cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sepsa
Laboratórne príznaky
Sú už známe desiatky laboratórnych parametrov, predovšetkým odzrkadľujúcich funkciu imunitného systému, zrážanlivosti krvi a zmien metabolizmu, ktoré špecialistom umožňujú vyhodnotiť fázu sepsy (včasná, intermediálna, neskorá), jej závažnosť a upresniť potrebnú liečbu.
Liečba
alt=Jednotka intenzívnej starostlivosti (US Navy)|náhľad|Jednotka intenzívnej starostlivosti (US Navy) Liečba sepsy musí byť zahájená bezodkladne. Spravidla sa vykonáva na primerane vybavenej jednotke intenzívnej starostlivosti, za trvalého monitorovania celkového stavu a fyziologických funkcii pacienta (krvný tlak, pulz, dýchanie, nasýtenie krvi kyslíkom, výdaj moča, laboratórne parametre - vnútorné prostredie organizmu, indikátory zápalovej reakcie, mikrobiologické vyšetrenia a veľa ďalších).
Aplikácia glukokortikoidov, spôsob náhrady tekutín a mnohé ďalšie liečebné postupy sú stále predmetom diskusie.
Prognóza
Sepsa je závažné, potenciálne smrteľné ochorenie. Úmrtnosť závisí od jej príčiny, veku a celkového zdravia pacienta, včasného stanovenia diagnózy, včas  začatej a správnej liečby a tiež od prípadného zlyhania orgánov a vzniku komplikácii. Udáva sa v desiatkach percent, pričom u zvlášť rizikových skupín pacientov dosahuje takmer 100%, a to napriek využitiu všetkých diagnostických a liečebných možností.
Ústí (okres Jihlava)
Ústí je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 231 obyvateľov, z toho 112 mužov a 119 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 41,2 roka, ženy 43,3 roka).
Charpentry
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1962
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1962 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy 1962 v basketbale žien, ktorú organizovala Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konala sa v Mulhouse, vo Francúzsku a turnaja sa zúčastnilo 10 európskych družstiev. Tie súťažili o 4 postupové miesta. Nováčikmi kvalifikácie boli družstvá Maďarska, Nemecka, Škótska a Švédska. Turnaj kvalifikácie sa uskutočnil v dňoch od 27. marca do 3. apríla 1961.
Priamy postup
Priamo postúpilo 6 najlepších družstiev z Majstrovstiev Európy 1960:
Žraloky
Žraloky je synonymum pre taxonomickú jednotku žralokovidné.
Hont
Hont môže byť:
Parakargo
Parakargo je zhadzovanie tovaru (alebo aj vozidiel) z lietadla v kontajneroch s padákom.
Používa sa tam, kde nie je letisko a treba tam niečo doručiť, napr.
Pokémon Yellow
Pokémon Yellow Version: Special Pikachu Edition, alebo skrátene Pokémon Yellow, je japonská videohra spoločnosti Nintendo pre konzolu Game Boy. Vyšla v septembri roku 1998 v Japonsku a v októbri 1999 v USA. Pokémon Yellow predstavuje upravenú verziu hier Pokémon Red a Blue. Hlavným tvorcom pôvodných verzií hier je Satoši Tadžiri.
Dej sa odohráva vo fiktívnom regióne Kanto v Japonsku. Tu namiesto zvierat žijú populárni Pokémoni. Niektorí ľudia ich majú ako domáce zvieratá, iní s nimi pracujú. Veľa ľudí ale Pokémonov trénujú na boj špeciálnych zápasoch. Tie sú vždy jeden Pokémon proti jednému. Po získaní ôsmich odznakov z rôznych štadiónov má tréner povolený vstup do ligy na Indigo Pleteau, kde môže bojovať o titul šampióna.
Hráč si na začiatku zvolí svoje meno a tiež meno rivala. Potom získa svojho štartovného pokémona, ktorým je Pikachu. V hre bude ďalej mať veľa možností získať ďalších Pokémonov, buď chytaním v divočine, alebo získavaním od rôznych darcov. Pikachu bol v hre veľmi jedinečný tým, že sa ich v hre nikde nedalo získať viac a tiež na rozdiel ostatných Pokémonov neprebýval v PokéBalli, ale chodil za hráčom. Dalo sa ho urobiť šťastným, čo sa tiež dalo hneď skontrolovať porozprávaním sa s Pikachuom.
Zmeny
Pokémon Yellow vznikla predovšetkým ako hra podľa populárneho anime seriálu. Tvorcovia trochu prerobili hry Red a Blue, aby sa seriálu viac podobali. Medzi najväčšie zmeny patrí:
Ovládanie
Pokémon Yellow využíva všetkých 8 hracích tlačidiel na konzole Game Boy:
Fusilli
thumb|Fusilli Fusilli sú cestoviny v tvare vretien, na Slovensku známe pod názvom vrtulky. Vyrábajú sa z tvrdej pšenice, krupice, vody, soli, vajec, farebné sa vyrabájú pridaním špenátu (zelená farba), alebo chili (červená farba) alebo sépie (čierna farba).
Fusilli vznikli okolo roku 1550 u kuchára, ktorý slúžil u veľkovojvodu v Toskánsku.
Na Slovensku ako Zvrtky
Železničná stanica Bratislava-Vajnory
Železničná stanica Bratislava-Vajnory (od roku 1948 do roku 1959 Bratislava-Dvorník) je železničná stanica vo Vajnoroch, mestskej časti Bratislavy v treťom bratislavskom okrese. Zo stanice vedie spojka na zoraďovaciu stanicu Bratislava východ a cca do r. 1995 i vlečka na Letisko Milana Rastislava Štefánika. Kedysi odtiaľto vychádzala agrárna úzkorozchodná trať cez Čiernu Vodu do Pálffyho majera vzdialeného.
Ladislav Čarný
Prof. Ladislav Čarný, akademický maliar (* 24. december 1949, Žilina), je významný slovenský výtvarník, predstaviteľ konceptuálneho a procesuálneho umenia. Od roku 1992 pôsobí ako pedagóg na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na Katedre teórie a dejín umenia. Jeho profesionálne aktivity majú široký záber od výtvarného umenia cez teóriu umenia, organizovanie výstav, sympózií, workshopov až po pedagogiku, didaktiku a publikačnú činnosť. Žije v Bratislave, je ženatý a má tri deti.
Životopis
Narodil sa v Žiline v rodine lekárnika. Počas stredoškolského štúdia navštevoval Základnú výtvarnú školu v Žiline. Po ukončení gymnázia (1968) bol prijatý na VŠVU v Bratislave, odbor maľba, kde v roku 1974 absolvoval u prof. P. Matejku (diplomová práca venovaná komunikácii vo výtvarnom diele, nástenná maľba v detskom mestečku v Zlatovciach).
V roku 1987 podpísal Vyhlásenie k deportáciám židov na Slovensku, v ktorom spolu s ďalšími významnými osobnosťami slovenskej umeleckej a intelektuálnej komunity (Dominik Tatarka, Ján Čarnogurský, František Mikloško, Vladimír Jukl, Hana Ponická, Ján Chryzostom Korec, Ján Langoš, Martin M. Šimečka, Milan Rúfus, Eugen Suchoň) vyjadril hlbokú ľútosť nad transportmi Židov do koncentračných táborov v roku 1942. Dva dni po novembrových udalostiach na Národní třídě sa v byte výtvarníka Miroslava Cipára spolu s 10 umelcami podieľal na koncipovaní protestnej rezolúcie proti zásahu polície voči demonštrácii študentov v Prahe. Po roku 1989 sa zúčastnil významných prezentácii výtvarného umenia v Paríži, Dortmunde, Seville, Ulme, Pittsburghu, na Benátskom Bienále a i. Pravidelne vystavuje doma i v zahraničí, jeho tvorba je zastúpená v zbierkach Slovenskej národnej galérie, Galérie mesta Bratislavy, Považskej galérie umenia v Žiline, Galérie Jána Koniarka v Trnave, Tatranskej galérie v Poprade, v zbierke Prvej slovenskej investičnej skupiny, Galerie U Bílého Jednorožce v Klatovách (Česko), v Mattress Factory v Pittsburghu (USA) a v súkromných zbierkach.
Tvorba
V začiatkoch svojej tvorby sa venoval analytickej maľbe a kresbe, iluzívnej maľbe (séria Mimikri), práci so svetlom a tieňom (Svetelný kríž 1987; Pasca na svetlo I a II). V jeho diele je očividná postupujúca minimalizácia a konceptualizácia. Po definitívnom odklone od techniky maľby (Posledné plátno 1989) nastúpilo obdobie intenzívneho zaujatia ilúziou a zrkadlom, do ktorého začleňoval fragmenty reality (výstava Zrkadlové obrazy v Marianke pri Bratislave v r. 1990 – Salvator Mundi; Mystické zrkadlo; séria Masky). Už tu sa prejavil prechod k tvorbe inštalácií, kde do popredia vystupuje komunikácia s prostredím (Svetelná línia 1990; Maľba svetlom 1992).
Pedagogická a didaktická činnosť
Od roku 1975 pôsobil ako pedagóg na ľudovej škole umenia, najskôr vo Svite, od roku 1979 v Bratislave v Petržalke. Od začiatku sa aktívne zaoberal aj teoretickou a metodickou reflexiou učebných procesov a spolupracoval s Metodickým ústavom. Jeho pedagogické aktivity vyvrcholili roku 1992 založením pedagogického štúdia na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave a v spolupráci s Ministerstvom kultúry SR pri príprave nových učebných osnov pre Základné umelecké školy. Je autorom učebníc výtvarnej výchovy pre základné školy. Ako člen prípravného výboru sa podieľal na porevolučnej transformácii VŠVU a na príprave koncepcie Katedry teórie umenia Trnavskej univerzity.
StarCraft II
Starcraft 2 je pokračovanie počítačovej RTS hry Starcraft. Hra bola vydaná v roku 2010 a získala medzinárodný úspech.
Príbeh
Príbeh Starcraftu 2 sa odohráva len niekoľko rokov po skončení StarCraft: Brood War a vystupujú v ňom všetky známe postavy z pôvodnej hry, ako sú Zeratul, Sarah Kerrigan a Jim Raynor. Hráči sa vrátia aj na známe planéty ako sú Char, Braxis, Tarsonis ale aj na nový svet Bel'Shir. Pokračovanie uvedie aj známe frakcie ako sú Terran Dominion alebo stvoritelia Zergov a Protossov - Xel’Naga.
Podľa tvorcov Starcraft 2 sa má stať "základnou súťažou na poli RTS", postavenou na úspechu svojho predchodcu. Má klásť väčší dôraz na multiplayer, pričom počet rás (3) zostane zachovaný. Rozprávanie príbehu sa z veľkej časti odohrá v predrenderovaných video sekvenciách, ktoré mali u Blizzardu vždy vysokú úroveň.
Vývoj
Doteraz bolo oficiálne potvrdených len nemnoho jednotiek, prevažne rasy Protoss a Terran. Zverejnené bolo použitie fyzikálneho enginu Havok a taktiež systém environmentálnych efektov a podkladových dekorácií s účelom dotvoriť realizmus prostredia. Uvedené boli aj drobné útesy, polostrovy, lietajúce asteroidy a dokonca aj svetelné reklamy a billboardy. Počet jednotiek zostane oproti pôvodnej hre približne zachovaný, očakávajú sa len drobné rozšírenia. Mnoho pôvodných jednotiek dostane rôzne vylepšenia a schopnosti navyše.
StarCraft 2 bude podporovať DirectX 9 efekty, menovite Pixel Shader 2.0, a bude plne kompatibilný aj s DirectX 10. O použití exkluzívnych DX 10 efektov sa zatiaľ nerozhodlo. Mac použije OpenGL namiesto DirectX. Hra bude obsahovať Havok fyziku prostredia, ktorá umožňuje zobraziť realistické efekty, napr. rozpad budov alebo padanie trosiek.
Saint-Maurice-sur-Dargoire
Saint-Maurice-sur-Dargoire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Náboženstvo starovekého Egypta
thumb|300px|Kniha mŕtvych, jeden zo zdrojov našich vedomostí o egyptskom náboženstve Náboženstvo starovekého Egypta je komplexný súbor predstáv týkajúcich sa mytológie a spoločenských javov v staroegyptskej spoločnosti, akými boli normy správania, prechodové obrady alebo zvyklosti.
Pri jeho skúmaní čerpajú egyptológovia zo záznamov zachovaných na papyrusoch a pamätných tabuliach – mýtus o Ptahovi je tak zapísaný na tzv. Šabakovom kameni – zo súboru pohrebných textov a výzdoby hrobiek a v neskoršom období z diel gréckych a rímskych autorov rovnako ako z archeologických nálezov. Napriek tomu zostávajú v našom porozumení egyptského náboženstva veľké medzery, ktoré bude treba doplniť na základe ďalších výskumov.
Mytológia sa dotýkala už počiatkov starovekého Egypta, jeho zjednotenia faraónom Menim, ku ktorému došlo približne okolo roku 3000 pred Kr. Identita zjednotiteľa nie je presne známa, pretože pod označením Meni sa môže ukrývať viacero panovníkov – Narmer, Hor-Aha alebo Chasechemuej, či dokonca niektorý zo skorších vládcov. Podľa samotných Egypťanov im vládli v najstarších dobách vládcovia božského pôvodu, polobohovia a ešte skôr samotní bohovia, o tom rozpráva tzv. Kráľovský mýtus.
Starovekí Egypťania nerobili veľký rozdiel medzi posvätným a profánnym, pretože verili, že v ich živote sa uplatňuje dvojica kozmických princípov maat a istef v neustálom kozmickom zápase. Maat (neskôr ako bohyňa Maat) predstavoval poriadok, spravodlivosť, ekonomickú aj spoločenskú stabilitu. Princíp istef bol jeho protikladom – chaos, rozvrat štátu, napadnutie nepriateľmi, nízke záplavy, sucho a hladomor. V období pozemskej vlády bohov jestvoval v celej zemi maat, ale ľudia boli, aspoň podľa niektorých zdrojov, príčinou rozvratu. Kozmickú rovnováhu bolo potrebné opätovne nastolovať prostredníctvom rituálov. Faraón, vtelenie boha na zemi, bol ručiteľom za božský poriadok maat – mal sa starať o bezpečie zeme, právo a v neposlednej rade aj o poriadne záplavy, ktoré mal ovplyvňovať svojim božským zásahom. V Starej ríši sa stretávame s predstavou cyklického ponímania dejín, kedy prirodzene dochádza k striedaniu maat a istef, ale tento motív akéhosi mileniarizmu je zatlačený do pozadia v neskorších obdobiach, kedy sa stávajú z božstiev istefu (Sutech) výslovne negatívne postavy.
Egypt bol podľa mýtogeografie jeho obyvateľov stredom sveta. Egypťania sa považovali za stádo boha Réa a dokonca za jediných skutočných ľudí (pre iných ľudí ani nepoužívali označenie človek). V egyptskej literatúre sa opakovane objavuje silný vzťah Egypťanov k vlastnej krajine a ich túžba zomrieť tu, pretože, ako verili, iba tak môžu dosiahnuť v poriadku druhý svet.
Egyptská mytológia nie je len súhrnom predstáv o bohoch, ktoré sú súčasnému človeku asi najznámejšie a najprístupnejšie. Možno v nej rozoznať niekoľko významnejších okruhov:
Egyptská kozmogónia
Napriek tomu, že Egypt bol po dlhé obdobia jednotným štátom s štátom (kráľom) podporovaným kultom, jestvovalo počas celej jeho existencie na jeho území viacero kultov, ktoré pôsobili niekedy nezávisle a niekedy sa navzájom ovplyvňovali. Nejednotnosť náboženských predstáv a rozsiahly panteón bohov majú svoj pôvod v preddynastickom období, kedy sa Egypt skladal z malých, nezávislých mestských štátikov. Z bohov-ochrancov týchto prvých mestských štátov sa neskôr stali jednotliví bohovia egyptského panteónu, ktorý len postupne vytvorili jedno náboženstvo. Mnohí si po celú dobu trvania egyptskej civilizácie podržali rovnaké funkcia, napríklad bohovia Atum, Ré aj Hor boli slneční bohovia, iní stratili niektoré svoje funkcie, ktoré prevzali iní bohovia.
Počas dlhej histórie starovekého Egyptu dochádzalo k splývaniu významných božstiev v závislosti od toho, ktorá skupina držala v rukách moc. Tento proces, nazývaný synkretizmus, sa týkal tak „celých“ bohov, ako aj spájania niektorých ich atribútov. Tak počas Novej ríše kňazi z Téb, mesta, ktoré v tomto období hralo kľúčovú úlohu v hospodárstve Egypta, dokázali spojiť tébskeho, pôvodne nie príliš významného Amona s populárnym Réom a vytvoriť Amon-Réa. Iným príkladom môže byť Ré-Harachtej, spojenie dvoch významných solárnych božstiev Hora a Réa, v tomto prípade iba niektorých ich spoločných znakov. Ré aj Hor zostali pre svoje odlišné úlohy a význam uctievaní aj osve.
K spájaniu bohov dochádzalo aj bez ich synkretizácie na základe niektorej spoločnej charakteristiky. Eset bola spodobovaná s kravskými rohmi a klepačkou sistrum, znakmi bohyne Hathor, ale nikdy ju do seba úplne neabsorbovala. Egypťania tiež zvykli zlučovať bohov do rodín, v ktorých boli spoločne uctievaní. Mohlo ísť o božské páry s ich potomkami alebo o súbor bohov (tzv. pasadžet), ktorí sa viazali k určitému mýtu alebo mestu.
Teológia mesta On (Heliopolis)
Heliopolskí kňazi považovali za najvyššieho boha Atuma (či neskôr Atum-Réa), ktorý vystúpil z prvotných vôd na prvom pahorku benben. Obraz zeme vystupujúcej z vôd, mimochodom pripomínajúci každoročné opadanie záplavových vôd na Níle, je opakujúcim sa motívom vo všetkých kreacionistických mýtoch. Zrodenie a uctievanie solárneho božstva v Egypte bolo spojené s obeliskmi, ktoré snáď mali evokovať benben. Obelisky sa stavali všade tam, kde mal kult niektorý zo slnečných bohov-stvoriteľov.
Tu sa na kozmogonický mýtus pripája mýtus kráľovský: zo spojenia Neba a Zeme vzniká štvorica súrodencov Usire, Eset, Sutech a Nebtet, ktorí vytvoria dva páry. Usire sa stane prvým vládcom nad ľudmi, no jeho brat Sutech mu túto pozíciu závidí. Ľsťou prinúti Usira, aby vliezol do pripraveného sarkofágu, ktorý zaklincuje a hodí do Nílu. V inej verzii mýtu Sutech bratove telo roztrhá na štrnásť častí, ktoré rozhádže po celom Egypte, a jeho falus dá zožrať krokodílovi. Usirova žena Eset dlho hľadá manželovo telo (prípadne zbiera jeho kusy po celom Egypte), až sa jej to nakoniec podarí. S pomocou boha Anupa Usireva zabalzamuje a magicky oživí, a ten zaujme miesto vládcu na druhom svete. Esetin syn Hor, ktorého splodila buď s niektorou časťou manželovho tela alebo po jeho oživení, sa usiluje pomstiť otcovu vraždu a bojuje so Sutechom o vládu. Nakoniec ho premôže, znovunastolí maat, ktorá bol porušená Sutechom, a je uznaný za právoplatného kráľa. Sutech ako boh však nemôže byť Horom zavraždený, preto sa tento súboj neustále opakuje. Kráľova osoba, vtelenie boha Hora, je súčasťou tohoto večného kozmického zápasenia medzi maat a istef.
V onskej kozmogónii je len málo miesta pre ľudí. Tí vznikajú len mimochodom, buď zo sĺz alebo z potu boha Atuma.
Vesetská teológia (Téby)
thumb|Reliéf Amona z Karnaku Súčasne so vzostupom Téb (Vesetu) počas Novej ríše získal na význame aj tébsky ochranný boh Amon, pôvodne snáď božstvo plodnosti, ktorý sa stal najvyšším bohom par excellence. Amon (so svojou ženskou polovičkou Amaunet) pôvodne figurovali v chemenskej Ogdoade, ale tébski kňazi z neho vytvorili osobitný princíp, ktorý predchádzal všetkému, podobný memfidskému logu-Ptahovi. Amon, ktorého meno znamená „Ten, ktorý utajuje sám seba“, bol prvotnou energiou, ktorá pohla vesmírom a dala vzniknúť bohom aj ľuďom. Tento akt nebol pre ľudí pochopiteľný, presahoval svojou veľkosťou a tajomnosťou všetko chápanie, tak ako Amon svojou veľkosťou presahoval všetkých bohov.
V iných podobách vesetskéj kozmogónie je Amon prvotnou husou, ktorej gagot znamená počiatok času i priestoru. V časoch, kedy tébske kňazstvo dominovalo na egyptskej náboženskej aj politickej scéne, jestvovala snaha Amonovu osobu spojiť s Enneadou aj Ogdoadou. Tak bol niekedy Amon považovaný za vtáka, ktorý zniesol kozmické vajce, z ktorého sa vyliahol Atum, a niekedy za energiu, ktorá spôsobila, že štyri prvotné elementy Ogdoady vybuchli a stvorili svet.
Teológia mesta Chmúnev (Hermopolis)
Podľa chmúnevskej kozmogónie jestvovali na počiatku štyri živly zosobnené božskými pármi Nun/Naunet, Kek/Kauket, Heh/Hauhet a Amon/Amaunet. Medzi týmito živlami dôjde k napätiu, ktoré vyústi v explóziu energie, z ktorej povstane prvotný pahorok, Ostrov plameňov, a na ňom vyjde slnko.
V neskorších podobách mýtu slnko vznikne buď z vajca, ktoré na pahorok mohol zniesť boh Thovt (zobrazovaný ako vták ibis), patrón mesta Chmúnevu, alebo z lekna. Tu badať paralely s inými kozmogóniami, obzvlášť s Enneadou, ktorej sa Ogdoada priblížila. Podľa Thovtových kňazov ich boh dotvoril svet svojim slovom a týmto spôsobom stvoril i ľudí.
Božskosť faraóna
So stvoriteľským mýtom úzko súvisí tzv. Kráľovský mýtus, ktorý vysvetľoval a stanovoval moc faraóna na zemi. Egypťania chápali boha-stvoriteľa ako prvého vládcu sveta/Egyptu, či už pod týmto pojmom vnímali Réa, Atuma, Ptaha alebo Amona. Tento prvý vládca sa neskôr svojej moci vzdáva na úkor iných bohov. Ré sa sťahuje do úzadia, pretože zostarne a zosenilnie, Amon zostáva v pozadí a, podľa náuky mocných kňazov z Téb, ťahá za nitky ostatných bohov. Druhú generáciu vládcov predstavuje Geb, samotná zem, za ktorého panuje akýsi Zlatý vek, ale i jeho napokon vláda omrzí a odovzdáva ju štvrtej generácii – súrodeneckej dvojici Sutech a Usire.
Príbeh o Usireho vražde, ktorú spácha Sutech žiarliaci na bratovu moc, tvorí základ Kráľovského mýtu a zároveň vysvetľuje podstatu faraónovej moci. Sutech je symbolom neúrodnej púšte a síl chaosu, Usire naopak vegetácie, úrodnosti a princípu maat. Usire je vzkriesený prvým balzamovacím obradom svojou manželkou Eset a stáva sa vládcom podsvetia, kde v svojom kráľovstve naďalej udržuje harmonický, šťastný život. Dočasná vláda Sutecha, ktorý v priebehu vekov predstavoval radu negatívnych objektov – nepriateľských nájazdníkov, cudzích vládcov, sucho, vnútorné nepokoje -, je ukončená Usireho synom Horom, dedičom vládnucej moci, ktorá pochádza od najstaršieho stvoriteľa. Hor Sutecha zneškodní (ale nezabije, takže ich kozmický zápas môže prebiehať znova a znova, rovnako ako sa opakujú záplavy a obdobia sucha, roky hojnosti s rokmi biedy) a sám sa ujme moci. Jeho vláda je vládou spravodlivosti a poriadku, vládou maat.
Faraón je pokračovateľ tejto kozmickej dynastie, doslova označovaný ako „krásny boh“ alebo „mladý boh“, teda potomok stvoriteľských božstiev. Podľa egyptských predstáv splodilo faraóna slnko, ktoré v okamihu počatia vstupovalo do tela jeho pozemského otca. Faraónovi, dedičovi solárneho panteónu, prislúchala povinnosť udržiavanie maat na zemi. Je bojovníkom proti istef, Horom (za ktorého býva často považovaný), ktorý má poraziť Sutecha. Hor nie je jediným bohom, ktorý býva stotožňovaný s faraónom. Medzi ďalších patria Usire, Amon, ale aj Sutech (ktorý bol obdivovaný pre veľkú silu), alebo dokonca kombinácia viacerých bohov (tak bol populárny napríklad Ré-Harachtej, Ré, ktorý je Horom na obzore). Faraóni zvyčajne prilnuli k jednému konkrétnemu božstvu, ktoré pochádzalo z ich domovského mesta alebo bolo spojené s ich dynastiou. Po smrti bol faraón obvykle stotožňovaný s vládcom podsvetia, Usirom.
Ako sa zdá, postavenie faraóna prechádzalo počas dejín Egypta vývojom. V Starej ríši bola osoba faraóna nedotknuteľná, jeho kult bol veľmi silný – dokladajú to tak monumentálne pyramídy ako aj sochy týchto panovníkov, ktoré nevyjadrujú vôbec ľudské emócie – a autorita nespochybniteľná. V neskorších obdobiach zažili panovníci spochybnenie svojej božskej moci a dokonca boli považovaní „iba“ za ľudí. Najväčšia kríza postihla božstvo faraónov za 18.-20. dynastie s vzrastom moci Amonových kňazov, ako to dokladá vyškrtnutie niektorých vládcov z chrámových zoznamov aj Achnatonov márny boj o obnovenie význačnej faraónovej úlohy v kulte. Ramesseho XI., posledného vládcu 20. dynastie, si dovoľujú kňazi v diplomatickej korešpondencii s Byblom označovať za púheho človeka a seba jedine za služobníka svojho boha Amona. Jeho smrťou konči v Egypte de facto vláda božských faraónov, pretože hoci sú naďalej teoreticky faraóni považovaní za synov Slnka, už nikdy im nie je pripisovaná absolútna autorita ich predchodcov.
Achnatonova náboženská revolúcia
thumb|left|Achnaton obetuje Atonovi
Pokus faraóna Achnatona (18. dynastia) o nastolenie univerzálneho monoteistického kultu, ktorého jediným hlásateľom a kňazom je sám faraón, je dodnes považovaný za jeden z najmätúcejších momentov egyptských dejín. Niektorí považujú Achnatonovu revolúciu za utopistickú víziu duševne chorého jednotlivca, ale najnovšie výskumy naznačujú, že faraón mohol mať na zreteli oveľa pragmatickejšie ciele. Vo všeobecnosti je amarnské obdobie vnímané ako odozva na rastúci vplyv kňazov boha Amona z Vesetu, ktorí dokázali konkurovať aj samotnému faraónovi a označovali Amona za skutočného vládcu nad Egyptom, situácia, ktorá vyvrcholí odtrhnutím Horného Egyptu a vzniku Amonovho štátu za 21. dynastie.
Achnaton vlastne nepriniesol významný obrat do egyptského myslenia, práve naopak, vrátil sa k najstarším egyptským tradíciam, ktoré považovali vládcu za najvyššieho veľkňaza v krajine. Tým, že Achnaton strhol všetky kňazské právomoci na seba – v umení bolo napríklad zakázané zobrazovať pri obetovaní niekoho iného ako faraóna -, pokúšal sa prinavrátiť panovníkovi božskú autoritu jediného prostredníka medzi bohmi a ľuďmi, toho, ktorý je vtelením maat, a teda jediným zákonom. Achnatonov jedinečný boh Aton, samotné slnko, taktiež nie je revolučný vo svojej výlučnosti. Už pred ním si monoteistickú podstatu vydobyl iný solárny boh, Ré, a na túto pozíciu sa pokúšali dostať kňazi aj transcendentálneho Amona. Súhlasilo to s dominantnou rolou týchto božstiev v kulte, ktorý ale nebol v rukách faraóna. Aton mal byť veľkým monoteistickým bohom, ktorého má pod kontrolou faraón.
Tramín červený
thumb|Ker odrody Tramín červený thumb|Tramín červený, ilustrácia z publikácie Ampélographie, Viala et Vermorel
Náboženstvo starovekého Egypta
Achnatonova náboženská revolúcia
V šiestom roku svojej vlády si Amenhotep IV. (Amon je spokojný) zmenil meno na Achnaton (slúžiaci Atonovi), čím naštartoval obdobie označované ako amarnská revolúcia (1375 – 1350 pred Kr.). Achnaton zrušil Amonov kult aj kulty iných božstiev a skonfiškoval Amonov majetok (ktorý mohol v tom čase dosahovať až vlastníctvo tretiny všetkej egyptskej pôdy). Za jediné, najvyššie božstvo vyhlásil Atona zobrazovaného ako slnečný kotúč s dlhými, všeobímajúcimi rukami ponúkajúcimi kríž života, anch. Zaujímavé pritom je, že sa Achnaton s Atonom nestotožňuje. Hovorí o sebe iba ako o Atonovom synovi, Aton je pre neho osobným bohom, s ktorým sa bežní ľudia môžu spojiť len prostredníctvom faraóna. Chrámy, ktoré necháva stavať pre Atona nemajú strechu, aby mohlo slnečné svetlo vniknúť priamo dnu. V rámci svojej politiky dá postaviť nové hlavné mesto Achetaton (Atonov obzor) a nastolí nový umelecký štýl, ktorý dosiahne v egyptskej histórii neprekonaný stupeň realizmu.
Achnatonova revolúcia nemala úspech z viacerých dôvodov. V prvom rade si ňou znepriatelil kňazov Amona aj ďalších významných božstiev, ktorí boli pripravení o moc, čím sa pripravil o lojálnu správnu vrstvu. Navyše revolúcia zhora bola príliš nepochopiteľná a abstraktná pre obyčajných ľudí, ktorí boli pripravení o svoje jednoduché božstvá a vytrhnutí zo sledu nemenných tisícročných obradov. Napokon prišla vnútorná revolúcia v období, kedy sa otriasali egyptské blízkovýchodné dŕžavy. Zahraničná vojna odčerpávala zdroje pre vnútornú reformu a zároveň vnútorná reforma sťažovala vedenie vojny. To viedlo k neúspechom v ťažení v Ázii a následne podrylo faraónovu politickú moc.
Tramín červený
Tramín červený (skratka TČ,Gewürztraminer) je starobylá muštová odroda viniča (Vitis vinifera), určená na výrobu bielych vín. Je jednou z najstarších pestovaných odrôd, podieľala sa na vzniku mnohých klasických európskych odrôd viniča a je obľúbeným partnerom pri šľachtení nových odrôd. Pôvod odrody je nejasný a stráca sa v dávnej minulosti.
Náboženstvo starovekého Egypta
Achnatonova náboženská revolúcia
Koniec Atonovho kráľovstva na zemi je nejasný. Achnaton bol zavraždený, možno na príkaz Amonových kňazov, ktorí sa postarali o vymazanie „kacírskeho faraóna“ z oficiálnych záznamov a zničenie jeho hrobky. Po ňom nasledovalo niekoľko bezvýznamných vládcov – Smenchkare, Tutanchaton (ktorý sa vrátil k Amonovmu kultu a zmenil si meno na Tutanchamón), Aje – a nakoniec vojenský kráľ Haremheb. Atonové chrámy boli zničené alebo premenené na Amonove svätyne, Achnatonove sochy zborené a jeho meno i meno jeho boha vymazané zo všetkých pamiatok.
Tramín červený
Tramín patrí do skupiny západoeurópskych odrôd (Proles occidentalis Negr.). Tie sa vyznačujú menším strapcom aj bobuľami, slabším rastom a tenším revím, ktoré dobre vyzrieva a odoláva mrazu. Typické sú pre ne aj vína vysokej kvality s vysokým obsahom korenistých a vonných látok.
Náboženstvo starovekého Egypta
Tanatológia a pohrebný rituál
Egypťania kládli dôraz snáď ako nikto iný, na pohrebné rituály a zabezpečenie posmrtného života. Prevládala predstava, že je dôležité zachovať si telesnú schránku po smrti neporušenú čo najdlhšie, pretože v nej prebýva duša. To bol aj jeden z dôvodov, prečo bola egyptská medicína na tak vysokej úrovni. Egypťania dosiahli majstrovstvo v umení mumifikácie mŕtvych. Keďže venovali veľké úsilie tomu, aby mumifikáciu doviedli do dokonalosti, boli znalcami ľudského tela a orgánov. Egypťania verili, že mumifikáciu vynašiel boh Anup, ktorý bol zároveň sprievodcom mŕtvych do podsvetia. Bol zobrazovaný ako šakal alebo so šakalou hlavou, v blízkosti Usira. Najdôležitejšia bola cesta mŕtveho do podsvetia, ktoré bolo často umiestňované pod zemou, ale tiež v nebi. Na tejto ceste čakali na dušu zosnulého mnohé nástrahy, ktorým mal čeliť prostredníctvom magických zaklínadiel a formulí, ktoré boli často vpísané do sarkofágu alebo na stenách hrobky. Duša zosnulého musela prejsť vážením a iniciačným rituálom, ktorý predstavoval odriekanie mien 42 bohov a pomenovaní rôznych miest v zásvetí. Duša bola položená na váhy, na ktorých druhej strane bolo pštrosie pero. Každým zo 42 bohov, bola položená jedna otázka, na ktorú bolo potrebné odpovedať nie. Ak dotyčný klamal, váhy sa vychýlili tak, že jeho duša bola ľahšia ako pero, symbol spravodlivosti bohyne Maat. Odpovede boli zaznamenávané Usirom, ktorý ich potom vyhodnotil. Ak prevážili pravdivé odpovede, duša mohla vstúpiť do podsvetia. Ak prevážili odpovede záporné, mŕtvy bol zhltnutý obludou Amemait. 42 otázok položených mŕtvemu predstavovali akýsi mravný kódex starovekého Egypta. V neskorších dobách bola do hrobu prikladaná Kniha mŕtvych, ktorá mala slúžiť pre zosnulého ako návod na cestu podsvetím. Do hrobky sa tiež prikladali figurky služobníkov, ktorí mali za zosnulého vykonávať rôzne povinnosti, obetiny jedla, rôzne talizmany, hlava, ktorá mala slúžiť ako príbytok pre ducha po tzv. rituálnom otváraní úst a pod.
Tramín červený
Tramín, alebo tiež Savagnin, ako je odroda nazývaná v regiónoch Jura a Franche-Comté v severovýchodnom Francúzsku, je odroda s veľmi dlhou históriou a navyše odroda so značným sklonom k ​​tvorbe mutácií. Ako pri každej takejto odrode (napríklad odrody Pinot, Trebbiano Toscano alebo Gouais blanc) sa u nej počas storočí vegetatívnej reprodukcie vyvinulo niekoľko rôznych foriem (mutácií, klonov), rozdielnych čo do farby bobúľ, arómy, tvaru a rozmeru listov, strapcov atď. Niektoré z týchto foriem máme dnes sklon považovať za samostatné odrody ako Gewürztraminer v Alsasku, v talianskom regióne Južné Tirolsko a v Nemecku, Heide alebo Païen vo Švajčiarsku (odtiaľ pochádza odroda Tramín biely, pestovaná za grófa Šporka na zámku Kuks pod názvom Brynšt a dnes tu opäť na malej ploche vysadená), Traminer alebo Traminer Weisser v Nemecku, Traminer Aromatico v Južnom Tirolsku v Taliansku. Analýza DNA preukázala, že všetky tieto formy majú rovnaký genetický základ s len malými rozdielmi na úrovni klonov.
Náboženstvo starovekého Egypta
Panteón
thumb|Sochy bohov Usireho, Hora a Eset
Tramín červený
Napriek vyššie uvedenému, alebo práve preto, nám nič nebráni, rozlišovať po vzore odrôd Pinot tradične aspoň odrody Tramín biely a Tramín červený, mimochodom, vo Francúzsku sú v "Catalogue des variétés de Vigne" zapísané samostatne odrody tri, a síce Gewürztraminer, Savagnin Rosé a Savagnin Blanc.
Náboženstvo starovekého Egypta
Panteón
Predstava o jednoliatom egyptskom panteóne hierarchizovaných bohov vznikla pod vplyvom rímskych a gréckych božských rodokmeňov. Egypťania v skutočnosti nikdy nevnímali celé spektrum svojich božstiev, nesnažili sa ich klásť na rovnakú úroveň a zvyčajne sa obmedzili na uctievanie niekoľkých málo bohov. V každom egyptskom kraji, nome, zvyčajne prevládal kult jedného božstva, ktoré bolo pôvodným ochranným idolom z preddynastických čias či sem neskôr bolo importované. Niektoré nomy boli známe ako územia patriace niektorému z bohov. Obrady a zvyklosti spojené s egyptskými bohmi sa kraj od kraja výrazne líšili a niekedy dokonca spôsobovali nevraživosť. Napríklad vo Fajjúmskej oáze bol krokodíl považovaný za posvätného a bol tu držaný jeden posvätný kus, ale v iných oblastiach bol ten istý plaz lovený pre mäso.
Tramín červený
Stolovanie
Vína hlbšie vychladené možno podávať ako pohárik aperitívu. Často sa ponúkajú ako sprievod predjedál, najmä paštéty z husacej pečene. Suché Tramíny sa odporúčajú k cibuľovému koláču alebo k údeným rybám, k úhoru. Sladké výbery so zvyškom neprekvaseného cukru sa hodia k syrom s modrou plesňou alebo k ovčím či kozím syrom v závere stolovania. Vďaka neobvyklej aróme a plnosti chuti po liči patrí Tramín k tým málo vínam, ktoré sa hodia ku korenistému jedlu. Preto možno vína Tramínu podávať aj k niektorým exotickým, silne koreneným jedlám ázijskej kuchyne, prípadne k sladkým úpravám mäsa. Veľmi sladké Tramíny sa často podávajú na záver stolovania k sladkým zákuskom, ako je tvarohový alebo slivkový koláč.
Náboženstvo starovekého Egypta
Bibliografia
Donadoni, S. Egyptský člověk a jeho svět. Vyšehrad, 2006. Hart, G. Egyptské mýty. KMa, 2006.
Vinohradnícka oblasť Morava
[[Súbor:Vinařská_mapa_-_jižní_Morava.png|thumb|upright=1.5| Vinohradnícka oblasť Morava
]]
Vinohradnícka oblasť Morava (čes. "Vinařská oblast Morava") je vinohradnícka oblasť v Česku, ktorá obsahuje schválené územie pre pestovanie viniča v priestore historickej krajiny Morava. Tvoria ju štyri podoblasti vín, mikulovská, Velkopavlovická, Slovácka a Znojemská, a obsahuje 312 vinárskych obcí. Táto oblasť vznikla v máji 2004 v súvislosti s novým usporiadaním vinárskych oblastí, ktoré priniesol vinársky zákon č. 321/2004 Zb. a jeho vykonávacia vyhláška č. 324/2004 Zb. (Neskôr č. 254/2010 Zb.).
Kallias (syn Hipponika)
Kallias (Kallias) bol aténsky politik, trojnásobný olympijský víťaz v tethrippe v 5. stor. pred Kr.
Kallias, syn Hipponika a vnuk Kallia, pochádzal z jednej z najbohatších aténskych rodín. Pravdepodobne v rokoch 500, 496 a 492 pred Kr. si na olympijských hrách vybojoval víťazstvo v tethrippe (v pretekoch dvojkolesových vozov so štvorzáprahom). Tethrippon zaradili do programu olympijských hier v roku 648 pred Kr. Prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb. Tento šport bol privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov a koní), za ktorých v preteku váčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza a koní. V 4. stor. pred Kr. sa verilo, že Kallias vyjednal mier (Kalliov mier 449/448 pred Kr.) medzi Aténami a Perzskou ríšou. Jeho vnuk Kallias bol tiež aténsky politik, ktorý trikrát vyjednal mier so Spartou, tretí v roku 371 pred Kr., známy tiež ako Kalliov mier.
Lazane
Lazane (z tal. lasagne) sú talianska cestovina, ktorá má podobu širokých rezancov. Polievajú sa rôznymi omáčkami, zapekajú sa alebo sa posypávajú syrom. Často bývajú aj farebné. Obvykle sa plnia hovädzím mäsom, paradajkami, korením a bešamelovou omáčkou.
Messier 93
Messier 93 alebo M 93 alebo NGC 2447 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma.
Montmirey-le-Château (kantón)
Montmirey-le-Château je francúzsky kantón v obvode Dole v departemente Jura v regióne Franche-Comté. Tvorí ho 13 obcí.
Hont (maďarský región)
Hont je časť územia Hontianskej župy, ktorá pripadla v roku 1918 Maďarsku.
Maďarská časť Hontu (na území Maďarska leží 19 hontianskych obcí) bola po roku 1923 spojená s maďarským Novohradom do župy Novohrad-Hont (Nógrád-Hont). Počas 2. svetovej vojny sa okupované časri Hontu a Tekova spojili do novovytvorenej župy Tekov-Hont (Bars-Hont) s centrom v Leviciach. Od roku 1950 je maďarský Hont rozdelený medzi Peštiansku (Pest) a Novohradskú (Nógrad) župu.
Saint-Lambert (Calvados)
Saint-Lambert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 247 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v softbale mužov 2010
Majstrovstvá Európy v softbale mužov 2010 boli v poradí 10. majstrovstvá Európy v softbale mužov, ktoré organizuje Európska softbalová federácia (ESF). Konali sa v Havlíčkovom Brode, v Česku od 25.31. júla 2010, za účasti 8 tímov. V Česku sa uskutočnili mužské ME po štvrtýkrát, keď predtým to bolo v roku 1993, 1999 (oba v Prahe) a 2003 (v Choceni). Svoj prvý titul získali softbalisti Dánska. Opätovne posledné Slovensko na turnaji nevyhralo ani jedno stretnutie.
Modrá vlajka
Modrá vlajka je ocenenie pláží a prístavov, ktoré spĺňajú prísne štandardy. Týmto exkluzívnym „eko-označením“ sú každoročne oceňované pláže a prístavy po celom svete.
Program modrej vlajky vlastní a riadi Nadácia pre environmentálne vzdelávanie (Foundation for Environmental Education – FEE), ktorá je mimovládnou neziskovou organizáciou vytvorenou z členov národných organizácii reprezentujúcich 59 krajín z Európy, Afriky, Oceánie, Ázie, Severnej a Južnej Ameriky.
Modrá vlajka vztýčená na pláži alebo v prístave je významným označením vysokých environmentálnych štandardov a je vyhľadávaným vyznamenaním po celom svete. Modré vlajky sú udeľované každoročne 5. júna pre Európu, Kanadu, Maroko, Tunisko a krajiny s podobnou geografickou polohou a 1. novembra pre Karibik, Nový Zéland, Južnú Afriku a pre iné krajiny na južnej pologuli.
2009 ocenenia
Celkovo bolo v roku 2009 udelených 3458 modrých vlajok po celom svete. 2 808 pre pláže a 650 pre prístavy.
Top miesta 2009
Najvyšší počet modrých vlajok v roku 2009 bolo udelených Španielsku s celkovým počtom 571, 493 pre pláže a 78 pre prístavy. Krajina s druhým najvyšším počtom modrých vlajok je Grécko. Grécku bolo celkovo udelených 427 modrých vlajok, z toho 419 pre pláže a 8 pre prístavy. Treťou krajinou v poradí je Turecko s celkovým počtom modrých vlajok 293 z toho 279 pre pláže a 14 pre prístavy.
Počet udelených modrých vlajok pre niektoré krajiny.
Vanov
Vanov je obec v Česku v okrese Jihlava v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 91 obyvateľov, z toho 50 mužov a 41 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,1 roka (muži 42,3 roka, ženy 39,6 roka).
Dub (rozlišovacia stránka)
Dub môže byť:
DUB môže byť:
Venera-4
Venera-4 (po rusky: Венера-4) bola sonda sovietskeho programu Venera na výskum Venuše.
Veneru-4 (67-058A) spolu s ďalšími nevyhnutnými zariadeniami vyniesla na obežnú dráhu okolo Zeme raketa typu Molnija-M. Hneď na to bola navedená pomocou plošiny Ťažolyj Sputnik (67-058B) na medziplanetárnu dráhu k Venuši, ktorej atmosféru mala preskúmať. 18. októbra 1967 vstúpila sonda do Venušinej atmosféry a uvoľnila pristávacie puzdro s dvoma teplomermi, barometrom, rádiovýškomerom, meračom hustoty atmosféry, 11 analyzátormi plynov a dvoma rádiovými vysielačmi operujúcimi v decimetrovom pásme. Hlavná časť sondy, ktorá okrem korekčného motoru a slnečných batérií obsahovala magnetometer, detektory kozmického žiarenia, indikátor kyslíka a vodíka a iónové pasce, zhorela v atmosfére, ale predtým poskytla cenné informácie o pomeroch v okolí Venuše. Pristávací modul po vstupe do atmosféry zabrzdil svoj let s preťažením asi 300 G, rozvinul systém padákov (brzdiaci z rýchlosti zhruba 300 m/s na rýchlosť 10 m/s) a po dobu 94 minút vysielal signály o uskutočnených meraniach priamo na Zem, dokiaľ sa neodmlčal vo výške 24,96 km. Približné miesto pristátia je niekde na súradniciach 19° S, 38° V.
Venera-4 bola prvá úspešná sonda, ktorá uskutočnila vnútrovesmírnu analýzu prostredia inej planéty. Uskutočnila prvú chemickú analýzu atmosféry Venuše, ktorej hlavným prvkom je oxid uhličitý s malým percentom dusíka. Zistila tiež, že atmosféra Venuše je oveľa hustejšia, ako sa pôvodne predpokladalo.
Polnočný kovboj
Polnočný kovboj je film režiséra Johna Schlesingera z roku 1969.
Film mal v roku 1970 sedem nominácií na Oscara, napokon získal ocenenie za najlepší film, réžiu a najlepší adaptovaný scenár.
Na prestížnom udeľovaní cien Britskej filmovej a televíznej akadémie BAFTA (obdoba amerického Oscara) film dostal cenu za najlepší film, réžiu, scenár, strih, za mužský herecký výkon pre Dustina Hoffmana a cenu pre najlepšieho začínajúceho herca udelili Jonovi Voightovi.
Žemlička (prírodná pamiatka)
Žemlička je prírodná pamiatka v okrese České Budějovice. Nachádza sa v Třeboňskej panve 3 km východne od Borovan.
Prírodná pamiatka zahrňuje časť rybníka Žemlička, jeho brehy, lúky pod jeho hrádzou a drevinové porasty. Predmetom ochrany je predovšetkým vlhká lúka a brehy rybníka s pestrou mokraďnou a rašelinovou vegetáciou. Vyskytuje sa tu mnoho zvlášť chránených druhov rastlín: rosička okrúhlolistá, čerkáč kytkový, tučnica obyčajná, páperec alpínsky, rojovník močiarny, kľukva močiarna, bielokvet močiarny, arnika horská atď.
Martin Madový
Martin Madový (*16. január 1971) je bývalý slovenský hokejový útočník. Je odchovancom klubu Dukla Trenčín.
Klubový hokej
S hokejom začínal v Trenčíne v klube Dukla Trenčín. V sezóne 1988/89 si vybojoval reprezentačný dres Československa do 18 rokov. V sezóne 1989/90 absolvoval premiéru medzi mužmi, keď sa predstavil v 5 stretnutiach v drese Dukly Trenčín vo federálnej lige. V sezóne 1990/91 sa stal už stabilným členom kádra Dukly Trenčín. Aj v tejto sezóne si obliekol reprezentačný dres Československa. Tentokrát to bol, ale dres Československa do 20 rokov. Za Duklu Trenčín odohral nasledujúcich šesť sezón. Sezónu 1996/97 odohral v Extralige v drese klubu HK Spartak Dubnica nad Váhom. V tejto sezóne klub z Dubnice nad Váhom vypadol z Extraligy a Martin Madový podpísal zmluvu s klubom 1.EV Weiden z 2.nemeckej ligy. Po jednej sezóne strávenej v Nemecku sa vrátil do Dubnice, ktorá v tom čase hrala 1. hokejovú ligu SR. V tej sezóne po 20 kolách postúpili najlepšie dva kluby do Extraligy B, kde sa stretli so 6 klubmi z Extraligy. Tými mužstvami boli HK Spartak Dubnica nad Váhom a HK ŠKP Žilina. Týchto 8 klubov hralo o dve miesta v Extralige pre nasledujúcu sezónu. V tejto časti sezóny, ale už nehral za Dubnicu, ale za HK ŠKP Žilina. Pred sezónou 1999/00 podpísal zmluvu s HC Slovan Bratislava. Za Slovan nastúpil, ale v Extralige len na dva zápasy. Sezónu odohral v 1. hokejovej lige SR za klub HC Harvard Trnava, ktorá bola „B“ mužstvom Slovana Bratislava. Po sezóne odišiel hrať do Česka za klub HC Slovan Ústí nad Labem v miestnej 1.hokejovej lige. Po sezóne prestúpil do belgického klubu HYC Herentals za ktorý hrával v Belgickej lige (Belgian Championship) aj v Belgickom pohári (Belgian Cup). V sezóne 2003/04 odoral za HYC Herentals len Belgický Pohár. V Belgickom pohári odohral svojich posledných 16 stretnutí vo svojej kariére. Po skončení sezóny ukončil aktívnu činnosť.
Messier 94
Messier 94 alebo M 94 alebo NGC 4736 je špirálová galaxia v súhvezdí Poľovné psy. Jej ramená sú pomerne tesne navinuté na jasnom kompaktnom dobre pozorovateľnom jadre. Toto jadro je typické pre Seyfertove galaxie.
Syfilis
thumb|Treponema Pallidum Syfilis alebo lues je pohlavná choroba spôsobená baktériou (spirochétou) Treponema pallidum. Spôsobuje špecifické chronické ochorenie, ktoré prebieha v niekoľkých fázach. Z neliečenej tehotnej matky sa môže preniesť na plod a spôsobiť mu podľa štádia ochorenia matky rôzne poškodenia až po úmrtie. Vyskytuje sa na celom svete. Postihuje hlavne sexuálne aktívne mladé osoby (častejšie mužov), má výrazný sociálny charakter. Od roku 1953 počet ochorení u nás výrazne klesol.
thumb|Vred na ruke spôsobený syfilisom
Príznaky
Skorý syfilis / Primárne štádium, primárny syfilis, syfilis I Tri až štyri týždne po infekcii sa na mieste, kde sa baktérie dostali do kože alebo sliznice, objaví malá, nebolestivá alebo nebolestivá nodulárna vred so stvrdnutým okrajom. Preto sa vred, ktorý asi po týždni nadobudol veľkosť mince, označuje aj ako tvrdý chancre (Ulcus durum). Spočiatku ide o lokálnu infekciu. Tento primárny vplyv vzniká pri vaginálnom styku na penise, na pyskoch ohanbia alebo vo vagíne. Nachádza sa tiež v ústach alebo hrdle pri orálnom sexe a v konečníku pri análnom sexe. Vred je červený a vyteká z neho bezfarebná tekutina. Obsahuje veľa patogénov, takže je extrémne nákazlivý. O týždeň alebo dva neskôr sa blízke lymfatické uzliny zduria a môžu sa objaviť bolesti kĺbov, svalov a kostí. Od tohto momentu je možné ochorenie zistiť pomocou testu TPHA. Aj keď sa vredy neliečia, asi po 4-6 týždňoch sa samy zahoja, a preto sa ochorenie často ignoruje alebo sa nerozpozná.
Sekundárne štádium, sekundárny syfilis, lues II
Osem až deväť týždňov po infekcii sa často vyskytujú príznaky podobné chrípke, ako je horúčka, vyčerpanie alebo bolesti hlavy a tela. Lymfatické uzliny po celom tele sú opuchnuté (generalizovaná lymfadenopatia, polyskleradenitída). Choroba teraz postúpila do všeobecného štádia. Po desiatich týždňoch sa u väčšiny postihnutých objaví kožná vyrážka (exantém). Najprv sú to len bledoružové fľaky, ktoré prechádzajú do medených uzlíkov (papuliek). Široké papuly, ktoré sa objavujú najmä v kožných záhyboch, sa nazývajú condylomata lata. Keď tieto klíčia a vytekajú, tekutina, ktorá vyteká, je vysoko infekčná. Zriedkavejšie sa vyskytujú zmeny na slizniciach v ústach (enantém, slizničné plaky) a na genitáliách. Môžu sa vyskytnúť aj očné infekcie. Niektorí pacienti strácajú vlasy (alopecia specifica). Všetky kožné prejavy (syfilidy) sa vyliečia asi po štyroch mesiacoch, takže niektorí pacienti si svoju infekciu takmer nevšimnú. Ak sa neliečia, vrátia sa v rôznych intervaloch. Pri všetkých kožných prejavoch syfilisu sa zvyčajne vyskytuje malé alebo žiadne svrbenie.
Asi u 30 % neliečených syfilisov dochádza v priebehu rokov k spontánnemu vyliečeniu. Ak sa skorý syfilis nelieči a spontánne sa nevylieči, ochorenie sa môže u postihnutých zastaviť v nasledujúcom období latencie, hoci patogény sú stále v tele. Neskorý syfilis sa môže vyvinúť z latentného syfilisu po mesiacoch alebo rokoch. Infikovaná osoba je nákazlivá, aj keď toto riziko klesá, čím dlhšie pacient zostáva bez príznakov.
Termín Babinski-Vaquesov syndróm sa v minulosti používal pre formu neskorého syfilisu s Robertsonovou zrenicou, aortitídou a oslabenými reflexmi svalov hornej a dolnej časti nôh, ako aj pre chronickú meningoencefalitídu.
Neskorý syfilis / Terciárne štádium, terciárny syfilis, Lues III
O tri až päť rokov neskôr sú postihnuté nielen vstupná brána, lymfatické uzliny a koža. Patogény sa rozšírili po celom tele a zasiahli aj vnútorné orgány, ako je systém krvných ciev, dýchacie cesty, hrdlo, pažerák, žalúdok, pečeň, kosti a svaly. Vytvárajú sa uzly, ktoré sú často stvrdnuté ako guma (ďasná, v jednotnom čísle gumma). Slovo „gumma“ pochádza z Girolama Fracastora, ktorý vo svojej didaktickej básni o syfilise pomenoval symptóm zmäkčovania uzlov. Histologicky sa ďasná prejavujú ako granulómy obsahujúce plazmatické bunky, ktoré ničia monocyty, vyskytujú sa najmä na koži, slizniciach a kostiach. Niekedy tvoria veľké vredy na koži a na podnebí môže dôjsť k perforácii nosnej dutiny. Zvlášť nebezpečný je syfilitický uzol v hlavnej tepne (aorta), ktorý je spôsobený zápalom v strednej a vonkajšej vrstve steny (luetrózna mezaortitída). Asi 30 rokov po infekcii môže takýto uzol viesť k vydutiu aorty (aneuryzma aorty), ktorá sa môže ľahko roztrhnúť ako neskorá komplikácia. Ak sa táto vydutina roztrhne, postihnutý vnútorne vykrváca. Postihnutý môže byť aj centrálny nervový systém.