cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Budova Obchodnej akadémie v Trenčíne
Výstavba
Verejná súťaž na dodávateľov bola odložená pre nedostatok financií a k realizácii sa prikročilo až v roku 1935. Zemné, murárske a železobetónové práce vykonala firma Strebinger. Novostavba bola dokončená koncom roku 1936, vyučovať sa v nej začalo po skončení prvého polroku 1936/1937. Napriek faktom zo zákulisia súťaže je nesporné, že Silberstein bol víťazom súťaže, a pravdivé je aj jeho tvrdenie, že „môj moderný novátorský projekt dostal toľko uznania, že som sa stal známym architektom“.
Bijelo Polje (mesto v Čiernej Hore)
Bijelo Polje (srbsky: Bijelo Polje, cyrilikou: Бијело Поље) je mesto na severe Čiernej Hory s cca 15 900 obyvateľmi. Mesto leží na území Novopazarského sandžaku, necelých od hraníc so Srbskom. Dnes je Bijelo Polje predovšetkým prepravným mestom: vedie tadiaľ hlavný cestný ťah cesta E 80 z Belehradu k Jadranu a železničná trať Belehrad - Bar. Bijelo Polje („Biele pole“) dostalo svoje meno podľa bielych kvetov, ktoré tu hojne rastú.
Budova Obchodnej akadémie v Trenčíne
Kompozícia
Bola to prvá rozmernejšia a spoločensky dôležitá budova v tejto štvrti. Stala sa určitým symbolom perspektívy hospodárskej prosperity miest na Slovensku. Vo svojom čase predstavovala najmodernejšiu školskú budovu na Slovensku. Bola výborne vybavená učebnými pomôckami tých čias – písacími, počítacími aj účtovacími strojmi. Architekt koncipoval budovu školy v tvare L prevažne so štvorpodlažnou výškou. Východné krídlo s učebňami a kabinetmi (ďalej šatne a toalety) na troch nadzemných podlažiach vytváralo začiatok uličnej čiary Rázusovej (vtedy Hodžovej) ulice. Funkcie južného krídla boli rozmanitejšie. V suteréne sa nachádzala aula (s možnosťou vychádzania na dvor) a čitáreň + hospodárske miestnosti, na zvýšenom prízemí byt riaditeľa, zborovne a úradovne, na 1. a 2. poschodí odborné kabinety a triedy. Spojovacie chodby sa nachádzali zo strany dvora. Architektonickú zaujímavosť budovy možno pripísať kompozícii hmôt v nároží stretnutia dvoch krídel – vystupujúca prízemná časť vstupu tvorí horizontálnu podnož vyšším hmotám, oba hranoly krídel sa zarezávajú do vyzdvihnutej hmoty hlavného schodiska (o poschodie vyššia), ktorá je obložená kabrincovým obkladom. Vertikálne presvetlené okno cez štyri podlažia osvetľuje nástupné priestory v interiéri školy, kým v exteriéri tvorí odľahčenú plochu úctyhodných rozmerov vo výraznej tmavšej hmote plášťa schodiska. Kompozícia hmôt nárožia je výrazná aj zo strany dvora. Potreby školy vyvolali prístavbu dvoch ďalších krídel budovy severným a západným smerom, čím sa nádvorie uzavrelo v tvare štvorca.
Napriek tejto prístavbe a nedostatočnej údržbe samotné dielo Ferdinanda Silbersteina nie je vážnejšie narušené, má mnoho zachovaných detailov a okrem iného je dokladom aj kvalitnej remeselnej práce svojich čias. Dispozícia budovy je prostá a napomáha dobrej orientácii v segregovaných funkciách. Veľkorysé schodisko, dobré priestorové a svetelné pomery, funkčnosť a estetika architektúry i detailov dodnes dávajú predstavu o výborných kvalitách autora, ako aj o dobrej predstave modernej školy. Budova je postavená ako železobetónový skelet, jej strechy boli projektované na relaxačné účely. Vykurovaná bola ústredným kúrením. Zaujímavý je aj zachovaný detail šatní vo východnom krídle – dobre osvetlené a vetrané časti chodby medzi vtiahnutými piliermi sú oddelené od chodby zatvárateľnými drôtenými priehradami. Aj vo svojom dnešnom prostredí pôsobí budova školy dominantne a monumentálne. Budova je pamiatkovo chránená.
Orlovec andský
{{Infobox živočíchy| Názov=Orlovec andský| Obrázok=Black and chestnut Eagle.jpg| Titulok=| Stupeň ohrozenia={{IUCN 3.1 navmap/EN}} | Ríša po slovensky= živočíchy|Ríša po latinsky=Animalia| Podríša po slovensky= mnohobunkovce|Podríša po latinsky=Polycytozoa| Vývojový stupeň po slovensky= epitelovce|Vývojový stupeň po latinsky=Eumetazoa| Skupina 1 po slovensky= dvojstranovce|Skupina 1 po latinsky=Bilateralia| Vývojová vetva po slovensky= druhoústovce|Vývojová vetva po latinsky=Deuterostomia| Kmeň po slovensky= chordáty |Kmeň po latinsky=Chordata| Podkmeň po slovensky= stavovce |Podkmeň po latinsky=Vertebrata| Nadtrieda po slovensky= čeľustnatce |Nadtrieda po latinsky=Gnathostomata| Stupeň po slovensky= štvornožce|Stupeň po latinsky=Tetrapoda| Trieda po slovensky= vtáky|Trieda po latinsky=Aves| Podtrieda po slovensky= pravé vtáky|Podtrieda po latinsky=Ornithurae| Nadrad po slovensky= letce |Nadrad po latinsky=Neognathae| Rad po slovensky= sokolotvaré|Rad po latinsky=Falconiformes| Podrad po slovensky= sokoly|Podrad po latinsky=Falcones | Čeľaď po slovensky= jastrabovité|Čeľaď po latinsky=Accipitridae| Podčeľaď po slovensky= |Podčeľaď po latinsky= | Rod po slovensky=orol/orlovec|Rod po latinsky=Spizaetus| Druh po slovensky=orlovec andský|Druh po latinsky=S. isidori| Binomické meno=Spizaetus isidori| Klasifikátor1=Des Murs| Dátum1=1845| Synonymá=| Obrázok2=Spizaetus isidori map.png| Titulok2=Areál rozšírenia}| }} Orlovec andský alebo orlovec červenobruchý (Spizaetus isidori) je stredne veľký dravý vták z čeľade jastrabovité (Accipitridae).
Rœulx
Roeulx je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tŕnie
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tŕnie v okrese Zvolen.
Zoznam architektonických článkov/CH
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 97 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
cha
Chačkhar · Chapelle de la Résurrection (Brusel) · Charing Cross (stanica metra) · Charing Cross (železničná stanica) · Charing Cross Road · Charkovská ulica (Košice) · Charles Jencks · Charles Rennie Mackintosh · Chase Tower (Chicago) · Chase Tower (Indianapolis) · Chata Monte Rosa
châ
Château de Bilstein · Château de la Madeleine
che
Chelsea Bridge · Chendžerova pyramída
chh
Chhatrapati Shivaji Terminus
chi
Chicago Board of Trade Building · Chicagska škola (architektúra) · Chiswick Bridge
chl
Chladiaca veža
cho
Chodov (stanica pražského metra) · Cholvarok · Chotkův palác
chó
Chór (priestor pri oltári) · Chórová lavica · Chórová ochodza
chr
Chrám · Chrám Concordia · Chrám dvanástich apoštolov · Chrám Ikony Matky Božej Kazanskej · Chrám Krista Spasiteľa (Moskva) · Chrám Mahábódhi · Chrám Matky Božej Počajevskej · Chrám Narodenia Pána · Chrám Narodenia Presvätej Bohorodičky (Jarabina) · Chrám Narodenia presvätej Bohorodičky (Kežmarok) · Chrám Narodenia presvätej Bohorodičky (Košice) · Chrám Nepoškvrneného počatia Panny Márie (Moskva) · Chrám Ochrany Bohorodičky (Korejovce) · Chrám Ochrany Presvätej Bohorodičky (Miroľa) · Chrám Povýšenia vznešeného a životodarného kríža · Chrám Preah Vihear · Chrám Prenesenia ostatkov svätého Mikuláša · Chrám sv. apoštolom rovných Cyrila a Metoda · Chrám svätej Bohorodičky Eleusy · Chrám svätej Bohorodičky Petričskej · Chrám svätej Paraskevy (Dobroslava) · Chrám svätej Paraskevy (Nová Polianka) · Chrám svätej Sofie (Kyjev) · Chrám svätého Alexandra Nevského (Paríž) · Chrám svätého Alexandra Nevského (Prešov) · Chrám svätého Alexandra Nevského (Varšava) · Chrám svätého Bazila Veľkého (Krajné Čierno) · Chrám Svätého Ducha (Medzilaborce) · Chrám svätého Iľju (Jaroslavľ) · Chrám svätého Jána Krstiteľa (Prešov) · Chrám svätého Klementa mučeníka · Chrám svätého Lukáša Evanjelistu (Brežany) · Chrám svätého Michala archanjela (Inovce) · Chrám svätého Michala archanjela (Ladomirová) · Chrám svätého Michala archanjela (Príkra) · Chrám svätého Michala archanjela (Šemetkovce) · Chrám svätého Mikuláša (Asenovgrad) · Chrám svätého Mikuláša (Bodružal) · Chrám svätého Mikuláša (Brašov) · Chrám svätého Mikuláša (Dolen) · Chrám svätého Mikuláša (Karlovo) · Chrám svätého Mikuláša (Kovačevica) · Chrám svätého Mikuláša (Kronštadt) · Chrám svätého Mikuláša (Plovdiv) · Chrám svätého Mikuláša (Staré Mesto) · Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu (Sofia) · Chrám svätého Mikuláša Divotvorcu (Tallinn) · Chrám svätého prepodobného Serafima Sarovského · Chrám svätého Rastislava (Bratislava) · Chrám svätých apoštolov Petra a Pavla (Minsk) · Chrám svätých apoštolov Petra a Pavla (Poprad) · Chrám svätých Kozmu a Damiána (Cigeľka) · Chrám svätých Petra a Pavla (Bardejov) · Chrám svätých Petra a Pavla (Dobrinište) · Chrám svätých Petra a Pavla (Karlove Vary) · Chrám svätých Petra a Pavla (Kazaň) · Chrám svätých Petra a Pavla (Plovdiv) · Chrám uloženia rúcha presvätej Bohorodičky · Chrám Vasilija Blaženého · Chrám Všetkých svätých (Moskva) · Chrám Zvestovania (Moskva) · Chránené vtáčie územie Dunajské luhy · Christian de Portzamparc · Christian Ludwig · Christopher Wren · Chrlič · Chrysler Building
chu
Chuan-čchiou mao-i kuang-čchang · Chuašanské skalné maľby · Chufuova pyramída · Churchill War Rooms
Ibis skalný
Ibis skalný alebo hrivnatec skalný (Geronticus eremita) je vzácny brodivý vták z čeľade ibisovité (Threskiornithidae).
Rozšírenie
Obýva neúrodné, suché, skalnaté krajiny. Dorastá 70 –  a je celý lesklo čierny s neoperenými lícami a čelom a dlhým, ružovým, na konci smerom dolu zahnutým zobákom. Hniezdi v kolóniách na skalných útesoch, kde si stavia jednoduché hniezdo z vetiev, do ktorého následne kladie 2-3 vajcia. Živí sa najmä plazmi, hmyzom a inými malými živočíchmi.
V minulosti ibis skalný obýval Stredný východ, sever Afriky a juh Európy, podľa fosílií tu najviac žil už pred 1,8 miliónmi rokov. Z Európy bol úplne vyhubený zhruba pred 300 rokmi a v súčasnej dobe je zaraďovaný do kategórie kriticky ohrozených druhov. Jeho voľne žijúca populácia je dnes odhadovaná na 500 jedincov v južnom Maroku a menej než 10 ďalších v Sýrii, kde bol jeho výskyt objavený až v roku 2002. Stále pritom ide o vymierajúci druh, a to aj cez nedávno prevádzané reintrodukčných programoch v Turecku, Rakúsku, v Španielsku a v severnom Maroku.
Ohrozenie
Dôvody dlhodobého úpadku početnosti tohto druhu nie sú stále objasnené, je však isté, že v posledných rokoch mohol za rýchle straty celých kolónií najmä lov, strata prirodzeného biotopu a otrava pesticídmi.
Presles-et-Thierny
Presles-et-Thierny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vrana túlavá
Vrana túlavá alebo vrana obyčajná bolo v minulosti označenie pre (údajný) druh vrany s dvoma poddruhmi vrana túlavá (obyčajná) západoeurópska (Corvus corone corone) a vrana túlavá (obyčajná) východoeurópska (Corvus corone cornix). Tento druh bol v roku 2002 rozdelený na dva samostatné druhy vrana čierna (Corvus corone) a vrana popolavá (Corvus cornix).
Omyl o tom, že ide o jeden druh vznikol z toho dôvodu, že na území spoločného výskytu dochádza k zhlukovaniu do spoločných kŕdľov a k medzidruhovému kríženiu.
Podrobnosti pozri v príslušných dvoch článkoch.
Hertha BSC
Hertha Berliner Sport-Club von 1892 je nemecký futbalový klub. Bol založený 25. júla 1892 a patrí k najstarším berlínskym futbalovým klubom, zakladajúcim členom Nemeckej futbalovej asociácie a tradičným účastníkom Bundesligy. Domáce zápasy hráva na berlínskom Olympiastadion, ktorý je s kapacitou 74 500 divákov druhým najväčším štadiónom v Nemecku.
Začiatky
Klub bol založený v roku 1892 ako Berliner Fußball Club Hertha 1892, po nápade dvojíc bratov Fritza und Maxa Lindnera a Otta und Williho Lorenza, ktorý pravdepodobne vznikol na lavičke na námestí Arkonaplatz v centre Berlína. Meno klubu navrhol Fritz Lindner podľa parníka s modro-bielo-žltým komínom, s ktorým sa predtým so svojím otcom náhodne plavili po rieke Havola. Žltá farba v znakoch klubu sa čoskoro prestala používať. Meno Hertha je variácia na bohyňu úrody Nerthus z germánskej mytológie. Niektorý z bratov mali iba 16 a 17 rokov, preto klub oficiálne zaregistroval ich strýko Ernst Wisch, ktorý sa stal prezidentom klubu.
Klub dosahoval dobré výsledky a v roku 1905 vyhrali prvý ročník berlínskeho šampionátu. V máji 1910 vyhrali priateľský zápas proti významnému anglickému súperovi Southend United F.C., čo bol významný úspech, pretože to bolo prvé víťaztvo na kontinente proti mužstvu zostavenému z anglických semiprofesionálov. Ani dobré výsledky nepomohli vo finančných problémoch a v roku 1920 sa klub zlúčil s Berliner Sport-Club čím vznikol klub Hertha Berliner Sport-Club. Tento nový klub dosahoval úspechy v Oberlige Berlin-Brandenburg. V nemeckom šampionáte sa dostali do finále medzi rokmi 1926 – 1931, a vyhrali v rokoch 1930 a 1931. Vtedy sa premenovali na BSC a hrali nemecký šampionát. Počas medzivojnových rokov bola Hertha BSC druhým najúspešnejším nemeckým klubom.
Pôsobenie v období Tretej ríše
Nemecký futbal bol v roku 1933 reorganizovaný Tretou ríšou do 16 divízií, Hertha BSC hrala v divízii Gauliga Berlin - Brandenburg. V tejto divízii dosahoval klub najlepšie výsledky. Vždy skončili do piateho miesta v tabuľke a celkovo sa stali majstrami trikrát v rokoch 1935, 1937 a 1944. Počas Tretej Ríše bol klub politicky opravený a zmodernizovaný v súlade s ideológiou Hitlerovho režimu. Pričleneným prezidentom klubu sa stal člen NSDAP Hans Pfeifer.
Povojnové obdobie v rozdelenom Berlíne
Napätie medzi západnými spojencami a Rusmi, ktorým sa začala studená vojna, viedlo k chaotickým podmienkam v hlavnom meste Nemecka. Hertha mala zakázané hrať zápasy s východnými nemeckými klubmi. V sezóne 1949 – 1950 niekoľko hráčov a tréner ušli do klubu v Drážďanoch „SG Friedrichstadt“.
Počas päťdesiatych rokov vznikla silná konkurencia Tennis Borussia Berlin. V roku 1958 neprešiel návrh zlúčenia týchto dvoch klubov, lebo len traja s 266 členov komisie hlasovali za.
Vstup do Bundesligy
V čase vzniku Bundesligy bola Hertha úradujúcim majstrom Berlína, čo jej zabezpečilo účasť v prvej bundesligovej sezóne. Napriek rozdeleniu Berlína bola v sezóne 1964/65 preradená do nižšej súťaže kvôli podplácaniu hráčov v meste tesne po postavení Berlínskeho múru. To zapríčinilo krízu v Bundeslige, lebo z politických dôvodov v nej nemal zastúpenie klub z Berlína. Viacerých spôsobmi bol propagovaný iný západoberlínsky klub Tasmania 1900 Berlin, ktorý sa predviedol najhorším výkonom v histórii Bondesligy. Hertha sa chcela vrátiť späť do Bundesligy a v rokoch 1968 – 1969 jej prívrženci z nej spravili najoblúbenejší klub v Berlíne.
Ale v roku 1971 bol dotknutý škandálom niektorých kluboch z Bundesligy. Pri vyšetrovaný bol zistený dlh vo výške šesť miliónov nemeckých mariek. Finančný problém vyriešilo vedenie klubu predaným bývalého domáceho štadiónu.
I napriek tomu pokračoval tím v dobrých výsledkoch. Počas sedemdesiatych rokov skončili v sezóne 1974 – 1975 na druhom mieste v domácej lige za Borussia Mönchengladbach, v roku 1979 sa dostali do semifinále pohára UEFA a dvakrát sa dostali do finále ligového pohára v rokoch 1977 a 1979. V nasledujúcej sezóne boli najhorším tímom a zostúpili do druhej ligy kde ostali za sedemnásť rokov trinásť sezón.
V roku 1982 bolo v pláne zlúčiť klub s Tennis Borussiou, Blau Weiss 90 a SC Charlottenburgom do jedného klubu, ale nakoniec sa nič nekonalo. Hertha zostúpila do tretej amatérskej ligy kde bola dve sezóny. Amatérsky klub Herthy BSC dosahoval väčšie úspechy ako oni. V roku 1993 hral finále ligového pohára kde prehrali 0:1 s Bayer 04 Leverkusenom.
Po páde Berlínskeho múru sa stala Hertha populárna aj vo východnom Berlíne. Dva dni po páde múru prišlo 11 tisíc východných Nemcov na zápas proti SG Wattenscheid 09. Fanúšikovské priateľstvo medzi Herthou a 1. FC Union Berlin pritiahlo na štadión 50 tisíc divákov.
V roku 1994 mali zase finančné problémy a dlh vo výške desiatich miliónov nemeckých mariek. Kríza bola vyriešená s dobrými tržbami klubu a s podpísaným zmluvy s novým sponzorom. V roku 1997 postúpili do Bundesligy.
Súčasná história
thumb|right|200px|Hertha dva posledné roky začína sezónu proti [[Eintracht Frankfurt.]] Na konci deväťdesiatych rokov hrali Pohár UEFA i Ligu majstrov. V roku 1999 podpísali zmluvu s klubom hráči Sebastian Deisler a Brazílčan Marcelinho Paraíba ktorý sa v roku 2005 stal hráčom roka v Bundeslige. Hertha taktiež investovala do mladých hráčov a do mládežníckej akadémie ktorá vychováva potencionálnych hráčov Bundesligy.
V sezóne 2003 – 2004 siahali na štvrté miesto a na účasť v Lige majstrov ale nezvládli zápas s Hannoverom a skončili až siedmi. Werder Bremen vtedy poslal Hannoveru 96 fliaš šampusu, lebo vďaka výhre Hannoveru predbehol Herthu aj Werder. V sezóne 2005 – 2006 skončili na šiestom mieste a kvalifikovali do pohára UEFA a aj do Intertoto Capu. V sezóne 2006 – 2007 skončili desiaty a bol odvolaný tréner Falko Götz. Hertha začala novú sezónu s novým trénerom Lucienom Favrem. Ale sezónu skončili taktiež na desiatom mieste. V sezóne 2008 – 2009 skončili na dobrom štvrtom mieste. Ale v sezóne 2009 – 2010 skončili na poslednom 18. mieste a zostúpili do 2. Bundesligy.
Súčasná zostava
12px|Kapitán klubu
Najlepší strelci
Aktuálne k dátumu: 30. jún 2008
Pennsylvania (trieda bojových lodí)
Trieda Pennsylvania bola trieda bojových lodí Spojených štátov amerických. Vo vyhrotenej situácii v roku 1913, keď sa dala každú chvíľu očakávať vojna na európskom kontinente, sa novovzniknutá veľmoc Japonsko rozhodlo vyzbrojiť svoje námorníctvo novými bojovými loďami odpovedajúcimi najnovším štandardom (dokončovaná trieda Fuso a začínajúca trieda Ise). Ako reakcia na toto zbrojenie vznikla myšlienka, postaviť triedu Nevada a triedu Pennsylvania.
Konštrukčne vychádzala práve z triedy Nevada. Nadviazala na štandardné bojové lode medzivojnového obdobia, a to od triedy Nevada, cez Pennsylvaniu, New Mexico, Tennessee až po triedu Colorado.
Boli postavené dve jednotky:
V súlade so zaužívanými postupmi boli jednotky triedy pomenované po štátoch USA, Pensylvánia a Arizona.
Trieda mala jednotky s výtlakom 31 400 ton. Hlavná výzbroj pozostávala z kalibru 356 mm, a to v troch vežiach, každá s troma hlavňami. Sekundárna výzbroj pozostávala z 22 diel kalibru 127 mm, umiestnených v kazematách po bokoch lodí. Vtedy štandardne používané kazematy, sa neskôr ukázali ako krok späť, pretože výzbroj v nich bola použiteľná len na pokojnom mori. Toto pomocné delostrelectvo bolo demontované ešte na počiatku dvadsiatich rokov 20. storočia. V rokoch 1929-1931 podstúpili obe jednotky triedy Pennsylvania rekonštrukciu, aj keď to bolo náročné, no kvôli Washingtonskej konferencii, ktorá obmedzovala stavbu nových jednotiek nevyhnutné, vzhľadom na zachovanie konkurencieschopnosti a bojovej pripravenosti.
Priez
Priez je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ukrajinci pod okupáciou Maďarska
Po začiatku druhej svetovej vojny bolo Ukrajina a jej obyvateľstvo okupované troma štátmi - Sovietskym zväzom, Nemeckom a Maďarskom.
Saintgermainská zmluva z 10. septembra 1919 hovorila o Podkarpatskej Rusi ako o územie Rusínov južne od Karpát. Touto zmluvou bola Podkarpatská Rus začlenená do Československa, ktoré sa zaviazalo vytvoriť na území Rusínov jihokarpatských v hraniciach, určených vedúcimi mocnosťami, samosprávnu jednotku, ktorá bude vybavená najširšie samosprávou zlučiteľnú s jednotnosťou štátu československého.
Podľa sčítania ľudu v roku 1924 žilo na Podkarpatskej Rusi 62 percent Rusínov, 17 percent Maďarov, 14 percent Židov, 3,3 percenta Čechov, 2,5 percenta Rumunov a 1 percento Nemcov.
11. októbra 1938 bola ustanovená prvá vláda autonómnej Podkarpatskej Ukrajiny. Viedenskou arbitrážou z 2. novembra 1938 Maďarsko obdržalo južné oblasti vrátane Užhorodu a Mukačeva. Vláda na čele s Augustínom Vološinom presídlila do Chustu.
Po tom ako v marci roku 1939 maďarská armáda obsadila Zakarpatskú Ukrajinu a zvrhla jej vládu, sa táto oblasť (Zakarpatsko) stala súčasťou Maďarska a ostala ňou až do konca druhej svetovej vojny. Spočiatku chcela maďarská vláda vyše 550 000 nespokojným Ukrajincom, ktorí boli po roku 1918 už druhýkrát pod nadvládou cudzieho štátu darovať autonómiu Zakarpatska, no skôr či neskôr bolo jasné, že túto požiadavku nedokáže splniť a pripravuje sa na postupnú maďarizáciu ukrajinského obyvateľstva.
Ihneď začali s represáliami ukrajinofilov a státisíce obyvateľov brutálnym spôsobom padlo za obeť maďarskému útlaku. Tisícky ľudí bolo zatknutých a vyše 30 000 ušlo do oblasti Haliče, odkiaľ ich zase boľševici pod nátlakom deportovávali na Sibír. Pred krutou smrťou nenašlo východisko ani vyše 100 000 Židov, z ktorých väčšina poumierala v koncentračných táboroch. Maďari zakázali vydávanie všetkých ukrajinských periodík a existenciu organizácií, čím chceli totálne vykoreniť ukrajinské hnutia v Zakarpatsku a zaviesť v tejto oblasti úplnú maďarizáciu, ktorá sa najviac prejavila v oblasti školstva. Na docielenie svojho sna začali realizovať prechodnú (tzv. rusínofilskú) variantu maďarizácie, vychádzajúc z presvedčenia o tom, že miestne obyvateľstvo sa stotožňovalo s Rusínmi, ktorí mali počas mnohých storočí s Maďarmi nepriateľské vzťahy. Hlavnými protagonistami takéhoto druhu maďarizácie boli budapeštianski agenti vlády András Bródy a István Fencik, ktorí si posvietili najmä na grécko-katolícke duchovenstvo a kresťanov.
Maďarská moc Ukrajincov zruinovala nielen politicky, ale priviedla do úpadku aj vzdelanie a snahu o ekonomický rozvoj Zakarpatska. Jediným pozitívnym aspektom šesťročnej okupácie tejto oblasti Maďarskom bolo to, že ju ochránila pred nacistickým vpádom a tiež od pustošenia aké postihlo veľkú časť ostatnej Ukrajiny.
Czeslaw Walek
Czeslaw Walek (* 31. január 1975) je český právnik poľského pôvodu, niekdajší námestník ministra pre ľudské práva a národnostné menšiny.
Osobný život
Czeslaw Walek je poľského pôvodu, obaja rodičia sú poľskej národnosti s českým občianstvom. Vyrastal v Třinci. Hovorí anglicky, španielsky, česky a poľsky. S pôvodom holandským priateľom Willemom a sučkou Sárou žije v pražských Strašnicích. Dňa 2. mája 2014 uzavrel s partnerom Willem van der Bas Rotterdame sobáš.
Profesná dráha
Študoval právo v Krakove, pol roka v Belgicku a tiež v Budapešti so zameraním na ľudské práva.
Pracoval v českej pobočke Transparency International a na pozícii programového riaditeľa CEE Trust pre Česko, Maďarsko a Slovensko. Bol členom správnej rady Nadácia Open Society Fund Praha.
V rokoch 20032011 s dvojročnou prestávkou pracoval na Úradu vlády ČR, v roku 2007 ako riaditeľ kancelárie Rady vlády ČR pre rómske komunity. V roku 2004 vypracoval Akčný plán Dekády rómskej inklúzie. Podieľal sa na vzniku Agentúry pre sociálne začleňovanie.
Od marca 2009 bol námestníkom ministra pre ľudské práva a národnostné menšiny; po demisii ministra Michaela Kocába prevzal faktickú správu rezortu. Do svojho odvolania vo februári 2011 bol riaditeľom Sekcie pre ľudské práva Úradu vlády ČR.
Politika a aktivizmus
Roku 2010 neúspešne kandidoval za Stranu zelených do zastupiteľstva mestskej časti Praha 10.
V roku 2011 dostal cenu veľvyslanectva USA Alice Garrigue Masarykovej za dlhodobú činnosť v oblasti ľudských práv. Od roku Od roku 2011 pôsobí ako riaditeľ festivalu Prague Pride a predseda usporiadateľského občianskeho združenia. Od marca 2012 je riaditeľom neziskovej organizácie Otvorená spoločnosť, ops
Grécke euromince
Mince každej nominálnej hodnoty má iný motív a zároveň má každá z troch skupín mincí svoju vlastnú tému. Všetky mince boli navrhnuté Georgiom Stamatopoulom. Na všetkých motívoch je zobrazených aj 12 hviezd symbolizujúcich Európsku úniu, rok, kedy boli vypustené do obehu, a malý symbol Gréckej banky. Unikátne je na národnej rubovej strane zobrazená hodnota mincí v gréckej abecede tak isto, ako je na prednej strane v latinke.
Mince s hodnotou 1, 2 a 5 centov zobrazujú grécke lode:
Na minciach 10, 20 a 50 centov sú portréty známych Grékov:
Dvojeurové pamätné mince
Detaily sa nachádzajú v príslušnej sekcii.
5 eurové pamätné mince
Materiál: meď, nikel, zinok; Priemer mince: 30,5 mm; Hmotnosť: 18,8 g
6 eurové pamätné mince
Typ B: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: 30 mm; Hmotnosť: 10 g
10 eurové pamätné mince
Typ A: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: 40 mm; Hmotnosť: 34-34,1 g
Typ B: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: 28,25 mm; Hmotnosť: 9,75 g
Typ C: Materiál: 92,5% striebro; Priemer mince: 38,61 mm; Hmotnosť: 31,1 g
50 eurové pamätné mince
Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 14 mm; Hmotnosť: 1 g
100 eurové pamätné mince
Typ B: Materiál: 91,7% zlato; Priemer mince: 22,1 mm; Hmotnosť: 7,99 g
Typ C: Materiál: 99,9% zlato; Priemer mince: 17,5 mm; Hmotnosť: 3,88 g - 3,89 g
200 eurové pamätné mince
Materiál: 91;7% zlato Priemer mince: 28 mm; Hmotnosť: 17 g
Štefan Leška
Štefan Leška (* 21. október 1757, Vrbovce – † 25. február 1818, Kiskőrös, Maďarsko) bol slovenský filológ, prekladateľ, spisovateľ, novinár, redaktor a znalec vtedajšej slovenčiny a češtiny, manžel slovenskej poetky Rebeky Leškovej, zať slovenského barokového spisovateľa Martina Laučeka.
Tvorba
Okrem diel teologických, vydával aj vlastné i preložené piesne z nemčiny, pričom sa prejavil jeho básnický talent, ktorý chválil aj Pavel Jozef Šafárik. Pre uľahčenie života nevoľných roľníkov v Čechách vydal v roku 1792 v Prahe dielo Nova lotterie pro Hospodáře a Hospodině, ako aj takmer štyristostranovú knihu Poklad národu, aneb prospěšné naučení v pěkných příbezích, tak aby lid byl rozumnější, lepší, možnejší. V Prahe tiež spolupracoval s vynikajúcimi českými básnikmi a v zborníku Antonína Puchmayera Nové básně z roku 1798 uverejňuje epigramy aktuálneho spoločenského zamerania. Veľa jeho básní zostalo v rukopise. Nadaný Leška rýchlo vzbudil pozornosť českých vedeckých pracovníkov. Pravdepodobne na popud Josefa Dobrovského začal v Prahe úmornú a namáhavú excerpciu k Dobrovskému nemecko-českému slovníku. Pred svojím odchodom z Čiech dal nezištne výsledok svojej dlhoročnej a usilovnej práce Dobrovskému, ktorý ho použil pri zostavovaní veľkého Nemecko-českého slovníka. Dlhé roky potom Leška pokračoval v jazykovednom výskume a v zhromažďovaní materiálu, ktorý potom tiež odovzdal najvýznamnejšiemu českému filológovi doby národného obrodenia – Josefovi Jungmannovi pre jeho Česko-německý slovník. S vďačnosťou ho spomínal aj významný slovenský novinár a jazykovedec Juraj Palkovič za obetavú pomoc, ktorú mu Leška poskytol svojimi príspevkami k zostaveniu celoživotného diela Česko-nemecko-latinského slovníka. Lešku označoval za najlepšieho znalca našej reči v tejto dobe. Leška zanechal v rukopise doteraz nedocenenú jazykovednú prácu – lexikálne zrovnávanie slovanských jazykov s maďarčinou, zvané Hungaria polyglota, ktoré vyšlo neskôr tlačou v roku 1825 pod názvom Elenchus vocabulorum Europaeorum….
Význam
Osobnosť Štefana Lešku sa stala obľúbenou a často spomínanou. Ján Kollár vo svojej Slávy dcére (zv. IV, znelka 55), stavia ho medzi zaslúžilých Slovanov. Pavol Jozef Šafárik a František Palacký v spoločnom diele Počátkové českého básníctví, obzvláště prosodie (Bratislava 1818, str. 115), dávajú mu celkom oprávnene epiteton „znamenitý“, ktoré mu patrí za jeho literárnu, vedeckú i novinársku prácu.
Suchá dolina (važecká)
Suchá dolina, na turistických mapách ako Dolina suchej vody, býva označovaná aj ako važecká Suchá dolina alebo Suchá dolina važecká, Suchovodská dolina, dolina Suchej vody je dolina, ktorá je samostatným odvetvím Važeckej doliny, ktoré smeruje rovnobežne s ňou v dĺžke  pod Nefcerské sedlo. Do Važeckej doliny ústi v jej prednej časti.
Poloha
Vybieha spod Nefcerského sedla smerom na juh. Na juhovýchode ju ohraničuje Sedielková kopa. Na východe dolinu uzatvára Sedielková kopa, Sedielkový priechod, Ostrá veža, Liptovská veža. Zo severu hrebeň spájajúci Ostrú s Krátkou. Od západu ju ohraničuje Krátka s južným hrebeňovým výbežkom, s Jamskými vežami, Krátkou vežou a Jamskou kopou. Dolinu oddeľuje dlhý morénový skalný val, ktorý je porastený kosodrevinou. Po Jamskou kopou sú veľké zlomiská, kde sú plieska, ktoré nie sú zaznačené na turistických mapách. Stratené pliesko a Skryté pliesko, obe sa v horúcich letách stratia.
Pôvod názvu
Dolina je pustá, vyprahnutá, netečie ňou potok a tak zodpovedá názvu „suchá“.
Prírodná rezervácia
Dolina nie je prístupná po turistickom chodníku. Nevedú k nej žiadne turistické značky. Je prísnou rezerváciou TANAPu.
Prví v doline
Prví po mene známi horolezci, ktorí ju navštívili boli Karol Englisch a horský vodca Pavol Spitzkopf st. 18. júla 1903.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľká Lúka
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľká Lúka v okrese Zvolen.
Arizona Coyotes
Arizona Coyotes je hokejový klub NHL sídliaci vo Phoenixe, predmestí mesta Glendale v americkom štáte Arizona.
Arizona Coyotes hrajú v Tichomorskej divízii Západnej konferencie.
Dejiny
Klub vznikol relokáciou klubu Winnipeg Jets do USA. V roku 1996 kúpili klub Jets businessmani Steven Gluckstern a Richard Burke a presunuli ho do Arizony, pričom nový klub dostal názov Phoenix Coyotes (Phoenixskí kojoti). V lete toho roku klub prišiel o dvojicu dôležitých hráčov – Teemu Selanneho a Alexeja Žamnova, no naopak prišiel strelec Jeremy Roenick. Roenick sformoval spolu s silovým útočníkom Keithom Tkachukom a Rickom Tocchetom formáciu, ktorá patrila k najproduktívnejším v drese Coyotes. Ďalšími populárnymi hráčmi boli Shane Doan (ktorý je jediným hráčom Jets, ktorý hrá vo Phoenixe dodnes), ruský ofenzívny obranca Oleg Tverdovsky a brankár Nikolaj Chabibulin.
Počas prvých štyroch rokov svojej existencie sa Coyotes dokázil dostať kažý rok do play-off, no tam stroskotali vždy hneď v prvom kole.
V roku 2003 sa presťahovali zo štadióna v Scottsdale do Gila River Arény, v tom období zmenili aj klubové logo a dresy.
Najlepší strelci
Zoznam streleckých lídrov tímu v histórií od Založenia Arizony Coyotes
Poznámka: Pos = Pozícia; GP = Odohrané zápasy; G = Góly; A = Asistencie; Pts = Body; P/G = Body na zápas; * = súčasný hráč Coyotes
Lídri v počte odchytaných zápasov v základnej časti
Vysvetlivky: Z = Zápasy, V = výhry, GAA = priemer inkasovaných gólov na zápas, S% = percentuálna úsepšnosť zákrokov, * = aktívny brankár náhľad|393x393bod|[[Mike Smith v drese Coyotes.]] Štatistiky sa vzťahujú na výkony brankárov iba v rámci pôsobenia v organizácii Arizona Coyotes (minimálny počet odchytaných zápasov pre zaradenie do tabuľky je 40)
POZNÁMKA: Do štatistík nie sú zarátané štatistiky z predošlého pôsobenia tímu ako Winnipeg Jets
Lídri v počte odchytaných zápasov v Play-Off
náhľad|320x320bod|[[Darcy Kuemper v drese Coyotes.]]
Thyone
Thyone alebo Tyone môže byť:
Eliud Kipchoge
Eliud Kipchoge (* 5. november 1984, Kapsisiywa, blízko Kapsabetu) je kenský atlét, venujúci sa behu na 5000 m a 10000 m. Je majstrom sveta z Paríža 2003, olympijským víťazom v maratóne z roku 2016 a súčasným držiteľom svetového rekordu v maratónskom behu s výkonom 2:01:09
Paríž 2003
Ako 19-ročný získal na MS v atletike 2003 zlatú medailu časom 12:52,79 min, keď o štyri stotiny sekundy predbehol Hišáma Al-Karrúdža.
Peking 2008
Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu získal v behu na 5000 metrov striebornú medailu časom 13:02,80 min. Na prvého Kenenisu Bekeleho strácal 4 sekundy a 98 stotín a pred tretím Edwinom Cheruiyotom Soim mal náskok 3 sekundy a 44 stotín.
Hyperobor
thumb|Porovnanie Slnka a [[VY Canis Majoris, čo je siedma najväčšia známa hviezda]]
Hyperobor je masívna hviezda, väčšia ako nadobor, s hmotnosťou do 300 hmotností Slnka, dosahujúcou teoretickú hranicu hmotnosti hviezdy, čo je 300 hmotností Slnka, pretože pri väčšej hmotnosti už nie je možné dosiahnuť rovnováhu hviezdy a hviezda by produkovala toľko energie, že by došlo k jej rozpadu. Hyperobri sú najsvietivejšie hviezdy, ich jasnosť dosahuje miliardy svietivostí Slnka a ich teplota od 3.500 do 35.000 K. Existujú 1 až 3 milióny rokov predtým, ako vybuchnú ako supernova alebo hypernova. Predpokladá sa, že po výbuchu hyperobra ako supernova alebo hypernova zo zvyšku hviezdy ostane čierna diera.
Hypernova
Hypernova (značka SLSN ) je teoreticky predpokladaný typ supernovy vznikajúci kolapsom na konci životného cyklu výnimočne hmotnej hviezdy. V hypernove sa jadro rúti priamo do čiernej diery a z pólov jej rotácie vytrysknú dva extrémne energetické prúdy plazmy dosahujúce takmer rýchlosť svetla. Tieto výtrysky emitujú intenzívne gama žiarenie a predpokladá sa, že práve ony spôsobujú gama záblesky. Je 10-krát jasnejšia ako supernova.
Lewotobi
Lewotobi je aktívny stratovulkanický komplex nachádzajúci sa vo východnej časti indonézskeho ostrova Flores. Komplex je tvorený dvoma vulkanickými centrami Lewotobi Lakilaki (1 584 m) a Lewotobi Perempuan (1 703 m), ktoré sú od seba vzdialené asi 2 km. Historicky aktívne je centrum Lewotobi Lakilaki.
Prostredie
Prostredie je súhrn podmienok fungovania, života. Súhrn vonkajších podmienok sa označuje ako vonkajšie prostredie; súhrn vnútorných podmienok ako vnútorné prostredie.
Podľa H. Tainea prostredie je termín pre prírodné (klimatické) a spoločenské podmienky, ktoré pôsobia na charakter umenia jednotlivých národov.
Tripoli (Peloponéz)
Tripoli (ℓ, do 19. stor.ℓ, 🇬🇷, po taliansky Tripolizza) je mesto v Grécku, v peloponézskom kraji Arkadia. Je to zároveň hlavné mesto Arkadie. Žije tu 25 520 obyvateľov.
Meno
Pôvod mena Tripolitsa je pravdepodobne slovanský, nakoľko mesto sa pôvodne nazývalo Droboglitsa (Δρομπογλίτσα), čo sa malo postupne Grékmi komoliť na Ντροπολιτσά (Dropolitsa) a konečne na Tripolitsa (Τριπολιτσά), teda v preklade z gréčtiny Tri mestečká. Názov pochádza zo slovanského drobol (dub). Meno však môže byť gréckeho pôvodu, z gréckych slov treis a poleis, teda spomínané Tri mestá, čo potvrdzujú aj archeologické nálezy, kde sa zistilo, že mesto vzniklo spojením viacerých osád. Mesto bolo niekedy nazývané aj ako Ydropolitsa (Υδροπολιτσά), teda Vodné mestečko.
Dejiny
Tripoli vzniklo medzi 8.10. stor., kedy tu vznikla malá slovanská osada. Peloponézski Slovania, ktorí tu žili od 6. stor. boli totiž definitívne porazení a byzantská vláda väčšinu z nich odviedla preč, zvyšok čo ostal sa trvalo usadil alebo utiekol do hôr. Malá slovanská osada na území dnešného Tripoli sa neskôr spojila s viacerými početnejšími gréckymi osadami a Slovania s Grékmi splynuli a zanikli. Neskôr, kvôli preludneniu, sa osada presunula o pár kilometrov. Skutočné mesto tu však vzniklo asi v 15. stor., teda počas vlády Benátčanov. Talian Stefano Magno opisuje mesto ako Drobolizza. Najväčší rozvoj však prišiel až počas tureckej nadvlády, síce už tu Gréci netvorili väčšinu. V 17. stor. tu žilo približne 20 000 obyvateľov, väčšinu však tvorili moslimovia, teda Turci (väčšina z nich boli potomkovia islamizovaných Grékov) a moslimskí Arvaniti, miestni Gréci sa vysťahovali na vidiek. Tripolitsa bola sídlo tureckého miestodržiteľa Peloponézu. V 18. stor., Gréci povstali, no Turci ich porazili a tak obohnali Tripolitsu hradbami. Turci nato vyvraždili mnoho Grékov v meste. V roku 1821, počas Gréckej vojny za nezávislosť, grécki povstalci pod vedením Theodora Kolokotronisa dobyli mesto Tripolitsa a tým zároveň padla turecká správa nad Peloponézom. Gréci vyvraždili mnoho moslimov v meste a tí Arvaniti a Turci čo prežili utiekli do Malej Ázie. Gréci ďalej zničili všetky mestské mešity. Po oslobodení Grécka, v roku 1830 malo mesto Tripoli iba 3 380 obyvateľov, všetci boli Gréci. Do konca 19. stor. sa v meste usadili Gréci z neďalekých vidieckych krajov a prišiel sem veľký počet Kréťanov. V roku 1831 tu vznikla prvá škola.
Rombies-et-Marchipont
Rombies-et-Marchipont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Prisces
Prisces je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vylučovacia sústava
thumb|Vylučovacia sústava človeka
Zloženie
Obličky, močovody, močový mechúr, močová rúra.
Funkcia
Tvorí, skladuje, vedie a odstraňuje moč z tela a vytvára pot pomocou potných žliaz. Reguluje objem a chemické zloženie krvi, filtruje a odstraňuje odpadové látky, reguluje rovnováhu tekutín a elektrolytov, pomáha udržiavať pH a stabilnú hladinu vápnika vo vnútornom prostredí, vylučuje hormóny, ktoré regulujú tvorbu červených krviniek. Taktiež poznáme vylučovanie : tráviacou, dýchacou, vylučovacou sústavou.
Choroby obličiek
Obličky sú orgán pre život nevyhnutne dôležitý. Ak sa zastaví ich činnosť, nastane rozsiahla porucha vnútorného prostredia - urémia - a postihnutý pomerne za krátky čas umiera.
V prípade zlyhania obličiek musí pacient chodiť na dialýzu, kde je napájaný na umelú obličku. Jeho krv sa vedie do špeciálneho prístroja, v ktorom sa zbavuje odpadových látok a očistená sa vracia späť do tela.
V obličkách sa môžu nachádzať močové kamene, ktoré môžu spôsobovať poruchu odtoku moču alebo byť príčinou opakovaných zápalov. Jeden zo spôsobov ich odstránenia je pomocou ultrazvuku, ktorý ich rozbije a menšie kamienky sa potom vylúčia močom.
Skåne
Skåne môže byť:
Blekinge
Blekinge môže byť vo Švédsku:
Proisy
Proisy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Norrbotten
Norrbotten môže byť:
Leroboleng
Leroboleng (iné názvy: Lereboleng, Lewono) je menší vulkanický komplex, nachádzajúci sa vo východnej časti ostrova Flores. Komplex je najvýchodnejší člen 4,5 km dlhej vulkanickej reťaze, pozostávajúcej z trojice vulkánov a je tvorený viac ako dvadsiatkou menších kráterov a lávovým dómom. Najväčší kráter sa nazýva Gelimun a má priemer 250 m. V 19. storočí boli zaznamenané tri stredne silné erupcie, posledná na jar roku 1881. Sopka sa potom odmlčala na vyše sto rokov, svoju činnosť obnovila v júni 2003.
Dalarna
Dalarna môže byť:
Izraelské národné lakrosové družstvo žien
Izraelské národné lakrosové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Izrael v medzinárodných lakrosových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Israel Lacrosse (IL). Jeho najlepším umiestnením je 8. miesto na majstrovstvách sveta a 4. miesto majstrovstvách Európy.
Švajčiarske družstvo žien vzniklo v roku 2013. Svoju súťažnú premiéru malo na 9. MS v kanadskej Oshawe, kde sa v konkurencii 19 tímov dostalo do štvrťfinále. V roku 2015 sa zúčastnilo prvýkrát aj majstrovstiev Európy, kde sa prebojovalo až do semifinále turnaja. Na turnaji viedol družstvo ako hlavný tréner Kelsey MacDonald.
Värmland
Värmland môže byť vo Švédsku:
Romeries
Romeries je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Železná Breznica
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Železná Breznica v okrese Zvolen.
Pica
Pica môže byť:
Kružnica deviatich bodov
Kružnica deviatich bodov sa nazýva tiež Feuerbachova kružnica, pretože nemecký matematik Karl Wilhelm Feuerbach bol prvý, kto dokázal, že sa kružnica deviatich bodov dotýka vpísanej kružnice a pripísaných kružníc.
Kružnica deviatich bodov je rovnoľahlým obrazom opísanej kružnice so stredom rovnoľahlosti v ťažisku trojuholníka a koeficientom κ = - 0,5. Z toho vyplýva, že jej stred leží na Eulerovej priamke v strede úsečky, spájajúcej ortocentrum so stredom opísanej kružnice. Jej polomer je polovicou polomeru opísanej kružnice.
Zoznam architektonických článkov/J
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 126 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
já
Ján Burjan · Ján Hanzel · Ján Hedvábny · Ján Kavan · Ján Miloslav Bahna · Ján Parler · Ján Poničan (architekt) · Ján Sturmayr · Ján Svetlík (architekt) · Ján Šprlák-Uličný · Ján Štefanec · Jánošíkova ulica (Trnava) · Jánošíkovo nábrežie
jé
Jégého alej · Jégého ulica (Prievidza)
ji
Jindřich Merganc · Jing-tung jou-jung kuan · Jinonice (stanica pražského metra) · Jiří Grossmann (architekt) · Jiří Kroha · Jiřího z Poděbrad (stanica pražského metra)
jo
Joe Louis Arena · Johann Balthasar Neumann · Johann Bernhard Fischer von Erlach · Johann Lukas von Hildebrandt · John Nash (architekt) · John Vanbrugh · Jokohama randomáku tawá · Jon Jerde · Jordal Amfi · Josef Havlíček · Josef Hlávka · Josef Konrad · Josef Kranz · Josef Marek (architekt) · Josef Pleskot · Josef Polášek (architekt) · Joseph Effner · Joseph Emanuel Fischer von Erlach · José Benito de Churriguera · Jozef Danák · Jozef Huntier · Jozef Chovanec (architekt) · Jozef Jankovič · Jozef Lacko · Jozef Zvara
jó
Jókaiho divadlo v Komárne
jø
Jørn Utzon
jp
JPMorgan Chase Tower (Houston)
ju
Juhoslovanská ulica · Jules Hardouin Mansart · Jupiterov chrám · Juraj Byrtus · Juraj Chorvát (architekt) · Juraj Jančina · Juraj Tvarožek · Jurenákov dom · Jurij Matvejevič Feľten · Jurkovičova tepláreň · Jurta · Justičný palác (Bratislava) · Justičný palác (Brusel) · Justus Dahinden · Justus Vingboons · Juventus Stadium · Južné mesto · Južné mesto-Zóna A · Južné mesto-Zóna B · Južné mesto-Zóna C
Michal Bubnič
Michal Bubnič (* 22. máj 1877, Borinka – † 22. február 1945, Rožňava) bol rímskokatolícky biskup, diecézny biskup Rožňavskej diecézy.
Životopis
Narodil sa do rodiny Jána Bubniča a Jozefíny, rod. Magyer. Po ukončení základnej školy v Borinke a Šamoríne absolvoval gymnaziálne štúdia v Bratislave a Ostrihome, kde 14. júna 1896 zmaturoval. Po bohosloveckom štúdiu v Ostrihome bol 22. júna 1900 vysvätený za kňaza.
Jeho prvé krátkodobé pôsobiská sú Svätý Jur a Piešťany. Od roku 1908 sa stal farárom v Maduniciach. V roku 1923 je menovaný za správcu farnosti v Topoľčanoch. 30. októbra 1925 ho pápež Pius XI. vymenoval za titulárneho biskupa sciliumského a apoštolského administrátora rožňavskej diecézy. Biskupskú vysviacku prijal v Dóme sv. Martina v Bratislave z rúk banskobystrického biskupa Mariána Blahu. Po viedenskej arbitráži, keď sa Rožňava stala súčasťou Maďarska, zostal v Rožňave. Pápežskou bullou Diocesium Fines z 9. júla 1939 bola Rožňavská diecéza (presnejšie tá časť, ktorá patrila Maďarsku) opätovne začlenená ako sufragánna diecéza k Jágerskej arcidiecéze. Následne bol Michal Bubnič menovaný a 1. októbra 1939 intronizovaný za rožňavského diecézneho biskupa. V rámci horthyovského Maďarska sa snažil o reorganizovanie a podporu duchovného života Slovákov.
Zomrel 22. februára 1945 v rožňavskej nemocnici. uvádza, že zomrel na následky mučenia počas prepadu biskupskej rezidencie partizánmi 9. januára 1945.
Zoznam vládcov starovekého Egypta podľa Manetóna (Eusebios)
Toto je zoznam vládcov starovekého Egypta podľa Manetóna, uvedených vo výpiskoch Georgia Synkella, ktoré urobil na základe výťahu Eusébia z Kaisareie. V zozname sa tiež nachádza dĺžka trvania vlády, ktorú uvádzajú výpisky, a niektoré známe korelácie s doloženými staroegyptskými panovníkmi.
Pôvodný text Aigyptiaky, dejepisného diela héliopolitského kňaza Manetóna z 3. storočia pred Kr. sa nezachoval do dnešných dní. Jestvujú len fragmenty informácií, ktoré poznáme vďaka výpiskom byzantského mnícha Georgia Synkella z 9. storočia po Kr. Tento zoznam je podľa verzie, ktorá vychádza z výťahu kresťanského historika a biskupa Eusebia z Kaisareie zo 4. storočia po Kr. Z rovnakého (Eusébiovho) zdroja pochádzajú okrem Synkelových aj výpisky z 6.–8. storočia po Kr. (tzv. arménsky preklad) a výpisky Sophronia Eusebia Hieronyma (sv. Hieronyma) zo 4.–6. storočia po Kr. V zozname sú podané mená zo Synkellovej (grécke) a arménskej verzie (latinské). Eusébiov výťah vychádza z veľmi zjednodušenej kompilácie Manetónovho textu, dnes nazývanej Epitomé, ktorá sa pravdepodobne vo svojom období používala ako dejepisná príručka. Jej zdrojom bola s veľkou pravdepodobnosťou už editovaná redakcia vlastného textu Aigyptiaky.
Panovníci a dynastie
Mená v prvom stĺpci sú zo Synkellovej gréckej verzie, v druhom stĺpci sú mená z latinského prekladu arménskej verzie Eusébiovho výťahu.
Nowiny o rolním a polním hospodářstwí
Nowiny o rolním a polním hospodářstwí boli najstaršie slovenské noviny a najstarší poľnohospodársky časopis v Uhorsku. Vychádzali v češtine.
Ich prvé číslo vyšlo 15. marca 1783. Boli tlačené aj v nemeckom jazyku pod názvom Königlich-Hungarische Agrikultur-Zeitung, ako aj v maďarčine s titulom Királyi Magyar Ujság a Földmüvelesröl.
Medzi poľnohospodárskym obyvateľstvom Uhorska mal tieto noviny propagovať dvojstranný prospekt zvaný: „Nowiny o Rolnjm a Polnjm Hospodářstwí podle Ustanowení Uherského Králowství w Uherské, České a Německé řeči vydané Léta Páně 1783.“ Noviny mali vychádzať v bratislavskej tlačiarni Frant. A. Patzku. Vydavateľ sľubuje, že v tomto tlačovom orgáne bude oboznamovať čitateľov so stavom poľnohospodárskej výroby vo Francúzsku, Anglicku a Nemecku. Odporúča, aby s obsahom jeho novín farári zoznamovali na čitateľských besedách aj negramotných roľníkov, pretože na šírení pokroku v poľnohospodárstve majú mať záujem nielen stoličné vrchnosti, zemania, ale aj poddaní roľníci.