cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bohumil Haluzický
Životopis
Vzdelanie získaval v Uherskom Hradišti, Brne a na univerzite v Prahe, Lipsku a Heidelbergu, kde študoval slovanskú a germánsku filológiu. V rokoch 1906 – 1908 učil na strednej škole v Prahe, v rokoch 1908 – 1910 v Uherskom Hradišti, v roku 1919 bol riaditeľom gymnázia v Ružomberku, v rokoch 1919 – 1926 v Bratislave a od roku 1920 taktiež pôsobil ako lektor slovenčiny na Univerzite Komenského v Bratislave. V rokoch 1926 – 1939 pôsobil ako redaktor Lidových novín v Brne a od roku 1939 ako dôchodca žil v Uherskom Brode a neskôr od roku 1946 v Bratislave.
Tvorba
V oblasti publicistiky bol autorom mnohých kritík, komentárov, jubilejných článkov, nekrológov a úvah, ktoré uverejňoval najmä v časopisoch a periodikách ako Lidové noviny, Prúdy, Slovenský denník, Slovenské hlasy a iné. Ako slovakofil a slovakista sa venoval dejinám slovenskej literatúry a účinne prispieval k osvetľovaniu vzťahov medzi slovenskou a českou literatúrou. Spočiatku sa zaoberal štúdiom štúrovského obdobia, neskôr sa zaujímal o dielo Martina Kukučína, no celý život zasvätil skúmaniu obdobia romantizmu. Poznatky zo svojej celoživotnej práce vydával knižne.
Idea
Idea (gr. idea, eidos) je významový útvar hojne tematizoavný a reflektovaný v európskej filozofii počnúc Platónom. Ideu vyčleňujú z významového univerza obyčajne ako význačný, orientujúci, kľúčový ap. významový útvar. Predstava o tom, ako idea existuje, či jestvuje len vo vedomí, alebo či jestvuje nezávisle od vedomia a pod., je vždy zahrnutá do výsledku reflexie idey.
Výsledok reflexie idey závisí od kategórií a iných významových útvarov, ktoré v tejto reflexii intervenujú: tak napríklad v Aristotelovej reflexii idey sa uplatňuje rozhodujúcou mierou pojem silotvornosti a formotvornosti (idey sú podľa neho kraft- und formbildungsbegabt).
Augustinus
Podľa Augustina je idea pravzor všetkého bytia v Božom duchu. Odrazom a uskutočnením týchto pravzorov je stvorený svet.
Aristoteles
Podľa Aristotela je idea večná forma existujúca neoddeliteľne od veci, ktorej je všeobecno imanentné.
Filon z Alexandrie
Podľa Fila z Alexandrie je idea nástroj Boha, pomocou ktorého sprostredkúva konečnému svetu svoju dokonalú podstatu. Idea je plán Boha, podľa ktorého tvorí svet. Idey sú odrazom, napodobeninou boha.
René Descartes
Idea je podľa Descarta prvok nášho ducha, nášho vedomia, ktorý má zdroj v ňom samom a ktorý riadi naše poznanie pravdy.
Hegel
Idea je podľa Hegela forma myslenia a poznania a ich predmetu. Idea je výrazom jednoty myslenia a predmetu, subjektu a objektu.
Kant
Podľa Kanta je idea rozumový pojem, ktorý riadi a orientuje (reguluje) čínnosť umu. Preto Kant prisudzuje ideám regulatívnosť, hovorí o regulatívnych ideách. Vychádzajúc viac alebo menej zreteľne z Kanta sa idea kládla a kladie do protikladu k bytiu - ako ideál, želanie, projekt.
Locke
Podľa Locka je idea prvok alebo útvar vedomia, ktorého zdrojom je koniec koncov vnímanie. Pritom, podľa Locka, poslednými prvkami, na ktoré možno ešte rozložiť náplň vedomia, sú jednoduché idey: jednoduché idey sú materiál, ktorý spracúva myseľ a bez ktorého by bola iba strojom bežiacim naprázdno. Locke neraz strieda hovorenie o idei s hovorením o tom, čoho idea je ideou. Tak napríklad hovorenie o idei pevnosti strieda hovorením o pevnosti. Medzi ideou pevnosti a pevnosťou je asi taký rozdiel, ako medzi predstavou vody a vodou: predstavou vody smäd neuhasíme. To však neznamená, že text, kde sa strieda výraz idea pevnosti s výrazom pevnosť a pod., je nezaujímavý alebo neinšpirujúci.
Platon
Idea je podľa Platona zmysel všetkého bytia, základný prvok sveta ideí. Prinajmenšom v jednom významnom období svojho života sa Platon domnieval, že idey sú oddelené od duše alebo ducha i od fyzických a prírodných vecí a sú mimo nich. (Neskôr Platon toto chápanie zmenil.) Idey sú večné predobrazy esencií (bytností) vecí. Mnohosť ideí je zhrnutá v jednej idey dobra a krásy, ktorá ako idea všetky ostatné idey prevyšuje. Táto idea je absolútnom (božstvom). V podobenstve o jaskyni zastupuje túto ideu slnko, zatiaľ čo prírodné veci v slnečnom svetle predstavujú oné početné idey. Platon sa domnieva, že prvky ideí sú prvkami všetkých vecí. Idea je čosi jednotlivo-všeobecné, iba dočasne prebývajúce vo veciach vonkajšieho sveta. Idea je čímsi samobytným, zduchovneným, schopným pohybu, čo je ďalej príčinou všetkého jednotlivého vo vonkajšom svete. Každá vec je následkom nejakej príčiny - idey. Tieto príčiny trvajú v určitom presne ustálenom hierarchickom poridaku, na vrchole ktorého je dobrá idea.
Plotinos
Podľa Plotina je idea prvok svetového rozumu, ducha, duchovného sveta, pochádzajúci z božského vyžarovania, z emanácie jedna. Idey, pokiaľ sú inteligibilné, t. j. zrozumiteľné, nie sú nadradené rozumu, ba ani nie sú mimo rozumu. Idey sú s rozumom jedno a rozum (inteligencia) poznávaním (stykom s ideami) postupne sám seba odhaľuje, súc v podstate mnohopočetné jesno.
Samuel S. Wilks
Samuel Stanley Wilks (* 17. jún 1906, Little Elm, Texas, USA – † 7. marec 1964, Princeton, New Jersey) bol americký matematik a akademik, ktorý sa zaslúžil o rozvoj matematickej štatistiky, najmä v oblasti praktických aplikácií.
Idea
Idea Boha
Idea Boha je významový útvar, ktorý Immanuel Kant vyčlenil z významového univerza ako regulatívnu ideu jednotiaceho bodu totality všetkých predmetov skúsenosti vôbec.
Karel Halíř
Karel Halíř (* 1. február 1859, Vrchlabí – † 21. december 1909, Berlín) bol český huslista a pedagóg.
Idea
Idea dobra
Idea dobra podľa Platona je idea, ktorá v hierarchii ideí zaujíma miesto na vrchole. Idea dobra sa prirodzene rozdeľuje a vďaka svojej dobrote je čímsi tvorivým, je prvou a najvyššou príčinou všetkých ostatných ideí hierarchicky nižších, ako aj jednotlivych vecí, ktoré ich odzrkadľujú. Idea dobra je prvým, najvyšším a konečným princípom sveta. Idea dobra má funkciu demiurga všetkého súcna, stvoriteľa organického i anorganického sveta, najvyššieho zákonodarcu, obsahujúceho v sebe dokonalé, ideálne poznanie všetkého, čo je. Idea dobra je prvá a absolútna príčina všetkého súcna a všetkého konania. Priblíženie sa k idei dobra je šťastie.
Samuel S. Wilks
Narodil sa v texaskom meste Little Elm, kde vyrastal na farme. Študoval na univerzite v Iowe (University of Iowa) a získal tu titul Ph.D. Jeho záverečná práca sa zaoberala problémom štatistických meraní v oblasti vzdelávania a bola publikovaná v odbornom časopise Journal of Educational Psychology.
Karel Halíř
Životopis
Svoje prvé hudobné vzdelanie obdržal od otca. Keď mal osem rokov, nastúpil na Pražské konzervatórium, kde študoval šesť rokov u Antonína Bennewitza (absolvoval v roku 1873). Následne sa presťahoval do Nemecka a na dva roky sa stal žiakom slávneho Josepha Joachima. Od roku 1876 pôsobil ako sólista známeho Bilseho orchestra a rozbehla sa jeho kariéra koncertného majstra: v roku 1879 zastával tuto funkciu v kaliningradskom orchestri, v sezóne 18801881 v súkromnej kapele baróna Derviza v Nizze-Lugane, následne v mannheimskom dvornom divadle (18811883), weimarskej dvornej kapele (18831892) a berlínskej dvornej opere (18931907).
Idea
Idea duše
Idea duše je významový útvar, ktorý Immanuel Kant vyčlenil z významového univerza ako regulatívnu ideu jednotiaceho bodu totality vnútornej skúsenosti.
Samuel S. Wilks
V roku 1933 začal vyučovať matematiku na princetonskej univerzite a v roku 1938 sa stal šéfredaktorom v časopise Annals of Mathematical Statistics, ktorého vedenie prevzal po matematikovi Carverovi.
Karel Halíř
Životopis
Jeho hra dosahovala najvyššie kvality, ale nebol virtuózom v pravom slova zmysle. Nepotrpel si na predvádzanie, ale bol poctivým hudobníkom; jeho prednes nebol elektrizujúci, no dokázal nadchnúť svojou intelektuálnou oduševnelosťou a štýlovosťou. Hravo zvládal všetky technické úskalia a vynikal prekrásnou kantilénou. Vo svojej dobe patril medzi najoceňovanejších svetových huslistov. Vo všeobecnosti bol považovaný po Joachimovi za najlepšieho huslistu žijúceho v Nemecku. Práve s Joachimom sa v roku 1884 predstavil na Bachovom festivale v Eisenachu a ich spoločný prednes Bachovho Koncertu pre dvoje huslí vyvolal senzáciu. Preslávil sa aj ako vynikajúci interpret a popularizátor Čajkovského husľového koncertu, keď sa v roku 1886 postaral o jeho nemeckú premiéru, za čo si vyslúžil skladateľovu hlbokú úctu.
Idea
Idea sily
Idea sily podľa Locka je jednoduchá idea, ktorú získavame zmyslovým vnímaním a reflexiou. Keď totiž sami na sebe pozorujeme, že myslíme a môžeme myslieť, že môžeme ľubovoľne pohybovať rozličnými časťami svojho tela, ktoré boli v pokoji, a keď sa naše zmysly každú chvíľu stretávajú s následkami, ktoré si prirodzené telesá navzájom spôsobujú - ziskavame ideu sily týmto dvojakým spôsobom.
Samuel S. Wilks
V roku 1944 bol vymenovaný za profesora a stal sa vedúcim katedry matematickej štatistiky na princetonskej univerzite. O niekoľko rokov neskôr sa tam stal aj vedúcim matematického oddelenia. Preslávil sa najmä svojou prácou v oblasti viacrozmernej štatistickej analýzy.
Karel Halíř
Životopis
Halíř naďalej s úspechom koncertoval v Európe (napr. Moskva, Petrohrad, Berlín, Paríž, Česko), ale aj v zámorí, keď v sezóne 18961897 podnikol turné po Spojených štátoch amerických. Známy bol aj premiérovaním ďalších diel: 28. októbra 1899 spoločne s klaviristkou Teresou Carreño zrealizovali v Nemecku európsku premiéru Husľovej sonáty skladateľky Amy Beach. Dňa 19. októbra 1905 predniesol v Berlíne vo svetovej premiére pod dirigentskou taktovkou Richarda Straussa zrevidovanú verziu Sibeliovho husľového koncertu (Koncert pre husle a orchester d-mol, op. 47).
Idea
Idea stvorenia z ničoty
Idea stvorenia z ničoty sa objavuje až v helenistickom období.
Samuel S. Wilks
Wilks zomrel v roku 1964 v Princetone.
Doplnok (jazykoveda)
Doplnok je rozvíjajúci vetný člen, ktorý rozvíja súčasne dva vetné členy, podmet alebo predmet na jednej strane a prísudok na druhej strane. Býva vyjadrený prídavným menom, zámenom, číslovkou, podstatným menom, slovesným infinitívom, slovesným prechodníkom alebo vedľajšou vetou. Väčšinou býva na konci vety.
Idea
Idea sveta
Idea sveta je významový útvar, ktorý Kant vyčlenil z významového univerza ako regulatívnu ideu totality vonkajšej skúsenosti.
Karel Halíř
Životopis
Činný bol aj pedagogicky: od roku 1884 pôsobil na veľkovojvodskej hudobnej škole vo Weimare a v roku 1893 bol vymenovaný za profesora huslí Vysokej hudobnej školy v Berlíne. Ako pedagóg vydal Neue Tonleiterstudien. Medzi jeho najznámejších žiakov patrili Paul von Klenau, Karl Krehahn a David Mannes.
Joachimovo kvarteto
thumb|Joachimovo kvarteto (zľava doprava: Joseph Joachim, Robert Hausmann, Emanuel Wirth, Karel Halíř) Od roku 1897 bol ako druhý huslista angažovaný v jednom z najlepších svetových sláčikových kvartet – Joachimovom kvartete. A práve zostava s Halířom (okrem neho Joseph Joachim, Emanuel Wirth a Robert Hausmann) je považovaná v histórii kvarteta za najkvalitnejšiu. Pri koncertoch sedávali v ústálenom usporiadaní: vedľa Joachima violončelista a oproti Joachimovi druhý huslista (Halíř). V roku 1907 Joachim nebol schopný vykonávať funkciu primária kvôli chorobe, preto dočasne kvarteto viedol Halíř. V tom istom roku Joachim zomrel, a tak Halíř využil nadobudnuté skúsenosti a sformoval vlastné kvarteto v zostave s Gustavom Exnerom, Adolphom Mullerom a Hugom Dechertom, ktoré sa zaradilo medzi špičkové svetové komorné telesá. Ďalší rozvoj Halířovho kvarteta znemožnila predčasná smrť primária. Karel Halíř zomrel v Berlíne vo veku 50 rokov.
Bully
Bully môže byť:
Lamer
Lamer alebo lama, používa sa aj výraz noobie alebo noob (z angl. "newbie" - nováčik). V počítačovom slangu sa tento výraz používa na označenie neskúsených alebo začínajúcich používateľov. Výraz lamer alebo jeho kratší variant lama sú odvodené od anglického slovesa to lame - krívať. Často sa používa skôr v urážlivom, hanlivom kontexte, nezaraďuje sa však medzi ostré vulgarizmy. V tomto zmysle je jemnejší anglický výraz noobie, na Slovensku sa však používa zriedkavejšie.
Výraz lamer sa medzi príslušníkmi kyberkultúry považuje aj za opozitum k výrazu haker. Lamer na rozdiel od hakera vôbec nepozná mechanizmy toho, čo používa a stará sa výlučne o to, aby dokázal využiť základné funkcie. Mnohokrát nemá žiadnu predstavu o tom, ako systém funguje. Stručne by sa jeho postoj dal vyjadriť výrokom: "Je mi jedno, ako to funguje, hlavne, že to funguje!"
Burcy
Burcy môže byť:
Le Fuilet
Le Fuilet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Podtrosecká údolí
Podtrosecká údolí je prírodná rezervácia, ktorá vznikla v roku 1999 prepojením a úpravou dvoch starších prírodných rezervácií - Údolí Žehrovky a Rašeliniska Vidlák (obe boli vyhlásené v roku 1985). Hlavným predmetom ochrany je najrozsiahlejší komplex mokraďových biotopov na území Českého raja. Územie do seba zahŕňa rybníky a vodné toky v kaňonovitých údoliach, ktoré sú lemované pieskovcovými skalami. Medzi rybníkmi sú tzv. kvetnaté lúky, čo sú veľmi bohaté biotopy, ktoré potrebujú pravidelné kosenie, inak strácajú svoju druhovú diverzitu. Na tento typ biotopu je viazaných niekoľko druhov chránených motýľov - napr. modráčik bahniskový (Phengaris nausithous).
V oblasti je niekoľko menších puklinových prameňov (napr. Prdlavka u Věžického rybníka), ktoré umožnili vznik nivných rašelinových pôd, na ktoré sú viazané vzácne spoločenstvá rastlín.
Potoky a rybníky
Sústava ôsmich rybníkov je napájaná z troch hlavných zdrojov. Sú nimi Želejovický potok, Jordánka a Žehrovka. Rybníky boli vybudované asi v 16. storočí, čo umožnilo hospodárnejšie využitie tejto oblasti. Prvých päť, z tejto sústavy, bolo začlenených do vytvorenej rezervácie. :
Flóra
Na aluviálne rašelinové pôdy sú viazané druhy rastlín ako je iskerník veľký (Ranunculus lingua), páperník štíhly (Eriophorum gracile), rosička okrúhlolistá (Drosera rotundifolia), fialka močiarna (Viola palustris), bielokvet močiarny (Parnassia palustris). Veľmi cenná je asi 90 rokov stará jelšina pri Věžickom rybníku. Na lúkach rastú napr. prvosienka vyššia (Primula elatior), zvonček konáristý (Campanula patula), žltohlav najvyšší (Trollius altissimus), jesienka obyčajná (Colchicum autumnale), smolnička obyčajná (Lychnis viscaria), pakost močiarny (Geranium palustre) a i.
Fauna
Na vodné prostredie je viazaný rad vtákov, ktorí v Podtroseckých údoliach nachádzajú vhodné podmienky pre život. Sú to kačica divá (Anas platyrhynchos), lyska čierna (Fulica atra), rybárik riečny (Alcedo atthis), trasochvost horský (Motacilla cinerea), vodnár potočný (Cinclus Cinclus), sliepočka vodná (Gallinula chloropus), kačica chrapačka (Anas querquedula), kačica chrapka (Anas crecca), potápka malá (Tachybaptus ruficollis), potápka čiernokrká (Podiceps nigricollis), potápka chochlatá (Podiceps cristatus), chochlačka sivá (Aythya ferina), chochlačka vrkočatá (Aythya fuligula), volavka popolavá (Ardea cinerea), labuť veľká (Cygnus olor) a beluša veľká (Ardea albumu). Zo spevavcov sa v okolí rybníkov vyskytujú napr. trsteniarik veľký (Acrocephalus arundinaceus), trsteniarik bahenný (Acrocephalus scirpaceus) alebo strnádka trsťová (Emberiza schoeniclus). Počas vtáčích ťahov na jar a na jeseň sa pri rybníkoch vyskytuje kršiak rybár (Pandion haliaetus) a kaňa močiarna (Circus aeruginosus).
Turistické trasy
"Náučný chodník Podtrosecké údolia" vedie z Borku pod Troskami na zrúcaninu hradu Trosky. Jeho dĺžka je cca 8 km a má 13 informačných zastávok, ktoré obsahujú informácie o histórii oblasti, rastlinách, živočíchoch aj o geológii. Táto náučný chodník bol otvorený v roku 1980.
Škandinávska architektúra
Škandinávska architektúra je súhrnny pojem pre švédsku, fínsku, nórsku, islandskú a dánsku architektúru.
Charakter krajiny a obyvateľstva sa odzrkadli aj na architektúre. Škandinávske krajiny možno najstručnejšie charakterizovať synonymami ako „lesy a stromy“. Napríklad vo Fínsku lesy pokrývajú 71 percent povrchu. Ďalej sú to nespočetné jazerá taktiež typické pre Fínsko, fjordy v Nórsku, strmé a spádovité rieky a potoky Nórska a Švédska či ostrovný charakter Dánska a Islandu. Vznikajú tak harmonické kompozície lesných a vodných plôch, ktoré tvoria jedinečné krajinné priestory.
Historický prehľad
Rozsiahle a bohaté lesy Škandinávie vždy poskytovali dostatok vhodného stavebného materiálu, potvrdzujú to aj starodávne fínske nálezy, ktoré možno nájsť napríklad na helsinskom ostrove Seurasaari.
Románske obdobie
Toto obdobie sa spája s prechodom od pohanských náboženstiev ku kresťanstvu. V škandinávskych krajinách sa kresťanstvo udomácňuje dosť neskoro, v Dánsku sa rozširuje najmä v 10. storočí, čo sa týka napríklad Švédska, tak to bolo ešte o dve storočia neskôr. Bolo to spôsobené faktom, že tieto krajiny nikdy nepatrili do Rímskej ríše. Prvé budovy, ktoré sa zachovali z tohto obdobia sú práve kostoly. Boli postavené v románskom štýle západnej Európy (nie v byzantskom - štýl typický pre juhovýchodnú Európu a východnú Európu). V Dánsku je to katedrála v Kalundborgu (1170), vo Švédsku katedrála v Lunde z 12. storočia a v Nórsku tzv. navŕšené kostoly ako v Burgunde, ktorý ma netradične orientálnu formu.
Gotické obdobie
Pre gotické obdobie sú typické opäť hlavne katedrály ako napríklad Odense v Dánsku, Trondheime a Stavangeri v Nórsku. Ale i kláštorné kostoly ako napríklad vo Varnheme a Vadstena vo Švédsku.
Renesancia
Renesancia dosahuje škandinávske územie v 16. storočí, šírila sa hlavne prostredníctvom Holandska. Vzniklo mnoho malebných kráľovských palácov, najmä v anglickom alžbetínskom a jakobínskom štýle. Napríklad zámky Rosenborg (1620–1624), Kronborg (1577–1585), a Frederiksborg (1602–1620) v Dánsku; Gripsholm (1537) a Vadstena (1545) vo Švédsku; a Akershus(1624) v Oslo v Nórsku.
Barok
Holandský vplyv naďalej prevláda aj v tomto období, keď sa barokový štýl šíril z Talianska, Francúzska do ostatných častí Európy. V Dánsku vznikli paláce ako: Charlottenborg (1672–1683), Vordingborg (1671), ďalej netypicky točený vrchol veže kostola St Saviour v Copenhagu (1682–1696); vo Švédsku je to Riddarhuset v Štokholme (1652–1655), Karlbergský palác(1670), a mohutný palác Drottningholm.
Rokoko
Jeho vrchol v škandinávskych krajinách je viditeľná na paláci Amalienborg (1760), Princovom paláci, a na malom paláci Eremitagen, všetky v Copenhagu. Ďalej na Čínskom paláci v Drottningholme vo Švédsku a taktiež na mnohých vidieckych domoch Dánska a Švédska.
20. storočie
thumb|Mestská knižnica v Štokholme, Švédsko, Erik Gunnar Asplund Počas druhej svetovej vojny bolo práve Švédsko jednou z európskych krajín, v ktorej sa vývoj modernej architektúry nezastavil. Prevládali nové smery, ktoré boli výsledkom sociálno-demokratického zmýšľania umiestnené v malebnom prostredí lesov. Od ťažko zbombardovaných a okupovaných miest kontinentálnej Európy, debaklu nacistického Nemecka, prídelových lístkov na potraviny nielen v Británii, nemali architekti na výber veľa kreatívnej činnosti, bolo potrebné začať čim skôr s výstavbou sociálnych bytov, kliník, lacných zariadení na stravu.
V tomto povojnovom období, knihy časopisy venovali mnoho priestoru práve švédskej architektúre, ktorá napredovala aj počas tohto temného obdobia. Dalo by sa povedať, že až do konca 50-tych rokov dvadsiateho storočia mala švédska architektúra vplyv na architektúru prevažne vidieckeho prostredia.
Prvým výrazným "hlasom" švédskej architektúry na celosvetovej úrovni bola Medzinárodná výstava z roku 1930. Jej navrhovateľom bol známy švédsky architekt Erik Gunnar Asplund (1885-1940). Táto výstava uviedla tempo "novej bielej medzinárodnej architektúry", ktorá hodila výzvu mladej generácii architektov naprieč Škandináviou, Nemeckom, Veľkou Britániou a Holandskom. Postupne dochádza k prelínaniu sa neoklasicistickej architektúry ako aj umenia spolu s modernou. Architekti ako Gunnar predstavili nástup budov, ktoré ešte na konci 80-tych rokov dvadsiateho storočia vyzerali dobovo. Prechod medzi neoklasicistickou architektúrou k moderne môžeme sledovať aj na jeho tvorbe. Aj keď na neoklasicizmus úplne nezanevrel a aj jedno z jeho posledných diel, ktoré je plné energie a harmónie, Štokholmský južný cintorín (1935-1940). Vrchol švédskej architektúry nastal v päťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia. V susednom Dánsku, prechod od tradícií k moderne bol plynulejší. Dáni vytvorili akési trvalé architektonické princípy už niekoľko storočí pred tým. Odlišné budovy, odlišná následnosť a prekrývanie štýlov boli charakterizované zmyslom na jednoduchý poriadok, majstrovskou precíznosťou, proporciami. Môže to byť aj určitý argument toho, že Dáni boli vždy v tejto oblasti funkcionalisti a to, že obdobie "národného romantizmu" bola len krátkodobá záležitosť. Najlepšie modernistické hnutia dánskej architektúry používali rovnaké materiály, odbornosť práce akú nachádzame v ich tradíciách. Typickým príkladom môže byť kostol Grundtvig (1913, 1921-40) od Jensena Klinta na predmestí Kodane. Medzi vplyvnými dánskymi povojnovými architektmi môžeme nájsť napríklad Arnea Jacobsena (1902-1971). Vo svojej tvorbe vzdal hold Mies van der Rohemu dizajnom svojich kvádrových oceľových a sklenených veží pre Škandinávske vzdušné služby a Royal Hotel v Copenhagu (1958-1960). Azda jednou z najznámejších stavieb, ktorú navrhol dánsky architekt Jorn Utzon je opera v Sydney.
Utzon často opúšťal hranice purizmu a prechádzal do samotnej fantázie. Avšak v roku 1966 bol donútený opustiť tento projekt. Vývoj vo fínskej kultúre ako takej bol na začiatku dvadsiateho storočia poznačený úsilím o obrodenie národnej samostatnosti. V architektúre môžeme povedať, že v tomto období nadväzuje na tradície so zmyslom pre jednoduché, čisté formy s priamym vzťahom k prírode a klimatickým podmienkam, uplatnením prírodných materiálov. Tento smer s mohutným rozšírením môžeme označiť ako sloh romantického zamerania. V čele tohto úsilia stála trojica architektov: Eliel Saarinen, Herman Gesellius a Armas Lindgren. Výtvarne i konštrukčne nadaný Saarinen, intelektuálne neobvykle pružný, odišiel po úspechu v súťaži na mrakodrap redakcie Chicago Tribune v roku 1923 natrvalo do Spojených štátov amerických. V roku 1923 sa stal riaditeľom Cranbrook Academy of Art, ktorý sa postupne podľa jeho návrhu rozširoval.
Dnes je Saarinen právom zaraďovaný medzi klasikov svetovej architektúry, nie len pre množstvo významných realizácii v USA, ale aj za hodnotnú urbanistickú činnosť, pri riešení územných plánov v oblasti Baltského mora i v USA. Saarinena môžeme teda radiť medzi zakladateľov moderného poňatia fínskej architektúry. Významným pokračovateľom jeho diela sa stal jeho syn Eero Saarinen. Typickým predstaviteľom fínskeho národného romantizmu bol priebojný Lars Sonck. Obľúbená kombinácia prírodných stavebných materiálov guľatiny, žuly a vhodné striedanie farieb vtlačili jeho tvorbe dôstojnosť a monumentalitu. K jeho najznámejším realizovaným dielam patrí dóm v Tampere(1902-1907). Postupne sa aj vo fínskej architektúre začína proces racionalizácie. Významné sa uplatňujú medzinárodne známi architekti Gustav Srengel a Sigurd Frosterus.
Obdobie národného romantizmu, pri svojej svojráznosti a účelnosti, viedlo k významnému posilneniu národného sebavedomia, k oprosteniu od strohej osovej symetrie, pôdorysného a výrazového riešenia, skoncovalo s nadmernou ornamentálnosťou a pokročilo k používaniu nových stavebných materiálov. Azda najvýznamnejším škandinávskym architektom bol Fín Alvar Aalto. Po vyštudovaní techniky v Helsinkách v roku 1921, praxi vo Švédsku ako aj vo iných častiach Európy, začína jeho neobyčajne plodná architektonická činnosť. Po štvorročnom pôsobení v Jyväskylä začína v roku 1927 spolupracovať vo spoločnej projekčnej kancelárii s výborným architektom Erikom Bryggmanem. Mimoriadny význam pre ďalší vývoj fínskej architektúry má výstava v roku 1929, ktorú spoločne projektuje k sedemdesiatemu výročiu mesta Turku. Je to skutočný vstup severských krajín do obdobia funkcionalistickej architektúry, tak ako to neskôr aj potvrdzuje štokholmská výstava, ktorá sa konala o rok neskôr. Prijatie funkcionalistického myslenia u Aalta potvrdzuje aj projekt Štátnej knižnice v Viipuri (1927-1935). V tridsiatych rokoch začína nepretržitý prúd Aaltovej činnosti, ktorá čoskoro prekračuje hranice Fínska a dosahuje obrovských úspechov v zahraničí. Mimoriadny význam má Aalto pre rozvoj fínskeho územného plánovania. Spracoval viacero plánov pre regionálny rozvoj oblastí ako: Rovaniemi, Nymäshamuin, Otaniemi, Oulu, Imatru. Vďaka nemu sa Fínsko stáva jednou z popredných krajín v urbanizácii veľkých oblastí s plánovanou kultiváciou krajiny. Alvar Aalto vo svojej tvorbe vždy naplno využil základné tvorivé architektonické prostriedky priestoru, svetla materiálu k pestrej kombinácii vzletného umeleckého rozmachu s bohatými formami, pri zachovaní prísneho racionálneho myslenia a využitia techniky. V priestorovom riešení využíva kombinácie pravidelných konštrukčných tvarov so vzletnými vlnovitými krivkami vejárovitého tvaru. Pre využitie účinkov svetla je typické striedanie veľkých hladkých plôch a štíhlych subtílnych stĺpov rozsiahlych zasklených plôch a zámerná členitosť objektov. V použití materiálov je takmer charakteristické striedanie a zoskupovanie kvalitných stavebných hmôt – mramoru, žuly, farebného keramického materiálu, ale i medi, čo je typické najmä pre jeho neskorú tvorbu. Nesporne bol architektom, ktorému sa podarilo presunúť fínsku provinciálnu architektúru na pódium svetového diania. Medzi ďalšími významnými fínskymi architektami nachádzame mená ako: Erik Bryggman, Pauli E. Blomsted, Yrjo Lindegren, Tivo Jäntti, Matti Lampére, Hilding Ekelund, Martti Wälikangase, Erkki Huttunem. Mimoriadny význam pre nasledujúcu generáciu architektov mal Viljo Revell. Okrem bohatej činnosti doma sa preslávil aj v zahraničí, najmä v USA.
Pre vynikajúci rozvoj modernej fínskej architektúry, je vedľa veľkého citu k prírode, odvážnosti a vynaliezavosti dôležitý aj prístup spoločnosti. Pri uznávaní všetkých zásluh a hodnôt veľkých architektov, nezostáva generácia mladých architektov v zajatí dosiahnutých hodnôt – neviazanosť historickým vývojom. Je pozoruhodné, že v diskusiách v odborných a kultúrnych kruhoch nie je súčasná fínska architektúra stotožňovaná s niekoľkými vynikajúcimi osobnosťami, ale naopak, je spojená so širokou skupinou mladých tvorcov súčasnej architektúry. Čo sa týka fínskeho urbanizmu, môžeme povedať, že sleduje dve hlavné úlohy: racionálne využitie rozsiahlych oblastí s veľmi riedkym osídlením a najvhodnejšie priestorové usporiadanie najhustejšie osídlených oblastí.
Všeobecne môžeme povedať, že význam súčasnej škandinávskej architektúry je predovšetkým v dokonalom cite k prírode, v premyslení, v zmysle pre prítomnosť a v širokom poňatí architektúry so všetkými aspektmi naokolo.
1219 Britta
1219 Britta je planétka s priemerom 13 km, ktorú objavil M. F. Wolf 6. februára 1932.
Bures
Bures môže byť:
Hozelec
Hozelec (,, do roku 1927 Hozolec) je obec na Slovensku v okrese Poprad.
Prvá písomná zmienka je z roku 1243. V obci stál stredoveký kostol datovaný do 13. storočia, z ktorého sa zachovalo už len niekoľko architektonických článkov a náhrobných kameňov uložených v areáli súčasného kostola.
Wodzisław Śląski
Wodzisław Śląski je mesto v Poľsku v Sliezskom vojvodstve v okrese Powiat wodzisławski v rovnomennej gmine.
Žije tu 49 242 obyvateľov (30. 6. 2007).
Výkon
Výkon môže byť:
Bussières
Bussières môže byť:
Augustín (prvé meno)
Augustín je mužské krstné meno. Má latinský pôvod, pričom pochádza zo slova augustus s významom Augustov. Na Slovensku oslavuje meniny 28. augusta.
Vyšný Žipov
Vyšný Žipov je obec na Slovensku v okrese Vranov nad Topľou.
Bussy
Bussy môže byť:
Henrich I. (Portugalsko)
Henrich I. Portugalský (, * 31. január 1512, Lisabon – † 31. január 1580, Almeirim) bol portugalský kráľ v rokoch 15781580.
Životopis
Narodil sa ako piaty syn (ôsme dieťa) portugalského kráľa Manuela I. a jeho druhej manželky Márie Aragónskej. Nakoľko si ako jeden z piatich synov nerobil nádeje na následníctvo, svoj život zasvätil Bohu. Bol arcibiskupom v Brage, prvým arcibiskupom v Évore a taktiež arcibiskupom v Lisabone. Bol dokonca vybraný za jedného z dvoch favoritov na pápežský stolec v rámci dvoch konkláve konaných v roku 1555.
V roku 1550 založil univerzitu v Évore. Staral sa o neplnoletého infanta Sebastiána I., syna jeho najstaršieho brata Jána III.. Ten ale tragicky zahynul v bitke pri Alcácer-Quibir a tak sa Henrich 28. augusta 1578 Henrich stal kráľom Portugalska.
Henrich pre zachovanie rodu Aviz sa chcel vzdať duchovného stavu a chcel si začať hľadať manželku. Pápež Gregor XII. však jeho prosby nevyslyšal a nedal mu na to súhlas. Zomrel 31. januára 1580, skôr ako regentská rada stihla ustanoviť jeho nástupcu.
Po jeho smrti nasledovala veľký nástupnícka kríza v Portugalsko nakoľko portugalský trón si nárokoval okrem Antona I., syna Henrichovho brata Luisa, vojvodu z Beja, aj španielsky kráľ Filip II.. Súboj o trón nakoniec vyhral Filip II. pod podmienkou, že Portugalsko a jeho územia sa nestanú španielskymi provinciami.
Oracle
Oracle môže byť:
ORACLE môže byť:
Bussy-la-Pesle
Bussy-la-Pesle môže byť:
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2010
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2010 boli v poradí 29. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Záhrebe, v Chorvátsku v dňoch od 29. augusta11. septembra 2010, za účasti 12 mužských a 8 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo ženské družstvo domáceho Chorvátska. Dejiskom zápasov bol Športski park Mladost. V mužskej kategórii získalo titul domáce 🇭🇷, ktoré zvíťazilo nad 🇮🇹. V ženskej kategórii tretíkrát v rade triumfovalo 🇷🇺, keď vo finále vyhralo nad 🇬🇷. Pre strieborné Grécko to bola prvá medaila.
Tieto majstrovstvá slúžili ako jedno z kvalifikačných podujatí európskych družstiev na MS 2011, ktoré organizovala Čína. Kvalifikovali sa na ne 3 družstvá v mužskej a 3 družstvá v ženskej kategórii.
Výkonný výbor LEN rozhodol o organizátorovi ME 2010 na svojom zasadnutí v Eindhovene v marci 2008. Ďalším kandidátom bola spoločná ponuka maďarského Debrecínu a rumunskej Oradey.
Kvalifikácia
náhľad|Účastníci ME 2010
Štvrťfinále
náhľad|Štvrťfinálový zápas mužov ChorvátskoČierna Hora
Paul McCartney
Sir James Paul McCartney MBE (* 18. jún 1942, Liverpool, Spojené kráľovstvo) je anglický spevák, skladateľ, hudobník, nahrávací a filmový producent, ktorý sa celosvetovo preslávil ako spevák a basgitarista skupiny The Beatles. Jeho skladateľská spolupráca s Johnom Lennonom patrí medzi najvýznamnejšie v histórii populárnej hudby.
Paul McCartney je hudobník samouk. Ovláda hru na basovú gitaru, gitaru, klávesové a bicie nástroje. Je známy melodickým prístupom k hre na basgitaru (používa často brnkadlo), má všestranný a široký tenorový hlasový rozsah (nad štyrmi oktávami) a eklekticizmom (zaujíma sa o štýly spred rocku a popu cez klasiku až po elektronickú hudbu). Svoju hudobnú kariéru začínal v roku 1957 ešte ako člen skupiny Quarrymen, ktorá sa v roku 1960 pretrasformovala na The Beatles. V roku 1967, vydaním albumu Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, sa z McCartneyho jeho kreatívnym vedením po hudobnej, ale aj filmovej stránke, stal fakticky líder kapely. Jeho piesne skupiny Beatles „And I Love Her“ (1964), „Yesterday“ (1965), „Eleanor Rigby“ (1966) a „Blackbird“ (1968) sa radia medzi piesne sa najväčším počtom nahratých coververzií v histórii populárnej hudby.
V roku 1970 McCartney debutoval ako sólový hudobník albumom McCartney. Po rozpade skupiny v roku 1970 sa McCartney venoval sólovej kariére. Spolu so svojou prvou manželkou Lindou a Dennym Lainom založili kapelu Wings. V 70. rokoch 20. storočia patrila kapela Wings s viac ako desiatkou medzinárodných Top 10 singlov a albumov medzi najúspešnejších hudobníkov dekády.
Ako sólový hudobník pokračoval McCartney v kariére aj v roku 1980. V roku 1993 McCartney a Martin Glover (známy pod pseudonymom Youth) spolu založili experimentálne duo The Fireman. Okrem hudby sa Paul McCartney zúčastnil projektov na podporu medzinárodných charitatívnych organizácií týkajúcich sa takých tém, ako sú práva zvierat, lov tuleňov, kladenie mín, vegetariánstvo, chudoba a podpora hudobného vzdelávania.
Paul McCartney je jedným z najúspešnejších hudobných umelcov všetkých čias. Je autorom 32 skladieb, ktoré sa dostali na vrchol rebríčka Billboard Hot 100 a podľa RIAA má v USA certifikovaný predaj 25,5 milióna hudobných nosičov. Má za sebou dve uvedenia do Rokenrolovej sieni slávy (ako člen The Beatles v roku 1988 ako sólista v roku 1999), 18 cien Grammy, v roku 1965 dostal od kráľovnej Rad britského impéria a v roku 1997 bol za prínos za hudbu povýšený na rytiera. V roku 2020 s odhadovaným majetkom 800 miliónov Libier patril k najbohatším hudobníkom na sveta.
McCartneyho skladba „Yesterday“ (podpísaná podľa ústnej dohody s partnerom Johnom Lennonom menami obidvoch autorov – Lennon-McCartney) je podľa Guinessovej knihy rekordov najvyužívanejšou piesňou v dejinách populárnej hudby. V poslednej dobe sa mu podarilo prekonať ďalší rekord – najrýchlejšie vypredaný koncert. Na jeho koncert, ktorý sa uskutočnil 30. októbra 2005 v Omahe, boli lístky vypredané počas 14 minút.
Detstvo a mladosť
thumb|Dom na 20 Forthlin Road v Allertone, do ktorého sa v roku 1955 presťahovala rodina McCartneyovcov. James Paul McCartney sa narodil 18. júna 1942 v nemocnici, ktorá sa nachádza v liverpoolskej mestskej časti Walton. V tejto istej nemocnici sa jeho matka, Mary Patricia (rodená Mohin), vykonávala svoju prax zdravotnej sestry. Jeho otec, James („Jim“) McCartney, pri Paulovom narodení nebol prítomný kvôli svojej práci dobrovoľného hasiča, ktorú vykonával počas druhej svetovej vojny. McCartney má mladšieho brata Michaela a nevlastnú sestru Ruth. Deti boli krstené podľa katolíckej viery matky, aj to napriek tomu, že ich otcom bol bývalý protestant, ktorý sa stal agnostikom. V ich domácnosti sa prílišný dôraz na náboženskú výchovu nedával.
McCartney medzi rokmi 1947 až 1949 navštevoval základnú školu Stockton Wood Road v Speke. Potom kvôli preplnenému stavu žiakov v Stocktone prestúpil na juniorskú školu Josepha Williamsa v Belle Vale. V roku 1953 bol jedným z troch z 90 skúšaných študentov, ktorí zložili skúšku na 11-Plus. Tento výsledok mu umožnil začať namiesto bežnej strednej školy navštevovať gymnázium Liverpool Institute. V roku 1954 sa v autobuse, cestou zo svojho predmestského domu v Speke stretol so spolužiakom Georgeom Harrisonom. Z tých dvoch sa čoskoro stali priatelia. McCartney neskôr pripustil: „Mal som sklon hovoriť s ním, pretože bol o rok mladší.“
McCartneyho matka Mary bola pôrodná asistentka a živiteľka rodiny. Jej zárobok im umožnil, aby sa mohli presťahovať do domu na 20 Forthlin Road v liverpoolskom predmestí, v Allertone, kde žili až do roku 1964. Jeho mama chodievala bicyklom za pacientmi, McCartney spomína, „ako to bolo aj o tretej ráno po husto zasnežených uliciach“. Dňa 31. októbra 1956, keď mal McCartney 14 rokov, jeho matka zomrela na embóliu, ktorá bola komplikáciou po operácii rakoviny prsníka. Strata McCartneyho matky bola neskôr určitým spojením s osudom Johna Lennona, ktorému matka Julia zomrela, keď mal 17 rokov.
McCartneyho otec bol trúbkar a klavirista. V 20. rokoch mal džezovú kapelu, ktorá sa nazývala Jim Mac's Jazz Band. V prednej miestnosti mali piano (vzpriamený klavír). Viedol svojich synov k tomu aby boli muzikanti. Radil Paulovi, aby chodil na hodiny klavíra. no on sa však radšej učil len podľa sluchu. Keď mal Paul 11 rokov, jeho otec ho nahovoril, aby sa zúčastnil konkurzu do speváckeho zboru Liverpoolskej katedrály, no neprijali ho. McCartney potom nastúpil zboru v kostole sv. Barnabáša v Mossley Hill. Na štrnáste narodeniny dostal McCartney od otca poniklovanú trúbu. Potom ako sa vďaka rádiu Luxembourg stal populárnym rock and roll, Paul vymenil trúbu za akustickú gitaru L15 Framus Zenith (model 17). Chcel totiž vedieť popri hre na hudobný nástroj aj spievať. Paul McCartney je ľavák. Bolo pre neho ťažké hrať na gitare pre pravákov, ale potom, čo si všimol plagát propagujúci koncert Slima Whitmana, uvedomil si, že Whitman hrá ľavou rukou tak, že si na gitare obráti poradie strún. Svoju prvú pieseň, „I Lost My Little Girl“, Paul McCartney zložil na gitare Zenith, ďalšia z prvých jeho vtedajších melódií, ktorú zložil na klavíri, bola prvotnou verziou piesne „When I Sixty-Four“. Hudobne bol Paul McCartney ovplyvnený americkým rhythm and blues a jeho školským idolom sa stal Little Richard. Prvá pieseň, ktorú Paul McCartney v rámci talentovej súťaže prázdninových táborov Butlin's Filey verejne zahral bola jeho „Long Tall Sally“.
1220 Crocus
1220 Crocus je planétka s priemerom 60 km, ktorú objavil K. Reinmuth 11. februára 1932.
Paul McCartney
1957 – 1960: The Quarrymen
Keď mal Paul McCartney pätnásť rokov, dňa 6. júla 1957, sa v kostole sv. Petra vo Wooltone McCartney stretol s Johnom Lennonom a a členmi jeho kapely Quarrymen. The Quarrymen hrali mix rokenrolu a skifflu, čo je druh populárnej hudby s džezovými, bluesovými a folkovými vplyvmi. Krátko po stretnutí členovia McCartneyho do skupiny prizvali. Začal s nimi skúšať hrať na rytmickú gitaru. Spriatelil sa s Johnom Lennonom. Harrison sa v roku 1958 pridal ako hráč na sólovú gitaru, po ňom sa v roku 1960 ku skupine pripojil aj Lennonov priateľ z umeleckej školy, Stuart Sutcliffe. Do mája 1960 skupina vyskúšala niekoľko názvov. Volali sa Johnny and the Moondogs, Beatals, či The Silver Beetles. Meno The Beatles si dali v auguste 1960. Krátko pred hudobným angažmánom, kedy vycestovali hrať v nočných kluboch v Hamburgu prijali do skupiny bubeníka Peteho Besta.
1960 – 1970: The Beatles
left|thumb|upright|McCartney v roku 1964 V roku 1961 Stuart Sutcliffe od The Baeatles odišiel a McCartney sa, bez ohľadu na to či má o to záujem, stal v kapele basgitaristom. Keď boli v Hamburgu, nahrávali po prvý raz aj profesionálne. Na nahrávke singlu „My Bonnie“ od anglického speváka Tonyho Sheridana sú označení ako jeho sprievodná kapela, ktorú nazvali The Beat Brothers. Toto nahrávanie na nich upriamilo pozornosť Briana Epsteina, ktorý sa stal kľúčovou postavou v ich ďalšom vývoji a v napredovaní ich komerčného úspechu. Epstein sa ich manažérom stal v januári 1962. V auguste sa k nim pripojil Ringo Starr a skupina mala svoj prvý hit „Love Me Do“, ktorý sa stal populárnym v Spojenom kráľovstve v roku 1963 a o rok neskôr aj v Spojených štátoch. Hystéria fanúšikov ich kapely sa stala známou ako „Beatlemánia“ a tlač niekedy označovala McCartneyho ako „roztomilého Beatle“. V roku 1963 skupina The Beatles vydala dva štúdiové albumy: Please Please Me a With the Beatles. Ďalšie dva nasledovali v roku 1964: A Hard Day's Night a Beatles for Sale. McCartney bol spolu s Lennonom spoluautorom mnohých ich vtedajších najväčších hitov, napríklad aj „I Saw Her Standing There“, „She Loves You“, „I Want to Hold Your Hand“ (1963) a „Can't Buy Me Love“ (1964).
V auguste 1965 skupina The Beatles vydala McCartneyovu skladbu „Yesterday“, pri ktorej nahrávaní bolo použité sláčikové kvarteto. Skladba sa nachádza medzi skladbami na albume Help!. Táto pieseň bola prvou nahrávkou skupiny, na ktorej použili prvky prevzaté z klasickej hudby a bola aj prvou, pri ktorej bolo zaznamenané autorstvo len od jedného člena kapely. Pieseň „Yesterday“ sa stala skladbou, z ktorej v histórii populárnej hudby vyšlo najviac registrovaných coververzií. Neskôr v tom isto roku, počas nahrávania albumu Rubber Soul, začal v skupine Paul McCartney v dovtedajšej hudobnej dominancii nahrádzať Johna Lennona. Muzikológ Ian MacDonald o tom píše: „Od [1965] ... [McCartney] bol v popredí nielen ako skladateľ piesní, ale aj ako inštrumentalista, aranžér, producent a de facto hudobne riadil skupinu The Beatles.“ Kritici označujú Rubber Soul za významný krok kapely v procese zdokonaľovania a prepracovanosti po hudobnej a aj textovej stránke. Začali medzi nimi vznikať nezhody akou bolo napríklad v spore o skutočné autorstvo hudby k piesni „In My Life“. McCartney o období prípravy albumu povedal: „Mali sme svoje predtým obdobie roztomilých chlapcov a vtedy sme dospeli k názoru, že je čas postúpiť ďalej.“ Nahrávací technik Norman Smith z nahrávania albumu Rubber Soul opisuje náznaky stupňujúcich sa sporov v rámci skupiny: „konflikt medzi Johnom a Paulom bol zjavný... [a] pokiaľ ide o Paula, George [Harrison] podľa jeho názoru nemohol urobiť nič dobré – Paul bol vyberavý.“ V roku 1966 vydali The Beatles album Revolver. Vďaka sofistikovaným textom, štúdiovým experimentom a rozšírenému repertoáru hudobných žánrov, od inovatívnych sláčikových aranžmánov až po psychedelický rock, album bol pre Beatles umeleckým skokom. Prvý z troch po sebe nasledujúcich McCartneyho A-strán, bol prvým singlom vydaným ešte pred albumom skladba „Paperback Writer“. Skupina Beatles k piesni vyrobila krátky propagačný film a ďalší pre jej stranu B, pieseň „Rain“. Filmové snímky, ktoré Harrison označil za „predchodcu videoklipov“, sa v júni 1966 vysielali v programoch Ed Sullivan Show a Top of the Pops. Súčasťou albumu Revolver bola aj McCartneyho pieseň „Eleanor Rigby“, ktorá obsahovala strunový oktet. Podľa Goulda je pieseň „neoklasická tour de force... skutočný hybrid, ktorý sa nezhoduje so žiadnym rozpoznateľným štýlom ani piesňovým žánrom“. Okrem niektorých sprievodných vokálov pieseň naspieval sólovo McCartney, sláčiky aranžoval producent George Martin.
Po Epsteinovej smrti v auguste 1967 vzniklo v skupine vákuum a začali uvažovať ako pokračovať ďalej.. McCartney sa postupne stal de facto vodcom a obchodným manažérom skupiny. Po tejto zmene vedenia McCartney navrhol, aby skupina zrealizovala plán na výroby televízneho filmu, ktorým sa mal stať Magical Mystery Tour. Podľa Marka Lewisohna bol projekt „v celom priebehu svojej realizácie administratívnou nočnou morou“. McCartney do veľkej miery film režíroval, čo v skupine prinieslo prvé kritické reakcie. Soundrack k filmu bol ale úspešnejší. Vyšiel vo Veľkej Británii ako šesťskladbové EP (Extended Play), v USA pod rovnakým názvom ako album, ktorý bol doplnený piatimi skladbami z predošlých singlov skupiny. Album Magical Mystery Tour dosiahol v tejto kompilácii v prých troch týždňoch od svojho vydania tržbu, vtedajší rekord pre spoločnosť Capitol, 8 miliónov dolárov.
Animovaný film Beatles Yellow Submarine, voľne založený na imaginárnom svete vyvolanom McCartneyho skladbou z roku 1966, mal premiéru v júli 1968. Hoci kritici film pre jeho vizuálny štýl, humor a hudbu obdivovali, album so soundtrackom, ktorý vyšiel o šesť mesiacov neskôr sa s nadšenou odozvou na trhu nestretol. Koncom roku 1968 sa vzťahy v kapele zhoršovali. Napätie rástlo aj počas nahrávania ich eponymného dvojalbumu známeho tiež ako „Biely album“. Napätie sa sa zhoršovalo aj nasledujúci rok počas nahrávania projektu Let It Be. McCartney o tom hovoril: „Boli sme veľmi negatívni, odkedy pán Epstein zomrel... vždy sme tak trochu bojovali proti [jeho] disciplíne, ale hlúpe už potom bolo bojovať proti takejto disciplíne, ak je naša vlastná“.
V marci 1969 sa McCartney oženil so svojou prvou manželkou Lindou Eastmanovou a v auguste sa páru narodilo ich prvé dieťa, ktoré dostalo meno po Paulovej zosnulej matke Mary. Paul si adoptoval Lindinu dcéru z prvého manželstva Heather. Spoločne s Lindou mali tri deti – Mary Annu, Stellu Ninu a Jamese Louise. Obaja manželia tvrdili, že okrem deviatich dní, keď bol McCartney v roku 1980 v japonskom väzení (za držanie marihuany), boli každý deň spolu. Abbey Road bol posledným nahraným albumom skupiny. Martin pri ňom navrhol aby bol „neustále sa rozvíjajúcim hudobným dielom“ a vyzval skupinu, aby pri jeho výrobe uvažovala symfonicky. McCartney súhlasil, Lennon nie. Nakoniec dosiahli kompromis a súhlasili s McCartneyho návrhom: album s jednotlivými skladbami na jednej strane a dlhou prepojenou zmesou na druhej strane vtedajšieho vinylového nosiča. V októbri 1969 sa objavili správy o tom, že McCartney v roku 1966 zomrel pri autonehode a nahradil ho dvojník. To sa však rýchlo vyvrátilo, keď sa na obálke novembrového čísla časopisu Life predstavil Paul a jeho rodina, spolu s nápisom „Paul je stále s nami“.
Paul McCartney bol práve uprostred obchodných nezhôd so svojimi spoluhráčmi, keď 10. apríla 1970 oznámil svoj odchod zo skupiny. Dňa 31. decembra 1970 podal žalobu na formálne rozpustenie skupiny a v marci 1971 súd ustanovil správcu, ktorý mal v budúcnosti dohliadať na financie spoločnosti Apple. Anglický súd potom 9. januára 1975 právoplatne zrušil partnerstvo skupiny Beatles. Sporadické spory proti ich nahrávacej spoločnosti EMI, Klein a navzájom však až do roku 1989 naďalej pretrvávali.
1970 – 1981: Wings
Keď sa The Beatles v rokoch 1969 – 70 rozpadali, McCartney upadal do depresie. Prechádzal krízou a tieto stavy mu pomohla prekonať manželka, ktorá vyzdvihovala jeho skladateľské schopnosti a povzbudzovala ho k ďalšej tvorbe, písaní a nahrávaní nových piesní. Poctu jej vzdal piesňou „Maybe I'm Amazed“,ktoré sa zaoberá jeho stavom po rozpade The Beatles, v slovách jej textu dodáva, že „to bol môj pocit: Možno som ohromený tým, čo sa deje... Možno som muž a možno ty“ si jediná žena, ktorá mi kedy mohla pomôcť; Baby, nepomôžeš mi pochopiť... Možno som ohromený tým, ako si ma vytiahla z času, postavila ma na čiaru, Možno som ohromený spôsobom Naozaj ťa potrebujem.“ a dodal, že „každá milostná pieseň, ktorú píšem, je pre Lindu.“
V roku 1970 pokračoval v svojej hudobnej kariére vydaním svojho prvého sólového albumu, McCartney, ktorý sa dostal na vrchol hudobných rebríčkov v Spojených štátov. Okrem niektorých vokálnych vstupov jeho manželky, Lindy, je McCartney albumom dielom jediného človeka, Paul McCartney naň skomponoval piesne, nahral nástroje, ako ich aj sám všetky naspieval. V roku 1971 spolupracoval s manželkou Lindou a hráčom na bicie nástroje, Dennym Seiwellom na svojom druhom albume, ktorý vyšiel pod názvom Ram. V Spojenom kráľovstve sa tento hudobný nosič dostal na vrchol, v USA bol v rebríčkoch piaty. Singel k tomuto albumu, „Uncle Albert/Admiral Halsey“, bol v amerických rebríčkoch prvý. Neskôr v tom istom roku sa k McCartneyimu a Seiwellovi pripojil bývalý člen skupiny Moody Blues, gitarista Denny Laine a založili spolu kapelu, ktorú nazvali Wings. McCartney k založeniu skupiny povedal: „Wings boli náročným nápadom... akákoľvek skupina, ktorá by mala byť nútená nasledovať [úspech Beatles], by mala ťažkú ​​prácu ... Našiel som sa v tejto polohe, bola to voľba medzi pokračovaním alebo koncom a ja som hudbu miloval príliš na to, aby som s ňou dokázal prestať.“ V septembri 1971 sa McCartneyovcom narodila dcéra. Dostala meno po Lindiných starých mamách, ktoré mali obidve meno Stella.