cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cléty
Cléty je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Truchtersheim
Truchtersheim môže byť:
Apeniny (Mesiac)
thumb|right|Podrobná mapa [[More dažďov|Mora dažďov. Apeniny sú označené písmenom "K".]] Apeniny sú pohorie v severnej časti privrátenej strany Mesiaca. Boli pomenované podľa Apenín v Taliansku.
Mira Figarová
Mira Figarová, vlastným menom Miroslava Figarová (* 14. august 1917, Brno – † 12. január 2013, Brno) bola česká tanečnica, choreografka a divadelná pedagogička, významná osobnosť Národného divadla Brno kde pôsobila v rokoch 1936 až 1961. Jej manželom bol operný spevák Zdeněk Kroupa.
Tancu sa venovala od detstva, v roku 1930 vo veku 13 rokov po prvýkrát verejne vystupovala v divadle, v balete Vítězslava Nováka Signorina Gioventù. Od roku 1932 pôsobila ako elévka baletného súboru Národného divadla Brno.
Po ukončení aktívnej tanečnej kariéry pôsobila ako choreografka a pedagogička na Brnenskom konzervatóriu.
Xanthorrhoeaceae
Xanthorrhoeaceae (po slovensky asi živičníkovité) je v starších systémoch čeľaď jednoklíčnolistových rastlín z radu asparágotvaré (Asparagales). V širšom ponímaní (napr. v APG III) je zhodná s tým, čo sa dnes (napr. v APG IV) označuje ako čeľaď asfodelovité (Asphodelaceae) v širšom zmysle, v užšom ponímaní ide o čeľaď zahŕňajúcu iba rod živičník (Xanthorrhoea).
Vymedzenie čeľade
Vymedzenie čeľade sa postupne menilo. Podľa starších taxonomických systémov často obsahovala len jediný rod, živičník (Xanthorrhoea). V neskoršom systéme APG III z roku 2009 sem boli priradené 2 predtým samostatné čeľade asfodelovité (Aphodelaceae) v užšom zmysle a Hemerocallidaceae.
Podčeľade
Podčeľade čeľade Xanthorrhoeaceae v širšom ponímaní podľa systému APG III.
Opis
Toto je opis čeľade v širšom ponímaní (čiže zároveň opis súčasnej čeľade asfodelovité v širšom zmysle).
Sú to vytrvalé byliny alebo až netypické stromy, často s podzemkami alebo hľuzami. Sú zastúpené aj výrazné xerofyty a sukulenty, zriedka aj liany. Listy môžu byť nahlučené do prízemných alebo vrcholových ružíc, inokedy nie, zriedkavejšie sú listy redukované a fotosyntetickou funkciu má stonka. Listy sú jednoduché, striedavé, usporiadané najčastejšie špirálne alebo dvojrado, prisadnuté (len vzácne stopkaté), sú ploché, niekedy dužnaté alebo kožovité, alebo oblé až trojhranné, s listovými pošvami. Čepele listov sú celokrajné alebo zubaté, čiarkovité až kopijovité, niekedy šidlovité alebo naopak až vajcovité, žilnatina je súbežná. Sú to rastliny jednodomé s obojpohlavnými kvetmi. Kvety sú v súkvetiach, spravidla v klasoch alebo strapcoch. Kvety sú podopreté listeňmi alebo nie, sú pravidelné alebo zygomorfické. Okvetie je vyvinuté, spravidla 6 okvetných lístkov v 2 lôžkach (3+3), niekedy odlíšený kalich a koruna, okvetné lístky sú voľné alebo zrastené a potom vytvárajú okvetnú rúrku, sú rôznych farieb, niekedy nenápadné a listenovité. Tyčiniek je 6, v 2 lôžkach, spravidla 3+3, vzácne tyčinky 3, niesu zrastené s okvetím ani navzájom či naopak zrastené s okvetím alebo navzájom. Gyneceum je zložené ze 3 plodolistov, je synkarpné, semenník je vrchný. Plodom je väčšinou tobolka, zriedkavejšie bobuľa.
Rozšírenie vo svete
Podľa širšieho ponímania je známych asi 35 rodov a asi 900 druhov, ktoré sú rozšírené rôzne po svete, chýba napríklad v Severnej Amerike a severnejšej Ázii. Na Slovensku to je len nepôvodná ľaliovka.
Machovce
Machovce môže byť iný názov pre:
Pamachovky
Pamachovky alebo machovce (Entoprocta) sú kmeň špirálovcov. Je to malá skupina väčšinou morských živočíchov, pozmenených trvalým prisadnutím. Telo je drobné (1 až ), kalichovitého tvaru, prisadnuté na stopke, tráviaca rúra je podkovovito prehnutá dohora. Protonefrídie (1 pár), obrvená larvička a špirálové brázdenie vajíčka svedčia o ich príbuznosti s ploskavcami. (V minulosti boli zaraďované k machovkám, od ktorých sa oprávnene oddelili – machovky majú coelom.) U nás žije asi len Urnatella gracilis, zistená v roku 1977 v rieke Tisa.
Iónske povstanie
Iónske povstanie bolo protiperzské povstanie iónskych sídiel v Malej Ázii, ktoré sa odohralo v rokoch 499 až 494 pred Kr. Na čele povstania stálo mesto Milét a pomoc, ktoré povstaniu poskytli Atény, bola príčinou grécko-perzských vojen. Povstanie skončilo porážkou povstalcov v bitke pri Ladé.
Priebeh
V roku 499 pred Kr. vypuklo na západnom pobreží Malej Ázie povstanie iónskych mestských štátov. Na čele povstania stálo mesto Milét, ktorého vládca tyran Aristagoras slúžil perzskému vládcovi. Keď sa mu však nepodarilo dobyť pre kráľa ostrov Naxos, obával sa o svoj život, a keď vypuklo povstanie, postavil sa na jeho čelo. V materskom Grécku sa snažil získať podporu, ale Sparta ho odmietla a Aténčania poskytli povstalcom len dvadsať lodí.
Povstalci mali spočiatku úspechy. Zbavili sa perzských posádok, vyplienili a vypálili lýdske mesto Sardy, ale perzská posádka sa tu ubránila.
V roku 494 pred Kr. utrpelo povstalecké loďstvo porážku pri ostrove Ladé. Na perzskej strane bojovali vynikajúci námorníci z Fenície. Po víťazstve Dareios úplne zničil Milét ako odplatu za vypálenie Sárd a ostatné grécke mestá v Malej Ázii sa dostali opäť pod perzskú nadvládu. Dareios sa rozhodol pomstiť sa gréckym mestským štátom aj v materskom Grécku za podporu, ktorú poskytli povstalcom.
Sabinov (okres)
Obyvateľstvo
Podľa sčítania obyvateľov v roku 2011 bolo zloženie obyvateľstva v okrese takéto:
Arlanc
Arlanc môže byť:
Šípy
Šípy sú obec v Česku v okrese Rakovník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 156 obyvateľov, z toho 82 mužov a 74 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,3 roka (muži 39,1 roka, ženy 50,0 roka).
Cunlhat
Cunlhat môže byť:
Constantin Carathéodory
Constantin Carathéodory (grécky Κωνσταντίνος Καραθεοδωρή - Konstantinos Karatheodori;* 13. september 1873, Berlín, Nemecko - † 2. február 1950, Mníchov, Nemecko) bol nemecko-grécky matematik. Významné sú jeho výsledky v oblastiach teórie reálnych funkcií, variačného počtu, teórie miery a teórie konformných zobrazení.
Carathéodory vynikal aj svojim jazykovým talentom. Jeho hlavnými jazykmi boli gréčtina a francúzština, dokonale zvládol nemčinu a dobre tiež ovládal angličtinu, taliančinu, turečtinu a klasické jazyky.
Olliergues
Olliergues môže byť:
Grézels
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Manierizmus
right|thumb|Parmigianino: Madona s dlhým krkom, 1534-40
Manierizmus (tal. maniera) je umelecký a literárny sloh 16. a 17. storočia prejavujúci sa strojenosťou, vyumelkovanosťou, kvetnatosťou a formovými schválnosťami.
Vo výtvarnom umení znamená virtuózne používanie formálnych a technických prostriedkov bez vnútornej väzby na obsah diela; štýlová afektovanosť. Po formálnej stránke dochádza k zmene pomerov kánonu ľudkeho tela. Dynamický pohyb a dramatickosť zobrazení už naznačuje Barok. Renesancia začína byť "zdivočená" (Jacob Burkhard).
Predstavitelia
Následujúci prehľad osobností spájaných s manierizmom nemožno brať ako záväzný, lebo ani pojem manierizmu nie je jednoznačne vymedzený. Niektoré z postáv sú tak v iných prameňoch pokladaní za predstaviteľov renesancie či baroka.
Výtvarné umenie
Hans von Aachen, Michelangelo Buonarroti, Benvenuto Cellini, Tintoretto, Giorgio Vasari, Pontormo, Parmigianino, Giuseppe Arcimboldo, El Greco, Rosso Fiorentino, Francesco Primaticcio, Federico Zuccari, Hendrick Goltzius, Jacopo Bassano, Giambologna, Benvenuto Cellini, Denis Calvaert, Bartholomeus Spranger, Agnolo Bronzino, Antonine Caron de Beavais, Orazio Grevenbroeck, Domenico Beccafumi, Lelio Orsi, Albrecht Altdorfer, Alessandro Vittoria, Adrian de Vries, Giovanni Battista Bracelli, Giovanni Battista Quadri, Luca Cambiaso, Lorenz Stoer, Ehard Schön, Jacob van Swanenburgh, Veronese, Brueghel, Joseph Heintz
Jingle Bells (Basshunter)
„Jingle Bells“ je piaty singel švédskeho producenta Basshuntera, nahraný dňa 13. novembra 2006. Je to prvý singel nahraný len v angličtine. Singel sa objavil v medzinárodnej verzii albumu LOL <(^^,)>.
Manierizmus
Architektúra
Bartolomeo Ammanati, Giacomo della Porta, Hendrick de Keyser
Literatúra
Giambattista Marino, Miguel de Cervantes, Ch. H. von Hoffmannswaldau, Paul Fleming, François Rabelais, Lodovico Ariosto, Luis de Góngora y Argote, Baltasar Gracián, William Shakespeare, Georg Philipp Harsdörffer, Emanuele Tesauro, Giovanni Battista Guarini, Torquato Tasso, Edmund Spenser, Adam Michna z Otradovic
Hudba
Carlo Gesualdo, Luca Marenzio
Švihov (okres Rakovník)
Švihov je obec v Česku v okrese Rakovník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 49 obyvateľov, z toho 30 mužov a 19 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 38,5 roka, ženy 46,6 roka).
Emanuel Sperner
Emanuel Sperner (* 9. december 1905, Waltdorf pri Neiße (teraz Nysa, Poľsko), Nemecko - † 31. január 1980, Sulzburg-Laufen, Schwarzwald, Nemecko) bol nemecký matematik.
Práca
Spernerova lema zas hovorí, že každé Spernerovo ofarbenie triangulácie n-rozmerného simplexu obsahuje bunku ofarbenú všetkými farbami. Pomocou Spernerovej lemy sa dá relatívne ľahko dokázať Brouwerova veta o pevnom bode.
Neftekamsk
Neftekamsk (, baškirsky Нефтекама) je mesto v Baškirsku v Ruskej federácii. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 mal cez 120 tisíc obyvateľov, takže bol štvrtým najľudnatejším mestom republiky po Ufe, Sterlitamaku a Salavate.
Poloha
Neftekamsk leží na severozápade Baškirska, neďaleko hraníc s Udmurtskou republikou a Permským krajom, niekoľko kilometrov východne od rieky Kamy. Hlavné mesto Baškirska Ufa je vzdialené 220 kilometrov na juhovýchod, najbližšie mestá sú Agidel tridsať kilometrov na juhozápad a Kambarka dvadsať kilometrov na sever.
Dejiny
Neftekamsk bol založený v roku 1957 po objavení ložiská ropy, názov mesta je zložením mena rieky "Kamy" a ruského slova pre ropu - Nefť.
V roku 1963 sa Neftekamsk stal mestom.
Obyvateľstvo
Pri sčítaní ľudu v roku 2010 mal Neftekamsk vyše 120 tisíc obyvateľov, z toho 31,5% Tatárov, 29,7% Rusov, 25,8% Baškirov a 9,9% Marijcov.
Priemysel
V Neftekamsk sídli NefAZ, významný výrobca autobusov.
Šport
V meste sídli hokejový klub Toros Neftekamsk.
Zochova ulica (Bratislava)
right|thumb|Zochova ulica
Zochova je ulica v Starom Meste v Bratislave. Nachádza sa medzi ulicami Svoradova a Kozia v blízkosti Staromestskej a Pilárikovej a križuje sa s ulicou Podjavorinskej.
Dejiny
Ulica má pomerne dlhú a bohatú históriu, dolná časť ulice existovala už v stredoveku. V roku 1379 je prvýkrát spomenutá v daňovom registri pod názvom Sluttergasse, teda Nánosová ulica, pričom jej názov bol odvodený od nánosov, ktoré sem boli naplavené z kopcov nad mestom v období búrok.
V roku 1439 tu bolo 17 domov, jeden majer a 7 záhrad, neskôr pribúdali ďalšie domy, bola tu aj studňa, evanjelický cintorín a hostinec.
Bývali tu hlavne vinohradníci, hrnčiari, stolári, ale napríklad aj colníci a maliari. Súčasná zástavba vznikla po rozdelení prepoštskej záhrady v roku 1873 a pálfiovskej záhrady v roku 1890. Vznikla tu pôrodnica a škola pre pôrodné asistentky, židovská škola a škola štátnej reálky. Sídlil tu aj Prešporský jazdecký spolok.
V roku 1536 sa volala Turnergassen, teda Cvičná ulica, v 18. storočí zase Schluder Gassel. Nakoniec bola pomenovaná podľa evanjelického biskupa a slovenského politika Samuela Zocha, spoluautora Deklarácie slovenského národa z 30. októbra 1918 a prvého slovenského župana Bratislavy a Bratislavskej župy po roku 1918.
Green Park
Pôvodne táto oblasť slúžila ako cintorín pre malomocných z neďalekej nemocnice St James's. Prvýkrát ho ohradili ako park v 16. storočí z príkazu Henricha VIII. Kráľ Karol II. ho dal v roku 1668 vyhlásiť za kráľovský park.
Green Park sa nachádza medzi Hyde Parkom a St. James’s Parkom. Spolu s Kensingtonskými záhradami a záhradami pri Buckinghamskom paláci vytvárajú tieto parky takmer neprerušovaný pás zelene siahajúci od Whitehallu až po Notting Hill.
Zvláštnosťou je, že na rozdiel od okolitých parkov sa v Green Parku nenachádza ani jedno jazero, socha alebo fontána (s výnimkou Canada Memorial) a pozostáva takmer výhradne zo zalesnených lúk.
Dopravné spojenie
Najbližšie stanice London Underground:
Forenzná fotografia
náhľad|Autohavária z roku 1918náhľad|Alphonse Bertillon: Identifikačná podobizeň muža z profilu a spredunáhľad|Havária Wootonského mosta, 11. júna 1861náhľad|James Valentine: Havária na moste Tay bridge, 1880, forenzná fotografia
Forenzná fotografia alebo súdna fotografia alebo policajná fotografia je fotografický odbor, ktorý sa zaoberá vytváraním presných reprodukcií činov, miesta alebo nehody v prospech súdu alebo na pomoc pri vyšetrovaní.
Opis
Forenzná fotografia je súčasťou procesu zhromažďovania dôkazov. Poskytuje vyšetrovateľom fotografie subjektov, objektov a predmetov, ktoré sú súčasťou trestnej činnosti. Poskytuje napríklad zábery poškodených strojov alebo škôd na motorových vozidlách pri dopravnej nehode a tak ďalej. Fotografie tohto druhu zahŕňa výber správneho osvetlenia, presné voľby vhodnej optiky, neskreslený uhol pohľadu (je akceptovaný radšej ako viac pohľadov). Často sa pri fotografovaní do obrazu vkladajú mierky tak, aby rozmery položky boli zaznamenané už na fotografii.
Policajná fotografia využíva portrétne fotografie k dokumentácii zadržaných osôb.
Dejiny
Po katastrofe mosta Tay Bridge z 28. decembra 1879, sa stala veľmi známou spoločnosť škótskeho fotografa Jamesa Valentina, keď bol poverený zaobstarať fotografickú dokumentáciu zvyškov mosta pre vyšetrovací súd. Zaznamenal viac ako 50 vysoko kvalitných fotografií trosiek, ktoré využili na súde svedkovia pri poskytovaní svedectva. Snímky boli následne predávané po celej krajine ako pohľadnice. Fotografie boli tiež v poslednej dobe (2003) opätovne preskúmané za použitia digitálnych metód, aby sa ukázalo, prečo sa most zrútil.
Herm
thumb|Mapa [[bailiwicku Guernsey. V strede je ostrov Herm.]] Ostrov Herm je najmenší spomedzi Normanských ostrovov, ktorý je prístupný verejnosti. Na ostrove nie je povolené používať autá a na rozdiel od susedného ostrova Sark, na Herme nie sú povolené ani bicykle. Miestni obyvatelia na Herme používajú "štvorkolky" a traktory.
Saint-Amant-Roche-Savine
Saint-Amant-Roche-Savine môže byť:
Prskavka
thumb|Horiaca prskavka thumb|Prskavka na vianočnom stromčeku Prskavka je typ zábavnej pyrotechniky v tvare drôtu, ktorého väčšia časť je obalená hmotou z ktorej po zapálení sršia iskry, až kým hmota nezhorí. Slúži ako ozdoba alebo zábavný predmet pri oslavách.
Prskavky horia pri veľmi vysokej teplote, v závislosti od paliva a oxidovadla až 1 0001 600 °C.
Princíp
Prskavky sú vyformované zo zmesi kovových pilín a oxidovadla. Po zapálení prskavky horia v zápalnej hmote obsiahnuté kovové zrniečka (napr. železo) prostredníctvom kyslíka uvoľneného z oxidovadla (napr. dusičnan bárnatý):
Oxidovadlo
Oxidovadlom býva dusičnan draselný (KNO3), dusičnan bárnatý (Ba(NO3)2), dusičnan strontnatý (Sr(NO3)2) alebo chloristan draselný (KClO4).
Saint-Anthème
Saint-Anthème môže byť:
Jozef Praženec
náhľad|Dodo Praženec, Iné Kafe Jozef Praženec, väčšinou uvádzaný ako Dodo (* 3. august 1981, Bánovce nad Bebravou) je slovenský punk rockový bubeník, ktorý pôsobí v populárnej punk rockovej skupine Iné Kafe. Je mladším bratom Waya (Mária Praženca) s ktorým pôsobil okrem Iné Kafe aj v skupine Plus Mínus v období od roku 2000 do 2008. Súčasťou Iné Kafe bol v rokoch 1995 - 2000 a znovu je od roku 2008. So skupinou Iné Kafe nahral štyri štúdiové albumy, dve demá a jeden živák Live In Praha.
Okrem Iné Kafe a Plus Mínus pôsobil tiež v skupine Princovia spoločne s bývalými členmi Slobodnej Európy a Zóny A Jarom Lederleitnerom a Petrom Ozim Hurtigom.
V roku 2012 začal vlastnú bubenícku školu s názvom Rock and Roll Drum School, ktorú prevádzkoval do roku 2016.
Od novembra 2018 pôsobí v miestnom zastupiteľstve obce Láb ako poslanec. Zároveň predsedá kultúrnej komisii v obci.
Colembert
Colembert je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Devoll (okres)
thumb|Poloha Devoll v Albánsku
Devoll (alb.: Rrethi i Devollit) je okres v Albánsku ktorého meno pochádza z rieky Devoll tečúcej údolím tohto okresu. Počet obyvateľov je 35 000 (2004), rozloha 429 km². Nachádza sa v juhovýchodnej časti krajiny, s hlavným mestom Bilisht. Na východe a juhovýchode hraničí s Gréckom konkrétne s jeho prefektúrami Florina a Kastoria. Devoll hraničí na juhozápade s okresom Kolonjë a na západe a severe s okresom Korçë. Žijú tu prevažne Slovania.
Saint-Germain-l’Herm
Saint-Germain-l’Herm môže byť:
Grèzes (Lot)
Grèzes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Brett Hull
Brett Hull, celým menom Brett Andrew Hull (* 9. august 1964, Belleville, Kanada) je bývalý kanadsko-americký hokejista, syn legendy NHL Bobbyho Hulla. Brett Hull ukončil svoju aktívnu kariéru 15. októbra 2005, pričom počas svojej kariéry odohral v NHL 20 sezón, v ktorých strelil 741 gólov, čo ho zaradilo na tretie miesto v štatistikách.
Bol draftovaný v roku 1984 v šiestom kole klubom Calgary Flames. Neskôr hrával aj za kluby St. Louis Blues, Dallas Stars, Detroit Red Wings a Phoenix Coyotes. Získal dvakrát Stanleyho pohár - v roku 1999 v drese Stars a v roku 2002 v drese Red Wings. Jeho číslo dresu 16 bolo vyradené z používania v St. Louis.
Na reprezentačnej úrovni bol spôsobilý reprezentovať 🇨🇦 aj 🇺🇸. Pri nomináciách na MS 1986 ho nevybral kanadský tréner ale tréner USA Dave Peterson. Hull tvrdil, že bolo osudom, že mu funkcionári USA dali dôveru a pre to zvolil reprezentovať USA. Reprenzentoval USA celkovo na jedných MS, troch Svetových pohároch a dvoch Zimných olympijských hrách.
Sin-ťiang
Oblasť je obývaná početnou národnostnou menšinou Ujgurov (približne 9 miliónov obyvateľov), ich materinským jazykom je ujgurčina, stredoázijský jazyk altajského pôvodu.
Geografia
Sin-ťiang je najväčšia autonómna oblasť Číny, zaberá viac ako šestiny celkovej rozlohy Číny. Vrchom Mount Tianshan je rozdelená na dve platne: Džungarská platňa je na severe a Tarimská platňa na juhu. Najnižší bod Sinťiangu je Turfanská preliačina, 155 metrov pod morom, ktorá je taktiež najnižším bodom celej Číny. Najvyšší bod je vrch K2, vysoký 8 611 metrov, ktorý sa nachádza na hranici s Kašmírom.
Krajnica
right|thumb|[[Diaľnica D1 (Slovensko)|Diaľnica D1 pri Sverepci s krajnicou – odstavným pruhom]] Krajnica je krajná časť pozemnej komunikácie, ktorá už nepatrí k vozovke. Skladá sa zo spevnenej a nespevnenej časti, a môže byť od vozovky oddelená vodiacou čiarou; kde nie je táto čiara a ani chodník, považuje sa za hranicu medzi vozovkou a krajnicou obvykle hranica spevnenej časti komunikácie, prípadne zvodidlo alebo podobná zábrana. Komunikácie pouličného typu majú obvykle miesto krajnice zvýšený chodník, niekedy však krajnica býva aj medzi vozovkou a chodníkom. Na diaľnici je krajnica širšia a používa sa ako odstavný pruh.
Referencie
Straßenquerschnitt
Žralok modrý (Carcharodon carcharias)
Žralok modrý  (iné názvy: žralok belasý, lamna veľká , lamna ľudožravá , nevhodne žralok biely  , staršie alebo ľudovo: žralok ľudožravý  , staršie: žralok-ľudožrút , ľudovo ľudožrút , ľudovo biely žralok alebo veľký biely žralok [čo je doslovný preklad anglického mena] ; lat. Carcharodon carcharias) je veľký žralok z čeľade lamnovité (Lamnidae) vyskytujúci sa v pobrežných vodách.
Opis
Žralok modrý patrí medzi paryby, a to znamená, že základ jeho endoskeletu tvorí chrupka. Je považovaný za človeku najnebezpečnejšieho žraloka a ako taký bol dlhodobo systematicky hubený námorníkmi a rybármi. Jeho prenasledovanie ešte zosilnelo po uvedení úspešného filmu Čeľuste, takže v súčasnosti čelí bezprostrednej hrozbe vyhubenia. Vo viacerých štátoch sveta je zákonom chránený (napr. Juhoafrická republika) a jeho lov je v tamojších vodách zakázaný. V skutočnosti tieto žraloky človeka systematicky nelovia. K útokom v jeho prirodzenom prostredí dochádza predovšetkým v dôsledku zámeny siluety vo vode vznášajúceho sa človeka so siluetou plutvonožcov, ktoré tvoria hlavnú zložku jeho potravy. Žralok modrý v recente predstavuje vrchol potravného reťazca vo svetových oceánoch.
Žralok modrý sa poháňa bočným vlnením chvostovej časti tela. Tuhé prsné plutvy mu slúžia ako nosná plocha, chrbtová plutva ako stabilizátor. Je to dobrý a vytrvalý plavec, ktorý križuje vodný stĺpec buď tesne pod hladinou, alebo pri dne, pričom veľmi rýchlo prekonáva veľké vzdialenosti. Dokáže podnikať aj krátke a rýchle výpady za korisťou či obdivuhodne vyskakovať nad hladinu. Jedince s dĺžkou do sa v juhoafrickej zátoke False bay bežne vyhadzujú počas útokov na uškatca juhoafrického celou dĺžkou svojho tela. Žralok modrý rovnako ako ďalšie žraloky dýcha pomocou žiaber, ktoré sa pri prijímaní vody neotvárajú a nepulzujú ako u rýb. Žralok sa preto musí stále pohybovať, aby do žiaber prichádzala čerstvá voda a on sa nezadusil, čo sa stáva, pokiaľ sa zamotá do rybárskych sietí.
Samice sú väčšie ako samce. Dosiahnuteľná dĺžka tela osciluje okolo 7 – 9 metrov. Najväčším exemplárom žraloka modrého vôbec, ktorého sa podarilo nafilmovať v ostatnom čase, bola gravidná samica nazvaná „Deep Blue“, ktorej dĺžka sa odhaduje na, čo približne zodpovedá veľkosti makety žraloka „Bruce“ z filmu Čeľuste od Stevena Spielberga. Jedince samičieho pohlavia s takýmito morfometrickými parametrami už mávajú hmotnosť, ktorá môže presiahnuť aj. Jej vek sa odhaduje na 50 rokov. Sfarbenie žraloka modrého je variabilné. Jedince z populácie vyskytujúcej sa pri Dyer Islands (Dyerove ostrovy) od pobrežia Juhoafrickej republiky majú základné sfarbenie v odtieni hnedej (dorzálna časť tela). Ventrálna časť tela je krémovobiela. Vrhajú 4 – 14 mláďat, ktoré merajú 1,2 metra, niekedy aj viac. Embryá sa už v tele matky kŕmia neoplodnenými vajíčkami a svojimi súrodencami.
Tomáš Maštalír
Mgr. art.  Tomáš Maštalír (* 4. september 1977, Trnava) je slovenský divadelný a filmový herec. Je členom činohry SND. Často spolupracuje s režisérom Petrom Bebjakom.
Životopis
Ako žiak základnej školy prednášal prózu. Študoval na modranskom gymnáziu, kde hrával divadlo. Neskôr odišiel do Bratislavy na Vysokú školu múzických umení. Medzi jeho pedagógov patrili Emil Horváth, Juraj Slezáček a Peter Mikulík. Neskôr sa mu pedagogicky venoval režisér Ľubomír Vajdička. V roku 2000 úspešne skončil štúdium v odbore divadelné herectvo. Bol istý čas elévom v trnavskom divadle. Od toho istého roku je členom Činohry SND. V roku 2008 mala na Bratislavskom hrade v rámci Letných shakespearovských slávností premiéru inscenácia Antónius a Kleopatra v réžii Michala Vajdičku, v ktorej hral Antónia. Je taktiež dabingovým hercom. V roku 2006 načítal komentár k seriálu Najväčšie kriminálne prípady Slovenska a Najväčšie tragédie Slovenska. Spolupracoval aj na relácii 112, ku ktorej načítaval komentár. Svoj hlas prepožičal aj postave Lorda Voldemorta v sérii o Harrym Potterovi.
Žralok modrý (Carcharodon carcharias)
Opis
V roku 2019 bol jeho genóm dekódovaný.
Potrava
náhľad|vľavo|Žralok modrý ([[Isla Guadalupe, Mexiko)]] V podstate skoro každý živočích žijúci v oceáne je jeho potenciálnou korisťou – čím väčší, tým lepšie. Tuniaky, marlíny (ryby príbuzné makrelám) a mečiare patria k jeho najlepším pochúťkam, zatiaľ čo uškatce, tulene a delfíny uvíta skôr ako pochúťku. Ale niekedy si trúfne aj na ľudského tvora.
Zvyčajne žije samotársky, niekedy ho však možno vidieť v pároch alebo malých skupinách, ako sa kŕmi zdochlinou, pričom najskôr sa nažerú väčšie jedince. Postavenie v rebríčku, najmä dominanciu, dáva najavo osobitým spôsobom plávania.
Vďaka veľkým trojuholníkovitým zubom s pílkovitým okrajom je žralok modrý vynikajúco vyzbrojený na rezanie a trhanie mäsa koristi. V niektorých situáciách pláva s vycerenými zubami, čím dáva svojim súkmeňovcom a všetkým rivalom jasne najavo, aby sa radšej stiahli do úzadia a nesnažili sa súťažiť s ním o získanie potravy a narúšať jeho osobný priestor. Tento osobitý prejav správania označujú behaviorálni ekológovia (napr. Mark A. Marks), ktorí sa týmto druhom zaoberajú, ako tzv. „gaping“ (zívanie).
Posledné výskumy ukazujú, že predná časť aj s bokmi na hlave je pokrytá špecializovanými zmyslovými orgánmi (elektroreceptormi) schopnými vnímať veľmi slabé elektrické pole. Touto vlastnosťou sa radí medzi dokonalé výtvory evolúcie. S veľkou pravdepodobnosťou práve typ elektrického poľa veľmi spoľahlivo vyhodnotí a podľa určitého vzorca rozhodne o napadnutí iného tvora. Aj keď je to dokonalý stroj na zaistenie svojej potravy, dokáže sa veľmi dobre spriateliť s potápačmi. Nechá sa hladiť a pod. Ale pozor, sú to celkom ojedinelé prípady za dodržania najprísnejších pravidiel bezpečnosti. Ide o zriedkavé etologické prejavy. Na svete nie je veľa ľudí, ktorí dokážu rozpoznať a využiť priaznivú dispozíciu jedinca (napr. Mark A. Marks, André Hartman) a potápať sa so zvieraťom bez ochrannej klietky, dokonca s ním vedno plávať na vzdialenosť desiatok metrov držiac sa pri tom za dorzálnu plutvu žraloka (André Hartman). Potápač je totiž oblečený do tzv. železnej košele vrátane nohavíc a vrátane rukavíc z oceľových očiek. Práve tento odev je pravdaže tzv. Faradayova klietka, ktorá človeka dokonale odtieni a ten navonok potom nevyžaruje úplne žiadne elektrické pole! Toto je však dosiaľ pred zberom kvalitatívnych a kvantitatívnych dát potrebných pre vytvorenie hypotézy o tomto chovaní žraloka modrého.
Teplota tela
Ako jeden z málo žralokov si dokáže udržovať vyššiu teplotu tela ako má okolitá voda. V jeho svaloch tvoria cievy spletitú sieť. Pri pohybe sa zahrievajú svaly a tým aj krv v cievach. Krv vytekajúca zo svalov, potom ohrieva studenú krv pritekajúcu zo žiaber. Pre žraloka to má mnohé výhody. Jeho svaly sú neustále pripravené k akcii a tiež trávenie prebieha omnoho rýchlejšie. Potom čo sa žralok nasýti, zvýši sa teplota jeho žalúdka o 6 °C. Keď korisť rýchle strávi, môže opäť skoro požiť novú. Tak si vytvára zásoby na horšie časy.
Útoky na ľudí x plutvonožce
náhľad|Žralok modrý hryzie do návnady z rybacej hlavy ([[False Bay, Južná Afrika)]] Žralok modrý ľudí systematicky neloví, obvykle ich napáda v situácii, kedy mu pripomínajú plutvonožce (čo je pravdaže takmer každý človek plávajúci na hladine, surfista alebo potápač).
Na základe etologických štúdií dnes vieme, že útok modrého žraloka na plutvonožce prebieha podľa akéhosi „plánu“. Žralok najprv zaútočí na korisť zospodu s cieľom odhryznúť z jej tela veľký kus. Potom okolo svojej koristi pláva a vyčkáva, až ju silné krvácanie oslabí natoľko, že sa už nebude môcť brániť. Snaží sa tak vyhnúť zraneniu, ktoré by mu mohol plutvonožec pri zápase o život spôsobiť, napr. pazúrmi. Až potom sa ku koristi vracia, aby ju zožral.
K svojej ľudskej obeti sa už nemusí vrátiť z „nutričných“ dôvodov. Vzhľadom na to, že jeho telesná teplota je vyššia ako teplota okolitej vody, nie je bezprostredne viazaný na vodu určitej teploty a môže sa vydať aj do chladnejších oblastí. Udržanie vyššej telesnej teploty je ale značne energeticky náročné. A to je dôvod, prečo sú plutvonožce obľúbenou potravou žraloka modrého. Ich telá sú obalené silnou vrstvou tuku (tzv. blubber), ktorý má funkciu tepelnej izolácie. Pre žraloka modrého je tento tuk výdatným zdrojom energie. Oproti plutvonožcom má človek tuku málo a pre žraloka by tak predstavoval nevýživný „balast“. Preto sa útok modrého žraloka veľakrát končí „ochutnávacím“ uhryznutím. Je ale treba vziať do úvahy, že vyhladovaný žralok veľmi vyberavý nebude. Dospelý jedinec má 3 až.
Podľa R. A. Martin si žralok ľudí s plutvonožcami nemýli a ide o mýtus. Útok na človeka má normálne až ležérne tempo a žralok po uhryznutí odpláva. Útok na plutvonožca sa líši, je rýchly a násilný. Žralok má dosť efektívny zrak aj farebné rozlíšenie na to, aby rozoznal človeka od plutvonožca. Uhryznutie človeka nie je dravé, ale skôr s cieľom identifikovať neznáme.
Viverols
Viverols môže byť:
Elektroencefalografia
Pri vyšetrení skalpovým EEG sa na hlavu nasadia čiapku s elektródami, cez ktoré komunikuje prístroj s mozgom. Samotné vyšetrenie nie je bolestivé, ale po vyšetrení sa môžu vyskytnúť silné bolesti hlavy. Pri vyšetrení sa používajú aktivačné metodiky ako hyperventilácia (hlboké dýchanie asi 5 min.) a fotostimulácia.
Rada školy
Rada školy je iniciatívny a poradný samosprávny orgán, ktorý vyjadruje a presadzuje verejné záujmy a záujmy žiakov, rodičov, pedagogických zamestnancov a ostatných zamestnancov v oblasti výchovy a vzdelávania. Plní funkciu verejnej kontroly, posudzuje a vyjadruje sa k činnosti škôl, školských zariadení, orgánov miestnej štátnej správy, orgánov obcí a samosprávnych krajov z pohľadu školskej problematiky. Za najväčšiu právomoc rady školy je považovaná možnosť odvolať a voliť riaditeľa školy.
Funkčné obdobie orgánu sú štyri roky.
Zasadania a uznášanie sa
Orgán školskej samosprávy je schopný uznášať sa, ak je na jeho zasadnutí prítomná nadpolovičná väčšina všetkých členov.
Na platné uznesenie orgánu školskej samosprávy je potrebný nadpolovičný počet hlasov prítomných členov orgánu školskej samosprávy.
Na platné uznesenie orgánu školskej samosprávy vo veci vymenovania, odvolania alebo potvrdenia riaditeľa vo funkcii je potrebný nadpolovičný počet hlasov všetkých jeho členov.
Zasadnutia rady školy sú verejné, ak členovia rady školy dvojtretinovou väčšinou hlasov všetkých členov nerozhodnú inak.
Svoju činnosť rada školy primerane dokumentuje a dokumentáciu vedie písomne. Dokumentácia je potrebná vzhľadom k tomu, aby nedochádzalo k prípadným nedorozumeniam alebo pochybeniam pretože rada školy sa vyjadruje k závažným skutočnostiam školy.
Členstvo
Rada školy sa skladá z 5 až 11 členov, pričom: Za ustanovenie rady školy zodpovedá zriaďovateľ.
Členom rady školy nemôže byť riaditeľ školy a jeho zástupca.
Zloženie rady školy
V stredných školách, v špeciálnych stredných školách, v odborných učilištiach a v praktických školách
V základných školách, v špeciálnych základných školách, v materských školách, v špeciálnych materských školách, v základných umeleckých školách, v školských internátoch a v centrách voľného času
Operácia Trvalá sloboda – Africký roh
Combined Joint Task Force - Horn of Africa (CJTF-HOA) je hlavnou, no nie jedinou vojenskou jednotkou, ktorá je súčasťou operácie OEF-HOA. Námornou zložkou je mnohonárodná Combined Task Force 150 (CTF-150), ktorá spadá pod velenie Piatej flotily námorníctva Spojených štátov. Obidve tieto zložky patrili v minulosti pod velenie Central Command, veliteľstva amerických ozbrojených síl na Strednom východe. Vo februári 2007 prezident Spojených štátov George W. Bush oznámil vytvorenie Africa Command, ktoré prevzalo celú oblasť pôsobenia CJTF-HOA v októbri 2007.
Protipirátske operácie
Piráti su aktívni pozdĺž Somálskeho pobrežia a predstavujú nebezpečenstvo pre všetku lodnú dopravu v oblasti, z toho dôvodu sú protipirátske operácie bežnou súčasťou Operácie Trvalá sloboda - Africký roh. Bojové akcie v tejto kampani predstavujú väčšinou útoky proti pirátom, ako proti islamským militantom. Jediným potvrdeným útokom proti americkým jednotkám v oblasti je incident z 18. marca 2006, keď piráti zaútočili na dve americké vojenské plavidlá.
21. január 2006
21. januára 2006 torpédoborec triedy Arleigh Burke USS Winston S. Churchill zajal pri pobreží Somálska plavidlo, ktorého posádka bola podozrivá z pirátstva.
3. jún 2007
3. júna 2007 USS Carter Hall prenasledoval pirátov, ktorí zaútočili na nákladnú loď, no nepodarilo sa mu ich odraziť.
28. október 2007
28. októbra 2007 americký torpédoborec USS Porter začal paľbu na pirátov, ktorí zajali nákladnú loď a spolu s ostatnými loďami zablokoval prístav, v ktorom sa piráti pokúsili nájsť útočisko.
Nárast napätia v Somálsku
11. júla 2006 prevzala Únia islamských súdov kontrolu nad Mogadišom, hlavným mestom Somálska a začiatkom decembra ovládala už väčšinu územia na juhu krajiny. V novembri 2006 sa v meste Garissa v Keni, ležiacom v jej Severovýchodnej provincii susediacej so Somálskom nachádzal oddiel Americkej námornej pechoty. Oficiálne sa zúčastňoval humanitárnej misie na podporu dodávok potravín spolu s kenskou armádou. No miestni obyvatelia vyjadrili svoje podozrenie, že mariňáci boli na prieskumnej misii v blízkosti Somálskych hraníc. 26. novembra 2006 vydalo americké veľvyslanectvo v Keni varovanie pre amerických občanov pred cestou do Kene a Etiópie potom, čo dopisy údajne napísané somálskym vodcom Únie islamských súdov Hassanom Dahirom Aweysom nabádali k vykonaniu samovražedných teroristických útokov proti americkým občanom v týchto dvoch krajinách.
Arpajon-sur-Cère
Arpajon-sur-Cère môže byť:
Toba (jazero)
Toba je jazero vulkanického pôvodu, nachádzajúce sa v severnej časti indonézskeho ostrova Sumatra. S dĺžkou a šírkou  je to najväčšie jazero v Indonézii a zároveň aj najväčšie jazero vulkanického pôvodu na svete. Leží v nadmorskej výške a maximálna hĺbka je. V jazere sa nachádza aj ostrov Samosir a do Malajského prielivu ho odvodňuje rieka Asachan.
Geologický vývoj
Jazero je vlastne obrovská kaldera, ktorá vznikla približne pred 75 500 rokmi počas obrovskej erupcie. Táto erupcia bola poslednou z troch erupcií v oblasti Toby, staršie sa odohrali pred 840 000, resp. 700 000 rokmi. Bola to najväčšia sopečná erupcia za posledných 25 mil. rokov. Ignimbrity ňou vyvrhnuté majú na Sumatre hrúbku cez, v niektorých oblastiach Malajzie je to dokonca. Ryolitový vulkanický popol pokrýva hrubou vrstvou aj Indický subkontinent. Celkový objem vyvrhnutých sopečných produktov sa odhaduje na.
Erupcia ovplyvnila klímu na celej planéte. Na porovnanie: najničivejšia erupcia v nedávnej minulosti, výbuch Tambory z roku 1815 vyvrhol do atmosféry ani nie dvadsatinu objemu erupcie Toby a hoci sa priemerná celoročná teplota vplyvom rozptýlených prachových častíc znížila len o 0,3 °C, nasledujúci rok bol označený ako „Rok bez leta“. Pokles teploty ovzdušia po výbuchu Toby sa odhaduje až na 3,5 °C, čo mohlo naštartovať aj posledné globálne zaľadnenie. Podľa teórie, ktorú formuloval Stanley H. Ambrose, mala erupcia taký katastrofálny dopad pre ľudstvo v tých časoch, že niekoľkonásobne zredukovala populáciu na celej planéte a temer ho vyhubila. Podla odhadu prežilo približne 15 000 ľudí.
Neskoršie erupcie
thumb|right|200px| Kaldera a ostrov Samosir zo satelitu Mladším prejavom vulkanickej aktivity je menší stratovulkán Pusukbukit, nachádzajúci sa na južnom okraji jazera a troskový kužeľ Tandukbenua na jeho severnom okraji. Riedko porastený povrch kužeľa Tandukbenua vypovedá o aktivite len niekoľko storočí dozadu. Zaujímavým, no nie celkom neprirodzeným javom je postupný výzdvih dna kaldery: jazerné sedimenty sa dajú nájsť na svahoch ostrova Samosir vo výške. Tento výzdvih má na svedomí tlak magmy, ktorá sa stále nachádza v magmatickom rezervoári pod jazerom. Dvíhanie dna sprevádzajú aj početné zemetrasenia – napr. zemetrasenie v roku 1987 malo epicentrum v hĺbke len.
Iné projekty
.
Železničná trať Dolní Lipka – Hanušovice
História
Výnos Františka Jozefa I. z 11. septembra 1871 udelil koncesionárovi právo k stavbe a užívaniu železnice zo Šternberka na Moravský Šumperk k niektorému miestu železnice do Středolesí, bližšie hraníc rakúsko-pruských
Trať Dolní Lipka – Hanušovice vlastnila spoločnosť Moravská pohraniční dráha od októbra 1873 až do svojho zoštátnenia 1. januára 1895.
Prevádzka
Na trati sú v pravidelnej prevádzke nákladné vlaky, osobné len o sobotách a nedeľich. Osobná doprava bola pre riedke osídlenie skôr slabšia; na začiatku 21. storočia sa pohybovala okolo piatich či šiestich párov motorových osobných vlakov. Predtým tadiaľ prechádzal aj pár rýchlikov spájajúci Prahu a Jeseník. Nákladná doprava je minimálna, ožíva však pri odklone.
OREDO pre obdobie cestovného poriadku 2012 (t. j. od 11. decembra 2011) žiadnu osobnú dopravu v záväzku verejnej služby v úseku Dolní Lipka – hranica s Olomouckým krajom (- Hanušovice) neobjednalo a Olomoucký kraj v reakcii na to neobjednal dopravu ani na svoje časti trate.
Od 2. februára 2013 bola obnovená prevádzka vlakovej dopravy medzi Dolní Lipku a Hanušovice.
Elitárstvo
Elitárstvo je filozoficko-sociologická koncepcia o zvláštnom poslaní a výnimočnej spoločensko-politickej a intelektuálnej aktivite elít.
Elitárstvo môže byť tiež vyvyšovanie sa elity voči zvyšku spoločnosti.
Tomizmus
Tomizmus je oficiálna katolícka filozofia; filozofická škola, ktorej zakladateľom je Tomáš Akvinský; tomizmus však nemožno stotožňovať s učením Tomáša Akvinského, pretože tomistická filozofia sa rozvíjala a aplikovala v stále nových otázkach aj po Tomášovi. Žriedlami tomizmu sú práce Aristotela a sv. Augustína, storočia kresťanského myslenia pripravovali jeho vznik.
Dejiny
V 13. stor. tomizmus prevládol v dominikánskom ráde. Na prelome storočia mal už Tomáš v cirkevných školách mnoho žiakov a nasledovníkov, ktorí obhajovali jeho učenie proti odporcom a popularizovali ho. Strediskami tomizmu sa stávajú najprv Paríž a Neapol, neskôr Avignon.
Tomáš Akvinský bol vyhlásený za „knieža scholastikov“ a roku 1323 bol kanonizovaný. Jeho učenie dostalo názov „tomizmus“ a stalo sa základom katolíckej teológie a filozofie.
V 15. stor. sa scholastika prejavovala predovšetkým v tomistickej podobe. Tomizmus sa delil do dvoch smerov: na ortodoxný, odmietajúci akúkoľvek modernizáciu, a na „renesančný“, pripúšťajúci spojenie tomizmu s novými humanistickými prúdmi.
Snahou o aktualizáciu sa vyznačuje predovšetkým španielsky tomizmus, ktorý sa usiluje o rozvoj apologetiky z hľadiska nových potrieb cirkvi. Medzi španielskymi dominikánmi vyniká predovšetkým František de Vittoria, spomedzi jezuitov Francisco Suárez. Počnúc Suárezom (čiže od konca 16. stor.) až po prvé desaťročia 19. stor. ide v tomizme (podobne ako v scotizme či platonizujúcom augustinizme) o aktualizovanie jeho doktrínových základov zdedených po stredoveku a prispôsobovanie ich pokrokom novovekej vedy. „V súčasnosti tomizmus patrí medzi najprekvitajúcejšie smery ľudského myslenia; má dokonca mysliteľov viac, početnejšie strediská a značne väčší počet vedeckých časopisov ako ktorákoľvek iná filozofická škola.“ Tomisti neprijímajú všetko, čo učil sv. Tomáš.
Robert Barron  tvrdí, že Tomáš Akvinský používal filozofiu ako nástroj a nie ako základ teológie. Na rozdiel od pôvodných predstáv Tomáša Akvinského sa racionalistická neoscholastika viac drží fundamentalistického chápania vzťahu medzi filozofiou a teológiou. Potom napríklad Karl Rahner vychádza zo skúsenosti človeka, ktorý sa ocitol v prítomnosti "absolútneho mystéria". Barron však odmieta použiť racionalizmus neoscholastiky napríklad na vtesnanie Ježiša do vlastných termínov. Spolu s Balthasarom a Lubacom ukazuje na krásu nazerania na biblického Ježiša a zamilovanie si ho.
Názov tomizmus
Názov "tomizmus" pochádza z mena sv. Tomáša Akvinského, ktorý sformoval základy tomizmu a vypracoval väčšinu jeho učení.
Dibër (okres)
right|thumb|Poloha Dibëru v Albánsku Dibër alebo Dibrë (alb.: Rrethi i Dibrës) je okres v Albánsku. Počet obyvateľov 86 000 (2004), rozloha 761 km². Nachádza sa na severovýchode krajiny, jeho hlavné mesto je Peshkopi.
Transparency International Slovensko
náhľad|Sídlo na Bajkalskej 25 v Bratislave Transparency International Slovensko alebo TIS je nezisková mimovládna organizácia založená v roku 1998 v Bratislave. Patrí k viac ako 100 národným pobočkám celosvetového hnutia proti korupcii Transparency International, ktoré má centrálu v Berlíne. Riaditeľom slovenskej pobočky bol od roku 2009 do 1. marca 2021 Gabriel Šípoš. Pred ním túto pozíciu zastávala Emília Sičáková-Beblavá. Poslaním TIS je znižovať korupciu, zvyšovať transparentnosť inštitúcií a zapájať ľudí do verejnej kontroly.
Činnosť
TIS otvorila či pokrývala aj množstvo káuz ako bol výber strategického poradcu pri predaji podielu v Slovenských telekomunikáciách, prípady predražených CT prístrojov a zmlúv na stravovanie v slovenských nemocniciach, zneužívanie premiérovej rezervy, rozkrývanie vlastníckej štruktúry Váhostavu alebo kauza slovenského predsedníctva v Rade EÚ. TIS získala za svoje výstupy viacero nominácií v súťaži Novinárska cena, v roku 2013 cenu získala za mapu rodinných väzieb na súdoch. Portál otvorenesudy.sk, ktorý občanom sprostredkúva súdne rozhodnutia, bol v roku 2019 nominovaný medzi 30 najlepších projektov pomáhajúcich k nastoleniu spravodlivosti vo svete na World Justice Challenge v Haagu. TIS patrí dlhodobo medzi najcitovanejšie neekonomické mimovládne organizácie na Slovensku. Poskytuje občanom aj poradenstvo a pomáha sieťovať protikorupčných aktivistov z celého Slovenska.
Výstupy
Hlavnými komunikačnými kanálmi TIS je webstránka transparency.sk, facebooková stránka TIS a blogy na portáloch Denníka SME a Denníka N. Okrem stránky Otvorené súdy a podstránky Otvorená prokuratúra prevádzkuje pre občanov aj ďalšie portály s otvorenými a analytickými dátami. Stránka volby.transparency.sk sa zameriava na monitoring financovania politických kampaní, na portáloch samosprava.transparency.sk a firmy.transparency.sk zverejňuje organizácia už od roku 2010 rebríčky transparentnosti miest, žúp a verejných firiem, portál hlasnetruby.transparency.sk je venovaný hodnoteniu objektívnosti a verejnoprávneho charakteru radničných novín a na tender.sme.sk možno nájsť údaje o verejných obstarávaniach do roku 2018. Portály v roku 2020 navštívilo dovedna viac ako pol milióna užívateľov.
Na jeseň 2020 vydala TIS Moc korupcie: Zákulisie nášho boja za lepšie Slovensko, ktorá opisuje 22-ročné pôsobenie TIS na Slovensku.
Správna rada
TIS má do desať stálych zamestnancov, na jej činnosti sa príležitostne podieľajú aj expertní spolupracovníci a desiatky dobrovoľníkov. Najvyšším orgánom TIS je podľa stanov Správna rada, ktorú začiatkom roka 2021 tvorili jej predseda a ekonóm Národnej banky Slovenska Martin Šuster, bývalý ústavný sudca Ladislav Orosz, politológ z Univerzity Komenského v Bratislave Pavol Baboš a výskumník z Katedry Politológie UK a Masarykovej Univerzity v Brne Samuel Spáč. Správna rada TIS je predovšetkým poradný orgán, ktorý sa na výstupoch organizácie nepodieľa. Stretáva sa spravidla dvakrát do roka a dohliada najmä na organizačné záležitosti TIS. Na čele správnej rady pôsobili pred jej súčasným predsedom aj zakladateľky slovenskej pobočky Transparency Emília Sičáková-Beblavá a Daniela Zemanovičová.
Financovanie
Transparency International Slovensko je financovaná predovšetkým z grantových zdrojov rôznych nadácií, individuálnych aj firemných darov, ale aj zo zdrojov Európskej únie či takzvaných nórskych fondov. Podrobnosti o svojom financovaní zverejňuje každoročne vo svojich výročných správach a to aj vrátane účtovných závierok. Zoznam súčasných donorov organizácia pravidelne zverejňuje aj na svojej webstránke v sekcii Súčasní donori.
Antidote
„Antidote“ je skladba švédskej house skupiny Swedish House Mafia v spolupráci s britsko-austrálskou electro house dvojicou Knife Party. Bola vydaná dňa 16. decembra 2011 v USA a tiež ako v poradí druhý singel z kompilácie Swedish House Mafie s názvom Until Now. Skladbu napísali členovia Swedish House Mafie, Axwell, Steve Angello a Sebastian Ingrosso a tiež členovia Knife Party, Rob Swire a Gareth McGrillen. Vokály v skladbe vykonal švédsko-americký rapper a skladateľ Adam Baptiste (známy tiež ako ADL), ktorého vokály nie sú uvedené.
Greer Garsonová
Eileen Evelyn Greer Garsonová (* 29. september 1904, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 6. apríl 1996, Dallas, Texas, USA) bola britsko-americká herečka, jedna z najväčších hollywoodských hviezd 40. rokov 20. storočia.
Získala Oscara a Zlatý glóbus. Cenu akadémie prevzala v roku 1942 za film Pani Miniverová (Mrs. Miniver), Zlatý glóbus získala v roku 1960 za úlohu Eleanor Rooseveltovej v životopisnom filme o Franklinovi Delano Rooseveltovi Sunrise at Campobello. Šesťkrát bola na Oscara nominovaná, a to za hlavné úlohy vo filmoch Goodbye, Mr. Chips (1939), Blossoms in the Dust (1941), Madame Curie (1943), Mrs. Parkington (1944), The Valley of Decision (1945) a Sunrise at Campobello (1960). Známa je tiež jej úloha v adaptácii Pýchy a predsudku z roku 1940, kde hrala po boku Laurence Oliviera, či romantický film Adventure z roku 1945, kde bola prvou povojnovou partnerkou Clarka Gabla. Veľmi často, v ôsmich filmoch, hrala po boku Waltera Pidgeona.
Americké občianstvo získala v roku 1951.
Pozornosť vyvolávalo jej druhé manželstvo s hercom Richardom Neyom, ktorého si vzala vo svojich 39 rokoch, pričom jemu bolo len 27 a v oscarovom filme Pani Miniverová navyše hral jej syna.
Issendolus
Issendolus je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lot, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zbor sv. Cecílie
'''Zbor sv. Cecílie''' je zmiešaný spevácky zbor pôsobiaci pri Dóme sv. Alžbety v Košiciach. Vznikol v roku 1992, o dva roky neskôr získal štatút katedrálneho zboru. Pri jeho zrode stálo 10 mladých amatérskych spevákov, v súčasnosti je už zbor pomerne veľkým umeleckým telesom. Zbormajstrom zboru je od jeho vzniku až podnes Viliam Gurbaľ, dlhoročný organista Dómu sv. Alžbety, a pedagóg ZUŠ Sv. Košických mučeníkoch i Štátneho konzervatória v Košiciach. Organizačne i právne zbor zastrešuje občianske združenie Zbor sv. Cecílie, ktorého poslaním je všeobecne pomáhať rozvoju chrámovej hudby v Dóme sv. Alžbety a vo východoslovenskom regióne.
História
V roku 1993 začal zbor vážnejšie spolupracovať so slovenským dirigentom Jánom Drietomským, pod vedením ktorého získal v roku 1994 2. cenu na medzinárodnej súťaži G. P. da Palestrinu vo Vatikáne, nahral svoje prvé prezentačné nahrávky a časť zboru vstúpila do spolupráce s operou Štátneho divadla v Košiciach v operách G. Verdiho Nabucco a Aida.