cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ranzières
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Mozola
Peter Mozola (* 16. august 1973, Zvolen) je slovenský evanjelický farár a pracovník s mládežou. V roku 1996 založil Evanjelické UPC (Univerzitné pastoračné centrum) v Bratislave – Mlynskej doline. Najprv pod menom Klub MI-31. P. Mozola bol viacero rokov aj podpredseda Spoločenstva evanjelickej mládeže (SEM) – mládežníckej organizácie evanjelikov na Slovensku. Jeho manželka Dagmar Mozolová je moderátorkou a redaktorkou STV.
Trombeho stena
Trombeho stena je konštrukčný systém, ktorého idea vychádza z princípu akumulácie tepla zo slnečného žiarenia a jeho následnej distribúcii do priestoru interiéru. Pozostáva z presklenej plochy prekrývajúcej stenu budovy, zo vzduchovej medzery a akumulačnej steny (použitým materiálom môže byť kameň, kov, betón, tehla...), v spodnej a hornej časti je vhodné umiestniť vetracie klapky na prívod studeného vzduchu z miestnosti a ohriateho vzduchu späť do miestnosti. Edward Morse patentoval daný systém v roku 1881 (US Patent 246626), ale až v roku 1964 ho spopularizoval inžinier Felix Trombe a architekt Jacques Michel využitím daného princípu pri stavbe Odeillo vo Francúzsku.
Princíp činnosti
Počas slnečného dňa tepelné žiarenie preniká zasklenou stenou, akumulačná stena sa zohrieva. Zároveň, pri otvorenej vetracej klapke v spodnej časti miestnosti studený vzduch od podlahy miestnosti preniká do vzduchovej medzery medzi zasklením a akumulačnou stenou, prehrieva sa a horným otvorom sa vracia naspäť do miestnosti.
V interiéri odovzdá svoje teplo, ochladí sa, klesne k podlahe a otvorom je znova vyvádzaný do priestoru medzi stenou a sklom. Tento proces sa opakuje..
Počas chladnej časti dňa (v noci) akumulačná stena distribuuje naakumulované teplo do miestnosti. Vetracie klapky sú uzavreté, čím sa zabraňuje tepelným stratám z miestnosti. Počas zamračeného dňa ostávajú vetracie klapky na miestnosti uzatvorené, čím sa zabraňuje prúdeniu vzduchu do Trombeho steny a tepelným stratám z miestnosti.
Počas horúcich letných dní sa vetracia klapka vo vrchnej časti akumulačnej steny zatvorí a otvorí sa vetracia klapka do exteriéru vo vrchnej časti presklenia, ktorá odvádza prehriaty vzduch von (na jeho miesto prúdi do miestnosti chladný vzduch otvorom v severnej stene), Trombeho stena ochladzuje a zároveň prevetráva interiér. Objekt s Trombeho stenou sa v lete nielen neprehrieva, ale je aj jednoduchým spôsopom klimatizovaný.
Variácie
Prevádzku takéhoto prirodzeného slnečného kolektoru možno vylepšiť:
Aplikácia v rozvíjajúcom sa regióne
Príkladom stavby využívajúcej princípy Trombeho steny je The Druk White Lotus School v Ladakhu v Indii, stavba je príkladom dobrého dizajnu a pokroku v danej lokalite.
Košice – mestská časť Západ
Ulice
V mestskej časti sa nachádzajú nasledujúce ulice:
Aničkin park, Bardejovská, Bernolákova, Blatná, Bratislavská, Brečtanova, Brigádnická, Brnenská, Čapajevova, Československého odboja, Čičky-Majer, Diamantová, Fialková, Gudernova, Hellova, Hodonínska, Hronská, Humenská, Idanská, Inžinierska, Ipeľská, Jantárové námestie, Jazmínová, Jedlíkova, Jihlavská, Karlovarská, Katkin park, Kežmarská, Konvalinková, Kremnická, Kysucká, Laborecká, Lesnícka, Lučenská, Ľudová, Markušova, Martinská, Matuškova, Medická, Michalovská, Mikovíniho, Moldavská cesta, Moskovská trieda, Muškátová, Narcisová, Nešporova, Obchodná, Ondavská, Opálová, Orgovánová, Petzvalova, Piešťanská, Plzenská, Poľovnícka, Popradská, Považská, Pražská, Robotnícka, Rožňavská, Rubínová, Ružínska, Ružomberská, Ružová, Sliačska, Smaragdová, Sokolovská, Stodolova, Stokrásková, Stropkovská, Šafárikova trieda, Štiavnická, Topásova, Topoľčianska, Toryská, Trebišovská, Tri hôrky, Trieda SNP, Trnavská, Uherova, Ulica obrody, Ulica pokroku, Ulica slobody, Ulica výstavby, Ungárova, Zuzkin park, Zvončeková, Žilinská.
Symboly obce
Mestská časť Západ schválila uznesenie o symboloch s týmto znením:
Vlajka
Vlajka má podobu v jednej štvrti od žrde štiepeného listu, ktorého žrďová časť je žlto – modro delená, vejúca časť pozostáva z dvoch pozdĺžnych pruhov bieleho a červeného. Vlajka má pomer strán 2:3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
História
Na prelome 20. a 30. rokov minulého storočia sa začala výstavba rodinných domov (ulice Chmeľová, Hadová, Krížiková, Blatná, Robotnícka, Konvalinková, Zellova, Michalská, Píšťaľná, Mračná, Mišíkova, Tri hôrky, Guothova, Lastovičia, Slávičia, Senná, Široká, Rovná, Idanská, Bernolákova) pričom niektoré domy existujú ešte aj dnes. Dňa 22. februára 1962 začala výstavba sídliska Nové mesto, ľudovo nazývané Terasa. Na území dnešných Luníkov III. a IV. sa nachádzalo vojenské cvičisko. Výstavba pokračovala do roku 1971.
Stavby
[[File:Kosice Zapad zastupitelstvo 2018-2022.svg|náhľad|Zloženie zastupiteľstva Legenda :
Ubytovacie zariadenia
Staršie hotely: Novšie hotely:
Kométa Wilson-Hubbard
Kométa Wilson-Hubbard alebo C/1961 O1 bola neperiodická kométa, ktorá bola objavená 23. júl 1964. Objavili ju A. Stewart Wilson a William B. Hubbard.
Veľká južná kométa
Veľká južná kométa alebo C/1947 X1 bola neperiodická kométa, ktorá bola objavená 7. decembra 1947.
Norman Finkelstein
Norman Gary Finkelstein (* 8. december 1953, Brooklyn, New York City) je americký politológ a spisovateľ, ktorého primárnou oblasťou výskumu je izraelsko-palestínsky konflikt a politika holokaustu. Finkelstein je absolventom Newyorskej štátnej univerzity v Binghamtone a doktorát v odbore politológie získal na Princetonskej univerzite. Ako fakultný učiteľ pracoval pre Brooklyn College, Rutgers University, Hunter College, New York University a posledne pre Univerzitu DePaul v Chicagu, kde v rokoch 2001 až 2007 pôsobil ako asistent profesora.
Potom, ako sa okolo jeho osoby rozpútala značná verejná diskusia, bolo Finkelsteinovi Univerzitou DePaul v Chicagu v júni 2007 zrušené jeho menovanie do funkcie asistenta profesora a bolo mu nariadené čerpanie náhradnej dovolenky počas akademického roku 2007 – 2008. Hlavnú príčinu uplatnenia takýchto krokov voči Finkelsteinovi možno pripísať snaženiu Alana Dershowitza, významného Finkelsteinovho odporcu, ktorému o obmedzenie Finkelsteinovho vystupovania na akademickej pôde práve šlo. . Dňa 5. septembra 2007 Finkelstein v rámci vysporiadania si svojich vzťahov s univerzitou oznámil svoju rezignáciu na funkciu asistenta profesora z bližšie neuvedených dôvodov. Oficiálne stanovisko z Univerzity DePaul dôrazne obraňovalo svoje rozhodnutie o zrušení jeho menovania do funkcie asistenta profesora a univerzita v ňom odmietla skutočnosť, že by vonkajšie vplyvy mali dosah na jej rozhodovanie v tejto veci. V stanovisku univerzity sa zároveň uvádzalo, že Dr. Norman G. Finkelstein je „plodný vedec a vynikajúci pedagóg.“
Svetonázorová formácia a vzdelanie
Finkelstein písal o skúsenostiach svojich rodičov z čias druhej svetovej vojny. Jeho matka, Maryla Husyt Finkelsteinová, vyrastala vo Varšave v Poľsku, prežila pobyt vo Varšavskom gete a koncentračnom tábore Majdanek, rovnako ako dva tábory nútených prác. Jej prvý manžel zomrel vo vojne. Maryla považovala za najstrašnejší deň svojho života paradoxne deň svojho oslobodenia, po ktorom zostala na svete osamotená, pretože žiadnemu z jej rodičov a súrodencov sa nepodarilo vojnu prežiť. Normanov otec, Zacharias Finkelstein, prežil pobyt v ghette i v koncentračnom tábore v Osvienčime.
Finkelstein vyrastal v Spojených štátoch amerických v meste New Yorku. Vo svojich pripravovaných memoároch Norman spomína na svoje odhodlané mladícke stotožnenie sa s rozhorčením svojej matky ako pamätníčky hrôz druhej svetovej vojny, z masakry vo Vietname zavinenej USA. „Zosobnil si (matkino) rozhorčenie“ (z originálu: „internalized (her) indignation“), a vďaka takémuto vnútornému citovému rozpoloženiu, ako sám pripúšťa, sa stal „neznesiteľným“ v debatách o vojne vo Vietname a zároveň v tej istej dobe svoje vnútro naplnil "fanatickou náboženskou oddanosťou" (z angl. jaz.: "holier-than-thou attitude"), čo dnes Finkelstein s odstupom času ľutuje. Finkelstein si však cení matkin životný postoj, ktorý sám prijal za svoj a v súlade s ktorým odmieta prežiť svoj život bez morálky a zmyslu pre spravodlivosť. Čítanie kníh Noama Chomského podnietilo Normana k premene svojho zanietenia, za ktoré vďačil matke, na nevyhnutné zachovanie si intelektuálnej neoblomnosti v hľadaní pravdy.
V roku 1974 ukončil svoje bakalárske štúdium na Newyorskej štátnej univerzite v Binghamtone, potom študoval na Pratique École des Hautes Études v Paríži a magisterský titul v odbore politických vied získal napokon na Princetonskej univerzite v roku 1980, na ktorej rovnako neskôr získal doktorskú vedeckú hodnosť PhD. v odbore politológie. Finkelstein napísal svoju dizertačnú prácu na tému sionizmu, na ktorú súčasne zaznamenal prvé kontroverzné ohlasy. Skôr než začal svoju akademickú kariéru, Finkelstein pracoval na polovičný úväzok ako sociálny pracovník s dospievajúcou mládežou v New Yorku. Postupne vyučoval na Rutgers University, New York University, Brooklyn College, Hunter College a do roku 2007 učil naposledy na Univerzite DePaul v Chicagu.
Už od čias obhájenia dizertačnej práce na Princetonskej univerzite bola Finkelsteinova kariéra poznamenaná kontroverziou. Ako forenzný vedec – ako o sebe vraví sám autor – napísal ostro kritické akademické posudky hneď na niekoľkých významných spisovateľov a vedcov, ktorých obvinil zo skresľovania písomných záznamov s cieľom brániť izraelskú politiku a jej praktiky. Vo svojich prácach, známych hlavne pre podporou palestínskych záujmov, sa Finkelstein zaoberal politicky horúcimi témami ako sionizmus, demografická história Palestíny a ďalej rozvíjal svoje tvrdenia o existencii „priemyslu holokaustu“, ktorým sa zneužíva pamiatka holokaustu v prospech ďalších izraelských a iných finančných záujmov. Poukázaním na lingvistu a politického aktivistu Noama Chomského ako na svoj príklad, Finkelstein konštatuje, že je „možné spojiť náročnú vedeckú odbornosť s jedovatým morálnym zápalom“. a svojim stúpencom i odporcom tak naznačil polemický ráz svojej práce. Ale obsah Finkelsteinovej práce bol vysokohodnotený takými poprednými historikmi ako Raul Hilberg a Avi Shlaim, rovnako ako samotným Noamom Chomským.
Kritika Petersovej knihy Od nepamäti (From Time Immemorial)
V dizertačnej práci Finkelstein skúmal tvrdenia z knihy Joany Petersovej Od nepamäti, najpredávanejšej knihy v tej dobe. Petersovej história a obrana Izraela sa zaoberá demografickou históriou Palestíny. Demografické štúdie v prevažnej väčšine dokazujú, že arabská populácia v Palestíne kontrolovanej Osmanskou ríšou predstavovala na prelome 19. a 20. storočia 94 % – teda majoritu, ktorá sa zmenšila na polovicu v dôsledku masívneho židovského prisťahovalectva. Petersová radikálne spochybnila takýto výklad s tým, že podstatná časť palestínskeho ľudu na počiatku 19. storočia sama preplnila Svätú zem svojou emigráciou z arabských krajín. Na základe toho Petersová a veľa jej čitateľov považovalo predstavu o prevýšení pôvodného palestínskeho obyvateľstva židovskou imigráciou o niečo viac ako propagandu, a že v skutočnosti na približne dve paralelne prebiehajúce vlny imigrácie, na židovskú a arabskú vlnu, čakala v Palestíne pomerne neobývaná krajina.
Kniha Od nepamäti bola nadmieru chválená v mainstreamových masmédiách Spojených štátov amerických rôznymi osobnosťami ako Barbara Tuchman, Theodore H. White, Elie Wiesel a Lucy Dawidowicz. Saul Bellow, pre jedno takéto mainstreamové americké masmédium napísal na titulnú stranu:
Finkelstein tvrdil, že táto kniha nie je nič viac ako to, čo sa dnes nazýva monumentálnym podvodom. Neskôr vyjadril názor, že zatiaľ čo sa Petersovej knihe dostalo v Spojených štátoch širokého záujmu a uznania, vedecká demonštrácia jej podvodnosti a nepravdivosti vzbudila len malú pozornosť:
"„Do konca roka 1984 kniha Od nepamäti získala asi dvesto priaznivých ohlasov v Spojených štátoch. Jedinými neprajnými hlasmi v tomto orgastickom zbore chvály boli noviny Journal of Palestine Studies, v ktorých vyšla veľmi kritická recenzia od Billa Farrella; malý chicagsky týždenník In These Times, ktorý zverejnil skrátenú verziu o zisteniach Billa Farrella; a Alexander Cockburn, ktorý venoval odhaľovaniu tohto podvodu niekoľko stĺpcov v The Nation. ... Periodiká, v ktorých už vyšla priaznivá recenzia na Petersovej prácu odmietli zverejniť akúkoľvek negatívne kritickú korešpondenciu (napr. The New Republic, The Atlantic Monthly, Commentary). Periodiká, ktoré ešte len mali recenzovať Petersovej knihu odmietli Finkelsteinov kritický rukopis na tému, s odôvodnením, že s témou nesúvisí (napr. The Village Voice, Dissent, The New York Review of Books). Ani jeden z oslovených celoštátnych denníkov alebo publicistov nepovažoval za dôležité, že najpredávanejšia, prehnane chválená štúdia o konflikte na Blízkom východe bola otrepaným podvrhom.“"
Noam Chomsky si na to neskôr spomínal so slovami:
"„Varoval som ho, ak budeš postupovať takto ďalej, budeš mať problémy, pretože sa chystáš ukázať verejnosti americkú komunitu intelektuálov ako bandu podvodníkov a im sa to nebude páčiť, a preto ťa zničia.“"
V roku 1986 publikovalo periodikum New York Reviews of Books recenziu Yehoshua Poratha a výmenu názorov s kritikmi tejto recenzie, v ktorej Yehoshua napadol domnienky a uvádzané dôkazy, na ktorých stála Petersovej téza, nachádzajúch nezávislú podporu svojich tvrdení u odborníka na palestínsku demografiu a vo Finkelsteinovej dizertačnej práci. Neskôr v časopise Amerického úradu pre zahraničné vzťahy zvanom Zahraničné veci neskôr opísal William B. Quandt – profesor politológie Edwarda Stettinia na University of Virginia a odborník na politiku Blízkeho východu, – Finkelsteinovu kritiku štúdie Od nepamäti (From Time Immemorial) ako „prelomovú esej“ (z angl. jaz.: „landmark essay“), ktorou si pripísal „víťazstvo na svoje konto“ (z angl. jaz.: „victory to his credit“) vo svojej „demonštrácii“ „chatrnej vedeckosti“ (z angl. jaz.: „shoddy scholarship“) Petersovej knihy
Neskôr Barbara Tuchmanová, ktorá nazvala Petersovej knihu „historickou udalosťou samou o sebe“, tvrdila, že kritika knihy bola „osočujúcou kampaňou“ (z angl. jaz.: „smear campaign“) a pripísala ju „rastúcemu antisemitizmu“ a označila ju za konšpiráciu „dlhodobých obrancov Organizácie pre oslobodenie Palestíny“ Elie Wiesel prepožičal svoje meno nasledujúcemu brožovanému vydaniu knihy, ako urobili aj všetci pôvodní Petersovej stúpenci.
Podľa Noama Chomského, kontroverzia, ktorá obklopovala Finkelsteinov výskum mu oddialila získanie vedeckej hodnosti PhD. na Princetonskej univerzite. Chomsky napísal vo svojej knihe Understanding Power, že Finkelstein „doslova nemohol primäť fakultu prečítať [jeho dizertačnú prácu],“ a že Princetonská univerzita nakoniec udelila Finkelsteinovi doktorát len „z rozpakov“, ale odmietli mu poskytnúť akúkoľvek ďalšiu odbornú oporu.“.
Finkelstein uverejnil časti svojej tézy v týchto publikáciach:
Vlastná kniha Priemysel holokaustu
Kniha Priemysel holokaustu. Úvahy o zneužívaní židovského utrpenia (z angl. originálu: The Holocaust Industry. Reflections on the Exploitation of Jewish Suffering) bola publikovaná v roku 2000. V nej Finkelstein tvrdí, že Elie Wiesel a ďalší zneužívajú pamiatku holokaustu ako „ideologickú zbraň“. Rovnako sa tak štát Izrael, „jedna z vojensky najsilnejších krajín sveta s otrasnou bilanciou v oblasti ľudských práv sám obsadil do roly štátu obete“, aby získal „imunitu proti kritike.“ Tiež popisuje to, čo nazýva „dvojitým vydieraním“ „odpudzujúcim gangom plutokratov, chuligánov a mediokratov“ snažiacich sa získať obrovské právne odškodné a finančné vyrovnanie od Nemecka a Švajčiarska a tieto peniaze potom idú právnikom a organizáciám zainteresovaným v ich získaní a nie skutočným preživším holokaustu.
Kritika Dershowitzovej knihy Spor o Izrael (The Case for Israel)
Krátko po vydaní knihy Alana Dershowitza Spor o Izrael (The Case for Israel) ju Finkelstein označil za „zbierku podvodov, falzifikácií, plagiátorstva a hlúpostí“. Počas debaty v relácií Democracy Now! Finkelstein tvrdil, že Dershowitz nepoznal niektoré časti svojej vlastnej knihy, rovnako tvrdil, že Dershowitz knihu ani nenapísal a že ju možno ani vôbec nečítal. [24] Finkelstein si všimol 20 prípadov na rovnakom počte strán, kde Dershowitz cituje rovnaké zdroje a rovnaké pasáže, ktoré použila vo svojej knihe Joan Petersová, v takmer rovnakom poradí a s elipsami na rovnakých miestach. V dvoch prípadoch Dershowitz zopakoval Petersovej chyby (pozri nižšie). Na základe tohto Finkelstein usúdil, že sám Dershowitz nepreveril pôvodné zdroje napriek neskorším tvrdeniam. Finkelstein naznačuje, že kopírovanie citácií sa rovná kopírovaniu myšlienok. Pri skúmaní kópie rukopisu, ktorý sa mu podarilo získať, našiel dôkaz o tom, že Dershowitz poslal svojho asistenta Hollyho Betha Livingstona do harvardskej knižnice overiť zdroje, ktoré čítal v Petersovej knihe. Dershowitz reagoval na obvinenie v liste riaditeľovi vydavateľstva University of California, Lynneovi Whiteyovi, tvrdiac, že Finkelstein vo svojej knihe upravil kľúčovú citáciu tým, že zmenil slová (z „citovať“ na „kopírovať“). Vo verejnej debate k tomu povedal, že „ak by niekto použil citát a neoveril si či to naozaj povedal Mark Twain, tak by to bolo, samozrejme, vážne obvinenie“, ale dôrazne trval na tom, že on to tak neurobil, že skutočne preveril pôvodný zdroj od Marka Twaina.
Dershowitz hrozil kvôli obvineniam vo Finkelsteinovej knihe žalobou za na cti utŕhanie, na čo Finkelstein zmazal slovo „plagiátorstvo“ z textu knihy pred jej publikáciou. Tiež odstránil tvrdenie, že Dershowitz nie je skutočný autor knihy Spor o Izrael (The Case for Israel), pretože, ako povedal vydavateľ, „to nevedel dokázať“.
Balmazújváros
Balmazújváros je mesto v Maďarsku v Hajducko-bihárskej župe v obvode Balmazújváros.
Má rozlohu 20 545 ha a žije tu  obyvateľov .
Škola Annales
Škola Annales alebo Škola Análov alebo analistická škola je francúzska historická škola 20. storočia, ktorú pred druhou svetovou vojnou založil Marc Bloch a Lucien Febvre roku 1929 v Paríži. Jej názov je odvodený od časopisu Annales d´histoire économique et sociale (neskôr premenovaný na Annales. Economies, sociétés, civilisations a od roku 1994 Annales. Histoire, Sciences Sociales), ktorý začal vychádzať v roku 1929.
Škola Annales vychádza z tradícií štrukturalizmu a sociológie E. Durkheima. Škola Análov je nový smer historického bádania, ktorý chce prekonať pozitivistickú historiografiu, zameranú na veľké udalosti a letopočty. Všíma si skôr dlhodobé civilizačné procesy a zmeny, život prostých ľudí, pramene a oblasti, ktoré predchádzajúca história zanedbávala. Skúma ekonomické a spoločenské podmienky, hmotné pamiatky, predmety a vyrobky, daňové, súdne a vôbec občianske písomnosti. Tým sa prirodzene stierajú umelé hranice medzi históriou, sociológiou, psychológiou, ekonómiou atď.
Cieľom školy Análov je vytvoriť taký rámec pre všetky spoločenské vedy, ktorý prelomí ich uzavretosť a izolovanosť
Metodologicky nadviazala na diskusie, ktoré sa viedli v nemeckej historiografii koncom 19. storočia a ktoré sú známe ako boj o Karla Lamprechta. Zakladateľ školy Annales, Marc Bloch, kritizoval tradičný historizmus založený na princípe individuality a vystúpil s požiadavkou, aby sa historiografia nezaoberala jednotlivcami, ale celými sociálnymi skupinami. Bloch zastával porovnávaciu metódu, ktorú aplikoval pri štúdiu feudalizmu, a vystúpil s koncepciou, ktorá sa usilovala podlomiť vládu úzkeho europocentrizmu v historiografii: zastával napr. požiadavku porovnávania európskeho a japonského feudalizmu.
Rarécourt
Rarécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meuse, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stropešín
Stropešín je obec v Česku v okrese Třebíč v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 124 obyvateľov, z toho 66 mužov a 58 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 41,0 roka, ženy 45,3 roka).
Échenoz-la-Méline
Échenoz-la-Méline je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Saône, v regióne Franche-Comté.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Breathe (Nickelback)
„Breathe“ je štvrtý singel kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich druhého štúdiového albumu The State vydaného v roku 1998 a následne v roku 2000. Bol to celkovo piaty singel skupiny. Premiéra singlu sa konala vo februári 2001.
Skladba na koncertoch
Singel „Breathe“ debutoval naživo v roku 1998 počas koncertov propagujúcich album The State v Spojených štátoch a v Kanade. Skladba pola tiež použitá v koncertnom albume Live at Home, ktorý bol nahraný v roku 2002 v Edmontone. Po skončení turné All The Right Reasons Tour v roku 2007 prestala byť skladba hraná naživo.
Zoznam skladieb
CD singel:
Zostava
Nickelback
Produkcia
Kométa Zhu-Balam
Kométa Zhu-Balam alebo C/1997 L1 bola neperiodická kométa, ktorú objavili Zhu Jin a David D. Balam 3. júna 1997, resp. 8. júna 1997.
Colin Maclaurin
Colin Maclaurin (* február 1698, Kilmodan, Cowal, Argyllshire, Škótsko, Spojené kráľovstvo – † 14. jún 1746, Edinburgh, Škótsko, Spojené kráľovstvo) bol škótsky matematik. Napriek tomu, že nie je ich objaviteľom, sú po ňom pomenované Maclaurinove rady a súvisiace Maclaurinove polynómy (špeciálny prípad Taylorovych radov a polynómov), keďže bol priekopníkom ich využitia. Nezávisle od Leonharda Eulera dokázal tzv. Eulerovu-Maclaurinovu vetu, ktorá sa dá použiť napríklad na odvodenie Stirlingovej aproximácie.
Nohavice
náhľad|Muž v nohaviciach. Nohavice sú časť vrchného oblečenia, ktoré zakrýva nohy a spodnú časť tela. Nohavice zakrývajú každú nohu jednou nohavicou. Druh krátkych nohavíc, ktoré siahajú najviac po kolená, sa označuje šortky.
V Európe a ďalších krajinách sú nohavice najbežnejším vrchným oblečením, zakrývajúcim spodnú časť tela mužov od 19. storočia. Od 20. storočia sa stali aj bežnou súčasťou ženského odevu. Nohavice upevnené okolo bokov najčastejšie drží opasok, šnúrky, alebo traky. Legíny sú forma priliehavých nohavíc z priľnavého materiálu, často z bavlny alebo lycry. Populárnym druhom nohavíc sú džínsy.
Vojnoví cisári
Vláda vojnových cisárov sa oficiálne podľa dohody historikov začína rokom 235, kedy vojenský veliteľ Maximinus Thrax zavraždil mladého cisára Alexandra Severa, posledného panovníka z dynastie Severovcov, a sám sa za podpory svojich vojakov vyhlásil za nového vladára ríše. Tento okamih znamenal omnoho viac ako len koniec beztak nie príliš výraznej dynastie cisárov a začiatok novej ( mimochodom Maximinus Thrax nezanechal dediča a teda ani nezaložil novú vládnucu dynastiu ). Išlo tu o niečo významnejšie. Maximinus Thrax bol v podstate cudzincom v službách Rímskej ríše, čiže sa stal po dlhých stáročiach ďalším barbarom na tróne Ríma ( naposledy to bol Tarquinius Superbus do roku 510 pred Kr., ten bol Etrusk ). Táto udalosť definitívne naznačuje už dlhšiu dobu trvajúcu barbarizáciu ríše vo všetkých sférach spoločnosti a postupný úpadok rímskeho ducha a jeho statočnosti.
Chronológia
Podľa uvedeného zoznamu je možné si všimnúť, že tzv. vojnoví cisári sa striedali na rímskom tróne s nebývale veľkou rýchlosťou. Veď počas ich dovedna ani nie päťdesiatročnej vlády nad Rímskou ríšou sa ich vo svojej funkcii vystriedalo oficiálne až 28.
Toto ohromujúce číslo je však klamlivé, pretože uvedení v zozname sú len oficiálne senátom vyhlásení panovníci. V skutočnosti bola situácia v tejto neutešenej dobe oveľa vážnejšia. Neschopnosť udržať si cisársky post na dlhšiu dobu a postupný úpadok vážnosti cisárovho majestátu boli záležitosťami, ktoré sa v týchto rokoch stali smutným faktom. Zisk moci a cisárskeho platu boli neodolateľným lákadlom pre mnohých rímskych vojenských veliteľov, ktorí sa, bez akéhokoľvek preháňania, hromadne vyhlasovali za cisárov. Len v 60. rokoch 3. storočia sa za cisára Rímskej ríše neoficiálne vyhlásilo až 30 veliteľov. Týchto takpovediac samozvancov, resp. nelegálne prehlásených cisárov historici nazvali vzdorocisári, alebo tiež proticisári.
Vráťme sa ale späť do tretieho storočia a do obdobia vlády vojnových cisárov. Prudké striedanie vladárov na cisárskom tróne nebolo príčinou, ale prejavom už dlhší čas trvajúcej krízy, ktorá ako sme už spomenuli zasiahla všetky najdôležitejšie oblasti života ríše. A práve toto je prvý z charakteristických znakov vojnových cisárov. A teda konkrétne krátkodobý pobyt na tróne vo funkcii cisára.
Z vyššie uvedeného zoznamu panovníkov v rokoch 235 – 284 je zrejmé, že povolanie cisára, hoci dobre platené, stalo sa s menšou dávkou nadsázky najnebezpečnejším povolaním v celej ríši. Iba šiesti cisaŕi z 28-člennej skupiny vládli viac ako päť rokov, a len dvaja ( Gallienus a jeho syn Postumus ) viac ako desať rokov. O mnoho horšie to bolo z opačnej stránky tejto štatistiky. Dokonca až dvanásti pobudli na tróne len niečo okolo roka a menej. Niektorí panovali iba zopár týždňov, resp. mesiacov. Nešlo však o nijakú náchylnosť k chorobám, práve naopak. Ani jeden z tzv. cisárov – vojakov nezomrel prirodzenou smrťou či v dôsledku nejakej choroby. Poväčšine boli zavraždení sprisahancami z radov členov prétoriánskej gardy. Valerianus zahynul v perzskom zajatí. Len dvaja vojnoví cisári zahynuli ako vojaci, teda v boji. Boli to konkrétne Filippus Arabs a jeho následník na tróne, Decius. Posledný z cisárov – vojakov, Carus, zahynul dokonca dosť nezvyklým spôsobom. Podľa správ ho vraj zasiahol blesk. Ironicky by sme mohli poznamenať, že Rímu sa blýskalo na lepšie časy. O rok nato sa totiž cisárom stal Diocletianus, ktorý Rímsku ríšu opäť postavil takpovediac na nohy. Schválne sme povedali, že sa blýskalo na lepšie časy, pretože horšie by to mohlo byť už len veľmi ťažko. Rímska ríša bola bez preháňania v katastrofálnom stave. Kríza, ktorá sa prejavila už za vlády Commoda, a ktorú mali za úlohu cisári – vojaci vyriešiť naopak dosiahla priam obludných rozmerov. Hospodárska základňa sa zrútila, poľnohospodárstvo bolo na samom dne, polia a vinice boli zničené a rozorané tiahnucimi vojskami, mestá a dediny padli popolom, ľudia zo strachu opúšťali vidiek, otrokov bolo čím ďalej tým menej, obchod sa zastavil, remeslá upadali, vojsko bolo zdemoralizované, cesty boli posiate zbojníkmi a moria pirátmi, obyvateľstvo bolo ožobračené neustále sa zvyšujícimi daňami, ktoré tiekli do vrecka štátnej smotánky, štátna pokladnica dunela prázdnotou a verejná bezpečnosť bola zabudnutým pojmom. Navyše na Rímsku ríšu ešte nikdy v histórii neútočilo toľko nepriateľov ako práve v tomto období.
Záver
Do takejto situácie to teda vojnoví cisári počas svojej ani nie 50-ročnej vlády dopracovali. Problémom bolo, že mnohý z nich boli prostými vojakmi, ktorí nemali so zastávaním tak dôležitého úradu vôbec žiadne skúsenosti. Navyše mnohí si nechceli dať ani len poradiť a snažili sa vládnuť absolutisticky. Horšie však bolo, že často ich dôležité záležitosti v ríši ani nezaujímali a venovali sa všetkéme, len nie konsolidácii politických či hospodárskych pomerov. Skrátka a dobre, nezvládli zodpovednosť, ktorú so sebou funkcia cisára prináša. Nesmieme však hádzať všetkých do jedného vreca. Objavili sa aj cisári, ktorí mali svoje veľkolepé ciele, len ich nestihli za čas svojej vlády úplne naplniť ( napr. Decius, Gallienus, Claudius II. Gothicus a Aurelianus). Práve títo sa ale ukázali napodiv ako celkom schopní vodcovia štátu, ktorí by sa nepochybne stali veľkými cisármi ak by išlo o priznivejšie okolnosti doby.
Prinajmenšom sa takým cisárom javil Aurelianus. Porazil väčšinu na hranice útočiacich nepriateľov a takmer úplne prinavrátil Rímskej ríši svoju pôvodnú rozlohu. Obohnal mesto Rím kvôli bezpečnosti hradbami a svojou úspešnou sociálnou politikou pozdvihol životnú úroveň beztak zbedačeného obyvateľstva hlavného mesta.
Toto bola teda stručná charakteristika smutného obdobia dejín Rímskej ríše, ktoré nazývame vládou vojnových cisárov.
Košice – mestská časť Barca
thumb|Kaštieľ rodiny Barcai thumb|Kaštieľ rodiny Berzevici right|thumb|Kaštieľ rodiny Ziči
Košice – mestská časť Barca (iné názvy: Košice-Barca, Barca; v minulosti aj Barča, ) je mestská časť Košíc, súčasť okresu Košice IV. V minulosti to bola samostatná obec, rozširovaním Košíc sa s nimi zlúčila v druhej polovici 20. storočia.
Dejiny
Pravekí ľudia sa živili zbieraním plodov a najmä lovom mamutov (z tejto činnosti pochádza ich názov - lovci mamutov) a na sezónnych táboriskách aké poznáme medzi inými z Barce pri Košiciach, si začali budovať chatrče z prútia.
Symboly obce
Mestské zastupiteľstvo v Košiciach uznesením č. 1201/2006 na svojom XXV. rokovaní dňa 26. októbra 2006 v súlade so zákonom o obecnom zriadení schválilo Všeobecne záväzné nariadenie mesta Košice č. 82 o erbe a vlajke mestskej časti Košice-Barca.
Vlajka
Vlajka mestskej časti pozostáva z dvoch pozdĺžnych pruhov vo farbách červenej a žltej, list je lemovaný žlto – modro deleným lemom. Vlajka má pomer strán 2:3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Ulice
Abovská, Andraščíkova, Barčianska, Borodáčova, Bronzová, Cínová, Cirbusovej, Čkalovova, Fándlyho, Gavlovičova, Hečkova, Horovova, Hraničná, Chrómová,Kapustná, Kostrova, Krátka, Kubíková, Ľanová, Matičná, Medená, Močiarna, Mosadzná, Nám. mladých poľnohospodárov, Niklová, Ovocná, Pokojná, Poničanova, Pri stanici, Pri pošte, Pri vagovni, Radlinského, Strieborná, Svetlá, Svetlá pusta, Teplého, Timravy, Turnianska, Ulica Osloboditeľov, Vozárova, Za školou, Zborovjanova, Zemianska, Zinková.
Vodné toky
Myslavský potok
Stavby
K mestskej časti Barca patrí aj Múzeum letectva a Letisko Košice.
Parky
Na území mestskej časti sa nachádza park o veľkosti, ktorý v minulosti patril medzi najkrajšie parky bývalej Abovskej stolice. Jeho súčasťou je aj jazierko nachádzajúce sa priamo v parku. náhľad|Chránený park s unikátnym jazierkom
Doprava
Autobusové linky č. , a električkové linky č. a.
Eduard Suess
Od roku 1857 bol profesorom na Univerzite vo Viedni. Študoval graptolity, ramenokožce, hlavonožce a neogénne cicavce. Zaslúžil sa o poznanie spraše a zaoberal sa vznikom orografických celkov. Je autorom termínu biosféra.
Život
Narodil sa v Londýne v rodine saského obchodníka. Keď mal tri roky, jeho rodina sa presťahovala do Prahy a neskôr do Viedne keď mal 14. Od mladého veku sa zaujímal o geológiu, svoje prvé práce vydal, keď mal 19 rokov, pojednávali o geológii Karlovych Varov.
V roku 1857 sa stal profesorom geológie na Viedenskej univerzite, a tam rovíjal názory na vývoj vzťahov medzi geológiou severnej Afriky a Európy. Dospel napokon k názoru, že horniny dnes budujúce Alpy boli kedysi morským dnom, ktoré patrilo k Stredozemnému moru. Napriek tomu, že sa neopieral o teóriu platňovej tektoniky, keďže v tej dobe bola všobecne uznávaná iba teória geosynklinál správne predpokladal existenciu oceánu, ktorý v roku 1893 pomenoval Tethys. Medzi rokmi 1898 a 1911 pôsobil vo funkcii prezidenta Rakúskej akadémie vied.
Suess je považovaný za jedného z prvých praktických ekológov. V rokoch 1885 až 1901 publikoval komplexnú syntézu svojich prác pomenovanú Das Antlitz der Erde (v preklade „Tvár zeme“), ktorá sa stala populárnou učebnicou na mnoho rokov. V tejto práci Suess po prvýkrát použil termín biosféra, ktorý neskôr ďalej rozpracoval V.I. Vernadskij v roku 1926. V roku 1903 mu Kráľovská spoločnosť udelila Copleyovu medailu. Sú po ňom pomenované krátery na Mesiaci a na Marse.
Ivica Vastić
Ivica Vastić (* 29. september 1969, Split, Chorvátsko) je bývalý rakúsky futbalový reprezentant.
Majstrovstvá sveta 1998
Na MS 1998 vo Francúzsku strelil gól Čile v základnej skupine, ktorým vyrovnával v 90. minúte na 1:1.
Majstrovstvá Európy 2008
V roku 2008 bol členom rakúskeho národného futbalového mužstva na Majstrovstvách Európy vo futbale 2008. V prvom zápase proti Chorvátsku striedal v 61. minúte Jürgena Säumela, ale gól nezaznamenal. V druhom zápase proti Poľsku nastúpil opäť ako striedajúci hráč a v 3. minúte nadstaveného času vyrovnal na 1:1 z pokutového kopu. Za tento gól dostáva ročne zdarma 110 litrov piva.
Na tomto šampionáte bol najstarším hráčom.
Jourdanton
Jourdanton je americké mesto a sídlo Atascosa County v južnom Texase. Je súčasťou aglomerácie San Antonio Metropolitan Statistical Area. Od svojho vzniku v roku 1909 slúžilo ako prekladisko dobytka a bavlny. Obyvatelia mesta a okolia zozbierali 50 000 dolárov, pretože chceli, aby železnica prechádzala mestom. V roku 1914 malo mesto telefónne linky, elektrické rozvody, systém verejných škôl, továreň na spracovanie bavlny, obilný mlyn a niekoľko hotelov. Hoci železničná trať zastavila prevádzku v roku 1960, mesto je živým a pulzujúcim strediskom okolitého regiónu.
Helena Suková
Helena Suková (* 23. február 1965, Praha, Česko-Slovensko) je bývalá československá a česká (od 1993) profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 7 turnajov WTA v dvojhre a 62 turnajov vo štvorhre.
Mužská dvojhra na Brasil Open 2008
Mužská dvojhra na Brasil Open 2008 sa hrala ako súčasť Brasil Open 2008 od 11. do 18. februára 2008. Titul získal Španiel Nicolás Almagro, ktorý vo finále porazil krajana Moyu 7-6(4) 3-6 7-5. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP.
Biharkeresztes
Biharkeresztes je mesto v Maďarsku v Hajducko-bihárskej župe v obvode Berettyóújfalu.
Má rozlohu 4 926 ha a žije tu obyvateľov .
Live at the Brixton Academy
Live at the Brixton Academy je jediný oficiálne vydaný koncertný album americkej rockovej skupiny Faith No More. Je to záznam koncertu v Londýne, ktorý odohrali 28. apríla 1990. Na albume sa nachádza 8 z 18 interpretovaných piesní a 2 nevydané, ktoré skupina nahrala v rámci prípravy albumu The Real Thing.
Zubor lesný
Zubor lesný (v širšom zmysle) (iné názvy: zubor hrivnatý, zubor európsky (v širšom zmysle) alebo len zubor ; lat. Bison bonasus) je európsky endemit a najväčší voľne žijúci živočích na území Slovenska. Výskyt na Slovensku bol doložený na 1,6 % územia.
Zubor je blízky príbuzný bizóna amerického (Bison bison). Genetický výskum a porovnávanie potvrdili takmer úplnú zhodu, pokiaľ ide o jadrovú DNA, zistil sa však rozdiel v mitochondriálnej DNA (mtDNA).
Opis
Zubor európsky patrí medzi najväčšie európske suchozemské cicavce. Samec môže vážiť vyše a dosahovať v kohútiku výšku až.
Pracovná skupina z univerzity v holandskom Utrechte pod vedením Johannesa Lenstera vykonala dôkladný rozbor DNA zubra. Výsledky naznačujú, že mtDNA zubra sa výrazne líši od mtDNA bizóna, ale je takmer totožná s mtDNA súčasného tura domáceho, čiže hovädzieho dobytka. Skupina Johannesa Lenstera predložila takýto model vzniku dnešného zubra: Bizóny a zubry ako také majú pravdepodobne pôvod v južnej Ázii, spolu s ostatnými turovitými párnokopytníkmi. Predok dnešného amerického bizóna sa dostal na americký kontinent cez Beringiu. Praveké euroázijské zubry Bison priscus a Bison schoetensis vyhynuli bez potomkov – medzi fosíliami sa nepodarilo nájsť žiadny prechod medzi pravekými a súčasnými zubrami. Na konci pleistocénu sa stádo býkov amerických bizónov dostalo cez Beringiu naspäť do Euroázie, kde natrafili na pratury (Bos primigenius) a spárili sa s ich kravami. Býky, ktoré vznikli z tohto kríženia, boli neplodné (ako dokazujú aj dnešné pokusy s krížením zubrov, bizónov a hovädzieho dobytka), kravy boli plodné a znova sa skrížili s býkmi bizónov. Takouto introgresívnou hybridizáciou vznikol súčasný stav, kedy jadrová DNA zubra je prakticky totožná s jadrovou DNA bizóna, ale ich mtDNA je výrazne odlišná a dajú sa nájsť aj rozdiely v anatómii a v celkových telesných proporciách.
Veľkosť zubra
Samec
Samica
Výzor
Hlava zubra je veľká a ťažká, hlboko podsadená. Má široké vypuklé čelo, malé oči a krátke, do hora zakrivené a do stredu zahnuté rohy.
Šija zubra je hrubá, krátka s výrazným podhrdlom. Má výrazný hrb. Telo je porastené gaštanovohnedou srsťou. Na hlave, krku a hrbe má dlhšiu hrivu.
Vek
V zajatí sa zubor dožíva približne 27 rokov, vo voľnej prírode je to menej.
Poddruhy zubra európskeho
Veľa autorov rozlišuje len prvé dva poddruhy.
Životné prostredie a potrava zubra
Zubor európsky najradšej obýva zmiešané lesy s mierne podmočenou pôdou. Živí sa trávou, lístím, kôrou kríkov a stromov, lišajníkmi a machmi. Dospelý zubor skonzumuje od 40 do rastlinnej potravy denne. Kŕmenie zaberie zubrovi 50 – 80 % času od východu do západu Slnka.
Správanie a rozmnožovanie
Zubry vytvárajú prevažne samičie stáda s mladými. Počet kusov v stáde kolíše od 10 do 15. Počas ruje sa počet zväčšuje až na 30 – 40 ks. Samce počas roka okrem ruje žijú zväčša samotársky.
Windows Phone
Windows Phone bol operačný systém pre mobilné telefóny vyvinutý spoločnosťou Microsoft. Jeho predchodcom bol Windows Mobile. Bol zameraný na užívateľský (nie firemný) trh a jeho podpora skončila 10. decembra 2019.
Zubor lesný
Správanie a rozmnožovanie
Pohlavnú dospelosť dosahuje samec okolo ôsmeho až deviateho roku, samica v piatom až šiestom roku života.
Windows Phone
História
Microsoft predstavil Windows Phone 15. februára 2010 na Mobile World Congress 2010 v Barcelone a na trh bol bol uvedený v Európe, Singapure, Austrálii a Novom Zélande 21. októbra 2010, v USA a Kanade 8. novembra 2010, v Ázii v roku 2011. Windows Phone obsahuje grafické používateľské rozhranie s dizajnovým jazykom s názvom Metro. Posledná verzia bola Windows 10 Mobile.
Zubor lesný
Správanie a rozmnožovanie
Gravidita zubra trvá 265 dní. Samica sa o mláďa stará okolo dvoch rokov. Mláďa po pôrode váži od 16 do.
Slovensko
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 7 (1,6 % rozlohy Slovenska) v nadmorských výškach 500 –  (kóta Ščalník v Bukovských vrchoch).
Windows Phone
Prístroje s operačným systémom Windows Phone
Dňa 11. februára 2011 oznámilo združenie firiem Microsoft a Nokia, že Windows Phone bude v budúcnosti preferovaný operačný systém na smartphone platformách Nokia. Prvou verziou bol Windows Phone 7.
Zubor lesný
Slovensko
O tom, že zubor bol na Slovensku rozšíreným živočíchom, svedčia viaceré názvy obcí, napríklad Zuberec, Zubrohlava, Zubrá a iné.
Windows Phone
Prístroje s operačným systémom Windows Phone
29. októbra 2012 bola vydaná verzia 8. S touto verziou boli vydané všetky Nokia Lumia telefóny radu 520 a vyšší (novší). Tento operačný systém používali aj telefóny iných spoločností, ako modely "HTC Windows Phone 8S" a "8X", ďalej modely "Samsung Ativ S", "Huawei Ascend W1", či niektoré modely od Prestigio.
Dva roky nato vyšla aktualizácia 8.1, ktorá okrem iného obsahovala "notifikačnú lištu" a synchronizované záložky medzi (novým) Internet Explorerom 11 a inými zariadeniami Microsoft. Tiež bola pridaná Cortana. Všetky telefóny s Windows Phone 8 dostali aktualizáciu na Windows Phone 8.1.
Zubor lesný
Slovensko
Traduje sa, že posledného zubra žijúceho vo voľnej prírode na Slovensku zastrelil kráľ Matej Korvín. Predpokladá sa však jeho výskyt v odľahlých častiach Karpát a v priľahlých Bieščadoch (poľ. Bieszczady) ešte dlho až do 17. storočia.
Windows Phone
Prístroje s operačným systémom Windows Phone
21. januára 2015 bola vydaná najnovšia, súčasná verzia, Windows 10 mobile.
Zubor lesný
Zubry v Tatrách
V roku 1953 sme darom obdržali od poľskej vlády prvý pár zubrov Putifara a Pumarku, pôvodom z Pszcyny. Umiestnené boli v aklimatizačnej zvernici v Tatranskej Lomnici, kde sa narodilo v roku 1955 aj prvé mláďa. Rodina bola po dobudovaní obory v Topoľčiankach roku 1957 prevezená tam a dočasný chov zanikol. Zubrica Pumarka bola v roku 1961 premiestnená ešte raz a dožila v Zoo Bojnice.
Windows Phone
Prístroje s operačným systémom Windows Phone
Či je telefón vhodný na aktualizáciu na Windows 10 sa dozviete spustením oficiálnej aplikácie od Microsoftu, ktorá skontroluje telefón.
Zubor lesný
Zubry v Topoľčiankach
náhľad|Zubor v zubrej zvernici Topoľčiankach V blízkosti slovenskej obce Topoľčianky s úspechom prevádzkujú Lesy SR od roku 1957 Zubriu zvernicu. K aprílu 2023 v nej žilo 20 kusov zubra. Táto obora vychovala viacero zubrov, ktoré sú umiestnené v mnohých významných zoo.
Windows Phone
Bezpečnosť aplikačnej platformy
Technológia aplikačnej platformy Windows Phone slúži ako základ pre aplikáciu Windows Store na systémoch Windows 8 a novších.
Zubor lesný
Zubry v Poloninách
V posledných rokoch bol zubor európsky úspešne vysadený v Bukovských vrchoch – Národný park Poloniny na severovýchode Slovenska na hraniciach s Poľskom neďaleko obce Runina. K piatim vysadeným jedincom sa po čase pridal aj voľne žijúci jedinec z poľských Nízkych Beskýd.
Windows Phone
Bezpečnosť aplikačnej platformy
Každá aplikácia, ktorá je spustená, musí mať buď digitálny podpis od certifikovaného autora (získateľné cez Microsoft Store), alebo byť priamym partnerom firmy Microsoft.
Používa sa tu tzv. systém komôr. Tieto komory určujú čo aplikácie môžu vykonávať a k akým dátam majú prístup. K takýmto údajom patria geografická poloha, súbory iných aplikácií (kontakty, správy, ...), mikrofón, kamera, či dočasná pamäť klávesnice. Všetky aplikácie sa spúšťajú v izolovanom prostredí od ostatných, v tzv. sandboxe (pieskovisku). Zmena kategórie "komory" nie je možná za behu programu, iba pri jeho inštalácii a používateľ musí tieto povolenia odsúhlasiť.
Zubor lesný
Zubry v Poloninách
Na jeseň roku 2006 sa vážiaci zubrí samec Archie odčlenil od stáda a prešiel východným Slovenskom okolo Giraltoviec, cez Branisko až na Spiš. Bol videný v okolí Spišských Vlách a Bystrian. Pri obci Buglovce sa ho podarilo uspať a previesť späť do Polonín. Archie bol najväčší slovenský samec, skonal v roku 2016.
Windows Phone
Prehliadač
Windows Phone 8 používa prehliadač Internet Explorer 10. Vo verzii Windows Phone 10 je dostupný už aj prehliadač Microsoft Edge.
Zubor lesný
Zubry v Poloninách
Na jeseň roku 2009 stádo zubrov pozostávalo z 11 jedincov. V marci 2020 žilo v Poloninách už stádo 48 zubrov.
Windows Phone
Obchod Windows Store
Všetky aplikácie nahrané do Windows Store podliehajú viac-stupňovej kontrole. Každá aplikácia je kontrolovaná rôznymi bezpečnostnými algoritmami, zahŕňajúc antivírové procedúry.
Aktualizácie
Jediný spôsob ako aktualizovať telefón je skrz vstavanú službu Windows Phone update service.
Zubor lesný
Zubry v zoo
Na Slovensku sa ich chovu venujú systematicky v ZOO Bratislava a od roku 1988 v ZOO Košice. Bratislavská ZOO poskytuje svoje odchované zvieratá na repatriačné projekty, napr. v roku 2004 poskytla jednu samicu na repatriačný projekt vypustenia v Poloninách, v roku 2020 poskytla samicu Prémiu do bulharských Rodop.
Windows Phone
Ochrana dát
Prístup k disku je chránený klasicky PIN om prípadne ďalším heslom. IT odborníci môžu telefón na diaľku "vymazať". Rovnako môžu urobiť aj používatelia cez Outlook Web App. Tiež môžu stratený/odcudzený telefón rovnakým spôsobom aj lokalizovať.
Celý úložný priestor telefónu je tiež možné zašifrovať pomocou technológie BitLocker.
Všetka komunikácia telefónu so službami Microsoftu ako SkyDrive, či mail je šifrovaná spojením SSL. Komunikácia medzi kritickými obchodnými aplikáciami je šifrovaný algoritmami AES s dĺžkou kľúča 128 či 256 bitov.
Affero General Public License
Affero General Public License, často skracované ako Affero GPL alebo AGPL (a niekedy neformálne aj Affero licencia) je označenie pre dve rozdielne, ale historicky súvisiace licencie slobodného softvéru:
Obe verzie AGPL boli navrhnuté pre uzatvorenie medzery v bežnej GPL, týkajúce sa poskytovateľov aplikačných služieb (ASP). Každá z verzií sa líši od GNU GPL, na ktorej je založená, tým, že pridáva ďalšiu podmienku ohľadom použitie softvéru cez sieť. Táto podmienka vyžaduje, aby každý zo sieťových užívateľov diela licencovaného pod AGPL (typicky webové aplikácie) mal prístup ku kompletným zdrojovým kódom.
Free Software Foundation odporúča, aby sa uvažovalo o použití GNU AGPLv3 pri každom softvéri, ktorý sa bude bežne používať cez sieť.
Vepuauet
Vepuauet (🇪🇬; ďalšie formy: Wepwawet, Upuaut, Wep-wawet, Wepawet) alebo Ofois (🇬🇷), bol staroegyptský boh s hlavou vlka, ktorý bol pôvodne božstvom vojny a kultovým ochrancom mesta Saut (🇬🇷 – „Vlčieho mesta“, v 13. hornoegyptskom kraji) v Hornom Egypte. Vepuauet bol považovaný v prvom rade za prieskumníka, ktorý kráčal pred vojskom a pripravoval mu cestu. To sa odzrkadľuje i v jeho mene, ktoré značí Otvárač ciest. Vepuauetov obraz nesie aj šedeš, štandarda, ktorú nieslo vojsko do boja.
Vepuauet, ako sa zdá, bol pôvodne iba symbolom faraóna, ktorý na seba chcel prijať charakteristiky tohoto dravca. O Vepuauetovi sa tvrdilo, že sprevádza faraóna na love, a v tejto funkcii bol označovaný ako Ten s ostrým šípom mocnejším ako bohovia.
Neskoršie viedlo spojenie vlčieho boha s vojnou, a teda aj smrťou, k predstave, že je i otváračom ciest do a skrz Duat, egyptské podsvetie. Vlk bol navyše zviera podobné šakalovi, ktorý sa spájal s bohom podsvetia Anupom. Vepuauet teda začal byť spájaný s bohom-balzamovačom a nakoniec sa stal jeho synom a bola mu pripísaná podoba šakala. Rozdiel medzi Vepuauetom a Anupom v zobrazovaní bola farba: Vepuauet mal sivú farbu a Anup čiernu.
V umení bol Vepuauet zobrazovaný ako vlk alebo šakal či ako muž s hlavou týchto zvierat. Aj ako šakal bol boh spodobňovaný so šedivou alebo bielou srsťou, ktorá poukazovala na pôvodnú spojitosť s vlkom. Na zobrazeniach bol odetý ako vojak, často držiaci typické symboly tejto profesie – mlat a luk.
V dôsledku zmien prebiehajúcich v egyptskom panteóne postupne Vepuauet splynul s Anupom.
Literatúra
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Relatívna permitivita
Relatívna permitivita alebo pomerná permitivita alebo permitivita (v užšom zmysle) je súčasť permitivity, látková konštanta, ktorá vyjadruje, koľkokrát sa elektrická sila zmenší v prípade, že telesá s elektrickým nábojom sú namiesto vo vákuu umiestnené v látkovom prostredí, alebo koľkokrát sa zväčší kapacita kondenzátora, ak sa umiestni medzi elektródy dielektrikum.
Značka: εr
Vysokorýchlostná železnica
[[Súbor:High Speed Railroad Map of Europe.svg|thumb|upright=2|Vysokorýchlostné trate prevádzkované* v Európe
[[Súbor:Eastern Asia HSR2018.svg|thumb|upright=2|Vysokorýchlostné trate prevádzkované* vo východnej Ázii