cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paternoster (výťah)
Výhody a nevýhody
Nevýhodou je naopak praktická nemožnosť prepravovať telesne postihnuté osoby a malou rýchlosťou spôsobená problematická použiteľnosť vo výškových budovách na väčšie medzipodlažné vzdialenosti. Cez svoje výhody sú paternostery na ústupe. Nové sa nestavajú a staré sa buď rekonštruujú alebo sa nahrádzajú výťahmi.
Paternoster na Slovensku
Funkčný paternoster možno vidieť v budove Slovakotexu v Trenčíne, v budove ŽSR, na Ministerstve dopravy, na Ministerstve vnútra a na Ministerstve pôdohospodárstva v Bratislave , v budove Technickej univerzity v Košiciach.
Mierová strana
Mierová strana bolo zoskupenie poslancov Uhorského snemu v rokoch 18481849, ktorí sa po vypuknutí Uhorskej revolúcie a najmä po nástupe Františka Jozefa I. na trón snažili dohodnúť s Habsburgovcami. Mierová strana nebola organizovaná skupina, nemala akceptovaného lídra a preto mnohí historici pochybujú o jej existencii. Každopádne, niektorí poslanci snemu (napr. Mikuláš Vešelényi, Gabriel Kazinci, Ľudovít Kováč, Pavol Ňáry), sú často zaraďovaní medzi jej členov.
História
28. októbra 1848 poslali uhorskí biskupi panovníkovi adresu, ale bez výsledku. Neskôr Mikuláš Vešelényi sa svojou autoritou zasadil v prospech uznania nového kráľa a za uzavretie mieru.
Avšak kvôli absencii akejkoľvek straníckej organizovanosti sa nedá hovoriť o poslancoch okolo Vešelényiho ako o skutočnej strane.
Po presťahovaní snemu do Debrecínu Štefan Bezerédj v januári 1849 predniesol snemovnú reč v prospech mieru, ktorú podporili nie len Gabriel Kazinci a Ľudovít Kováč, ale aj podpredseda komisie národnej obrany Pavol Ňári. Keďže však aj oni boli presvedčení o Košutovej nenahraditeľnosti, snažili sa len diskreditovať členov jeho okruhu, najmä Ladislava Madarása, čo sa im aj podarilo a začali sa častejšie stretávať, snažili sa kontaktovať Artúra Görgeia a podarilo sa im prostredníctvom Móra Jókaiho získať vplyv v médiách - v časopise „Večerné listy“ (Esti lapok).
Authon-du-Perche
Authon-du-Perche je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Baigneaux (Eure-et-Loir)
Baigneaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Trampot
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Baigneaux (Eure-et-Loir)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Trampot
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tranqueville-Graux
Tranqueville-Graux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La casa de papel
La casa de papel (v angličtine Money Heist) je španielsky lúpežný kriminálny televízny seriál, ktorý vytvoril Álex Pina. Sériál sleduje dve dlho pripravované lúpeže vedené profesorom (Álvaro Morte), jednu v španielskej kráľovskej mincovni a druhú v španielskej banke, vyrozprávané z pohľadu jedného z lupičov, Tokio (Úrsula Corberó). Príbeh je rozprávaný v reálnom čase a spolieha sa na flashbacky, časové skoky, skryté motivácie postáv a nespoľahlivého rozprávača.
Seriál mal byť pôvodne limitovanou 15-dielnou sériou rozdelenou do dvoch celkov. Pôvodne sa vysielal od 2. mája do 23. novembra 2017 na španielskej televíznej stanici Antena 3. Neskôr v roku 2017 ho prevzal Netflix, ktorý seriál prerobil; prvú 9-dielnu sériu rozdelil 13 epizód a druhú 6-dielnu sériu do 9 epizód. Tretia séria mala na Netflixe premiéru 19. júla 2019 a štvrtá 3. marca 2020. V ten istý deň bol na Netflixe zverejnený dokument s názvom La casa de papel: El fenómeno, ktorý hovorí o tom, prečo sa stal seriál taký populárny. Obsahuje tiež rozhovory s autormi a hercami seriálu. 31. júla 2020 Netflix oznámil, že seriál bude predĺžený o finálnu piatu sériu, ktorá bola rozdelená do dvoch celkov; prvý 5-dielny celok mal premiéru 3. septembra a druhý 3. decembra 2021.
Seriál sa natáčal v Madride v Španielsku. Značné množstvo častí sa natáčalo aj v Paname, Thajsku, Taliansku (Florencia), Dánsku a Portugalsku.
Seriál získal niekoľko ocenení vrátane Medzinárodnej ceny Emmy za najlepší dramatický seriál na 46. ročníku udeľovaní Medzinárodných cien Emmy, ako aj uznanie kritikov za prepracovaný dej, medziľudské vzťahy, réžiu a za pokus o inováciu španielskej televízie. Talianska antifašistická pieseň „Bella ciao“, ktorá sa v seriáli viackrát objavila, sa v roku 2018 stala letným hitom v celej Európe. Do roku 2018 bol tento seriál najsledovanejším seriálom v neanglickom jazyku a jedným z najsledovanejších seriálov celkovo na Netflixe, pričom mal mimoriadny ohlas u divákov zo stredomorskej časti Európy a regiónov latinskej Ameriky.
Sekundér (geológia)
Sekundér je termín používaný v minulosti a najmä v zahraničí na označenie určitého geochronologického obdobia, ktorého presná definícia sa menila podľa autora a menila sa aj v priebehu času. Sekundér bol najčastejšie súčasťou historického delenia dejín Zeme na obdobia primér – sekundér- terciér- kvartér (resp. spočiatku len na obdobia primér-sekundér). Konkrétne bol sekundér definovaný jedným z nasledujúcich spôsobov (v odrážkach sú uvedené názvy podľa chronostratigrafickej tabuľky platnej v súčasnosti): Zdroje odseku:
Názov a synonymá
Termín zaviedol Thomas Burnet v roku 1681 v podobe „monticulos secundarios“ (z jeho pohľadu išlo o sedimenty z doby po potope). Následne ho používali v Taliansku rôzni autori v 18. stor. vo význame a) alebo c) v podobe „monti secondari“ (Moro 1740, Tozzetti 1754, Arduino 1760), pričom Giovanni Arduino ako prvý v Taliansku zaviedol význam c), keďže rozlišoval primér-sekundér-terciér-kvartér.
V nemeckých textoch druhej polovice 18. stor. a začiatku 19. stor. (menej často aj neskôr) bol ekvivalentom pre význam c) termín Flö(t)zgebirge, pre význam a), b) alebo c) aj termíny sekundäres Gebirge, sekundäre Zeit, Sekundärzeit, sekundäre Periode  , neskôr pre význam c) aj termíny Gebirge der zweiten Formation, Gebirge der zweiten Ordnung . Z vyššie uvedených termínov sa v 20. storočí používal väčšinou už len tvar Sekundär(zeit), vo význame d) ,  a to zhruba do polovice storočia  ; odvtedy sa používa už len termín Mesozoikum (bežný od polovice 19. stor.) alebo ako synonymum termín Erdmittelalter či Mittelalter der Erde (od zač. 20. stor.).
V čestine (v texte, ktorý je výslovne určený aj pre Slovensko) zaviedol Presl na začiatku 19. stor. ako ekvivalent nemeckého termínu Flötzgebirge domáci termín třetihory. Následne sa termín třetihory, resp. po slovensky tretihory (v slovenčine aj v podobe treťovrchy ) teda používal ako ekvivalent vyššie uvedeného významu c) slova sekundér, čiže ako to, čo dnes voláme mezozoikum a vrchné paleozoikum (Domáci názov druhohory bol v tej dobre ekvivalentom nie sekundéru, ale nemeckého termínu Übergangsgebirge, ktorému dnes zhruba zodpovedá spodné paleozoikum)  . V druhej polovici 19. stor. sa na označenie sekundéru (význam d, čiže mezozoikum) začal používať domáci termín druhohory (v slovenčine neskôr ojedinele aj v podobe druhovršie ), kým termín treťohory sa začal používať ako domáce označenie pre terciér; toto použitie termínov platí dodnes.     Tvar sekundér bol u nás zriedkavý už v minulosti a dnes sa namiesto neho používa tvar druhohory.
V angličtine sa ako ekvivalent Montii Secondari a Flötzgebirge (významy a) až c) ) používal termín Secondary (Era/Period/Class/Age) - prvý doklad použitia je z roku 1813, ďaľšie doklady sú napr. Phillips 1815, Buckland-Phillips 1818, Humboldt-Cuvier 1825, Lyell 1833, 1839, Webster-Buckland 1836. Občas sa však používal aj výraz Floetz, a v 19. stor. často vo význame c) v opozícii k termínu Secondary použitému v takom prípade vo význame b) (napr. Phillips 1815, Conybeare-Phillips 1822). V druhej polovici 19. stor. a na zač. 20. stor. sa používal prakticky už len termín Secondary, a to ako synonymum termínu Mezozoic, t.j. vo význame d) (Phillips 1855, Owen 1861, Lyell 1874, Geikie 1903). Odvtedy sa presadil termín Mesozoic, i keď sa termín Secondary ojedinele vyskytuje dodnes.      Od 20. stor. sa občas vyskytuje aj termín „Age of Middle Life“ alebo „Age of Medieval Life“.
Ostatné jazyky spomenieme už len stručne: Vo francúzštine sa názov „secondaire“ (alebo „ère secondaire“) používa dodnes. Podobne v španielčine sa názov „secundario“ (alebo „era secundaria“) používa dodnes. Aj v taliančine sa názov „èra secondaria“ (alebo „Secondario“) používa dodnes. Vo všetkých týchto troch jazykoch sa však namiesto vyššie uvedených tvarov dnes uprednostňuje miestny ekvivalent tvaru mezozoikum.
V ruštine sa v minulosti používal názov vtoričnaja era (zhruba do polovice 20. stor. ), dnes sa používa už len termín mezozojskaja era (alebo mezozoj).
Čerchovské hvozdy
Národná prírodná rezervácia Čerchovské hvozdy je najrozsiahlejším chráneným územím v oblasti Českého lesa. Jej rozloha je 327 ha. Nachádza sa na svahoch vrcholov Čerchov, Malý Čerchov a Sedlová Jedlina.
Ochrana
Hlavným predmetom ochrany sú bukové a zmiešané lesné porasty s charakteristickými rastlinami i živočíchmi.
Lokalita
Pretože sa rezervácie nachádza v bývalom pohraničnom pásme. Pretože bola lokalita dlho verejnosti neprístupná, je tu príroda zachovalá. Vlastný vrcholok Čerchova bol v 19. stor. odlesnený a vôbec značne zdevastovaný, a preto nie je do rezervácie zahrnutý.
Vegetácia
Vegetácia Čerchovských hvozdov sa skladá z lesných spoločenstiev. Z prirodzených dominujú kyslé bučiny. Na kamenistých svahoch sa vyskytujú sutinové lesy.
Fauna
Za zmienku stojí pravdepodobne len značná rozšírenosť rysa ostrovida, ktorý bol v čechách v 19. st. vyhubený.
Vrbina-Holiare
Vrbina-Holiare je kanál v regióne Podunajsko na území obce Čiližská Radvaň a mesta Veľký Meder v okrese Dunajská Streda v Trnavskom kraji a v malom rozsahu na území obce Číčov v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do kanála Číčov-Holiare. Má dĺžku.
Začiatok
Začína sa v južnej oblasti územia obce Čiližská Radvaň juhozápadne od jej časti obce Vrbina v okrese Dunajská Streda, pri kanáli Milinovice-Vrbina v poľnohospodárskom extraviláne v v juhozápadnom kúte poľa Lesný chrbát.
Opis toku
Od začiatku tečie východným smerom cez poľnohospodársky extravilán obce Čiližská Radvaň v časti obce Vrbina, v podteká cestu z Čiližskej Radvane do obce Kľúčovec a zároveň v  priberá ľavostranný prítok Červený kanál, priberá bezmenný ľavostranný prítok, pretína hranicu medzi obcami Čiližská Radvaň a Veľký Meder, v  podteká cestu medzi obcami Veľký Meder a Číčov, priberá ľavostranný prítok Ižopský kanál, v  pretína obecnú, okresnú aj krajskú hranicu medzi Veľkým Mederom a Číčovom, po krátkom úseku územím obce Číčov ústi v  v ostrom uhle do kanála Číčov-Holiare v poľnohospodárskom extraviláne obce Číčov ako jeho pravostranný prítok. Kanál Vrbina-Holiare patrí do okresu Dunajská Streda v Trnavskom kraji a v nepatrnom rozsahu aj do okresu Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Kanál Vrbina-Holiare má dva významnejšie prítoky: Červený kanál a Ižopský kanál. Začína sa a preteká na území obce Čiližská Radvaň, preteká územím obce Veľký Meder a veľmi krátkym úsekom preteká a ústi na území obce Číčov.
Pôvod názvu
Motiváciou pomenovania bolo vymedzenie smeru kanála. Názov vodného toku Vrbina-Holiare má pôvod v štandardizovaných toponymách: v názve časti obce, na území ktorej sa začína a preteká, čiže v názve Vrbina v obci Čiližská Radvaň, a v názve obce Holiare, na území ktorej sa začína kanál Číčov-Holiare, do ktorého ústi kanál Vrbina-Holiare. Obidva elementy názvu kanála sú spojené spojovníkom. Tento spôsob pomenovania súčasných vodných kanálov je bežný. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Holiare-Kosihy je jedinečným hydronymom (júl 2022). Názov vodného kanála bol štandardizovaný v roku 1978 V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Vrbina-Holiare je jedinečným hydronymom (júl 2022).
Bernard Katz
Sir Bernard Katz (* 26. marec 1911, Lipsko, Nemecko† 20. apríl 2003, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol nemecko-britsko-austrálsky lekár a biofyzik.
Slemä
Slemä je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Liptovským Jánom, približne juhozápadne od Liptovského Hrádku.
Bernard Katz
V roku 1970 získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu. Cena bola udelená za prácu o neurotransmiteroch a spolu s ním ju získali tiež Julius Axelrod a Ulf von Euler.
Narodil sa v Lipsku do židovskej rodiny ruského pôvodu. Na miestnej univerzite vyštudoval v roku 1934 medicínu a v roku 1935 utiekol pred nacistami do Británie. Doktorát získal roku 1938 na University College London (UCL), kde ho spočiatku viedol Archibald Hill. Potom pôsobil v Austrálii a počas druhej svetovej vojny sa zúčastnil vojny v Tichomorí. Austrálske občianstvo získal v roku 1941. Po návrate do Anglicka sa stal v roku 1952 profesorom na UCL a členom Kráľovskej spoločnosti. V roku 1969 bol povýšený do šľachtického stavu. Na odpočinok odišiel roku 1978.
Slemä
Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovský Ján a Liptovská Porúbka. Najbližšími sídlami sú severným smerom ležiaci Liptovský Ján, Liptovský Hrádok a Liptovská Porúbka, východne sa nachádza Malužiná. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis
Slemä je súčasťou dlhej rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Ďumbiera v hlavnom hrebeni. Tá sa stáča v oblúku na sever a pokračuje cez Rovnú hoľu na Smrekovicu. Východným smerom ležia Selnice a Hradište, južným Ohnište , západným Krakova hoľa , Škopovo  a Kopa  a severným Smrekovica, Brtkovica  a Bukovica. Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západných svahov odvádza riečka Štiavnica a z východných Michalovský potok. Na vrchol vedie značený chodník a masív je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Jánska dolina a Ohnište.
Výhľady
Hrebeň i vrchol pokrýva súvislý, miestami však riedky lesný porast, ktorý tak umožňuje obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy a Malú Fatru.
Imrich Oravecz
Imrich Oravecz (* 15. december 1894, Haniska – † 22. december 1971, Rožňava) bol slovenský kresliar, portrétista, žánrista, maliar, krajinár. Pôsobil vo Veľkej Ide, Rožňave a v Košiciach.
Životopis
Imrich Oravecz (príp. Imrich Oravec, Imre Oravetz, Imre Oravecz, Emerich Oravecz) sa narodil v maloroľníckej rodine v Haniske pri Košiciach. Pracoval na rodinnom majetku, ale aj ako poľnohospodársky robotník. Po vypuknutí Prvej svetovej vojny sa v roku 1914 zapojil do bojov a vrátil sa predčasne ako invalid. V rokoch 1916 - 1917 absolvoval vyššiu strojnícku priemyslovku v Košiciach. V roku 1920 si všimol jeho schopnosti JUDr. Josef Polák, vtedajší riaditeľ Východoslovenského múzea v Košiciach a spolu s dr. Vladimírom Mutňanským, starostom mesta Košice, a županom Košickej veľžupy dr. Jánom Rumanom mu umožnili v roku 1921 - 1922 štúdium u maliara Ľudovíta Csordáka, a v rokoch 1922 - 1926 štúdium v súkromnej škole Eugéna Króna v Košiciach. Neskôr sa stal členom výtvarného odboru Kazinczyho spoločnosti v Košiciach a v roku 1939 - 1944 členom Sväzu slovenských výtvarných umelcov. V roku 1942 sa zúčastnil študijnej cesty do Viedne. V rokoch 1946 - 1949 bol členom Spolku východoslovenských umelcov Svojina. Žil vo Veľkej Ide pri Košiciach a v roku 1967 sa presťahoval do Rožňavy.
Patrí k významným nasledovníkom maliarstva košickej moderny. Vyšiel zo secesného symbolizmu, v olejomaľbách a pasteloch 30-tych rokov však už predviedol pôvabný, insitný variant ľudového žánru, priamočiaro a neštylizovane predvádzajúci maliarov život, jeho bezprostredné ukotvenie v dedinskom prostredí.
Imrich Oravecz pritom neprestal orať. ''Oral a maľoval. Maľoval a oral''. Týmito slovami ho popisuje rodák z Hanisky a jeho súčasník Mons. Jozef Tóth, vo svojej publikácii v časopise ''Krok. Literatúra a umenie''. Umelec s dvoma povolaniami a dvoma láskami: k farbám a k zemi. Veľký farebný lyrik a polyfonista. Láska k výtvarnému umeniu nezabila v ňom lásku k zemi, k mäkkej hrude, k rovinám pšenice a jačmeňa, ktoré sám kosil - nielen videl kosiť. Maľoval nielen rukami a štetcom, ale aj srdcom a dychom. Námetovo sa orientoval na krajiny takmer výlučne z okolia Veľkej Idy a ojedinele aj na Hanisku - svoje rodisko, ďalej na figurálne kompozície a krajiny oživené štafážou a pomocníkmi človeka - domácimi zvieratami. Jeho modelmi boli pracujúci roľníci a často Rómovia.
Diviacka pahorkatina
Diviacka pahorkatina je geomorfologický podcelok Turčianskej kotliny. Leží v jej južnej časti a zo západu, juhu i východu ju obklopujú pohoria. Jediným mestom na jej území sú Turčianske Teplice.
Vymedzenie
Pahorkatina zaberá prevažnú časť Horného Turca v širšom okolí Turčianskych Teplíc. Najmä v centrálnej časti len mierne zvlnenú krajinu odvodňuje rieka Turiec a jej prítoky. Severným smerom pokračuje Turčianska kotlina podcelkami Valčianska pahorkatina, Turčianske nivy a Mošovská pahorkatina. Veniec hôr začína na východe Veľká Fatra podcelkom Bralná Fatra, nasledujú na juhovýchode a juhu Kremnické vrchy s podcelkami Flochovský chrbát a Kunešovská hornatina a na západe vystupuje pohorie Žiar s podcelkami Horeňovo a Vyšehrad.
Ochrana prírody
Východný okraj územia patrí do ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra, vodný tok Turiec chráni rovnomenná národná prírodná rezervácia. Plošne menšie sú chránené areály Žarnovica, Diviacke kruhy, Jazernické jazierko a Ivančinské močiare, ako aj NPR Rakšianske rašelinisko.
1I/ʻOumuamua
1I /'Oumuamua (pôvodne C/2017 U1 (PANSTARRS), A/2017 U1 a 1I/2017 U1) je medzihviezdny objekt, ktorý preletel slnečnou sústavou. Môže ísť o hyperbolický asteroid alebo pozostatok kométy (exokométy) pretiahnutého tvaru s dĺžkou asi 800 m, ktorý bol objavený 19. októbra 2017 pomocou ďalekohľadov Pan-STARRS 1 na Havajských ostrovoch. Pri objavení mal zdanlivú magnitúdu 19,7.
Opis
'Oumuamua je prvý objekt, u ktorého bolo s veľkou pravdepodobnosťou určené, že nebol súčasťou slnečnej sústavy, ale že priletel z medzihviezdneho priestoru.
Teleso priletelo zdanlivo zo súhvezdia Lýry veľkou rýchlosťou 25,5 km/s (niekoľkonásobnou oproti najrýchlejším podobným telesám obiehajúcim v slnečnej sústave). Pôvodne sa považovalo za kométu (preto označenie C/2017 U1), neskôr za planétku (A/2017 U1). Až ďalšie pozorovania ukázali jeho medzihviezdny pôvod. Následne obletelo Slnko, ktoré svojim gravitačným pôsobením zvýšilo jeho rýchlosť na 44 km/s. K Zemi sa počas svojej cesty priblížilo najviac na vzdialenosť 24 milióna kilometrov. Teraz mieri po hyperbolickej dráhe smerom do súhvezdia Pegasa.
V čase objavu už mal objekt za sebou prelet okolo Slnka i okolo Zeme, čo komplikovalo ďalšie pozorovania, pretože jasnosť objektu klesala.
Povrch má spektrálne červený odtieň.
Etymológia
Názov 'Oumuamua je havajského pôvodu a označuje posla, ktorý k nám bol vyslaný z dávnej minulosti.
Kandidát na mimozemské plavidlo
Astronómovia z organizácie Harvard Smithsonian Center for Astrophysics v roku 2018 vyhlásili, že 'Oumuamua „môže byť solárne plavidlo umelého pôvodu“. Viedlo ich k tomu zrýchlenie telesa po dráhe pri ceste vnútornej oblastí Slnečnej sústavy, ktorý by išlo vysvetliť využitím slnečného vetra, no nie bežnou gravitáciou všetkých tu nám už známych objektov.
Štúdia z 2019 však uvádza, že existuje rad prírodných javov, ktoré môžu pôvod telesa vysvetliť.
Tvarom a trajektóriou pripomínalo mimozemské teleso zo sci-fi románu Arthura C. Clarka Stretnutie s Rámou Rendezvous with Rama.
Lipari (mesto)
náhľad|Pohľad na mesto Lipari je hlavné mesto Liparských ostrovov, súostrovia v Tyrrhenskom mori severne od Sicílie. Má približne 11 000 obyvateľov.
Tlmočenie (rozlišovacia stránka)
Tlmočenie (príslušná osoba je tlmočník) môže byť:
Tlmočník môže byť v slovenskom práve aj: úradný tlmočník, synonymum: súdny tlmočník, pozri pod úradné tlmočenie
Baignolet
Baignolet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Trémonzey
Trémonzey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lukáš Diviš (1987)
Lukáš Diviš (* 7. august 1987, Nitra) je slovenský volejbalista. Hráva na pozícii smečiara. Je členom širšieho výberu slovenskej reprezentácie.
Volejbal na Panamerických hrách 1963
Volejbal na Panamerických hrách 1963 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1963. Konal sa v São Paulo, v Brazílii v dňoch od 21. apríla3. mája 1963, za účasti 8 mužských a 3 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Argentíny a Čile. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 3. vydanie. Zápasy sa hrali v Ginásio Palestra Itália s kapacitou 1 500 divákov.
V mužskej kategórii získala titul domáca 🇧🇷, ktorá sa vo finálovej skupine umiestnila pred 🇺🇸. U žien zvíťazila rovnako 🇧🇷, keď v jedinej hranej skupine vyhrala všetky zápasy.
Lukáš Klimek
Lukáš Klimek (* 14. november 1986, Ostrava) je český hokejista, ktorý hrá v českej Tipsport extralige.
Kariéra
Lukáš Klimek prvýkrát hrá vo svojom rodnom meste v juniorskom hokejovom tíme HC Vítkovice Steel. V roku 2002 sa presťahoval do juniorského tímu HC Sareza Ostrava (dnes HC RT Torax Poruba), kde hral od roku 2002 do roku 2004 v sekcii U18 a U20. V rokoch 2005 až 2006 pokračoval v tomto tíme.
V sezóne 2005/2006 hral za Indiana Ice v americkej hokejovej lige United States Hockey League (USHL) v Indianapolise v Indiane. V roku 2006 prešiel do HC Vítkovice Steel, kde hral až do apríla 2013. Od mája 2013 hrá v HC Sparta Praha.
Ragby na Panamerických hrách 2019
Ragby na Panamerických hrách 2019 bol ragbyový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2019. Konal sa v Lime, v Peru v dňoch od 26. do 28. júla 2019, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvo mužov 🇯🇲 a družstvá žien 🇹🇹 a domáceho 🇵🇪. Ragbybový turnaj sa na hrách organizuje iba od roku 2011 a toto bolo jeho 3. vydanie, opäť v sedmičkovej verzii. Zápasy sa odohrali na štadióne Campo de Rugby s kapacitou 2 500 divákov, ktorý je súčasťou športového komplexu Complejo Deportivo Villa María del Triunfo.
Titul v mužskej kategórii získala premiérovo 🇦🇷, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad obhajcom prvenstva z 🇨🇦. U žien obhájila titul 🇨🇦, keď vo finále vyhrala nad 🇺🇸.
Ubexy
Ubexy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Postřekovské rybníky
Prírodná rezervácia Postřekovské rybníky, ev. č. 1326, sa nachádza v lokalite Postřekov, Ždánov, Klenčí pod Čerchovem v okrese Domažlice. Správa AOPK Plzeň.
Výmera: v zriaďovacej vyhláške je v čl. 1 uvedená plocha 146,39 ha, ale súčtom plôch jednotlivých parciel dôjdeme k ploche iba 99,6834 ha; takisto plocha ochranného pásma je v čl. 4 uvedená chybne - 47,74 ha, správne má byť 53,7455 ha.
Ochrana
Predmetom ochrany je podľa zriaďovacej vyhlášky "zvyšok pôvodnej krajiny s vlhkými lúkami a sústavou malých rybníčkov extenzívne obhospodarovaných. Územie je tiež významným hniezdiskom a ťahovou lokalitou vtáctva. Vyskytujú sa tu aj vzácne a ohrozené druhy rastlín."
O rezervácii
Rezerváciu tvorí sústava viac ako 20 menších obhospodarovaných rybníkov obklopených vlhkými lúkami s bohatou flórou a vtáčou faunou, pri ľavom brehu Klenečského potoka, asi pol km od obce Postřekov. Celá lokalita je mokraďou nadregionálneho významu, bolo tu zistené vyše 300 druhov cievnatých rastlín. Najvýznamnejšie sú hniezdiská mnohých vtákov napr. slávik modrák (Luscinia svecica cyanecula). Ďalej tu hniezdia kaňa močiarna (Circus aeruginosus), kúdeľníčka lužná (Remiz pendulinus), kačice a bahniaky. Pri ťahu sa v rezervácii zastavuje tiež hvizdák veľký (Numenius arquata), kaňa sivá (Circus cyaneus), hrdzavka potápavá (Netta rufina) a rôzne druhy kalužiakov. Z bezstavovcov nutné spomenúť vzácneu bystrušku (Amara concinna) a pásavku (Chrysolina brunsvicencis).
Výčapský kanál
Začiatok
Začína sa v v juhovýchodnej oblasti územia obce Výčapy-Opatovce na južnej strane poľnej cesty v poli Za riekou v poľnohospodárskom extraviláne.
Opis toku
Od začiatku tečie južným smerom v priamke cez poľnohospodársky extravilán obce Výčapy-Opatovce v katastrálnom území Výčapy-Opatovce, v mení smer na juhovýchodojuh a v priamke pokračuje až do svojho ústia v  v poľnohospodárskom extraviláne obce Výčapy-Opatovce do vodného toku Dobrotka ako jeho pravostranný prítok na ľavom brehu Nitry. Výčapský kanál patrí do okresu Nitra v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina v geomorfologickom podcelku Nitrianska pahorkatina. Výčapský kanál nemá prítoky. Začína sa, preteká a ústi na území obce Výčapy-Opatovce.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Výčapský kanál má pôvod v štandardizovanom toponyme: v názve obce, na území ktorej sa začína, preteká a ústi, čiže v názve Výčapy-Opatovce. Najstarší dochovaný písomný záznam názvu osady (obce) 1. komponenta názvu dnešnej obce v období pomenovacieho procesu sa viaže k roku 1247 v podobe Wychap. Motiváciou pomenovania osady, obce Výčapy v období pomenovacieho procesu mohla byť charakteristická vlastnosť vodného toku v lokalite spojená s nežiaducim nadpriemerným vylievaním sa zo svojich brehov, porovnaj aj vyčapnúť vo význame vyliať, vystreknúť niečo. Z toponyma Výčapy rozšírením o formant -ský a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom umelý prívod vody na zavlažovanie alebo na odvodňovanie spravidla so spevnenými aspoň bokmi bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložené z prídavného mena a z podstatného mena) v podobe Výčapský kanál ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného kanála bol štandardizovaný v roku 2009. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Výčapský kanál je jedinečným hydronymom (júl 2022).
2I/Borisov
2I/Borisov (predtým C/2019 Q4 (Borisov)) je medzihviezdna kométa s heliocentrickou orbitálnou excentricitou ~ 3 a nie je viazaná na Slnko. Má nadbytočnú hyperbolickú rýchlosť v_\infty 32,3 km/s.
Objav
Objekt objavil 30. augusta 2019 Gennadij Borisov v Krymskom astrofyzikálnom observatóriu v Naučnom pomocou 0,65 metrového ďalekohľadu. Pri objavení bol vzdialený 3 ± 0,1au od Slnka au, 3,8 ± 0,1 au od Zeme, uhlová vzdialenosť od Slnka 38 °, zdanlivá magnitúda 17,8. Prišiel zo smeru od Kasiopeji neďaleko hranice s Perzeom a veľmi blízko ku galaktickej rovine. K perihéliu dôjde okolo 8. decembra 2019.
Excentricita
Pri pozorovaní len 12 dní existovali určité pochybnosti o tom, či je objekt medzihviezdny. Obežná dráha sa však priblížila k hyperbolickému riešeniu, ktoré naznačuje medzihviezdny pôvod.
Dosiahnuteľnosť kométy
Pre kozmické sondy je ťažko dosiahnuteľná pre svoju hyperbolickú nadmernú rýchlosť 32,3 km/s (1I/ʻOumuamua 26,33 km/s). Podľa tímu Initiative for Interstellar Studies (Iniciatíva pre medzihviezdne štúdie) mohla byť v júli 2018 pomocou rakety Falcon Heavy teoreticky vyslaná dvojtonová kozmická sonda, ktorá by preletela okolo ​​C/2019 Q4, ale iba v prípade, že objekt by bol objavený oveľa skôr. Štart po dátume objavenia by si vyžadoval značne veľký odpaľovací systém, ako napríklad Space Launch System systém, gravitačný manéver u Jupitera a Oberthov manéver pri Slnku. A dokonca aj SLS by teraz mohol vyniesť iba 3 kg užitočného zaťaženia (napríklad CubeSat) na trajektóriu smerujúcu k blízkemu preletu okolo kométy ​​C/2019 Q4.
Zloženie kométy
Dňa 13. septembra 2019 získal Gran Telescopio Canarias viditeľné spektrum C/2019 Q4 (Borisov), ktoré odhalilo, že tento objekt má zloženie, ktoré je podobné zloženiu nájdeného v spektre komét slnečnej sústavy.
Mary Barrová
Mary Barrová (neprechýlene Mary Barra, rod. Mary Teresa Mäkeläová, ; * 24. december 1961, Royal Oak, Michigan, USA) je americká inžinierka a manažérka, predsedníčka a výkonná riaditeľka spoločnosti General Motors.
Životopis
Obaja jej rodičia sú fínskeho pôvodu. Absolvovala Waterford Mott High School. V automobilovom priemysle začala pracovať v 18 rokoch ako kotrolorka blatníkov a kapôt, aby si zarobila na školné.
Absolvovala General Motors Institute (dnes Kettering University), kde získala bakalársky titul z elektrotechniky. Potom na postgraduálne štipendium od General Motors absolvovala Stanford University, kde v roku 1990 získala titul MBA.
Kariéra
Pre General Motors začala pracovať v roku 1980 v 18 rokoch ako spolupracujúca študentka a neskôr zastávala rôzne inžinierske a administratívne pozície vrátane vedenia továrne Detroit / Hamtramck Assembly.
V januári 2008 sa stala viceprezidentkou pre globálne strojárstvo a v júli 2009 viceprezidentkou pre globálne ľudské zdroje. V januári 2011 bola vymenovaná výkonnou viceprezidentkou globálneho vývoja produktov. V auguste 2011 bola táto pozícia rozšírená o zodpovednosť za globálny nákupný a dodávateľský reťazec.
V januári 2014 sa stala výkonnou riaditeľkou General Motors.
Peter Mečiar
Peter Mečiar môže byť:
Bailleau-Armenonville
Bailleau-Armenonville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lukáš Diviš
Lukáš Diviš môže byť:
Dnes je ten deň
Dnes je ten deň je piaty štúdiový album slovenskej skupiny Le Payaco. Album v roku 2015 vydalo hudobné vydavateľstvo Pavian Records. O rok neskôr (apríl, 2016) vyšla albumu reedícia na vinylovom LP.
Priamy preklad
Priamy preklad môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bajerovce
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bajerovce v okrese Sabinov.
Abéliovec dvojradý
Abéliovec dvojradý je druh rastliny z čeľade olivovité. Je to opadavý ker nižšieho vzrastu s tmavozelenými listami oválneho tvaru. Jeho zvláštnosťou je, že kvitne v zime: kvety sú voňavé, ružovobiele a hviezdicovitého tvaru.
Cryodrakon
Už v roku 1972 sa v Alberte našli kosti veľkého pterosaura. Predpokladalo sa, že ide o jedinca z rodu Quetzalcoatlus. Neskorší výskum ukázal, že ide o nový druh.
Patril medzi veľké druhy. Mal rozpätie krídel 10 m.
Bailleau-l’Évêque
Bailleau-l’Évêque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Yohann Diniz
Yohann Diniz (* 1. január 1978, Épernay, Francúzsko) je francúzsky atlét - chodec.
Trojnásobný majster Európy v chôdzi na 50 km v roku 2006 v Göteborgu, v roku 2010 v Barcelone a 2014 v Zürichu.
Medzi jeho úspechy patrí aj strieborná medaila zo svetového šampionátu 2007 v japonskej Osake, kde bol rýchlejším chodcom len Austrálčan Nathan Deakes, ktorý päťdesiatkilometrovou trasu zvládol v čase 3.43: 53. Diniz bol o 29 sekúnd pomalší. V roku 2008 reprezentoval na letných olympijských hrách v Pekingu, kde však preteky nedokončil. Na Majstrovstvá sveta v atletike 2009 v Berlíne skončil na dvanástom mieste.
Uriménil
Uriménil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Urville (Vosges)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Proterozoikum (rozlišovacia stránka)
Proterozoikum môže byť:
Kjeld Abell
Kjeld Abell (* 25. august 1901, Ribe, Dánsko – † 5. marec 1961, Kodaň, Dánsko) bol dánsky dramatik.
Životopis
Kjeld Abell študoval v Paríži a Kodani, následne pracoval ako scénický výtvarník. Je autorom modernistických drám a diel s povojnovou tematikou.
Valčianska pahorkatina
Valčianska pahorkatina je geomorfologický podcelok Turčianskej kotliny. Leží v jej západnej časti a tvorí pás na podhorí Malej Fatry. Severným okrajom zasahuje na územie mesta Martin.
Latinský obrad
Latinský obrad (iné názvy: latinský rítus, neformálne: západný obrad) je súhrnné označenie pre bohoslužobné obrady latinskej cirkvi (teda rímskokatolíckej cirkvi v užšom zmysle). Alternatívne sa hovorí o latinských obradoch/rítoch (t. j. množné číslo). Latinské obrady sú najmä:
Valčianska pahorkatina
Vymedzenie
Pahorkatina zasahuje pás mierne zvlneného územia na pomedzí rovinatej riečnej nivy a hornatej Malej Fatry. Z hôr pritekajú do kotliny horské potoky, vytvárajúce priečne údolia. Na severozápade vystupuje Malá Fatra podcelkom Lúčanská Fatra, východný okraj plynule prechádza do Turčianskych nív a na juhu nadväzuje Diviacka pahorkatina, oba podcelky Turčianskej kotliny. Juhozápadný okraj vymedzuje pohorie Žiar s podcelkami Vyšehrad a Sokol.
Latinský obrad
Podrobnosti pozri v článkoch o jednotlivých vyššie uvedených obradoch.
Valčianska pahorkatina
Doprava
Okrajom pahorkatiny vedie cesta z Hornej Nitry, na ktorú sú napojené cesty nižšej kategórie, obsluhujúce obce.
Bailleau-le-Pin
Bailleau-le-Pin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Uxegney
Uxegney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Uzemain
Uzemain je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gorgofoné (dcéra Persea)
Gorgofoné alebo Gorgofona (Γοργοφόνη) je v gréckej mytológii dcéra hrdinu Persea a jeho manželky Andromedy.
Gorgofona sa vydala za messénského kráľa Periéra, ktorému porodila synov Afarea a Leukippa.
Jej manžel však zomrel a ona sa stala vdovou (prvou vdovou, ktorá sa znovu vydala, dovtedy bolo zvykom, že ženy po smrti svojho muža spáchali samovraždu).
Potom sa vydala za spartského kráľa Oibala a s ním splodila tiež dvoch synov menom Tyndarea a Ikaria. Ikarios sa stal neskôr otcom Penelopy, manželky ithackého kráľa Odysea a Tyndareos bol otcom Klytaimnéstry, a Kastora z Dioskurov.
Barjouville
Barjouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
RetroArch
náhľad|Logo náhľad|Logo
RetroArch je referenčná implementácia API libretro. Je to slobodný, open-source a multiplatformový softvér licencovaný pod GNU GPLv3.
Je to frontend pre emulátory, herné enginy, videohry, prehrávače médií a iné aplikácie, navrhnutý na rýchlosť, jednoduchosť a portabilitu bez závislostí.
Spúšťa programy skonvertované do dynamických knižníc, ktoré sa nazývajú jadrá (cores), používa niekoľko používateľkých rozhraní ako príkazový riadok, niekoľko grafických rozhraní GUI optimalizovaných pre gamepady, najznámejší sa nazýva XMB, klon XMB od Sony, niekoľko vstupných, audio a video ovládačov a ďalšie funkcie ako dynamické ovládanie rýchlosti, audio filtre multi-pass shadery, hra po sieti, pretáčanie hry, cheaty a podobne.
Bol portovaný na mnoho platforiem, beží za viacerých operačných systémov pre PC (Windows, OS X, GNU/Linux), herných konzolách (PlayStation 3, Xbox 360, Wii U, atď.), prenosných konzolách (PlayStation Vita, Nintendo 3DS, atď.), na smartfónoch (Android, iOS, atď.), vstavaných systémoch (Raspberry Pi, ODROID, atď.) a tiež na prehliadačoch pomocou prekladača Emscripten.
Podporované systémy
RetroArch môže spustiť ľubovoľné jadro libretro. Zatiaľ čo RetroArch je dostupný pre mnoho platforiem, dostupnosť špecifického jadra sa mení v závislosti od platformy.
Barmainville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labyrintová jaskyňa
Labyrintová jaskyňa alebo Jaskyňa na Pohanskom vrchu je jaskyňa, nachádzajúca sa v národnej prírodnej rezervácii Pohanský hrad v Cerovej vrchovine, katastrálnom území obce Stará Bašta v okrese Rimavská Sobota. Leží v nadmorskej výške 560 m.n.m. a ide o sutinovú jaskyňu vytvorenú v bazaltoch s ľadovou výplňou. Boli v nej objavené archeologické nálezy z doby halštatskej, bronzovej a stredoveku, ktoré spolu s jaskyňou objavil maďarský archeológ a speleológ Jenő Nyáry. . Jaskyňa sa nachádza na slnečnom stanovišti vprostred kamenného mora, v blízkosti sa nachádza Nyáryho jaskyňa.
Podmienky v jaskyni
V jaskyni bola v júli nameraná teplota o 10 °C nižšia, než na povrchu, v októbri len o 5 °C. Vnútri sa udržiava vysoká vlhkosť vzduchu, presahujúca 80 %.
Fauna
Jaskyne sú jedny z menej preskúmaných biotopov z pohľadu fauny. Z bezstavovcov boli v Labyrintovej jaskyni pozorované druhy roztočov Stylochirus fimetarius, Trichouropoda ovalis, Ceratozetes peritus a Xenillus cf. clypeator koscov Mitostoma chrysomelas, Dicranolasma scabrum a Egaenus convexus, piadivka Triphosa dubitata. Z pavúkovcov tu bol pozorovaný bežný druh Harpactea hombergi, z rovnakonôžok Orthometopon planum. Zaujímavý je aj nález drobčíka  Quedius mesomelinus skoraszewskyi z tejto jaskyne.
Vagney
Vagney je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valfroicourt
Valfroicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Vosges, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam piesní Pavla Zajáčka
Toto je zoznam piesní dirigenta, hudobného skladateľa, hráča na trombón, klaviristu, gitaristu, bubeníka, akordeonistu Pavla Zajáčka.
Zoznam
poz. - pieseň - interpret - (autor hudby piesne / autor textu piesne) - album
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Frontend a backend
V softvérovom inžinierstve odkazujú termíny front end a back end na oddelenie zodpovednosti medzi prezentačná vrstvou (front endom), a vrstvou operujúcou so samotnými dátami (back end) softvéru, fyzickej infraštruktúry alebo hardvéru. V klient-server modeli je klient zvyčajne považovaný za front end a server je zvyčajne považovaný za back end, a to aj keď niektoré úkony súvisiace s prezentovaním dát sú vykonávané už na serveri.
Úvod
Z hľadiska softvérovej architektúry sa softvér môže skladať z mnohých vrstiev, ktoré sa nachádzajú medzi hardvérom a koncovým užívateľom. O každej takejto vrstve možno povedať, že má front end a back end. Front endom tu rozumieme abstrakcii, ktorá poskytuje prívetivé používateľské rozhranie, zatiaľ čo back endom rozumieme samotnú výpočtovú logiku, ktorá sa pod týmto rozhraním skrýva.
V telekomunikáciách front endom rozumieme zariadenie alebo službu, zatiaľ čo back endom rozumieme infraštruktúru, vďaka ktorej je vôbec možné dotknutú službu poskytovať.
Všeobecným pravidlom je, že front end (alebo „klient“) je tá časť systému, ktorú priamo ovláda užívateľ. Back end je potom tá časť systému, ktorá je väčšinou od užívateľa fyzicky ďalej a ktorá užívateľovi poskytuje službu.
Dianna Agronová
Dianna Elise Agron (* 30. apríl 1986, Savannah, Georgia, Spojené štáty) je americká herečka, speváčka a tanečníčka. Preslávila ju rola Quinn Fabrayovej v seriáli stanice Fox, Glee.
Detstvo a mladosť
Navštevovala školy ako Burlingame Intermediate School a Burlingame High School v Kalifornií.
Kariéra
Najskôr začínala v televíznych seriáloch, ako napríklad C.S.I.: Kriminálka New York, či Veronica Marsová. Objavila sa tiež v štyroch epizódach seriálu Hrdinovia, kde stvárnila postavu Debbie Marshallovej.
Najväčší prelom v jej kariére, jej však zaistil seriál Glee, kde sa predviedla ako študentka Quinn Fabrayová. Tiež sa objavila aj v koncertnom filme Glee z roku 2011 a v rovnakom roku, stvárnila aj postavu Sarah Hart vo filme Som číslo štyri. Po boku hercov ako Robert De Niro či Michelle Pfeiffer s objavila v komédií Mafiánovci z roku 2013.
V roku 2015, sa objavila v romantickej komédií Tumbledown, v ktorom sa tiež objavili herci ako Rebecca Hall či Jason Sudeikis. V rovnakom roku, sa tiež objavila aj v dráme Bare, kde stvárnila hlavnú postavu.
V roku 2017 sa objavila vo filme The Crash, po boku hercov ako je AnnaSophia Robb či Minnie Driver.
Súkromný život
Agronová a jej herecká kolegyňa zo seriálu Glee, Lea Michele si v roku 2009 prenajali spoločný byt v centre Los Angeles. Dvakrát podstúpila operáciu nosnej prepážky po tom, čo si v štrnástich rokoch udrela nos na párty a ďalší krát na turné s Glee. Klebety o zasnúbení s hercom Alexom Pettyferom v roku 2011 sa nepotvrdili. Koncom roka 2015 sa zasnúbila s Winstonom Marshallom z kapely Mumford & Sons. Zosobášili sa 15. októbra 2016 v Maroku.
Baudreville (Eure-et-Loir)
Baudreville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bazoches-en-Dunois
Bazoches-en-Dunois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Japonská kuchyňa
thumb|Japonské jedlá; tempura, sašimi a polievka miso thumb|[[Suši podávané na drevenom tanieri v suši reštaurácii v prefektúre Kanagawa v Japonsku]]
Japonská kuchyňa (japonsky: 日本 料理) je štýl varenia typický pre Japonsko.
Základnými ingredienciami japonskej kuchyne sú ryža, zelenina, ryby a morské plody. Japonské pokrmy sú často pripravené z čerstvých ingrediencií s minimálnou tepelnou úpravou, podávané studené najčastejšie s ryžou. Niektoré pokrmy sa tepelne upravujú, najčastejšie varením (nimono), dusením v pare (mušimono) či pražením (agemono). Jedlo sa dochucuje rôznymi druhmi dochucovadiel (ďumbier, wasabi, sójová omáčka), veľmi cenenou chuťou je umami (japonsky: う ま 味). Japonská tradičná kuchyňa - washoku (čítaj: wašoku) bola zapísaná do Zoznamu svetového nehmotného kultúrneho dedičstva UNESCO v roku 2013.
Hrádok (vrch v Pohronskom Inovci)
Hrádok je vrch v pohorí Pohronský Inovec. Leží nad obcou Obyce, približne severovýchodne od mesta Zlaté Moravce.
Opis
Hrádok je súčasťou spoločného masívu s blízkou Dúbravou, ktorý je juhovýchodne sedlom prepojený na hrebeň, vedúci západo-východným smerom k Veľkému Inovcu. Južne susedí Prosný vŕštek a Krivá, východne leží Drienka  a Malý Inovec , severovýchodne Brestovo  a severne Dúbrava. Vrch leží v povodí Žitavy; južnú časť odvodňuje Machulinský potok, z východných svahov vodu odvádza Sviniarsky potok. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí situované Obyce a Machulince, juhozápadne ležia Žitavany, južne Čaradice a severovýchodne Veľká Lehota.
Výhľady
Najvyššia časť Hrádku s porastom zmiešaného lesa neumožňuje rozhľad, no na svahoch je niekoľko horských lúk, z ktorých sú viditeľné tak mnohé vrchy pohoria, ako aj okolité horstvá. Z vhodných miest tak možno pozorovať aj pohorie Vtáčnik, Považský Inovec, Tribeč a časť Podunajskej nížiny.
Prístup
Na vrchol Hrádku nevedie značený turistický chodník, preto je dostupný neznačenými trasami z okolia a obce Obyce. V sedle Škripec pod Hrádkom je križovatka značených trás s napojením na neďalekú Rudnú magistrálu.
Viliam Oberhauser
Zo života
Má sestru a brata. Do dvanástich rokov žil v Galante. Keď mal dvanásť rokov zomrel im otec. V roku 1962 sa rodina presťahovala do Zvolena.
Politika
V rokoch 19901992 pôsobil v prvej vláde Vladimíra Mečiara a vo vláde Jána Čarnogurského ako minister lesného a vodného hospodárstva, počas jeho mandátu sa zabezpečovala dostavba vodného diela Gabčíkovo.
V KDH bol členom platformy, presadzujúcej menšinový suverenistický smer, ktorá sa neskôr odčlenila do samostatnej strany – SKDH. Medzi rokmi 19982002 bol poslancom Národnej rady SR za Slovenskú národnú stranu.
V rokoch 20132017 bol členom predsedníctva a v roku 2017 1. podpredsedom Matice slovenskej. V súčasnosti je podpredsedom Krajskej rady Matice slovenskej Trnavského kraja. V roku 2018 spoluzakladal pod názvom KDŽP stranu KDŽP – Aliancia za Slovensko.
Kirkwall
Kirkwall (šk. Kirkwaa / Kirkwal,, starosever. Kirkjuvagr) je najväčšie mesto a hlavné mesto Orknejských ostrovov pri severnom pobreží Škótska. Kirkwall leží na najväčšom ostrove súostrovia, na ostrove Mainland.
Mesto je prvý raz spomenuté v ságe Orkneyinga v roku 1046 ako sídlo Rögnvalda Brusasona, grófa Orknejí. V roku 1486 sa Orkneje stali súčasťou Škótska a zároveň škótsky kráľ Jakub III. povýšil Kirkwall na kráľovské mesto (royal burgh).
V meste žije vyše 9-tisíc obyvateľov – podľa sčítania 2011 presne 9 293 ľudí. Podnebie mesta je oceánske mierne a priemerne tu ročne naprší 1 040 milimetrov zrážok.
Doprava
V roku 1811 sa začalo s výstavbou prístavu. Prístav zabezpečuje pravidelné spojenie Kirkwallu s Lerwickom, Aberdeenom a väčšími ostrovmi orknejského súostrovia. Približne 4 kilometre od mesta sa nachádza letisko.
Pamiatky
V srdci mesta stojí katedrála svätého Magnusa, ktorej výstavba začala v roku 1137 a trvala s prestávkami vyše tri storočia. Ide o najsevernejšiu katedrálu Britských ostrovov.
V Kirkwalle sa nachádzajú dve múzeá, jedno sa zaoberá dejinami rádia a nahrávania zvuku, druhé je vlastivedné, pričom sa nachádza v jednom z najzachovalejších mešťanských domov zo 16. storočia v Škótsku.