cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William Matthew Flinders Petrie
Odkaz
Jeho svedomitá organizácia záznamov a štúdia artefaktov dala základ novým štandardom a postupom v archeológii. Raz povedal: „Verím, že skutočný vedecký prístup spočíva na zaznamenávaní a porovnávaní najmenších detailov.“ Bol prvý, ktorý používal v egyptológii časové radenie (seriácia) – spájal keramiku rôzneho tvaru a štýlu s periódami v historickom období. Táto metóda pomáha určiť chronológiu archeologických lokalít.
Flinders Petrie je zodpovedný aj za školenie celej generácie egyptológov, vrátane Howarda Cartera, objaviteľa Tutanchamonovej hrobky.
Ostáva však kontroverznou postavou kvôli svojim pro-eugenickým postojom a názorom v ďalších spoločenských témach, ktoré sa napr. objavujú v jeho polemikách s expertom Britského egyptologického múzea E. A. Wallisom Budgem. Budge tvrdil, že náboženstvo Egypťanov bolo v podstate rovnaké ako náboženstvá severovýchodnej a strednej Afriky. Väčšina jeho kolegov vrátane Petrieho však zastávala názor, že staroegyptské náboženstvo je výsledkom importu náboženských predstáv, ktoré na územie priniesla „kaukazská“ „dynastická rasa“ pri svojej invázii do Egypta v dávnom prehistorickom období, a tak priniesla tzv. faraónsku kultúru.
Bol presvedčeným zástancom eugeniky. Veril, že nejestvuje niečo ako kultúrna alebo sociálna inovácia v ľudskej spoločnosti, ale všetky sociálne zmeny sú výsledkom biologických zmien, ako je napr. migrácia alebo násilný vpád a následné kríženie pôvodného obyvateľstva s dobyvateľom. Nikdy neprestal veriť v „dynastickú rasu“ a otvorene predpokladal, že to bola „kvalitná“ „kaukazská“ rasa, ktorá prenikla do Egypta z juhu v dávnom preddynastickom období a podmanila si „druhoradých“ obyvateľov, „vytvorila“ „mulatskú“ rasu, ktorá sa následne rozšírila po Egypte a krížením s „druhoradým“ domorodým obyvateľstvom pomaly uviedla „kvalitnejšiu“ dynastickú rasu do egyptských dejín.
Petrie sa Budgeovmu názoru, v ktorom kládol pôvod starovekých Egypťanov do východnej Afriky, vysmieval a pokladal ich za nemožné a „nevedecké“, rovnako ako jeho žiaci. Je známe, že Petrie mal blízko k rôznym pravicovým skupinám s protidemokratickými myšlienkami, ktoré pôsobili v Anglicku. Tiež bol presvedčený o nadradenosti ľudí zo severu nad hispáncami a južanmi.
Archeologické sezóny (1880 – 1938)
Lokality, kde Petrie pracoval alebo dohliadal na vykopávky. Skratky: EES – Egypt Exploration Fund/Egypt Exploration Society, BSAE – British School of Archaeology in Egypt.
Publikácie
Množstvo Petrieho objavov bolo odovzdaných Kráľovskej archeologickej spoločnosti a opísaných jeho dobrým priateľom a kolegom F. Ch. J. Spurrellom v Archaeological Journal, ktorý spoločnosť vydáva.
Kompletný zoznam prác
Vyčerpávajúci zoznam publikovaných a nepublikovaných titulov je možné nájsť v:
Ragby na Svetových hrách 2013
Ragby na Svetových hrách 2013 bol ragbyový turnaj v sedmičkovom ragby (ragby 7s) v rámci multišportového podujatia Svetových hier 2013, ktorý sa konal v Cali, v Kolumbii od 1. do 2. augusta 2013, za účasti 8 tímov. Ragbyový turnaj sa na Svetových hrách predstavil štvrtýkrát, a zatiaľ vždy iba v mužskej kategórii. Všetky zápasy sa hrali v aréne Estadio Olímpico Pascual Guerrero s kapacitou 33 000 divákov. Zvíťazilo družstvo Južnej Afriky, ktoré vo finále vyhralo nad Argentínou.
Petr Rada (textár)
Petr Rada (* 7. apríl 1932, Praha – † 25. apríl 2007, Praha) bol český piesňový textár a básnik.
So skladateľom Petrom Hapkom, s ktorým svojho času tvoril nerozlučnú autorskú dvojicu, vytvoril pre Hanu Hegerovú Kázání v kapli Betlémské alebo Obraz Doriana Graye.
Roku 1977 Rada po nátlaku ŠtB, ktorá po ňom požadovala spoluprácu, emigroval do Austrálie; tam vydával krajanské noviny Hlasy Čechů a Slováků. Začiatkom 90. rokov sa vrátil do Prahy. Jeho ďalšia tvorba je spojená so skupinou Rangers či Miroslavom Donutilom.
Židovská radnice
náhľad|Pohľad na Židovskú radnicu od západu
Isigny-le-Buat
Isigny-le-Buat môže byť:
Židovská radnice
Židovská radnica v Prahe na Josefove sa nachádza na rohu ulice Červenej a Maiselovej. Pochádza z roku 1577, kedy bola spolu s Vysokou synagógou dokončená v renesančnom slohu. Jej stavba bola financovaná vtedajším starostom židovského geta, Mordechajom Maiselom. Niekoľkokrát po požiaroch prestavaná. Súčasný stav pochádza z obdobia rokoka. V súčasnosti je radnica sídlom vedúceho židovskej obce.
Popis
Ide o trojposchodový rohový dom s rokokovou fasádou. Zaujímavosťou sú dvoje hodiny. Jedny s latinskými číslicami a druhé s hebrejskými, ktoré idú opačným smerom.
Odlišnosť
Odlišnosť môže byť:
Čchan
Čchan (• 禅/禪) označuje významnú čínsku budhistickú školu, ktorá sa neskôr rozšírila aj do Kórey a odtiaľ do Japonska. Na západe je viac známa pod názvom zenový budhizmus.
Ekvivalentný japonský výraz je zen, čo je sinojaponské čítanie znaku 禅/禪. Ten sa v modernej mandarínskej čínštine síce číta čchan, ale v dobe, kedy buddhizmus prišiel do Japonska sa veľmi pravdepodobne vyslovoval [dzien].
Slovo čchan (jap. zen')' je skratka zriedkavého slova čchan-na'' (🇯🇵) (禅那), ktoré je čínskou (japonskou) verziou sanskrtského budhistického termínu dhjána.
Staré Město (Karviná)
Staré Mesto (k. ú. Staré Mesto u Karviné  ) je časť mesta Karviná.
Uhrovec (obec)
Uhrovec je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Staré Město (Karviná)
História
Ide o bývalú samostatnú historickú obec; pôvodne tu na pravom brehu rieky Olše stával starý Fryštát, ku ktorému sa viaže povesť o Fryštátskom zvone. Časté záplavy dali v 14. storočí podnet k premiestneniu Fryštátu do miest, kde stojí dodnes. Zo Starého Mesta pochádzal sedliak Ondra Foltýn, ktorý vyvolal sedliacke nepokoje (1776), vďaka ktorým boli zrušené robotné patenty. Neďaleko karvinskej novej hlavnej stanice stojí časť jeho stodoly, ktorá bola zapísaná do zoznamu kultúrnych pamiatok. V miestnej časti Olšiny je sústava fryštátskych chovných rybníkov, ktoré majú svoj pôvod v 16. storočí. Dnes sa tu nachádza významná vtáčia rezervácia na brehoch rybníkov Lipový, Dubový a Ošový s výskytom starých listnatých drevín. V tejto časti Starého Mesta sa tiež nachádza hospodársky dvor Olšiny írskeho grófa Taafa z 18. storočia. Gróf Taaf mal Fryštát s okolitými obcami vrátane Starého Mesta v držaní. Dodnes dvor Olšiny slúži svojmu účelu, je v súkromných rukách a je v ňom prevádzkovaný hotel a výletná reštaurácia. Celý grófsky statok je pekne zrekonštruovaný.
Uhrovec (obec)
Polohopis
Obec sa nachádza v severnej časti západného Slovenska, v Trenčianskom samosprávnom kraji. Leží v údolí Radiše na rozhraní Nitrianskej pahorkatiny a Strážovských vrchov pod Jankovým vŕškom. Z okresného mesta je vzdialený asi severovýchodným smerom.
Staré Město (Karviná)
História
Až do konca 40. rokov 20. storočia bolo Staré Mesto samostatnou obcou, následne bolo pričlenené k rozrastajúcej sa Karvinej. Na prelome 80. a 90. rokov 20. storočia sa tu mala zakladať nová uhoľná baňa. Preto bola časť Starého Mesta zbúraná. Po roku 1989 však z týchto plánov zišlo a na mieste po roku 2000 vznikla priemyselná zóna Nové Pole. Sídli tu množstvo firiem, najmä Shimano, Sejong, Gates, Mölnlycke Health a ďalšie. Je tu zamestnaných vyše 1 500 ľudí. V roku 2011 boli opäť oživené zámery ťažiť pod touto lokalitou v horizonte piatich až šiestich rokov. Budúcnosť Starého Mesta je tak opäť ohrozená.
Uhrovec (obec)
Dejiny
Prvá zmienka o obci je z roku 1258. Do tohto obdobia sa zároveň datuje výstavba Uhroveckého hradu. Po stáročia remeselné mestečko s trhovými právami patriace panstvu Zayovcov, ktoré malo sídlo spočiatku na hrade Uhrovec, neskôr v kaštieli priamo v obci. V roku 1815 sa v dome pod týmto kaštieľom narodil Ľudovít Štúr. Jeho erb má 5 ruží.
Obyvateľstvo sa zaoberalo najmä poľnohospodárstvom, pestovalo víno vo vinohradoch a ovocie v niekoľkých sadoch, ktoré spracovávali sušením. Okrem toho tu bolo i niekoľko rybníkov.
Od prvej polovice 19. storočia tu boli menšie priemyselné závody, k najdôležitejším patrila skláreň, ktorá existovala v rokoch 1874 až 1914 a továreň na výrobu rôznych drobných výrobkov z dreva, ktorá sa neskôr preorientovala na výrobu vychádzkových palíc. V roku 1875 vznikla rezbárska škola, ktorá bola na úrovni umeleckej priemyslovky. Počas tohto obdobia najväčší rozkvet obce, počet obyvateľov sa blížil k 2 000, čo je najviac v histórii. Tesne pred vypuknutím prvej svetovej vojny sa skláreň presťahovala do Lednických Rovní a v Uhrovci zostal iba drevospracujúci priemysel. V roku 1921 sa narodil v tom istom dome ako Ľudovít Štúr aj ďalší významný rodák z obce - Alexander Dubček.
Počas druhej svetovej vojny a SNP účasť občanov v ilegálnej činnosti a partizánskom hnutí - pôsobila tu partizánska brigáda Jána Žižku pod vedením plk. Teodora Polu, ktorá mala v chotári na kopci Jankov vŕšok vybudované bunkre. Nemci obec dňa 5. novembra 1944 čiastočne vypálili a 13. decembra 1944 v bunkri zaživa upálili siedmich zranených partizánov. Sovietska a rumunská armáda Uhrovec oslobodila 4. apríla 1945. Po vojne bol v rokoch 1946-1951 na Jankovom vŕšku vybudovaný pamätník - mohyla s pylónom a mauzóleom.
Za socializmu rozsiahla výstavba rodinných a bytových domov a prestavba centra. Už v roku 1951 bola vyasfaltovaná hlavná cesta, verejné osvetlenie pribudlo o dva roky neskôr. V roku 1959 sa postavila prvá štvorbytovka, o rok neskôr škola, v roku 1961 dvanásťbytová jednotka, po zbúraní severnej zástavby námestia v roku 1963 sa vybudoval obchodný dom a reštaurácia Jednoty ĽSD. V roku 1964 bola ukončená výstavba Domu služieb, o rok 18 bytová jednotka a o ďalšie dva roky 20 bytová. V roku 1965 bola otvorená expozícia v rekonštruovanom rodnom dome Ľudovíta Štúra. V roku 1967 sa začala výstavba novej 20 bytovej jednotky a ihriska. Stavba vodovodu bola ukončená v roku 1969, ale rozsiahla výstavba pokračovala aj v sedemdesiatych rokoch. V roku 1973 bolo odovzdaných do užívania 32 bytov v panelovej bytovke, prebiehala výstavba požiarnej zbrojnice, zdravotného strediska, kolkárne. Paličkáreň dostala v roku 1974 novú budovu a drevospracujúci závod Mier zase novú halu (1975). V roku 1977 bol zavedený plyn. Prestavba obce bola taká rozsiahla, že v 80. rokoch boli tri štvrtiny domov obce postavené po roku 1945. Pred pádom socializmu bol po značnom odďaľovaní otvorený kultúrny dom (r. 1986). Napriek značným investíciam v obci sa počas tohto obdobia nepodarilo kompletne rekonštruovať kaštieľ, hoci projekt bol vypracovaný ešte v roku 1967.
Po roku 1989 sa najskôr prejavila určitá stagnácia, ale v poslednom čase obec zažíva nebývalý stavebný ruch - po rekonštrukcii je základná škola, námestie s chodníkmi, cestou, osvetlením a autobusovými zastávkami. Postavili sa aj dve nové bytovky, ale kaštieľ je stále schátraný.
Od roku 1968 sú časťou obce i dovtedy samostatné Látkovce.
Stanislav Ondrejka
Prof. RNDr. Stanislav Ondrejka, DrSc. (* 22. máj 1933 Liptovská Štiavnica – † 16. júl 2008 Banská Bystrica) bol fyzik, vysokoškolský pedagóg.
Životopis
V roku 1952-1957 absolvoval štúdium na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave, 1972 RNDr., CSc., 1976 doc., 1992 prof., 1993 DrSc. Od roku 1957 pôsobil v Banskej Bystrici ako vysokoškolský pedagóg, ako vedúci Katedry fyziky na Pedagogickej fak. v Banskej Bystrici (1965-1983), ako prodekan pre vedu a výskum (1982-1991) a ako dekan na Fakulte prírodných vied UMB v Banskej Bystrici (do 1. marca 2001). Bol členom redakčnej rady časopisu Matematika, fyzika, informatika (1978-1988), od r. 1991 je členom redakčnej rady časopisu Obzory matematiky, fyziky a informatiky. Bol členom ÚV a členom Predsedníctva ÚV JSMF ČSAV (1962-1992). Od roku 1970 bol členom ÚV, členom Predsedníctva ÚV JSMF pri SAV a predsedom fyz. pedag. sekcie a od roku 1992 čestným členom JSMF pri SAV v Bratislave. Na celosvetovej výstave DIDACTA (1984 : Bazilej, Švajčiarsko) získal bronzovú medailu a na Lipskom veľtrhu zlatú medailu (1985). Bol autorom odborných publikácií Súprava pre netradičné pokusy z geometrickej optiky a polarizácia svetla. - Diapanels for Physic I., II., III. - Molekulová fyzika a termika.
Kyselina bromovodíková
Kyselina bromovodíková je roztok plynného bromovodíka. Označuje sa chemickým vzorcom HBr.
Využitie
Jej neutralizáciou sa dajú pripraviť soli tejto kyseliny, bromidy. Takto sa pripravujú najmä bromidy zinku, vápniku a sodíku.
V organickej chémii sa využíva na bromácie uhľovodíkov a ich derivátov, čím vznikajú organobromidy. Okrem toho je táto kyselina taktiež schopná rozštiepiť určité étery, pomocou odštiepenia jednej z alkylových či arylových skupín a nahradenie ich buď atómom brómu alebo vodíku (závisí od mechanizmu podľa, ktorého táto reakcia prebieha)
Reakciou brómu a vodíka
Vyrába sa priamou syntézou brómu a vodíka za použitia katalyzátora.
H2 + Br2 → 2 HBr
Reakciou brómu, oxidu siričitého a vody
Br2 + SO2 + 2 H2O → H2SO4 + 2 HBr
Reakciou kyseliny sírovej a bromidu
Alternatívne sa dá pripraviť prikvapkávaním zriedenej kyseliny sírovej do anorganického bromidu (napr.: bromid draselný). Vtedy prebieha nasledovná reakcia:
H2SO4 + KBr → KHSO4 + HBr
Pri tejto reakcii sa nesmie použiť koncentrovaná kyselina sírová, pretože tá by mohla zredukovať na bróm. Teplota reakčnej zmesi nesmie presiahnuť 75 °C, pretože tým môže taktiež vzniknúť bróm, preto sa musí reakčná zmes chladiť (napr. pomocou ľadového kúpeľa). Hydrogensíran vzniknutý pri reakcii, sa dá odfiltrovať a kyselina zakoncentrovať oddestilovaním vody, až kým nie je koncentrácia HBr 47,63 %.
Reakciou tetralínu s brómom
Kyselinu bromovodíkovú taktiež možno pripraviť reakciou tetrahydronaftalénu (tetralínu) s brómom. Tetralín sa pred reakciou chladí ľadovým kúpeľom, pričom sa k nemu následne bróm pomaly prikvapkáva. Reakcia prebieha podľa nasledovnej rovnice:
4 Br2 + C10H12 → C4H8Br4 + 4 HBr
Pri tejto reakcii ide vlastne o bromáciu tetralínu, kedy sa polovica atómov brómu naviaže na tetralín, čím nahradia 4 atómy vodíku, ktoré sa následne zlúčia s druhou polovicou brómových atómov, čím vznikne kyselina bromovodíková.
John Newton
Mladosť
Narodil sa v londýnskej časti Wapping. Jeho otec, John Newton Sr. bol kapitán na trase medzi Anglickom a Stredozemím. Matka Elizabeth Newtonova (rodená Seatclifeová), nekonformná kresťanka, zomrela na tuberkulózu, keď mal John šesť rokov.
Newton strávil dva roky na internátnej škole. V jedenástich rokoch odišiel pracovať na more k svojmu otcovi. Pred otcovým odchodom do dôchodku (1742) s ním stihol John absolvovať šesť ciest.
Otcovým plánom bolo zabezpečiť Johnovi miesto otrokára na poliach s cukrovou trstinou na Jamajke. Namiesto toho sa mladý John Newton stal kapitánom na otrokárskej lodi.
Počas cesty k priateľom v roku 1743 bol Newton zadržaný a prinútený vstúpiť do Kráľovského loďstva. Stal sa poddôstojníkom na lodi Harwich. Po neúspešnom úteku bol Newton potrestaný pred zrakmi tristopäťdesiat člennej posádky. Bol vyzlečený do pol tela, priviazaný k mreži, dostal 96 rán a degradovaný na obyčajného námorníka.
Táto hanba a poníženie dohnali Newtona k myšlienke na samovraždu. . Keď sa psychicky i fyzicky spamätal, bol na vlastnú žiadosť preložený na otrokársku loď "Pegasus" smerujúcu do západnej Afriky. Loď viezla tovar do Afriky, za ktorí boli nakúpení otroci, ktorí boli potom prevezení do Anglicka a iných krajín.
Posádke lode Pegasus činil Newton neustále problémy, preto ho zanechali v západnej Afrike s Amosom Cloweom, obchodníkom s otrokmi. Amos Clowe vzal Newtona na pobrežie Sierra Leone, kde ho oženil s africkou vojvodkyňou princeznou Peyne. Newton bol rovnako ako otroci zneužívaný a týraný. Túto dobu neskôr Newton označil ako obdobie, kedy "bol neveriaci a nemravník, služobných otrokov v západnej Afrike."
Na začiatku roku 1748 bol zachránený lodným kapitánom, ktorého požiadal Newtonov otec o nájdenie syna.
Duchovná konverzia
Na ceste späť do Anglicka v roku 1748 zažil duchovné obrátenie na palube lode Greyhound (Chrt), vezúcej náklad včelieho vosku a dreva pre farbiarov. Loď pri severoírskom pobreží stretla silná búrka a takmer sa potopila. Newton sa zobudil uprostred noci a volal k Bohu, kým sa loď plnila vodou. Bol to tento zážitok, ktorý neskôr Newton označil za začiatok konverzie k evanjelikálnemu kresťanstvu.
Po ceste lode domov začal Newton čítať Bibliu a ďalšiu duchovnú literatúru. Než dosiahli Britániu, prijal doktrínu evanjelikálneho kresťanstva. Bolo to 10. júna 1748 a tento dátum si potom pripomínal po zvyšok života. Od tohto dňa prestal kliať, hrať hazardné hry a piť alkohol. Hoci sa naďalej venoval otrokárstvu, získal k nim značné sympatie. Neskôr povedal, že jeho skutočné obrátenie nastalo neskôr:
Newton sa vrátil do Liverpoolu (Anglicko) a čiastočne vďaka vplyvu Josepha Manestyho, priateľa Newtonovho otca, sa stal prvým dôstojníkom na otrokárskej obchodnej lodi Brownlow smerujúcej do Západnej Indie okolo guinejských brehov. Počas prvej časti cesty si pri pobyte v západnej Afrike (1748 – 49) Newton priznal nedostatky vo svojom duchovnom živote. Počas choroby sprevádzanej horúčkou vyznal svoju plnú vieru v Krista a požiadal Boha, aby prevzal kontrolu nad jeho osudom. Neskôr uviedol, že táto skúsenosť bola tým skutočným obrátením a bodom zvratu v jeho duchovnom živote. Potvrdil, že vtedy prvýkrát cítil úplný zmier s Všemohúcim Bohom.
Stále však pôsobil v obchode s otrokmi. Po návrate do Anglicka v roku 1750 podnikol tri ďalšie cesty ako kapitán otrokárskych obchodných lodí Duke of Argyle (1750) a African (1752 – 53 a 1753 – 54). Námorníctva a obchodu s otrokmi sa zriekol až v roku 1754 po prekonanej ťažkej mŕtvici, ale ďalej investoval svoje úspory do Manestyho obchodu s otrokmi.
Anglikánsky kňaz
V roku 1755 sa stal Newton colným dozorcom (vyberal dane) liverpoolskeho prístavu a to opäť vďaka vplyvu Manestyho. Vo voľnom čase potom študoval gréčtinu, hebrejčinu a sýrčinu. Stal sa známym evanjelikálnym laickým duchovným a v roku 1757 sa uchádzal o úrad anglikánskeho kňaza, hoci do samotnej anglikánskej cirkvi bol prijatý a na kňaza ordinovaný až o sedem rokov neskôr. Odmietanie anglikánskej cirkvi v tomto období ho natoľko frustrovalo, že sa o vstup žiadal metodistov, nezávislých, presbyteriánov či priamo biskupa chesterskej diecézy, lincolnskej diecézy, arcibiskupa canterburského a arcibiskupa yorkského.
V roku 1764 ho Thomas Haweis predstavil lordovi Williamovi Leggeovi, ktorý odporučil Newtona biskupovi v Chesteri a Newtonovi poradil usadiť sa v Olney v grófstve Buckinghamshire. 29. apríla 1764 bol predvolaný kňazom a ordinovaným kazateľom sa stal 17 júna.
Ako vikár v Olney bol Newton čiastočne finančne podporovaný evanjelikálnym filantropom Johnom Thorntonom, ktorý pridal k jeho ročnému štipendiu 60 libier svojich 200 libier za "pohostinnosť a pomoc chudobným". Newton sa čoskoro stal známym vďaka svojej pastorálnej starostlivosti a viere. Jeho priateľstvo so separatistami od anglikánskej cirkvi aj anglikánskym klérom spôsobilo, že bol rešpektovaný oboma stranami. V Olney strávil šestnásť rokov a jeho kázeň bola tak populárna, že bol kostol rozšírený, aby ho mohli vypočuť davy ľudí, ktoré prichádzali.
Päť rokov potom, v roku 1772, sa v susedných farnostiach Stoke Goldington a Weston Underwood stal vikárom Thomas Scott, neskoršie vykladač Biblie a spoluzakladateľ Cirkevnej misionárskej spoločnosti. Newton napomáhal Scottovmu obráteniu sa z cynického "kariérneho kňaza" na ozajstného veriaceho, čo Scott vykreslil vo svojej autobiografii The Force Of Truth (Sila pravdy) z roku 1779.
V roku 1779 ponúkol bohatý kresťanský obchodník John Thorton Newtonovi, aby sa stal rektorom kostola svätej Márie vo Woolnothe v Lombard Street v Londýne; tam Newton slúžil až do svojej smrti. Kostol postavil v roku 1727 Nicholas Hawksmoor v novodobom barokovom štýle. Newton sa stal jedným z iba dvoch evanjelikálnych kazateľov v hlavnom meste a čoskoro sa stal v evanjelikálnych kruhoch populárny. Silne podporoval evanjelikalizmus v anglikánskej cirkvi a to ako priateľ nonkorformných duchovných, tak z pozície svojho úradu v cirkvi.
V roku 1792 získal doktorát teológie na Vysokej škole v New Jersey (dnes Princeton University).
Vinassan
Vinassan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2405 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Haye-Pesnel
La Haye-Pesnel môže byť:
Juvigny-le-Tertre
Juvigny-le-Tertre môže byť:
Mladý paleolit (v užšom zmysle)
Mladý paleolit alebo mladší paleolit (v užšom zmysle) je obdobie paleolitu medzi 40 000/35 000 rokmi až 13 000/11 000 rokmi pred Kr.
Časové vymedzenie
O vymedzení začiatku pozri stredný paleolit. Vymedzenie konca: 13 000 pred Kr. je približný začiatok dryasu 2 (=predpredposledná časť würmu), 11 000 pred Kr. je približný začiatok dryasu 3 (=posledná časť würmu).
Predchádza mu stredný paleolit. Po ňom nasleduje neskorý paleolit.
Geológia
V tomto období pokračovali štvrtohory, štvrtohorné zaľadnenie (presnejšie časť würmu) a mladý pleistocén (0,126 mil. rokov pred Kr. – ca. 9600 pred Kr.).
Antropogenéza
Pre toto obdobie je z hľadiska vývoja človeka charakteristický výskyt typu druhu homo sapiens, ktorý sa nazýva kromaňonec; paralelne do zhruba 28 000/24 000 pred Kr. dožíval ešte aj človek neandertálsky.
Slovensko
Na Slovensku sa v tomto období vyskytovali tieto kultúry:
Paleolitikum
3340 Yinhai
3340 Yinhai je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 12. októbra 1979.
Le Teilleul
Le Teilleul môže byť:
Pobaltie
Pobaltie alebo Pobaltsko alebo novšie aj (po)baltský región môže byť:
Pobaltsko alebo Pobaltie môže byť:
Delfín novozélandský
Delfín novozélandský alebo delfín Hectorov (Cephalorhynchus hectori) je druh delfína z rodu Cephalorhynchus.
Delfín novozélandský je jeden z najmenších delfínov. Jeho celkové obrysy pripomínajú sviňuchu, má hladko sa zužujúci pysk, nemá výrazný zobec ani melonovú vypuklinu. Je sivo sfarbený s čiernymi plutvami a bielym bruchom. Z jeho brucha vybieha na každom boku smerom k chvostu prstovitý pás. Podobne ako väčšina delfínov, je to čulý a spoločenský druh, vytvára húfiky do piatich jedincov, ktoré väčšinu času trávia „štuchaním“, plieskajú sa prsnými plutvami a inak vzájomne kontaktujú. Ich potravou sú ryby a kalmary ktoré lovia v rôznych hĺbkach. Vzhľadom na to, že je to príbrežný druh, tak ho ohrozuje znečistenie vody a rybárske siete.
Mortain
Mortain môže byť:
Rainer Schüttler
Rainer Schüttler (* 25. apríl 1976, Korbach, Nemecko) je súčasný nemecký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje ATP v dvojhre a 4 turnaje vo štvorhre.
Andlau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barneville-Carteret
Barneville-Carteret môže byť:
Laville-aux-Bois
Laville-aux-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Christian Hohenlohe
Knieža Christian Kraft Hohenlohe (Christian Kraft, princ Hohenlohe - Öhringen, vojvoda von Ujest; * 21. marec 1848, Öhringen – † 14. máj 1926, Somogyszob) bol nemecký princ, generál, politik a priemyselník.
Pochádzal z hlavnej rodovej línie rodu Hohenlohe. Jeho otcom bol Hugo Hohenlohe - Öhringen a matkou Paulinou von Furstenberg. Nemal potomkov. Vlastnil rozsiahle pozemky v Dolnom a Hornom Sliezsku, Maďarsku a vo Vysokých Tatrách. S ročným príjmom sedem miliónov mariek a imaním 151 miliónov mariek bol jeden z najbohatších nemeckých šľachticov. Oženil sa s Otýliou, vojvodkyňou Lubraniec - Dąmbski. náhľad|Erb rodiny Christiana Kraft  Hohenlohe
Životopis
V roku 1891 na radu svojho správcu, lesného inžiniera Eduarda Kegela, ktorý bol správcom majetku už u Salomonovcov a na vlastné náklady sprevádzkoval v Javorine dve lepenkárne na výrobu preglejky v nerentabilnej hornej železiarni, rozšíril výrobu preglejky i v dolnej železiarni, ktorú ako takú zrušil. Zamestnával v nich 60 pracovníkov. Na čele prevádzok stáli dielovedúci. Traja boli čističi dreva, pracovalo tam osem brusičov, šesť odberačov, dvadsať sušičov, štyria sušiči na vzduchu, päť hladičov, dve vážkarky, dvaja baliči, sedem kuričov a jeden pomocník. Najstarší pracovník mal v roku 1899 51 rokov a bol nim dielovedúci Konštantín Babits. Vo fabrikách pracovalo 39 detí vo veku od 9 do 12 rokov.
Okrem továrenských robotníkov a príležitostne najímaných drevorubačov, lesných robotníkov, povozníkov, zamestnával knieža Hohenlohe, podľa výplatnej listiny z roku 1899, 45 úradníkov a sluhov. Vedenie predstavoval riaditeľ Eduard Kegel so synom Arpádom, šafár Ján Mende, správca lendackej časti majetku Arnošt Schregel a za poľovníctvo hlavný  lovec  Ján Vogl. Ročný plat riaditeľa jeho majetkov v Tatrách bol 3600 zlatých, prináležalo mu voľné použitie záprahov, palivového dreva a osvetlenia v osemizbovom služobnom byte. Kniežaťu slúžil jeden administratívny pracovník, dvaja dielovedúci, jeden gazda, tri kľučiarky v poľovníckych zámkoch v Javorine, v Tatranskej Kotline a v Lendaku, jeden polesný, trinásť hájnikov, sedem lovcov, jeden záhradník, jeden poštový posol a nočný strážca.
Dňa 24. 08. l903 dal knieža, síce evanjelik ale patrón, vysvätiť novopostavený katolícky drevený kostol sv. Anny v Javorine, patriacej cirkevne k Dunajeckému (Nedeckému) dištriktu, kapitulským vikárom Spišskej kapituly Ferdinandom Ferčekom. Evanjelik Kristián Kraft bol rovnako patrónom i ždiarskeho katolíckeho kostola.
vpravo|náhľad|Drevený rímskokatolícky kostol sv. Anny dal vystavať v roku 1903 Kristián Hohenlohe a to i napriek tomu, že bol protestantom. Sv. Anna je patrónkou lesníckej práce. Pamätníci ho vykresľovali síce ako človeka vedomého si svojho postavenia, ale v podstate prístupného a spravodlivého. Veľmi negatívne sa posudzovala i jeho snaha o presídlenie obyvateľov Ždiaru do klimaticky i bonitne príhodnejších oblastí Slovenska na jeho náklady v záujme premeny oblasti Ždiaru na vyľudnený, poľovný revír. Nedokázal presvedčiť všetkých Ždiaranov a tento zámer sa mu celkom nepodaril. Napriek tomu, že jeho dobové poznatky o ochrane prírody neboli na dnešnej úrovni a jeho hlavným záujmom bolo poľovníctvo, územie ním a jeho personálom spravované pri vzniku TANAPu predstavovalo a dodnes predstavuje prírodne najzachovalejšie a najhodnotnejšie časti parku. Navyše, mnohé "jeho" prírodoochranné opatrenia plynule prešli i do prírodoochranných zásad nielen samotného TANAPu, ale ako funkčné sú dnes známe z národných parkov v celom svete.
O osobných vlastnostiach kniežaťa svedčí i jeho rodinný život. Ako o mnoho rokov starší šľachtic a evanjelik dokázal bez potomstva prežiť celý život so svojou mladou družkou, neurodzenou katolíčkou, poľskou umelkyňou Otýliou Lubraniec-Dambskou. Ako bolo v tých dobách obvyklé, najprv ju vydal za grófa Dambského a vzápätí zobral k sebe do Javoriny. Od tej doby žila s ním, v ústraní pred jeho urodzenými príbuznými. Bola dobrodinkou pre miestnych ľudí a veľa pre nich u svojho manžela dokázala vybaviť. Keď v roku 1922 zomrela, dal ju pochovať na javorinskom cintoríne.
Ďalšie štyri roky prežil väčšinou v klimaticky príhodnejšom Szomogyszobe a jeho posledné želanie bolo, aby ho pochovali spolu s Otýliou. Keď v Szomogyszobe dňa 14. 05. 1926 vo veku 78 rokov zomrel, previezli jeho telo do Javoriny a pochovali vedľa Otílie. Na pohrebe sa zúčastnilo viac ako desať európskych kniežat a ďalších aristokratov, zástupcov Československej štátnej moci a rôznych spolkov, krojované delegácie miestnych obyvateľov z Jurgova, Podspádov, Javoriny, Ždiaru, Lendaku, Rakús, Batizoviec, Mengusoviec a Štôly. vpravo|náhľad|Spoločný hrob Otýlie a kniežaťa Christiana Hohenlohe. Dedičom jeho majetku sa stal Kristiánov bratranec, knieža August Kraft von Hohenlohe. Ten však bez patričného vzťahu k tomuto majetku, navyše trvalo žijúci v Maďarsku, nestaral sa o jeho riadenie, čoraz viac ho zadlžoval najmä neplatením daní, až ho nakoniec predal Československému štátu. V roku 1928 najprv majetok so sídlom vo Vyšných Hágoch a v roku 1935 aj javorinsko- lendackú časť za 25 miliónov korún.
František Ondro
František Ondro (* 1. január 1941, Vranie - † 1. október 1986, Banská Bystrica) bol grafik, výtvarný pedagóg.
Životopis
Vyštudoval na SŠUP v Bratislave, grafiku na VŠUP v Prahe, výtvarnú výchovu výchovu na FF UPJŠ v Prešove.Odborný asistent (1969-1979), vedúci Katedry výtvarnej výchovy PF v Banskej  Bystrici (1983-1986). Ilustroval krajský denník Smer v Banskej Bystrici (1969-1972), výstavy v Banskej Bystrici (1972, 1975, 1976, 1980, 1983). Venoval sa voľnej a užitej grafike a monumentálno-dekoratívnej tvorbe. Autor štúdií, článkov a recenzií z oblasti teórie a kritiky súčasného  výtvarného umenia. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Marcel Horký
Marcel Horký (* 18. október 1973) je slovenský futbalový záložník.
Klubová kariéra
Športovú kariéru začal v Artmedii, kde hrával za mládežnické družstvá. Ako senior už nastupoval za Spartak Trnavu, kde odohral 3 sezóny. Potom sa vrátil späť do Bratislavy a odtiaľ do zahraničia. Ako mnoho Slovákov pôsobil aj on v Gréckom Panionios FC a Maďarskom Honvéde. Na Slovensko sa vrátil ešte dvakrát, keď tu hral za FC Družstevník Báč a Tatran Prešov.
Pin
PIN je skratka pre:
Rudolf Ferko
Charakteristika tvorby a spôsob práce
Vďaka stredoškolským koníčkom, kresleniu a fotografovaniu, sa neskôr ako kameraman sústredil na výtvarnú zložku práce s kamerou. Rudolf Ferko si zábery rozkresľoval vopred, podobne, ako napríklad Juraj Jakubisko. Ovplyvnila ho sovietska filmová avantgarda. V Spravodajskom filme pracoval s kamerami Arriflex, alebo Bell Howell. V Žurnály točil filmy podľa presne stanovenej metráže. Jeho práca s kamerou bola pocitová, vnútorná, subjektívna. Často musel s kamerou behať, plaziť sa, skákať, ale aj ísť do vody, na rozdiel od väčšiny kameramanov, preferujúcich statickú kameru. Strihač Maximilián Remeň jeho zábery spájal dynamickými strihmi. Rudolf Ferko sa zaujímal o architektúru a výsledkom boli filmy o parížskom sídlisku La Défense, ktoré sa mu podarilo kontrapunkticky zobraziť k našim šedivým sídliskám. Svoj cit pre architektúru a zachytenie atmosféry využil aj pri natáčaní temnejších zákutí Prahy, kde chcel vyjadriť jej všednejšiu tvár. So záujmom o architektúru súvisí aj kritický film o kultúrnych domoch. Venoval sa aj kritickým dokumentom. Napríklad dokument o nemocnici v Čadci, dokument o chudobných maloroľníkoch na Kopaniciach pri Trenčíne, umierajúcich od hladu. Dôležitým v jeho kariére bol film Čierne dni (1968, r. L. Kudelka), kde zúročil svoje takmer až akrobatické spôsoby nakrúcania. Od 21. augusta 1968 tri až štyri dni točil kamerou po uliciach v ruke a nakrúcal. Udalosti točil veľkými, nepraktickými Ariflexkami. Kráčal za ľuďmi a točil tak, aby ho nebolo vidno. Ľudia ho kryli. Tieto zábery sa objavili potom vo filme Čierne dni. Točil po izbách v bytoch, alebo na strechách. Točil aj preoblečený za sedliaka. Mal mikrobus značky Barkas, ktorý potiahol čiernou plachtou na zadnej strane auta, urobil doňho diery a cez ne točil. Priložil k nim optiku na čisté sklá a mohol snímať tak, aby ho nikto nevidel. Materiál sa ihneď posielal do Viedne a odvysielal v tamojšej televízii.
Kameramanská filmografia
réžia Rudolf Urc
réžia Milan Černák
réžia Vladimír Kubenko
réžia Ladislav Kudelka
réžia Štefan Orth
Ševcova skala
Nachádza sa v katastrálnom území mesta Brezová pod Bradlom v okrese Myjava v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1999 na rozlohe 16,34 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany. Nachádza sa v Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. Po západnom a severnom okraji chráneného územia prechádza modrá turistická značka vedúca z Brezovej pod Bradlom na Dvoly a Pustú Ves.
Rudolf Ferko
Kameramanská filmografia
Iné spolupráce
Pontorson
Pontorson môže byť:
Zoznam biologických článkov/U
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 63 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
u
U (enzýmová jednotka) - U doutné skály - U Leskoveckého chodníka - U Piláta - U poustevníka - U spálené - U Staré Vápenice - U Trojáku - U Vrby - U Výpustku - U Zámecké Moravy
ud
Udanoceratops
uh
Uhlíková metóda C14 - Uhlíkový cyklus - Uhlíkový šovinizmus - Uhorka rohatá - Uhorka siata - Uhorka žltá
uch
Uchaňa čierna - Ucháč sivý - Ucháč svetlý - Ucho
ui
Uintatherium
ul
Ulitníky - Ulmaridae - Ultramikroskop - Ultrasauros
un
Unescoceratops - Unio - Univerzitná sofora
up
Uplaz (prírodná rezervácia)
ur
Urbacodon - Určovací kľúč - Uridín - Uridíndifosfát - Uridíndifosfátgalaktóza - Uridíndifosfátglukóza - Uridínmonofosfát - Uridíntrifosfát - Urocissa - Urotel - Urpínska alej - Ursida - Ursus (rod) - Urushiol
us
Ustekinumab
uš
Uškatec kalifornský - Uškárik vrchovský - Ušnica - Ušovité
ut
Utahceratops - Utahraptor - Uteodon
už
Užovka fŕkaná - Užovka hladká - Užovka leopardovitá - Užovka obojková - Užovka Schrenckova - Užovka stromová - Užovka štvorpása - Užovkovce - Užovkovité
3341 Hartmann
3341 Hartmann je planétka s priemerom 44 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 17. júla 1980.
Saint-James
Saint-James môže byť:
Justine Dufourová-Lapointová
Justine Dufourová-Lapointová (* 25. marec 1994, Montreal, Kanada) je kanadská akrobatická lyžiarka. V sezóne 2010/2011 bola vyhlásená za nováčika sezóny svetového pohára. Na majstrovstvách sveta v roku 2013 získala bronzovú medailu v disciplíne moguls.
Kariéra
Dufourová-Lapointová sa stala v 16-tich rokoch najmladšou víťazkou pretekov Svetového pohára, keď v sezóne 2010/2011 vyhrala preteky na Mont Gabriel. Justine má staršiu sestru Chloé Dufour-Lapointe, ktorá taktiež preteká v disciplíne moguls. Justine svoju prvú veľkú medailu vyhrala na majstrovstvách sveta v roku 2013 v Nórsku, kde obsadila tretie miesto. V roku 2014 vyhrala na olympiáde v Soči zlatú medailu a stala sa najmladšou víťazkou no olympijských hrách v rámci akrobatického lyžovania.
Šifflovské
Šifflovské je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Chvojnica v okrese Myjava v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 na rozlohe 1,8544 ha. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: Jednokostná pramenisková lúka s penovcovým prameniskom s početnou populáciou ohrozeného druhu Dactylorhiza incarnata a ďalších druhov čeľade Orchideace a s prameniskovou biocenózou.
Aguessac
Aguessac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 849 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sourdeval
Sourdeval môže byť:
West Columbia
West Columbia môže byť:
Saint-Pois
Saint-Pois môže byť:
Dubnička (priezvisko)
Dubnička je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v mestách Nová Dubnica, Dubnica nad Váhom a obci Váhovce (okres Galanta).
3342 Fivesparks
3342 Fivesparks je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Oak Ridge Observatory 27. januára 1982.
Činný výkon
Činný výkon (P) je reálna zložka striedavého elektrického prúdu v obvode, ktorý má okrem ohmického odporu zaradenú aj indukčnosť a kapacitu. Jednotka je W (watt).
Poznáme ešte:
jalový výkon (Q) (reaktančný, imaginárny výkon, VAr
Vzorec znie: Q= U.I.sin φ.
zdanlivý výkon (S) (celkový výkon), VA
Vzorec znie: S= U.I
Cos φ (kosínus fázového posunu) je charakteristická veličina, ktorá sa volá účinník.
Pobrežie
náhľad|Piesčité pobrežie na ostrove Martinik. Pobrežie je hraničná oblasť na styku súše a mora (prípadne jazera), ktorá sa aspoň krátkodobo ocitá pod vodnou hladinou. Pobrežie je modelované litorálnymi procesmi a do mora (jazera) ústiacimi riekami. Tvoria ho príbrežné zruby, pri nižšej morfológii pobrežná planina alebo útesy. Niekde sú to aj pláže. Na pobreží mora je aj vidieť "stav" mora (príliv a odliv).
Dubnička (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Dubnička.
West Columbia (Texas)
thumb|West Columbia
West Columbia je mesto v americkom štáte Texas v Brazoria County v metropolitnej oblasti Houstonu. Má rozlohu a žije tu 4 255 obyvateľov (2000).
V októbri 1836 tu zasadal prvý Kongres Texaskej republiky.
Perifétes (syn Koprea)
Perifétes (Perifétes/iný prepis Perifétés) je v gréckej mytológii syn Koprea z Elidy.
Perifétes pochádzal z Mykén. Keď vypukla Trójska vojna, bojoval po boku achájskeho vojska proti Tróji. Homér sa o ňom zmieňuje v pätnástom speve Iliady, kde umiera rukou hlavného veliteľa trójskeho vojska Hektora. V pätnástom speve Iliady sa rozpútala bitka v achájskom tábore a Trójania zatlačili Achájcov až k ich lodiam. Pokúšali sa ich aj zapáliť, ale v tom im zabránil hrdina Aias, ktorý lode bránil s veľkým nasadením.
Homér vo svojich veršoch opisuje Periféta ako statočného a múdreho muža: „''Achájci sa rozpŕchli tiež, strach z Hektora mali a aj z otca Dia; tam usmrtil Hektor len Periféta – bol z Mykén, Kopreov milený syn, ktorý k silnému Héraklovi od kráľa Eurysthea kedysi chodieval ako posol. Z ďaleko horšieho otca syn znamenitý pochádzal, ktorý vynikal prednosťami všetkými, ako v rýchlom behu, tak v boji, a tiež rozumom prekonal aj všetkých vodcov z Mykén.''"
Kyselina jodovodíková
Kyselina jodovodíková je vodný roztok jodovodíka. Označuje sa chemickým vzorcom HI. Je to bezfarebná silná bezkyslíkatá kyselina, ktorá je vo vodných roztokoch prakticky ionizuje. Ide o jednu z najsilnejších kyselín, má veľmi silné korozívne vlastnosti.
Koncentrované roztoky mávajú zvyčajne 48 až 57 % HI.
Reakcie
Kyselina jodovodíková reaguje s vzdušným kyslíkom za vzniku jódu:
Ako ostatné halogenovodíky, jodovodík sa aduje na alkény za vzniku alkyljodidov. Dá sa použiť ako redukčné činidlo, napríklad pri redukcii aromatických nitrozlúčenín na anilíny.
Cativa proces
Cativa proces predstavuje hlavné priemyselné použitie kyseliny jodovodíkovej, ktorá v ňom funguje ako kokatalyzátor pri tvorbe kyseliny octovej prostredníctvom karbonylácie metanolu.
Nelegálne použitie
Kyselina jodovodíková je v USA zaradená na zoznam látok, ktoré sa používajú ako nelegálne drogy alebo pri výrobe nelegálnych drog, pretože sa používa ako redukčné činidlo pri výrobe metamfetamínu z efedrínu alebo pseudoefedrínu (ktoré sa dajú izolovať zo sprejov na uvoľnenie dýchacích ciest).
Medzinárodný deň nepočujúcich
Medzinárodný deň nepočujúcich je akcia, ktorá sa koná od roku 1958 v každom štáte vo svete i v Česko-Slovensku. To vyplýva z Valného zhromaždenia Svetovej federácie nepočujúcich 2. septembra 1957 v Ríme, ktoré uznieslo každú štvrtú septembrovú nedeľu usporiadať v jednotlivých krajinách Medzinárodný deň nepočujúcich. Existuje aj Medzinárodný týždeň nepočujúcich, ktorý sa koná každý štvrtý septembrový týždeň, ak v tomto týždni je štvrtá septembrová nedeľa. Avšak na Slovensku sa tradične koná v 2. alebo v 3. týždni v septembri.
Zámerom Medzinárodného dňa nepočujúcich je oboznámiť politikov, verejnú správu a širokú verejnosť s úspechmi nepočujúcich a o účasti komunity nepočujúcich. Tieto dni sú tiež ukážkou solidarity medzi nepočujúcimi a ich prívržencami a sú využívané ako čas na povzbudenie väčšieho úsilia presadzovať práva nepočujúcich.
Cosmetica
Cosmetica je slovenská hudobná skupina, ktorá hrá alternatívny rock a pop. Bola založená v roku 2000 v Bratislave. Zakladajúcimi členmi sú Ilja Miškovič a Dodo Bujdák. V súčasnosti hrá kapela v zložení Ilja Miškovič (spev a gitara), Daniel Urbán (basgitara), Stano Kociov (bicie nástroje, vokály, klávesy) a  Tomáš Papranec (sólová gitara).
Biografia
Keď sestra Ilju Miškoviča, gitarového aj skladateľského samouka, zoznámila v roku 2000 s hercom a klaviristom Dodom Bujdákom, nevedela, že "nechtiac" založila skupinu. Obaja boli fanúšikova Davida Bowieho a práve v tom čase hľadali priestor pre realizáciu svojich nápadov. Ilja pustil Dodovi svoje domácke demo nahrávky sprevádzané na španielke a Dodovi sa zapáčili tak, že sa ihneď rozhodli založiť spolu hudobnú skupinu a začali skladať spoločné skladby. Ku kapele sa pridal Dodov starý priateľ Radovan "Alzo" Al-Zafari, profesionálny hráč na klasickú gitaru, ktorý mal však ambíciu prejsť na basgitaru, a tak začal hrať v kapele na 5-strunovej base. Na elektrickú gitaru hral Iljov priateľ Robo Harinok, ktorého ale pre rodinné povinnosti o pár mesiacov nahradil artrockový fanúšik Daniel Denki Durďovič. (Robo Harinok sa neskôr do kapely vrátil pri nahrávaní debutového CD Mantra"). Prvý bubeník v kapele, charakteristický používaním divokých bubeníckych prechodov, bol multitalentne obdarený Martin Vizár, ktorého vtedajšia priateľka Silvia vymyslela názov kapely ako spojenie slov KOZMOS a ETIKA, s odkazom na líčenie v pop music v 70. a 80.rokoch. Kapela po prvom demosnímku hľadala istejšiu rytmiku, preto sa druhým bubeníkom stal na inzerát v Avize Matej Tomandl z kapely Beatboys; disponoval profesionálnejším prístupom a pevnejším úderom. Cosmetica bodovala v hitparáde Demovnica rádia Rock FM so skladbami „Endorphine“ a „Real“ a nahrala celkom 10 demoskladieb (Oficiálne vyšla iba skladba „Endorphine“ na kompilácii Demovnice spoločnosti Inzine). Kapela následne vyhrala bratislavské kolo Jim Beam Music a zahrala si na festivale Pohoda 2002. Už v čase rozhodujúceho koncertu na Pohode sa ale vzťahy v kapele začali kaziť a ukázalo sa, že prvé naozajstné úspechy kapelu skôr rozdelili ako spojili. Nastala 9 ročná prestávka vo fungovaní kapely, známe sú len aktivity niektorých členov (Ilja ďalej nahrával skladby so svojim projektom The Gamblers a Dodo skladal divadelnú hudbu do predstavení divadla A.Palárika v Trnave (kde účinkoval aj ako herec)).'
Cosmetica zažila reštart v roku 2011, kedy si pri hľadaní skúšobne prišli do cesty Ilja a bubeník Stano Kociov. Opäť zapracovala rodina, spoznali sa vďaka Iljovmu bratovi Jurajovi, ktorý podobne ako Stano navštevoval bratislavské konzervatórium. Po krátkom spoločnom skúšaní sa z rôznych zostáv, ktoré preleteli skúšobňou na Kramároch, vykryštalizovala zostava Ilja Miškovič, Robo Harinok a Stano Kociov. Pred odchodom do štúdia Stano priniesol do kapely dobre zohratého basgitaristu Daniela Urbána, s ktorým Stano hrával občas "kšefty". Debutový album "Mantra" sa nahrával v štúdiu Babylon pod hlavičkou TAUMEX, producentom bol skúsený Juraj Kupec. Album vyšiel 31. mája 2012 a krstným otcom bol „otec“ slovenskej alternatívy Laco Lučenič. Ešte pred krstom bolo potrebné nájsť gitaristu, ktorý by zahral Robove, ale aj gitarové party producenta Juraja Kupca, nahrané na albume. Voľba padla na Stanovho brata Braňa Kociova, výnimočného gitaristu, ktorý hráva aj so Stanom v sprievodnej kapele Katky Knechtovej. Kapela natočila prvý klip ku skladbe „Love Is Drunk“ a ďalší k skladbe "Streets Of..", ktorý vyšiel v decembri 2012. V roku 2013 zahrala Cosmetica niekoľko koncertov a chystala skladby na nový album. Prvé nahrávacie session sa uskutočnilo v štúdiu Babylon v septembri 2013 a nahraté boli 3 nové skladby, tentoraz v slovenčine. V Januári 2015 boli nahrané ďalšie 3 skladby. Prvý slovenský singel aj s novým klipom sú chystané na apríl 2015, prvý slovenský album Arytmia (so singlami Arytmia a Bye Bye Charlie Bukowski) vyšiel a bol pokrstený Fedorom Frešom v decembri 2016! Nový album s názvom "Introvertná show", ktorý kapela nahrávala v od decembra 2018 do decembra 2020 v štúdiach Lavagance, JK Acoustic a Kupec Records, bude obsahovať 10 skladieb a predpokladané vydanie je jar 2022. Jeho vydanie predznamenáva klip "Čínske chrámy" https://www.youtube.com/watch?v=J1uWqFj82fo
Démétér
thumb|Démétér Démétér (iné názvy: Demeter, Demetra, Démétra, Déo, Déó; po grécky Δημήτηρ - Démétér, Δήμητρα - Démétra alebo Δηώ - Déó; po lat. Ceres) bola dcéra Titana Krona a jeho manželky Rheie, bohyňa plodnosti, zeme a roľníctva.
Po narodení ju postihol rovnaký osud ako jej súrodencov Héru, Hestiu, Háda a Poseidóna; Kronos ju z obavy pred prípadnou vzburou zhltol. Odtiaľ ju oslobodil jej najmladší brat Zeus, ktorý unikol osudu svojich súrodencov, lebo ho matka tajne porodila na Kréte.
Keď Zeus zbavil Krona vlády a vyhlásil sa za najvyššieho boha, vzal Demeter na Olymp a zveril jej starostlivosť o plodnosť Zeme. Aby táto plodnosť nevyšla nazmar, naučila Demeter ľudí obrábať polia. Stala sa tak zakladateľkou roľníctva a usadlého života v trvalých príbytkoch. Súčasne dala ľuďom aj zákony, ktorými sa mali v novom živote riadiť.
S neveľmi významným bohom Iasonom mala syna Pluta, ktorý sa stal bohom bohatstva. Zeus, ktorý sa predtým o ňu márne uchádzal, z pomsty pre narodenie Pluta zabil Iasonom bleskom. Na to Diovej sile neodolala a mala s ním dcéru Persefonu. O Persefonu mal záujem Hádes vládca podsvetia, a tak ju uniesol a zobral si ju za ženu. Úbohá bohyňa putovala po svete, a ako strácala nádej zem sa ochladzovala. Demeter beznádejne nechala zem chladnú a neplodnú, čím vytvorila zimu. Persefona sa však navrátila a preto na jar všetko kvitne a rastie.
Drahomíra Ondrová
Drahomíra Ondrová (rod. Garecová; * 31. august 1947, Rapovce) je vysokoškolská pedagogička.
Životopis
Jej otec bol Juraj Garec, matka Mária rod. Datková a manžel František Ondro.
Študovala na Strednej všeobecnovzdelávacej škole vo Zvolene, 19651970 na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove (odbor angličtina - ruština), 1977 PhDr., 1991 CSc. Absolvovala postgraduálne štúdium na Univerzitách v Prahe a Olomouci, vedecké študijné pobyty na viacerých anglických univerzitách. V roku 19701976 pôsobila na Katedre germanistiky a romanistiky na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici ako odborná asistentka, 19771991 na Katedre cudzích jazykov VŠE v Banskej Bystrici ako odborná asistentka, vedúca anglickej sekcie, 19921995 na Štátnej jazykovej škole ako vedúca anglického oddelenia, od 1995 pôsobí na Katedre medzinárodnej komunikácie Fakulty politických vied a medzinárodných vzťahov Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici ako vedúca anglického oddelenia, garant anglického jazyka, zástupca vedúceho Katedry, prodekanka.