cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tupolev Tu-95
Vojna na Ukrajině
Bombardéry Tu-95MS/MSM sa údajne zúčastnili otváracieho útoku na Ukrajinu počas počiatočnej fázy ruskej invázie na Ukrajinu v roku 2022 24. februára 2022. 6. marca 2022 podľa ukrajinských zdrojov strategické bombardéry Tu-95MS a Tu-160 odpálili osem riadených striel, pravdepodobne Ch-101, na medzinárodné letisko Vinnycja z oblasti Čierneho mora. Dňa 26. júna 2022 hovorca ukrajinského letectva Jurij Ihnat oznámil štyri až šesť riadených striel Ch-101 odpálených strategickými bombardérmi Tu-95MS a Tu-160 na Kyjev z oblasti Kaspického mora. Bombardéry údajne leteli z Astrachane.
5. decembra 2022 boli hlásené výbuchy na dvoch ruských leteckých základniach: ten na Engels-2 údajne poškodil dva Tu-95. Následne 6. decembra satelitné snímky ukazujú, že jeden Tu-95MS Bear-H začal horieť a musel byť pokrytý penou. Poškodený bol aj Tu-22M. Útok vykonali modernizované drony Tu-141.
Používatelia
thumb|right|Lietadlá Tu-95MS na leteckej základni [[Letecká základňa Engeľs|Engeľs v Rusku, december 2005]]
Špecifikácie (Tu-95MS-16 „Bear-H“)
thumb|right|390px|Bočný pohľad right|400px
Dognen
Dognen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Višňové (okres Znojmo)
Višňové je mestečko, ktoré sa nachádza v okrese Znojmo, kraj Jihomoravský.
Dognen
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Višňové (okres Znojmo)
Ku dňu 1. 1. 2015 tu žilo 1089 obyvateľov, z toho 552 mužov a 548 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,5 roka (muži 41,0 roka, ženy 44,0 roka)
Dognen
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Višňové (okres Znojmo)
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1234. Miestna pevnosť bola v tej dobe v majetku Jána a Matúša z Višňovej. Práve Jan pravdepodobne patril k členom družiny Přemysla Otakara II. v čase jeho pôsobenia na Morave. Predikát Višňové je jeden z najstarších na Morave, keďže kostol s farárom Ottom je zmieňovaný v listine z roku 1253. Gotický kostol svätého Jána Krstiteľa bol postavený na prelome 13. a 14. storočia a do romantického štýlu bol upravený v rokoch 1894 až 1901. V podveží je renesančný portál z roku 1596 s českým nápisom: „Léta páně 1596 wizdwižen a obnowen gest tento chrám Páně ke cti a chvále Boží nákladem urozeného a stateczného ritirze Jana Zahradezkého ze zahrádek na Wissnowem a Trstěnicích a urozené paní Barbori Wischnowské z Petrowcze manželky geho.“ V kostole je umiestnený súbor 8 renesančných náhrobkov zo 16. - 17. storočia, ďalšie 3 náhrobné kamene sú inštalované na chodbe a schodisku tunajšieho zámku.
Mestečko Višňové sa nachádza na samom konci Jevišovickej pahorkatiny, čím je rozdielna nadmorská výška katastra, pohybujúca sa od necelých 400 m na jednom konci katastra po 270 metrov na druhom konci katastra v smere západ východ. Polohovo ho nájdeme takmer v strede medzi mestami Miroslav, Moravský Krumlov, Moravské Budějovice a Znojmo.
Višňové je vinárskou obcou s 1100 obyvateľmi, dnes opätovne užívajúca status „městys“. Nájdeme ho južným smerom neďaleko prírodného parku Rokytná. Zľava obec obteká potok Skalička, na ktorom sa nachádza rybník Jazírka. Ten nájdeme za kopcom Stará hora, ktorý je situovaný severne od mestečka. Na jeho vrchole nájdeme vyhliadku, z ktorej je za pekného počasie výhľad východne na Pálavu, južne do Rakúska, severne na Jadrovú elektráreň Dukovany, západne sa otvára pohľad na dediny týmto smerom sa nachádzajúce. V južnej časti sú nádherné južne orientované vinohrady a kataster v tomto smere končí priehradou na riečke Křepičce v Krétách. Západne od dediny sa rozkladá Mikulovický les, východne sa otvára už spomínaný inde neopakovateľný výhľad na pohorie Pálava.
V južnej časti obce stojí zámok, ktorý bol prestavaný z pôvodnej pevnôstky, obklopený krajinárskym parkom s celou radou vzácnych drevín. Je zaznamenaná celá rada majiteľov tak, ako sa na statku striedali. V polovici 16. storočia páni Zahrádeční dali prestavať tvrz na zámok a pravdepodobne v tej dobe bol založený aj zámocký park s množstvom vzácnych drevín a bylín. Dnešnú podobu získal zámok v roku 1831 a v roku 1838 ho kúpili grófi Spiegel-Diesenbergovci, ktorí boli majiteľmi až do druhej svetovej vojny. Tí nechali zámok prestavať klasicisticky a upravovali aj park. V roku 1945 prešiel zámok vrátane parku do štátneho vlastníctva a v polovici 20. storočia boli miestnosti prestavané, bol zriadený vodovod, ústredné kúrenie a upravené sociálne zariadenie. V zámku je umiestnený výchovný ústav a v roku 2011 prešla rozsiahlou rekonštrukciou nielen budova zámku, ale aj priľahlých budov. Pred zámkom sú sochy boha Herma a Persea.
Z pamiatok v obci stojí za zmienku vedľa kostola sv. Jána Krstiteľa stojaca socha sv. Václava s pamätníkom obetí svetových vojen. Na námestí vedľa obchodného domu pod krásnou lipou nájdeme sochu sv. Floriána, ktorá bola renovovaná v roku 2012. Socha sv. Jána Nepomuckého, ktorá stojí na moste cez Višňovský potok, prešla renováciou na začiatku tretieho tisícročia.
Súčasnosť
Významnou technickou pamiatkou je Veterný mlyn v strede obce. Regionálne sa Višňové radí medzi najväčšie obce s plnou občianskou vybavenosťou. Nájdeme tu ordinácie lekárov, základnú školu, materskú školu, rad obchodov, služieb, živnostníkov, firiem, poštový, stavebný aj matričný úrad. Poľnohospodárska výroba je prezentovaná niekoľkými súkromnými poľnohospodármi a predovšetkým potom Agroservisom.
Turisticky zaujímavé a navštevované sú vinárstvo Ing. Antonína Salette a Adámkovo vinárstvo s penziónom Bobule, CYKLOPENZION, Veterný mlyn, zámocký park so zámkom, priehrada v Krétách, rybník Jazírka, Stará hora s výhľadom do širokého okolia. Mestečkom prechádzajú tri cyklotrasy: Moravská vinárska, Mikroregiónom Moravia a Chrbticová cyklotrasa Krumlovsko - Jevišovická.
Členstvo v združeniach
Višňové je členom znojemských vinárskych obcí Daníž, miestnej akčnej skupiny Znojemské vinárstvo, Znojemského regionálneho rozvoja. Predsedá tiež Zväzku obcí Moravia, ktorý združuje 8 obcí.
Cazals-des-Baylès
Cazals-des-Baylès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 42 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Marcilly (Manche)
Marcilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Powiat wąbrzeski
Žije tu 34804 obyvateľov (30.6.2007).
1687 Glarona
1687 Glarona je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil Paul Wild 19. septembra 1965.
Peter Kuklica
prof. PhDr. Peter Kuklica, CSc. (24. júl 1933, Zemianska Dedina – 12. november 2015 ) bol slovenský klasický filológ, vysokoškolský pedagóg a prekladateľ antickej literatúry.
Marcel Kittel
Marcel Kittel (* 11. máj 1988, Arnstadt, Nemecko) je nemecký cyklista, ktorý jazdí za team Katusha-Alpecin.
Život
Kittel debutoval na Tour de France v roku 2012, keď  bol vybraný ako líder svojho tímu na Tour de France 2012, kde mal bojovať o víťazstvá a zelený dres. Lenže hodinu po začiatku 5. etapy odstúpil pre vírusovú infekciu žalúdka a čriev (gastroenteritídu). Vrátil sa začiatkom augusta, keď vyhral prvú etapu Eneco Tour. Jediným jazdcom, ktorý mu dokázal konkurovať bol Francúz Arnaud Démare. Po defekte 5 km pred cieľom v 3. etape Kittel opäť zvíťazil v 4. etape. Na konci roka 2012, keď bol cyklistický svet ovplyvnený dopingovým odhalením Lance Armstronga, sa Kittel vyjadril, že on bol "chorý" z ľudí, ktorí stále bránili Armstronga v cyklistickej komunite.
Alena Bartošíková
Alena Bartošíková (* 20. apríl 1943, Uherské Hradiště) je moravská spisovateľka. Zameriava sa predovšetkým na regionálnu literatúru v oblasti Moravského Slovácka.
Vydala 14 knižiek, ako poslednú Třicet tři životních cest (v decembri 2014).
Je tiež autorkou námetu divadelnej hry O studánce Ohloběnce (1991) a scenára vianočného príbehu O kominickém učni a dceři cukráře (ČT Brno, 2007).
Tvorba a práca
V minulosti spolupracovala 10 rokov s detským časopisom ABC (medzi rokmi 1976 – 85). Písala hlavne poviedky z prostredia železnice. Predtým spolupracovala aj s časopismi Český dialog (časopis pre krajanov v zahraničí), Viedenskými novinami a s magazínom Kulturbund Weinviertel.
Od roku 1987 publikuje v národopisnom a vlastivednom časopisu Malovaný kraj a od roku 1989 je členkou redakčnej rady tohto časopisu. Od októbra 2011 začala spolupracovať s časopisom Česká řeč (časopis pre krajanov v Rijeke v Chorvátsku). Najprv pracovala vo Slováckych strojárňach v Uherskom Brode, potom na Finančnom úrade taktiež v Uherskom Brode.
V roku 1999, vo veku 56 rokov, odišla do dôchodku.
V septembri roku 2000 sa zúčastnila festivalu pre deti (Jičín – Město pohádek), kde rozprávala Večerníčky pre deti.
Súčasnosť
V súčasnosti býva stále v Uherskom Brode. Má dvoch synov a 5 vnúčat.
Dielo
thumb|Alena Bartošíková s Karpatom pri uzatváraní Lopenickej rozhľadne
Liečebná rehabilitácia
Liečebná rehabilitácia je medicínsky odbor, ktorý skúma a využíva prostriedky liečebnej telesnej výchovy, pracovnej, psychosociálnej a výchovnej rehabilitácie v prevencii, diagnóze a liečbe chorôb. Je to pododbor odboru fyziatria, balneológia a liečebná rehabilitácia.
Zoznam manželiek panovníkov Česka
thumb|upright|[[Svätá Ludmila, prvá známa manželka českého panovníka. Vďaka rodovým väzbám ju možno označiť i za pramatku väčšiny českých kráľovien]] Toto je zoznam českých kňažien a kráľovien radených za sebou podľa letopočtu.
Prvou českou kňažnou bola Svätá Ludmila, manželka Bořivoja I., prvou kráľovnou Svatava Poľská, tretia manželka kráľa Vratislava II. Vratislavov titul bol nededičný, ďalšou kráľovnou teda bola až po desaťročiach Judita Durínska. Titul kráľovnej trvalo prechádzal pre manželky českých panovníkov od doby Přemysla Otakara I.
Niektoré kráľovné neboli (podobne ako ich manželia) korunované – napríklad druhá a tretia manželka Henricha Korutanského (ten užíval titulu českého kráľa až do svojej smrti, hoci ním už de iure ani de facto nebol) alebo manželky posledných dvoch nekorunovaných českých kráľov, Alžbeta Bavorská a Zita Bourbonsko-Parmská.
Robinson R66
Robinson R66 je jednomotorový päťmiestny ľahký vrtuľník s dvojlistovým rotorom vyrábaný od roku 2010 americkou spoločnosťou Robinson Helicopter Company. Ide o prvý vrtuľník spoločnosti Robinson Helicopter Company, ktorý má samostatný oddelený batožinový priestor. Vrtuľníky sú poháňané motormi Rolls-Royce RR300. Model R66 získal certifikáciu FAA 25. októbra 2010 a od novembra 2010 sú vrtuľníky dodávané zákazníkom.
Zoznam manželiek panovníkov Česka
Kňažné
Následujúci výpočet kňažien zahŕňa manželky kniežat u ktorých je určitá istota, že existovali. Kroniky mohli zaznamenať len niektoré manželky panovníkov. Často tiež nepísali o ženách, ktoré zomreli skôr než sa ich manžel dostal na kniežací stolec, pritom ale mohli byť matkami ich následníkov. Je tak napríklad možné, že českou kňažnou sa po Svätej Ludmile nestala Drahomíra zo Stodoranov, ale už prípadná manželka Spytihněva I. – žena pochovaná v jeho hrobke.
Robinson R66
Vývoj
thumb|Robinson R66 thumb|Prístrojová doska R66 V roku 2007 bolo oznámené, že spoločnosť Robinson Helicopter Company vyvíja vrtuľník R66. Ide o prvý vrtuľník tejto spoločnosti, ktorý využíva turbínový motor na pohon. Vrtuľník mal svojimi parametrami konkurovať predovšetkým strojom spoločností Bell Helicopter Textron a Eurocopter. Veľká časť konštrukcie modelu R66 je založená na menšom vrtuľníku Robinson R44. Pre nový model R66 neexistoval vhodný turbohriadeľový motor, preto spoločnosť Rolls-Royce vyvinula nový motor Rolls-Royce RR300.
V júni 2009 oznámila spoločnosť Robinson Helicopter Company, že vývoj stroja trvá dlhšie, než sa predpokladalo, ale očakáva, že k prvým dodávkam zákazníkom dôjde na začiatku roku 2010. Certifikácia FAA bola vrtuľníku udelená 25. októbra 2010 a od novembra 2010 sú vrtuľníky dodávané zákazníkom.
Zoznam manželiek panovníkov Česka
Kňažné
Poznámka: Po Konrádov II. Otovi sa kniežaťom stal Václav II., o ňom sa ale nevie, či bol ženatý. Nasledovala prvá krátká vláda Přemysla Otakara I., ktorého manželkou v tej dobe už bola Adléta Meissenská, ktorá sa tak stala kňažnou.
Gelnická ulica
Gelnická ulica je ulica:
FK Mordovija
Futboľnyj klub Mordovija je ruský futbalový klub pochádzajúci z 300-tisícového mesta Saransk, hlavného mesta Mordvianskej republiky. Bol oficiálne založený v roku 1961, avšak súčasnú podobu získal až v roku 2005 po spojení klubov FC Biokhimik-Mordovia Saransk a Lisma-Mordovia. Momentálne (február 2013) je účastníkom najvyššej Ruskej Premier League, do ktorej sa prebojoval po prvýkrát v histórii.
Zoznam manželiek panovníkov Česka
Kňažné
Jindřich Břetislav, ktorý Přemysla vystriedal, ako biskup ženatý nebol. Po ňom sa na trón krátko dostal Vladislav Jindřich, ktorý mal za manželku Hedvigu o ktorejsa však nevie takmer nič. Vladislav Jindřich sa čoskoro vzdal trónu v prospech Přemysla Otakara I., budúceho českého kráľa.
Robinson R66
Konštrukcia
Vrtuľník je poháňaný motorom Rolls-Royce RR300, ktorý bol vyvinutý špeciálne pre R66. Tento motor je kompaktnejší než piestový motor Lycoming O-540, ktorý poháňa menší model R44. Aj vďaka novému motoru má R66 nižšiu prázdnu hmotnosť ako R44.
FK Mordovija
Domáce zápasy hráva na štadióne s názvom Stadion „Start“, ktorý má kapacitu 11 565 miest. Otvorený bol v roku 2004.
Robinson R66
Nehody
Počas prvých 2 rokov výroby došlo ku 2 vážnym nehodám, ktoré majú za následok 3 mŕtvych. Jedna z nehôd nesie znaky tzv. "in-flight break-up", teda rozpadnutie vo vzduchu.
Zoznam manželiek panovníkov Česka
Manželky Habsburgovcov
Mária Terézia * 13. 5. 1717 † 29. 11. 1780, vládla 1740 – 1780
Poznámka: Mária Terézia, dcéra Karola VI. a Alžbeta Kristína Brunšvicko-wolfenbüttelskej, bola posledným Habsburgom na českom tróne, teda vládnucou kráľovnou. Jej potomkovia z manželstva s Františkom I. Štefanom Lotrinským pochádzajú z dynastie Habsburko-lotrinskej.
1. slovenská národná hokejová liga 1977/1978
1. slovenská národná hokejová liga 1977/1978 bola pätnástou sezónou samostatnej nižšej slovenskej hokejovej súťaže. Hrala sa ako samostatná súťaž. Víťazom sa stal LB Zvolen, ktorý skončil na konečnom 1. mieste v základnej časti, v kvalifikácii si ale postup do najvyššej súťaže nevybojoval. Vypadlo družstvo Spartak BEZ Bratislava. Nováčikom pre nasledujúcu sezónu sa stalo družstvo TS Topoľčany.
HTC Windows Phone 8S
Windows Phone 8S je smartfón od firmy HTC, ktorý bol predstavený firmou HTC Corporation dňa 19. septembra 2012 a vydaný dňa 7. decembra 2012 v Kanade.
Je to lacnejšia a slabšia verzia HTC Windows Phone 8X. V Kanade firma HTC oznámila, že 8S sa nebudú predávať v Spojených štátoch, pretože spoločnosť sa plánuje zamerať na 8X, ktorý je považovaný za výkonnejší telefón. Vzhľadom na obmedzenú dostupnú pamäť v telefóne, niektoré aplikácie a funkcie sa nemusia spustiť.
V Kanade bol HTC 8S prvýkrát k dispozícii vo VirginMobile dňa 7. decembra 2012.
HTC Windows Phone 8S získal aktualizáciu na Windows Phone 8.1.
Fasádizmus
<blockquote class="toccolours" style="float:none; padding: 10px 15px 10px 15px; display:table;"> '''Termín fasádizmus slovník slovenského jazyka nepozná. No nebol nájdený vhodnejší termín na pomenovanie tejto technológie výstavby. Je to technológia, ktorá sa začala u nás a v Česku používať v deväťdesiatych rokoch minulého storočia. Dovtedy tento spôsob výstavby nebol u nás zaužívaný, takže ani jeho pomenovanie neexistovalo. Preto treba toto slovo zatiaľ považovať za nespisovné.'''
thumb|Dom č. 920 / 3 v Opletalovej ulici v Prahe pri fasádistickej rekonštrukcii v roku 2009 Fasádizmus je používanie postupu rekonštrukcie, kedy je historická budova z podstatnej časti zbúraná a je z nej ponechaná len fasáda, za ktorú je vstavaná novostavba. Fasádizmus je metóda investorov, ako zachovať pôvodný vzhľad ulice a čiastočne vyhovieť požiadavkám pamiatkovej starostlivosti a pritom sa ňou nenechať príliš obmedzovať. Niektoré mestá a obecné a mestské úrady fasádismus podporujú ako formu revitalizácie mestských centier s využitím peňazí súkromných investorov, keď na jednoduchú konzervačnú rekonštrukciu a údržbu by sa ich nedostávalo. Zástancovia pôvodnej podoby pamiatok a konzervačného prístupu k pamiatkovej starostlivosti však protestujú proti nevratnému ničeniu hodnoty stavieb a označujú fasádizmus za prejav pokryteckého a nekultúrneho prístupu k odkazu a dielu predošlých generácií a za nepochopenie podstaty pamiatkovej starostlivosti, v ktorej nejde len o zachovanie kulisy priečelí.
História
Fasádizmus sa začal objavovať v 70.rokoch 20. storočia v západnej Európe po tom, čo sa zdvihla vlna občianskeho odporu proti úplnému búraniu (, renovácia buldozérom, , druhé zničenie - poukaz na to, že plánovaným búraním bolo zničených viac pamiatok ako za druhej svetovej vojny).
Od počiatku 90.rokov bolo v Prahe týmto spôsobom rekonštruovaných už mnoho budov, napríklad Ringhoferova továreň (Centrum Nový Smíchov), novobarokový hotel Kriváň na námestí IP Pavlova, novobarokový dom, dnes palác Darex na Václavskom námestí (1995 ), kasárne na námestí Republiky (Palladium) a mnohé ďalšie. Prvými prípadmi v Prahe bolo v roku 1990 niekoľko prízemných domčekov na Novom Svete na Hradčanoch, okrem pražskej pamiatkovej rezervácie však fasádistický prístup postihol aj rekonštrukcie mnohých domov prevažne z 19. storočia v zástavbe Karlína, Libne, Smíchova, Vinohradov a Žižkova.
Medzinárodná rada pre pamiatky a sídla (ICOMOS) v januári 1999 v Paríži usporiadala konferenciu, ktorej cieľom bolo analyzovať fenomén fasádizmu, hľadať kritériá a navrhnúť opatrenia na prístup k pamiatkam a dohľad nad fasádizmom.
Trvá však aj ekonomický tlak na úplné demolácie, ktorých sa niektorí investori snažia dosiahnuť získaním posudku o stavebnej poruche alebo havarijnom stave, ktorému môže dopomôcť aj predchádzajúce zámerné zanedbanie alebo aj aktívna podpora chátrania budovy, prípadne získanie neobjektívneho posudku. Inou metódou je, že investor pri rekonštrukcii nerešpektuje stanoviská pamiatkárov a spolieha na to, že buď sa investorovi oplatí zaplatiť pokutu alebo sa podarí vyviaznuť bez postihu. Predsedníčka klubu Za starú Prahu Kateřina Bečková sa domnieva, že v Prahe nie sú vzťahy investorov a magistrátu úplne štandardné: "Ten, kto dostal pokutu, najskôr nezaplatil úplatok, alebo na magistráte nemá kamarátov." Veľakrát stanovisko pamiatkárov nerešpektuje ani príslušný stavebný úrad a povolí rekonštrukciu aj napriek nesúhlasu pamiatkárov, ako sa stalo v prípade pražských obchodných centier Nový Smíchov a Palladium. Pamiatky mnohokrát utrpia na autenticite a historickej hodnote aj adaptáciami pre nový účel.
Manhattan (Bratislava)
náhľad|Manhattan v roku 2016, pohľad z južnej strany [[Račianska ulica (Bratislava)|Račianskej ulice]]
Manhattan (predtým Obydick) je rezidenčná výšková budova na Račianskej ulici v Bratislave v mestskej časti Nové Mesto v okrese Bratislava III.
Má 26 nadzemných podlaží, 3 podzemné podlažia a celkovú výšku 87 metrov. Obsahuje 165 bytov, 16 parkovacích miest na povrchu a 223 v podzemných garážach. Celková úžitková plocha je 25 000 m², náklady na výstavbu 500 miliónov Sk.
Budova sa začala stavať v druhom kvartáli roku 2007 a hrubá stavba bola dokončená koncom roka 2008.
1688 Wilkens
1688 Wilkens je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil M. Itzigsohn 3. marca 1951.
Áiša bint Abí Bakr
thumb|Prorok [[Mohamed s manželkou Áišou, z diela Siyer-i Nebi (okolo 1388)]] Áiša bint Abí Bakr (iné prepisy prvého slova: Á’iša(tu), cÁ’iša(tu), ‘Á’iša(tu); slovenská verzia mena aj: Ajša;  ; * 613/614 – † 16. júl 678) bola jednou z manželiek proroka Mohameda. V islamskej literatúre sa preto pred jej meno pridáva prívlastok Matka veriacich.
Jej otcom bol Mohamedov spoločník Abú Bakr a matkou sahábíja Umm Rúmán. Podľa hadítu si Mohamed vzal Áišu keď mala šesť alebo sedem rokov a on 53. Manželstvo nebolo naplnené až do 1./2. apríla 623 alebo 624. Tradícia hovorí, že ju zvykol pozorovať ako sa so svojimi kamarátkami hrá s bábikami. Až do prorokovej smrti (632) bola jeho obľúbenou manželkou. Prevzala potom významnú úlohu vo verejnom živote a v politike.
Jazdiareň Pražského hradu
thumb|Nádvorie jazdiarne Jazdiareň Pražského hradu alebo Hradná jazdiareň je veľká baroková stavba v širšom areáli Pražského hradu pri ceste k Prašnému mostu oproti vchodu do Kráľovskej záhrady nad Jeleňou priekopou. Stavba pochádza z roku 1694, kedy nahradila pôvodnú staršiu menšiu jazdiareň z roku 1572.
Dejiny
Stavba bola vybudovaná na pokyn cisára Leopolda I., projektantom stavby bol pražský architekt Jean-Baptiste Mathey, staviteľom Marco Canevalle. Budova bola určená pre jazdecký výcvik a jazdecké zábavy šľachtického panstva, čo pripomínajú dve plastiky v jej priečelí. Oproti pôvodnému stavu dnes na priečelnej fasáde chýba cisárska ríšska orlica, ktorá bola odstránená počas jednej z rekonštrukcií objektu.
V roku1760 jazdiareň vyhorela a musela prejsť prvou rekonštrukciou, kedy dostala nový strop, ktorý sa dochoval do dnešných dní.
V neskorších dobách, kedy jazdiareň prestala slúžiť svojmu účelu, bola využívaná ako sklad. V súčasnosti sa tu nachádza významná pražská výstavna sie v ktorej sú pravidelne poriadané výstavy najvýznačnejších umelcov.
K jazdiarni patrí aj hospodársky dvor so stajňami pre kone a s pôvodnou Rudolfovou bažantnicou, založenou pred rokom 1600. Ide o relatívne mohutnú 92 metrov dlhú a 40 metrov širokú budovu s pôdorysom v tvare pravidelného obdĺžnika so široko klenutou drevenou valbovou strechou s malými kruhovými oknami.
Cazaux
Cazaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 45 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Maia
Maia môže byť:
Powiat włocławski
Powiat włocławski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 85191 obyvateľov (30.6.2007).
Peter Stamm
Peter Stamm (* 18. január 1963, Weinfelden, Švajčiarsko) je švajčiarsky po nemecky píšuci spisovateľ.
Život
Peter Stamm sa narodil a vyrastal v meste Weinfelden (kantón Thurgau) ako syn účtovníka. Od roku 1979 do roku 1982 navštevoval obchodnú akadémiu a chvíľu pracoval aj on ako účtovník. Ako dvadsaťročný uverejnil svoj prvý článok v denníku Thurgauer Tagblatt a v novembri 1984 sa zúčastnil praktika v redakcii novín Thurgauer Zeitung. Od roku 1987 študoval na Zürišskej univerzite anglistiku, hospodársku informatiku, psychológiu a psychopatológiu. Počas štúdia pôsobil ako praktikant na rôznych psychiatrických klinikách.
Na jeseň roku 1990 Stamm štúdium prerušil, aby sa mohol venovať výhradne písaniu. Stammovým prvým uverejneným literárnym dielom sa v spolupráci s rozhlasovou stanicou Radio DRS1 stala v roku 1991 rozhlasová hra Ich und die anderen.
Od roku 1993 sa Stamm venuje aj písaniu satír a reportáží. V roku 1994 mu v satirickom magazíne Nebelspalter vyšlo 71 článkov, no v roku 1995 ich už bolo 169. V tomto roku sa Stamm zoznamuje s fotografom Markusom Bühlerom. Z ich spolupráce vzniklo nespočetné množstvo reportáží a v roku 1997 aj prozaické dielo Gotthard. Na spoločných reportážach pracovali v Anglicku, v Severnom Írsku, Švédsku, Nórsku, Nemecku a Švajčiarsku, na miestach, do ktorých Stamm neskôr situoval niektoré svoje poviedky a romány.
V roku 1999 vychádza zbierka poviedok Blitzeis, o dva roky neskôr román Ungefähre Landschaft a v roku 2003 ďalšia zbierka poviedok In fremden Gärten. Stamm spolu s Brigittou Friesovou vydal v roku 1995 knihu pod názvom Alles über den Mann a v roku 2005 s Juttou Bauerovou knihu rozprávok Warum wir vor der Stadt wohnen.
Popritom naďalej uverejňuje svoje články okrem iných aj v novinách Neue Zürcher Zeitung, Tages-Anzeiger, v týždenníku Weltwoche a pracuje v redakcii literárneho časopisu Entwürfe für Literatur.
Pokračuje v písaní rozhlasových hier. Medzi tie známejšie patria: Die Nacht der Gewohnheiten (1993), In Vitro (1994), Der letzte Autofahrer a Bildnis eines Knaben mit Peitsche (1995).
Popri poviedkach, románoch, satirách, reportážach a rozhlasových hrách Stamm objavuje čaro aj hier divadelných: Die Planung des Planes a Fremd gehen (1995), Après Soleil (2003), Der Kuss des Kohaku a Die Töchter von Taubenhain (2004).
V roku 2006 vychádza zatiaľ jeho posledný román An einem Tag wie diesem a roku 2008 zbierka poviedok Wir fliegen.
1689 Floris-Jan
1689 Floris-Jan je planétka s priemerom 58 km, ktorú objavil Hendrik van Gent 16. septembra 1930.
Powiat żniński
Powiat żniński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 69705 obyvateľov (30.6.2007).
Margueray
Margueray je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2011 – Individuálny šprint mužov
Preteky mužov v individuálnom šprinte na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2011 v Oslesa uskutočnili 24. februára 2011. Vo finále do ktorého sa dostalo 6 najlepších šprintérov sa z víťazstva tešil Švéd Marcus Hellner.
Semifinále
Postupový kľúč
Semifinále 1
Anton Brček
Anton Brček (* 20. júl 1895, Ružomberok, Rakúsko-Uhorsko, dnes Slovensko - † 2. jún 1969, Bratislava, ČSSR, dnes Slovensko) bol slovenský prekladateľ umeleckej literatúry a notár.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2011 – Individuálny šprint mužov
Semifinále
Semifinále 2
Štvrťfinále
Postupový kľúč
Anton Brček
Život
Narodil sa v rodine Jozefa Brčeka a jeho manželky Zuzany rod. Jurčekovej. Študoval na piaristickom gymnáziu v Ružomberku a absolvoval notársky kurz v Banskej Bystrici. V rokoch 19181920 slúžil v hodnosti podporučíka v Československej brannej moci. Potom pôsobil ako notársky adjunkt v Krušovciach a následne ako notár v Nitre, Obide a v Krušovciach.
Prekladateľská tvorba
Z francúzštiny do slovenčiny preložil niektoré veselohry Molièra, pričom dve z nich (Juraj Dandin, Nútená svadba) uviedlo v septembri 1924 Slovenské národné divadlo v Bratislave v réžii Janka Borodáča.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2011 – Individuálny šprint mužov
Štvrťfinále
Štvrťfinále 1
Štvrťfinále 2
Štvrťfinále 3
Štvrťfinále 4
Štvrťfinále 5
Kvalifikácia
Postupový kľúč
Domezain-Berraute
Domezain-Berraute je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kňazov potok
Kňazov potok môže byť:
Meopta
Meopta môže byť
Bryce Bayer
Bryce Edward Bayer (* 15. august 1929, Portland, Maine, USA – † 13. november 2012, Bath, Maine, USA) bol americký vedec, vynálezca tzv. Bayerovej masky, ktorá sa používa vo väčšine moderných digitálnych kamerách a fotoaparátoch. Bol nazývaný „maestro, bez ktorého by fotografovanie nebolo také, ako ho dnes poznáme.“ Po jeho smrti sa Larry Scarff, bývalý predseda štandardizačnej skupiny pre kvalitu obrazu telefónnych kamier (Camera Phone Image Quality Standards Group), vyjadril pre New York Times: „stále by sme z digitálnych kamier dostávali len čiernobiely obraz.“
Detstvo a štúdium
Po získaní bakalárskeho titulu v roku 1951 v inžinierskom odbore na univerzite v Maine sa presťahoval do Rochesteru, kde začal pracovať ako výskumný vedec pre Eastman Kodak. Tam zotrval až do svojho odchodu do dôchodku v roku 1986. Neskôr ešte pokračoval v štúdiu na univerzite v Rochesteri a v roku 1960 získal magisterský titul pre priemyselnú štatistiku.
Bayerov filter
Počas práce pre Kodak Bayer dokončil v roku 1974 návrh pre farebný filter monochromatického digitálneho snímača. Na tento návrh získal v roku 1976 patent pod číslom „3,971,065“. Filter používa jednoduchý princíp, nazvaný „Bayerov vzor“. Jeho základom sú šachovnicovo rozmiestnené RGB farebné filtre (červený, zelený a modrý) pre tri farebné zložky svetla, ktoré umožňujú digitálnemu snímaču spracovať plnofarebný obraz. Polovica obrazových políčok je prekrytá zeleným filtrom a o zvyšnú polovicu sa delia červený a modrý filter. Tým je v princípe dosiahnutá aj imitácia citlivosti ľudského oka, ktoré je najcitlivejšie práve na zelenú farbu.
Podľa Rochester Democrat and Chronicle, Bayerova práca na filtri „pomohla vydláždiť cestu pre vývoj prvých funkčných digitálnych kamier už nasledujúci rok.“ Steve Sasson, spoluvynálezca prvej digitálnej kamery, povedal Rochesterským novinám, že „Bayerov príspevok nebol len priekopnícky, ale priam prorocký.“ „Bez neho by sme o digitálnych fotoaparátoch dneška premýšľali úplne inak,“ povedal Sasson. „Bryce sa pokúšal vyriešiť, ako sa dvojrozmerným poľom monochromatického snímača dá zachytiť plnofarebný obraz a toto sa stalo základom pre digitálne zobrazovanie. Vyriešil kľúčový problém ešte skôr, než sa tým problémom vôbec stal.“ A Sasson dodáva „Bryce bol pre mňa vždy hrdinom.“ Parulski sa pre Democrat and Chronicle vyjadril, že sa vždy cítil „veľmi šťastný, že mohol s Bryceom pracovať od prvých dní v Kodaku... Bryce bol veľmi skromný a trvalo mi celé roky, než som pochopil, aký génius je to v skutočnosti.“
Iné profesionálne aktivity
náhľad|Titulná strana patentu na Bayerov vzor Bayerov príspevok pre fotografiu zahŕňa aj algoritmy, ktoré hrajú kľúčovú úlohu pri ukladaní, spracovaní či tlači digitálneho obrazu.
Súkromný život
V Kodaku stretol kolegyňu Joan Fitzgeraldovú, s ktorou sa v roku 1954 oženil. Mali spolu dvoch synov a jednu dcéru. Bayer skonal 13. novembra 2012 v Bath, štát Maine, na “dlhú chorobu súvisiacu s demenciou", povedal jeho syn Douglas pre New York Times.
FK Austria Wien
FK Austria Wien je rakúsky futbalový klub so sídlom vo Viedni, ktorý hráva v rakúskej Bundeslige. Svoje domáce zápasy hráva na štadióne Franz-Horr-Stadion v Laaer Berg. Je 23-násobným rakúskym majstrom a 27-násobným držiteľom rakúskeho pohára.
Zlatá cesta (história)
náhľad|Zlatá cesta – sústava stredovekých obchodných ciest medzi Pasovom a juhom Čiech Zlatá cesta bola historická obchodná cesta, po ktorej sa dopravovala soľ z rakúskych soľných baní na sever do českých krajín. Cesta viedla v mnohých vetvách úzkymi cestičkami i širokými cestami.
Vo všetkých troch hlavných líniách historickej cesty vedú dnes rovnomenné turistické značené trasy.
Vznik
Trasa Zlatej cesty sa pravdepodobne využívala už v praveku, ale prvé správy o nej pochádzajú z 11. storočia. Rímsky kráľ Henrich II. daroval listinou z roku 1010 pasovskému ženskému kláštoru Niedernburg mýtne poplatky na ceste do Čiech a niekedy na konci 11. storočia prenechal český kráľ Vratislav II. obdobné poplatky na ceste z Prachatíc do Pasova pražskej vyšehradskej kapitule. Obe obdarované cirkevné inštitúcie spravovali cestu v prvých storočiach jej existencie. Funkciu Niedernburgu už od 12. storočia postupne preberalo pasovské biskupstvo a na českej strane vystriedala po husitských vojnách vyšehradskú kapitulu svetská moc, najmä najvýznamnejší juhočeský rod Rožmberkovcov.
Názov
Na začiatku sa nazývala „pasovská“, „prachatická“, „česká“ či „soľná“. Názov „Zlatá“ má od začiatku 16. storočia ako výraz mimoriadnej výnosnosti obchodu, ktorý na nej prebiehal.
Trasa
Zlatá cesta pôvodne viedla z Pasova do dnešných Starých Prachatíc, ale jej systém sa stále rozširoval a od 14. storočia ju tvorili tri hlavné línie:
Jedna odnož kašperskohorskej vetvy Zlatej cesty smerovala už od 14. storočia z Horskej Kvildy okolo Luzného na Grafenau, Tittling a ďalej do Pasova. Nazývala sa Goldene Straße a Karol IV. ju zamýšľal ako časť diaľkovej obchodnej cesty z Čiech cez Salzburg do Benátok. Jej význam podtrhol pred rokom 1376 plánovitým založením mesta Grafenau s jeho veľkoryso pojatým námestím. Od konca 16. storočia využívali Goldene Straße bavorskí vojvodovia na prepravu svojej soli do Čiech a konkurovali tak Pasovu a Zlatej ceste. Toto súperenie ukončila v roku 1608 zmluva, podľa ktorej Bavorsko ďalej predávalo svoju soľ Pasovu a ten ho dopravoval po Zlatej ceste do Čiech. Význam Goldene Straße tým silno poklesol a v 18. storočí úplne spustla.
Prepravovaný tovar
Hlavným obchodným artiklom bola nepochybne soľ. České zeme jej mali nedostatok, a pretože v stredoveku potrebovali veľké množstvo (bol to jediný konzervačný prostriedok na potraviny), bolo nutné ju dovážať. Zo soľných ložísk vo východoalpskej oblasti v Reichenhalle, Halleine alebo Hallstatte sa soľ prepravovala po riekach do Pasova a odtiaľ na chrbátoch koní po Zlatej ceste cez Šumavu do Čiech. Okrem soli sa po nej do Čiech vozili vzácne látky, južné plody, korenie a víno. Opačným smerom putovalo hlavne obilie, chmeľ, med, vlna, koža, pivo a ďalšie potravinárske produkty.
Pohoniči
Skutočnými nositeľmi obchodu na Zlatej ceste boli pohoniči, väčšinou sedliaci, ktorí za odmenu prepravovali tovar na chrbtoch koní buď vo vlastnej réžii alebo v službách veľkoobchodníkov. Z bezpečnostných dôvodov sa združovali do karaván, no občas používali aj ozbrojený sprievod. Karavany chodili po celý rok, ale najviac po žatve a jesenných prácach, kedy bol dostatok obilia, hlavného spätného nákladu. Po dennom pochode asi 25 – 30 kilometrov museli pohoniči nocovať a práve v týchto vzdialenostiach vznikli na trase od Pasova po Prachatice najväčšie obce Waldkirchen a Volary.
Vrchol a úpadok obchodu
Zlatá cesta je príkladom komunikácie, ktorá prinášala život celým rozsiahlym oblastiam susediacich stredovekých štátov – Pasovskému biskupstvu a Českému kráľovstvu. Prúdil po nej nielen tovar, ale aj myšlienky, kultúra a kolonisti, ktorí osídlili nehostinnú pohraničnú oblasť. Vznikol na nej rad dedín a miest, z ktorých najmä Prachatice, Volary, Waldkirchen alebo Pasov sú príkladom toho, ako významná cesta môže ovplyvniť osud ľudského sídliska.
Vo vrcholnej dobe stredovekých obchodných ciest, v 14. až 16. storočí, patrila Zlatá cesta k najvýznamnejším stredovekým spojniciam v krajine. Husitské vojny prevádzku na ceste na čas prerušili, ale v 16. storočí, keď českú časť spravovali Rožmberkovci, nastal jej nový rozkvet. Prachaticami vtedy prechádzalo až 1 200 koní týždenne, ktoré priviezli viac než 3 milióny litrov soli ročne. Prevádzka na ceste bola taká čulá, že sa museli vydávať zvláštne pohoničské stanovy, ktoré ju mali regulovať a riadiť.
Až tridsaťročná vojna a rastúca konkurencia bavorskej a rakúskej soli spôsobili obchodu s pasovskou soľou na Zlatej ceste také škody, že sa z nich u nespamätala. Habsburgovci potom presadili monopol svojej soli, dovážanej z Linza do Českých Budějovíc a ďalej do Prahy. Po stagnácii obchod na Zlatej ceste do začiatku 18. storočia úplne zanikol a trasy jednotlivých vetví Zlatej cesty neskôr Habsburgovci využili pri budovaní cestnej siete. Po vimperskej vetve je dnes takmer totožná dôležitá cesta do Nemecka cez hraničný prechod v Strážnom.
Archeologický výskum
O Zlatú cestu sa už od začiatku 19. storočia zajímajú vedci, spisovatelia i široká verejnosť a v súčasnosti je vykonávaný rozsiahly historicko-archeologický výskum, ktorý má rekonštruovať priebeh tejto stredovekej komunikácie v teréne. Rad vedeckých konferencií, výstav, článkov i spomienkových a turistických akcií svedčí o tom, že sa Zlatá cesta v poslednej dobe prebúdza k novému životu a že by mohla opäť plniť svoju dávnu úlohu spojnice medzi krajinami a národmi na oboch stranách Šumavy.
Národný výbor československý
Národný výbor československý   (orig. ; iné zápisy: zriedkavejšie Národný výbor česko-slovenský, Národný výbor    ) bol pôvodne český, neskôr česko-slovenský vrcholný orgán prvého česko-slovenského domáceho odboja. Vznikol 13. júla 1918. Jeho úlohou bola príprava prevzatia štátnej moci na území etablujúceho sa Československa a vypracovanie základných právnych predpisov nového štátu.
Vznik a vývoj
Počiatky Národného výboru československého siahajú do roku 1916, keď bol 18. novembra 1916 vytvorený Český zväz a Národný výbor. Český zväz bol zväz českých poslancov Ríšskej rady, ktorého účelom bol jednotný postup v otázkach národno-politických a ústavnoprávnych. Národný výbor vznikom ako "oporný" orgán zväzu a bol zložený zo zástupcov českých politických strán. Toto prehlásenie nieslo názov Oznámení o vzniku Českého svazu a Národního Výboru (Národný výbor sa písal ako Národný Výbor).
Ešte začiatkom roka 1917 česká politická reprezentácia odmietala Masarykove ciele vytvoriť samostatný česko-slovenský štát a domnievala sa, že dôjde k vyhláseniu čs. štátu v rámci habsburskej monarchie (Předsednictvo českého svazu k prohlášení dohodových vlád o válečných cílech, 31. január 1917, podpísaní F. Staněk, dr. B. Šmeral, Maštálka).
V júni 1918 uznalo Francúzsko právo na samostatnosť československého národa a Česko-slovenskú národnú radu ako predstaviteľku národa.
Národný výbor československý vznikol v Prahe 13. júla 1918. Mal 38 členov, boli v ňom pomerným spôsobom podľa výsledkov volieb do Ríšskeho snemu v r. 1911 zastúpené strany nasledovne: (10 členov sociálni demokrati, 9 agrárnici, 9 štátoprávni demokrati, 4 národní socialisti, 4 realisti, 1 staročesi, 1 katolíci).
Na jeseň 1918 bolo už Rakúsko-Uhorsko v takom pokročilom rozklade, že so vznikom Česko-Slovenska sa v Prahe počítalo ako so samozrejmosťou. V priebehu októbra došlo k programovému zjednoteniu oboch táborov česko-slovenskej reprezentácie. Pražskí predstavitelia dostali možnosť odcestovať do Švajčiarska a stretnúť sa s politikmi v emigrácii. Na rokovaniach sa zúčastnili Karel Kramář, Václav Klofáč, František Staněk, Gustav Habrman, Antonín Kalina, Přemysl Šámal, Jaroslav Preiss a Karel Svoboda. Delegáciu politikov v emigrácii viedol Dr. Edvard Beneš.
Výsledkom stretnutia bolo rozhodnutie o tom, že budúci štát bude republikou, a tiež bolo dohodnuté konkrétne personálne obsadenie česko-slovenskej vlády, ktorá mala mať 14 členov, z toho 4 Slovákov (Milan Rastislav Štefánik, Milan Ivanka, Milan Hodža, Vavro Šrobár) a jedného Nemca.
27. októbra 1918 vydal minister zahraničných vecí Rakúska-Uhorska Július (Gyula) Andrássy ml. nótu určenú americkému prezidentovi Wilsonovi o prijatí podmienok pre uzavretie mieru a ochote rokovať o mieri. Keď sa s touto nótou o deň neskôr zoznámila verejnosť, vypukli v Prahe všeobecné oslavy, keďže nóta bola považovaná za kapituláciu monarchie.
28. október 1918
Predstavitelia Národného výboru („muži 28. októbra“ - Alois Rašín, Antonín Švehla, František Soukup, Jiří Stříbrný a Vavro Šrobár), vyhlásili v pondelok 28. októbra 1918 v Prahe samostatný československý štát a vydali prvý zákon, zákon o zriadení samostatného štátu československého. Autorom oboch dokumentov bol JUDr. Alois Rašín. V ten istý deň boli do Národného výboru prizvaní 4 slovenskí zástupcovia.
Zástupcovia Národného výboru začali postupne preberať ríšske úrady - postupne prebrali Vojnový obilný ústav, české miestodržiteľstvo, policajné riaditeľstvo, vrchný krajinský súd a štátne zastupiteľstvo. Boli vytvárané poriadkové sily z členov Sokola. Na odpor sa postavili iba vojenské veliteľstvá v Prahe a Litoměřiciach, ale vzdali sa bez boja, takže prevrat bol nekrvavý.
K vyhláseniu Národného výboru česko-slovenského sa Slováci prihlásili vyhlásením Martinskej deklarácie 30. októbra 1918.
Ďalšie udalosti
14. novembra 1918 bolo z Národného výboru vytvorené Revolučné národné zhromaždenie, ktoré predalo výkonnú moc prvej česko-slovenskej vláde Karla Kramářa, menovanej v ten istý deň. Tá prevzala vládu od Masarykovej Dočasnej československej vlády, uznanej 14. októbra v Paríži západnými mocnosťami.
Predsedom Národného výboru bol Karel Kramář, podpredsedom Antonín Švehla, konateľom František Soukup.
Hurikán Dean
thumb|Hurikán Dean južne od Dominikánskej republiky
Hurikán Dean bol tropický cyklón, ktorý sa vytvoril v roku 2007 nad Atlantickým oceánom. Podľa Saffirovej-Simpsonovej hurikánovej stupnice sa radil do štvrtej kategórie, avšak kvôli zvýšeniu rýchlosti hurikánu na 260 km/h Centrum pre hurikány ho preradilo do najvyššej piatej kategórie. Počiatky vytvorenia možno vystopovať na západnom pobreží Afriky, kde sa 11. augusta vytvorila tlaková níž a takzvaná Tropická vlna, kde sa rozvíjala oblačnosť a búrky. Posunom na západ potom vlna zosilňovala.
Bezpečnostné opatrenia
Vo všetkých štátoch, kde hrozí, že hurikán zasiahne, boli ustanovené všetky možné bezpečnostné opatrenia ako evakuácia miestnych obyvateľov, zatvorenie verejne prístupných miest (letiská, školy a pod.), zabezpečenie lekárskej a záchranárskej služby atď. V najnebezpečnejších miestach, kde už hurikán zasiahol, platí zákaz vychádzania.
Cazavet
Cazavet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ariège, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 212 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pieseň o Rolandovi
right|thumb|Rolandova smrť. [[Jean Fouquet, okolo 1455-1460.]] Pieseň o Rolandovi alebo Rolandova pieseň je starofrancúzsky veršovaný epos, tzv. chanson de geste - pieseň o činoch. Anonymná skladba je napísaná v štyritisíc desaťslabičných veršoch. Patrí medzi najstaršie diela francúzskej literatúry. Vznikol na rozhraní 11. a 12. storočia a jeho jadrom sú skutočné historické udalosti za vlády Karla Veľkého. Je súčasťou tzv. ''karolínskeho cyklu". Napriek tomu, že sa opiera o určité historické udalosti, obsahuje mnoho legendových prvkov.
Historickým jadrom eposu je relatívne menej významná bitka v Roncevauxskom priesmyku, ktorá sa odohrala 15. augusta 778 medzi kresťanskými Frankami- Karolovým vojskom a mohamedánskymi Saracénmi, tak ako ju zaznamenal kronikár Einhard v diele Život Karla Veľkého. K bitke dochádza po sedemročnej krížovej vojne, v ktorej Karolovo vojsko oblieha Saracénov usadených v španielskej Zaragoze. Saracéni falošnými sľubmi prinútia Karolove oddiely na odchod. V Roncevauxskom priesmyku Saracéni napadnú zadný voj Karolovho vojska, vedený Rolandom. V boji s nepriateľskou presilou Roland zo začiatku odmieta radu priateľa Oliviera zatrúbiť na zázračný roh Olifant, aby privolal posilu, a statočne sa bráni mečom Durandalom. Až keď je Durandal v boji zničený, ťažko ranený Roland zatrúbi na Olifant tak silno, až mu praskne spánková tepna a rytier umiera. V boji padne i dvanásť rytierov, medzi nimi „Hruodland, prefekt Bretónskej marky“ (Hruodlandus Brittannici limitis praefectus). Karol s vojskom sa rýchlo vracia, porazí Saracénov a dobyje Zaragozu. Panovníkovi sa vo sne zjaví archanjel Gabriel a vyzýva ho na novú výpravu. thumb|left|Momenty z bitky v Piesni o Rolandovi Pieseň sa dochovala vo viacerých rukopisoch, ktoré dokazujú jej rozšírenie a popularitu v 12. až 14. storočí. Najstaršia verzia sa datuje približne do roku 1080. Je príkladom žánru chanson de geste, ktorý oslavuje hrdinské činy legendárnych hrdinov.
Stankovce (okres Trebišov)
Stankovce sú obec na Slovensku v okrese Trebišov. V období rokov 1964 až 1968 boli s obcou Kravany súčasťou obce Podhorany.
Polohopis
Stankovce ležia v severozápadnej časti Východoslovenskej nížiny, v nadmorskej výške okolo 140 m. n. m. Leží na úpätí Slanských vrchov. Obcou preteká potok Viničkov. Západne od obce tečie potok Rakovec a východne Poliansky kanál.
Dejiny
Podľa Uličného prvý doklad o Stankovciach poznáme v listine Jágerskej kapituly z roku 1355 o deľbe časti majetkov panstva Sečovce medzi príslušníkmi rodu Bokša. Deľba sa vzťahovala aj na dedinu Stankovce.
Boli to zväčša maďarizované tvary pôvodného slovenského názvu Stankovce. Ten korenil v mene Stanko. Bližšie neznámy muž takého mena mohol byť zemianskym vlastníkom majetku a zakladateľom sídliska v 13. storočí, prípadne šoltýsom vo vznikajúcej dedine v prvej polovici 14.storočia. Prvá možnosť sa javí pravdepodobnejšou.
Stankovské sedliacke domácnosti okrem richtára v roku 1441 vyplatili daň kráľovi 13,5 zlatého, hospodárili teda na vyše 13 a pol sedliackych usadlostiach. Neskôr väčšina sedliakov schudobnela, alebo sa odsťahovala. V roku 1567 ich zdanili od troch port. Pozemky pre 3 domácnosti ležali opustené a tri domácnosti boli želiarske. V roku 1582 sedliakov zdanili od dvoch port. V roku 1600 malo sídlisko dvanásť obývaných poddanských domov.
Miloslav Mojžiš (hudobný skladateľ)
Miloslav „Miňo“ Mojžiš (* 14. júl 1958, Banská Bystrica† 29. máj 2019 ) bol slovenský skladateľ, aranžér, textár, scenárista, spisovateľ, producent, inštrumentalista a dirigent.
Stankovce (okres Trebišov)
Dejiny
Na prelome 16. a 17. storočia boli Stankovce stredne veľkou dedinou s poddanským obyvateľstvom. Chudobnenie sedliackych domácností v Stankovciach pokračovalo aj v 17.storočí.Súčasne sa znižoval aj počet obývaných poddanských domov. V roku 1610 zdanili vtedajších sedliakov aj želiarov spolu od pol porty, v roku 1635 len sedliakov iba od štvrť porty. Želiarov vtedy nebolo.