cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dalibor Miloš Krno
Životopis
Jeho otec bol Miloš Krno (18691917), advokát a matka Oľga rod. Beniačová. V roku 19191920 študoval na Právnickej fakulte Karlovej univerzity, 19201922 architektúru na ČVUT v Prahe. Vysokoškolský pedagóg a prodekan Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Zaoberal sa otázkami medzinárodných vzťahov a práva, dejinami svetového novinárstva. Účastník protifašistického odboja, počas SNP pracovník Povereníctva hospodárstva a zásobovania potravinami na povstaleckom území (1944). Spoluzakladateľ a člen redakčného kruhu Nového slova v Banskej Bystrici (september 1944). Autor vysokoškolských kníh, skrípt, štúdií a publicistiky.
2825 Crosby
2825 Crosby je planétka s priemerom 17 km, ktorú objavil juhoafrický astronóm Cyril V. Jackson 19. septembra 1938.
Alexander Križka
náhľad|Hrob Alexandra Križku a jeho manželky v banskobystrickom evanjelickom cintoríne Alexander Križka (pseudonymy John Thompson, Ypsilon; * 26. február 1903, Ružomberok – † 9. december 1955, Košice) bol slovenský spisovateľ, pedagóg, režisér a dramaturg.
Do dejín literatúry sa zapísal predovšetkým ako divadelný kritik a propagátor modernej drámy.
Podľa Slovenského bibliografického slovníka bol Križka ženatý s lekárkou Matildou Križkovou, rod. Loykovou.
Životopis
Narodil sa v rodine Mateja Križku a jeho manželky Adely, rodenej Neumannovej. Študoval na gymnáziu v Ružomberku, v rokoch 1921 – 1925 na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, na parížskej Sorbonne a Vysokej škole sociálnych náuk taktiež v Paríži (1925 – 1926). Svoje zážitky z pobytu vo Francúzsku opísal v knihe V Paríži 1925 – 1927, ktorá vyšla v roku 1927. V kontexte tejto sociograficko-urbanistickej knihy (čo je jej prínos) Križka opisuje fenomény modernizácie a komercionalizácie, postavenia spoločenských tried, zamestnaní a opis priestoru; a to z pozície tzv. flanérstva (pojem tematizuje Walter Benjamin). Je zaujímavé, že Križka v Paríži osobne spoznal avantgardného výtvarníka a poeta Lajosa Kassáka a spisovateľa Sándora Máraia. Podľa Encyklopédie slovenských spisovateľov ide o nenáročný opis zážitkov, ktorý nevyvolal väčšiu pozornosť.
Študoval aj na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1928 získal titul PhDr. a v roku 1938 JUDr. Podľa archívov Karlovej univerzity napísal dizertačnú prácu Filozofia dejín po Kantovi (Charakter a problémy).
Po skončení štúdia pôsobil ako pedagóg na gymnáziu v Prešove a Košiciach, ale tiež v ochotníckych divadlách, v ktorých inscenoval hry od Palárika, Stodolu či Tajovského. Podľa Slovenského biografického slovníka bol tajomníkom Divadelného združenia v Košiciach, režisérom Jánošíkovej družiny a v 30. rokoch autorom literárnych a divadelných prednášok v Radiojournale. V kontexte divadla spolupracoval tiež s Miestnym odborom Matice slovenskej v Prešove.
Pôsobil tiež ako redaktor v Prahe, štátny úradník v Banskej Bystrici (1938 – 1945), neskôr bol tiež redaktorom Vatry a Zpravodajskej agentúry v Banskej Bystrici.
Okrem toho bol členom spolku Svojeť, spoluzakladateľom Voľného združenia študentov socialistov zo Slovenska (1922) a DAV-u (1924) a pôsobil v ochotníckych divadlách v Prešove a v Košiciach.
Okrem literárnej tvorby sa venoval i prekladom dramatických diel z francúzskeho a talianskeho jazyka. V roku 1944 sa aktívne zúčastnil protifašistického odboja.
Tvorba
Križka bol členom spolku Svojeť a spoluzakladateľ Voľného združenia študentov socialistov zo Slovenska, ktoré viedlo k založeniu projektu DAV. V prvom čísle časopisu DAV napísal článok Boj za slobodu tlače s cieľom kritizovať dobovú cenzúru. V ďalšom čísle bol však z projektu vylúčený pre zneužitie značky X10, ktorú používal Okáli, a to v kontexte osočovania časopisu Avantgarda. Bol autorom poviedok, článkov o divadle a prekladov dramatických a literárnych diel z francúzskeho a talianskeho jazyka. Okrem DAV-u publikoval v periodikách Elán, Robotnícke noviny, Nový rod, Mladé Slovensko, Slovenský východ, Divadelný svet, Za oponou a Šariš. Križka napísal symbolizmom, novoromantizmom a dekadenciou inšpirovanú knihu Smutný chlapec, ktorú on sám predstavuje ako svoje prvé literárne pokusy bez vyšších ambícií. Dielo, pretkané proletárskymi témami, obsahuje konfrontácie rozprávača so sociálne vylúčenými postavami prostitútok, invalidov a žobrákov.
Reflexii Križkovej tvorby sa venovali Michał Burdziński, Radovan Passia a Lukáš Perný.
Divadelná teória
Ako uvádza Slovník divadelných kritikov a publicistov, Križka je autorom state Myšlienky o podstate drámy (1927), v ktorej konštatuje, že dráma napodobňuje život ako ostatné umenia okrem hudby a staviteľstva. V článku o Príčinách stagnácie slovenskej drámy konštatuje spolu s Obtulovičom, že na Slovensku je nedostatok „centrifugálnosti mestskej kultúry a moderného veľkého divadla“. Príčinu tohto nedostatku autori našli v nedostatočnom spracovaní sociálnej otázky, robotníctva, úpadku meštianstva a ženskej otázky v doterajšej dramatickej tvorbe. Podľa Encyklopédie slovenských spisovateľov svoje početné novinárske a odborné práce Križka knižne nevydal, no jeho významnejším prínosom do slovenskej literatúry je práve divadelná publicistika, ktorou kliesnil cestu k modernému divadlu (na to slúžili aj jeho preklady moderných drám).
RapidShare
RapidShare (spoločnosť RapidShare AG Švajčiarsko, Cham) bol jeden z najväčších upload serverov (miesto na nahranie a spoločné používanie súborov) na svete. Spoločnosť bola založená v roku 2002, pričom najväčšiemu úspechu sa tešila v roku 2012 po vypnutí Megauploadu.
Modlany
Modlany sú obec v Česku v okrese Teplice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 953 obyvateľov, z toho 482 mužov a 471 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,7 roka (muži 38,7 roka, ženy 38,7 roka).
RapidShare
Koniec činnosti
Spoločnosť na svojej webovej stránke informovala, že do konca marca 2015 ukončí činnosť, pričom dôvody tohto rozhodnutia nekonkretizovala.
V roku 2013 spoločnosť prepustila väčšinu zamestnancov. Už vtedy sa predpokladalo, že čoskoro môže ukončiť činnosť.
Megara (mytológia)
náhľad|Megara a jej synovia (vľavo hore), červenofigúrový volutový kratér, cca 320 pred Kr. Megara alebo Megaré (Megara, Megaré) je v gréckej mytológii dcéra tébskeho kráľa Kreonta. Bola prvou manželkou hrdinu Herakla.
639 Latona
639 Latona je planétka s priemerom 74 km, ktorú objavil K. Lohnert 19. júla 1907.
Megara (mytológia)
Herakles sa s Megarou oženil, keď mal len osemnásť rokov. Nebol ešte najväčším hrdinom gréckych mýtov, svoju slávu mal iba pred sebou. Napriek tomu už vykonal čin, za ktorý mu boli Tébania a ich kráľ veľmi vďační. Herakles niekoľko rokov pásol dobytok na hore Kithairón, kde sa už prejavila jeho chrabrosť, keď zabil leva, ktorý ničil stádo jeho otca Amfitryóna. Neskôr sa vybral do Téb a cestou stretol orchomenských vyslancov, ktorí si išli do Téb po sto volov. Bola to potupná daň, ktorú im museli Tébania každoročne platiť. Keď sa Herakles od nich dozvedel, čo je ich cieľom cesty, nahnevaný im odrezal uši i nos a zahnal ich domov. Onedlho sa preto rozpútala neľútostná vojna, v ktorej Herakles Orchomenčanov porazil a ich kráľa donútil, aby Tébanom vrátil dvojnásobok toho, čo od nich kedy dostal. Kráľ Kreón mu za to dal z vďaky za manželku svoju dcéru Megaru. Ich manželstvo bolo dlho šťastné. Narodili sa im synovia, Thérimachos, Kreontiades a Déikoón. Rodina žila spokojne, až kým do ich šťastia nevstúpila pomstichtivá bohyňa Héra, ktorá Herakla oddávna prenasledovala, pretože jeho otcom bol jej manžel, najvyšší boh Zeus. Kým bol Herakles pastierom videlo sa jej všetko v poriadku, ale keď dosiahol všetko, po čom môže túžiť smrteľný človek, zoslala na neho šialenstvo. Herakles potom v zatemnení mysle zabil svoje deti. Po tomto hroznom čine musel opustiť mesto i manželku a odísť do vyhnanstva.
Keďže mu tento čin neprestajne ťažil dušu, odobral sa do Delf, aby sa vo veštiarni dozvedel, ako svoj nešťastný skutok odčiniť. Boh Apolón mu ústami Pýtie oznámil, že musí vstúpiť do služieb mykénskeho kráľa Eurysthea a splniť dvanásť úloh, ktoré od neho dostane. Herakles potom dlhé roky slúžil kráľovi Eurystheovi a splnením nesmierne ťažkých úloh dosiahol večnú slávu. K Megare sa už nevrátil, lebo tá si našla útechu u Iolaa, syna jeho nevlastného brata Ifikla, ktorý sa do nej zaľúbil. Herakles ich láske nebránil a hľadal si inú manželku. Napokon sa oženil s Déianeirou a Megara dožila svoj život v manželstve s Iolaom.
Talazac
Talazac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam miest v Nemecku
Tento článok obsahuje zoznam najväčších miest v Nemecku podľa počtu obyvateľov.
NGC 4766
NGC 4766 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil Wilhelm Tempel v roku 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Videokazeta
thumb|Videokazeta VHS thumb|Útroby videokazety
Videokazeta je audiovizuálny nosič obsahujúci magnetickú pásku, na ktorú možno zaznamenať obraz, zvuk a doplnkové informácie (indexy, časový kód). Vyrábať sa začali v roku 1976. Vo veľkom sa používali hlavne v 80. a 90. rokoch. Svoju popularitu mali ešte aj v nultých rokoch 21. storočia.
Podľa charakteru signálu, ktorý je na ne zaznamenávaný, môžeme videokazety rozdeliť na analógové alebo digitálne.
Pretože existuje rad vzájomne nekompatibilných spotrebných aj profesionálnych systémov pre záznam obrazu, bolo a je videokaziet viac druhov než u podobného nosiča zvuku – audiokazety.
V spotrebnej oblasti analógové videokazety ustúpili optickým diskom DVD, vo videokamerách boli analógové videokazety postupne nahradené digitálnymi.
V profesionálnej oblasti bol prechod od analógových k digitálnym systémom a videokazetám ešte nápadnejší. V budúcnosti možno očakávať prechod od videokaziet k optickým alebo pevným diskom aj vo videokamerách vďaka okamžitému prístupu k jednotlivým scénam pri strihu. Perspektívnou novinkou je nahrávanie na pamäťové karty.
Fourtou
Fourtou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 62 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Paradisio
Paradisio bola belgická eurodance skupina založená v roku 1994.
Ich prvý singel „Un Clima idea“ sa objavil v roku 1995 a stal sa úspešným hlavne v Belgicku. Začiatkom roka 1996 skupina vydala ich druhý singel „Bailando“ ktorý si získal popularitu najmä vo Francúzsku, Dánsku, Nórsku, Fínsku, Švédsku. Bolo ho predaných takmer 550 000 kopií. Počas leta 1997 sa skladba stala populárna aj v ostatných krajinách Európy. V roku 1998 vytvorila coververziu skladby „Bailando“ holandská speváčka Loona.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1996
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1996 boli v poradí 12. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Cotonou, v Benine od 16.27. októbra 1996, za účasti 10 mužských a 7 ženských tímov. Benin sa stal ôsmou krajinou, ktorá organizovala africký šampionát. Svoj šiesty titul získali hádzanári Alžírska a druhý titul hádzanárky Pobrežia Slonoviny.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na MS 1997 mužov a MS 1997 žien. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie mužské a 3 ženské družstvá.
Magnetická páska
thumb|Príklad magnetickej pásky thumb|Magnetická páska v [[Audiokazeta|magnetofónovej kazete]] thumb|Príklad magnetickej pásky thumb|Magnetická páska vo [[Videokazeta|videokazete]] thumb|Magnetický záznam signálu
Moldava (okres Teplice)
Moldava (nemecky Moldau, zo starogermánského „milti ahwa“ približne „hojná voda“) je obec v Česku v okrese Teplice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 207 obyvateľov, z toho 110 mužov a 97 žien, pričom priemerný vek v obci bol 35,3 roka (muži 36,4 roka, ženy 33,9 roka).
Magnetická páska
Magnetická páska je pevné médium pozostávajúce z magnetickej vrstvy nanesenej na plastickej páske. Do tejto kategórie spadajú v podstate pásky vo všetkých bežne používaných audio a videokazetách, alebo zálohovacie pásky používané napríklad v mainframoch a rôznych dátových úložiskách, kedy je potrebné ukladať veľké množstvo dát po dlhú dobu čo najspoľahlivejšie.
Ďalej existujú napríklad magnetooptické a optické pamäťové pásky, ktoré používajú podobný princíp záznamu, nedosiahli však významného komerčného úspechu a rozšírenia.
Štátny znak Rumunska
thumb|200px|Štátny znak Rumunska Štátny znak Rumunska tvorí zlatý orol na modrom štíte. V zobáku drží kríž ortodoxných kresťanov. Na menšom štíte sú erby niektorých rumunských provincii, ktorého symboly sa tiež nachádzajú v erboch niektorých rumunských miest.
Senica
náhľad|Mestský úrad náhľad|Námestie v Senici Senica je mesto, ležiace na Záhorí, v Trnavskom kraji.
Časti
Senica sa delí na časti obce :
Mesto zahŕňa aj usadlosti Brestové, Košútovec a Horné a Dolné Suroviny.
Obyvateľstvo
19 875 (31.12.2021)
Náboženské zloženie obyvateľstva
rímski katolíci – 47,28 % bez vyznania – 31,18 % evanjelici a. v. – 17,03 % grécki katolíci – 0,29 % pravoslávni – 0,11 % a iní
Doprava
Mesto Senica, je významnou dopravnou križovatkou na Záhorí, nakoľko sa nachádza medzi diaľnicami D1 a D2, s ktorými je spojené dobrými cestami II. triedy a cez mesto prechádza v severojužnom koridore štátna cesta I. triedy I/51, ktorá je zároveň významnou európskou cestou. Mesto má železničnú stanicu na trati Kúty-Senica-Trnava. Stanica bola v roku 2013 kompletne zrekonštruovaná a vybudované boli aj nové nástupištia. Od železničnej stanice existujú dve vlečky do nového a starého priemyselného parku. V meste sa taktiež nachádza menšie športové letisko. V r. 2020 – 2025 sa plánuje začať stavať cestný obchvat pod záštitou SSC, predbežné náklady dosiahnu 0,8 – 1,2 mld. Sk bez DPH v cenovej úrovni r. 2005. Najzaťaženejšie miesto je Hurbanova ulica, ktorá sa nachádza priamo od centrálnej svetelnej križovatky smerom na Holíč. Na krátkom úseku je na nej 6 prepojení na iné ulice, z toho sú 2 obchodné domy a hlavná autobusová stanica. Na severnom vstupe I/51 existuje kruhový objazd, taktiež na južnom vstupe do mesta boli z cesty I/51 odbočenia do Hlbokého a do priemyselného parku prestavané na kruhový objazd. Stav mestských komunikácií a chodníkov je nevyhovujúci. V meste je nedostatok parkovacích miest a doprava patrí k trvalým vážnym problémom mesta.
V júni 2018 bola spoločnosťou Arriva komplexnou rekonštrukciu čakárne pre cestujúcich zavŕšená obnova centrálnej autobusovej stanice, ktorá pozostávala z 3 etáp (rekonštrukcia soc. zariadení a zastrešenia nástupísk, prístavba a oprava služobného traktu a rek. čakárne s kompletnou výmenou inventáru).
História MHD v Senici
Mestská doprava v Senici oficiálne vznikla v júni 1989. Pred jej vznikom zabezpečovali spojenie medzi autobusovou a železničnou stanicou linky prímestskej dopravy. Pri vzniku MHD boli zriadené dve linky. Až do roku 2005 boli na mnohé spoje MHD využívané prímestské vozidlá, vzhľadom na malý počet vozidiel v MHD a skutočnú potrebu spojov.
Od roku 2009 po 20 rokoch existencie MHD boli v Senici neprehľadné cestovné poriadky na zastávkach vymenené za linkové vývesky typu MHD s odchodmi z konkrétnej zastávky. V roku 2010 začala obnova vozidlového parku kúpou 2 nízkopodlažných vozidiel SOR BN 9,5 aj s digitálnymi smerovými  tabuľami. Od decembra 2010 bolo zavedené do praxe nové linkovanie MHD – 2 okružné linky, 1 kyvadlová na železničnú stanicu a 1 doplnková pre žiakov z Čáčova. Taktiež bol zavedený 45 min. prestupný lístok. Zmenu systému si vyžiadalo excentrické umiestnenie polikliniky, vybudovanie obchodných centier na severe mesta, ktoré spolu s umiestnením škôl a vzdialenou žel. stanicou zmenili prúdy cestujúcich v meste.
Zavedenie nového systému sa už po roku ukázalo ako správny krok. Nárast počtu cestujúcich v MHD v roku 2011 oproti roku 2010 činil 33%. V januári 2013 bol do MHD zaradený posledný krátky nízkopodlažný autobus SOR BN 8,5. V nasledujúcich rokoch bol zaznamenaný neustály nárast počtu celkovo prevezených osôb v MHD, čo svedčí o úspechu zmeny systému a jeho atraktívnosti pre cestujúcich, nakoľko nový systém MHD zohľadnil nové prepravné prúdy obyvateľov mesta a vzhľadom na  pravidelné takty a rovnaké trasovanie všetkých spojov každej linky je prehľadný a ľahko zapamätateľný, čo sú základné atribúty úspešnej mestskej dopravy.
V r. 2014 bol prvýkrát v histórii MHD Senica prekonaný počet 300 000 celkom prevezených cestujúcich za rok. V r. 2017 bolo vymenených, príp. doplnených 10 prístreškov zastávok MHD. Ďalších 10 ks prišlo na rad v prvej polovici roku 2018.
Školstvo
V Senici sú 4 základné školy a 5 stredných škôl.
Martin I. (pápež)
Bol obyvateľom Umbrie z Tody, istý čas slúžil ako diakon a potom ako Teodorov aposkrisárius v Carihrade. Nadviazal dôverné styky s tamojšími poprednými osobnosťami a oboznámil sa s panujúcim monotelickým učením ( t. j. Kristus má len jednu vôľu), ktoré odsúdil ako herézu. Bol proti vyznaniu Ekthesis cisára Hérakleita. V súvislosti s bojom o zachovanie čistej viery bol zajatý ravennským exarchom, odvedený do Carihradu a následne poslaný do vyhnanstva, kde zomrel ako mučeník v Chersone. Pochovaný je v Ríme.
Jeníkov
Jeníkov môže byť:
Letecké nešťastie v Jaroslavli v roku 2011
Letecké nešťastie lietadla Jak-42 pri ruskom meste Jaroslavľ sa udialo 7. septembra 2011. Lietadlo Jakovlev Jak-42D leteckej spoločnosti Jak Servis, na palube ktorého sa nachádzal ruský hokejový tím Lokomotiv Jaroslavľ, sa zrútilo neďaleko mesta Jaroslavľ počas letu do bieloruského Minsku, kde mal odštartovať novú hokejovú sezónu 2011/2012 Kontinentálnej hokejovej ligy (KHL).
Lietadlo pri štarte z letiska Tunošna nenabralo potrebnú výšku a narazilo do letiskového majáku vzdialeného asi 450 metrov od konca vzletovej dráhy. Po náraze začalo horieť, spadlo asi kilometer od konca vzletovej dráhy, rozlomilo sa a časť trosiek spadla do blízkej rieky Volgy.
Z posádky (8) a pasažierov (37) pád prežili len dve osoby, z ktorých jednou bol ruský útočník Alexander Galimov, ktorý utrpel popáleniny na 80% povrchu tela. 12. septembra na následky popálenín zomrel. Druhou osobou bol palubný inžinier Alexander B. Sizov, ktorý nehodu prežil.
Na palube bol aj slovenský hokejista Pavol Demitra a aj traja českí hokejoví hráči Josef Vašíček, Jan Marek a Karel Rachůnek. Haváriu nikto z nich neprežil.
Záverečná správa vyšetrovania
Záverečná správa, veľmi podrobná a obsiahla, bola zverejnená 2. novembra 2011. Na vlastnom lietadle, palive, stave letiska alebo poveternostných podmienkach nenašli vyšetrovatelia žiadne mimoriadne okolnosti, ktoré by mohli viesť k vzniku nehody.
Správa však uvádza významné nedostatky v práci vedenia spoločnosti, kde na vedúcich funkciách nebol nikto odborne kvalifikovaný v oblasti letectva. Boli zistené závažné nedostatky vo vedení výcviku posádok. To okrem iného spôsobilo, že prechod oboch pilotov z typu Jak-40 na Jak-42 neprebehol uspokojivým spôsobom a posádky si na nový typ mohli preniesť návyky z predchádzajúceho typu. To sa týka najmä položenia nôh na pedály pri vzlete, kedy u Jak-40 bývajú u pedálov zvláštne opierky na päty a nohy preto zostávajú po dobu vzletu na pedáloch. Jak-42 má pedále bez opierok a nohy treba pokladať na podlahu.
''Poznámka: Jak-40 bolo prvé dopravné lietadlo Jakovlevovej konštrukčnej kancelárie. Dovtedy konštruovali predovšetkým vojenské a cvičné lietadlá, kde sa uvedené opierky niekedy s obľubou využívajú. V dopravných lietadlách ale nie sú obvyklé a pri modeli Jak-42 sa už montovali štandardné pedále (na zemi slúžia pre brzdenie jednotlivých kolies a vo vzduchu pre ovládanie kormidla)''
Ako závažný problém sa ukázal aj zdravotný stav druhého pilota, v ktorého tkanivách boli objavené zvyšky pre pilotov zakázaného fenobarbitalu, látky s tlmivým účinkom na nervovú sústavu. Tento pilot sa už od roku 2000 liečil na neurológii s poruchou zhoršujúceho sa prenosu nervových signálov periférneho nervstva, neuropatiou, prejavujúce sa postupnou stratou citlivosti a zhoršenou koordináciou pohybov dolných končatín. V takom prípade si nemusel byť druhý pilot vedomý skutočnej polohy nôh a tlaku na brzdové pedále. Táto porucha je jednoznačne nezlučiteľná s výkonom povolania pilota.
Na záver obsahuje správa niekoľko strán odporúčaní, ktoré by mali v budúcnosti zabrániť zisteným chybám.
My Chemical Romance
My Chemical Romance (MCR) je americká rocková kapela z Newarku v New Jersey, aktívna od roku 2001 do roku 2013, aktivitu obnovila v októbri 2019, po šiestich rokoch. Jej členmi sú spevák Gerard Way, gitaristi Ray Toro a Frank Iero, basgitarista a Gerardov brat Mikey Way a bubeník Bob Bryar. Po tom čo Gerard, Mikey, Ray Toro a Matt Pelissier založili MCR sa k nim pridal aj Frank Iero. Neskôr podpísali kontrakt s Eyeball Records a v roku 2002 vydali ich debutový album I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love. O rok na to podpísali kontrakt s Reprise Records a vydali v roku 2004 ich už druhý album s názvom Three Cheers for Sweet Revenge. Krátko po vydaní albumu, Pelissiera nahradil nový bubeník Bob Bryar. Album mal úspech a rok po jeho vydaní bol ocenený platinovou platňou.
Kapele sa tento úspech podarilo prekonať v roku 2006, s ich albumom The Black Parade, ktorý si vo všeobecnosti získal uznanie od mnohých hudobných kritikov, čomu nasvedčoval aj fakt, že album bol v Spojenom kráľovstve ocenený dvojitou platinovou platňou. Po odchode dlhoročného bubeníka Boba Bryara v Marci 2010, kapela vydala ich štvrtý štúdiový album, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, v Novembri toho istého roku, na čo získala značne pozitívne ohlasy. Po príchode turné klávesistu Jamesa Deweesa v roku 2012 a vydaní Conventional Weapons, série piesní nahratých v roku 2009 a vydávaných v priebehu piatich mesiacoch, kapela oznámila svoj rozpad 22. Marca, 2013, jeden mesiac po vydaní poslednej série piesní z Conventional Weapons. Po rozpade v Marci 2014, kapela vydala album so svojimi najväčšími hitmi s názvom May Death Never Stop You. Pri príležitosti výročia 10. roku od vydania The Black Parade, bol album znovu vydaný v Septembri 2016 pod názvom The Black Parade/Living with Ghosts.
Začiatky (2001 – 2002)
I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love
Kapela bola založená frontmanom Gerardom Wayom a bubeníkom Mattom Pelissierom krátko po útokoch na World Trade Center 11. Septembra, 2001. Byť svedkom pádu mrakodrapov World Trade Centra ovplyvnilo Waya natoľko, že sa rozhodol založiť kapelu. Way napísal pieseň "Skylines and Turnstiles", aby vyjadril svoje pocity z 11. Septembra. Krátko na to prijali MCR medzi seba nového gitaristu Raya Tora, pretože v tom čase Way nebol schopný spievať a hrať súčasne na gitare. Meno kapely navrhol Mikey Way, Gerardov mladší brat, ktorý pracoval pre kníhkupectvo Barnes & Noble, a bol uchvátený názvom knihy od Irvina Welsha menom Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance. Prvé skúšky MCR absolbovalo u Pelissiera doma v podkroví, kde boli aj piesne "Our Lady of Sorrows" a "Cubicles" nahrané. Kapela hovorieva o týchto skúškach ako o Podkrovných Demách. Po vypočutí týchto nahrávok a zanechaní štúdia sa Mikey Way rozhodol pridať ku kapele. Počas spolupráce s Eyeball Records kapela stretla Franka Iera, speváka a gitaristu skupiny Pencey Prep. Po tom čo sa Frankova skupina v roku 2002 rozpadla, sa Iero stal členom My Chemical Romance, a to len pár dní pred nahrávaním ich debutového albumu. MCR nahralo svoj debutový album, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, len 3 mesiace po svojom sformovaní a vydalo ho v roku 2002 cez nahrávaciu spoločnosť Eyeball Records. Album bol produkovaný frontmanom skupiny Thursday, Geoffom Rickleym, po tom čo sa s ním kapela spriatelila počas koncertoch v New Jersey. Iero hral na gitare na dvoch nahrávkach, jedna z nich bola "Early Sunsets Over Monroeville." My Chemical Romance umožnilo verejnosti stiahnutie si ich nových nahrávok zdarma cez PureVolume a sociálnu sieť Myspace, kde získali počiatočnú základňu fanúšikov.
Vulkán
Vulkán môže byť:
NGC 4767
NGC 4767 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 21. apríla 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
Martin I.
Martin I. môže byť:
640 Brambilla
640 Brambilla je planétka s priemerom 84 km, ktorú objavil August Kopff 29. augusta 1907.
2826 Ahti
2826 Ahti je planétka s priemerom 41 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 18. októbra 1939.
641 Agnes
641 Agnes je planétka s priemerom 50 km, ktorú objavil M. F. Wolf 8. septembra 1907.
NGC 4768
NGC 4768 je hviezda v súhvezdí Panna, ktorú objavil Wilhelm Tempel v roku 1882.
Thillois
Thillois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Fraisse-Cabardès
Fraisse-Cabardès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 110 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Barcelonský pavilón
náhľad|Vnútorná [[dispozícia (architektúra)|dispozícia]] náhľad|reflektujúca plytká vodná nádrž náhľad|jeden z oceľových stĺpov
Barcelonský pavilón je budova, ktorú navrhol Ludwig Mies van der Rohe v roku 1929. Bola súčasťou nemeckého pavilónu na Svetovej výstave v roku 1929 v Barcelone na kopci Montjuic, Španielsko. Budova bola použitá na oficiálne otvorenie nemeckej časti výstavy. Je to dôležitá stavba v dejinách modernej architektúry, je známa pre svoju jednoduchú formu a použitie extravagantných materiálov, ako sú ónyx, mramor a travertín. Pavilón bol však po výstave rozobratý, ani nie rok po jeho dokončení. Začiatkom 80. tych rokov sa začalo rozmýšľať o jej znovupostavení, čím boli poverení traja španielsky architekti Ignasio de Sola-Morales, Cristian Cirici a Fernando Ramose. Rekonštrukcia pavilónu podľa starých fotografií a zachovaných plánov trvala od roku 1983 do 1986. Mnohí kritici, historici a modernisti ju považujú za najkrajšiu stavbu 20. storočia.
Koncept
Miesovi, ako riaditeľovi nemeckej sekcie výstavy v Barcelone, bola pridelená úloha navrhnúť tento pavilón, bol tiež poverený aby umelecky viedol aj ostatné nemecké budovy na výstave. Po prvej svetovej vojne sa Nemecko začalo meniť. Pavilón mal reprezentovať Nemecko ako demokratický, progresívny, prosperujúci a pacifistický štát, znovuzrodenie nemeckej kultúry, jej tvorivý posun a konkurencieschopnosť. „Hlas ducha novej éry“ bol poňatý voľnou dispozíciou, ktorá prepájala interiér s exteriérom. Zároveň slúžila na zaistenie plynulého pohybu návštevníkov na výstave.
Budova
Miesova reakcia na zadanie bola radikálna. Z estetických dôvodov odmietol miesto, kde mal pavilón stáť. Dostal pokojné miesto, z kade sa ponúkajú pekné výhľady a chodníčky smerujúce k jednej z hlavných atrakcií výstavy – „Španielskej dedinke“. Pavilón je úplne jednoduchý – len konštrukcie, socha Alba (Úsvit) od Georga Kolbeho a kreslo Barcelona, ktoré Mies navrhol konkrétne pre tento pavilón. Návrh je založený na spojení interiéru a exteriéru, ako kontrast medzi konštrukciou a obalom. Pôdorys je veľmi jednoduchý. Celá budova stojí na podnoži z travertínu, oceľovo-chrómové stĺpy krížového prierezu sú v pravidelnom rastri voľne rozmiestnené v priestore, dlhé obkladané steny určujú trasu pohybu. Južná strana v tvare U, tiež z travertínu, slúži pre sociálne zariadenia a je tu veľká plytká vodná nádrž. Platne dlažby okolo nádrže tiež prepájajú interiér s exteriérom. Z druhej strany je pôdorys ohraničený menšou nádržou, kde je socha ženy Alba. Táto je umiestnená tak, aby ju bolo možné pozorovať z rôznych miest, aj vďaka odrazom v skle a obkladoch. Tenká plochá strecha vyzerá ako by sa vznášala. Nevyzerá to tak, že stĺpy nesú strechu, skôr akoby ju držali, aby neodletela.
Mies chcel, aby sa táto budova stala „ideálnou zónou pokoja“ pre unavených návštevníkov, ktorí by mali byť pozvaní do pavilónu cestou k ďalšej atrakciu. Vzhľadom k tomu, že pavilónu chýbali skutočné výstavné priestory, budova sama o sebe mala byť exponát. Do pavilónu sa vstupuje po niekoľkých schodíkoch a po prejdení pavilónu sa vďaka miernej svažitosti vychádza na úrovni terénu smerom k Španielskej dedinke. Návštevník nemal prejsť priamo cez budovu, steny boli navrhnuté tak, aby viedli jeho pohyb.
Ďalšie jedinečné na tomto objekte sú exotické materiály, ktoré Mies použil. Obkladové dosky z drahých materiálov, ako sú antico mramor z Grécka, travertín a zlatý ónyx, ako aj tónované sklá v odtieňoch sivej, zelenej, bielej, tiež priehľadné sklo, slúžiace na delenie priestoru. Pavilón je nielen priekopníkom navrhovania a chápania čistého, disciplinovaného priestoru, ale aj modelovania nových príležitostí pre vzrušujúce združenia voľného umenia a architektúry.
Tarasteix
Tarasteix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Salem (Oregon)
Salem je hlavné mesto amerického štátu Oregon a sídlo okresu Marion County. Má rozlohu a žije tu okolo 150-tisíc obyvateľov, v metropolitnej oblasti okolo 380-tisíc. Po Portland a Eugene je tretím najväčším mestom Oregonu.
Názov „Salem“ je odvodený z hebrejského a arabského slova, ktoré znamenajú v preklade „mier“. Salem bol prezývaný ako Čerešňové mesto (Cherry City), pretože priemysel založený na pestovaní čerešní zohrával dôležitú úlohu. Mesto bolo založené v roku 1842 a hlavným mestom Oregonu sa stalo v roku 1853. Leží v blízkosti údolia Willamette Valley, jednej z najúrodnejších oblastí Spojených štátov.
Mainframe
thumb|Mainframe Honeywell-Bull DPS 7, rok [[1990]]
Mainframe (iné názvy: sálový počítač, strediskový počítač) je počítač používaný prevažne veľkými firmami pre kritické aplikácie, často zahŕňajúce spracovávanie veľkých objemov dát. Medzi typické úlohy spracovávané mainframami patrí sčítanie ľudu, rozsiahle štatistické úlohy, ERP alebo finančné transakcie. Väčšinou ide o sálové počítače, ktoré boli konštruované do enormných rozmerov rádovo miestností. Neskôr bol výraz Mainframe používaný pre komerčné koncové počítače s menej výkonnými jednotkami, ktoré sa často skladali z menších častí. Teraz tieto počítače patria medzi súčasnú najvýkonnejšie dostupnú univerzálnu výpočtovú techniku. Príkladom sú počítače z radu IBM System/360, ktoré boli prvýkrát predstavené v roku 1965 (IBM z14 je posledný model). Systémy s podobnou funkciou označujeme ako "servery", ale "servery" a "mainframy" nie sú totožné.
Niektoré nekompatibilné systémy sa IBM System/360, odvodené alebo kompatibilné so staršími serverovými technológiami môžu tiež byť považované za mainframy. To zahŕňa aj Burrowghove veľké systémy a systémy série UNIVAC 1100/2200. Väčšina veľkých počítačov bola založená na tejto architektúre v šesťdesiatych rokoch 20. storočia. Tiež mnoho definujúcich charakteristík "mainframov" bolo stanovených v šesťdesiatych rokoch, ale tieto charakteristiky sa stále vyvíjajú a zdokonaľujú až do súčasnosti.
2827 Vellamo
2827 Vellamo je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavila fínska astronómka Liisi Oterma 11. februára 1942.
NGC 4769
NGC 4769 je hviezda v súhvezdí Panna, ktorú objavil Wilhelm Tempel v roku 1882.
642 Clara
642 Clara je planétka s priemerom 39 km, ktorú objavil M. F. Wolf 8. septembra 1907.
Gregory Clark
Gregory Clark (* 19. september 1957, Bellshill, Spojené kráľovstvo) je britský ekonóm, profesor ekonómie na University of California, Davis v Kalifornii.
Jeho hlavný výskum sa orientuje na dlhodobý hospodársky rast a bohatstvo národov so špeciálnym zameraním na históriu Anglicka a Indie. Vyrastal v Škótsku, vyštudoval University of Cambridge a Harvard University.
Kristína Krnová
Kristína Krnová (* 22. august 1952, Rimavská Sobota) je vysokoškolská pedagogička a literárna historička.
Životopis
Študovala na Filozofickej fak. UPJŠ v Prešove. Prednáša dejiny slov. literatúry na Fakulte humanitných a spoločenských vied UMB v Banskej Bystrici. Venuje sa problematike vývoja súčasnej slov. prózy po roku 1945. Spočiatku uverejňovala recenzie v Slov. pohľadoch a v Romboide, neskôr štúdie v Slov. literatúre. Život a dielo moderných slov. prozaikov analyzovala vo viacerých účelových metodických príručkách.
Novosedlice
Novosedlice je obec v Česku v okrese Teplice v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 234 obyvateľov, z toho 1 131 mužov a 1 103 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 38,5 roka, ženy 40,9 roka).
Panelový dom
thumb|Radová zástavba panelových domov na [[Bratislava|bratislavskom sídlisku Petržalka.|alt=]] thumb|Panelové vežiaky na [[Sídlisko (komplex budov)|sídlisku Petržalka.|alt=]] náhľad|Panelové domy v nemeckom meste [[Jena.|alt=]] thumb|Paneláky v [[Singapurskej štvrti Bukit Batok.|alt=]] Panelový dom alebo hovorovo panelák je dom vybudovaný z prefabrikovaných železobetónových panelov. Panelové domy sa väčšinou nachádzajú na sídliskách.
História a výstavba panelákov na Slovensku
Prvé panelové domy sa objavili v Holandsku po prvej svetovej vojne. V Nemecku bol postavený prvý panelák v roku 1923, prvý blok panelových domov bol postavený v roku 1939 v Paríži, podobné bloky sa potom stavali aj vo Švédsku a Fínsku.
Stavba panelových domov slúžila ako rýchle a lacné bývanie, avšak v západných krajinách sa nestavali v takom masovom meradle ako vo východnom bloku. Západná Európa od ich stavby upustila už v 70. rokoch, vo východnej Európe sa stavali až do začiatku 90. rokov 20. storočia. S ich výstavbou sa prestalo po páde komunistického režimu (posledné panelákové sídlisko na Slovensku, Hájik v Žiline bolo dokončené v roku 2007).
V Európskej únii, spomedzi bývalých komunistických krajín, žije väčšina obyvateľov v bytoch v Lotyšsku (65,1 %), Estónsku (63,8 %), Litve (58,4 %), Česku (52,8 %) a na Slovensku (50,3 %) (údaje k roku 2014 z Eurostatu).
Dôvod, prečo stavať panelové domy boli hlavne zníženie nákladov a náročnosti stavby. Priemerná úžitková plocha bytov v panelových domoch je 62,29 m2. Týmito parametrami pôvodného technického riešenia sa bytový fond Slovenska radil medzi krajiny s vysokou kvalitou bývania.
V rokoch 1959 až 1995 sa na území Česka postavili paneláky s 1,17 miliónmi bytov. V roku 2005 v nich bývalo asi 3,5 milióna ľudí, čo je asi jedna tretina Čechov.
Rozšírenie
Po revolúciách v strednej a východnej Európe sa stali paneláky symbolom komunistickej vlády a ukážkou „neľudskosti“ vtedajších režimov. Václav Havel ich nazval socialistické králikárne. Preto je všade snaha sídliská nejako oživiť, domy modernizovať a vnuknúť im ideu moderného bývania.
Najďalej v tomto pokročili v Nemecku, kde dochádza k veľkej prestavbe celých sídlisk v bývalej NDR. Migrácia do západných spolkových krajín a mohutná výstavba počiatkom 90. rokov 20. storočia podporená daňovými úľavami spôsobila, že mnoho bytov v panelových domoch zostáva prázdnych. Spolková vláda na túto skutočnosť zareagovala tým, že podmieňuje dotácie pre mestá likvidáciou určitého množstva bytových jednotiek.
Medzi oblasti s vysokým podielom obyvateľov žijúcich v panelákoch patrí mesto Karviná v Česku (kde v nich žije približne 97 % obyvateľov), Petržalka (panely plánované pre 100 000 obyvateľov) a mesto Most (cca 80 %).
Najväčšia koncentrácia panelových domov v bývalom Česko-Slovensku aj v strednej Európe je na bratislavskom sídlisku Petržalka, kde na ploche 29 km² žije 102 982 obyvateľov, čo predstavuje 3 590 obyvateľov / km². Základný kameň novovznikajúceho sídliska slávnostne poklopali 2. apríla 1973 na Námestí hraničiarov. Ako prvý bol 3. augusta 1977 skolaudovaný panelák na Romanovej ulici.
Na Slovensku
Hromadná bytová výstavba sa začala uskutočňovať výstavbou od roku 1948 v tzv. typoch, murovaných budovách z plných pálených tehál s uplatnením prvkovej prefabrikácie (stropné dosky, preklady a pod.). Avšak už v roku 1940 bol zahájený vývoj panelov firmou Baťa. V roku 1940 vznikol experimentálnej domček z liateho betónu, s výrobou panelov priamo na stavenisku. Na prelome rokov 1940 a 1941 v Zlíne postavili prvé dva viacpodlažné bytové domy a začali pribúdať ďalšie pokusné stavby. S cieľom nahradiť pracné murovanie priečok a obvodových stien tehlami sa v Zlíne začalo experimentovať s použitím veľkých betónových tvárnic s obsahom trosky či plynu. Začalo sa s výstavbou montovaných dvojpodlažných domčekov zo železobetónových modulov o veľkosti 90 × 270 cm. Pre jednoduché omietanie mali najstaršie panely na vonkajšom povrchu vrstvu lepenky či minerálnej plsti, iné prototypy obsahovali napríklad izolačnú vrstvu z pazderia. Na vnútornej strane boli panely upravené napríklad vrstvou sololitu. Po vojne sa pokračovalo s vývojom v Zlíne a začala výstavba jedno až trojpodlažných dvojdomov. Od roku 1952 bolo vývojové pracovisko postupne presunuté do Ústavu montovaných stavieb v Prahe.
V utorok 8.novembra 1955 na Kmeťovom námestí v Bratislave pracovníci Priemstavu začali montáž prvého panelového domu na Slovensku. Prvý slovenský panelový dom má šesť poschodí a bol postavený rámovo-panelovým systémom. Postavili ho za tri mesiace (už 13.decembra 1955 bol položený posledný stropný panel a tým ukončená hrubá montáž 36 bytových jednotiek.) a dodnes slúži obyvateľom domu a je zároveň technickou pamiatkou. Projekt vznikal pod dohľadom profesora Vladimíra Karfíka, ktorý mal skúsenosti z pôsobenia v Baťovej stavebnej kancelárii v Zlíne. Jeho kolegami boli architekt Georg Tursunov, statik Jozef Harvančík a technológ Karol Šafránek.
Bytové domy sa potom stavali podľa technicko-ekonomických ukazovateľov, ktoré sa v jednotlivých obdobiach menili. Rešpektovať sa mali platné technické predpisy a technické normy, ktoré odzrkadľovali úroveň poznania v príslušnom období. Postavením prvého panelového domu sa vytvorili podmienky na rozvoj panelovej bytovej výstavby s uplatnením typizácie konštrukčných systémov, stavebných sústav a objemových riešení (celých domov). Hromadná bytová výstavba sa uskutočňovala z materiálov a stavebných konštrukcií s cieľom maximálne „zracionalizovať“ proces výstavby a „optimalizovať“ náklady na jej realizáciu.
Aj keď mnohí pod pojmom „sídlisko a panelové domy“ majú predstavu o úplne rovnakom spôsobe bytovej výstavby, je možné poukázať na veľké množstvo rozdielov. Tieto ovplyvňujú nielen technické a funkčné vlastnosti, ale aj kvalitu bývania. Hromadná bytová výstavba bytových domov sa na Slovensku uskutočnila vo viac ako 20 typoch, konštrukčných systémoch a stavebných sústavách. Odlišovali sa podlažnosťou a tvarom. Zásadne možno rozlišovať radové a doskové domy (s prevládajúcou dĺžkou budovy), ako aj bodové a vežové (s prevládajúcou výškou budovy).
Sídliská v najväčších slovenských mestách (v tomto zozname je 57 sídlisk, najviac z nich v Bratislave (25), Košiciach (11) a Prešove (7) ) :
Bratislava
náhľad|Panelový dom na [[Sídlisko Záluhy|sídlisku Záluhy v Dúbravke]]
Technický stav
V súčasnosti sa rekonštrukcia týka hlavne výmeny starých drevených okien za plastové, s lepšou tepelnou a zvukovou izoláciou. Zatepľujú sa obvodové steny domov. Tiež sa kompletne vymieňajú ústredné rozvody vody, plynu a odpadovej vody. Taktiež sa rekonštruvávajú bytové jadrá (kúpeľňa +toaleta) zo starého umakartu a gumy na železnej konštrukcii. Podľa dopytu sa renovujú na kachličkové so sadrokartónom, kúpeľňa môže byť aj väčšia - medzi panelom a umakartovou konštrukciou je medzera asi 3 cm.
Česko
Jeden z najdlhších panelových domov sa nachádza v pražských Bohniciach na Zelenohorskej ulici (Severní Město (VVÚ-ETA a Larsen – Nielsen). Dvanásť-podlažný dom z roku 1975 so 400 bytmi a asi 1 000 obyvateľmi je dlhý 300 metrov a má 18 vchodov. Nachádza sa tu najdlhšia chodba, najdlhšie rozvody vody a kúrenia. Ešte o 80 metrov (380 m.) je dlhší panelový dom v libereckých Ruprechticiach. Tento lomený panelový dom je prezývaný Hokejka práve kvôli svojmu tvaru. Má 24 vchodov, 11 poschodí a 693 bytov.
Slovensko
náhľad|517x517pixelů|Panoráma sídliska Dlhé diely z ulice Staré grunty v Bratislave, júl 2008|stredNajdlhší panelák v Prievidzi je na sídlisku Píly, najdlhší panelák v Košiciach na sídlisku Furča má rovnako 300 metrov. Najdlhší panelák v Bratislave je na ulici Jozefa Cígera-Hronského 2-26, ktorého dĺžka je 310 metrov. Celkovo najdlhší panelový dom na Slovensku sa nachádza v Žiline na sídlisku Vlčince na Slovanskej ulici a má až 360 metrov.
Najdlhší na svete
Vo Viedni budova Karl-Marx-Hof postavená v roku 1930 v štvrti Heiligenstadt je jedna súvislá obytná budova dlhá 1,1 kilometra. V ZSSR sa však stavali paneláky ešte dlhšie. V Kyjeve je panelák dlhý 1,240 km, v Murmansku 1,488 km ale najdlhší je v ukrajinskom meste Luck. So svojimi 1,750 km tvorí celý blok medzi dvoma ulicami (50.761219°N, 25.368719°E). Najväčšie ukrajinské sídlisko Severná Saltivka v Charkove bolo najviac ostreľovaná časti metropoly východnej Ukrajiny počas ruskej invázie.
Franciszek Rychnowski
Franciszek Rychnowski (* 3. október 1850, Velehrad – † 1929, Ľvov, dnes Ukrajina) bol poľský inžinier a vynálezca.
James Rodríguez
James David Rodríguez Rubio (* 12. júl 1991, Cúcuta) známy aj ako James Rodríguez alebo jednoducho James, je súčasný kolumbijský futbalista, ktorý momentálne (2018) hrá za grécky veľkoklub Olympiacos a Kolumbijské národné futbalové mužstvo. Hráva na poste krídelníka alebo na pozícií stredného ofenzívneho záložníka. Podľa mnohých ide o najviac sexy futbalistu na svete.
Kariéra
Odborníci ho radia medzi najväčšie futbalové talenty súčasnosti. James sa stal pomerne známym v Európe počas jeho pôsobenia v Porte, s ktorým vyhral niekoľko trofejí. Neskôr prestúpil do AS Monaka a v roku 2014 prestúpil z Monaka do Realu Madrid za sumu 80 miliónov €, čím sa stal najdrahším kolumbijským futbalistom v histórií. V roku 2017 prestúpil do Bayernu Mníchov.
Ždiarska vidla
Ždiarska vidla je druhý najvyšší vrch Belianskych Tatier. Leží nad obcou Ždiar, približne severozápadne od Kežmarku. Nie je turisticky prístupný.
Poloha
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Belianske Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie mesta Vysoké Tatry a obce Ždiar. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Tatranská Javorina, severne ležia Podspády a severovýchodne obec Ždiar. Masív sa nachádza v Tatranskom národnom parku a tiež v národnej prírodnej rezervácii Belianske Tatry.
Opis
Ždiarska vidla leží v strednej časti hlavného hrebeňa Belianskych Tatier, medzi vrchom Havran a Hlúpy. Severným smerom sa nachádza Javorinka, Strednica , Repisko , Príslop a Žľabina , východným Veľký Grúň , Gáflovka , Zadné Jatky  a Širokým sedlom oddelený Hlúpy , južným smerom Jahňací štít , Kolový štít  a Kopa brán  a západne Široká , Štefan , Veľký Baboš , Malý Baboš , Muráň , Nový  a Tristárskym sedlom  oddelený Havran. Južne od hrebeňa prechádza dolina Zadné Meďodoly, severne leží Tristárska dolina. Juhozápadnú časť hrebeňa odvodňuje Meďodolský potok do riečky Javorinka v povodí Dunajca, na severných svahoch pramení riečka Biela a východné odvodňuje jej prítok Rígeľský potok do rieky Poprad. V minulosti bol vrchol prístupný po turistickom chodníku z obce Ždiar, v súčasnosti je chodník z dôvodu prísnej ochrany fauny a flóry uzavretý. Počas zimnej sezóny (1. 11. – 15. 6.) je pre skialpinistov prístupný Široký úplaz.
Výhľady
Turisticky neprístupný vrchol je pokrytý len nízkou vegetáciou. Vďaka polohe a značnej nadmorskej výške vrcholu je z neho viditeľná časť hlavného hrebeňa Belianskych Tatier a mnohé vrcholy Vysokých Tatier, pri vhodných podmienkach aj Volovské vrchy, Branisko, Bachureň, Čierna hora, Čergov, Levočské vrchy, Pieniny, Spišská Magura a Oravské Beskydy, ako aj mnohé vrchy južného Poľska.
Prístup
Ždiarska vidla je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Belianske Tatry, a preto je už od roku 1978 turisticky neprístupná. Blízkym Širokým sedlom prechádza  červeno značený turistický chodník zo Ždiaru cez Monkovu dolinu do Kopského sedla, kde križuje  modro značenú trasu z Tatranskej Javoriny cez Zadné Meďodoly do Tatranských Matliarov.
Tilloy-et-Bellay
Tilloy-et-Bellay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katedrála svätej Cecílie
Katedrála svätej Cecílie môže byť
Trávnik
Trávnik môže byť:
Ľubomír Krno
Mgr. Ľubomír Krno (* 16. júl 1952, Košice) je slovenský publicista, novinár, redaktor, moderátor, manažér a pedagóg.
Životopis
V roku 1970 – 1974 absolvoval štúdium na Pedagogickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici, odbor Slovenský jazyk, hudobná výchova a pedagogika a v roku 1981 – 1984 štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Absolvoval krátkodobé pracovné pobyty ako redaktor Slovenského rozhlasu v ZSSR (1985), Maďarsku 1988), Švédsku (1995), Francúzsku (2000), Japonsku (2000), Mexiku (2001) a i. Vo svojich profesijných začiatkoch pôsobil ako hlásateľ Slovenského rozhlasu v Banskej Bystrici a ako redaktor Slovenskej televízie v Banskej Bystrici. Od roku 1978 do (2006) bol odborným redaktorom – krajovým spravodajcom Slovenského rozhlasu Bratislava pre stredoslovenský región a členom reportérskej skupiny Československého rozhlasu Praha.
Je dlhoročným aktívnym priaznivcom zborového spevu a hudobnej kultúry, externe spieval aj v opernom zbore Štátnej opery v Banskej Bystrici (1986 – 1991). V roku 1990 inicioval založenie miešaného speváckeho zboru Canzona Neosolium v Banskej Bystrici, stal sa jeho prvým manažérom a do pozície umeleckého vedúceho a dirigenta pozval hudobného skladateľa a bývalého dirigenta známeho kysuckého zboru Kusuca z Čadce Vojtecha Didiho. Zbor Canzona Neosolium hneď v prvých rokoch existencie zaznamenal vynikajúce umelecké úspechy na domácich, ale aj zahraničných pódiách – v Španielsku, Taliansku, Grécku, Maďarsku, Rakúsku, Rumunsku a neskôr i v Poľsku, Česku, Chorvátsku, Slovinsku a v Litve. Od roku 2003, po pretransformovaní sa zboru na akademický spevácky zbor Akadémie umení v Banskej Bystrici, sa Ľuboš Krno stal jeho čestným predsedom. V rokoch 2008 - 2010 pôsobil ako manažér pre vzťahy s verejnosťou Slovenského banského múzea v Banskej Štiavnici a pre Rádio Lumen autorsky pripravoval a uvádzal hudobnoslovnú reláciu Piesne na želanie. V júni 2010 sa stal hovorcom Slovenského vodohospodárskeho podniku v Banskej Štiavnici.
2828 Iku-Turso
2828 Iku-Turso je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavila fínska astronómka Liisi Oterma 18. februára 1942.
Playahitty
Playahitty bola talianska eurodance skupina, známa hlavne kvôli celosvetovému hitu „The Summer is Magic“ z roku 1994, alebo skladbe „ 1-2-3! (Train with Me)“ z roku 1995.