledovala onedlho; je to jedno z majstrovských diel komickej opery, podobne ako opera Don Pasquale, napísaná v roku 1843.
Čoskoro potom (v skutočnosti o tri roky po Nápoji lásky, v roku 1835) zložil Donizetti operu Lucia z Lammermooru, svoje najslávnejšie dielo z oboru tragickej opery a jedno z najlepších diel v štýle bel canta vôbec. Svojimi kvalitami dosahuje úrovne Belliniho Normy. Po úspechu Lucrezie Borgie (1833) sa jeho reputácia ešte viac upevnila. Donizetti nasledoval príklad Rossiniho a Belliniho a navštívil Paríž. Tu však jeho opera Marino Falerio v porovnaní s Belliniho Puritánmi takmer prepadla a Donizetti sa vrátil do Neapola, kde vytvoril svoje už spomínané majstrovské dielo Lucia z Lammermooru. S rastúcou slávou rástli aj jeho záväzky, pretože mal zmluvy v Taliansku, ako aj vo Francúzsku. V roku 1838 sa znova presunul do Paríža a to po zásahu cenzúry proti uvedeniu ďalšej opery Poliuto, ktorá operu jednoducho zakázala (s odôvodnením, že vraj dielo s tak vážnym náboženským obsahom sa nedá uvádzať v divadle); v Paríži napísal operu Dcéra pluku (La figlia del reggimento), ktorá sa stala ďalším veľkým úspechom.
Nevoľníctvo
Korene druhého nevoľníctva siahajú v strednej Európe do polovice 15. storočia, kedy sa postavenie poddaných začalo zhoršovať najmä výrazným obmedzením slobody sťahovania, zvyšovaním závislosti od zemepána a zvyšovaním požadovanej roboty. Poddanské postavenie sa tiež stávalo dedičným. Najviac k definitívnemu zavedeniu druhého poddanstva prispeli začiatkom 16. storočia v Nemecku Nemecká sedliacka vojna a v Uhorsku Dóžovo povstanie.
Gaetano Donizetti
Dospelosť
Donizettiho manželka Virginie Vasselli porodila troch synov, z ktorých sa ani jeden nedožil dospelosti. Počas jediného roku zomreli jeho rodičia, manželka aj deti (pri epidémii cholery). V roku 1843 sa u Donizettiho objavili príznaky pokročilej syfilitídy, ktoré sa ďalej prehlbovali natoľko, že ho zatvorili do ústavu a v roku 1845 ho priatelia previezli do Paríža, kde bola oveľa lepšia ústavná starostlivosť. Po návštevách priateľov, zvlášť Giuseppe Verdiho, ho previezli späť do rodného Bergama, kde po dvoch rokoch totálneho duševného rozkladu a utrpenia v apríli roku 1848 zomrel.
Hudobná tvorba
Donizetti je najznámejší svojimi opernými dielami, ale venoval sa aj ďalším hudobným formám, kde vytvoril celý rad pozoruhodných diel. Bola to hudba cirkevná, pomerne veľa sláčikových kvartet a niekoľko orchestrálnych diel. Jeho starší brat Giuseppe sa v roku 1828 stal generálnym inštruktorom hudby na dvore sultána Mahmúda II. (1808-1839).
Donizettiho hlasový štýl obohatil tradíciu bel canta, ktorú začali a spopularizovali Gioacchino Rossini a Vincenzo Bellini. Všetci traja skladatelia sú všeobecne uznávaní ako zakladatelia tohto štýlu, ktorého vrchol bol na začiatku 19. storočia. Počas jeho života a ešte dosť dlho po smrti boli Donizettiho práce vcelku populárne, ale začiatkom 20. storočia ich takmer úplne zatienili vážne majstrovské diela Wagnera, Verdiho a Pucciniho. Dosť k tomu prispelo aj to, že diela z obdobia bel canta sú technicky veľmi náročné na spevácku techniku. Spevákov, ktorí bel canto perfektne ovládajú, bolo a je málo, a tak diela všetkých troch skladateľov (Rossiniho, Donizettiho a Belliniho) zapadli na skoro 60 rokov do zabudnutia. Napriek tomu asi od roku 1950 záujem o bel canto znova vzrástol a Donizettiho opery Lucia z Lammermooru, La file du Régiment, Don Pasquale a Nápoj lásky prevzali mnohé operné scény do svojho štandardného repertoáru.
Diela
Donizetti zložil asi 75 opier, 16 symfónií ako aj množstvo iných diel.
Driečna
Driečna môže byť:
Kartal
Kartal je veľká obec v Maďarsku v Peštianskej župe v okrese Aszód.
Má rozlohu a žije tu  obyvateľov.
Trišikša
Trišikša (sans.) je trojaká oblasť budhistického výcviku: šíla, samádhi, pradžňá.
Kryptops
Kryptops je vyhynutý rod dravého dinosaura, žijúceho v období spodnej kriedy na území dnešného Nigeru. Jeho jediným druhom je Kryptops palaios.
Niektorí vedci ho pokladajú za rod Eocarcharia.
Jevgenij Alexandrovič Mravinskij
Jevgenij Alexandrovič Mravinskij (* 4. jún 1903, Petrohrad, Rusko - † 19. január 1988, Petrohrad) bol ruský dirigent.
Životopis
Narodil sa v Petrohrade. Jeho otec zomrel v r. 1918, v tom istom roku začal Mravinskij pracovať v Mariinskom divadle. Pred nástupom na St. Petersburgské konzervatórium študoval biológiu na univerzite v Leningrade. Prvýkrát vystúpil ako dirigent v r. 1929. V tridsiatych rokoch dirigoval v Kirovovom balete a Bolšovskej opere. V septembri 1938 vyhral Moskovskú súťaž v dirigovaní.
V októbri 1938 Mravinskij obsadil pozíciu, v ktorej zotrval až do roku 1988: hlavný dirigent Leningradskej filharmónie, s ktorou mal svoj debut v r. 1931. Počas tejto vzácnej takmer päťdesiatročnej spolupráci Mravinskij sformoval Leningradskú filharmóniu na teleso špičkovej kvality a na jeden z najlepších orchestrov svojej doby. Leningradská filharmónia získala legendárnu povesť, hlavne v interpretácii Čajkovského a Šostakoviča. Počas druhej svetovej vojny bol Mravinskij spolu s orchestrom evakuovaný na Sibériu.
Mravinskij uviedol svetové premiéry šiestich Šostakovičových symfónií: piatu, šiestu, ôsmu, deviatu, desiatu a dvanástu. Tiež uviedol premiéru Prokofievovej šiestej symfónie v Leningrade. Mravinskij vytvoril komerčné štúdiové nahrávky v rokoch 1938 až 1961. Nahrávky vydané po roku 1961 boli už len záznamy z koncetov. Jeho posledná nahrávka koncertu je z r. 1984 - Šostakovičová dvanásta symfónia. Mravinskij zomrel v r. 1988.
Štýl dirigovania
Nahrávky zobrazujú Mravinského ako dirigenta s neobyčajnou technickou kontrolou nad orchestrom, hlavne v dynamike, presnosti hrania a frázovaní. Jeho dirigovanie bolo precízne, dramatické s meniacim sa tempom v snahe zvýrazniť hudobný efekt. Na skúškach bol autokratický a prísny. Výsledné prevedenia mali požadovanú intenzitu, koncentráciu a spontánnosť.
Balkánske vojny
Balkánske vojny boli vojny, ktorých cieľom bolo rozdelenie a oslobodenie vojenskou cestou kresťanského obyvateľstva európskej časti Osmanskej ríše. Rozlišuje sa:
Niekedy sa ako tretia balkánska vojna označuje prvá svetová vojna. Zriedkavo sa ako balkánske vojny označuje aj občianska vojna v Juhoslávii.
Diachrónna frazeológia
Diachrónna frazeológia alebo historická frazeológia je oblasť frazeológie skúmajúca frazeologický fond a systém v určitých etapách jeho vývinu z aspektu porovnávania s ostatnými vývinovými obdobiami.
Významové univerzum
Významové univerzum je významový svet – súhrn alebo súbor všetkých významových útvarov a významových procesov. Významové univerzum možno skúmať synchronicky a diachronicky, ako výtvor osoby, školy, smeru, doby, vedeckej disciplíny a pod.
Kerepes
Kerepes je veľká obec v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Gödöllő.
Má rozlohu 2408 ha a žije tu 9682 obyvateľov (2007).
NGC 1030
NGC 1030 je galaxia v súhvezdí Baran, ktorú objavil britský astronóm Frederick William Herschel 25. októbra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Navarrenx (kantón)
Navarrenx je francúzsky kantón v obvode Oloron-Sainte-Marie v departemente Pyrénées-Atlantiques v regióne Akvitánsko. Tvorí ho 23 obcí.
Ulm
Ulm je nemecké univerzitné mesto v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko vo vládnom obvode Tübingen na rieke Dunaj. Prvýkrát je o ňom zmienka v roku 854. V Ulme je gotická katedrála, ktorá má najvyššiu kostolnú vežu na svete a univerzita. Je to taktiež rodisko Alberta Einsteina.
Geografia
Ulm leží v mieste, kde sa rieky Blau a Iller pripájajú k Dunaju, v nadmorskej výške. Najväčšia časť mesta, vrátane starého mesta, je situovaná na ľavom brehu Dunaja, len oblasti Wiblingen, Gögglingen, Donaustetten a Unterweiler ležia na pravej strane. Od starého mesta na druhej strane rieky, leží "twin cities" Neu-Ulm v spolkovej krajine Bavorsko, je menšie ako Ulm. Najbližšie väčšie mestá sú Augsburg asi na juhovýchod, Mníchov vzdialený asi, a na severozápade Stuttgart, asi  od Ulmu. S výnimkou Dunaja na juhu, je mesto obklopené lesmi a kopcami ktoré vystupujú do nadmorskej výšky a niektoré z nich sú časťou pohoria Švábska Jura. Na juh od Dunaja sú roviny a kopce ktoré nakoniec vyústia v severnom okraji pohoria Alpy, ktoré sú približne od Ulmu a sú viditeľné z mesta za jasných dní.
Globálne otepľovanie
Pojem globálne otepľovanie označuje dlhodobé otepľovanie klimatického systému Zeme, ktoré sa pozoruje od predindustriálneho obdobia (od rokov 1850 až 1900) v dôsledku ľudskej činnosti, predovšetkým spaľovania fosílnych palív, ktoré zvyšuje množstvo skleníkových plynov v zemskej atmosfére, ktoré zachytávajú teplo. Tento pojem sa často používa zameniteľne s pojmom zmena klímy. Klimatické zmeny sa vyskytovali už v minulosti, ale súčasné zmeny sú rýchlejšie ako všetky známe udalosti v histórii Zeme. Hlavnou príčinou sú emisie skleníkových plynov, predovšetkým oxidu uhličitého (CO2) a metánu. Väčšina týchto emisií pochádza zo spaľovania fosílnych palív na výrobu energie. Ďalšími zdrojmi sú poľnohospodárstvo, výroba ocele, výroba cementu a úbytok lesov. K zvyšovaniu teploty prispievajú aj spätné klimatické väzby, ako napríklad úbytok snehovej pokrývky odrážajúcej slnečné žiarenie a uvoľňovanie oxidu uhličitého z lesov postihnutých suchom. Tieto faktory spoločne zosilňujú globálne otepľovanie.
Teploty na pevnine stúpajú približne dvakrát rýchlejšie, ako je celosvetový priemer. Púšte sa rozširujú, vlny horúčav a lesné požiare sú častejšie. Zvýšené otepľovanie v Arktíde prispieva k topeniu permafrostu, ústupu ľadovcov a úbytku morského ľadu. Vyššie teploty spôsobujú aj intenzívnejšie búrky a iné extrémy počasia. Na miestach, ako sú koralové útesy, hory a Arktída, sú mnohé druhy nútené presúvať sa alebo vymierajú v dôsledku zmeny klímy. Zmena klímy ohrozuje ľudí nedostatkom potravín a vody, zvýšeným výskytom povodní, extrémnymi horúčavami, väčším počtom chorôb a hospodárskymi stratami. Môže tiež spôsobiť migráciu ľudí. Svetová zdravotnícka organizácia označuje zmenu klímy za najväčšiu hrozbu pre globálne zdravie v 21. storočí. Aj v prípade, že úsilie o minimalizáciu budúceho otepľovania bude úspešné, niektoré dôsledky budú pretrvávať celé stáročia. Patrí k nim stúpajúca hladina morí a teplejšie a kyslejšie oceány.
Mnohé z týchto vplyvov sa prejavujú už pri súčasných úrovniach otepľovania okolo 1,2 °C. Medzivládny panel pre zmenu klímy (IPCC) predpokladá ešte väčšie dôsledky, ak sa oteplenie udrží na 1,5 °C alebo viac. Ďalšie otepľovanie tiež zvyšuje riziko prekročenia kritických bodov v klimatickom systéme, ako je napríklad topenie grónskeho ľadovca. Reakcia na tieto zmeny zahŕňa prijatie opatrení na obmedzenie otepľovania a prispôsobenie sa týmto zmenám. Budúce otepľovanie možno obmedziť (zmierniť) znížením emisií skleníkových plynov a ich odstránením z atmosféry. To bude zahŕňať väčšie využívanie veternej a slnečnej energie, postupné vyraďovanie fosílnych palív a zvyšovanie energetickej účinnosti. Ďalšie zníženie emisií by priniesol prechod na elektrické vozidlá, verejnú dopravu  a tepelné čerpadlá pre domácnosti a komerčné budovy. Zabránenie odlesňovaniu a ochrana lesov môže pomôcť absorbovať CO2. Spoločnosť sa môže prispôsobiť zmene klímy lepšou ochranou pobrežia, zvládaním katastrof a vývojom odolnejších plodín. Samotné adaptačné úsilie nemôže zabrániť riziku vážnych, rozsiahlych a trvalých následkov.
V rámci Parížskej dohody z roku 2015 sa krajiny spoločne zaviazali udržať otepľovanie „výrazne pod 2 °C“ prostredníctvom úsilia o zmiernenie. Aj napriek záväzkom prijatým v rámci dohody by však globálne otepľovanie do konca storočia dosiahlo približne 2,7 °C. Obmedzenie otepľovania na 1,5 °C by si vyžadovalo zníženie emisií o polovicu do roku 2030 a dosiahnutie nulových čistých emisií do roku 2050.
Predpokladá sa, že do roku 2100 sa teplota zemského povrchu zvýši o 0,3 až 1,7 °C v prípade scenárov s výrazným znížením produkcie CO2 alebo o 2,6 až 4,8 °C v prípade scenára s dnešnou mierou produkcie CO2. Neistoty v odhadoch nárastu teploty vyplývajú z použitia modelov s rôznou citlivosťou zmeny teploty na koncentráciu skleníkových plynov. Očakávané budúce otepľovanie a súvisiace zmeny však nie sú jednotné a budú sa v jednotlivých regiónoch líšiť. Klimatická variabilita sa bude lokálne zvyšovať, ale globálne znižovať. Očakáva sa, že otepľovanie bude väčšie nad pevninou ako nad oceánmi a najvýraznejšie v Arktíde a bude spojené s pokračujúcim topením ľadovcov, večného ľadu a morského ľadu, ktoré bude sprevádzať zvyšovanie hladiny morí, zmeny v množstve a forme zrážok a rozširovanie subtropických púští. Medzi ďalšie očakávané udalosti patria častejšie extrémne výkyvy počasia, ako sú vlny horúčav, obdobia sucha, lesné požiare, prívalové dažde so záplavami, intenzívne sneženie, okysľovanie oceánov a masívne vymieranie druhov. Z dôsledkov dôležitých pre ľudí je obzvlášť dôležitá strata potravinovej bezpečnosti v dôsledku klesajúcich poľnohospodárskych výnosov a strata biotopov v dôsledku pobrežných záplav. Keďže klimatický systém má veľkú zotrvačnosť a skleníkové plyny zostávajú v atmosfére dlhý čas, mnohé z týchto účinkov budú pretrvávať nielen desaťročia alebo storočia, ale aj desaťtisíce rokov.
Termín Globálne otepľovanie vo všeobecnosti zahŕňa ľudský faktor. Neutrálnejší termín klimatické zmeny sa používa pre zmeny v klíme, bez predpokladu príčin a bez charakteristiky typu zapríčinených zmien. Z tohto pravidla existuje významná výnimka: Rámcová dohoda OSN o zmene klímy používa termín klimatické zmeny pre ľudskou činnosťou vynútené zmeny a klimatické kolísanie pre zmeny bez ľudského pričinenia. Niekedy sa pre naznačenie predpokladu ľudského vplyvu používa termín klimatická zmena.
Historický vývoj teplôt
Mnohé nezávisle vytvorené súbory inštrumentálnych údajov ukazujú, že klimatický systém sa otepľuje. V desaťročí 2011–2020 sa oteplilo o 1,09 °C [0,95–1,20 °C] v porovnaní s predindustriálnym východiskovým obdobím (1850–1900). Povrchové teploty sa zvyšujú približne o 0,2 °C za desaťročie, pričom v roku 2020 dosiahnu teploty o 1,2 °C viac ako v predindustriálnom období. Od roku 1950 sa počet chladných dní a nocí znížil a počet teplých dní a nocí sa zvýšil.
Od 18. storočia do polovice 19. storočia došlo k miernemu otepleniu. Informácie o klíme v tomto období pochádzajú z klimatických proxy, ako sú stromy a ľadové jadrá. Ukazujú, že prirodzené výkyvy vykompenzovali skoré účinky priemyselnej revolúcie. Prístrojové záznamy (záznamy teplomerov) začali poskytovať globálne pokrytie okolo roku 1850. Historické modely otepľovania a ochladzovania, ako napríklad stredoveká klimatická anomália a malá doba ľadová, sa nevyskytli v rovnakom čase v rôznych regiónoch. Teploty mohli v obmedzenom počte regiónov dosiahnuť až do konca 20. storočia. V minulosti sa vyskytli prehistorické epizódy globálneho otepľovania, ako napríklad paleocénno-eocénne tepelné maximum. Avšak súčasný pozorovaný nárast teploty a koncentrácie CO2 je taký rýchly, že ani náhle geofyzikálne udalosti v histórii Zeme sa nepribližujú k súčasnému tempu.
Dôkazy o otepľovaní vyplývajúce z meraní teploty vzduchu potvrdzujú aj viaceré ďalšie pozorovania: Zvýšila sa frekvencia a intenzita výskytu silných zrážok, topenie snehu a pevninského ľadu a zvýšila sa vlhkosť vzduchu. Otepľovaniu zodpovedá aj správanie flóry a fauny, napríklad rastliny na jar kvitnú skôr. Ďalším kľúčovým ukazovateľom je ochladzovanie horných vrstiev atmosféry, ktoré dokazuje, že skleníkové plyny zachytávajú teplo v blízkosti zemského povrchu a zabraňujú jeho vyžarovaniu do vesmíru.
Regióny sa otepľujú rôznym tempom. Táto zmena v otepľovaní nezávisí od toho, kde sú skleníkové plyny vypúšťané, pretože plyny pretrvávajú dostatočne dlho na to, aby sa rozptýlili po celej planéte. Od predindustriálneho obdobia sa priemerná povrchová teplota na pevnine zvýšila takmer dvakrát rýchlejšie ako priemerná globálna povrchová teplota, a to v dôsledku väčšej tepelnej kapacity oceánov a skutočnosti, že oceány strácajú viac tepla vyparovaním. Tepelná energia v globálnom klimatickom systéme sa minimálne od roku 1970 zvyšuje len s prestávkami a viac ako 90 % tejto dodatočnej energie sa uložilo v oceánoch, pričom zvyšok zohrieva atmosféru, topí ľad a zohrieva kontinenty.
Severná pologuľa a severný pól sa otepľujú oveľa rýchlejšie ako južná pologuľa a južný pól. Severná pologuľa má nielen oveľa viac pevniny, ale aj viac sezónnej snehovej pokrývky a morského ľadu. Keďže tieto povrchy odrážajú veľa svetla a po roztopení ľadu sa zmenia na tmavé, začnú absorbovať viac tepla. K otepľovaniu Arktídy prispievajú aj lokálne nánosy čierneho uhlíka na snehu a ľade. Teplota v Arktíde stúpa viac ako dvakrát rýchlejšie ako vo zvyšku sveta. Topenie ľadovcov a ľadovej pokrývky v Arktíde narúša oceánsku cirkuláciu vrátane oslabenia Golfského prúdu, čo ďalej mení klímu. Topenie ľadovcov a ľadovej pokrývky v Arktíde ďalej mení klímu.
Príčiny zmien teploty (vonkajšie vplyvy)
Samotný klimatický systém zažíva rôzne cykly, ktoré môžu trvať roky (napríklad El Niňo - južná oscilácia), desaťročia alebo dokonca storočia. Ďalšie zmeny sú spôsobené energetickou nerovnováhou, ktorá je "vonkajšia" pre klimatický systém, ale nie vždy je vonkajšia pre Zem. Príkladom vonkajších vplyvov sú zmeny koncentrácie skleníkových plynov, slnečné žiarenie, sopečné erupcie a zmeny v obežnej dráhe Zeme okolo Slnka.
Na určenie ľudského príspevku k zmene klímy je potrebné vylúčiť známu vnútornú premenlivosť klímy a prirodzené vonkajšie vplyvy. Kľúčovým prístupom je identifikovať jedinečné "odtlačky prstov" všetkých potenciálnych príčin a potom porovnať tieto odtlačky s pozorovanými vzorcami klimatických zmien. Napríklad slnečné žiarenie možno vylúčiť ako hlavnú príčinu. Jeho odtlačkom by bolo otepľovanie celej atmosféry. Napriek tomu sa oteplili len spodné vrstvy atmosféry, čo zodpovedá pôsobeniu skleníkových plynov." Analýza nedávnych klimatických zmien naznačuje, že hlavnou príčinou je nárast skleníkových plynov, ale veľký vplyv majú aj aerosóly.