cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint-Philbert-sur-Boissey
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cena Grammy za najlepšiu tanečnú nahrávku
Cena Grammy za najlepšiu tanečnú nahrávku (angl. Grammy Award for Best Dance Recording) je ocenenie udeľované na Grammy Awards od roku 1998.
Príjemcovia
alt=|náhľad|208x208bod|[[Madonna, víťazka z roku 1999 počas turné Confessions Tour]] alt=|náhľad|197x197bod|[[Kylie Minogue, víťazka z roku 2004 ]] alt=|náhľad|226x226bod|[[Britney Spears, víťazka z roku 2005]] alt=|náhľad|203x203bod|[[Justin Timberlake, dvojnásobný víťaz]] alt=|náhľad|211x211bod|[[Lady Gaga, držiteľka 3 nominácií a víťazstva z roku 2010]] alt=|náhľad|234x234bod|[[Rihanna, víťazka z roku 2011]] náhľad|229x229bod|[[Skrillex, trojnásobný víťaz]]
Anglická slanina
náhľad|Anglická slanina Anglická slanina je druh slaniny pochádzajúci z anglosaských krajín, kde sa označuje slovom bacon. V Česku a na Slovensku sa vyrába z bravčového bôčika, ktorý je vykostený, neobsahuje teda rebrá alebo chrupavky a nemá s britským typom slaniny (tzv. back bacon) takmer nič spoločné. Tá sa skladá z nasoleného bravčového karé a kúsku bôčika s ponechaným tukovým pokrytím. Môže byť neúdená alebo údená a býva určená na ďalšiu tepelnú úpravu.
Postupy výroby sú rôzne. Niekedy sa bôčik na sucho nasolí, časti mäsa sa tvarujú, bôčik sa povarí a pri miernej teplote údi do mäkka. Inokedy sa bôčik naloží do slaného nálevu s cesnakom a nechá sa niekoľko týždňov odležať. Bôčik je v náleve potrebné priebežne sledovať a pokiaľ je možné, ešte aj upravovať. Mäso sa potom údi studeným dymom dva až tri dni. Vyúdená anglická slanina má typickú tmavú zlatohnedú farbu a často sa natiera tzv. kulérom z karamelu a tekutého dymu. Priemyselná výroba anglickej slaniny je odlišná, pretože má za úlohu skrátiť dobu výroby a celkovo zlacniť jej produkciu. Na výrobu sa používa napr. umelý dym, na ofarbenie slaniny zase farbiace prípravky. Okrem toho, od začiatku 90. rokov 20. storočia začali niektorí výrobcovia, s cieľom zvýšiť zisku alebo znížiť cenu, do anglickej slaniny pridávať vodu so zahusťovadlami, dochucovadlami a ďalšími éčkami, takže sa dnes môžeme napríklad stretnúť s výrobkami, kde je podiel mäsa (resp. mäsovej časti) len niečo málo nad 60 %.
Saint-Philbert-sur-Risle
Saint-Philbert-sur-Risle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pierrefitte (Vosges)
Pierrefitte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolina Strążyska
Topografia
Dolina za začína vo výške pri Drodze pod Reglami, na konci ul. Strążyskiej V Zakopanom a vedie až k stenám Giewontu, ktorý ju ohraničuje na južnej strane. Západnú stranu doliny tvorí Grzybowiec a Łysanki so Samkowou Czubou, na východe zas Juhaska Kopa v Długim Giewoncie skalný pilier, potom chrbát Wyżniej Suchej Przełęczy, Niżnia Sucha Przełęcz, Suchy Wierch, Sarnia Skała a jej chrbát Grześkówki. Nad vodopádom Siklawica chrbát Styrżnika rozdeľuje hornú časť Doliny Strążyskiej na dve menšie dolinky, ktoré formujú jej horné poschodie: východné Dolinu Wielkiej Równi a západné Mału Dolinku. Hlavná časť doliny má ešte niekoľko menších bočných oddelení: Samkowy Żleb, Dolina Grzybowiecka, Koński Żleb a Sarni Żleb.
Zvrchovanosť ľudu
Zvrchovanosť ľudu znamená, že moc pochádza od ovládaných, nie od vládcov. Zvrchovanosť ľudu vychádza z idey, že všetká zákonitá moc pochádza od ľudí ktorým sa vládne, a nie z nejakého božského či iného externého zdroja. Idea zvrchovanosti ľudu má úzku súvislosť s ideou spoločenskej zmluvy medzi ľuďmi a ich vládou, ako ju sformovali osvietenskí filozofi Thomas Hobbes, John Locke a Jean-Jacques Rousseau. Jej podstatou je, že ľudia sa podradia moci výmenou za ochranu osobnej bezpečnosti, slobody a majetku, ktorú im poskytnú vládcovia. Ak vládcovia zneužijú svoju moc, ľud má právo povstať proti nim. Teoreticky je v súlade so zvrchovanosťou ľudu akákoľvek forma vládnutia, v ktorej vládca alebo vládnuca elita spravujú štát v záujme ľudu a s jeho súhlasom. Dokonca-tiež teoreticky-v prospech ľudu môže vládnuť aj absolútna diktatúra. Svojho času sa to nazývalo osvietenský absolutizmus, prípadne blahovoľná diktatúra. Dnes sa však myšlienka zvrchovanosti ľudu pevne spája najmä s pojmami zastupiteľská demokracia a ústavná vláda-práve ony sú zárukou podpory ľudí predstaviteľom, ktorých si sami zvolili.
Dolina Strążyska
Opis doliny
Dolina vznikla dôsledkom tektonického zlomu na mieste, kde sa začína Żleb Kirkora. Má plochu, a dĺžku. Celú dolinu vytvárajú sedimentárne horniny. Dolina je zarastená lesmi a na jej oboch stranách sú početné skalné veže. Medzi najvýznamnejšie patria: Kominy Strążyskie, Skała Jelinka, Kapelusze, Kiernia, Czarna Turnia. Cez dolinu preteká bystrý Strążyski Potok. Táto tichá dolina je obľúbeným miestom návštev mnohých turistov.
Zvrchovanosť ľudu
Väčšina novodobých vlád tvrdí, že zdrojom ich legitimity je podpora ľudu, dokonca aj vtedy, ak nie je k dispozícií nijaká procedúra, ktorá by ľudom zabezpečovala účinnú kontrolu nad tými, čo im vládnu. V 20. storočí napríklad mnohí latinskoamerickí diktátori (podobne aj aj novodobá vojenská diktatúra v Mjanmarsku) dokazovali, že ich spôsob vlády bol v súlade s najlepšími záujmami občanov a v ich mene.
Pierrepont-sur-l’Arentèle
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dolina Strążyska
Opis doliny
V minulosti bola dolina vypásaná, najmä na Hali Strążyskiej. Najstaršie zachované dokumenty, ktoré sa o doline zmieňujú sú z roku 1605. Názov doliny pochádza z roku 1669. V roku 1961 bolo vypásanie dobytka a oviec zakázané.
Pierrepont-sur-l’Arentèle
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dolina Strążyska
Opis doliny
Dolina je populárnym cieľom mnohých turistov. Je obľúbená aj preto, lebo cez ňu prechádza turistický chodník na Giewont. V ústí doliny stojí vila „Roma“, je tu parkovisko a konečnú tu majú autobusy.
Napriek blízkosti Zakopaného a vysokej návštevnosti sú lesy v dobrom stave. Na Samkowej Czubie a na Grześkówkach stále rastie pôvodný bukovo–jedľový les a zriedkavo sa vyskytuje tis. Severné steny Giewontu sú porastené bohatou flórou. Rastú tu mnohé vzácne rastliny ako napríklad: jarabina mišpuľková, papradie alpínske, prilbica chlpatoplodá, skalník plstnatý, krivec najmenší.
Údené mäso
thumb|Údené bravčové mäso Údené mäso je mäsitý výrobok, ktorý sa vyrába údením v udiarni.
Dejiny
História údenia spadá podľa niektorých zdrojov až do obdobia praveku – je zrejmé, že podobným spôsobom upravovali ľudia mäso pred vyše 80 000 rokmi. Údené, najmä bravčové mäso, bolo známe aj na území Česka. Vzhľadom na to, že mäso jedli prostí ľudia spravidla len v nedeľu, bolo údenie jediným spôsobom, ako uchovať mäso zo zabíjačiek dlhšiu dobu.
Tradičné údené mäso
thumb|Údené mäso so zemiakovou kašou Výroba tohto mäsa je jednoduchá. Mäso sa musí najprv nasoliť buď klasickou soľou, sanytrom alebo dusitanovou zmesou, pričom možnosti nasolenia sú tri: nakladanie do nálevu, suché nasolenie a solenie injekčnou striekačkou.
V Česku sa najčastejšie používa nakladanie do nálevu. Okrem soli (rýchlosoli) sa do mäsa vtrú či medzi jednotlivé vrstvy vložia rôzné ďalšie ingrediencie, ako napríklad cesnak, cibuľa, borievkové bobule, korenie, cukor a podobne. V náleve sa mäso nechá odležať určitú dobu, ktorá je závislá od použitého spôsobu solenia. Počas tejto doby treba mäso priebežne kontrolovať. Takto pripravené mäso sa vkladá do udiarne, kde sa vyúdi.
Priemyselná výroba
Spôsob priemyselného údenia, ktorý je uplatňovaný v súčasnej dobe, je odlišný. To má na rozdiel od domácich udiarní za účel výrobky len ofarbiť, ochutiť a aromatizovať. Na mäso sa aplikuje tzv. tekutý udiarenský dym, doba skutočného údenia je potom príliš krátka. Výhoda tohto údenia spočíva v tom, že takto upravené mäso neobsahuje karcinogény, ktoré pri bežnom údení v dyme vznikajú. Nevýhodou je odlišná chuť.
Pridávanie náhrad
thumb|Údený bôčik Po zrušení záväzných noriem na výrobu potravín na začiatku 90. rokov 20. storočia začali mnohí výrobcovia, s cieľom zlacniť mäso či zväčšiť zisk, do údeného mäsa injekčne vpichovať vodu s polyfosfátmi, zvýrazňovačmi chuti a ďalšími éčkami. Niektoré údené mäsá obsahujú len 70% mäsa (resp. mastné časti). Ďalším spôsobom klamania údeného mäsa je jeho nastavovanie práškom zo sušenej krvi. Preto je dnes priemyselne vyrábané údené mäso veľmi rozdielnej kvality.
Mutarotácia
Mutarotácia je zmena optickej rotácie na základe zmeny rovnováhy medzi dvoma anomérmi, keď sa odpovedajúce stereocentrá premieňajú z jedného anoméru na druhý. Cyklické cukry vykazujú mutarotáciu pri zmenách medzi α a β anomérmi. Optická rotácia roztoku závisí na optickej rotácii každého anoméru a ich pomere v roztoku.
Mutarotáciu objavil francúzsky chemik Augustin-Pierre Dubrunfaut v roku 1844, kedy si všimol, že optická rotácia vodných roztokov cukrov sa mení v čase.
Meranie
Pozorovaná rotácia vzorky je váženým priemerom optických rotácií každého anoméru prítomného vo vzorke. Na základe toho je možné použiť polarimeter na zmeranie rotácie vzorky a z toho vypočítať pomer prítomných anomérov podľa enantiomérneho nadbytku, ak je známa rotácia každého čistého anoméru. Mutarotáciu je možné sledovať v čase alebo určiť rovnovážny pomer podľa pozorovania optickej rotácie a jej zmien.
Reakčný mechanizmus
náhľad|350x350bod|Reakčný mechanizmus zmeny medzi α a β anoméru V priebehu mutarotácie dochádza k otvoreniu cyklického kruhu, vzniku lineárnej formy a následnému uzavretiu cyklickej formy v opačnom anomére. Mutarotácia je všeobecne katalyzovaná kyselinou alebo zásadou.
Ustavenie rovnováhy anomérov vo vodnom roztoku glukózy trvá pri asi 8 °C asi 72 hodín. V živých systémoch katalyzujú mutarotáciu enzýmy mutarotázy. Nie všetky enzýmy sú totiž schopné metabolizovať α i β anoméry, takže mutarotázy pomáhajú urýchliť ustanovenie rovnováhy.
Jana Pidrmanová
Jana Pidrmanová (* 17. marec 1985, Cheb) je česká divadelná a filmová herečka.
Detstvo
Detstvo strávila vo Františkových Lázních a absolvovala hotelovú strednú školu. Po ukončení štúdia študovala v rokoch 2004 až 2008 na Divadelnej fakulte Akadémie múzických umení v Prahe (DAMU). Medzi jej profesormi boli Eva Salzmannová, Alois Švehlík, Jan Nebeský a Daria Ullrichová. Tiež študovala špeciálne vzdelávanie na Univerzite Hradec Králové.
Kariéra
Po ukončení štúdia na Divadelnej fakulte Akadémie múzických umení v Prahe sa prvýkrát predstavila v Jihočeskom divadle (Jihočeské divadlo, České Budějovice) a od roku 2009 účinkuje v Národnom divadle v Prahe.
Machovka lepkavá
náhľad| Plody Machovka lepkavá (iné názvy: machovka dužinatoplodná, machovka dužnoplodá , v obchode aj tomatillo ; lat. Physalis philadephica, synonymá: Physalis ixocarpa, Physalis aequata) je rastlinný druh z čeľade ľuľkovité (Solanaceae).
Systematika a zahraničné názvy
Physalis philadelphica (bez P. ixocarpa) sa delí na pestovanú varietu Physalis philadelphica var. domestica a divú varietu Physalis philadelphica var. philadephica (pričom divá sa po španielsky volá aj miltomatl či miltomate).
Zahraničné názvy pre P. philadelphica aj P. ixocarpa sú:
Charakteristika
Rastlina pochádza zo strednej Ameriky, Aztékovia ju pestovali už v 8. storočí , vďaka ľahkému pestovaniu sa rozšírila do teplých oblastí celého sveta, pestuje sa už aj v Indii , Austrálii alebo Afrike.
Plod má v priemere okolo 5 cm, guľatá bobuľa je chránená blanitým obalom, ktorý je pred konzumáciou nutné odstrániť. Plody machovky lepkavej sa zberajú spravidla ešte nedozreté, so svetlozelenými sfarbením. Pre svoju výraznú chuť pripomínajúcu citrusy tvoria dôležitú zložku mexických studených omáčok salsa verde alebo guacamole. Dozretý plod má žltooranžovú, u niektorých odrôd až fialovú farbu, a konzumuje sa ako ovocie za surova, vďaka vysokému obsahu pektínu sa hodí aj na prípravu marmelád.
Zdroje tejto kapitoly sú:
Mišpuľa obyčajná
náhľad|Plody na rastline Mišpuľa obyčajná (lat. Crataegus germanica, Mespilus germanica) je druh rastliny z rodu hloh (Crataegus), resp. staršie z rodu mišpuľa (Mespilus).
Plody sú jedlé. Nezrelé chutia trieslovito, zrejú po premrznutí a zmäknutí, sú chutné so špecifickou hruškovou chuťou, oceňované i pre zdravotné účinky. Dá sa použiť aj ako okrasná rastlina.
Dejiny
Často sa pestovala v stredoveku ako ovocná drevina, v strednej Európe sa pestuje od 12. storočia. Je ale možné, že sa pestuje už 3 000 rokov. undefinedStaroveký grécky geograf Strabón zmieňuje μέσπιλον (mespilon) v publikácii Geographica, kniha 16, kapitola 4. undefined
Pestovala sa v Grécku asi 700 pred Kr. a v Ríme asi 200 rokov pred Kr.. V 17. a 18. storočí ju vytlačili iné druhy ovocia, aj dnes sa pestuje okrajovo. náhľad|Borka.
Rozšírenie
Pochádza z oblasti malej Ázie, Kaukazu a severného Iránu.
Opis
Je to listnatý opadavý ker (zriedkavo malý strom). Dorastá do výšky 5 m. Listy sú 7-12 cm dlhé, zelené, kožovité, ochlpené. Kvitne v máji nápadne veľkými kvetmi s bielymi korunnými lístkami. Plody sú ochlpené, hnedo sfarbené malvice. Drevo je červeno biele, tvrdé, pevné a veľmi húževnaté. Mladé výhonky voľne rastúcich rastlín majú tŕne, tie však úplne chýbajú u kultúrnych odrôd.
Počet chromozómov 2n = 32 alebo 2n = 34.
Obsahové látky
Plody obsahujú asi sedemdesiatpäť percent vody, desať percent cukru, vitamíny (C a B2), vlákninu, triesloviny, kyseliny (najviac kyselinu jablčnú ). A minerálne látky ako vápnik, horčík , draslík a sodík. náhľad|Kvet.
Použitie
Používa sa ako okrasná rastlina pre nápadné kvety a plody. Plody sa používajú na konzumovanie ako ovocie, zrejú po prvých mrazoch. Považuje sa za cenné ovocie pre obsah vlákniny, ktorý pôsobí proti rakovine hrubého čreva a môže znížiť aj riziko vzniku žlčových kameňov, zvyšuje mikrobiálnu činnosť v prospech črevných baktérií. Zo zrelých plodov možno ľahko vyrobiť veľmi chutnú zaváraninu. Nevýhodou mišpule je obtiažna manipulácia so zrelými mäkkými plodmi, ktorých šupka sa ľahko trhá.
V Iráne sa ovocie, lístie, kôra a drevo stromu používali ako lieky na niektoré ochorenia, vrátane hnačky, nadúvania žalúdka, abscesov v krku a horúčky.
Pestovanie
Mišpuľa vyžaduje teplé a chránené miestá. Preferuje zásaditú, priepustnú výživnú pôdu. Vydrží prísušky.
Saint-Pierre-d’Autils
Saint-Pierre-d’Autils je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Ki
Ki  môže byť:
Saint-Pierre-d’Autils
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ki
KI môže byť:
Saint-Pierre-d’Autils
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ki
.ki môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľké Bierovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľké Bierovce v okrese Trenčín.
László Rajk
László Rajk (* 8. máj 1909, Székelyudvarhely† 15. október 1949, Budapešť) bol maďarský komunistický politik a funkcionár (1944 tajomník strany, 19451949 člen predsedníctva), minister vnútra a zahraničných vecí Maďarskej republiky, obeť vykonštruovaného politického procesu. V roku 1955 bol rehabilitovaný.
Životopis
László Rajk sa narodil v roku 1909 ako deviaty z jedenástich detí do rodiny obuvníka v sedmohradskom meste Székelyudvarhely. Po vyštudovaní lýcea reformovanej cirkvi v rodnom meste začal v roku 1929 študovať maďarčinu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Loránda Eötvösa v Budapešti. Štúdium nedokončil, pretože v roku 1930 nadviazal spoluprácu s komunistami a o rok neskôr sa dokonca stal členom komunistickej strany (KMP). Pre ilegálnu činnosť v prospech strany a viacnásobné väzobné stíhanie bol prinútený univerzitu opustiť.
Od roku 1933 pracoval ako robotník na stavbách a v roku 1935 sa vrámci Federácie stavebných robotníkov podieľal na organizovaní štrajkov. V roku 1936 bol stranou vyslaný do Prahy, odkiaľ sa dostal do Španielska, kde bojoval za republikánov v španielskej občianskej vojne. Bol politickým komisárom a tajomníkom strany maďarského práporu medzinárodnej brigády. Po víťazstve frankistov bol do roku 1941 internovaný vo Francúzsku a následne sa vrátil do Maďarska, kde ďalej pracoval pre komunistický odboj. Stal sa tajomníkom ilegálnej komunistickej strany MKP. Skrýval sa u svojej priateľky Júlie Földi, s ktorou sa v roku 1944 oženil. V roku 1944 bol po prevzatí moci nacistickými šípovými krížmi uväznený a transportovaný do Nemecka. Pred popravou ho zachránila intervencia jeho brata Endreho, ktorý bol štátnym tajomníkom. Po návrate do Maďarska naďalej pracoval pre komunistickú stranu a pôsobil ako prvý tajomník budapeštianskej sekcie strany a následne ako zástupca generálneho tajomníka strany.
Proces s Rajkom
Pomerne obľúbený Rajk však čoskoro prišiel do konfliktu s vodcom strany Matyásom Rákosim, ktorý narozdiel od Rajka strávil vojnu v Moskve a ktorý v Rajkovi videl mocenského protivníka. Proti domácim komunistom sa vytvorila opozícia stalinistického moskovského krídla strany a Rajk musel vymeniť post ministra vnútra za menej prominentný úrad ministra zahraničných vecí. V roku 1948 sa vyostril spor medzi Juhosláviou a Sovietskym zväzom a Rajk, ktorý voči Juhoslávii vystupoval skôr zmierlivo na svoje styky doplatil. Už od začiatku roku 1949 sa v Maďarsku pripravoval proces s vnútornými nepriateľmi a v máji 1949 vedenie komunistov rozhodlo, že do čela procesu bude postavený Rajk.
Vykonštruovaný a zinscenovaný politický proces s Rajkom a (Lazarom Brankovom) súvisel s vylúčením Juhoslávie z komunistického tábora v júni 1948 a následnom prenasledovaní domnelých a skutočných Titovych priaznivcov a spojencov.
30. mája 1949 bol Rajk zatknutý a následne v procese so siedmymi ďalšími Maďarmi obvinený ako titoistický zradca a špión, ktorý chcel v Maďarsku nastoliť kapitalistický imperialistický systém. Spočiatku sa rozvíjala aj fašistická verzia obžaloby. Rajk bol nakoniec v procese v septembri odsúdený k trestu smrti a 15. októbra 1949 popravený. Udalosť bola jedným z prvých procesov podobného typu mimo Sovietskeho zväzu a otvorila sled podobných procesov v ďalších nových komunistických krajinách vrátane Československa (proces Slánský a spol.).
Po Stalinovej smrti sa vo Východnom bloku vytvorili vhodné podmienky pre uvoľnenie režimov a vrámci prvej destalinizácie bol Rajk v júli 1955 rehabilitovaný a so svojimi dvomi spoločníkmi odsúdenými na smrť dôstojne pochovaný. Udalosť pohrebu prepukla v masovú demonštráciu, ktorá bola predzvesťou Maďarského povstania v októbri 1956.
Veria
Veria, úradne prepisované Veroia, historicky označované ako Berea alebo Berrhoia, je mesto v Makedónii v severnom Grécku, ktoré sa nachádza severozápadne od hlavného mesta Atény a  juhozápadne od Solúna.
Rozsiahle archeologické nálezisko Vergina (staroveké Aegae, prvé hlavné mesto Macedónie) sa nachádza juhovýchodne od centra mesta. Súčasťou náleziska, ktoré je na zozname svetového dedičstva UNESCO, je hrobka Filipa II. Macedónskeho.
Byzantská Veria
Počas Byzantskej ríše Veria rástla a prosperovala, rozvíjala veľkú a vzdelanú obchodnú triedu (grécku a židovskú) a stala sa strediskom stredovekého gréckeho učenia; známky tejto prosperity sa odrážajú v mnohých byzantských kostoloch, ktoré boli v tom čase postavené. Počas 7. storočia sa na územie dostali slovanské kmene Drugovitov, ktoré sa v okolí usadili. Cisárovná Irena mesto nechala prestavať a dočasne bolo po nej aj pomenované ako Irenopolis. V byzantsko-bulharských vojnách bola Berrhoia významným strategickým centrom. Po IV. križiackej výprave sa mesto stalo súčasťou Solúnskeho kráľovstva a následne Srbského despotátu. Od neho sa mesto síce ešte podarilo získať na istý čas Byzantskej ríši, ale nakoniec mesto padlo do rúk Osmanom.
Osmanská Veria
Pod osmanskou vládou bola Veria aj naďalej regionálnym centrom gréckeho obchodu a učenia a mnoho významných gréckych vedcov (napr. Ioannis Kottounios) tu žilo alebo sa tu narodilo.
Moderná Veria
Vďaka veľkej, prosperujúcej a vzdelanej buržoázii sa Veria stala jedným z centier gréckeho nacionalizmu v regióne Macedónsko a obyvatelia mesta sa aktívne podieľali na gréckej vojne za nezávislosť. Medzi dôležitých vojenských vodcov počas povstania patrili okrem iného Athanasios Syropoulos, Georgios Syropoulos, Dimitrios Kolemis a Georgios Kolemis; ale, ako to bolo v prípade zvyšku severného Grécka, povstanie bolo nakoniec porazené a Veria sa stala súčasťou moderného Grécka v roku 1912 počas balkánskych vojen.
Lysos
Lysos môže byť:
Voyo
Voyo je slovenská platená video on demand služba poskytujúca filmy, seriály a televízne programy z vysielania staníc skupiny Markíza. Projekt bol spustený v auguste 2011 ako bezplatný archív programov z produkcie TV Markíza a platforma pre živé vysielanie pôvodnej tvorby a športových prenosov. Postupne sa však pretransformovala na platenú službu po vzore amerického Netflixu. Ponuka dostupných programov je pravidelne rozširovaná. Podľa samotného prevádzkovateľa ide o viac než 2 000 filmov a seriálov. Všetky uvádzané tituly sú buďto slovenské a české, alebo úplne či čiastočne lokalizované. Služba ďalej poskytuje živé vysielanie televíznych staníc Markíza, Doma, Dajto, Markíza KRIMI, Nova International a prémiových športových kanálov Nova Sport 1 a Nova Sport 2. Voyo tiež predplatiteľom umožňuje sledovať vybrané programy exkluzívne až o týždeň skôr než v TV. Na základe prieskumu nezávislej agentúry 2muse bolo Voyo v júli 2022 najznámejšou streamovacou službou na Slovensku, pričom z hľadiska poznateľnosti značky predstihlo aj celosvetových gigantov.
Obsahová ponuka
Streamovacia služba Voyo za mesačný poplatok 5,99 eur ponúka televízny archív úplne bez reklám a knižnicu plnú československých filmov aj svetových kinohitov. Najúspešnejšie tituly skupiny Markíza či obľúbené turecké seriály je dokonca možné sledovať ešte pred ich televíznou premiérou.
Voyo sa v novembri 2020 dočkalo obnovy, vďaka prechodu na novú technologickú platformu je modernejšie, svižnejšie a prehľadnejšie. Predplatiteľom ponúka príjemnejšie užívateľské prostredie, vylepšenú navigáciu a množstvo nového obsahu. Odvtedy počet predplatiteľov služby rastie, na jar 2022 malo Voyo na Slovensku a v Česku súhrnne viac než 350 000 platiacich zákazníkov. V septembri 2022 už 400 000.
Samuel Šikeť
Samuel Šikeť (* 7. august 1863, Pukanec† 13. január 1902, Tanga, Tanzánia) bol slovenský cestovateľ a svetobežník, „jeden z najväčších slovenských cestovateľov“.
Životopis
V rokoch 18781882 sa učil za debnára. Následne absolvoval vandrovky po mestách Szőgye, Ostrihom, Vacov a Budapešť. V roku 1888 precestoval skoro celú Európu, 1891 sa z neho stal debnársky majstermajiteľ dielne, neskôr mal krčmu vo Viedni. Po neúspechu svojho podnikania sa rozhodol cestovať.
Navštívil Boží hrob (Palestína). V roku 1895 vycestoval do Kanady, odtiaľ do Spojených štátov (prešiel každý z členských štátov), nasledovali Kuba, Mexiko, Haiti, Kolumbia, Venezuela, Brazília. V Ázii to boli štáty: India, Čína, Japonsko, Malajsko, Filipíny, ostrovy: Borneo, Jáva, Sulawesi. Navštívil aj Austráliu a Oceániu: Austrália, Nový Zéland, Tasmánia. V Afrike precestoval: Egypt, Tunis, Alžír, Madagaskar a Tanzániu.
Zomrel v Tanzánii (v tom čase nemecká kolónia), ktorá bola vtedy vo vojnovom stavepravdepodobne ho popravili ako špióna.
Cestoval vlakom, loďou a pešo. Jeho cesty majú celkovo okolo. Z jeho ciest sa zachovalo 10 listov bratovi (opísal v nich zážitky z ciest, mapky, pamätihodnosti). Počas ciest sa živil uverejňovaním zážitkov v novinách, tlmočníctvom a prekladateľstvom (ovládal sedem jazykov).
Jeho cestovný denník, na základe ktorého chcel vydať cestopis, sa nezachoval.
Predné sedlo
Predné sedlo je nevýrazné horské sedlo v Nízkych Tatrách, na južnom úpätí Kráľovej hole nad obcou Šumiac.
Polohopis
Nachádza sa vo východnej časti Kráľovohoľských Tatier, na južnom okraji časti Kráľova hoľa. Severne od sedla leží vrch Kráľova hoľa, južne sa nachádza bezmenný, nevýrazný pahorok. Západne leží Šumiacka dolina, východne údolie potoka Havraník. Priamo v sedle stojí celoročne prístupná Chata pod Kráľovou hoľou. Sedlom vedie aj elektrické vedenie na Kráľovu hoľu.
Prístup
Sedlo leží nad horehronskou obcou Šumiac, z ktorej vedie touto lokalitou lesná cesta k vysielaču na Kráľovej holi. Z obce vedie lesom modro značená turistická trasa, ktorá pokračuje až na vrchol Kráľovej hole.
Saint-Pierre-de-Bailleul
Saint-Pierre-de-Bailleul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plainfaing
Plainfaing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá klubov FIFA 2013
Majstrovstvá klubov FIFA 2013 bol desiaty ročník majstrovstiev klubov FIFA a po prvýkrát sa uskutočnil v Maroku. Turnaj sa začal 11. decembra a skončil 21. decembra. Víťazom sa stal nemecký klub Bayern Mníchov, keď vo finále porazil domáci klub Raja Casablanca 2 - 0. Najlepším strelcom sa stali Dário Conca, César Delgado, Mouhcine Iajour a Ronaldinho s dvoma gólmi. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal Francúz Franck Ribéry. Zápas o tretie miesto vyhral brazílsky klub Altético Mineiro.
Pohár majstrov európskych krajín 1955/1956
Finále sa odohralo v Parc des Princes v Paríži, 13. júna 1956. Z víťazstva sa tešili hráči Real Madrid, ktorí zdolali francúzsky klub Reims.
Štvrťfinále
Prvé zápasy sa hrali od 23. novembra 1955 do 18. januára 1956, odvety od 28. novembra 1955 do 12. februára 1956.
Semifinále
Prvé zápasy sa hrali 4. a 19. apríla, druhé zápasy 18. apríla a 1. mája 1956.
Finále
Finále sa odohralo 13. júna 1956 v Parc des Princes v Paríži, vo Francúzsku.
Pleuvezain
Pleuvezain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Večernica parková
Večernica parková alebo netopier parkový (lat.Pipistrellus nathusii) je malý netopier z čeľade netopierovité. Podobá sa na netopiera hvízdavého (Pipistrellus pipistrellus). Je široko rozšírený po celej Európe.
Opis
Dĺžka hlavy a tela je 46 až 55 mm a rozpätie krídel dosahuje 220 – 250 mm. Predlaktie je dlhé 32 až 40 mm a celkom váži 6 až 15 g. Jeho srsť je polotmavá červenohnedej farby, často s bledými končekmi a s bledohnedým spodkom. Srsť je dlhšia a menej rovnomerne sfarbená ako u netopiera hvízdavého. Zároveň je od neho väčší a má širšie krídla. Tvár, uši, krídla a chvost sú tmavé.
Rozšírenie a početnosť
Je rozšírený od Západnej Európy východne k Uralu, Turecku a Kaukazu. Je migrujúcim druhom, jedince zo severnej a východnej oblasti migrujú počas zimy na juhozápad. Preferované stanovištia sú parky a lesy, často v blízkosti vody.
Hojne je rozšírený v strednej a východnej Európe. Na západe je jeho zimný výskyt vzácnejší, ale nedávno boli na viacerých územiach objavené nové kolónie. Na Britských ostrovoch, bol v minulosti jeho výskyt považovaný za vzácny, iba na pár jedincov napr. na ropných plošinách v Severnom mori. V súčasnosti sú známe viaceré výskyty v Británii aj v Írsku.
Rozšírenie na Slovensku
Rozšírenie druhu na území Slovenska nie je dostatočne známe.
Potrava a rozmnožovanie
Loví v skorých hodinách, lieta rovno s rýchlymi a hlbokými údermi krídel cca 3 až 15 m nad zemou. Loví malý až stredne veľký hmyz, najmä komáre.
Rozmnožovacie kolónie sa nachádzajú v dutých stromoch, búdkach na hniezdenie a niekedy aj v budovách. Párenie prebieha od júla do skorého septembra. Samce majú vo svojom teritóriu hárem samíc. Na jar samice rodia jedno až dve mláďatá.
Echolokácia
Používa frekvenciu od 36 do 62 kHz s najväčšou energiou na 41 kHz a s najdlhším trvaním 6,9 ms.
Lesnícka ulica (Bratislava)
Tiahne sa kolmo od hlavnej dopravnej tepny Rusoviec – Balkánskej ulice, ústi do Colníckej, je rovnobežná s Hájovou a Zdravotníckou. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Kurence (vrch v Nízkych Tatrách)
Kurence je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Iľanovom, približne južne od Liptovského Mikuláša.
Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obce Iľanovo (Liptovský Mikuláš) a Demänovská Dolina. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Pavčina Lehota a mestské časti Demänová a Iľanovo, južne sa nachádza Demänovská Dolina. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Kurence sú súčasťou rázsochy, vybiehajúcej severozápadným smerom z Krakovej hole, situovanej v bočnom hrebeni. Ten vybieha z Krúpovej hole v hlavnom hrebeni severným smerom na Poludnicu. Západným smerom sa nachádza vrch Pálenica, Na jame a Siná , južným Ostredok , Magura , Pusté  a Krakova hoľa, východným Kopa , Kúpeľ , Poludnica  a Končitý vrch  a severným Bodová  a Demänovská hora. Masív patrí do povodia Váhu; východnú časť hrebeňa odvodňuje potok Iľanovianka, voda zo západných odteká riečkou Demänovkou. Vrcholom prechádza hranica Národnej prírodnej rezervácie Demänovská dolina. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol i hrebeň pokrýva súvislý lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Veľkú a Malú Fatru.
Prístup
Na vrchol nevedie značený turistický chodník a vzhľadom na stupeň ochrany je tak prístup naň nežiadúci. Žltá značka však vrchol travrzuje západným a juhozápadným úbočím.
Stavová rovnica
Stavová rovnica je (nejaká) rovnica vyjadrujúca vzťah medzi termodynamickými stavovými veličinami.
Rozlišuje sa:
Osmanské vojny v Európe
Osmanské vojny v Európy boli série vojenských konfliktov medzi Osmanskou ríšou a rôznymi európskymi štátmi, ktoré sa datujú od konca stredoveku do začiatku 20. storočia.
Prvé konflikty sa začali počas byzantsko-osmanských vojen, ktoré sa konali v Anatólii na konci 13. storočia, pred vstupom do Európy v polovici 14. storočia, po ktorom nasledovali bulharsko-osmanské vojny a srbsko-osmanské vojny, ktoré sa začali v polovici 14. storočia. Väčšinu tohto obdobia charakterizovala osmanská expanzia na Balkán.
Osmansko-benátske vojny trvali štyri storočia, počnúc rokom 1423 a trvajúcimi až do roku 1718. Toto obdobie bolo svedkom pádu Negroponte v roku 1470, pádu Famagusty (Cyprus) v roku 1571, porážky osmanskej flotily pri bitke pri Lepante v roku 1571 (v tom čase najväčšej námornej bitky v histórii), pádu Candie (Kréta) v roku 1669, benátskeho dobytia Morey (Peloponéz) v 80. rokoch 17. storočia a jeho strata opäť v roku 1715. Ostrov Korfu pod benátskou vládou zostal jediným gréckym ostrovom, ktorý nebol dobytý Osmanmi.
Na konci sedemnásteho storočia sa európske sily začali konsolidovať proti Osmanom a formovali Svätú ligu, čím získali mnoho osmanského územia počas Veľkej tureckej vojny v rokoch 1683 - 1999. Osmanské armády sa napriek tomu dokázali udržať proti európskym rivalom až do druhej polovice osemnásteho storočia. V 19. storočí boli Osmani konfrontovaní s povstaním od svojich srbských (1804 - 1817) a gréckych (1821 - 1832) poddaných. Dialo sa to v čase rusko-osmanských vojen, ktoré tiež destabilizovali ríšu. Ku konečnému ústupu osmanskej nadvlády došlo pri prvej balkánskej vojne (1912 - 1913), po ktorej nasledovalo podpísanie Sèvreskej zmluvy na konci prvej svetovej vojny.
Byzantská ríša
Po údere do oslabenej Byzantskej ríše v roku 1356 (alebo v roku 1358 - sporný z dôvodu zmeny byzantského kalendára), pri ktorom získala Gallipoli ako základ pre operácie v Európe, začala Osmanská ríša svoju expanziu na západ na európsky kontinent v polovici 14. storočia.
Konštantínopol padol v roku 1453 po bitke pri Varne (1444) a druhej bitke na Kosovom poli (1448).
Zostávajúce grécke štáty padli v roku 1461.
Bulharská ríša
V druhej polovici 14. storočia Osmanská ríša pokračovala v postupe na sever a západ na Balkáne, a po bitke pri Marice v roku 1371 si úplne podriadila Tráciu a veľkú časť Macedónska. Sofia padla v roku 1382, nasledovalo hlavné mesto druhej bulharskej ríše Tarnovgrad v roku 1393 a severozápadné zvyšky štátu po bitke pri Nikopolise v roku 1396.
Sivý vrch (národná prírodná rezervácia)
Sivý vrch je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Zuberec v okrese Tvrdošín v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1974 na rozlohe 112,67 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Rezervácia sa rozkladá na severnom svahu rovnomenného vrchu a je súčasťou Tatranského národného parku. Po južnom okraji chráneného územia prechádza červená turistická značka, ktorá je zároveň hranicou s južnejšie položenou Národnou prírodnou rezerváciou Suchá dolina.
Predmetom ochrany je: ''Ochrana biocenóz supramontánneho a subalpínskeho vegetačného stupňa s bralnatým hrebeňom s krasovými formami na dolomitoch a vápencoch. Výskyt endemitov a vzácnych a chránených druhov rastlín s osobitnou polohou medzi tatranským a fatranským fytogeografickým regiónom.''
Saint-Pierre-de-Cernières
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Plombières-les-Bains (obec)
Plombières-les-Bains je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Pierre-de-Cormeilles
Saint-Pierre-de-Cormeilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
John Parr
John Parr (* 18. november 1952, Worksop, Nottinghamshire, Anglicko) je anglický hudobník nominovaný na cenu Grammy, ktorý je známy predovšetkým vďaka hitom „St. Elmo’s Fire (Man in Motion)“ (1985) a „Naughty Naughty“. Parr získal nomináciu na cenu Grammy za skladbu „St Elmo’s Fire“ v roku 1985.
Škoda 7Tr
Škoda 7Tr je model česko-slovenského trolejbusu vyrábaného v prvej polovici 50. rokov 20. storočia v plzenskom podniku Škoda (v rokoch 1952 až 1959 Závody Vladimíra Iľjiča Lenina).
Konštrukcia
Trolejbus 7Tr konštrukčne nadväzuje na svojho predchodcu – typ 6Tr – od ktorého sa líšil iba miernymi zmenami vozovej skrine a elektrickej výzbroje. Išlo teda o dvojnápravový trolejbus sa samonosnou karosériou. Karoséria bola celokovová, kostra vozovej skrine bola zváraná zo špeciálnych lisovaných oceľových profilov. Zvonku bolo vozidlo oplechovaný, zvnútra boli steny pokryté preglejkou. Výstup a nástup cestujúcich zabezpečovali troje štvorkrídlové skladacie dvere na pravom boku karosérie. Vozy druhej výrobnej série (označované 7Tr2) mali v interiéri pozdĺžne usporiadanie sedadiel, v ostatných sériách boli sedačky už usporiadané priečne.
Pohon trolejbusu zaisťoval jeden trakčný motor. Zaujímavosťou je, že Škoda nemala spočiatku kapacity na výrobu elektrických častí vozidiel (teda i trakčných motorov), preto časť trolejbusov druhej výrobnej série bola osadená elektrickou výzbrojou od firmy ČKD Praha.
Prototyp
V roku 1950 bol vyrobený prototyp trolejbusu Škoda 7Tr. Ešte toho istého roku bol odovzdaný do Děčína, kde dostal evidenčné číslo 5. V prevádzke bol až do roku 1964, keď bol vyradený a neskôr pravdepodobne zošrotovaný.
Prevádzka
V rokoch 1950 až 1955 bolo vyrobené v šiestich výrobných sériách celkom 173 vozov.
Zdravotnícka ulica (Bratislava)
Zdravotnícka ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Rusovce.
Tvorí ju zástavba rodinných domov.
MAVEN
MAVEN (Mars Atmosphere and Volatile EvolutioN Mission) je misia americkej NASA, ktorá je zameraná na výskum atmosféry Marsu z obežnej dráhy. Hlavná ciele misie sú zistiť, ako planéta Mars časom prišla o svoju atmosféru a vodu.
MAVEN úspešne odštartovala na rakete Atlas V na začiatku prvého štartovacieho okna stanoveného na 18. novembra 2013. Prvý zážih horného stupňa Centaur zmenil orbitu na kruhovú a usadil sondu na tzv. parkovacej dráhe. Po 27 minútach sa motor Centauru zapálil znovu tentoraz na cca 5 minút a poslal sondu MAVEN na heliocentrickú preletovú dráhu k Marsu.
22. septembra 2014 sa MAVEN dostala k Marsu a usadila sa na areocentrickej eliptickej dráhe x  nad povrchom planéty.
5. novembra 2015 NASA oznámila, že údaje z MAVEN potvrdzujú zvýšenie strácania atmosféry Marsu počas slnečných búrok. Erózia atmosféry časticami slnečného vetra počas zvýšenej slnečnej aktivity hrala kľúčovú úlohu v strate atmosféry z oxidu uhličitého (dominujúceho plynu v atmosfére Marsu), ktorý vďaka skleníkovému efektu udržiaval povrch Marsu relatívne teplý a vytváral podmienky vhodné pre výskyt tekutej povrchovej vody, na rozdiel od dnešnej suchej a chladnej pustiny. K strate väčšiny hustej atmosféry došlo, podľa interpretácie údajov z misie MAVEN, približne pred 4,2 až 3,7 miliardami rokov, v dôsledku zmien v magnetosfére Marsu, súvisacich s chladnutím a zmenšovaním tekutého jadra planéty. Súčasné priemerné tempo erózie atmosféry v dôsledku slnečného vetra sa odhaduje na približne 100 gramov za sekundu s prechodným 10- až 20-násobným zvýšením v prípade zásahu planéty časticami po výrone koronálnej hmoty.
Saint-Pierre-de-Salerne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kanadské národné futbalové mužstvo
Kanadské národné futbalové mužstvo reprezentuje Kanadu na medzinárodných futbalových akciách, ako napríklad Majstrovstvá sveta alebo Zlatý pohár CONCACAF.
Saint-Pierre-de-Salerne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kanadské národné futbalové mužstvo
História
Futbalový zväz bol oficiálne založený v roku 1924. Futbal sa v krajine rozmohol ešte skôr na konci 19. storočia. Medzi najväčšie úspechy tejto krajiny patrí víťazstvo na Zlatom pohári CONCACAF v roku 1985 a víťazstvo na Zlatom pohári CONCACAF 2000. Od roku 1991 odkedy sa hrá Zlatý pohár CONCACAF je to jediné víťazstvo iného tímu ako Mexiko alebo USA na tomto turnaji. Kanada sa iba raz predstavila na Majstrovstvách sveta a to na MS 1986. V skupine skončili na poslednom mieste a v konkurencii Maďarska, Sovietskeho zväzu a Francúzska nestrelili ani jeden gól. Momentálne Kanada zažíva vzostup. Darí sa im na medzinárodnej scéne keď na Zlatom pohári CONCACAF 2021 obsadili štvrté miesto a sú v hre aj o Majstrovstvá sveta vo futbale 2022.
Uhorka rohatá
Názvy
Názvy tejto rastliny (a - s výnimkou prvého názvu - aj jej plodu) sú: uhorka rohatá, kivano , kiwano , africká uhorka , (africká) rohatá uhorka , divoká uhorka/divá uhorka , (africký) rohatý melón , africký melón , [zriedkavo] želatínový melón  , melón, [obchodná značka] Melano  , anglická paradajka , gaka.
Etymológia
Názov "kiwano" bol pôvodne obchodná značka jedného novozélandského producenta tejto uhorky.
Plod
Plod je žltý so zelenou dužinou a s väčším množstvom žltých semien. Chuť má sladkastú.
Rozšírenie
Svoj pôvod má v Afrike. V Zimbabwe je označovaná ako 'gaka' alebo 'gakachika'. Pestuje sa prevažne v Spojených štátoch (Kalifornia), Portugalsku, Taliansku, Nemecku, Čile, Austrálii a na Novom Zélande.
V Česku je odporúčané pestovať ju v závetrí, na slnečnom mieste, alebo v skleníku či fóliovníku.
Pompierre
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rumanova dolinka
Názov
Pomenovaná je po horskom vodcovi Jánovi Rumanovi Driečnom. Jeho menom je nazvaný Rumanov potok, Prostredné Rumanovo sedlo, Východné Rumanovo sedlo, Západné Rumanovo sedlo, Rumanova kôpka, Rumanova štrbina, Rumanovo koryto, Rumanov štít, Rumanove plesá, Západný Rumanov zub, Východný Rumanov zub.
Turistika
Do dolinky nevedú turistické chodníky.
Jozef Ábel
Jozef Ábel (* 16. august 1941, Piešťany) je slovenský operný spevák, lyrický tenor.
Lietavec sťahovavý
Lietavec sťahovavý alebo netopier sťahovavý (Miniopterus schreibersii) je druh netopiera z čeľade netopierovité.
Rozšírenie a početnosť
Lietavec sťahovavý žije od severnej Afriky až po Madagaskar, v Európe a južnou Áziou až po Austráliu.
Rozšírenie na Slovensku
Lietavec sťahovavý žije na Slovensku v dvoch oblastiach výskytu. Menšia oblasť na západe v geomorfologickej oblasti v pásme jadrových pohorí - Fatransko-tatranská oblasť, celok Malé Karpaty a druhá na východe v geomorfologickej oblasti Slovenské rudohorie v celkoch Slovenský kras, Spišsko-gemerský kras (podcelok Muránska planina) a Revúcka vrchovina.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 34 (7,9% rozlohy Slovenska):
Najzápadnejšia oblasť výskytu sú Medené Hámre na juhu Malých Karpát.
Najsevernejšia lokalita letného výskytu je jaskyňa Aksamitka. Malá letná kolónia bola známa v rokoch 1955 - 1975. Po roku 1975 bol lietavec sťahovavý opäť zistený po 39 rokoch na jeseň v roku 2014.
Vláda Slovenskej republiky od 22. marca 2018 do 21. marca 2020
'''Vláda Slovenskej republiky od 22. marca 2018 do 21. marca 2020 alebo vláda Petra Pellegriniho''' bola v poradí trinásta vláda Slovenskej republiky (SR), ktorej predsedom bol Peter Pellegrini zo strany SMER – sociálna demokracia (SMER-SD). Vznikla po demisii tretej vlády Roberta Fica počas politickej krízy po vražde investigatívneho novinára Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej. Vládu tvorilo 15 členov, z toho šesť zo strany SMER-SD, traja nestranícki nominanti za SMER-SD, dvaja zo Slovenskej národnej strany (SNS), jeden nestranícky nominant za SNS a traja zo strany MOST – HÍD.
Prezident SR Andrej Kiska vládu vymenoval 22. marca 2018, Národná rada SR (NR SR) schválila programové vyhlásenie (ktoré bolo fakticky kópiou programového vyhlásenia predchádzajúcej vlády) a 81 zo 150 poslancov vyslovilo vláde dôveru o štyri dni neskôr, 26. marca 2018. V septembri 2019 vládna koalícia odchodom Martina Fedora z poslaneckého klubu strany MOST – HÍD formálne stratila parlamentnú väčšinu.
Kultúra
Rok 2019 vláda, na návrh ministerstva kultúry, vyhlásila za Rok M. R. Štefánika.
Zmeny v obsadení postov vo vláde
Prvá zmena sa udiala len necelý mesiac po vymenovaní vlády, keď na svoje miesto rezignoval minister vnútra Tomáš Drucker. Jeho nástupkyňou sa stala dovtedajšia štátna tajomníčka rezortu Denisa Saková. Tento krok vyvolal v časti verejnosti aj opozície pobúrenie, keďže ju považujú za pravú ruku niekdajšieho ministra Roberta Kaliňáka, keďže pôsobila 10 rokov pod jeho vedením. Ďalšia zmena sa udiala až takmer po roku, keď z kresla ministra financií odišiel Peter Kažimír, ktorý sa stal novým guvernérom Národnej banky Slovenska. Novým ministrom sa následne stal dovtedajší predseda parlamentného výboru pre financie a rozpočet Ladislav Kamenický. 9. decembra 2019 ohlásila demisiu ministerka zdravotníctva Andrea Kalavská na znak prostestu s tým, že Vláda SR stiahla z rokovania jej ťažiskovú reformu stratifikácie nemocníc. Rezort až do konania volieb prevzal premiér Pellegrini. Poslednou zmenou sa stalo odstúpenie z postu ministra životného prostredia Lászla Sólymosa v januári 2020 po incidente, kedy bol pod vplyvom alkoholu v bratislavskom podniku. Solymosov úrad do volieb prevzal minister dopravy Érsek.
Lectorium Rosicrucianum
náhľad|Symbol náboženského hnutia Lectorium Rosicrucianum
Lectorium Rosicrucianum je nové náboženské hnutie, ktoré sa považuje za modernú celosvetovú školu ezoterického kresťanstva, školu mystérií. Na jej založení sa podieľali dvaja holandskí mystici Jan van Rijckenborgh (18961968, vlastným menom Jan Leene), jeho brat Zwier Willem Leene (18921938) a pani Catharose de Petri (19021990, vlastným menom Henriette Stok-Huizer). Oficiálne vzniklo toto spoločenstvo v holandskom Haarleme dňa 25. augusta 1935 ako pobočka americkej vetvy organizácie Rosicrucian Fellowship.
Učenie tejto školy je založené na forme moderného kresťanského gnosticizmu, vychádzajúceho z Biblie, z myšlienok a predstáv klasických rozikruciánov 17. storočia, z učenia albigénskych, katárov a z iných foriem nábožensko-mystického myslenia, ako sú hermetizmus či alchýmia, pričom nachádza paralely s gnosticizmom a mysticizmom všetkých veľkých náboženstiev a čias, ako boli egyptská či čínska gnóza, súfizmus či kabala.
Druhá svetová vojna a nacizmus zatlačili toto mladé hnutie do úzadia, no nebolo zlikvidované, pretože sa stiahlo z verejného života. Prežilo a v súčasnosti má vyše 15000 členov v krajinách na celom svete, vrátane Európy, Severnej a Južnej Ameriky, Austrálie, Nového Zélandu a Afriky.
Dejiny
Úplný začiatok histórie duchovnej školy Lectorium Rosicrucianum sa datuje do roku 1924, kedy si bratia Z. W. Leene a J. Leene a asi 15 sympatizantov Heindelovho učenia prenajali zadnú časť domu na ulici Bakenessergracht 13 v Haarleme a stali sa členmi amerického hnutia Rosicrucian Fellowship, ktoré v roku 1909 založil Max Heindel. Práca sa rozvíjala od tých čias celých 16 rokov, až do začiatku vojny. Obaja bratia spolu s priateľmi, ako napr. Cor Damme, A. Rutgers van der Loeff, E. Roland-Retera a ďalšími, sa tak stali učiteľmi Heindelovho nového‚ ezoterického učenia čistého kresťanstva.
V roku 1928, a to 15. februára, bola v Haarleme založená kancelária pre tlač Rosicrucian Fellowship, ktorá sa neskôr premenila na vydavateľstvo The Rozekruis Pers. To bolo jedným z krokov na osamostatnenie sa holandskej vetvy Heindelovho učenia. Tým sa umožnilo vydávanie tlače v Holandsku, hlavne časopisu Het Rosenkreuz a týždenníka Aquarius.
Dňa 24. decembra 1930 sa k bratom Leeneovým pripojila manželka pána J. H. Stock, ktorá sympatizovala s hnutím už od začiatku - pani H. Stok-Huizer. Aj Cor Damm (18971969) bol v tých časoch už dva roky po boku oboch bratov.