cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Omán
Geológia
V svojej geologicky nedávnej minulosti bolo územie položené pri okraji oceánu, čo potvrdzujú nálezy tmavo sfarbených ofiolitov, čo sú vulkanické horniny z oceánu, bohaté na meď a chróm.
Vnútrozemské pláne sú plné mladších, usadených hornín, štrku, dunového piesku a soľných zvetralín. Pod nimi sa nachádza niekoľko kilometrov silná vrstva zložená zo starších usadenín, v ktorých sú ukryté ománske uhľovodíkové zdroje. Staroveká soľ, ktorá prichádza na povrch z niekoľkých soľných hôr ako je napríklad Karat Kibrit, hrá dôležitú úlohu v utváraní mnohých ropných a plynových akumulácií.
Klíma
Ománska klíma je spoločne s topografiou rôznorodá, s vlhkými prímorskými oblasťami a tropický teplým suchým púštnym vnútrozemím. Hoci sú dažďové zrážky spravidla nepravidelné a nepatrné, južne položená provincia Dafár zachytáva monzúny z Indického oceánu, spadajúce medzi júnom a septembrom. Vnútrozemské letné teploty môžu stúpnuť až na 54 stupňov Celzia. Väčšina turistov krajinu navštevuje počas miernejšie teplých mesiacov, v čase medzi októbrom až aprílom, spolu s návštevníkmi z krajín Rady pre spoluprácu arabských štátov v Zálive (skrátene GCC) uprednostňujú mesiace júl a august, kedy obdobie monzúnov prichádza do Dafáru.
Životné prostredie
náhľad|Ťava vo [[Wudam as-Sahíle (Maskat)]] Púštne kroviny a traviny, spoločné pre celú južnú časť Arábie, sa tiež nachádzajú aj v Ománe. Vegetácia je rozptýlená po vnútrozemskej náhornej plošine, ktorú z veľkej časti tvorí štrková púšť. Jej rastu pomáhajú väčšie množstvo monzúnových zrážok v Dafáre a horách v období letných mesiacov. Rastú tu kokosové palmy (predovšetkým Dafár), odrody akácie, oleandre a kadidlovníky (vyvýšeniny). Pohorie Al Hadžar je najvyšším miestom vo východnej Arábii, voľne tu žije Arabitragus jayakari.
Tunajšími pôvodnými cicavcami sú leopardy, hyeny, líšky, vlci, zajace, priamorožce a kozorožce. Medzi pôvodné vtáky patria supy, orly, bociany, dropy, kuropta čiernohlavá, vlha, sokoly a strdimilovia.
Na začiatku 21. storočia žilo na území Ománu 9 ohrozených druhov cicavcov a 5 zástupcov vtáctva. Nad 19 druhmi rastlín rovnako visela hrozba vymiznutia. Sultán Kábús vyvinul snahu o ich ochranu pred vyhubením, vyhlásil niekoľko výnosov, týkajúcich sa ochrany prírody.
Omán trpí hneď niekoľkými ekologickými problémami. Jedným z nich je znečistenie pláží a ďalších prímorských oblastí, v dôsledku preplávaní ropných tankerov Hormuzským prielivom a Ománskym zálivom. Ďalším, nemenej závažným, je udržovanie prísunu dostatočného množstva vody do poľnohospodárskych oblastí a do domácností. Krajina disponuje len jedným kubickým kilometrom obnoviteľných vodných zdrojov, pričom 94 % je užitých v poľnohospodárstve a 2 % pri priemyslovej činnosti. Len 30 % všetkých vidieckych obyvateľov má prístup k čistej pitnej vode. Obdobie sucha a nepočetné dažďové zrážky prispievajú k nedostatočnému zásobovaniu vodou.
Obyvateľstvo
náhľad|Ománci na tržnici v Matre ([[Maskat (mesto)|Maskat)]] Počet obyvateľov sa pohybuje okolo troch miliónov. Väčšinovým alebo majoritným etnikom sú Arabi, v krajine ale žije mnoho prisťahovalcov z Afriky a južnej Ázie, hlavne z Bangladéša, Indie, Pakistanu (Balúčovia) a Srí Lanky. Najväčšiu prisťahovaleckú komunitu tvoria Indovia, ktorých počet sa pohybuje okolo pol milióna. Obyvateľstvo je po krajine rozložené nerovnomerne, zatiaľ čo púštne oblasti sú takmer neobývané, na severe umiestený guvernorát al-Batína a východne od neho metropolitná oblasť hlavného mesta Maskat patrí k najviac zaľudneným. Oficiálnym jazykom je arabčina, rozšírená je angličtina a materské jazyky prisťahovalcov – balúčtina, urdčina a rôzne indické dialekty. Gramotnosť presahuje 81 %, vyššia je u chlapcov či mužov (86,8 %) a o niečo nižšia u dievčat alebo žien (73,5 %).
Miera populačného rastu je podľa údajov The World Factbook na 2 %. Obyvateľstvo do 14-tich rokov tvorí 43 % populácie, od 14-tich do 64 rokov 54 % a len 3 % sú ľudia nad 65 rokov. Priemerný vek u mužov je medzi 25 a 26 rokov, u žien 22 rokov. V mestách žije 72 % Ománcov, v rokoch 2005 a 2010 bol zaznamenaný ročný dvojpercentný rast. Čo sa týka plodnosti (fertility), pripadá na jednu ženu 2,87 dieťaťa.
Zdravotníctvo
Zdravotná starostlivosť je občanom Ománu poskytovaná bezplatne, ale cudzinci si ju musia zaplatiť. Tunajšia zdravotná starostlivosť dosahuje vysokú úroveň regionálne aj medzinárodne. Od Svetovej zdravotníckej organizácie, Detského fondu OSN a Rozvojového programu OSN dostal Ománsky sultanát uznanie za úspechy v tomto odbore. K roku 1999 pripadalo na 1 000 obyvateľov odhadom 1,3 lekára a 2,2 nemocničných lôžok. V roku 1993 malo 89 % obyvateľstva prístup k zdravotnej starostlivosti. Roku 2000 mala približne tretina populácie prístup k čistej pitnej vode a 92 % malo dostatočnú možnosť hygieny. Počet ľudí žijúcich s AIDS/HIV sa pohybuje na 1 300, ročný nárast činí 0,1 %. Počet úmrtí je nízky. Antikoncepcia je dostupná v súkromných nemocniciach, predajniach a lekárňach. Potrat je nelegálny, výnimku tvoria prípady, kedy je ohrozený život matky.
Pokrok v oblastiach zdravotnej starostlivosti a liečby prebiehal súbežne s pokrokom vo vzdelávaní. V roku 1970 bolo v krajine deväť štátnych polikliník a jediná dvanásťlôžková nemocnica, ktorej personál tvorili misionári zo Spojených štátov amerických. Roku 1980 stalo 14 nemocníc a v roku 1990 už 47. Počas rovnakého desaťročia sa zvýšil počet lekárov z 294 na 994, počet zdravotných sestier sa dokonca štvornásobil, v roku 1980 ich bolo 857 a po desiatich rokoch 3 512. V júli 1987 mala lekárska komunita možnosť prvýkrát sa zúčastniť seminára na tému AIDS a rozšíriť si tak povedomie o tejto chorobe.
Náboženstvo
Najrozšírenejším náboženstvom v krajine je islam. Približne tri štvrtiny Ománcov sa hlási k ibadíjovskej odnoži islamu, čo z Ománu činí unikátny moslimský štát, pretože tu neprevládajú ani sunnitskí, ani šíitskí moslimovia. Zástupcovia týchto zvyšných dvoch vetví islamu tvoria spoločne s hinduistami väčšinu zo zvyšnej štvrtiny populácie. Sunniti obývajú hlavne mesto Súr vrátane jeho okolia a juhozápadnú oblasť Dafár, a tvoria tak najväčšiu neibadíjovskú skupinu veriacich. Šíiti žijú predovšetkým pri pobrežnej oblasti al-Batína. V malej miere sa tu vyskytuje aj budhizmus a kresťanstvo.
Prvky ibádíje sa odrážajú v kultúre a politike. Za jediného legitímneho vodcu ibádíjovského islamu je považovaný imám. Ten vo svojich rukách zviera politickú aj náboženskú moc. Imáma volia šejkovia a rada zložená z popredných neodborníkov.
Omán sa radí medzi nábožensky konzervatívne krajiny, medzi tunajšími rôznorodými náboženskými skupinami však panuje veľká tolerancia. Ale snaha o konverziu moslimov na iné náboženstvo bude vnímaná negatívne, hoci nie je oficiálne zakázaná.
Forma vlády
náhľad|Ománsky sultán [[Kábús bin Saíd]] Omán je absolutistická monarchia a sultanát. Titul sultána je dedičný. Súčasným sultánom je od 23. júla 1970 Kábús bin Saíd. Ten od 23. júla 1972 zastáva aj post predsedu vlády a má moc k jej menovaniu. Sultanát disponuje dvojkomorovým zborom radcov, ktorý je známy ako Rada Ománu. Rada Ománu sa delí na Štátnu radu (horná komora, : ') a Poradné zhromaždenie (dolná komora, : '). Rada nemá žiadnu zákonodárnu moc, ale môže spochybňovať rozhodnutia vládnych ministrov a odporučiť zmeny nových zákonov týkajúcich sa hospodárskej a sociálnej politiky. Tieto odporúčania vedú k úpravám navrhovaných uznesení. Nikto nemôže byť zvolený do oboch komôr zároveň. Politické strany neexistujú.
Právo a justícia
Súdny systém si zakladá na islamskom a anglickom všeobecnom práve. Súdy Šaría vykonávajú spravodlivosť na základe islamského práva, spoločne s Centrálnym súdnym dvorom v Maskate. Ďalšie štyri súdy sa nachádzajú v Nazvá, Salále, Suháre a Súre. Náboženskí sudcovia (kádí) sú menovaní sultánom a sú určovaní pre každý vilájet. Z Centrálneho súdneho dvora je možné sa odvolať k sultánovi, ktorý disponuje právomocou udelenia milosti. Súdy Šaría, dbajúce na dodržovanie islamského práva, považujú svedectvo jedného muža a dvoch žien za rovné. Existuje rovnako bezpečnostný súd, zriedkakedy využívaný, ktorý zaisťuje právo v oblasti vnútroštátnych záležitostí. Obchodné spory môžu vyriešiť Úrady pre riešenie obchodných sporov. V roku 1996 vyhlásil sultán Kábús základný zákon, v ktorom občanom Ománu zaisťuje ich základné práva. Základné právo utvrdzuje nezávislosť justície, súdna moc sa navyše zbaví porotcov.
Štruktúra vládnej moci
Sultanát nemá žiadnu ústavu alebo zákonodarcu. V roku 1970 dal sultán pokyn na sformovanie ministerského kabinetu, zodpovedného za jednotlivé vládne ministerstvá a úrady. V roku 1981 sa sultán rozhodol ustanoviť Štátnu konzultatívnu radu, ktorá sa skladala z 55 menovaných predstaviteľov z vlády, súkromného sektoru a regiónov. Tento orgán bol roku 1991 nahradený Poradným zhromaždením, ktorý bol tvorený 59 člennou radou. Toto malo byť prvým krokom k spoluúčasti ománskeho ľudu na vláde. Po sčítaní ľudu v roku 1993 rozšíril sultán Kábús počet kresiel z 59 na 80. Dňa 6. novembra, kedy sultán vyhlásil základné právo, vznikla Rada Ománu. V roku 2000 bol počet kresiel v Poradnom zhromaždení zvýšený na 83.
Aktívne volebné právo získavajú muži aj ženy po dosiahnutiu 21 rokov, výnimku tvoria príslušníci bezpečnostných a vojenských síl, tí právo voľby nemajú. Volebné právo majú Ománci od novembra 2002, skôr tohoto práva využívali len kmeňoví vodcovia, obchodníci a vzdelanci.
Zahraničné vzťahy
Voči konfliktom na Blízkom a Strednom východe sa Omán stavia umiernene. Mimoriadne vzťahy krajina udržuje s členskými štátmi Rady pre spoluprácu arabských štátov v Zálive (GCC), na ktoré má tradičné silné väzby. Členmi GCC sú mimo Ománu tiež Bahrajn, Katar, Kuvajt, Saudská Arábia a Spojené arabské emiráty. Omán podporuje spoločné akcie arabských štátov prostredníctvom Arabskej ligy. Čo sa týka súčasného vývoja v Iraku, Omán podporuje terajšie vládne kroky, ktoré by mohli viesť k nastoleniu stability v krajine. Naopak odsudzuje praktiky Izraela, ktoré podľa Ománu zvyšujú napätie na okupovaných územiach. Vyzýva k naplneniu medzinárodných rezolúcií a zriadeniu samostatného Palestínskeho štátu. Ale je spoločne s Katarom jedinou krajinou GCC, ktorá s Izraelom udržuje aspoň malé diplomatické styky. Omán udržuje dobré vzťahy aj s mnohými inými štátmi po celom svete od Čínskej ľudovej republiky na východe po Spojené štáty americké na západe. So Spojenými štátmi podpísal Omán aj dohodu o voľnom obchode.
Omán je členom IMF (Medzinárodný menový fond), OSN (Organizácia Spojených národov), UNESCO (Organizácia Spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru), UNIDO (Organizácia Spojených národov pre priemyselný rozvoj), WHO (Svetová zdravotnícka organizácia), WTO (Svetová obchodná organizácia) a mnohých ďalších organizácií (napr.: Interpol). Je rovnako členom regionálnych organizácií ako sú Arabská liga a GCC (Rada spolupráce arabských štátov Perzského zálivu).
Vzťahy so Slovenskom
Pre vstup do krajiny je potrebný platný cestovný pas a príslušné vízum, o ktoré možno požiadať na veľvyslanectve Ománu vo Viedni v Rakúsku, alebo priamo na hraničnom priechode/letisku pri vstupe do krajiny. Slovensko nemá v krajine veľvyslanectvo. Teritoriálne je príslušné veľvyslanectvo Slovenska v Káhire v Egypte.
Slovenská republika podpísala s Ománom 29. apríla 2009 medzinárodnú zmluvu – Memorandum o porozumení o bilaterálnych konzultáciách medzi Ministerstvom zahraničných vecí Slovenskej republiky a Ministerstvom zahraničných vecí Sultanátu Omán.
Administratívne členenie
náhľad|Regióny a guvernoráty Ománu
Omán sa delí na päť regiónov (množné číslo: manátik, jednotné číslo: mintaka) a štyri guvernoráty (množné číslo: muhafádát, jednotné číslo: muhafáda). Tieto kraje sa ďalej delia na vilájety.
Regióny (manátik):
Guvernoráty (muhafádát):
Ekonomika
Elektrinu Omán nedováža ani nevyváža, jej výroba (13,58 mld. kWh, 2007 ) je vyššia než spotreba (11,36 mld. kWh, 2007 ). Denná produkcia ropy sa pohybuje okolo 806 tisíc barelov ( 2009 ), zemného plynu okolo 24 miliárd m³ ( 2008 ).
K popredným ománskym spoločnostiam sa radia Omantel (telekomunikácie), Petroleum Development Oman (ropa a zemný plyn), Oman Oil Company (ropa a zemný plyn) a Oman Air (letecká doprava).
Poľnohospodárstvo
náhľad|vľavo|Poľnohospodárska krajina [[Bilad Sajt]] Poľnohospodárstvo zamestnáva na polovicu obyvateľov, aj napriek tomu tvorí len okolo 2% HDP. Medzi produkty patria banány, ďatle, ryby, hydina, ťavy, lucerny a zelenina. Rybolov sa v súčasnosti radí k najrýchlejšie rastúcim odvetviam. Za poľnohospodárske oblasti sa považujú Dafár a al-Batína.
Poľnohospodárstvo má dostatočne veľký potenciál pre svoj prípadný rozvoj. Využitie pôdy k pestovaniu v prvej rade závisí na dostupnosti vody. Najlepšie podmienky pre pestovanie tak majú prímorské oblasti al-Batína a Šumajlíja, naopak vo vnútrozemí je pestovanie čohokoľvek veľmi náročné.
Vody Ománskeho zálivu oplývajú množstvom rôznych rýb – barakúd, kreviet, homárov, makriel, rakov, sardiniek, tuniakov a žralokov. Úlovky za rok 2000 mali hmotnosť 416 ton, išlo predovšetkým o sardinky. Rybolov zamestnáva približne 26 000 ľudí. Vývoz rybích produktov za rok 2000 dosiahol čiastky 51,3 miliónov USD (amerických dolárov). V nedávnej dobe putovali investície do zvýšenia kvality prístavov a celkového rozvoja rybolovu. Ománska vláda dotuje náklady lodí na podporu zamestnanosti. V roku 1996 boli sprevádzkované tri nové rybárske prístavy (Buchá v Musandame, Kurijat a Šinas). Celková kapacita pojme až 1 000 malých rybárskych lodí.
Priemysel
Priemyselný sektor je základným kameňom dlhodobej rozvojovej stratégie sultána Kábúsa (1996 – 2020). Priemysel patrí medzi popredné odvetvie spojené s diverzifikáciou štátnych príjmov a znížením závislosti od ropy a zemného plynu. Navyše je schopný pomôcť naplňovaniu potrieb sociálneho rozvoja a spracovávať svoje zdroje na hotové výrobky. K jeho najdôležitejším zložkám patrí produkcia a rafinácia surovej ropy, produkcia ako prírodného, tak skvapalneného plynu, ďalej potom stavebníctvo, výroba cementu, ťažba medi, oceliarstvo, chemický priemysel a výroba optických vlákien. Na tvorbe HDP sa podieľa s 36 %. Továrne ťažkého priemyslu sa nachádzajú v Suháre, ďalej potom v al-Burajmi, Nazvá, Salále a Súre. Expanziu priemyslu, závislého od zemného plynu, podporuje jeho dovoz z ťažobných oblastí. Firmy operujúce v týchto priemysloch sú vládou oslobodené od daní, čo ich pobáda k ďalšiemu rozvoju a expanzii.
V poradí 7. päťročný rozvojový plán (2006 – 2010) usiluje o tvorbu podmienok pre atraktívnu investičnú klímu. V rámci svojej stratégie týkajúcej sa priemyselného sektoru, usiluje vláda o rozvoj v oblastiach informačných technológií (IT) a telekomunikácií. O infraštruktúru informačných technológií sa stará inštitúcia The Knowledge Oasis Muscat (KOM). Ománske podniky rozvíjajú svoj technologický potenciál prostredníctvom spolupráce so spoločnosťami z Japonska a Nemecka. Rovnako ako mnoho továrni, sídli KOM v guvernoráte Maskat. Do roku 2020 má sekundárny sektor prispieť k HDP navyše 15 %. Každý rok sa koná súťaž, kedy je päť najlepších ománskych podnikov odmenených pohárom. Súťaž má povzbudiť ománske firmy k udržania kroku so zahraničím.
Nerastné suroviny
Medzi nerastné suroviny vyskytujúce sa v Ománe patria dolomit, chromit, kobalt, kremík, meď, sadrovec, vápenec, zinok, zlato, železo a ďalšie. Surovinové náleziská skoro obklopili priemyselné podniky, čo bolo súčasťou rozvoja stratégie štátu a viedlo k prispeniu k hrubému domácemu produktu a vytvoreniu nových pracovných miest pre Ománcov. Samotná meď sa v Ománe ťaží po tisíce rokov.
Rovnako boli dokončené niektoré projekty vrátane štúdie uskutočniteľnosti využitia zásob kremennej rudy v oblasti Vádí Buwa a Abutan (región al-Wusta) odhadovanej na 28 miliónov ton a iných.
Komunikácie a služby
V roku 2008 bolo v krajine aktívnych viac než 3,2 miliónov mobilných telefónov a na 270 tisíc pevných liniek. Internetová doména Ománu je .om, množstvo internetových používateľov v roku 2008 dosahovalo 465 000. V roku 1999 vysielali v Ománe rozhlasové stanice AM 3, FM 9 a shortwave 2 a dvanásť televíznych staníc a 25 opakovačov.
Hlavným poskytovateľom internetových služieb je spoločnosť Omantel, vlastnená štátom zo 70 %.
Cestovný ruch
náhľad|Hotel Hyatt v [[Maskat (mesto)|Maskate]] Omán sa snaží rozvíjať cestovný ruch a prilákať do krajiny turistov a zahraničných investorov. Rozvoj turizmu je opatrný, turizmus samotný bol poznamenaný vládou skorších sultánov. Všetci turisti musia obdržať vízum. Výnimku tvoria občania štátov Perzského zálivu, respektíve občania členských štátov Rady pre spoluprácu arabských štátov v Zálive. V roku 1998 navštívilo krajinu okolo 612 000 turistov, ich útraty boli odhadované na 112 miliónov USD. Podľa odhadov OSN z roku 1999 sú denné výdaje spojené s pobytom v Maskate v cene 151 USD, v Salále 156 USD. V roku 2008 sa cestovný ruch podieľal na HDP zo 4 %.
Podľa Svetovej rady cestovného ruchu (World Travel and Tourism Council, skrátene WTTC) možno však v budúcnosti očakávať nárast prispenia sektoru cestovného ruchu k hrubému domácemu produktu. Omán zlepšuje svoje obchodné vzťahy so svojimi susedmi a činí kroky k ochrane pamätihodností a životného prostredia. WTTC predpokladá, že objem cestovného ruchu dosiahne 8,84 miliárd dolárov v roku 2018 (pre porovnanie – v roku 2008 to bolo približne 2,5 miliárd dolárov).
V Ománe sa nachádza mnoho pamiatok, menovite palác Al Alam, Mešita sultána Kábúsa a ďalšie mešity a mnoho pevností – an-Nachal, Nazvá, Bahla a ďalšie. Bahla je spolu s ďalšími tromi pamiatkami zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO. Piatou pamiatkou na zozname bolo útočisko priamorožca arabského, ktoré však bolo v roku 2007 ako vôbec prvá pamiatka UNESCO, vyškrtnuté zo zoznamu svetového dedičstva.
Doprava
Ománske obchodné loďstvo sa skladá z chemického tankeru, cestovnej lodi a cestovnej/nákladnej lodi. Medzi významné prístavy a terminály patria Miná Kábús a Salála.
Omán spolupracuje s ostatnými členmi GCC na projekte Gulf Railway, ktorý má všetkých šesť členských štátov prepojiť železničnou traťou. Projekt by mal byť dokončený odhadom v roku 2017.
Kultúra
Ománska kultúra má pevné korene v islame. V krajine sa rozvinula zvláštna odnož islamu, ibádíja, ktorá dostala názov po svojom zakladateľovi Abdulláhovi íbn Ibádovi žijúcom v 7. storočí. Všetci Ománci nie sú ibádíjovskí moslimovia, žijú tu aj moslimovia sunnitskí a šíitskí. Ománci sú tolerantní nielen k vyznávačom iných vetví islamu, ale aj k vyznávačom iných náboženstiev, ktorí môžu praktikovať svoju vieru vo svojich kostoloch a chrámoch.
Islam si zakladá na plnení piatich pilierov islamu a hadísu. Za splnenie týchto povinností si moslim zaistí miesto v nebi. Avkaf je označenie pre náboženské dotácie vo forme majetku alebo príjmu, spravovaných určeným ministerstvom, ktoré sa stará o údržbu mešít a prospech spoločnosti. Zakát je dobročinná daň venovaná potrebným. Musí ju platiť každý moslim, v súlade s jeho možnosťami. Všetci moslimovia sú zaviazaní k pôstu počas Ramadánu, ďalšieho pilieru islamu. Po dobu 29, prípadne 30 dní, každý islamský rok, sa moslimovia zdržujú od fajčenia, jedla a pitia v hodinách pôstu (od svitania do súmraku). Ramadán postupuje o 10 až 11 dní každý rok, lebo sa vláda riadi lunárnym kalendárom.
Každoročne cestujú pútnici do Mediny v susednej Saudskej Arábii s cieľom navštíviť prorokovu hrobku pred cestou na sväté miesta v Mekke. V roku 1999 takto z Ománu cestovalo približne 19 tisíc moslimov. Púť k svätému miestu je organizovaná a koordinovaná ministerstvom, ktoré pútnikom zaisťuje bezpečnosť a zdravie pri ceste a pri pobyte.
Šport
náhľad|Národný futbalový tím v zápase proti Thajsku. Najpopulárnejšími športmi v Ománe sú futbal, hokej, basketbal, volejbal, tenis a tenisu podobný squash. Golf medzi najobľúbenejšími športmi nefiguruje vzhľadom na terén, ktorý často jeho prevádzanie neumožňuje. Pri piesočných plážach možno praktikovať niektoré vodné športy ako napríklad potápanie. Populárna je aj speleológia (jaskyniarstvo), pretože sa v krajine nachádza mnoho jaskýň. Madžlis al-Džhin je druhým najväčším jaskynným komplexom sveta.
Známym športovcom je futbalový brankár národného tímu Ali Al-Habsi, ktorý nastupuje v dresoch anglického prvoligového klubu Bolton Wanderers FC.
Veda a školstvo
V posledných rokoch bolo vzdelávanie predmetom úsilia ománskej vlády. Tá usilovala nielen o dostupnosť vysokej úrovne vzdelania pre normálnych občanov, ale tiež o ich vysokú pripravenosť a kvalifikovanosť doplnením vzdelávania o národnú kultúru na strane jednej a obohatením o najmodernejšie metódy na strane druhej.
Väčšina výskumov v Ománe bola prevedená na príkaz vlády a najviac pozornosti bolo venované námornej vede, nerastom, vodným zdrojom a poľnohospodárstvu. Univerzita sultána Kábúsa, založená roku 1985, sa skladá z lekárskych, strojárskych, vedných, a poľnohospodárskych fakúlt. V rokoch 1987 až 1997 študovalo na fakultách zaoberajúcich sa strojárstvom a vedou len 13 % všetkých študujúcich.
Inštitút Zdravotných Vied, spadajúci pod Ministerstvo zdravotníctva, bol založený v roku 1982. Technická Priemyslová Univerzita v Maskate, založená roku 1984, je zložená z oddelení laboratórnej vedy, matematiky, výpočtovej techniky a elektrotechniky, strojárstva a stavebníctva. Ománske Múzeum Biológie, založené roku 1983, zahrňuje národný herbár a kolekciu mušlí. Všetky tieto organizácie sú umiestnené v hlavnom meste Maskat.
Obrana a bezpečnosť
Sultánove ozbrojené sily (, skr. (SAF)) sa delia do troch zložiek:
V roku 2002 disponovali ozbrojené sily Ománu celkovo 41 700 vojakmi, vrátane podružných zložiek. Pozemná armáda čítala 25 000 vojakov a tvorilo ju cez 100 hlavných bojových tankov a 37 tankov typu Scorpion. Letecký personál čítal 4 100 ľudí a disponoval 40 bojovými lietadlami. Námorníctvo malo k dispozícii posádku o 4 200 ľuďoch s 13 hliadkovými loďami. Kmeňové domobrany zvané Firqats sú polovojenskou zložkou a čítali 4 000 bojovníkov anizovaných v menších kmeňových skupinách. Ďalšími polovojenskými zložkami sú pobrežná policajná hliadka v počte 400 ľudí a menšie policajné letecké krídlo.
V roku 2005 boli vojenské výdaje krajiny percentuálne voči hrubému domácemu produktu najvyššie na svete (11,4 % až 11,8 % HDP). V roku 2009 vydal Omán na obranu 1,545 miliardy ománskych rialov čili 4,003 miliardy amerických dolárov. Vojenská služba je dobrovoľná, branná povinnosť dosiaľ nebola zriadená.
Simon (kníhviazač)
Simon  (* Slovensko?) bol kníhviazač.
Životopis
Kníhviazač v Banskej Bystrici (1575). Opravil dnes už stratenú, starodávnu Mestskú knihu Banskej Bystrice.
4538 Vishyanand
4538 Vishyanand je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil japonský astronóm Kenzó Suzuki 10. októbra 1988.
Juvrecourt
Juvrecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pulzácia
Pulzácia (lat.) je pravidelný rytmus pohybov, zmien a pod.
Juvrecourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vršatské bradlá
Vršatské bradlá sú geomorfologický podcelok Bielych Karpát. Ležia v severovýchodnej časti pohoria a najvyšším vrchom je Chmeľová. Sú pokračovaním bradlového pásma, ktoré v oblasti Trenčianskeho kraja prechádza severným údolím Váhu.
Polohopis
Podcelok leží v severovýchodnej časti Bielych Karpát a východným okrajom zasahuje k Váhu. V rámci pohoria susedí na severe s podcelkom Kobylináč, na juhovýchode leží Považské podolie s podcelkami Bielokarpatské podhorie a Ilavská kotlina a na východe oddeľuje Púchovská dolina s riečkou Biela voda Javorníky a ich podcelok Nízke Javorníky.
Najvyššia časť sa nachádza severne od Ilavy, nad obcou Vršatské Podhradie, pričom výrazne vyčnieva z okolitého reliéfu flyšových Bielych Karpát. Ich dominantná poloha ich predurčila, aby na nich v stredoveku postavili Vršatecký hrad, z ktorého sa do dnešných čias zachovali len ruiny. Dnes je Vršatec prírodná rezervácia. s rozlohou okolo. Patria do púchovského úseku bradlového pásma
Vo Vršatských bradlách možno nájsť niekoľko jednotiek bradlového pásma, ale aj časti flyšových súvrství a kvartérne sedimenty. Celkovo tu vystupujú dve bradlá. Najvyššie z nich je bradlo Chmeľová, ktoré sa nachádza viac na severe a je aj druhým najvyšším vrcholom Bielych Karpát, južnejšie od neho sa nachádza z juhozápadu na severovýchod tiahnúce sa bradlo Vršatec-Javorník.
Východne od Vršatských bradiel sa nachádza bradlo Chotuč. Juhozápadne je pokračovaním bradlového pásma vrch Krasín, severovýchodne pásmo vystupuje v podobe Červenokamenského bradla, Lednického bradla a ďalej pokračujú k Púchovu.
Geológia
Ostrý bradlový hrebeň Vršatec-Javorník je tvorený hlavne czorsztynskou bradlovou jednotkou. Tú predstavuje vápencová doska s prevráteným vrstevným sledom, strmo uklonená na severozápad. Skladá sa hlavne zo svetlých a ružových krinoidových (ľaliovkových), biohermných (útesových) a kalpoionelových vápencov, ako i oxfordských a bajockých vápencov, ktoré sedimentovali hlavne od strednej po vrchnú juru až spodnú kriedu v plytkom mori, o čom svedčí aj prítomnosť fosílnych ľalioviek a koralov. Bradlo na ktorom sa nachádza hrad tvoria biele krinoidové vápence, taktiež patriace do czorsztynskej jednotky. V brale možno pozorovať neptunické žily ružového kalového vápenca. Samotný hrad bol postavený čiastočne z tunajšieho krinoidového bieleho vápenca, pieskovcov a dovezeného travertínu. Sedlo, ktoré oddeľuje bradlo Vršatec-Javorník od Chmeľovej bolo kedysi tvorené slieňmi, pieskovcami a ílovcami, no do dnešných dôb boli z veľkej časti denudované a zvetrávaním obnažili krinoidové a biohermné vápence.
Oblasť Chmeľovej je vnútorne tektonicky komplikovanejšia, možno tu pozorovať niedzicko-pruskú i czorsztynskú jednotku. Na rozdiel od oblasti Vršatec-Javorník, mohlo v tejto oblasti prebehnúť vrásnenie, kvôli menšej hrúbke vápencových súvrství. V juhozápadnej časti sa tu našli aj vrstvy vulkanických hornín asi široké a  dlhé v nadloží púchovských slieňov. Pozostáva z hyaloklastík, skladajúcich sa z leucitu a tefritu, ktoré sú čiastočne zmiešané s okolitými sedimentami. Vulkanické horniny v oblasti Vršatca pocházajú pravdepodobne z cenomanu až maastrichtu (vrchnej kriedy), čo bolo datované podľa nájdených mikrofosílií dierkavcov.
Spod vrstiev kvartérnych sedimentov na niektorých miestach preniká na povrch slieňový obal kysuckej jednotky. Skladá sa z hlbokovodných vrstiev jurských slieňov a radiolaritov. Doskovité útvary radiolaritov možno nájsť južne od Hornej Lysej. Horniny bradlového obalu sú ďalej reprezentované škvrnitými slieňmi s vložkami bridlíc zo začiatku strednej kriedy, ktoré možno nájsť najmä severne od Hornej Lysej. Po okrajoch sú bradlá obklopené kvartérnymi svahovými sedimentami. Z juhu zasahuje do oblasti lopenícka formácia flyšovej bielokarpatskej jednotky.
Paleontológia
Vršatské bradlá sú významná geologická a paleontologická lokalita. Nachádza sa tu veľké množstvo fosílii plytkého aj hlbokého jurského a kriedového mora, amonity, belemnity, ľaliovky, lastúrniky posidonia a mikrofosílie foraminifery, rádiolarie, prvoky calpionela. Boli tu opísané niektoré endemitické fosilné druhy napr. koraly Enallhelia vrsatecis alebo Isastrea robusta.
Živočíšstvo
Oblasť Vršatských bradiel sa vyznačuje vysokým zastúpením chránených druhov motýľov jasoňa červenookého a jasoňa chochlačkového. Vyskytuje sa tu aj vidlochvost feniklový, okáň bukový a babôčka bodliaková. Medzi tu sa vyskytujúce článkonožce patrí množstvo pavúkov, z ktorých napr. Centromeria concina, sa vyskytuje na Slovensku iba na tejto lokalite. V bukových lesoch možno nájsť chránené chrobáky, medzi ktoré patrí fuzáč alpský a fuzáč bukový. Bolo tu zistených 65 druhov mäkkýšov, s ktorých niektoré sú veľmi ohrozené, ako napríklad vretienka premenlivá a orkula súdková, sú miestne endemity.
Spomedzi plazov sa v oblasti vyskytujú zriedkavá užovka hladká. Vtáky spolu s jastrabovitými a sokolovitými dravcami zastupuje na skalách hniezdiaci krkavec čierny. K vzácnejším druhom spevavcov možno zaradiť muchárika bielokrídlého a muchárika malého.
Cicavce sú zastúpené vysokou zverou ako je jeleň západoeurópsky, srnec hôrny či sviňa divá, ale aj hlodavcami ako je piskor vrchovský, hrabáč podzemný alebo pĺšik lieskový. Niekoľkokrát tu bol zaznamenaný výskyt medveďa hnedého.
Výskum miestnej fauny nie je dodnes ukončený.
Osídlenie
Najstaršie pozostatky osídlenia Vršatských brál boli nájdené na Chmeľovej, v sedle medzi Bielym Vrchom a Dielom. Slúžili ako sezónne na dielne na spracúvanie bielokarpatského radiolaritu. Ďalšie doklady osídlenia a prvých obyvateľov obce pod vrchmi, dnešného Vršatského Podhradia, siahajú do neskorej doby bronzovej, v ktorej tu bola zaznamenaná prítomnosť osady lužickej kultúry. Typickým zvykom tejto kultúry bolo spaľovanie mŕtvych a stavba pohrebísk so žiarovými hrobmi. Niekoľko takýchto hrobov bolo nájdených pod hradom, ako aj pri výstavbe rekreačných zariadení.
Ďalšie výrazné stopy zanechalo v oblasti prvé slovanské obyvateľstvo, po ktorom sa našli početné nálezy železných predmetov z 9. až 10. storočia. Išlo o poľnohospodárske a kováčske nástroje, kosu, súčasti pluhov, motyky, nákovy a kliešte, ale tiež pômôcky na opracovanie dreva - vrták, obojručné nože, či sekery.
V 13. storočí, po mongolskom vpáde, sa začala stavba stredovekého hradu (pozri Vršatecký hrad). Neskôr získal panstvo Matúš Čák Trenčiansky, po ňom Stibor zo Stiboríc. Hrad vyhorel v roku 1707.
Náučný chodník Vršatské bradlá
Trasa náučného obojsmerného okružného chodníka vedie v tesnej blízkosti hraníc prírodnej rezervácie s 4. a 5. stupňom ochrany. Chodník je doplnený o 10 náučných panelov, ktoré pojednávajú o geológii, histórii, živočíšstve, rastlinstve atď. Celkovo trvá prechod trasy asi 3 hodiny.
Riziko (psychológia)
Riziko (psychológia) je:
Racionalizácia (psychológia)
Racionalizácia (lat.) je pôvodne v psychoanalýze, dnes všeobecne používaný termín pre obranný mechanizmus, sebaklam, spočívajúci v snahe racionálne zdôvodniť absurdný podnet alebo myšlienku alebo osobný neúspech. Napríklad na človeku, ktorý sa nám nepáči, nájdeme bez ťažkostí dosť nedostatkov, ktoré bežne prehliadneme u svojich známych.
Pavol V. Podolay
Pavol V. Podolay (* 30. máj 1946, Bratislava) je výskumný pracovník, podnikateľ, politik ,publicista a bývalý slovenský automobilový pretekár. Je čestným reprezentantom Bratislavskej župy pre Slobodný štát Bavorsko a prezidentom Nemecko-slovenskej hospodárskej únie. Má nemecké štátne občianstvo a štatút zahraničného Slováka.
ISO 3166-2:EG
Kódy ISO 3166-2 pre Egypt identifikujú 27 gubernii. Prvá časť (EG) je medzinárodný kód pre Egypt, druhá časť pozostáva z jedného, dvoch alebo troch písmen identifikujúcich guberniu.
Pavol V. Podolay
V novembri 2010 mu v Bratislave udelil župan Pavol Frešo za zásluhy o rozvoj medzinárodnej spolupráce, na základe rozhodnutia zastupiteľsta župy, čestné občianstvo kraja.
24. septembra 2017 bol Podolay zvolený poslancom Nemeckého spolkového snemu za stranu Alternatíva pre Nemecko.
Vzdelanie
Je absolventom Gymnázia Jána Papánka na Vazovovej ulici. Ďalej študoval na SVŠT v Bratislave, štúdium však neukončil pre odchod do Nemecka, a vyštudoval Vysokú školu pre politiku (Hochschule für Politik) pri Ludwig-Maximilian Universität (LMU) Mníchov. Absolvoval kurz ekonomiky a manažmentu na švajčiarskom inštitúte a ďalej sa vzdelával v oblasti IT na Technickej univerzite Mníchov.
Život
náhľad|250px|Prvá transplantácia srdca v Česko-Slovensku v Bratislave dňa 9. júla 1968 Narodil sa v roku 1946 v Bratislave. Po vyučení sa za medicínskeho technika na Ústave experimentálnej medicíny Slovenskej akadémie vied začínal ako kardiotechnik pri operáciách srdca na 2. chirurgickej klinike Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave na Partizánskej ulici, ktorú viedol akademik MUDr. Karol Šiška. V roku 1968 bol v operačnom tíme, ktorý uskutočnil prvú transplantáciu srdca nielen v Česko-Slovensku, ale aj v strednej a východnej Európe. Na klinike pracoval aj na vývoji umelej srdcovej chlopne a iných technických zariadení v oblasti chirurgie srdca. V roku 1968 pracoval na renomovanej univerzite ETH (Eidgenössische Technische Hochschule) v Zürichu. Neskôr zakladal na Ústave lekárskej kozmetiky v Bratislave technické oddelenie. V roku 1982 sa vysťahoval do Nemecka. Od roku 1985 pôsobí v oblasti výskumu a IT na Technickej univerzite v Mníchove. Je aj publicisticky činný v oblasti hospodárstva a politiky. Po novembri 1989 založil v Bratislave a v Prahe jedny z prvých distribučných firiem pre lieky a doviezol do Česko-Slovenska prvý liek na odučenia sa od fajčenia.
Verejnoprospešná činnosť
náhľad|250px|Udelenie Čestného občianstva BSK 2010 županom Pavlom Frešom V Nemecku sa začal v 90. rokoch angažovať aj v krajanských spolkoch, kde bol v roku 1998 zvolený za prezidenta Slovensko-Nemeckej únie a hovorcu Európskej rady Svetového kongresu Slovákov. V roku 2002 založil v Mníchove Nemecko-slovenskú hospodársku úniu na podporu hospodárskych kontaktov medzi oboma krajinami, kde je dodnes jej prezidentom. V roku 2003 bol vymenovany prvým bratislavským županom na Slovensku Ľubo Romanom za čestného reprezentanta BSK pre Slobodný štát Bavorsko. Ako člen Wirtschaftsattaché Club Bayern má kontakty aj v najvyšších štátnych orgánoch Slobodného štátu Bavorsko, ktoré využíva aj pre lobing Bratislavského samosprávneho kraja. Tieto svoje možnosti využíva nielen v prospech župy ale aj Slovenska, za čo bol v novembri 2010 županom Pavlom Frešom vymenovaný za Čestného občana Bratislavského samosprávneho kraja.
Šport
náhľad|250px|Prvá Česko-Slovenská formula 3 v seriáli medzinárodných majstrovstiev NemeckaV roku 1969 sa začal venovať aj automobilovému športu. Bol spoluzakladateľom Rallye Clubu Bratislava, kde v tej dobe spolu zo Strakom, Studeničom, Rajnohom, Matlovičom, Žigrajovou a Rybárikom dali základy automobilovému rely športu na Slovensku. V roku 1978 sa stal na vozidle Škoda 120 S Rallye absolútnym majstrom Slovenska v rely. V roku 1985 štartoval s vozidlom Audi 80 GTE v seriáli nemeckých pretekoch do vrchu. V Spolkovej republike Nemecko bol v roku 1989 manažérom prvého československého tímu F3, kde umožnil dvom pretekárom z Česko-Slovenska (Vorel a Dobrota) účasť v medzinárodných nemeckých majstrovstvách formule 3, v ktorých práve vtedy začínal svoju kariéru F3 aj neskorší 7-násobný majster sveta F1 Michael Schumacher.
Ducy-Sainte-Marguerite
Ducy-Sainte-Marguerite je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Grimaud (kantón)
Grimaud je francúzsky kantón v obvode Draguignan v departemente Var v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Tvorí ho 5 obcí.
Lunapark (Bratislava)
right|thumb|Tyršovo nábrežie po zrušení Lunaparku
Lunapark bol jediný zábavný park v Bratislave, ktorý fungoval v Petržalke na pravom brehu Dunaja na Tyršovom nábreží predovšetkým v 80. a 90. rokoch 20. storočia.
Medzi jeho atrakcie patrili ruské kolo, autodróm, horská dráha, reťazová dráha, zrkadlový labyrint, strašidelná dráha "Peklo", detský vláčik, motokárová dráha, kolotoče pre deti. Súčasťou bola strelnica a stánky s občerstvením.
Koncom roka 2003 a začiatkom roka 2004 bol bez náhrady zrušený, v súčasnosti sa areál Tyršovho nábrežia používa na kultúrne podujatia a tiež na príležitostné kolotoče.
Oberwart
Oberwart je okresné mesto v rakúskej spolkovej krajine Burgenland a sídlo rovnomenného okresu. Má rozlohu, 7065 obyvateľov (2009) a nadmorskú výsku 315 metrov nad morom. V roku 1921 bola hlavým mestom krátkotrvajúceho štátu Lajtabánság
Dolné Naštice
Dolné Naštice sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Bruck an der Mur (okres)
Bruck an der Mur bol okres v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko. Mal rozlohu a 1. januára 2012 tu žilo 62 155 obyvateľov. Sídlom okresu bolo mesto Bruck an der Mur. Okres zanikol 31. decembra 2012, spojením s okresom Mürzzuschlag vznikol okres Bruck-Mürzzuschlag.
Absolútny racionalizmus
Absolútny racionalizmus je učenie, podľa ktorého poznanie princípov je apriórne, pričom sa prakticky neponecháva miesto skúsenosti. Zástancami absolútneho racionalizmus sú napr. Platón, René Descartes.
4475 Voitkevich
4475 Voitkevich je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil L. G. Karachkina 20. októbra 1982.
Lorgues (kantón)
Lorgues je francúzsky kantón v obvode Draguignan v departemente Var v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Tvoria ho 4 obce.
Richwiller
Richwiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Labry
Labry je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ománske národné futsalové družstvo mužov
Ománske národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Omán v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Oman Football Association (OFA). Prvý medzištátny zápas absolvovalo v roku 1992. V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 97. miesto.
Vrcholné podujatia
Ománske družstvo sa pokúšalo kvalifikovať na majstrovstvá sveta FIFA iba raz, na šampionát v roku 1992, ale nepodarilo sa mu to. Zvíťazilo nad 🇰🇼, ale prehralo s 🇮🇷 a v skupine obsadilo nepostupové 2. miesto.
Jukebox
thumb|Jukebox značky Wurlitzer
Ománske národné futsalové družstvo mužov
Vrcholné podujatia
Po kvalifikácii na MS sa z medzinárodnej scény odmĺčalo na dlhých 23 rokov. Nezúčastnilo sa ani jedinej kvalifikácii na majstrovstvá Ázie. Po 23-ročnej prestávke znova obnovilo svoje medzinárodné pôsobenie, keď sa vo februári 2015 v priateľskom stretnutí stretlo so 🇦🇪. Družstvo sa ešte v tom roku zúčastnilo aj majstrovstiev Perzského zálivu, na ktorých skončilo štvrté, keď v zápase o bronz prehralo práve so Spojenými arabskými emirátmi.
Jukebox
Jukebox je automatický stroj na prehrávanie hudby, dnes už prevažne využívajúci systém MP3 v spojení s počítačom. Existuje niekoľko podôb samotného jukeboxu, k najznámejším patria tzv. klasické, ktoré majú rozmery okolo 150 cm na výšku a 60 cm na šírku. Trendom poslednej doby je aj nástenný, ktorý sa hodí do menších priestorov. Vďaka modernej technike a počítačom, ktoré nahradili CD disky, pojme takýto jukebox cez 30 000 skladieb a 4 000 interpretov, priemerná veľkosť diskov v jukeboxoch je od 200 do 400 GB. Tento obsah je viacmenej rovnaký vo všetkých jukeboxoch, vzhľadom na rovnaký zdroj, odkiaľ dáta pochádzajú, to zhromažďuje špeciálny klub vlastníkov CD pod dohľadom združenia OSA a Integram.
Pojem jukebox sa používa tiež pre softvér poskytujúci prehrávanie zbierky elektronických skladieb. Môže ísť o desktopovú aplikáciu sprístupňujúcu multimédiá uložené na danom počítači alebo webovú stránku, ktorá prehráva hudobné súbory zverejnené na internete.
Štátna duma Ruskej ríše
Štátna duma Ruskej ríše alebo Štátna duma Ruského impéria bol zákonodarný orgán Ruského impéria, ktorý sa za svojej existencie zišiel štyrikrát.
O prvý pokus založiť orgán takéhoto charakteru (tzv. Bulygunskú dumu) sa snažil minister vnútra Ruského impéria, ten mu však nevyšiel. Predrevolučná Štátna duma v Ruskom impériu bola založená na základe manifestu cára Mikuláša II. dňa 6. augusta 1905.
Technopark Dubna
Technopark Dubna je  vedecko-technologický park v meste Dubna v Rusku, ktorý sa špecializuje  na vytváranie intelektuálnych systémov riadenia prostredníctvom  veľkých komplexných projektov v ekonomike, priemysle a sociálnej sfére. Výsledkami vedecko-technologického parku Dubna sú programové celky pre široký okruh problémov v oblasti podpory prijímania rozhodnutí a riadenia zložitých technických objektov a komplexov. Použitie týchto systémov v živote a vo svete je široký - sú to obrovské objekty štátneho riadenia, riadenia korporácií: obrana, doprava a logistika, energetika, telekomunikácie, naftový a plynárenský sektor, riadenie pri živelných pohromách a počas mimoriadnych udalostí, medicína, včítanie medicíny katastrof atď.
História
Technopark Dubna bol založený v roku 1995, vedením mesta v súčinnosti s poprednými vedeckými, konštruktorskými a školskými organizáciami s cieľom inovačného rozvoja.
V roku 2000 sa Technopark Dubna stal súčasťou vedecko - vzdelávacích inštitúcií. V roku 2007 bol vyhlásený za sídlo zvláštneho ekonomického priestoru (zóny).
Zaoberá sa:
Technopark Dubna má vytvorenú vedecko-technickú radu. 60% spolupracovníkov tvoria kandidáti vied a doktori vied. Efektívne pracuje výrobná základňa závodov a firiem. Je nadviazaná úzka spolupráca s poprednými vzdelávacími inštitúciami v otázkach praktického zavádzania do ich života vedeckých poznatkov. Má rozvinutú regionálnu spoluprácu s vedeckými a výrobnými organizáciami Bieloruska, Ukrajiny, Kazachstanu a ďalšími štátmi spoločenstva nezávislých štátov a regiónov Ruska.
Poloha
Vedecko-technologický park Dubna sídli v meste Dubna v Rusku, v meste, ktoré má štatút vedeckého centra. Vedecko-technologický park Dubna sa nachádza 120 km na sever od Moskvy na sútoku rieky Volga a riečneho kanála Moskva. Dopravnú prístupnosť predstavuje federálna cestná doprava, vzdialenosť od medzinárodného letiska Šeremetievo je 90 km. Ďalej je to železničné spojenie včítane expresného rýchlika DUBNA-MOSKVA. Pri výbere sídla bola vzatá do úvahy štátna politika podpory znalostnej ekonomiky. V Dubne je vytvorená zvláštna ekonomická zóna s ohľadom na zavádzanie technických vymožeností a je ruským strediskom pre programovanie.
Vedecko-technologický park Dubna sa venuje týmto činnostiam:
Zakladajúci a súčasní členovia
K zakladateľom technoparku patria vedenie mesta Dubna, štátna vzdelávacia inštitúcia vysokoškolského vzdelania Moskovskej oblasti Medzinárodná univerzita prírody, spoločnosti a človeka Dubna, štátny podnik (spoločnosť) Kozmické spojenie, štátna strojárska konštrukčná kancelária Dúha, Verejná a. s. Závod Tenzor, Stredisko vzdelávania Dubna.
Západný breh Jordánu
thumb|right|Mapa Západného brehu Jordánu thumb|right|Mar Saba okolo roku 1900
Po páde Osmanskej ríše patrilo k Britskému mandátnemu územiu v Palestíne, v roku 1947 ho Valné zhromaždenie OSN pririeklo novovznikajúcemu arabskému štátu. Počas prvej arabsko-izraelskej vojny v rokoch (1948/49) ho obsadilo Jordánsko. V roku 1967 ho počas arabskými štátmi vyprovokovanej šesťdňovej vojny obsadil Izrael. Odvtedy je toto územie podľa OSN a väčšiny západných krajín pod izraelskou okupáciou. Niektorí Izraelčania a Izraelu naklonené skupiny uprednostňujú označenie sporné územie. Podľa medzinárodného práva nie je Západný breh Jordánu v súčasnosti súčasťou žiadneho štátu. Slovensko, podobne ako časť členov OSN nemá v tejto otázke jednoznačný postoj. Podľa Dohôd z Osla má byť územie Západného brehu a Pásma Gazy základom pre budúci štát Palestína.
Obyvateľstvo
Na západnom brehu Jordánu žije asi 2,4 milióna Arabov a viac ako 400 tisíc Židov (vrátane Východného Jeruzalema). Židovské obyvateľstvo žije v nelegálnych osadách. Počet židovských osadníkov sa v súčasnosti stále zvyšuje, a to vďaka rozsiahlej stavebnej činnosti. Arabské obyvateľstvo naproti tomu rastie vďaka vysokej pôrodnosti. Časť arabského obyvateľstva (asi 30%) tvoria utečenci (alebo ich potomkovia) z prvej arabsko-izraelskej vojny z územia dnešného Izraela.
Reizmus
Reizmus je filozofická teória T. Kotarbiňského založená na ontológií Stanislawa Lesniewskiho. Podľa tejto teórie sú súcnom len materiálne objekty.
Rekatolizácia
Rekatolizácia môže byť:
Ibrahim Maiga
Životopis
Ibrahim Maiga sa narodil v roku 1963 v stredomalijskom meste Mopti na sútoku riek Niger a Bani. Pochádza z 18 detí. Jeho otec bol dvakrát guvernérom, neskôr štátnym tajomníkom na ministerstve, ministrom aj veľvyslancom.
Maiga prišiel do bývalého Československa v roku 1987 ako študent v odbore vodného hospodárstva a vodné stavby v Prahe a následne získal miestne občianstvo. Počas prvého polroku pobytu účinkoval v amatérskom divadle v Devínskej Novej Vsi a objavil sa v programe Olivera Andrásyho v Slovenskom rozhlase. Svojou otvorenosťou a zmyslom pre humor si získal na Slovensku veľký počet priaznivcov a rýchlo sa stal známym spevákom a hercom.
So štúdiom sa neskôr presunul z Prahy do Bratislavy. Štúdium však po troch rokoch na Slovenskej vysokej škole technickej prerušil, aby sa venoval umeleckej kariére. Na konci 80. a začiatku 90. rokov 20. storočia vystupoval so spevákmi ako Robo Grigorov, Pavol Habera alebo Richard Müller.
Ako prvý herec čiernej pleti vystupoval v Slovenskom národnom divadle. Z SND prestúpil do Divadla Astorka Korzo '90 a neskôr na Novú scénu. V 90. rokoch 20. storočia bol populárny vystupovaním na televíznej obrazovke, hlavne ako postava Vápno vo filmoch Fontána pre Zuzanu 2 a Fontána pre Zuzanu 3.
Maiga sa venoval aj hudbe. Vydal tri hudobné albumy a získal dve zlaté platne za predaj 15 000 nosičov.
V roku 2004 vydal autobiografickú knihu s názvom Slovensko, osud môj, Ty kokso!. Neskôr vystupoval aj v reality šou ako Celebrity Camp.
Po skončení filmovej kariéry sa Maiga zameral na spájanie slovenských podnikateľov s malijským prostredím. Býva striedavo v Bamaku a na Slovensku. V rámci Mali bol Maiga spájaný s prepojeniami na bývalého zamestnanca Slovenskej informačnej služby a odsúdenca na úteku Ľuboša Kosíka. V decembri 2020 sa objavili podozrenia, že Maiga mohol dopomôcť podnikateľovi a politikovi Pavlovi Ruskovi v možnom úteku do Mali. Maiga špekulácie dementoval s tým, že pre Ruska v Mali vybavoval šamana, aby ho zbavil démonov.
Politická kariéra
Ibrahim Maiga dvakrát kandidoval za poslanca do Európskeho parlamentu. Prvý raz ako nominant SDĽ vo vo voľbách v roku 2009. Kandidoval z tretieho miesta listiny, SDĽ získalo 0,62 % hlasov a nezískalo žiaden mandát. Druhý raz sa uchádzal o poslanecké kreslo ako volebný líder strany Priama demokracia vo voľbách v roku 2019. Ako proeurópan povedal : „Najmä teraz, v čase krízy, vidíme aká je dôležitá Európska únia. Bez jej existencie by niekoľko štátov Európy skolabovalo“. Svoje rozhodnutie odôvodnil nasledovne: ''„Naozaj chcem bojovať v týchto voľbách, aby som prosto ukázal Európe, že Slovensko má v Európe veľkú budúcnosť. Ak budem zvolený a prvý raz v dejinách bude černoch reprezentovať Slovensko, bude to jasné celej Európe.“''
Osobný život
Maiga ovláda šesť jazykov. Jeho otec zomrel v roku 2008 vo veku 90 rokov na mozgovú mŕtvicu. Maiga má s manželkou Inou dve deti, v júli 2013 sa mu narodila dcéra Fathima, neskôr syn Oumar. Deti spoločne s mamou žijú v Mali.
V roku 2002 havaroval na skútri s herečkou Mirkou Partlovou, obaja utrpeli ťažké zranenia.
Ifiklos (syn Thestia)
Ifiklos (Ifiklos, ) je v gréckej mytológii syn aitólskeho kráľa Thestia a Eurythemidy, podľa inej verzie Leukippy.
4633 Marinbica
4633 Marinbica (1988 AJ5) je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil Henri Debehogne 14. januára 1988.