cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John James Voll
Druhá svetová vojna
V piatok 23. júna 1944 vyslala 15. letecká armáda USA vyše 400 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress na ropné ciele v Rumunsku. Stíhači 31st FG vzlietli k sprievodu B-17 Flying Fortress 99th, 301st, 463rd a 483rd BG, pričom 91 B-17 potom zaútočilo na rafinériu Româno-Americană na východnom okraji Ploješti. Ďalších 10 B-17 301st BG bombardovalo zoraďovaciu stanicu v meste Niš v Juhoslávii. Proti Američanom vzlietli v tento deň rumunskí stíhači na lietadlách IAR 80, IAR 81 a Messerschmitt Bf 109G a nemeckí letci na Bf 109G-6 a Focke-Wulfoch Fw 190F-8. Takmer hodinu sa v okolí Bukurešti odohrávala letecká bitka, v ktorej si piloti troch amerických stíhacích skupín nárokovali 25 istých a dva pravdepodobné zostrely nepriateľských lietadiel. John Voll zostrelil jeden Fw 190F-8 v priestore 16 km severne od Bukurešti. Išlo o jeden zo štyroch zostrelov, ktoré boli oficiálne priznané pilotom 308th FS. Piloti 31st FG zostrelili v tento deň osem nepriateľských lietadiel, pričom stratili aj jeden Mustang. V sobotu 24. júna bol John Voll medzi 44 pilotmi 31st FG, ktorých úlohou bolo samostatné vyhľadávanie nepriateľských stíhačov (fighter sweep) v priestore Bukurešť – Ploješť, pričom sa im podarilo zostreliť jeden Bf 109. John Voll tentokrát nedosiahol zostrel. Ešte v ten deň stratila 31st FG i jeden Mustang počas záchrannej misie nad morom.
thumb|right|John Voll v kokpite stíhačky [[North American P-51 Mustang|P-51B-5-NA Mustang]]
Nasledujúci pondelok, 26. júna 1944, malo celkovo 740 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress za ciele objekty v okolí Viedne v Rakúsku. Tento mohutný bombardovací zväz sprevádzalo 38 stíhačiek P-38 Lightning 1st FG, 39 P-38 14th FG, 26 P-38 82nd FG, 42 lietadiel P-51 Mustang 31st FG, 37 P-51 52nd FG a 35 strojov P-47 Thunderbolt 332nd FG. Stíhači 31. stíhacej skupiny boli pri tejto misii určení ako stíhacia ochrana bombardérov B-24 Liberator 460th, 464th, 465th a 485th BG. Celkovo 57 Liberatorov 460th a 485th BG potom zaútočilo na ropnú rafinériu vo Floridsdorfe, zatiaľ čo 65 B-24 464th a 465th BG bombardovalo neďalekú zoraďovaciu stanicu. Protivzdušná obrana Ríše (Reichsluftverteidigung), konkrétne 8. stíhacia divízia (8. Jagddivision) so sídlom vo Viedni-Kobenzl, vyslala v tento deň proti americkým lietadlám všetky jednotky, ktoré mala k dispozícii. Na výpomoc vzlietli aj niektoré jednotky podriadené 7. stíhacej divízii, ktorá v tom čase sídlila v Schleissheime, severne od Mníchova. Veľká letecká bitka, ktorá sa rozpútala nad západným Maďarskom a postupne sa preniesla nad územie dnešného juhozápadného Slovenska a východného Rakúska bola jednou z najväčších leteckých bitiek nad strednou Európou počas druhej svetovej vojny. Letci 31st FG bojovali takmer hodinu s viac ako stovkou nepriateľských stíhačov, pričom si nárokovali 15 zostrelov. John Voll zostrelil o 09:20 hod. v oblasti južne od Bratislavy jeden Bf 109G-6 a následne Me 410. Zostrel Me 410 bol Johnovi spočiatku priznaný iba z polovice spolu s poručíkom Kandeferom, ale neskôr bol asi prehodnotený a priznaný Vollovi. Bf 109G-6, ktorý zostrelil Voll, patril pravdepodobne I. skupine Stíhacej eskadry 302 (I. Gruppe des Jagdgeschwaders 302, I./JG 302). Dvojmotorový Me 410 bol pravdepodobne od I. alebo II./ZG 76. Piloti 31st FG sa v priestore juhozápadného Slovenska podieľali aj na zničení Pohotovostnej letky Slovenských vzdušných zbraní. Celkovo bolo stíhačom 31st FG za tento deň oficiálne priznaných 14 zostrelov nepriateľských lietadiel. Stratili však dva Mustangy.
V utorok 27. júna zaútočilo celkovo 299 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress na ciele v Maďarsku a Juhoslávii. Úlohou 48 stíhačov 31st FG bol fighter sweep v oblasti Budapešti. Pilotov 308th FS viedol pri tomto bojovom lete nový veliteľ letky major Harry W. Dorris. Veliteľstvo 8. stíhacej divízie vyslalo proti Američanom stíhačky Bf 109G-6 I./JG 302, dvojmotorové Bf 110G-2 II./ZG 1 a Me 410A/B ZG 76. Do boja vzlietli tiež stíhači 101. stíhacej skupiny „Puma“ (101. „Puma“ vadászrepülő osztály) Maďarského kráľovského letectva na Bf 109G-6. Piloti 31st FG bojovali v priestore Budapešti a čiastočne aj nad južným Slovenskom s približne 65 stíhačkami Bf 109G-6, Bf 110G-2 a Me 410A/B, pričom dosiahli sedem istých a jeden pravdepodobný zostrel. O 10:30 hod. zostrelil John Voll v oblasti 24 km severozápadne od Budapešti jeden z útočiacich Bf 109G-6. Pri tejto misii stratila 31st FG dva Mustangy. John Voll mal po tomto lete oficiálne priznané už štyri zostrely, vďaka čomu bol krátko na to povýšený do hodnosti nadporučíka (first lieutenant).
V nedeľu 2. júla bol John Voll spolu s 31st FG opäť vyslaný nad Maďarsko. Ciele v Maďarsku a Juhoslávii napadlo 633 bombardérov B-24 Liberator a B-17 Flying Fortress. Celkovo 91 Mustangov 31. a 325. stíhacej skupiny plnilo úlohy stíhacej ochrany strojov B-24 49. a 55. bombardovacieho krídla (55th Bombardment Wing, 55th BW), pričom 222 Liberatorov následne bombardovalo zoraďovaciu stanicu Rákos v Budapešti. Nemecká protivzdušná obrana zareagovala vyslaním stíhačiek Bf 109G, Fw 190A/G, ťažko ozbrojených a opancierovaných strojov Fw 190A-8/R2 Sturmbock a dvojmotorových Bf 110G-2 s Me 410A/B. Na poplach odštartovali aj maďarskí letci 101. stíhacej skupiny „Puma“ na Bf 109G-6, ktorých viedol major Aladár Heppes. K prvým súbojom došlo v tento deň krátko pred 10:00 hod. v oblasti jazera Balaton. Bombardéry B-24 Liberator 49th a 55th BW, ktoré mali kryť letci 31st a 325th FG, napadlo v priestore cieľa približne 35 nepriateľských stíhačiek, väčšinou Bf 109G a Fw 190A/G. Nemcom sa spočiatku podarilo vyhnúť americkým sprievodným stíhačom a priblížiť sa k bombardérom na vzdialenosť približne 180 m, ale palubní strelci bombardérov sa urputne bránili a nárokovali si zničenie siedmich lietadiel. Úspešný bol aj John Voll, ktorý si o 10:45 hod. v oblasti 80 km východne od Budapešti nárokoval dva zostrely stíhačiek Bf 109G, pričom jeden zostrel mu bol potom priznaný ako istý a druhý pravdepodobný. Je možné, že letci 308th FS sa stretli s niektorými z maďarských Bf 109G-6 101. stíhacej skupiny „Puma“. Piloti 31st a 325th FG si v tento deň nárokovali sedem istých a dva pravdepodobné zostrely nepriateľských lietadiel, z ktorých im bolo potom oficiálne priznaných šesť. O dva dni neskôr, 4. júla, sa novým veliteľom 31. stíhacej skupiny stal podplukovník Yancey S. Tarrant.
Na Mustangu verzie D letel John Voll aj v utorok 18. júla 1944, kedy mala 31st FG sprevádzať bombardéry B-24 Liberator, ktorých ciele sa nachádzali v malej oblasti v okolí Friedrichshafenu v Nemecku. Nepriaznivé počasie však spôsobilo, že Liberatory 47th, 55th a 304th BW spolu s Lightningmi 14th a 82nd FG nemohli dokončiť svoju misiu a letci 31st FG sa na 43 Mustangoch nakoniec pridali k stíhacej ochrane strojov B-17 Flying Fortress 5th BW, ktoré mali napadnúť letisko Memmingen. Letová trasa B-17 k cieľu viedla z letísk v južnom Taliansku smerom na severozápad nad Jadranským morom, cez krátky úsek severného Talianska a nad Alpami. Aj posádkam Fortressov skomplikovalo let k cieľu nepriaznivé počasie. B-17 99th BG sa museli otočiť späť, zatiaľ čo 27 strojov 97th BG muselo namiesto letiska Memmingen zaútočiť na železničný most neďaleko Casarsy v severnom Taliansku. Fortressy malo k náletu na letisko Memmingen sprevádzať 58 Mustangov 332nd FG, ktoré však neprileteli včas do plánovaného miesta stretnutia s bombardérmi a tie sa tak po prelete Álp ocitli bez stíhacej ochrany. Protivzdušná obrana Ríše medzitým vyslala proti prilietajúcim Američanom stíhačky Bf 109G, Fw 190A-8, Fw 190A-8/R2 Sturmbock a dvojmotorové Bf 110G-2 spolu s Me 410A/B. V následnej leteckej bitke, ktorá sa odohrávala najmä v okolí bavorského mesta Kempten, sa nemeckým stíhačom podarilo zostreliť 16 B-17G. O niekoľko minút neskôr, keď už bolo takmer po všetkom, sa do bojov nad Kemptenom zapojili aj americkí stíhači. Vo všetkých letových hladinách sa uskutočnilo viacero stíhacích súbojov medzi pilotmi Bf 109G od I./JG 300 a II./JG 27 a Mustangov od 332nd FG a časťou 31st FG. John Voll zostrelil o 10:55 hod. neďaleko Memmingenu jeden Fw 190A-8. Na letisko Memmingen nakoniec zaútočilo 79 B-17 2nd, 301st, 463rd a 483rd BG. Piloti 332nd a 31st FG si nárokovali celkovo 23 zostrelov nemeckých stíhačiek, ktoré im boli potom aj oficiálne priznané. V tejto akcii však 332nd a 31st FG stratili po tri Mustangy.
Dňa 28. júla 1944 sa novým veliteľom 308. stíhacej letky stal kapitán Leland P. Molland. Keď 31. stíhacia skupina postupne získavala nové Mustangy verzie D, odovzdávala niektoré staršie P-51B a C k 332. stíhacej skupine. Napriek tomu zostalo i naďalej vo výzbroji 31st FG niekoľko P-51B a C. John Voll odlietal s P-51B ešte niekoľko bojových letov.
thumb|right|Johnov P-51B-5-NA Mustang (výr. č. 42-106512; HL-B), ktorý pomenoval „American Beauty“. Fotografia vznikla niekedy medzi 17. a 25. augustom 1944, kedy mal Voll na konte 8 zostrelov
Vo štvrtok 17. augusta sa Voll s 31st FG vracia nad Rumunsko. V tento deň sprevádzalo 187 Mustangov 31st, 52nd, 325th a 332nd FG bombardéry B-24 Liberator k náletom na ropné rafinérie v Ploješti. Celkovo 34 Liberatorov 98th a 449th BG potom napadlo rafinériu Unirea Speranţa, zatiaľ čo niektoré zo 124 B-24 49th BW, 455th a 456th BG zaútočili na rafinériu Româno-Americană. Ďalších 85 Liberatorov 376th, 450th, 454th a 459th BG bombardovalo rafinériu Astra Română. Piloti Mustangov sa v priestore cieľa nestretli s nepriateľskými lietadlami. Pri spiatočnom lete však podporučík Shipp, príslušník 31st FG, ohlásil problémy s motorom a jeho lietadlo začalo zaostávať za ostatnými. John Voll bol poslaný, aby ho sprevádzal. Motor Shippovho Mustangu ale nevydržal a svoj stroj musel opustiť na padáku. John následne vystúpal späť do výšky 1 830 m a približne 910 m pod sebou uvidel tri Bf 109G. Spustil sa k nim a zameral sa na prvého z nich. Moment prekvapenia mu vyšiel a prvý z messerschmittov sa o 11:40 hod. zrútil do hôr v oblasti južne od mesta Knjaževac v Juhoslávii. Vzápätí zostrelil John aj druhý Bf 109G, ktorého pilot stihol vyskočiť na padáku. Tretí messerschmitt sa mu tiež podarilo zasiahnuť a zanechávajúc za sebou stopu chladiacej kvapaliny mieril k zemi. John však jeho zrútenie nezaznamenal.
Keď bol vo výzbroji 31. stíhacej skupiny už väčší počet lietadiel P-51D Mustang, John si medzi novými Mustangmi vybral lietadlo s výrobným číslom 44-15459 a kódovými písmenami HL-B, ktoré tiež pomenoval „American Beauty“. Podobne ako u P-51B bol tento ozdobný nápis červenou farbou namaľovaný na prednú časť lietadla a medzi slovami „American“ a „Beauty“ ho dopĺňala už tentokrát kompletná kresba ruže.
V piatok 25. augusta vzlietlo 53 Mustangov 31st FG, ktoré mali spolu s 28 Lightningmi 82nd FG a 48 Mustangmi 52nd FG sprevádzať zväz 80 Liberatorov 55th BW k náletu na letisko v Prostějove, ktoré bolo vtedy základňou operačne-výcvikovej bojovej jednotky I./SG 152 so stíhačkami Fw 190A a F. John Voll začal počas letu k cieľu cítiť bolesť v ušiach. Nad Juhosláviou, severne od Sisaku, sa nakoniec musel so svojím P-51D otočiť späť na letisko San Severo. Situácia naznačovala, že sa tentokrát vráti späť bez kontaktu s lietadlami nepriateľa. V oblasti Sisaku však natrafil na dve spojovacie lietadlá Fieseler Fi 156 Storch. Jedno z nich zostrelil o 10:30 hod., zatiaľ čo druhé lietadlo pristálo poškodené v poli po Johnových zásahoch.
O dva dni neskôr, vo štvrtok 31. augusta, sa John Voll s 31st FG opäť vrátil nad Rumunsko. Celkovo 84 Mustangov 31st, 325th a 332nd FG spolu s 90 Lightningmi 1st, 14th a 82nd FG zabezpečovalo stíhaciu ochranu špeciálnej misii 38 bombardérov B-17 Flying Fortress 2nd a 97th BG, ktoré leteli na letisko Popești-Leordeni, juhovýchodne od Bukurešti, kde mali vyzdvihnúť oslobodených amerických zajatcov. Bolo to práve v období, kedy sa nemecké jednotky sťahovali z Rumunska, ktoré uzavrelo prímerie so Spojencami. Americkí letci sa počas tohto bojového letu dostali do kontaktu s jednomotorovými stíhačkami, ale aj s viacmotorovými lietadlami nepriateľa. John Voll zostrelil v oblasti východne od Băilești dve dopravné lietadlá Junkers Ju 52.
thumb|right|John Voll v lietadle P-51D-15-NA Mustang (výr. č. 44-15459; HL-B), ktoré tiež pomenoval „American Beauty“
V sobotu 23. septembra 1944 letci 31st FG sprevádzali foto-prieskumnú misiu nad severné Taliansko. Pri spiatočnom lete uvidel John Voll cez dieru v mrakoch nad mestom Belluno lietadlo, ktoré identifikoval ako taliansku stíhačku Macchi M.C.202. Začal ju prenasledovať, ale jej pilot sa snažil Johna zbaviť. M.C.202 sa mu nakoniec podarilo zasiahnuť, ale vzápätí musel unikať pred ďalším talianskym stíhačom. Stihol ešte zbadať ako pilot zasiahnutého lietadla opúšťa svoj stroj na padáku. M.C.202 patril pravdepodobne 1. stíhacej skupine „Asso di bastoni“ (1º Gruppo caccia “Asso di bastoni”) talianskeho Národného republikánskeho letectva. Pred dotieravým talianskym pilotom sa potom ukryl v mrakoch a v poriadku doletel na letisko San Severo.
V utorok 17. októbra vzlietol John Voll s 31st FG k sprievodu bombardérov B-17 Flying Fortress 5th BW, ktoré mierili na rafinériu Blechhammer-Juh na území dnešného južného Poľska. Spolu s 31st FG odštartovali k stíhacej ochrane B-17 aj 52nd, 325th a 332nd FG. John však do cieľovej oblasti nedoletel, pretože nad moravsko-slovenským pomedzím ho nepravidelný chod motora prinútil k návratu. Zamieril k letisku Götzendorf, juhovýchodne od Viedne, kde uvidel formáciu šiestich Bf 109G. Spustil sa na nich strmhlav z výšky 4 570 m, preletel formáciou a rozptýlil ich. Strmhlavý let sa mu podarilo vyrovnať vo výške 300 m, ale dva messerschmitty ho začali prenasledovať. V manévrovom súboji s Johnom sa dvojica Bf 109G, ktoré sa ho snažili zostreliť, zrazila a zrútila k zemi. Následne John vystúpal a nabral kurz k domovskej základni. O 10 minút neskôr však asi 1 520 m pod sebou zahliadol dvojmotorové lietadlo, ktoré identifikoval ako Dornier Do 217. Na nemecké lietadlo zaútočil zo zadu a po jeho zásahoch začalo horieť. Do 217 havaroval severozápadne od Bratislavy.
V pondelok 6. novembra zabezpečovalo 92 Mustangov 31st a 325th FG spolu s 94 Lightningmi 14th a 82nd FG stíhaciu ochranu lietadlám B-24 Liberator 49th, 55th a 304th BW, pričom 266 Liberatorov potom zaútočilo na južný muničný sklad vo Viedni. Približne 40 Bf 109G a šesť Fw 190 sa snažilo útočiť na bombardéry 49th BW, ale niekoľko Mustangov ich rozohnalo. John Voll zostrelil jeden Bf 109G v oblasti južne od Győru. Jeden osamelý messerschmitt zaútočil na zaostávajúci Liberator, ale sprievodným stíhačom sa ho podarilo zahnať a nárokovali si ho ako pravdepodobný zostrel. Letci 31st FG si v tento deň nárokovali štyri isté a jeden pravdepodobný zostrel. John bol krátko na to povýšený do hodnosti kapitána (captain).
V decembri 1944 sa vracia do Spojených štátov. Následne bol poslaný do Číny ako štábny dôstojník u Čínsko-amerického zmiešaného krídla (Chinese-American Composite Wing) a po skončení vojny je 13. novembra 1945 prepustený z armády.
Povojnová kariéra
thumb|right|John Voll ako dôstojník [[United States Air Force|Vzdušných síl Spojených štátov, 70. roky]]
Vrátil sa do mesta Goshen v Ohiu, kde sa stal stredoškolským učiteľom prírodných vied. Dňa 26. októbra 1948 je však povolaný späť do služby. Po nevyhnutnom preškolení u 3525. krídla výcviku pilotov (3525th Pilot Training Wing) na Williamsovej základni vzdušných síl v Arizone, kde slúžil do októbra 1949, je prevelený na Aljašku k 66. stíhacej-prepadovej letke (66th Fighter-Interceptor Squadron), ktorá bola dislokovaná na Elmendorfovej základni vzdušných síl. Medzitým sa 8. januára 1949 oženil so slečnou Joan Marguerite Kochovou. Dňa 1. septembra 1951 je povýšený do hodnosti majora.
U 66. stíhacej-prepadovej letky slúžil do októbra 1951, kedy ho poslali k 1002. generálnej skupine inšpektorov (1002nd Inspector General Group) na Nortonovej základni vzdušných síl v Kalifornii, kde pôsobil ako špecialista a inšpektor elektrárne až do augusta 1954. Potom nastúpil na Air Command and Staff College, ktorú absolvoval v júni 1955. Od júla 1955 do novembra 1958 slúžil u Veliteľstva protivzdušnej obrany (Air Defense Command) na Hamiltonovej základni vzdušných síl v Kalifornii. V roku 1957 získal bakalársky titul na San Francisco State College. Následne bol pridelený k Poradnej skupine vzdušných síl (Air Force Advisory Group) na leteckej základni Kimpcho v Kórejskej republike.
Potom od novembra 1960 do októbra 1961 slúžil u 27. taktického stíhacieho krídla (27th Tactical Fighter Wing) na Cannonovej základni vzdušných síl v Novom Mexiku. Následne sa stal veliteľom 522. taktickej stíhacej letky (522nd Tactical Fighter Squadron), tiež na Cannonovej základni, pričom v tejto funkcii pôsobil do júla 1962, kedy ho pridelili ako dôstojníka operačného štábu pre 832. leteckú divíziu (832nd Air Division) na Cannonovej základni. Ďalším Johnovým pôsobiskom sa na obdobie od októbra 1962 do augusta 1964 stalo Ústredie Veliteľstva taktického letectva (Headquarters Tactical Air Command) na Langleyovej základni vzdušných síl vo Virgínii. Medzitým bol 11. mája 1963 povýšený do hodnosti podplukovníka (lieutenant colonel). V roku 1964 získal magisterský titul z manažmentu na George Washington University. Potom navštevoval Naval Warfare School v Newporte v štáte Rhode Island, ktorú absolvoval v júni 1965. V období od júla 1965 do júna 1966 absolvoval školenie leteckého atašé a následné bol pridelený do Singapuru, kde pôsobil do júla 1968. Dňa 25. februára 1967 je povýšený do hodnosti plukovníka (colonel). Ďalej slúžil do augusta 1969 ako vedúci oddelenia plánov pre 6250. letka podpory (6250th Support Squadron) v rámci 7. leteckej armády na leteckej základni Tân Sơn Nhất vo Vietnamskej republike, pričom pomáhal pri implementácii operácie Rolling Thunder.
Potom navštevoval Armed Forces Staff College, ktorú úspešne ukončil v júni 1970. Johnovým posledným pôsobiskom u Vzdušných síl Spojených štátov sa od októbra 1973 stalo 77. krídlo leteckých systémov (77th Aeronautical Systems Wing) na McClellanovej základni v Kalifornii, ktorému velil do 31. júla 1974, kedy definitívne opúšťa vojenské letectvo.
Neskorší život
S manželkou Joan mali dve deti. Po odchode z armády pracoval ako burzový maklér v Bostone a okolí. Posledné roky života strávil s manželkou v Lexingtone v štáte Massachusetts. John Voll zomrel 12. septembra 1987 vo veku 65 rokov a je pochovaný na Massachusettskom národnom cintoríne (Massachusetts National Cemetery). Joan zomrela 28. júla 1999 a je pochovaná vedľa neho.
Ján Vikrút
Ján Vikrút (podľa časti zdrojov Ján Vikrut; * 6. apríl 1928, Bratislava – † 7. august 2018) bol slovenský priemyselný dizajnér. Navrhoval dizajn pre všetky podniky koncernu Tesla. Externe spolupracoval s Chemikou Bratislava (návrhy cisterien na prenos tekutého plynu), Kovoplastom Nitra (dizajn zváracích automatov) a ZŤS Nová Dubnica (návrh elektronického zariadenia na meniče a ovládače robotov).
John James Voll
Poznámky
<references group="pozn."/>
Ján Vikrút
Životopis
Ján Vikrut sa narodil v roku 1928 v Bratislave v rodine obuvníka v Protetike. V rokoch 19431947 absolvoval Vyššiu priemyselnú školu elektrotechnickú v Bratislave, po jej skončení pracoval v závode Kablo-Gumon na konštrukcii nástrojov. Po vzniku koncernového podniku Tesla stál pri zrode konštrukčného oddelenia so zameraním na dizajn, neskôr samostatného dizajnérskeho oddelenia v Tesle Bratislava. V 60. rokoch pôsobil v Egypte ako expert pri zavádzaní výroby rozhlasových prijímačov v novovzniknutom elektrotechnickom závode v meste Benha, kde pomáhal vytvoriť aj konštrukčné a dizajnérske pracovisko. Po návrate naďalej pôsobil v Tesle Bratislava ako vedúci oddelenia tvarovania výrobkov až do roku 1974, kedy odchádza do Tesly Vráble (výroba zosilňovačov, rozhlasových ústrední a ozvučovacej techniky pre hudobníkov), kde taktiež zakladá dizajnérske oddelenie.
Weleda
Weleda AG (akciová spoločnosť) je nadnárodný farmaceutický koncern strednej veľkosti vyrábajúci liečivá a prírodnú kozmetiku vychádzajúci z antropozofických poznatkov o vzťahoch medzi prírodou a človekom. Centrála Weledy AG sídli v Arlesheime vo Švajčiarsku.
Pri výrobe a predaji svojich výrobkov spoločnosť dodržuje zásady ekologického využitia prírodných surovín, výrobných procesov a likvidácie odpadu, vylučuje geneticky modifikované organizmy, dodržuje zásady fair trade a iné metódy ochrany prírody a ľudského zdravia.
Weleda AG je materská spoločnosť koncernu. Jej hlavnými akcionármi sú Antropozofická spoločnosť, Združenie Klinického a terapeutického inštitútu a individuálni akcionári a spolupracovnící. Weleda AG má pobočku v nemeckom Schwäbisch Gmünd, kde sa nachádza najväčší výrobný podnik spoločnosti. Vlastní podiely v ďalších približne dvadsiatich spoločnostiach (väčšinou vlastné národné zastúpenia značky po celom svete), ktoré spolu s materskou Weledou AG tvoria Weleda Group. Členovia skupiny podnikajú vo viac ako 50 krajinách, vyvíjajú, vyrábajú alebo predávajú originálne antropozofické liečivá, dietetiká alebo prírodnú kozmetiku. V súčasnosti je firma vedúci svetový výrobca liečiv komplementárnej medicíny a celostnej prírodnej kozmetiky. Pod názvom Weleda spol. s r.o., org.zložka má obchodné zastúpenie aj na Slovensku. . Právne funguje ako pobočka Weledy spol. s r.o. Praha. Najdôležitejšie míľniky vývoja značky nájdete na časovej osi na stránke slovenského zastúpenia.
Faget-Abbatial
Faget-Abbatial je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Francheville
Francheville môže byť:
Faget-Abbatial
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Freneuse
Freneuse môže byť:
Fresnes
Fresnes môže byť:
Frénois
Frénois môže byť:
Fréville
Fréville môže byť:
Fromentières
Fromentières môže byť:
Princíp personality
Princíp personality je kľúčovým východiskom teologickej etiky a základom pre ďalšie princípy, ktoré z neho vychádzajú a sú rozvedením kresťanského chápania človeka ako osoby so sebaprekračujúcou transcendentálne zakotvenou dôstojnosťou. Ďalšie teologicko-etické princípy – solidarita a subsidiarita – z personality vychádzajú. Princíp personality nabáda, aby sa pri premýšľaní etických dilem v oblasti kresťanskej aplikovanej etiky človek dôsledne rešpektoval ako osoba s nescudziteľnou dôstojnosťou Božieho dieťaťa, Božieho partnera, Božieho obrazu (Gn 1,26). V dialógovom zakotvení ľudskej osoby s trojjediným Bohom nazerá teologická etika veľkosť a nevýslovnú dôstojnosť ľudskej osoby. Odtiaľ vyviera sebaprekračujúcu dôstojnosť ľudskej osoby, ktorá určuje ľudskú existenciu. Ľudskú osobu nemožno zvecňovať, redukovať na prostriedok alebo výrobnú jednotku a všetky sociálne inštitúcie treba posudzovať nakoľko sú zacielené v prospech ľudskej osobe, ktorá je vlastným základom, účinnou príčinou a tiež cieľom každého spoločenského zriadenia. Teologicko-etický princíp personality dôsledne stavia na myšlienkovej línii ontologického personalizmu a priznáva osobnú dôstojnosť každej ľudskej bytosti vo všetkých fázach života, úplne nezávisle od vonkajších znakov, nezávisle od aktuálneho vedomia a nezávisle od zapojenia do predivu medziľudských vzťahov. Princíp personality chráni osobnú dôstojnosť každej ľudskej bytosti ako nositeľa nescudziteľných práv.
Teologické poňatie ľudskej osoby, ktoré má svoju – viac ako dve tisícročia trvajúcu – históriu, vyprofilovalo dva základné prístupy chápania ľudskej osoby: substanciálny, teda statický prístup a relacionálny, teda dynamický prístup. Dnes sa katolícka teológia väčšinovo prikláňa k vyváženému dynamickému modelu, ktorý však pevne stojí na základoch modelu statického a definuje ľudskú osobu ako: individuálnu substanciu rozumovej prirodzenosti ako Bohom stvoreného súcna, ktorá sa plne realizuje a aktualizuje vo vzťahoch, na vertikálnej úrovni s Bohom, na horizontálnej úrovni s ľuďmi a je nositeľkou dôstojnosti Božieho obrazu a partnera. Podľa teológa Ondreja Havelku sú v súčasnej teologickej etike prítomné štyri elementárne prístupy k princípu personality a k problematike chápania ľudskej osoby: 1. substanciálny, 2. umiernene relacionálny, 3. výrazne relacionálny a 4. číry aktualizmus.
Bazilika č. 1 (Chisaria)
'''Bazilika č. 1''' predstavuje ruiny ranokresťanskej baziliky ležiace v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Ide o jedinú známu dvojloďovú baziliku na území Bulharska.
Pevniny a vrchy 2 (Rarity)
Pevniny a vrchy 2 (Rarity) je názov kompilácie nahrávok slovenského artrockového skladateľa a speváka Deža Ursinyho. V roku 2000 ju na základe povolenia z licencií viacerých hudobných vydavateľov vydalo hudobné vydavateľstvo Bonton Music. Kompilácia, ktorá je zbierkou hudobných nahrávok od Deža Ursinyho voľne nadväzuje na predošlú oficiálnu kompiláciu, ktorá v roku 1997 vyšla u toho istého vydavateľstva pod názvom Pevniny a vrchy.
Bazilika č. 1 (Chisaria)
Dejiny
V roku 1966 bola ako súčasť celku ranokresťanských bazilík na území mesta Chisaria zapísaná do zoznamu kultúrnych pamiatok národného významu.
Charakteristika
Je jednou z desiatich objavených ranokresťanských bazilík mesta Diocletianopolis.
Ide o dvojloďovú baziliku s apsidou. Tretia loď nebola postavená pravdepodobne z dôvodu nedostatku priestoru v dôsledku umiestnenia baziliky v tesnom susedstve hradieb. Dĺžka baziliky aj s apsidou dosahuje 27,5 metra, šírka stavby je 14 metrov. Stavba bola postavená na základoch stien pochádzajúcich zo starších kasárenských budov.
Naos
Využité steny pôvodných kasárenských budov boli pri výstavbe baziliky znížené do výšky približne 1,1 metra. V tejto výške bola vybudovaná podlaha baziliky. V západnej časti bola postavená úplne nová stena, ktorá oddeľovala predsieň od naosu. Novopostavené časti boli aj trojstranná apsida a kolonáda v interiéri ktorá rozdeľovala naos na dve lode. Naos bol kolonádou rozdelený na dve rozdielne veľké lode. Centrálne miesto v naose ako aj väčšinu priestoru zaujíma podstatne väčšia južná loď chrámu. Ako vonkajšia stena severnej lode bola využitá kolonáda pôvodnej kasárenskej budovy pričom priestory medzi stĺpmi boli zamurované.
Apsida
Apsida je trojstranného pôdorysu zvonku a polkruhového pôdorysu z vnútornej časti. Doširoka sa otvára do priestoru rozmernejšej južnej lode baziliky. Oltár sa rozprestieral po celej dĺžke apsidy ako aj v priestore pred ňou a od naosu bol oddelený oltárnou prepážkou.
Pamiatková ochrana
Spolu s ďalšími ranokresťanskými bazilikami, ktoré sa nachádzajú na území mesta Chisaria bola vyhlásená v roku 1966 za kultúrnu pamiatku národného významu. Dôvod vyhlásenia za kultúrnu pamiatku je architektonicko-staviteľská hodnota chisarských ranokresťanských bazilík.
Flamarens
Flamarens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fronsac
Fronsac môže byť:
Fleurance (obec)
Fleurance je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Frontenac
Frontenac môže byť:
Aladár Bittó
Aladár Bittó (* 15. november 1900, Žilina† 19. jún 1976, Bratislava) bol rómsky primáš.
Pochádzal z rodiny rómskeho hudobníka Alexandra Bitta (* 1861† ?) a Márie Bittovej (* 1874† ?). So svojou hudobnou skupinou vystupoval v ČSR a často i v zahraničí, najmä v Nemecku a v Poľsku. V rokoch 19391943 s ňou hrával v kaviarňach v Bratislave, najmä v kaviarni Luxor, pričom Slovenský rozhlas vysielal priame prenosy z ich vystúpení.
Miho Nakajama
Miho Nakajama (🇯🇵, prezývka: 🇯🇵, pseudonymy pozri nižšie; * 1. marec 1970, Saku ) je japonská speváčka (idol) a herečka. Je staršou sestrou herečky Šinobu Nakajama (🇯🇵).
Pseudonymy
Používala aj pseudonymy:
Život
Debutovala singlom „C“ vydaným 21. júna 1985 a herecky sa prvýkrát predstavila v rovnomennej filmovej adaptácii mangy Be-Bop High School (🇯🇵), ktorá mala premiéru 14. decembra 1985.
V roku 1995 jej Spoločnosť tokijských filmových kritikov udelila Cenu modrej stužky (🇯🇵 pre najlepšiu herečku za jej účinkovanie v dvojrole vo filmovej dráme Love Letter (🇯🇵). V roku 1997 získala jednu z cien Japonskej filmovej akadémie za vynikajúci ženský herecký výkon v životopisnom filme Tókjó bijori (🇯🇵), v ktorej stvárnila esejistku Jóko Šimazu (🇯🇵), manželku fotografa Nobujoši Arakiho.
Gargas
Gargas môže byť:
Gaujac
Gaujac môže byť:
AIDC F-CK-1 Čing-kuo
F-CK-1 Čing-kuo je jednomiestne dvojmotorové stíhacie lietadlo 4. generácie, určené na vybojovanie vzdušnej nadvlády. Bolo vyvinuté taiwanskou spoločnosťou Aerospace Industrial Development Corporation (AIDC) za pomoci amerických obranných korporácií. Stíhačka nesie meno po politikovi Čiang Čing-kuo, ktorý bol v rokoch 1978 až 1988 prezidentom Čínskej republiky.
Vznik a vývoj
thumb|F-CK-1A mierne pripomína pri pohľade zhora F-16 Začiatkom 80. rokov hľadal Taiwan náhradu za zastarané stíhačky F-5E Tiger II a F-104. Požiadal preto USA o povolenie na nákup F-16 alebo F-20 Tigershark. Vzhľadom na to, že Spojené štáty sa v tej dobe snažili o zlepšenie vzťahov s Čínou, bol predaj týchto stíhacích lietadiel zamietnutý. Na základe požiadaviek Vzdušných síl Čínskej republiky bol teda v roku 1982 spustený program vývoja vlastného stíhacieho lietadla, ktoré by bolo schopné vybojovať vzdušnú nadvládu. Vedením projektu bola v roku 1983 poverená taiwanská spoločnosť Aero Industry Development Center, ale značnú pomoc pri vývoji poskytli americké firmy. General Dynamics sa podieľala na vývoji draku, Garrett v spolupráci so švédskym Volvom sa podieľali na výrobe motora a General Electric vyvinula rádiolokátor. Predstavenie prvého prototypu sa konalo 10. decembra 1988, pričom nové lietadlo bolo formálne pomenované po nedávno zosnulom prezidentovi Čiang Čing-kuo. Následne od Ministerstva národnej obrany získalo lietadlo označenie F-CK-1. Pričom F je začiatočné písmeno slova Fighter (stíhačka), CK je skratka mena prezidenta (Čing-kuo) a číslica 1 vyjadrovala, že ide o prvé doma vyvinuté stíhacie lietadlo. V januári 1989 bol vypracovaný posudok pripravenosti lietadla na prvý let, v rámci ktorého bolo identifikovaných 123 položiek na zlepšenie. O štyri mesiace neskôr, 28. mája o 10:21, sa prototyp prvýkrát vzniesol k oblohe. Hoci mal stroj pôvodne podľa plánov stráviť vo vzduchu celú hodinu, let musel byť predčasne ukončený. Pozemné riadiace stredisko totiž dostalo chybný varovný signál a tak bol prvý let po 22 minútach prerušený. Celkovo boli pre potreby testovania vyrobené tri jednomiestne a jeden dvojmiestny prototyp. V októbri 1990 sa začali práce na výrobe prvých desiatich predprodukčných lietadiel. Šesť jednomiestnych a štyri dvojmiestne stroje boli dodané v priebehu rokov 1992 – 1993. Následne bola spustená sériová výroba, z ktorej prvé stíhačky boli odovzdané letectvu začiatkom roka 1994. V decembri 1994 bola vytvorená prvá letka stíhacích lietadiel F-CK-1, pričom stroje dosiahli počiatočnú operačnú spôsobilosť v januári 1995.
Pôvodne plánovalo taiwanské letectvo vyrobiť 250 stíhačiek, ale potom, čo Bushova administratíva odsúhlasila predaj 150 strojov Block 20 F-16A/B, bol tento počet znížený na 130 lietadiel. Dňa 14. januára 2000 boli dodané Vzdušným silám Čínskej republiky posledné dva stroje a sériová výroba bola definitívne ukončená.
Konštrukcia
thumb|Kokpit F-CK-1 thumb|Zadná časť F-CK-1A
Drak
Trup dlhý je navrhnutý tak, aby vydržal preťaženie do 9 g. F-CK-1 je hornoplošník s rozpätím krídel. Pri konštrukcii krídel boli použité kompozitné materiály.
Kokpit
Kokpit je vybavený tromi multifunkčnými displejmi a head-up displejom (HUD). Klimatizovaná a pretlaková kabína pilota je uzatvorená jednodielnym prekrytom. Pilot sedí na vystreľovacom sedadle Martin Baker Mark 12, ktoré má parametre 0/0. To znamená, že pilot sa môže katapultovať už pri nulovej výške a nulovej rýchlosti lietadla. Najdôležitejšie ovládacie prvky sú umiestnené na plynovej a riadiacej páke, presne podľa konceptu HOTAS (Hands-On-Throttle-And-Stick). Pilot tak môže prepínať medzi zbraňovými systémami a priebežne voliť najvhodnejší režim radaru bez toho, aby musel dať ruky preč z plynovej alebo riadiacej páky.
Avionika
Základným senzorom lietadla je pulzný dopplerovský rádiolokátor Golden Dragon CD-53, schopný detegovať vzdušné, pozemné a námorné ciele. Dosah tohto radaru je.
F-CK-1 používa elektroimpulzný systém riadenia letu (fly-by-wire) od spoločnosti BAE Systems (predtým Lear Astronics) a inerciálny navigačný systém od firmy Northrop Grumman (predtým Litton).
Výzbroj
Základnú výzbroj predstavuje šesťhlavňový rotačný guľomet M61A1 kalibru, ktorý je umiestnený na pravej strane trupu. Lietadlo má šesť závesníkov, na ktorých môže niesť výzbroj. Dva sú pod trupom, po jednom pylóne je pod každým krídlom a jeden závesník je aj na špičke každého z krídel. Proti vzdušným cieľom má Čing-kuo integrované tepelne navádzané rakety krátkeho dosahu Tien Čien I (Skysword I). Pre boj mimo vizuálnu vzdialenosť môže použiť protilietadlové strely Tien Čien II (Skysword II) s aktívnym radarovým navádzaním a dosahom. Na ničenie pozemných cieľov je stíhačka vybavená strelami vzduch-zem Wan tien, ktoré majú dolet. Protilodnú muníciu zastupuje strela Hsiung Feng II s dosahom a  vysoko explozívnou bojovou hlavicou.
Používatelia
Taiwan
Špecifikácie (F-CK-1A)
thumb|Čelný pohľad na F-CK-1A thumb|F-CK-1 s palivovou nádržou pod trupom, dvomi strelami Wan tien pod krídlami a raketami Sky Sword I na koncoch krídel thumb|Prekryt kabíny pilota sa otvára smerom dozadu
Tsilivi
náhľad|Tsilivi Tsilivi, známe aj ako Planos (ℓ) je obec na ostrove Zakynthos v Grécku. Nachádza sa na severovýchodnom pobreží ostrova, asi 5 km severozápadne od hlavného mesta Zakynthos.
Shrek!
Shrek! je humorná fantasy obrázková kniha amerického spisovateľa a karikaturistu Williama Steiga o odpudivo vyzerajúcej zelenej príšere, ktorá sa vydá do sveta a zosobáši so škaredou princeznou.
Kniha vyšla v angličtine 17. októbra 1990 v americkom nakladateľstve Farrar, Straus and Giroux. Kritikmi aj čitateľmi bola prijatá kladne, najväčšiu pochvalu získali ilustrácie, originalita a čitateľnosť príbehu. Touto knihou bol voľne inšpirovaný animovaný film Shrek (2001).
Názov knihy a hlavného hrdinu pochádza z jidišského slova שרעק (šrek), ktoré je príbuzné k nemeckému slovu Schreck (strach, des, ľak).
Gauville
Gauville môže byť:
Shrek (ovca)
náhľad|Baran Shrek v novembri 2008 Shrek (* 27. november 1994 – † 6. jún 2011, Tarras) bol baran plemena merino z farmy Bendigo Station pri usadlosti Tarras na Južnom ostrove Nového Zélandu, ktorý sa stal známy tým, že sa mu podarilo šesť rokov unikať ustrihaniu. Vďaka tomu získal meno po rozprávkovom zlobrovi Shrekovi.
Nakoniec bol chytený 15. apríla 2004 a 28. apríla ostrihaný, pričom z neho získaná vlna vážila až 27 kg. Pritom ovca merino v priemere dáva 4,5 kg a výnimočne až 15 kg vlny a k jej strihaniu dochádza každoročne.
Shrek sa stal novozélandskou národnou ikonou. Jeho strihanie bolo odvysielané v televízii a v máji 2004 ho dokonca v parlamente uvítala novozélandská premiérka Helen Clarková. V novembri 2006 bol po druhýkrát ostrihaný (na ľadovej kryhe plávajúcej pri pobreží mesta Dunedin). 6. júna 2011 bol na radu veterinára uspatý.
Geay
Geay môže byť:
Genay
Genay môže byť:
Générac
Générac môže byť:
Fourcès
Fourcès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Gennes
Gennes môže byť:
Fourcès
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Volimes
náhľad|Dom v obci Volimes Volimes (ℓ) je vnútrozemská obec na ostrove Zakynthos v Grécku. Nachádza sa na severozápadnom cípe ostrova, v bezprostrednej blízkosti mysu Skinari asi 23 km severozápadne od hlavného mesta Zakynthos. Žije tu 406 obyvateľov (2011).
Štefan Lovič
Ing. Štefan Lovič (* 1. január 1924, Česko-Slovensko – † 1. júl 1993, Pezinok) bol predseda MsNV v rokoch 1956 – 1985 a v rokoch 1965 – 1967 externý učiteľ stredného odborného učilišťa v Pezinku.
Po výhre vo voľbách v roku 1971 pokračoval vo svojej funkcii predsedu MsNV.
Akademická sloboda
Akademická sloboda je sloboda členov akademickej obce (vysokoškolských pedagógov, výskumných a iných pracovníkov a študentov) na vysokých školách vedecky bádať, umelecky tvoriť, uverejňovať výsledky svojho bádania atď. Akademická sloboda nadväzuje na tradíciu z dôb prvých európskych univerzít.
Na Slovensku jej právny základ zakotvuje Ústava Slovenskej republiky z 1. septembra 1992, ktorá v čl. 43 uvádza: ''„Sloboda vedeckého bádania a umenia sa zaručuje. Práva na výsledky tvorivej duševnej činnosti chráni zákon.“'' § 4 ods. 1 zákona č. 131/2002 Z. z. z 21. februára 2002 o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov bližšie vymedzuje akademické slobody a akademické práva, medzi ktoré zaraďuje: Využívanie týchto slobôd a práv ale musí byť „v súlade so zásadami demokracie, humanity a s právnym poriadkom“ (§ 4 ods. 2 zákona).
Génos
Génos môže byť:
Genouillac
Genouillac môže byť:
Genouillé
Genouillé môže byť:
ISD1000A
ISD1000A je integrovaný obvod firmy International Storage Devices. Obvod umožňuje záznam aj prehrávanie zvuku s minimálnym využitím externých súčiastok (integrovaná je v ňom EEPROM pamäť aj zosilňovač), schémy zapojenia boli publikované v časopise Electronics Now v roku 1994.
Ústav pre štúdium totalitných režimov
alt=Sídlo Ústavu pre štúdium totalitárnych režimov|náhľad|Sídlo Ústavu pre štúdium totalitárnych režimov v [[Praha|Prahe]]
Ústav pre štúdium totalitných režimov (česky Ústav pro studium totalitních režimů, ÚSTR) je organizačná jednotka Českej republiky, ktorá sa venuje vedeckému štúdiu a vysvetľovaniu obdobia dvoch totalitných režimov v Česko-Slovensku, komunizmu a nacizmu. Podľa iniciátorov vzniku ústavu by sprístupnenie archívov a údajov malo zabrániť skresleniu výkladu českých dejín.
Genouilly
Genouilly môže byť:
Ústav pre štúdium totalitných režimov
Inštitúcia bola zriadená 1. augusta 2007 zákonom, ktorý definuje jej poslanie a úlohy. Najvyšším orgánom ústavu je Rada ústavu, ktorú tvorí sedem členov volených Senátom Parlamentu Českej republiky na obdobie 5 rokov.
Činnosť
Ústav vydáva časopis Pamäť a dejiny (Paměť a dějiny). Archív bezpečnostných zložiek vydáva časopis Securitas Imperii.
Na podporu činnosti ústavu bola zriadená aj osobitná podriadená inštitúcia, Archív bezpečnostných zložiek,
Inštitút prezentuje výstavy z iných krajín a pripravil vlastné putovné výstavy. Výstava „Praha objektívom tajnej polície“ bola prvýkrát predstavená v roku 2009 na Stálom zastúpení Českej republiky pri Európskej únii v Bruseli; jej recenzia bola uverejnená v Harvardských novinách, v ktorých Mark Kramer, spolupracovník a riaditeľ Harvardského projektu pre štúdium studenej vojny, komentoval rozsah monitorovania bežných ľudí komunistickým režimom. „Česká tajná polícia sa veľmi snažila sledovať ľudí, ktorí boli úplne neškodní. Neboli to žiadni teroristi. Neboli nebezpečenstvom pre štát.“
Ústav sa dlhodobo zaoberá témami ako napríklad Čechoslováci v gulagu.
New Yorker
New Yorker (v preklade z 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 „Newyorčan“) môže byť:
Pastorácia
Pastorácia (z latinského slova „pastor“, ktorého význam je pastier) je mnohotvárny súbor činností, ktorými cirkev navonok i dovnútra realizuje svoje poslanie. Spočíva v pôsobení a zabezpečuje duchovnú starostlivosť o ľudí, či už veriacich, alebo neveriacich, v konkrétnych životných podmienkach. Pastoračná činnosť sa môže týkať určitej skupiny osôb (napr. pastorácia mládeže, pastorácia povolaní, pastorácia mládeže, chorých, vojakov, nezamestnaných, rodín) alebo určitých životných situácií (napr. pastorácia v nemocniciach). Pastorácia je odvodená z biblického obrazu Boha, ktorý je Dobrý pastier.
Gensac
Gensac môže byť:
Pastorácia
Pastorácia je službou ľuďom a môže spočívať v pomoci, ako pri hľadaní či upevňovaní viery, tak pri riešení najrôznejších životných situácií, ale zahŕňa napríklad aj udeľovanie sviatostí. Problematikou pastorácie sa zaoberá teologický odbor označovaný ako pastorálna teológia. Ťažisko pastoračnej starostlivosti je vo farnostiach; k jej podpore boli v rímskokatolíckej cirkvi po roku 1990 zriadené v jednotlivých diecézach na území Slovenska pastoračné strediská.
BMW rad 5 (E34)
right|thumb|270px|Motor M50B25 v BMW 525i BMW E34 je tretia generácia automobilov vyššej strednej triedy radu 5, ktorá bola vyrábaná v rokoch 1988 až 1995 s kombi modelom Touring vyrábaným do júna 1996. E34 je nasledovníkom modelu E28, ktorého nahradil v roku 1988 a bol sám nahradený modelom E39 v roku 1996.
Na severoamerickom trhu nahradil model E28 v máji 1988 s dvomi modelmi. Model 525i používal motor BMW M20, kým model 535i používal väčší motor M30. Automobil v sebe spájal tradície značky BMW a modernú technológiu. Používal tradičné usporiadanie s motorom vpredu, zadným náhonom a radovým šesťvalcom, ktoré poskytovalo hladký chod motora a optimálne rozloženie hmotnosti. Nový rad 5 mal tiež pevnejšiu karosériu a bol viac aerodynamický ako jeho predchodca, pričom jeho dizajnové prvky boli uvedené v roku 1986 na BMW radu 7.
E34 bol medzi najspoľahlivejšími luxusnými automobilmi na trhu, a získal najlepšie hodnotenia vo svojej kategórii od Intellchoice v roku 1991, a stále je považovaný za jeden z najspoľahlivejších automobilov aký kedy značka BMW vyrobila. Takisto bol jedným z najbezpečnejších automobilov počas svojej výroby, pričom poskytoval airbagy, ABS na všetkých 4 kolesách a veľmi pevnú štruktúru karosérie na ochranu posádky pri nehode. Tiež bol v neskorších rokoch vybavený elektronickým stabilizačným systémom alebo reguláciou preklzovania kolies vo vyšších úrovniach výbavy.
William Steig
William Steig (* 14. november 1907, New York, New York – † 3. október 2003, Boston, Massachusetts) bol americký karikaturista, ilustrátor a spisovateľ literatúry pre deti.
Od roku 1930 vytvoril vyše 2600 kresieb a 117 ilustrácií na obálku pre časopis The New Yorker. Vo veku 61 rokov začal písať obrázkové knihy pre deti. Medzi tie najvýznamnejšie patria Sylvester and the Magic Pebble (1969), Abel's Island (1976) a Doctor De Soto (1982). Dnes je známy najmä vďaka svojej obrázkovej knihe Shrek! (1990), ktorá sa stala predlohou pre rovnomenný animovaný film Shrek z roku 2001.
Frégouville
Frégouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá SEABA v basketbale mužov 2017
Pôvodne sa mal turnaj organizovať v apríli, bol však kvôli kolízii s ligovými súťažami Juhovýchodnej Ázie presunutý na máj. Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie 2017, ktoré organizuje Libanon. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.
Fustérouau
Fustérouau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Petr Pithart
Doc. JUDr. Petr Pithart, Dr. h. c. (* 2. január 1941, Kladno) je český politik a právnik, ktorý slúžil ako predseda vlády Českej republiky (neskôr federálneho regiónu Česko-Slovenska) od 6. februára 1990 až do 2. júla 1992. Taktiež bol senátorom mesta Chrudim od roku 1996 až do roku 2012 a slúžil ako prezident senátu od 8. januára 1996 až do 16. decembra 1998 a potom znova od 19. decembra 2000 až do 15. decembra 2004. 1. januára 2018 slovenský prezident Andrej Kiska udelil Pithartovi Rad Bieleho Dvojkríža.
Ger
Ger môže byť:
Petr Pithart
Politická kariéra
Pithart bol členom Komunistickej strany Československa od roku 1960, bol aktívnym počas obdobia Pražskej jari a opustil túto stranu po sovietskej invázii. Neskôr bol jeden z najviac prominentných disidentov proti komunistickému režimu a bol uväznený za jeho činy, vrátane toho, že bol jeden z prvých, ktorí podpísali Chartu 77. V roku 1989 bol jedným z prominentných lídrov Občianskeho fóra, založeného na počiatku Nežnej Revolúcie. Vďaka jeho účasti na rokovaniach vedúcich k zmenám českej a slovenskej vlády bol menovaný predsedom vlády Českej socialistickej republiky.
Pithart je často charakterizovaný skôr ako filozof a mysliteľ, než taktický a charizmatický vodca. V snahe stať sa prezidentom Českej republiky vo voľbách v roku 2003 neuspel a prezidentom sa stal Václav Klaus.
V roku 1998 sa pripojil k Křesťanské a demokratické unii  – Československá strana lidová. V roku 1996 bol zvolený ako senátor. Znovuzvolený bol v rokoch 2000 a 2006. V roku 2012 odišiel do dôchodku.
Životopis
V roku 1963 sa oženil so spisovateľkou Drahomírou, rodenou Hromádkovou. Jeho otcom bol námestník ministra priemyslu, veľvyslanec v Juhoslávii a neskôr vo Francúzsku Vilém Pithart, predvojnový člen KSČ väznený za vojny s nacistami, ktorý bol po roku 1970 perzekvovaný za protest proti okupácii Československa u prezidenta de Gaulla.
Spolu s Milanom Othálom a Petrom Příhodou napísal pod pseudonymom PODIVEN knihu Češi v dějinách nové doby, v ktorej jej autori spochybňovali niektoré mýty českých moderných dejín, napríklad okolo českého národného obrodenia, vzniku moderného českého národa či povojnovom vysídlení Nemcov z Československa. Niektorí historici, napríklad historička Věra Olivová, hodnotia knihu kriticky ako nahliadanie na dejiny prizmatom univerzalistického katolicizmu, spochybňujúceho samotný vznik československého štátu a jeho predstaviteľov Masaryka a Beneša.
Niektoré svoje samizdatové diela napísal pod pseudonymom J. Sládeček.
Od roku 1990 a po svojom vládnom angažmáne pôsobil znovu od roku 1994 ako docent Právnickej fakulty Karlovej Univerzity vedúci Katedry politológie a sociológie. V medziobdobí 1992 až 1994 pôsobil na Stredoeurópskej univerzite v Prahe.
Bol dlhoročným predsedom Spoločnosti Bernarda Bolzana, ktorá sa od 90. rokov venovala podpore česko-nemeckých vzťahov.
Germigney
Germigney môže byť:
Germaine
Germaine môže byť:
Fosforibozylpyrofosfát
Fosforibozylpyrofosfát (PRPP, tiež 5-fosforibozyl-1-difosfát) je pentózafosfát, ktorý vystupuje ako biochemický intermediát v biosyntéze purínových nukleotidov. Tvoria sa z neho teda stavebné bloky DNA a RNA. Vitamíny tiamín a kobalamín takisto obsahujú fragmenty, ktoré sú odvodené od PRPP. PRPP tiež vystupuje v biosyntéze aminokyselín histidínu a tryptofánu. Skladá sa z pentózy ribózy a troch fosfátových skupín, jednej viazanej na C5 uhlík a dvoch viazaných v podobe pyrofosfátu na C1 uhlík.
Gignac
Gignac môže byť:
Fosforibozylpyrofosfát
Syntéza
PRPP vzniká z ribóza-5-fosfátu (R5P) pôsobením enzýmu ribózafosfátdifosfokinázy, ktorá katalyzuje nasledujúcu reakciu: