cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štadión SNP
Rekonštrukcia
12. decembra 2018 vláda schválila rekonštrukciu štadión za 12 974 676 eur, ktorá bude financovaná ako kapitálový výdavok Ministerstva obrany SR. Práce na štadióne by mali byť ukončené najneskôr na jar roku 2021. Po rekonštrukcii bude štadión spĺňať podmienky pre certifikáciu UEFA štadión kategórie 2 a IAAF Construction Category I a Competition Category 3 až 5. V správe Ministerstva obrany sa o rekonštrukcii píše: „''V zmysle spracovaného stavebného zámeru bude vykonaná modernizácia športových plôch vrátane ich vybavenia technologickými zariadeniami – napríklad vyhrievanie a automatické zavlažovanie prírodného trávnatého ihriska, umelé LED osvetlenie hlavného aj tréningového štadióna a v rámci rekonštrukcie sa uskutoční modernizácia sociálneho zázemia pri tréningovom štadióne pre športovcov aj divákov. Vedľa tréningového štadiónu bude umiestnené multifunkčné ihrisko. Súčasťou vybavenia hlavného štadióna bude aj nové ozvučenie, svetelné tabule, kamerový systém a turnikety pri vstupe na štadión''“.
V sobotu 5. októbra 2019 sa Banská Bystrica rozlúčila so starým Štadiónom SNP na Štiavničkách. Zápas proti FK Dubnica nad Váhom (3:3) bol posledným zápasom na starom štadióne, ktorý čaká rekonštrukcia a premena na národný atletický štadión.
Zrekonštruovaný štadión bol otvorený 5. októbra 2021. Nový štadión obsahuje viac ako 7 000 sedačiek (miesto plánovaných 4000), vrátane 30 miest pre imobilné osoby. Rekonštrukcia stála celkovo 14 106 287,60 eur.
Flins-sur-Seine
Flins-sur-Seine je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Watten
Watten je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Flins-sur-Seine
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Watten
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Flins-sur-Seine
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Watten
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Wist
Wist bolo martinské vydavateľstvo, ktoré fungovalo od 4. októbra 1993 až do 12. februára 2007, kedy bol na jeho majetok súdom vyhlásený konkurz.
Vydavateľská činnosť
Pod značkou vydavateľstva PocketBook/Wist, vyšli štyri edície:
Plamienka driemavá
Plamienka driemavá (lat. Tyto alba) je druh sovy z čeľade plamienkovitých (Tytonidae). Je to jeden z vôbec najrozšírenejších vtákov na svete. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov plamienka driemavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, európska populácia má kolísavý trend. Populácia v severnej Amerike je podľa 40 ročného výskumu stabilná.
Opis
thumb|Lebka plamienky driemavej Plamienka driemavá je stredne veľká sova s veľkosťou 3337 cm a váži zvyčajne 300350 g. Má dlhé krídla, ktoré v úplnom rozpätí dosahujú 80 až 90 cm. Brucho, dolné končatiny, hlava a spodné strany krídlových pier sú čisto biele až sivé. Na hlave má plamienka driemavá nezameniteľnú srdcovitú tvár s dvomi veľkými čiernymi očami a ružovým zobákom. Vrchná strana krídlových pier a hlavy je sfarbená čierno-oranžovo. Pri lete sú nápadné aj zubaté okraje vonkajších letiek a krátky chvost. Samec je menší ako samica, má menej bodiek na spodnej časti tela a je svetlejší než samica.
Hlasové prejavy
Ozýva sa chrapľavým škriekaním, ktorý pripomína skôr technický zvuk, ako vtáčí hlas a veľmi sa odlišuje od hlasov ostatných sov. Má 17 rôznych hlasových prejavov s množstvom kombinácií a prechodov. Revír si ohraničuje sériou škrekov. Jednotlivé škreky trvajú asi 2 sekundy a škrek sa postupne zosilňuje. Dal by sa vyjadriť ako chrüüüühiiii. Opakujú sa v intervaloch od 1 – 20 sekúnd. Tokanie začína vo februári a vrcholí v marci.
Rozšírenie a početnosť
Plamienka driemavá je najrozšírenejšia zo všetkých druhov sov a vôbec jeden z najrozšírenejších stavovcov na Zemi, pretože obýva všetky kontinenty okrem Antarktídy. Neprítomná je spravidla na území Kanady, Aljašky, Grónska, s výnimkou v strednej a východnej Ázii, Sahary, Nového Zélandu, niektorých tichomorských ostrovov, časti Ruska, Švédska, Fínska a ďalších. Obýva prevažne otvorené krajiny, prevažne hospodársku pôdu, ako sú polia a lúky, okraje lesov a rašelinísk, vresoviská, savany a krovinaté plochy.
Výskyt a stav na Slovensku
Plamienka driemavá je na Slovensku hniezdiaca a zimujúca. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 400 - 600, zimujúcich jedincov 500 - 1 000. Veľkosť populácie má výrazný pokles, viac ako o 50%. Veľkosť územia, na ktorom sa vyskytuje, vykazuje mierny pokles od 20% - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 V - zraniteľný. V roku 1998 VU:B2acd - zraniteľný. V roku 2001 VU - zraniteľný. V roku 2014 VU C1+C2a(i); D1 - zraniteľný. Európsky ochranársky status SPEC3 - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D - ustupujúci druh.
Hniezdenie
Tokanie za žičlivejších podmienok sa začína už vo februári, ale zvyčajne prebieha až v marci. Plamienka driemavá si hniezdo nestavia, ale vajcia znáša zvyčajne do dutín stromov, tmavých kútov opustených a prázdnych stavieb, ale aj do prázdnych povál a podkroví obytných budov. V jednej znáške býva zvyčajne 4 až 7 čisto bielych vajec, na ktorých sedí samica, kým samec pre ňu a neskôr aj pre mláďatá zháňa potravu. Keďže mláďatá sa môžu liahnuť aj po dvojdňovom intervale, sú medzi nimi značné rozdiely vo veľkosti. No nie všetky mláďatá sa dožijú okamihu, keď opúšťajú matku, lebo často staršie mláďatá oberajú o potravu tie mladšie, ktoré neskôr zahynú od hladu. Pri matke zotrvávajú do veku troch týždňov po vyliahnutí, kým im narastie prachové perie, ktoré udržiava ich telesnú teplotu. Úplne schopné letu sú mláďatá zhruba vo veku 60 dní.
Potrava a lov
Živí sa prevažne malými stavovcami, najmä hlodavcami a rôznymi druhmi myší, ale loví aj vtáky a plazy, občas aj hmyz. Prieskumy dokázali, že dospelý jedinec plamienky driemavej môže za noc skonzumovať jedného alebo viacerých hlodavcov; zato hniezdiaci pár a ich mláďatá môžu skonzumovať viac ako 1000 hlodavcov za jediný rok.
Plamienka driemavá má charakteristický elegantný let. Podobne ako ostatné sovy lieta aj ona nízko a veľmi ticho, k čomu jej napomáha aj drobné zúbkovanie na predných letkách, ktoré rovnomerne prenášajú prúd vzduchu cez celé krídlo. Presne zamieriť korisť aj v úplnej tme jej umožňujú skvelo vyvinuté zmysly, zvlášť sluch, ktorý dokáže zachytiť aj korisť, ktorá je niekoľko centimetrov pod snehom, pôdou alebo pieskom. V tej chvíli sa na korisť vrhá neuveriteľnou rýchlosťou, v poslednej chvíli vysunie nohy s ostrými pazúrmi, ktorými korisť zachytí a usmrtí. Veľmi dobre vyvinutý je aj zrak, ktorý plní význačnú, ale nie natoľko podstatnú úlohu pri love, ako sluch. V porovnaní s inými sovami má plamienka driemavá vyššiu rýchlosť metabolizmu, čo spôsobuje, že vyžaduje väčší prínos potravy. Avšak patrí k najväčším lovcom škodných hlodavcov, čo oceňujú hlavne poľnohospodári, ktorí ich mnohokrát využívajú aj namiesto jedov a do blízkosti svojej poľnohospodárskej pôdy ich často dostávajú premiestnením ich hniezd.
Aj keď zhltne korisť celú vrátane kostí a srsti, musí sa týchto nestráviteľných častí zbavovať. To sa odohráva počas 6 až 7 hodín po skonzumovaní koristi.
Poddruhy
thumb|Plamienka driemavá s potravou Pri plamienke driemavej rozlišujeme 36 poddruhov, ktoré sa odlišujú sfarbením peria. Napríklad poddruh T. a. alba obývajúci západnú Európu má brucho takmer čistobiele, zato poddruh T. a. guttata obývajúci časť strednej Európy má brucho sfarbené naoranžovo.
Kompletný prehľad poddruhov:
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 5000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Amazónia
Amazónia môže byť:
Wattignies
Wattignies je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Follainville-Dennemont
Follainville-Dennemont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Liptovská Mara (obec)
thumb|Vežička gotického kostola
Liptovská Mara je zaniknutá obec v okrese Liptovský Mikuláš, bola zatopená priehradou Liptovská Mara.
Vznik obce sa predpokladá v 9. storočí, prvá písomná zmienka pochádza z roku 1314. Stála na úpätí návršia Havránok. Obec Liptovská Mara plnila do roku 1449 funkciu svetskej správy, zhromažďovala sa v nej liptovská šľachta. Do roku 1582 bola detašovaná ako stredisko cirkevnej správy. V roku 1390 v obci odsúdili a upálili falzifikátora kráľovských donačných listín Jána Literáta z Madočian.
Kvôli výstavbe priehrady v rokoch 1965-1975, ktorá dostala rovnomenný názov, bolo obyvateľstvo obce vysťahované a obec zatopená. Obec Liptovská Mara mala krátko pred zánikom 329 obyvateľov v 61 domoch.
Tone (trieda lodí)
Trieda Tone bola trieda ťažkých krížnikov Japonska, ktoré boli stavané po triede Mogami. Už po vypovedaní Washingtonskej zmluvy (29. december 1934) a nepodpísaní druhej Londýnskej konferencie.
Táto trieda bola stavaná už nad limitmi Londýnskej konferencie navyše bola deklarovaná ako trieda ľahkých krížnikov. Išlo o koncepciu, ktorá nebola použitá v žiadnom inom námorníctve. Prirovnať by sa snáď dali k triede bojových lodí Nelson. Mimoriadne na nej bolo, podobne ako triedy bojových lodí Nelson, umiestnenie delostrelectva hlavného kalibru v prednej časti lode, pred mostíkom. S ohľadom na veľkosť Tichého a Indického oceánu a využitia letectva bola požiadavka až na osem lietadiel (hydroplánov) na palube, ktoré boli umiestnené v zadnej časti lode.
Delostrelectvo hlavného kalibru malo mať pôvodne kaliber 155 mm (po štyri trojhlavňové veže), avšak po vypovedaní Washingtonskej zmluvy a nepodpísaní druhej Londýnskej konferencie bolo rozhodnuté namontovať 203 mm delá. Umiestnené boli v štyroch dvojhlavňových vežiach.
Trieda mala dve jednotky:
Iné projekty
.
Hubert Kumpf
Hubert Kumpf (* 3. november 1757, Mníchov – † 12. november 1811, Viedeň) bol nemecký operný spevák a dirigent.
Sotva rok po jeho prvom vystúpení v dvornej opere v Mníchove (v roku 1777) ako tenorista, spieval už v opere v Bratislave. Po vystriedaní viacerých divadiel v Bavorsku, v Rakúsku a v Čechách, vrátil sa opäť do Bratislavy. Od roku 1785 až do roku 1790 tu viedol novozaložené divadlo grófa Jána Nepomuka Erdődyho. Podieľal sa na vzniku Opernej spoločnosti v Bratislave ako jej vedúci. Súčasne účinkoval aj v Budapešti. Kumpf sa pokladá za spoluzakladateľa operného divadla v Maďarsku.
Sférická astronómia
Sférická astronómia je odbor astronómie, ktorý sa zaoberá určovaním polohy objektov na nebeskej sfére, ako sú viditeľné v určenom čase, dátume a mieste na Zemi. Je to jeden z najstarších odborov astronómie. Je závislá od matematických metód sférickej geometrie a astrometrických meraní. Tento vedný odbor sa tiež nazýva aj pozičná astronómia.
Wattignies-la-Victoire
Wattignies-la-Victoire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Elongácia (astronómia)
Elongácia je termín označujúci uhol medzi Slnkom a planétou pri pozorovaní zo Zeme.
Ak je vnútorná planéta pozorovateľná po západe Slnka, je blízko svojej maximálnej východnej elongácie. Ak je pozorovateľná pred východom Slnka, je blízko svojej najväčšej západnej elongácie.
Hodnota maximálnej západnej alebo východnej elongácie pri Merkúre je od 18° do 28°, pri Venuši je to od 45° do 47°.
Fontenay-le-Fleury
Fontenay-le-Fleury je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Einsteinov-Szilárdov list
Einsteinov-Szilárdov list bol list podpísaný Albertom Einsteinom, ktorý 11. októbra 1939 odovzdal Alexander Sachs prezidentovi Franklinovi D. Rooseveltovi. List upozorňoval prezidenta Spojených štátov amerických na možnú hrozbu zo strany nacistického Nemecka, ak by sa jeho vedcom podarilo vyrobiť atómové zbrane.
Hoci list podpísal Albert Einstein, väčšiu časť z neho napísal Leó Szilárd spolu so svojimi kolegami Edwardom Tellerom a Eugenom Wignerom. List odštartoval politickú a finančnú podporu na uskutočnenie kontrolovanej reťazovej reakcie, ako aj na zhotovenie atómových zbraní v USA.
Predohra
V júli 1939 sa Eugene Wigner a Leó Szilárd stretli na Long Islande s Albertom Einsteinom, ktorý bol v tom čase najznámejším vedcom v USA. Szilárd a Wigner informovali Einsteina o reťazovej reakcii a o možnosti využitia uránu na vojenské účely. Informácie na Einsteina zapôsobili a dohodli sa, že napíšu list prezidentovi Rooseveltovi. Leo Szilárd sa teda stretol so Sachsom a spolu vypracovali koncept listu.
Dňa 2. augusta 1939 prišiel Szilárd znovu za Einsteinom, tentokrát ho však namiesto Wignera sprevádzal Edward Teller. Szilárd prečítal text napísaného listu, po krátkej porade ho upravili a na písacom stroji napísali konečnú verziu, ktorú Einstein podpísal. List odoslali ešte v ten istý deň, do rúk prezidenta sa však dostal až 11. októbra 1939 prostredníctvom jeho blízkeho priateľa a neoficiálneho radcu Alexandra Sachsa. V tom čase už v Európe vyše mesiaca trvala druhá svetová vojna. Roosevelt odpovedal Einsteinovi 19. októbra v krátkom liste, v ktorom sa mu poďakoval za vyslovené informácie.
Roosevelt po vypočutí listu, ktorý mu Sachs prečítal, dal príkaz na vytvorenie Uránového výboru pod vedením Lymana Briggsa. Výbor sa prvýkrát stretol 21. októbra a udelil prvý 6 000 dolárový grant na výskumné účely. Neskôr celý výskum prerástol do Projektu Manhattan, ktorého výsledkom boli aj atómové bomby zhodené na Hirošimu a Nagasaki.
Žilinský večerník
Žilinský večerník je týždenník, monitorujúci udalosti a dianie v regióne Žilinského kraja.
Periodikum vychádza od roku 1991 (prvé číslo s nákladom 5 000 výtlačkov vyšlo 27. februára ) a v súčasnosti je s predajom 6 650 kusov najčítanejším regionálnym týždenníkom na Slovensku. Svojim čitateľom ponúka spravodajstvo a publicistiku zo všetkých oblastí hospodárskeho a spoločenského života, zaoberá sa otázkami samospráv v regióne, štátnej správy, informuje o udalostiach v kultúre a športe.
Online produkt
Žilinský diár je online produkt Žilinského večerníka, dostupný na jeho webstránkach. Ponúka prehľadný výber kultúrnych a športových podujatí, koncertov a zábavy, vzdelávacích aktivít, akcií pre deti a pod.
MY Žilinské noviny
MY Žilinské noviny sú týždenník, ktorý vychádza v regióne Žiliny. Vydáva ich Petit Press ako jedny z 19 regionálnych novín MY.
Periodikum vychádza v náklade 6 000 kusov vždy v pondelok a tvorí priamu konkurenciu Žilinskému večerníku. Niektoré články si je možné prečítať na webovej stránke novín.
Od roku 2014 je ich šéfredaktorkou Andrea Papšová.
Zásada (chémia)
Zásada alebo báza je látka alebo častica, ktorá pri reakciách odovzdáva elektróny (donor elektrónov) alebo priberá protóny (akceptor protónov). Je to opak kyseliny.
Wavrechain-sous-Denain
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zána (Alžírsko)
náhľad|Ruiny Zany/Diany Veteranorum (2009) Zána (ďalšie názvy pozri nižšie) je archeologická lokalita v Alžírsku, v obci Zána al-Bajdá (fr. Zana El Beïda).
==Názvy      ==
Charakteristika
Zána bola staroveké rímske mesto v dnešnom Alžírsku, asi 90 km juhozápadne od mesta Constantine. Nachádzalo sa približne 40 km severovýchodne od mesta Lambaesis.
Zistilo sa, že Zána bola spojená s usídľovaním rímskych veteránov do severnej Afrike počas panovania cisára Trajána (98-117). Staršia numidská osada bola pohltená osadou veteránov a vzniklo tak mesto Zana. Okolo roku 161/162 po Kr. počas vlády miestodržiteľa D. Fonteia Frontiniana dostalo mesto postavenie municípia. V roku 164/165 po Kr. legát C. Maesius Picatianus začal stavbu pamätného oblúka venovanú cisárom Marcovi Aureliovi a Luciovi Verovi.
V polovici 3. storočia tu žila kresťanská komunita s vlastným biskupom, neskôr mesto obsadili Byzantínci.
Fontenay-Mauvoisin
Fontenay-Mauvoisin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Okapia
Okapia alebo okápia (lat. Okapia) je rod z čeľade žirafovité. Jeho jediným druhom je okapia pralesná (iné názvy: okapi, okapia pásavá , okápia pásavá , okapia pruhovaná , okapia , okápia ; lat. Okapia johnstoni). Je to najbližšia žijúca príbuzná žiráf.
Zoznam geografických článkov/Y
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 30 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Fontenay-Mauvoisin
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam geografických článkov/Y
ya
Yamoussoukro · Yankton · Yanteles · Yaoundé · Yapeyú · Yate (sopka)
yb
Ybbs an der Donau
Okapia
Na svoju príbuznú sa však veľmi nepodobá. Okapia nemá až taký dlhý krk a nohy, je to tmavohnedé až čierne stvorenie, ktoré má na zadnej časti tela biele pásy ako zebra, ibaže invertovane (obrátené farby), ako na zadnej časti tela a na nohách, čo je iba biele. Zvláštne sfarbenie okapiu dobre maskuje v tropických a hustých pralesoch. Okapie sú samotárske a plaché zvieratá a preto sa kŕmia prevažne v noci listami zo stromov. Listy žerie jazykom dlhým až. Okapie majú zlý zrak, ale vynikajúci sluch a čuch. Jej prirodzeným prostredím sú dažďové pralesy okolo rieky Kongo v severovýchodnej časti Konžskej demokratickej republiky. Bola známa iba domorodcom až do roku 1901. Vtedy anglický bádateľ Harry Johnston stretol v Africkej oblasti prináležiac dnešnému Kongu vojaka, ktorý mal pás z jej kože. Vďaka tejto zvláštnosti si ju za svoj emblém vybrala Medzinárodná kryptozoologická spoločnosť. Stala sa tak posledným objaveným veľkým druhom cicavca. Okapia pralesná je typická živá fosília z toho dôvodu že je posledným zástupcom treťohorných žiráf. Vek, ktorého sa dožíva je dosť podobný veku koňa.
Zoznam geografických článkov/Y
yd
Ydra
ye
Yellowknife · Yerres · Yersey
yo
Yonkers · Yonne (departement) · York (Anglicko) · York (Pensylvánia) · Yorkshire (grófstvo) · Yorkshire and the Humber · Yorktown · Young (Uruguaj)
yp
Ypsarion
ys
Yser · Ystad
yu
Yucamane · Yucatán · Yucatánsky prieliv · Yukon (delta) · Yukon (rieka) · Yukon (teritórium)
yv
Yvelines · Yverdon-les-Bains
Wavrechain-sous-Faulx
Wavrechain-sous-Faulx je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam trénerov Vancouveru Canucks
Zoznam trénerov Vancouveru Canucks.
POZ - Počet odohratých zápasov V - Víťazstvá P - Prehry R - Remízy PVP - Prehry v predĺžení
Marcus Valerius Maximianus
Marcus Valerius Maximianus bol významný rímsky generál v období markomanských vojen počas vlády Marca Aurelia. Narodil sa v neznámom roku v rímskej osade Poetovio (dnešný Ptuj v Slovinsku), kde jeho otec, ktorý sa takisto volal Marcus Valerius Maximianus, pracoval ako cenzor a kňaz. Bol odmenený za služby v partskej vojne vedenej Luciom Verom a Marcus Aurelius mu dal za povinnosť zaistiť armádam v Panónii dostatočné vybavenie loďami na plavbu po Dunaji.
Bol ustanovený na čelo oddielov pretoriánskej flotily v Misene a Ravenne a takisto afrických a maurských jazdeckých jednotiek využívaných na prieskum v Panónii. Počas aktívnej služby v jazdectve zabil holými rukami germánskeho náčelníka 'Valaa, náčelníka Naristov' a bolo mu verejne vyslovené uznanie samotným cisárom, ktorý mu daroval náčelníkovho koňa, zbrane a ozdoby. Maximianus bol vymenovaný za veliteľa jazdeckých kopijníkov a bol na čele jazdectva na výprave do Sýrie, kde mali potlačiť vzburu Avidia Cassia v roku 175. Potom bol vymenovaný prokurátorom Moesie Inferior a súčasne bol poverený vyhnaním zbojníkov z hraníc Macedónie a Trácie.
Zdá sa, že požíval dôveru cisára Marca Aurelia pre úspešné pôsobenie vo funkcii prokurátora Moesie Superior a Dácie, následne bol zvolený do Senátu s titulom prétora. Ako legát velil najprv Legio I Adiutrix, potom Legio II Adiutrix, Legio V Macedonica, Legio XIII Gemina a Legio III Augusta. Velil jednotkám, ktoré prezimovali (179/180) pri osade Laugaricio (dnešný Trenčín) a cisárom Commodom bol ocenený za služby v sarmatskej vojne. Potom bol miestodržiteľom Numídie. Bol dočasným konzulom okolo roku 186. Rok úmrtia takisto nie je známy.
Žiadny staroveký historik Marca Valeria Maximiana vo svojom diele nespomína, hoci bol zjavne významnou vojenskou postavou. Jeho život je známy len z nápisu na jeho soche, postavenej v Diane Veteranorum (Zána) v Numídii, kde bol miestodržiteľom a takisto z nápisu na trenčianskej hradnej skale.
Razovské tufity
Razovské tufity je prírodná pamiatka o celkovej rozlohe vyhlásená v roku 1997. Nachádza sa na území obce Razová (južne od obce) v okrese Bruntál.
Ochrana
Predmetom ochrany je opustený lom v telese tzv. Razovského pyroklastického komplexu získaného sopečnou aktivitou Velkého Roudného.
Zoznam generálnych manažérov Vancouveru Canucks
Toto je zoznam generálnych manažérov Vancouveru Canucks.
Populárna kultúra
Populárna kultúra je výsledok vzájomnej diskusie medzi masovými médiami a producentmi v kultúrnom priemysle na jednej strane a príjemcami na druhej strane o tom, ako by malo vyzerať to, čo sa bude produkovať. Nedá sa vyrobiť, pretože sa musí stať populárnou medzi príjemcami. Snaží sa obísť kvalitatívny a kvantitatívny spôsob definovania, vymedzuje sa prostredníctvom vzťahu s príjmateľom. Podľa definície A. Plecnera je to súhrn významov, konania a prežívania, ktoré vznikajú na strane publika pri spotrebe produktov alebo druhov zábavy vytvorených či iniciovaných inštitúciami masovej komunikácie a kultúrneho priemyslu.
Roháčsky vodopád
Roháčsky vodopád je vodopád na Slovensku v pohorí Tatry.
Poloha
Nachádza sa v Západných Tatrách - Roháčoch, asi 12 km východne od obce Zuberec, v okrese Tvrdošín,, s prietokom 500 - 1200 l/s.
Opis
Glaciálny, čiastočne selektívny typ vodopádu na granodioritovom podloží, napájaný 2 metre širokým Studeným potokom, sa rúti do hĺbky 23 metrov.
Prístup
Je súčasťou okruhu okolo Roháčskych plies.
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2006
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2006 boli v poradí 7. Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konali sa od 28. novembra3. decembra 2006 v troch katalánskych mestách: Santa Coloma de Farners, Arbúcies a Sant Hilari Sacalm, za účasti 10 tímov. Nováčikmi turnaja boli 2 neeurópske družstvá: Austrália a Svätá Helena, ktoré sa stali nedávnymi členmi UEFS. Pôvodne sa malo na turnaji objaviť aj 🇺🇦 a 🇧🇾, ktoré malo obhajovať majstrovský titul. Obe družstvá však neobdržali vstupné víza a celý turnaj musel byť prelosovaný. Titul získalo druhýkrát 🇷🇺. Vo finále zvíťazilo nad domácim družstvom, ktoré vybojovalo svoju prvú medailu.
Fontenay-Saint-Père
Fontenay-Saint-Père je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Wavrin
Wavrin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Fontenay-Saint-Père
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Wavrin
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Fontenay-Saint-Père
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 1988
Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 1988 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1988. Konal sa v meste Seongnam (metropolitná časť Soulu), v Kórejskej republi v dňoch od 18. septembra1. októbra 1988, za účasti 12 mužských a 8 ženských tímov. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1908 a toto bolo jeho 16. vydanie. Nováčikmi olympijského turnaja boli mužské družstvo domácej Kórejskej republiky a ženské družstvá Argentíny, Spojeného kráľovstva a Kórejskej republiky. Zápasy sa hrali na štadióne Seongnam stadium s kapacitou 21 000 miest na sedenie.
Družstvo mužov 🇬🇧 získalo olympijský titul po 68 rokoch po finálovom víťazstve nad 🇩🇪. V ženskom turnaji zvíťazila 🇦🇺, keď vo finále vyhrala nad domácou 🇰🇷.
Lost In My Soul (album)
Lost In My Soul je prvý štúdiový EP album skupiny Podfuck. Obsahuje výber 4 najlepších skladieb, ktoré kapela v danom období mala vo svojom repertoári. Vznikol v zložení: Marcel Jurek (spev, vokály), Miroslav Terifaj (gitara, vokály), Michal Šmajda (gitara), Alexander Albert (basová gitara) Marián Pillár (bicie). Nahrával sa v štúdiu Slovenského rozhlasu v Košiciach a štúdiu Savid s. r. o. Hlavným zvukárom bol Gabriel Nikházy.
Zoznam skladieb
V zátvorkách je uvedený autor textu.
Hostia
V skladbe „Stále O Tom Istom“ spievali zbory spolu s kapelou vtedajšie priateľky členov kapely.
Fourqueux
Fourqueux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Chronológia starovekého Egypta
Chronológia starovekého Egypta je súčasťou periodizácie staroegyptských dejín, ktorá napomáha presnejšiemu určeniu postupnosti historických udalostí a období, napr. vymedzenie obdobia vlády panovníka, alebo určenie dátumu významnej udalosti. Konvenčná staroegyptská chronológia je výsledkom vedeckého konsenzu.
Fourqueux
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Chronológia starovekého Egypta
Vytvorenie spoľahlivej staroegyptskej chronológie je úloha, ktorá sa stále stretáva s množstvom problémov. Zatiaľ čo veľká väčšina egyptológov súhlasí s jej dnešným základným rozvrhom, v množstvách detailov sa rozchádza, väčšinou kvôli rôznorodosti existujúcich informácií o jednotlivých panovníkoch a udalostiach. Odchýlka rekonštrukcie staroegyptskej chronológie tak predstavuje pár rokov pre udalosti z Neskorej ríše, postupne sa zväčšuje na celú dekádu pre obdobie začiatku Novej ríše, viac než storočie pre historické deje zo začiatku Starej ríše a postupne do minulosti sa ešte zväčšuje. Na druhej strane datovanie je od roku 664 pred Kr., vďaka gréckym a rímskym prameňom, na rok presné.
Datovanie
Základným faktorom, s ktorým musí egyptológia pri zostavovaní chronológií rátať, je spôsob počítania a zaznamenávania časových udalostí, ktorý starí Egypťania používali. Pri svojich chronologických záznamoch nepoznali len jeden kalendárny systém a rovnako nepočítali dĺžku vlád panovníkov len jedným spôsobom. Nerozmýšľali v intencii pevného časového bodu, od ktorého by sa odvíjal absolútny kalendár, ako ho poznáme dnes. Nástup panovníka na trón bol novým začiatkom života spoločnosti a kalendáre sa v tomto duchu odvolávali na každý takýto začiatok. Toto počítanie času sa nazýva relatívne datovanie. Nemá pevný bod od ktorého by sa odvíjalo. Napr. pri prevode časových dát dĺžky panovania faraónov na absolútne datovanie musí chronológ prejsť celý zoznam vládcov, stanoviť dĺžku vlády každého z nich a doplniť čas každého interregna (medzivládia), príp. zohľadniť čas koregencií (spoluvlád).
Klasické metódy datovania
Jedným z hlavných prameňov informácií k rekonštrukcii staroegyptských dejín sú rôzne dobové záznamy. Dnes poznáme z nich len malý zlomok. Z počiatku staroegyptských dejín to boli malé tabuľky, na ktorých bol zobrazený panovník a jeho výnimočný čin, alebo oslavné palety a obradné palice, kde je možno nájsť meno panovníka, príp. určitý (hlavne symbolický) popis udalosti. Najprv to boli záznamy na trvácnych materiáloch ako kameň alebo slonovina, neskôr aj pramene na papyruse. Tieto zdroje je však treba brať s určitou mierou obozretnosti, pretože dnes nie je možné určiť, či určitý záznam bol vytvorený pre oslavný alebo len dokumentárny účel, od čoho zavisí miera skreslenia informácie.
Pre skoré dejiny Egypta je dôležitá Palermská doska, ktorá pochádza z 5. dynastie a pokrýva svojimi záznamami o panovníkoch a ďalších udalostiach čas od Ranodynastického obdobia až po obdobie panovania legendárnych a mýtických vládcov. Neskoré obdobie dejín s nedostatkom prameňov dopĺňa pseudoprorocký dokument Démotická kronika z raného obdobia panovania Ptolemaiovcov, v ktorej sa nachádzajú informácie o historických okolnostiach 28.–30. dynastie. Turinský papyrus je najrozsiahlejším a relatívne presným prameňom vládcov Egypta z 13. storočia pred Kr. Siaha od Druhého prechodného obdobia, cez prvého panovníka zjednotenej ríše Meniho, až končí v čase panovania mýtických kráľov. Uvádza dĺžku vlády každého panovníka a dynastické delenie. Medzi ďalšie významné chronologické pramene patria zoznamy kráľov z chrámov, ktoré boli súčasťou rôznych rituálnych interiérových dekorácií, ako napr. Sakkársky zoznam, ktorý bol súčasťou výzdoby hrobky, alebo Karnacký či dva Abydoské zoznamy z kultovej výzdobe chrámov.
Chronologické zhody
Užitočnou metódou, ktorou si egyptológia pomáha pri riešení týchto nezrovnalostí, je hľadanie chronologických zhôd (synchronizmov). Počas posledných desaťročí sa našlo niekoľko takýchto udalostí, ktoré sú datované v dvoch nezávislých starovekých textoch, alebo je možné im priradiť absolútny dátum v našom modernom kalendári, samozrejme s rôznou mierou spoľahlivosti. Niektoré typy synchronizmov sú:
Moderné metódy datovania
Postupom času, ako narastá poznanie staroegyptských dejín a objem informácii o nich, je stále viac jasné, že pre skutočný historický príbeh nie sú tak dôležité krátkodobé, relatívne nezávislé udalosti, ale postupné prelínanie sa a striedanie dlhodobejších vplyvov a procesov v spoločnosti, ktoré dokonca nemuseli prebiehať v rovnakom momente rovnakou rýchlosťou na všetkých miestach krajiny. Okrem toho dnes vieme, že kultúrna spätosť jednotlivých staroegyptských regiónov a sídiel nílskeho údolia, delty a blízkych oáz bola oveľa väčšia ako sa pôvodne predpokladalo, podľa čoho má súčasná egyptológia možnosť revidovať pohľad napr. na cudzorodé prvky a vplyvy počas dejín, a ich schopnosť rozrúšať a meniť pôvodnú štruktúru staroegyptskej spoločnosti. Na tomto mieste však už tradičný systém chronológie (založenom na Manetónovi) stráca možnosť absorpcie takéhoto druhu poznatkov.
Moderná egyptológia používa tri základné metódy datovania a nimi dopĺňa staršie poznatky spôsobom, ktorý nebol skôr možný:
Konvenčná chronológia
Aj napriek množstvu dohadov a nepresností základný časový rozvrh konvenčnej chronológie posledných sto rokov moc nekolísal. Je to možné vidieť na porovnaní datovania časových období staroegyptských dynastií dvoch egyptológov – Jamesa Henryho Breasteda a Iana Shawa. Prvý rozvrh bol publikovaný začiatkom 20. storočia roku 1906, druhý ku koncu, v roku 2000 (všetky roky sú pred Kr.):
Všetky rozdiely sa dajú vysvetliť narastajúcim poznaním problematiky staroegyptskej chronológie a dejín vôbec. Breasted napr. zaradil medzi panovníkov 12. dynastie meno, ktoré až nasledujúci výskum označil za reálne neexistujúcu postavu. Rovnako Breadsted veril, že všetky dynastia išli postupne za sebou. Dnes egyptológia vie, že niektoré vládli v jednom časovom období na rôznych miestach ríše. Najdôležitejšou zmenou je, že dynastie z obdoba Starej ríše sú dnes posunuté o približne tristo rokov bližšie k súčasnosti.
Alternatívne chronológie
Dnes jestvuje niekoľko navrhnutých alternatív ku všeobecne uznávanej konvenčnej chronológii:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Abrahámovce (okres Bardejov)
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Abrahámovce v okrese Bardejov.
Uponor
Business
Uponor ponúka tri základné produktové rady:
Hlavnými obchodnými partnermi a zákazníkmi sú profesionáli v oblasti stavebníctva a priemyslu – projektanti, inštalatéri, vlastníci nehnuteľností, developeri, bytové spoločenstvá a architekti.
Mama
MAMA môže byť:
Camille Lepageová
Camille Lepageová (* 28. január 1988, Angers, Francúzsko - † 11. máj 2014, Bouar, Stredoafrická republika) bola francúzska fotoreportérka, ktorá bola zabitá počas konfliktu v Stredoafrickej republike v roku 2014.
Francúzsky prezident François Hollande označil jej smrť ako vraždu. Bola prvou západnou novinárkou, ktorú zabili v konflikte v Stredoafrickej republike.
Biografia
Camille Lepageová študovala politológiu a žurnalistiku vo Francúzsku, Anglicku a Holandsku. V africkom regióne pôsobila od roku 2012 (Egypt, Južný Sudán, a od októbra 2013 Stredoafrická republika).
13. mája 2014 našli jej telo francúzske mierové jednotky hliadkujúce v oblasti Bouar v západnej časti krajiny vo vozidle vedenom Anti-Balaka rebelmi. Otec Jean Marius Zoumaldé, riaditeľ regionálneho rozhlasu SIRIRI povedal, že Camille bola v oblasti, kde prebiehali intenzívne boje medzi znepriatelenými stranami. Obeťou sa stala počas cesty v oblasti bojov neďaleko hraníc s Kamerunom. Jej smrť oznámil 13. mája 2014 Elyzejský palác.
Gregor III. Laham
Gregor III. (občianskym menom Lufti Laham; * 15. december 1933, Daraja, Sýria) je bývalý melchitský gréckokatolícky patriarcha Antiochie a celého Východu, Alexandrie a Jeruzalema. Patriarchom bol od 5. decembra 2000 do 6. mája 2017.
Kňaz
V roku 1949 zložil prvé mníšske sľuby a v roku 1954 večné sľuby v monastieri svätého Spasiteľa v Saide (v južnom Libanone). Po absolvovaní filozofických a teologických štúdií v Libanone, pokračoval v štúdiách na Pápežskom východnom inštitúte v Ríme, kde r. 1961 získal doktorát z východnej teológie. Na kňaza bol vysvätený 15. februára 1959 v monastieri Grottaferrata pri Ríme. Po skončení štúdií bol menovaný za tajomníka ekumenickej komisie i liturgickej komisie melchitského patriarchátu. V roku 1974 bol menovaný patriarchálneho vikára do Jeruzalema. Synoda melchitskej gréckokatolíckej cirkvi ho 9. septembra 1981 zvolila za arcibiskupa a 27. novembra prijal chirotóniu z rúk patriarchu Maxima V.
Patriarcha
Po rezignácii Maxima V. Hakima (patriarcha v rokoch 19672000) synoda biskupov zvolila 29. novembra 2000 za nového patriarchu jeruzalemského arcibiskupa Luftiho Lahama. Slávnostné uvedenie do úradu sa uskutočnilo v ten istý deň. Meno Gregor si vybral podľa jedného zo svojich predchodcov patriarchu Gregora II. Jussefa (18641897).
Gregor III. a rytierske rády
Patriarcha Gregor III. je od roku 2000, po svojom predchodcovi Maximovi V., duchovným protektorom zjednotenej parížsko-maltskej obediencie Vojenského a špitálskeho rádu svätého Lazára Jeruzalemského. Gréckokatolícki melchitskí patriarchovia sú duchovnými protektormi rádu od roku 1841.
Patriarcha Gregor III. je od roku 2000 taktiež duchovným protektorom a ochrancom novodobého Templárskeho rádu (Ordo Supremus Militaris Templi Hierosolymitani), organizácie, sa odvoláva na dávno zaniknutý Rád templárov. Ide o samozvaný rytierský rád.
Patriarcha Gregor III. Laham je z titulu svojho úradu (antiochijského patriarchu) veľmajstrom Patriarchálneho rádu svätého Kríža z Jeruzalema (The Patriarchal Order of the Holy Cross of Jerusalem / L'Ordre Patriarcal de la Sainte Croix de Jérusalem, skratka POHCJ), ktorý je rytierskym rádom melchitskej gréckokatolíckej cirkvi.
Dielo
Gregor III. je autorom viacerých kníh najmä z oblasti liturgiky a východnej kresťanskej spirituality, osobitne významným je štvorzväzkový antologion (časoslov + zborník) a liturgikon v arabčine. Známy je vďaka svojim ekumenickým aktivitám a aj ako iniciátor medzináboženského dialógu s islamom. Veľa cestuje do zahraničia a upozorňuje najmä na situáciu kresťanov na Blízkom východe. Viackrát navštívil aj Slovensko.
Kaplnka Presvätej Bohorodičky Spolutrpiteľky
Kaplnka Presvätej Bohorodičky Spolutrpiteľky je gréckokatolícka kaplnka v mestskej časti Albínov v meste Sečovce. V prevádzke je od 90. rokov 20. storočia.
Dejiny
náhľad|vľavo|Takmer dokončená budova Národnej školy v Albínove v školskom roku 1958/1959. náhľad|vľavo|Oltár kaplnky v 90. rokoch. Kaplnka bola zriadená v 90. rokoch 20. storočia v južnej časti budovy bývalej Základnej deväťročnej školy v Albínove. Táto škola vznikla v roku 1935 ako Štátna ľudová škola v Albínove (expozitúra Štátnej ľudovej školy v Sečovciach) a fungovala do roku 1971. Budova školy, v ktorej sa v súčasnosti nachádza kaplnka, bola postavená v rokoch 19571959.
Dispozícia
Loď kaplnky sa nachádza v zlúčených dvoch izbách (na juhovýchodnom okraji stavby), ktoré boli súčasťou bytu učiteľa bývalej školy. Miesta na sedenie pre veriacich sa nachádzajú aj na chodbe. V dvoch miestnostiach na juhozápadnom okraji stavby sa nachádza sakristia a sklad. Zvyšok budovy sa využíva ako volebná miestnosť volebného okrsku č. 6 (Albínov), na verejné zhromaždenia obyvateľov mestskej časti, príp. na občasné spoločenské akcie.
Zvonica bola dostavaná v roku 1997, južne od vchodu do kaplnky.
Galéria
Fotografie dokumentujú podobu budovy z 23. júla 2017, teda už po osadení novej strešnej krytiny:
Freneuse (Yvelines)
Freneuse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Yvelines, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vyprevádzanie mŕtveho
Vyprevádzanie mŕtveho (rus. Проводы покойника) je názov obrazu ruského realistického maliara Vasilija Grigorieviča Perova z roku 1865.
Perov, veľký zjav ruského maliarstva, strávil začiatok šesťdesiatych rokov na umeleckom pobyte v Paríži. Po návrate do vlasti v roku 1864 sa natrvalo usadil v Moskve a odvtedy už o ňom možno hovoriť ako o vyzretom umelcovi. Do tohto obdobia spadá tvorba jeho najlepších diel.
Perov okrem mimoriadneho maliarskeho talentu bol zároveň veľkým pozorovateľom života a životné príbehy dokázal s majstrovskou bravúrou zachytiť na svojich plátnach. Bol známy tým, že pre svoje zámery vyberal také kompozičné prostriedky, ktoré mu umožňovali bezozbytku zhmotniť tvorivý zámer. Tieto slová veľmi výstižne dokumentuje jedna z najhodnotnejších Perovových prác druhej polovice šesťdesiatych rokov, rozmerovo neveľké plátno Vyprevádzanie mŕtveho. Ide o jeden z najdojímavejších Perovových obrazov.
Námet a kompozícia
Námet diela je navrhnutý s úžasnou jednoduchosťou. Cez polia, zanesené snehom, sa z posledných síl tmolí do kopca kôň ťahajúci sane. Na saniach rodina - žena a dve deti - vezú jednoduchú drevenú truhlu so zomrelým sedliakom. Popri saniach beží psík vyprevádzajúci na poslednej ceste svojho pána. Pred rodinou sa črtajú strechy prvých domov blízkej dediny a v pozadí sa do diaľky vinie šírošíra rovina. Pozoruhodná je hlavná postava - žena-vdova, sediaca vpredu. Do tváre jej nevidno, celú hlavu má zahalenú v čiernej smútočnej šatke. Napriek tomu jej postoj, zhrbený chrbát, brada takmer sa dotýkajúca hrude, plecia ovisnuté pod ťarchou biedy a zúfalstva, svedčia o jej ťažkom a bezútešnom položení. Zármutok nad stratou milovaného otca, ochrancu a živiteľa rodiny čítame aj z utrápených tváričiek jej dvoch detí. Žiaľ rodiny nevdojak zdieľa aj divák.
Perov podal úplnú opustenosť a osamotenosť sedliackej rodiny v jej ťažkej životnej situácii. Ruský-sovietsky maliar M. V. Nesterov nazval Perova „básnikom zármutku“, ktorý týmto dielom smútil nad ľudom a v záujme ľudu.
Veľmi dôležitú rolu v príbehu má okolitá príroda. Na prvý pohľad studená a nevľúdna krajina akoby dokresľovala bezútešnosť postavenia sedliačky-matky. No je prekrásne namaľovaná čím dodáva dielu lyrizmus. Pri pohľade na pomaly sa uberajúce sane divák akoby v pozadí počul tiahly rytmus trúchlivej ľudovej piesne.
Obraz sa stretol s veľmi pozitívnymi ohlasmi. Umelecký kritik a historik umenia V. V. Stasov dielo vysoko hodnotil. Vo svojej recenzii napísal, že Perov:
Šútovský vodopád
Šútovský vodopád je vodopád na Slovensku v pohorí Malá Fatra.
Poloha
Nachádza sa vo výške 830 metrov nad morom v Krivánskej Malej Fatre asi severne od obce Šútovo. Z obce Šútovo je k vodopádu prístup po modrej turistickej značke a opačným smerom od Chaty pod Chlebom okolo Mojžišovych prameňov. Leží približne v strede Národnej prírodnej rezervácie Šútovská dolina.
Opis
Šútovský vodopád je napájaný vodami Šútovského potoka, ktorý pramení v zaujímavom skalnom útvare Mojžišove pramene. Priamo nad vodopádom má potok šírku 2,5 metra.
Wemaers-Cappel
Wemaers-Cappel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Astronauti Japonska
thumb|Mamoru Móri, prvý japonský astronaut Astronauti Japonska sú ľudia z Japonska, ktorí absolvovali kozmonautický výcvik.
Lety astronautov NASDA v raketoplánoch
Príbeh letov japonských astronautov začal v roku 1979 americkou ponukou na účasť v programe vedeckých výskumov v laboratóriu Spacelab-1. Ponuka priniesla ovocie v roku 1984, keď pre laboratórium Spacelab-J NASDA stanovila vedecký program a začala výber japonských účastníkov letu. 20. júna 1985 boli ohlásené mená troch nových astronautov, boli to Mamoru Móri, Takao Doi a Čiaki Naitó. Všetci traja sa na palube amerických raketoplánov opakovane dostali do vesmíru, prvý Móri so Spacelab-J pôvodne plánovaným na rok 1988, po havárii Challengera a odložení letov však až v roku 1992 (let STS-47).
Lety astronautov NASDA (od roku 2003 JAXA) v raketoplánoch k ISS
NASA rátala s japonským modulom Kibó už v plánovanej orbitálnej stanici Freedom, preto v roku 1992 NASDA rozšírila oddiel svojich astronautov o Kóičiho Wakatu. A v roku 1996 výcvik začal ešte Sóiči Noguči, to sa už však malo lietať k ISS. Keď bola konečne sprevádzkovaná Medzinárodná vesmírna stanica (ISS), boli pre prácu na stanici v roku 1999 do oddielu NASDA zapojený ešte traja ďalší astronauti, Satoši Furukawa, Akihiko Hošide a Naoko Suminová (neskôr vydatá Jamazakiová). Stanicu ISS navštívili japonskí astronauti v roku 2000, 2005 a dvakrát v roku 2008, kedy sa podieľali na inštalácii modulu Kibó.
25. februára boli oznámené výsledky 5. výberu astronautov JAXA. Oddiel astronautov rozšíril od 1. apríla 2009 civilný pilot Takuja Onis a podplukovník vojenského letectva Kimija Jui. Od marca do júla 2009 bol členom posádky ISS Kóiči Wakata. Začiatkom septembra 2009 oznámila JAXA dodatočne rozšírenie oddielu astronautov ešte o jedného člena, novým astronautom sa stal lekár Norišige Kanai. Vzápätí, k 13. septembra 2009, z oddielu JAXA odišiel Takao Doi, dôvodom bol jeho prechod do Úradu OSN pre vesmírne záležitosti vo Viedni.
Japonský vesmírny turista
V roku 2004 sa medzi vážnymi záujemcami o platený kozmický let objavil japonský podnikateľ Daisuke Enomoto. Koncom roka 2005 podpísal dohodu so Space Adventures a v marci 2006 začal prípravu na let. Mesiac pred letom bol zo zdravotných dôvodov vyradený z posádky, do vesmíru sa preto nedostal.
Automedón (Sikyón)
Automedón je v gréckej mytológii veľkňaz boha Apolóna Karneia a vládca Sikyónu.
Staroveký autor Eusebios z Kaisareie uvádza, že po vláde Zeuxippa, posledného kráľa Sikyónu, moc v štáte prevzali kňazi boha Apolóna Karneia. Prvým vládcom sa stal Archelaos a po roku sa jeho nástupcom stal Automedón.
Theoklytos
Theoklytos je v gréckej mytológii veľkňaz boha Apolóna Karneia a vládca Sikyónu.
Podľa starovekého autora Eusebia z Kaisareie sa po vláde sikyónskych kráľov dostali v štáte k moci kňazi boha Apolóna Karneia. Ich tretí vládca Theoklytos, ktorý nastúpil po ročnej vláde Automedóna, vládol štyri roky a po ňom sa vládcom Sikyónu stal Eunéos.
Kľacký vodopád
Opis
Tento vysoký vodopád bol, ako jeden z piatich na Slovensku, vyhlásený v roku 1996 za národnú prírodnú pamiatku (chránený prírodný výtvor od roku 1992). Dokumentuje vývoj reliéfu krajiny a erozívnu činnosť vody. Predmetom ochrany je vodopád dotvorený kaskádami a obrími hrncami, ktorý je dokladom vývoja reliéfu Lúčanskej Malej Fatry a fluviálnej erózie. Floristické hodnoty, výskyt ohrozených druhov malakofauny a druhov indikujúcich zachovalé pralesové porasty.
Waziers
Waziers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Helvétska republika
Helvétska republika bol štát, ktorý vznikol následkom rozširovania francúzskej revolúcie. Bol to pokus vytvoriť centralizovanú vládu nad švajčiarskym územím, ktoré dovtedy bolo len voľným zväzkom samosprávnych kantónov (Stará konfederácia).
Tour Areva
Tour Areva (predtým známa aj ako Tour Framatome alebo Tour Fiat) je mrakodrap na predmestí Paríža Courbevoie v štvrti La Défense a sídlo spoločnosti Areva. S výškou je 6. najvyššou budovou Île-de-France a 4. najvyššou budovou Courbevoie.
Budova bola postavená v rokoch 1972 – 1974 podľa návrhu achitektov zo spoločnosti Skidmore, Owings and Merrill. Inšpiráciou pre návrh budovy bol čierny monolit z filmu Stanleyho Kubricka 2001: Vesmírna odysea. V budove sa nachádza 44 nadzemných a 2 podzemné poschodia. Celková podlahová plocha budovy je.
Raniak obrovský
Raniak obrovský (iné názvy: raniak veľký, netopier veľký ; lat. Nyctalus lasiopterus) je menej známy a najväčší európsky netopier.
Rozšírenie a početnosť
Žije v západnej Ázii, Európe a na severe Afriky.
Rozšírenie na Slovensku
Raniak obrovský je najvzácnejšie sa vyskytujúci netopier na Slovensku.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa v letnom a prechodných obdobiach celkovo vyskytol v 10 (2,3% rozlohy Slovenska) v nadmorských výškach 103 -.