cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludvík Krejčí
V roku 1938
Po správach, že v Sasku dochádza k sústreďovaniu nemeckých vojenských jednotiek povolal z vlastnej iniciatívy jeden ročník záložníkov na mimoriadne cvičenie. V dobe od 23. mája do 13. júna zabezpečil krytie hraníc, ktorého účelom bolo zaistenie republiky do prípadnej mobilizácie. Začiatkom septembra 1938 odovzdal vláde memorandum, v ktorom varoval pred ústupkami Hitlerovi. V dňoch 17. septembra a 21. septembra požiadal prezidenta Beneša o mimoriadne povolanie dvoch ročníkov záložníkov a následne aj o samotnú mobilizáciu. Obe žiadosti „Hrad“ odmietol. Mobilizácia bola napokon vyhlásená až po nástupe novej vlády „Národnej obrany“ gen. Jana Syrového 23. septembra 1938.
Krejčí bol menovaný hlavným veliteľom mobilizovanej armády a podľa vojenských analytikov bola armáda aj jeho pričinením optimálne rozostavená, aby čelila možnému nemeckému útoku. Dňa 29. septembra sa Krejčí nachádzal na hlavnom veliteľstve zmobilizovanej armády v Račiciach pri Vyškove, keď mu bolo pred polnocou oznámené, že rokovania v Mníchove ešte neboli ukončené, no ich výsledkom bude odovzdanie sporného územia Nemecku.Na druhý deň ráno bol odvolaný do Prahy, kde sa zúčastnil dopoludňajšieho rokovania vlády za účasti prezidenta Beneša.
Počas veľmi emotívneho stretnutie hlavného veliteľa armády a troch veliteľov zemských armád generálov Vojcechovského, Lužu a Prchalu s prezidentom Edvardom Benešom, zdôraňovali generáli:
Prezident Beneš sa rozhodol akceptovať závery mníchovskej konferencie a hlavný veliteľ armády jeho rozhodnutie prijal, aj keď s ním vnútorne nesúhlasil. Po tridsiatich rokoch od mníchovských udalostí sa Ludvík Krejčí v jednom rozhovore vyjadril:"„Stali sa hrobármi našej samostatnosti. Sklamanie, zúfalstvo, hnev nad krátkozrakosťou západných priateľov nás vyvádzali z normálu, ale ešte nebolo povedané posledné slovo... Ubezpečovali sme vládu, že armáda je pripravená. Naše memorandum končilo slovami: Když zemřít, tak čestne! Vtedajší predseda vlády (generál Syrový) napísal, aby som sa neplietol do politiky.“"
Krejčímu sa podarilo optimálne rozmiestniť armádne jednotky proti hroziacemu útoku a pripraviť armádu na boj. O tejto skutočnosti niekoľkokrát informoval vládu a aj prezidenta. Po podpísaní tzv. mníchovskej dohody mu nezostávalo nič iné než sa podriadiť politickému rozhodnutiu vedenia štátu. Odmietol pokusy niektorých politických a vojenských činiteľov prevziať neústavnou cestou moc.
V súvislosti so skončením demobilizácie bol novým prezidentom Emilom Háchom 20. decembra odvolaný z postu hlavného veliteľa armády a vrátil sa do funkcie náčelníka Hlavného štábu. Dňa 18. októbra 1938 menoval plk. gšt. Ferdinanda Čatloša styčným dôstojníkom česko-slovenskej vojenskej správy pri autonómnej slovenskej vláde. Čatloš mal spoločne s veliteľom III. armády arm. gen. Prchalom zabezpečiť obranyschopnosť územia po demobilizácii.
Počas okupácie
Ku 1. marcu 1939 Ludvík Krejčí po veľkom nátlaku zo strany Nemecka odstúpil z funkcie Hlavného náčelníka štábu. Po okupácii Čiech a Moravy a vytvorení tzv. Protektorátu Čechy a Morava neemigroval do zahraničia, ale ostal žiť v Prahe pod nemeckou kontrolou. Neskôr na to spomínal, že aj keby bol pre neho odchod vyslobodením, tak,"'..nevedel, či je v zahraničí Edvardom Benešom žiadaný'"Historik Pavel Šrámek vo svojej knihe "Zapomenuté osudy, zločiny a tajemství 2. světové války" uvádza, že Krejčí tým mohol mať na mysli to, že pri podobných politických otrasoch, akým bolo rozbitie Česko-Slovenska v marci 9193, sa do popredia dostáva nová generácia, ktorá chce tú predchádzajúcu nahradiť. Stalo sa tomu aj v česko-slovenskom odboji."'Vedúce pozície prevzali generáli Ingr a Hasal a ďalší dôstojníci, ktorí boli pred okupáciou voči Krejčímu v podriadených pozíciách, Je otázne, či by sa v prípade ochodu Ludvíka Krejčího do zahraničia boli ochotní sa mu podriadiť.a prepustiť mu vedúce postavenie, obzvlášť potom, keď sa medzi ním a gen. Ingrom objavili na jeseň 1938 rozpory. '"Napriek tomu sa Krejčí v lete 1939 pokúsil opustiť protektorát, no jeho útek stroskotal na niekoľkohodinovom omeškaní, keď sa jeho auto muselo predierať vedľajšími ulicami. Ďalšie úteky však už boli možné len s batohom cez Slovensko a Maďarsko, čo už bolo nad jeho sily. Jeho snahy zapojiť sa do odboja boli odmietnuté, nakoľko bol z predchádzajúceho obdobia až príliš exponovanou osobou.
Na jar 1941 musel aj s rodinou opustiť Prahu a presťahoval sa do Jablonného nad Orlicí. Dňa 14. októbra 1941 bol zatknutý a po výsluchoch 27, novembra 1941 prevezený do koncentračného tábora Terezín, kde musel vykonávať namáhavú prácu v stavebnom komande. Pre nedostatok dôkazov bol v júli 1942 prepustený.
V októbri 1942 a auguste 1943 si ho predvolal štátny tajomník K. H. Frank a vypytoval sa ho na udalosti z obdobia „Mníchova“. Chcel Krejčího propagačne využiť čo Krejčí rozhodne odmietol. Navzdory svojej ťažkej situácii finančne podporoval odbojovú skupinu okolo dramatika Jaroslava Kvapila.
Po vojne
Po vojne sa prihlíásil do vznikajúcej armády. Formálne bol prijatý v januári 1947 no už o mesiac ho preložili do výslužby. V júni 1950 mu bola z politických dôvodov odňata hodnosť armádného generála a ministerstvo obrany ho ďalej evidovalo v hodosti vojak. V júni 1953 mu bola odobraná výplata dôchodku a Ludvík Krejčí zostal úplne bez finančných prostriedkov. Aby zaistil dcéry a nemocnú manželku, začal pracovať ako pomocný robotník v Jablonnom nad Orlicí. Až v roku 1969 mu vojenská správa vymerala čiastočný dôchodok.
V máji 1990 bola Ludvíkovi Krejčímu posmrtne vrátená hodnosť armádneho generála a v júni 1997 boli ocenené aj jeho zásluhy pre odboj udelením osvedčenia podľa zákona č. 255/1946 Sb. Návrh na udelenie Radu Bieleho leva in memoriam v januári 1998 mal v českej spoločnosti veľkú podporu, avšak príslušná komisia ho nakoniec zamietla.
Kontroverzie
Postoje Ludvíka Krejčího v dobe „mníchovskej krízy“, bývajú hodnotené rozdielne. Predovšetkým ľudia z prostredia „Hradu“ sa k jeho osobe vyjadrovali veľmi kriticky. Napríklad Prokop Drtina, ktorý v tom čase zastával funkciu osobného tajomníka prezidenta Edvarda Beneša.
Krejčí vo filme
Osud Ludvíka Krejčího (spoločne s Janom Syrovým) je námetom 2. časti českého dokumentárneho cyklu Generálové z roku 2021,
Paravany
„Paravany“ je singel českej popovej hudobnej skupiny Slza. Hudbu vytvoril Petr Lexa, Lukáš Bundil and Oliver Som, text napísal Xindl X s Petrom Lexom a pieseň naspieval Petr Lexa. Pieseň bola vydaná 11. 4. 2019 na YouTube.
Videoklip
Videoklip režíroval Jakub Mahdal zo spoločnosti Jakoby Film.
Novodvorská ulica (Bratislava)
Novodvorská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Marcel Lacko
Marcel Lacko (*29. marec 1977, Košice) je slovenský spisovateľ, scenárista a kultúrny aktivista.
Životopis
Narodil sa v Košiciach. Literárnej tvorbe a kultúrnemu aktivizmu sa venuje už od 90. rokov 20. storočia. Začínal poviedkovou tvorbou, neskôr sa jeho tvorba rozšírila o poéziu a prozaický útvar. Jeho poézia bola preložená do anglického, slovinského, maďarského, poľského a českého jazyka. Za svoju literárnu tvorbu získal viacero domácich a zahraničných ocenení. Príležitostne sa realizuje aj v experimentálnom filmovom a divadelnom žánri. Je dlhodobo aktívny v oblasti rozvoja kultúry a umenia, spolupracuje s verejnými inštitúciami a nezávislými organizáciami v oblasti kultúry. V súčasnosti participuje na domácich a medzinárodných kultúrno-umeleckých projektoch so zameraním na oblasť kreatívneho priemyslu.
Kultúrne aktivity
Od roku 2014 sa podieľa na medzinárodných projektoch Európskeho domu poézie Košice a je spoluorganizátorom platformy New Poetry Forms. Je editorom košického superzinu ENTER a člen kreatívneho vydavateľstva Dive Buki. Od roku 2015 spolupracuje na multimediálnych podujatí DIG gallery v Košiciach. K jeho významným úspechom patrí účasť v projekte European Digital Art and Science Network, Ars Electronica, Linz, Rakúsko v rokoch 2014 – 2017.
Umelecké projekty
Pod umeleckým pseudonymom Viktor Perelman (*2016) realizuje rôzne multimediálne orientované projekty. Pre literárny festival LiKE a multimediálny projekt New Poetry Forms pripravil v rokoch 2017 – 2019 niekoľko autorských koncepcií, ktoré charakterizujú interdisciplinárne presahy v súčasnej literatúre.
Rytierska ulica
Rytierska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Snehulienka a 7 pretekárov (album)
Snehulienka a 7 pretekárov je album obsahujúci piesne z úspešného slovenského baletného muzikálu Snehulienka a sedem pretekárov. Album vydalo v roku 1991 hudobné vydavateľstvo Opus na LP platni (Opus 91 2366-1 311) a hudobnej kazete (Opus 91 2366-4 311).
Nahrávka obsahuje 14 skladieb. Obsahuje okrem iného duet Dariny Rolincovej a Paľa Haberu „Stretnutie“. Pieseň zaspievali na spoločnom televíznom vystúpení gala večera Úsmev ako dar v roku 1991.
Muzikál
Premiéra muzikálu Snehulienka a sedem pretekárov sa uskutočnila v Slovenskom národnom divadle v Bratislave 4. mája 1991. Pôvodne bola inscenácia koncipovaná ako tanečný muzikál. Všetko stálo na baletnej choreografii a piesne, ktoré vtedy naspievali speváci či herci (Kráľovná/Heidi Janků, Princ/Pavol Habera, Snehulienka/Darina Rolincová, Vedko/Dezioder Rancsó, Spachtoš/Maroš Kramár, Kýchal/Ján Gallovič, Smejko/Štefan Skrúcaný, Plaško/Václav Patejdl, Dudroš/Stanislav Kráľ, Kýblik/Miro Noga, Starena/Ivan Krajíček), tanečníci spievali na playback.
V decembri 2013 sa v Česku konala premiéra českej verzie muzikálu s názvom „Sněhurka a sedm závodníků“. Texty piesní preložil do češtiny Václav Kopta.
V októbri 2018 mal premiéru český muzikál Sněhurka na ledě, ku ktorému boli opäť použité piesne Vaša Patejdla otextované Václavom Koptom. Úvodnú pieseň „Princova árie“ zaspievali na premiére muzikálu Dara Rolins a David Gránský, ktorí prepožičali hlas Snehulienke a princovi.
Remastrovaná reedícia
V roku 2010 vyšiel album po prvýkrát na CD ako remastrovaná kompilácia albumov Keby som bola princezná Arabela a Snehulienka a 7 pretekárov Dariny Rolincovej v rámci edície „OPUS 100“ (Sto základných albumov a interpretov), ktorá mapuje najzásadnejšie nahrávky vydavateľstva Opus. Edičná nahrávka vyšla vo forme dvojalbumu v špeciálnom zberateľskom obale
Výroba albumu
Nahrané v RELAX RECORDING STUDIO, Bratislava. Nahral Vašo Patejdl.
Čučoriedka
Čučoriedka môže byť:
Branislav Mosný
Mgr. art. Branislav Mosný (* 1. august 1987, Trnava) je slovenský herec.
Brusnica (rod)
Brusnica alebo staršie čučoriedka (lat. Vaccinium) je rod rastlín z čeľade brusnicovité.
Na Slovensku sa vyskytujú druhy:
Vendays-Montalivet
Vendays-Montalivet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Ichváni
náhľad|Ichváni Ichváni alebo ichwáni boli príslušníci radikálneho nábožensko-vojenského hnutia, ktoré sa nazýva po arabsky al-ichwán (príp. al-achwán ) - bratia, bratstvo, a ktoré bolo rozšírené medzi beduínmi začiatkom 20. storočia na Arabskom polostrove.
Vendays-Montalivet
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ichváni
Najväčšiu aktivitu prejavili v rokoch 1912 - 1930. V rokoch 1924 - 1925 Ibn Saúd s ich pomocou rozšíril svoje územie, dobyl Hidžáz s Mekkou a Medinou a vyhlásil sa za kráľa.
Vzbura
V rokoch 1928 - 1929 sa oddiely vzbúrili proti rastúcej kontrole štátu. Ibn Saúd ich s pomocou britskej armády porazil a zo zvyškov oddelov vytvoril Národnú gardu.
Slovienská ulica (Bratislava)
Slovienská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Pod skalou (Bratislava)
Ulica Pod skalou je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
This Fire
„This Fire“ je piaty singel škótskej indie-rockovej skupiny Franz Ferdinand z ich eponymného albumu. Nebol tak úspešný ako predchádzajúce single, ale na druhú stranu se veľmi často hral v rozhlasových staniciach.
Skladba „This Fire“ vyšla na soundtracku k počítačovej hre Burnout 3: Takedown, kanadský hokejový tím Calgary Flames si ju privlastnil ako neoficiálnu hymnu - znela pri každom domácom zápase.
Americký raper Lil Wayne ju neskôr nasamploval do svojej skladby „Burn This City“.
Obal singlu vychádza z diela výtvarníka El Lisickija „Rozbitie bielej červeným klinom“.
Vensac
Vensac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kluknavská kotlina
Polohopis
Kotlina sa nachádza vo východnom výbežku Hornádskej kotliny a jej podcelku, Hornádskeho podolia. Je zovretá okolitými horstvami a leží na oboch brehoch rieky Hornád, v okolí obcí Kluknava, Richnava a Hrišovce. Na západnom okraji v údolí Hornádu nadväzuje zvyšná časť Hornádskeho podolia, južný okraj vymedzujú Hnilecké vrchy (podcelok Volovských vrchov) a východným smerom vystupuje Roháčka (podcelok Čiernej hory). Severne leží pohorie Branisko a jeho podcelok Sľubica.
Vensac
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kluknavská kotlina
Polohopis
Zo západu na juhovýchod preteká rieka Hornád, ktorá tu priberá viaceré menšie vodné toky, napr. Zlatník, Dolinský či Záhorský potok. Jej údolím vedie cesta II/547, spájajúca Krompachy a Margecany, s pokračovaním do Košíc. Rovnako údolím rieky vedie významná železničná trať Žilina – Košice.
Turizmus
Územie Kluknavskej kotliny slúži najmä ako východisko do okolitých pohorí. Najvyšším vrchom je východne ležiaca vysoká Roháčka, na ktorú vedie i značený chodník z Kluknavy. Cyklotrasy na území kotliny a v jej okolí využívajú priaznivci cyklistiky.
Vensac
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vérac
Vérac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
FBW/Oerlikon
FBW/Oerlikon je označenie typu trolejbusu, ktorý jazdil v počte šiestich kusov v Bratislave od roku 1947.
Namhansanseong
Namhansanseong je rozsiahly opevnený komplex stavieb nachádzajúci sa približne 25 km juhovýchodne od centra Soulu v Južnej Kórei.
FBW/Oerlikon
Konštrukcia
Bratislavský dopravný podnik objednal šesť nových trolejbusov už v roku 1943. Tieto vozidlá boli vyrobené na prelome rokov 1944 a 1945, no vzhľadom na vojnové udalosti zostali u výrobcu. Do Bratislavy sa tak dostali až na jar roku 1947.
FBW/Oerlikon je dvojnápravový trolejbus podvozkovej konštrukcie. Ich podvozok dodal podnik Franz Brozincević, Wetzikon (FBW), karosériu vyrobila spoločnosť Tüscher, Zürich. V továrni podniku Oerlikon, kde boli trolejbusy aj zostavené, bola do vozu nainštalovaná elektrická výzbroj. V pravej bočnici vozidla sa nachádzajú dvoje dvojkrídlové skladacie dvere (ovládané elektropneumaticky). Stanovište vodiča je od priestoru pre cestujúcich úplne oddelené, vstup do neho zaisťujú menšie dvierka v pravej bočnici. Sedačky v interiéri sú usporiadané pozdĺžne.
Namhansanseong
Táto pevnosť je umiestnená v zalesnenom horskom teréne, čo v minulosti zvyšovalo jej obrannú schopnosť. Slúžila ako krízové ​​útočisko a záložné hlavné mesto počas vlády dynastie Čoson (1392-1910). Ubytovacia kapacita bola až 4 000 osôb a poskytovala zázemie pre všetky dôležité administratívne a vojenské funkcie. Pevnosť nesie rad architektonických prvkov charakteristických pre pevnosti vo východnej Ázii, spájajú sa tu vplyvy čosonskej Kórei, Japonska za Obdobie Azuči-Momojama a čínskych ríši a Ming a Čching. Najstaršia časť pochádza zo 7. storočia (obrana kráľovstva Silla pred čínskou ríšou Tchang), ale komplex bol niekoľkokrát významne rozširovaný a prestavovaný. Nachádza sa tu množstvo historických vojenských, náboženských i svetských stavieb.
Namhansanseong je v súčasnosti považovaný za jeden z kórejských národných symbolov a v roku 2014 bol zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Verdelais
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stepná cesta (Bratislava)
Stepná cesta je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Hidepark Nitra
Hidepark Nitra je nezávislé kultúrne centrum, ktoré je neziskovou a dobrovoľníckou iniciatívou. Vzniklo v Nitre v roku 2010, kedy v meste zanikli dva undergroundové kluby, v ktorých sa mladí ľudia stretávali. „Pôvodne sme hľadali miesto pre hudobný klub, našťastie sme však našli opustenú lúku, tú sme počas leta vykosili, postavili vojenský stan, pozvali miestne kapely, DJov a komunita sa mala opäť kde stretávať“, uvádzajú zakladatelia na webovej stránke Hideparku.
Kultúrne centrum Hidepark Nitra založila skupina mladých obyvateľov Nitry na čele s Marekom Hattasom, známym aj pod menom Atlas.
V roku 2011 títo dobrovoľníci založili občianske združenie Triptych, ktoré prevzalo záštitu nad aktivitami v Hideparku. Medzi ne patria koncerty, divadelné predstavenia, prednášky, workshopy, aktivity v komunitnej záhrade, na pumptracku Hidepumpa či voľné debaty pri ohnisku alebo pri grile.
Vertheuil
Vertheuil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vignonet
Vignonet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Železničná stanica Trebišov
Železničná stanica Trebišov je železničná stanica v meste Trebišov.
Obsluhujú ju trate č. 190 Košice - Čierna nad Tisou, (výhybňa Slivník, Kalša - Trebišov) č. 191 Michaľany - Lupków a č. 192 Trebišov - Vranov nad Topľou. na ktorej v roku 2003 zastavili osobnú dopravu Obsahuje sedem dopravných a štyri manipulačné koľaje. K nástupištiam slúži podchod a stanica disponuje pokladňou na predaj vnútroštátnych a medzištátnych cestovných lístkov, rezerváciou a predajom miesteniek, ležadiel a lôžok.
Na stanici sa nachádza výkonné pracovisko sekcie riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Košice Železníc Slovenskej republiky.
Stanica prešla v roku 2013 rekonštrukciou budovy, čakárne, nástupišťa a vybudoval sa bezbariérový prístup do budovy. Neďaleko železničnej stanice sa nachádza autobusová stanica s prímestskou a mestskou dopravou a stánky s občerstvením.
Doja Cat
Druhý štúdiový album Hot Pink (2019) sa dostal do top 10 amerického Billboard 200 a vyšiel z neho singel „Say So“, ktorý bol certifikovaný ako multi-platinový a po vydaní remixu s Nicki Minaj sa umiestnil na prvom mieste v rebríčku Billboard Hot 100. V roku 2020 spolupracovala s Arianou Grande na piesni „Motive“ a neskôr sa objavila na remixe Arianinej piesne „34+35“ po boku Megan Thee Stallion. Tá sa stala jej druhou skladbou, ktorá sa dostala do prvej desiatky Billboard Hot 100.
Doja Cat je známa vytváraním videoklipov a piesní, ktoré dosahujú popularitu na sociálnych sieťach ako sú TikTok a YouTube. Bola nominovaná na tri ceny Grammy, šesť hudobných cien Billboard, dve americké hudobné ceny a okrem ceny MTV Video Music Award vyhrala aj európsku verziu, MTV Europe Music Award. Forbes označil Doja Cat za „jednu z najlepších hviezd s prelomom v roku 2020“ a zaradil ju na svoj každoročný zoznam 30 under 30. Doja Cat bola v roku 2020 štvrtým najčastejšie googleným hudobníkom.
Verejný obraz
Doja Cat je známa tým, že je vo svojej hudbe všestranná. To zahŕňa jej schopnosť spievať, rapovať a produkovať, ako aj hrať, vystupovať a tancovať. Často označovaná ako výstredná, je známa svojou absurdne humornou osobnosťou a príspevkami na platformách sociálnych médií. Bryan Rolli z Forbes napísal, že „odtiahnutá, neúctivá, chronicky online osobnosť Doja Cat maskuje neúnavnú pracovnú etiku; spieva lepšie, rapuje rýchlejšie a tancuje tvrdšie ako mnohí jej rovesníci, a to všetko naraz.“ V článku pre Okayplayer Robyn Mowatt poznamenala, že "ako speváčka, rapperka, skladateľka a zabávača viedla Doja svojich fanúšikov na búrlivú cestu vybavenú pútavými textami, živými videostreammi, nezvyčajnými outfitmi a nezabudnuteľnými virálnymi momentmi. Nie je to len hudba, ktorá ju dostane." fanúšikovia nahnevali, sú to aj jej živé vystúpenia, ktoré sú zvyčajne naplnené nádychom výstrednosti.“
Pudingový koláč
Príprava
Pripraví sa piškótové cesto z vajec, cukru, múky, kypriaceho prášku, vody a oleja. Na cesto sa dajú kôpky uvareného pudingu a celé sa to pečie 40 minút na 180 °C. Po upečení sa koláč potre zmesou kyslej smotany, prípadne smotany na varenie, a vanilkového cukru a dá sa stuhnúť do chladničky. Dozdobiť je ho možné kakaovým práškom.
Edmund Jónas
Edmund Jonás (vlastným menom Edmund König, * 14. december 1833, Košice – † 10. máj 1933, Budapešť) bol uhorský technický inžinier, vysokoškolský učiteľ a poslanec uhorského snemu.
Životopis
Narodil sa v Košiciach, kde bol jeho otec hlavným mestským lesníkom. Po smrti otca sa ho ujal jeho nevlastný otec barón Jozef König. V rokoch 1863 až 1869 študoval na reálnych gymnáziách v Košiciach a Budíne. V roku 1872 promoval na Jozefínskej polytechnickej univerzite a podnikol študijnú cestu po Európe. V roku 1873 bol pomocným učiteľom na univerzite a pokračoval v štúdiách práva a politológie. Od roku 1876 bol pomocným učiteľom na reálnom gymnáziu VIII. budapeštianskeho obvodu.
V roku 1881 bol zvolený za poslanca uhorského snemu za Liberálnu stranu.
V roku 1883 bol vymenovaný za riadneho učiteľa mechaniky na Jozefínskej univerzite, ktorej bol v rokoch 1905 – 1907 rektorom.
Bol členom mnohých spolkov zaoberajúcich sa technickým rozvojom a bol predsedom Budapeštianskeho šachového spolku.
Svojimi článkami o technike prispieval do budapeštianskych novín a časopisov.
Hrča (vrch v Levočských vrchoch)
Hrča je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Bajerovcami, približne južne od Starej Ľubovne.
Opis
Hrča leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor východným smerom cez Zámčisko  a Kuliguru  na susednú Kopu. Západným smerom ležia Kýčery, Siminy a Zámčisko, južným Kuligura  a Stredný vrch , východným Čierna kopa , Kňazová  a Lazčík  a severným Hromovec , Kopa a Vysoká. Oblasť je súčasťou povodia rieky Poprad, kde vodu z východných svahov odvádza Ľubotínka, zo západných odteká potokom Šambronka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Spišskú Maguru, Ľubovniansku vrchovinu, Spišsko-šarišské medzihorie, Čergov, Slanské vrchy, Čiernu horu, Bachureň, Branisko, Volovské vrchy, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Hadia cesta (Bratislava)
Hadia cesta je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Križuje sa spolu s 3 ulicami: Pod Kobylou, Spätná a Pod skalou.
Železničná stanica Gbely
Železničná stanica Gbely je železničná stanica v meste Gbely.
Prechádza ňou trať č. 114 Kúty – Sudoměřice nad Moravou a nachádza sa medzi stanicami Gbely zastávka a Kopčany.
Stanica má dve nástupištia a štyri koľaje, z toho jednu hlavnú dopravnú a tri ostatné. Tiež je vybavená bočnou rampou a koľajovou váhou.
Disponuje vlastnou pokladňou na predaj vnútroštátnych cestovných lístkov a stanica leží v pásme malého pohraničného styku ZSSK – ČD. Pri stanici sa nachádza aj autobusová zastávka, ktorú obsluhujú autobusy smerujúce do Skalice cez Petrovu Ves alebo do Kopčian, Šaštína-Stráží cez Smolinské a do Senice cez Petrovu Ves a Letničie.
Štátny znak Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky
náhľad|Štátny znak [[Česká a Slovenská Federatívna Republika|Česko-Slovenska (1990–1992)]] Štátny znak Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky bol medzi rokmi 1990 až 1992 jeden zo štátnych symbolov Česko-Slovenska.
Opis štátneho znaku federatívnej republiky
Štátny znak bol rovnomerne rozdelený na 4 časti. V hornom ľavom a dolnom pravom rohu sa nachádzal český lev, teda malý znak Česka (a zároveň znak Čiech), zatiaľčo v hornom pravom rohu a dolnom ľavom rohu sa nachádzalo trojvŕšie symbolizujúce Tatru, Matru a Fatru a dvojramenný kríž, teda znak Slovenska. Autorom znaku bol Joska Skalník, ktorý znak zilustroval na základe návrhu Jiřího Loudy.
Opis štátneho znaku bol podľa Ústavného zákona 102/1990 Zb. z 20. apríla 1990 nasledovný:
Štátny znak Slovenskej republiky
Slovensko malo len jeden štátny znak, ktorý Slovensko využíva i dodnes.
Opis štátneho znaku bol podľa Zákona číslo 50/1990 Sb. z 1. marca 1990 nasledovný:
Štátny znak Českej republiky
Česko malo malý a veľký štátny znak.
Opis veľkého znaku bol podľa Zákona číslo 67/1990 Sb. z 13. marca 1990 nasledovný:
Opis malého znaku bol podľa Zákona číslo 67/1990 Sb. z 13. marca 1990 nasledovný:
Po zániku Česko-Slovenska
<Gallery> Herb mały Czech (1990-1992).svg|Malý štátny znak Česka (1990–1992) Small coat of arms of the Czech Republic.svg|Malý štátny znak Česka Herb_wielki_Czech_(1990-1992).svg|Veľký štátny znak Česka (1990–1992) Coat of arms of the Czech Republic.svg|Veľký štátny znak Česka Coat of Arms of Slovakia.svg|Štátny znak Slovenska </Gallery>
Nikéforos Grégoras
Nikéforos Grégoras (iné mená pozri nižšie; * medzi 1290 až 1294 Hérakleia Pontiké † medzi 1358 až 1361, Konštantínopol ) bol byzantský polyhistor, filozof, teológ, historik, astronóm. Býva označovaný za najväčšieho a najvšestrannejšieho byzantského učenca svojej doby. Navrhol konštrukciu astrolábu a snažil sa vypočítať zatmenie Slnka, neúspešne taktiež navrhoval reformu kalendára a nový spôsob výpočtu Veľkej noci.
Patril ku konzervatívnym protilatinským pravoslávnym teológom, viedol polemiky proti Gregorovi Palamovi i Barlaamovi z Kalábrie. Po vzore svojho učiteľa Theodóra Metochita bol platonistom, prejavovali sa uňho vysoko skeptické tendencie, ktoré kombinoval s platonizmom podľa vzoru Filóna Alexandrijského.
Životopis
Narodil sa v meste Hérakleia Pontiké koncom 13. storočia. V detstve osirel a následne vyrastal u svojho strýka Jána, ktorý bol miestnym biskupom. Zhruba ako dvadsaťročný prišiel niekedy v rokoch 1314/1315 do Konštantínopola, kde začal študovať u vtedajších byzantských elít. Jeho učiteľom filozofie a astronómie bol významný filozof Theodóros Metochites, počas štúdií logiky a rétoriky sa zase spoznal s neskorším konštantínopolským patriarchom Jánom Glykom.
Následne sa pridal ku kruhom blízkym cisárovi Andronikovi II. a začal sám vyučovať. Vďaka podpore cisára Andronika II. v občianskej vojne sa dostal na výslnie a v roku 1326 bol poverený diplomatickou misiou k srbskému vládcovi Štefanovi Urošovi III. Po cisárovom páde však z vrcholných pozícií odišiel aj Grégoras. V roku 1328 sa utiahol do kláštora v Chóre, ktorý mu odkázal jeho učiteľ Theodoros Metochites. V Chóre vybavenej bohatou knižnicou viedol filozofickú školu a písal početné diela.
Grégorovo bádanie mu postupne vynieslo uznanie aj u nového cisára Andronika III. Počas svojho bádania sa v rokoch 1331/32 dostal do sporu s ďalšou konštantínopolskou osobnosťou, aristotelovským teológom Barlaamom z Kalábrie, ktorého v učenej dišpute porazil. V rámci otázky cirkevnej únie sa Grégoras výrazne ohradil proti latinskému učeniu a cirkvi. V tomto období sa v Byzancii taktiež rozhorel spor o mystické učenie hésychazmu. Napriek svojej pôvodnej zdržanlivosti po pozvaní cisárovnej Anny Savojskej vstúpil do diskusií a učenie podobne ako Barlaam odsúdil. Nepriklonil sa však ani na stranu barlaamitov ani na stranu Gregora Palamu. V roku 1347 nakoniec vystriedal v pozícii vodcu anti-hésychastov Grégoria Akindyna, čím sa dostal do nemilosti cisára Jána VI. Kantakuzéna.
Dielo
Ide o Gregórovo najuznávanejšie či najdôležitejšie dielo. Skladá sa z 37 kníh pojednáva o udalostiach rokov 12041359, vzácne sú najmä opisy sporov o hésychazmus, ktoré sú ale jednostranné a zaujaté. Väčšina diel (30 kníh) opisuje už udalosti Grégorasovej dospelosti. Dielo nie je len politickými dejinami, ale aj kultúrnym, štátoprávnym, správnym a ekonomickým obrazom vtedajšej spoločnosti. Dopĺňa dielo staršieho historika Geórgia Pachyméra. Kronika zároveň poskytuje iný náhľad na dobové udalosti, než dielo hésychastického cisára Jána Kantakuzéna Ostrá kritika aristotelovskej scholastiky, napodobňuje tu antických autorov Platóna a Lukiána a odmieta sylogizmy a aristotelovskú gnozeológiu, naopak uznáva induktívnosť a empirickosť. Myslenie tu chápe striktne dualisticky. Dielo bolo namierené proti Barlaamovi, pochádza z raných 30. rokov 14. storočia. Diskusia medzi autorom a Barlaamom, napodobňuje Platónove dialógy.
Myslenie
Jeho myslenie značne ovplyvnil platonizmus a jeho filozofickí nástupcovia. Nadviazal na intelektuálne dedičstvo Theodóra Metochita a bol ovplyvnený Platón om, Filónom z Alexandrie, Plútarchom či Sextom Empirikom. Boh a vnímal novoplatonickým spôsobom ako ‘‘Jedno’’, ktoré presahuje všetko a obsahuje v sebe nehmotné archetyp y všetkých stvorených bytostí. Väčšinu filozofických a vedeckých teórií o nebesiach, zemi a ľudských záležitostiach považoval za neisté, pretože ich považoval za výsledky postlapsariálneho (= po-rajského, t.j. po-prvohriešneho) rozumu človeka. Ak aj človek v tomto smere uspel a dopracoval sa k pravde, stalo sa tak kvôli skutočnosti, že sa tajne riadil iskrou, ktorá v ňom zostala zo svetla pravdy, ktorú poznal pred svojím pádom.
V tomto zmysle odmietol Aristotela ako arogantného muža, ktorý predstieral, že pozná pravdu, zatiaľ čo vedel, že klame. Naproti tomu Platón pre neho ustanovil pravý ideál mudrca, pretože si bol vedomý svojej nevedomosti a obrátil sa na transcendentálnu realitu, aby dosiahol pravdu.
Podobne ako Metochites tvrdil, kresťanské dogmy sú absolútne pravdivé ak boli zjavené prameňom pravdy, Bohom. Rovnako ako Barlaam bojoval proti Filioque tým, že vyhlásil za nelegitímne použitie nepodmienených sylogizmov v teologických veciach, ako to mali Latiníci odvážne a nevedomky robiť. Na základe tohto fideistického apofatizmu, odmietol aj Palamovu „pretvárku“, že Boha možno v už tomto živote vidieť očami. Rovnako zaútočil aj na Palamovo rozlišovanie medzi Božou podstatou a energiami, ktoré označil za kresťanskú úpravu Proklovej metafyzickej náuky o henádach.
Ríša vnemov a sféry ľudského života sú podľa jeho filozofie premenlivé, nestabilné a skorumpovateľné. Tvoria usporiadaný celok iba vďaka Božej moci a múdrosti. Ani nebesá nemožno podľa Grégora presne poznať, pretože v skutočnosti všetky astronomické teórie namiesto toho, aby vychádzali z údajov pozorovania, vychádzajú z niektorých predkonštruovaných myšlienok a majú tendenciu prispôsobiť údaje z pozorovania sami sebe. Spôsob, akým túto myšlienku niekedy uvádza, hraničí s epistemologickým nihilizmom, ktorý sa tak po prvý raz objavil v Byzancii. Jeho silná vôľa pre dogmatický skepticizmus spôsobila reakciu antiskeptického aristotelovca Nikolaa Kabasila, ktorý napísal jediné antiskeptické stredoveké dielo.
Ivan Šimoni
Ivan Šimoni (* 15. december 1838, Partizánske – † 2. júl 1904, Bratislava) bol uhorský politik, novinár a spoluzakladateľ Krajinskej antisemitskej strany.
Životopis
Ivan Šimoni sa narodil v Partizánskom (v tom čase Šimonovany) v roku 1838 ako potomok zemianskeho rodu Šimoniovcov. Jeho otec, František Šimoni bol v rokoch 1847 – 1848 prvým podžupanom Tekovskej župy.
Stredoškolské štúdiá Ivan Šimoni absolvoval na piaristickom gymnáziu v Pešti a Bratislave. Následne študoval právo vo Viedni. Keďže počas Bachovho absolutizmu nechcel pracovať v štátnych službách, narukoval do armády, z ktorej odišiel v roku 1861, aby si dokončil právnické vzdelanie v Pešti. Po zložení advokátskych skúšok si otvoril advokátsku kanceláriu v Bratislave. V roku 1872 založil spolu s Ede Hornom a Mórom Jókaiom nemecky písané opozičné noviny Westungarischer Grenzbote, ktoré vlastnil až do svojej smrti. Bol členom Uhorského združenia novinárov.
V roku 1878 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Galanta ako kandidát Strany nezávislosti a v rokoch 1881 až 1887 bol poslancom v okrsku Magyaróvár (dnes súčasť Mosonmagyaróváru). V parlamente zastával antisemitské názory. V roku 1882 predsedal medzinárodnému antisemitskému kongresu v Drážďanoch. V roku 1883 spolu s Győző Istóczym, Gézom Ónodym, Györgyom Széllom a Gáborom Anderánszkym založili Krajinskú antisemitskú stranu, ktorá vo voľbách v roku 1884 získala 17 poslaneckých mandátov. Strana sa čoskoro rozpadla na dve a v roku 1887 Šimoniho do snemu nezvolili.
Zomrel v lete 1904, keď pri bicyklovaní dostal infarkt.
Pod kobylou (Bratislava)
Ulica Pod Kobylou je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devín. Križuje sa spolu s 2 ulicami: Delená a Stepná.
Adrastos (Argos)
Adrastos alebo Adrástos (Adrastos, ) je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Talaa a jeho manželky Péró. Bol veliteľom vojska vo vojne zvanej Siedmi proti Tébam.
Argos bolo staré, preslávené mesto. Jeho kráľ Adrastos mal dve dcéry, Déipylu a Argeiu, tie keď dospeli, nápadníci sa k nim schádzali zo široka ďaleka. Kráľ však chcel vybrať tých správnych ženíchov a pritom si nechcel nikoho znepriateliť. Odišiel si preto po radu do delfskej veštiarne, kde dostal túto podivnú radu: " Zapriahni do svojho dvojkolesového voza diviaka a leva, ktorí sa bijú v tvojom dome". Dlho si nevedel s veštbou rady, ale keď raz začul prudkú hádku dvoch mužov a uvidel, že prvý z nich je oblečený v levej koži, tým mužom bol Polyneikes z Téb a druhý v koži divokého kanca, tým mužom bol Tydeus z mesta Kalydón, všetko pochopil a onedlho sa konali svadby.
Polyneikes a Tydeus boli silní a dobrí bojovníci, obaja vyhnaní zo svojej domoviny – Tydeus pre vraždu príbuzných a Polyneikes bol vypudený svojím bratom Eteoklom, ktorý sa s ním nechcel deliť o vládu v Tébach. Obaja prišli do Argu nielen získať nevestu, ale aj spojencov pre svoj víťazný návrat domov.
Kráľ Adrastos onedlho rozhodol, že prvým cieľom bude dobytie Téb. Mesto bolo otrasené nedávnymi udalosťami, kedy kráľ Oidipus naplnil starú veštbu tým, že nevedomky zabil vlastného otca Laia a rovnako nevedomky sa oženil s vlastnou matkou, kráľovnou Iokasté. Po preukázaní hroznej viny Iokasté spáchala samovraždu, Oidipus sa oslepil a jeho ľud i vlastný synovia ho slepého a úbohého vyhnali z krajiny.
Po jeho odchode sa synovia a ich strýko Kreón dohodli, že bratia budú vládnuť striedavo – každý rok. Mocichtivý Eteokles vládol prvý rok, ale po jeho uplynutí sa nechcel vzdať moci a spolu so strýkom Polyneika z krajiny vyhnali. Ten sa urazený vydal do Argu, kde požiadal o útočisko. Kráľ Adrastos ho vypočul a získal ho pre svoje vojenské ťaženie. Potom zhromaždil vojsko do vojny zvanej Siedmi proti Tébam. V čele armády Argejčanov stáli: kráľ Adrastos, Kapaneus, Hippomedón, Amfiaraos, Parthenopaios a zaťovia kráľa Tydeus a Polyneikes.
Tébania tieto prípravy starostlivo sledovali a boli pripravení na obranu mesta, ktoré malo široké hradby a sedem pevných mestských brán. Keď vojsko pritiahlo, útočníci videli, že mesto útokom na hradby nedobyjú. Adrastos preto vylákal obrancov na planinu, kde im spôsobil citeľné straty. Nato sa Tébania opäť stiahli za brány a už tam vytrvali. Adrastos sa teda rozhodol zaútočiť na mestské brány a svoje vojsko rozdelil tak, že každý zo siedmich vodcov mal zaútočiť na jednu z brán. Boj sa však pre útočníkov nevyvíjal dobre. Prvý v boji zahynul Kapaneus, ktorý sa vystatoval, že bránu prerazí aj keby ju chránil samotný Zeus – za tú opovážlivosť ho najvyšší boh Zeus zrazil z hradieb bleskom. Po chvíli padli Parthenopaios, Tadeus a Hippomedón, o výsledku vojny mohli teda ešte rozhodnúť tébskí bratia, ale aj tí v boji zahynuli. Amfiaraos, keď unikal z bojiska vo svojom voze, Tébania ho prenasledovali, už ho vraj skoro zasiahli oštepom, keď v tom Zeus znovu vrhol blesk a Amfiaraos i s vozom zmizli pod zemou. Tak nakoniec po týchto krvavých bojoch zostal nažive len kráľ Adrastos.
Hey! Ba–ba Re–bop
Horúce časy je názov siedmeho štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2015 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo DoubleMann.
Villegouge
Villegouge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Villandraut (obec)
Villandraut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Fabrizio Romano
Fabrizio Romano (narodený 21. februára 1993) je taliansky futbalový novinár. Pracoval pre Sky Sport Italy a je považovaný za najinformovanejšieho a najspoľahlivejšieho novinára ohľadom správ týkajúcich sa futbalových prestupov.
Osobný život
Romano sa narodil v Neapole 21. februára 1993. Navštevoval Università Cattolica del Sacro Cuore v Miláne. Romano je fanúšikom anglického klubu Watford FC. Fabrizio je polyglot. Rozpráva anglicky, španielsky, taliansky a portugalsky.
Kariéra
Romano začal písať o futbale v 16 rokoch, keď ešte študoval na strednej škole. Prvý prestup, ktorý Fabrizio Romano oznámil bol o talianskom futbale, ale neinformoval o talianskom hráčovi. Jeho prvý väčší prestup prišiel s prestupom Maura Icardiho zo Sampdorie do Interu Miláno.Romano uviedol, že po spojení s Icardiho agentom počas informovaní o jeho prestupe z barcelonskej akadémie do Sampdorie v roku 2011 zostali obaja v kontakte. Romanove počiatočné správy o Icardim pomohli agentovi zabezpečiť Icardiho prestup. Agent sa mu chcel odvďačiť a tak ho informoval o prestupe Icardiho do Interu o dva roky neskôr a to bol Romanov prvý veľký úspech. "Povedal mi, že som mu pomohol na začiatku jeho kariéry, a teraz je rad na ňom, aby pomohol mne," povedal Romano. Túto správu o prestupe mal už šesť mesiacov pred oficiálnym oznámením prestupu. "Vtedy sa všetko zmenilo." Ďalším veľkým príbehom, ktorý Romano považuje za dôležitý vo svojej kariére, bola správa o tom, že Zinedine Zidane opustil Real Madrid. Keď túto správu oznámil bola to svetová exkluzivita. Fabrizio sa na minútu nad týmto pozastavil a povedal si: ‚Do čerta, dal som exkluzívnu spravu o Reale Madridu. O trénerovi Madridu, o futbalovej legende ako Zidane!“ Wow."
Od svojho nástupu do Sky Sport Italy vo veku 19 rokov si vytvoril a vybudoval kontakty s klubmi, agentmi a sprostredkovateľmi po celej Európe. Romano tiež pracuje ako reportér pre The Guardian a CBS Sports. Pracuje v Miláne.
Romano je známy tým, že používa slogan „Here we go!“, ktorý používa pri oznamovaní skompletizovania prestupu. Podľa 90min je jedným z „najdôveryhodnejších“ expertov na prestupy vo futbale
Villenave-d’Ornon
Villenave-d’Ornon je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Nové Akvitánsko.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v meste.
Rajské jablko
Rajské jablko alebo rajské jabĺčko môže byť zastarano:
Antológia 1: 1978 – 1990
Antológia 1: 1978 – 1990 je názov prvej časti kompilácie Vaša Patejdla, ktorú vydalo hudobné vydavateľstvo Bonton 1. júla 1999.
Syndróm akútnej dychovej tiesne
__VYNÚTIŤOBSAH__
Letisko Arctic Bay
Letisko je 72 stôp/22 metrov nad morom. Vo februári 2012 zaznamenalo 50 pohybov, Vo februári 2014 72 pohybov lietadiel.
Rekonštrukcia
Letisko Nanisivik, vzdialené približne 25 km od Arctic Bay, bolo využívané na pravidelné lety do 12. januára 2010. 13. januára 2010 First Air preložil všetky lety do novorozšíreného letiska Arctic Bay so spojmi do Iqaluitu a do Resolute Bay.
Malý Kohút
Malý Kohút je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Zdychavou, približne severovýchodne od Revúcej.
Letisko Arctic Bay
Rekonštrukcia
V roku 2010 bola stará pristávacia dráha s dĺžkou 1500 stôp (457 metrov) najkratšia v Nunavute. Nová dráha bola postavená južne od starej a pri termináli. Je dlhá 3935 stôp (1199 metrov). Projekt prestavby letiska za 22 miliónov bol dokončený v lete 2010. Letisko bolo oficiálne otvorené 7. februára 2011. 13. januára začali pravidelné lety. Niore Iqalukjuak, primátor Arctic Bay, povedal, že presun ušetrí 40 dolárov čo museli cestujúci platiť za jednosmernú cestu taxíkom Vláda Nunavutu zároveň ušetrí približne 575 000 dolárov ročne, ktoré vydávala na údržbu letiska v Nanisiviku a cesty medzi Nanisivikom a osadou Arctic Bay.
Malý Kohút
Poloha
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Banskobystrického kraja a okresu Revúca a zasahuje na katastrálne územie mesta Revúca a obce Chyžné. Najbližším sídlom je západne situovaná Muránska Zdychava a Revúčka, juhozápadne sa nachádza Revúca, južne Mokrá Lúka, Revúcka Lehota, Chyžné a Magnezitovce a východne Čierna Lehota a Slavošovce.
Opis
Malý Kohút leží v severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej juhozápadným smerom z Kohúta. Západne sa nachádzajú Ploštiny, Šiance , Cigánka , Radzim a Krížna poľana , južne Michalová , Železník , Dachov diel  a Skalica , východne Biela skala , Pavlova hora  a Skalka  a severne Grúň , Pálenisko , Stolica , Kohút , Faltenov vrch , Lehotská hoľa  a Čelo. Západné svahy odvodňuje Pstružný potok do Zdychavy, voda z juhovýchodných častí odteká Kozím potokom, oba smerujúce do Muráňa v povodí Slanej. Na vrchol vedie značený turistický chodník.
Výhľady
Vrchol je sčasti pokrytý starším lesným porastom, sčasti mladou vegetáciou po plošnej ťažbe, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, časť Volovských vrchov, Revúcku vrchovinu, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.
Dinos
náhľad|Atický čiernofigúrový dinos, cca 540 pred Kr., [[Musée du Louvre]] Dinos (dinos) je typ starogréckej keramickej nádoby. Dinos (mn. č. dinoi), veľká keramická (aj bronzová ) otvorená nádoba s guľatým dnom, bez podstavca (s podstavcom sa nazýva lebes ), sa používal na miešanie vína s vodou, bola to teda alternatíva kratéra (u komických básnikov čaša na pitie) Hodil sa najmä na (aristokratických) sympóziach pri pití vína. Jeho forma pochádza od kovových kotlov, v keramickej forme sa objavil približne od polovice 7. stor. pred Kr. a udržal sa až do konca 5. storočia pred Kr. Atický dinos maliara Gorgony (svoj pseudonym mal od namaľovaných Gorgon), zhotovený približne v roku 580 pred Kr., je jeden z prvých keramických nádob zdobený čiernofigúrovým štýlom.
Villenave-de-Rions
Villenave-de-Rions je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2020
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2020 boli trináste majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov. Konali sa v Bratislave na Slovensku od 26. decembra 2019 do 2. januára 2020. Zlato získali hokejistky USA; reprezentantky Slovenska skončili posledné a mali pôvodne zostúpiť do I. A divízie, avšak po vylúčení Ruska ostali v Top divízii MS 2022.
Rozhodkyne
IIHF nominovala 9 hlavných a 9 čiarových rozhodkýň:
Základné skupiny
(Všetky časy sú v SEČ – UTC+01:00)
I. A divízia
Turnaj I. A divízie MS 2020 sa hral vo Füssene v Nemecku od 3. do 9. januára 2020.
I. B divízia
Turnaj I. B divízie MS 2020 sa hral v Katoviciach v Poľsku od 2. do 8. januára 2020.
II. A divízia
Turnaj II. A divízie MS 2020 sa hral v Eindhovene v Holandsku od 25. do 28. januára 2020.
II. B divízia
Turnaj II. B divízie MS 2020 sa hral v Mexiku, hlavnom meste Mexika, od 28. januára do 2. februára 2020.
Konečné poradie
Poznámka: Všetky štyri tímy postupujú do zreorganizovanej II. divízie MS 2022 (aj keď Nový Zéland sa neskôr odhlásil z MS 2022).
Novoveská kotlina
Novoveská kotlina je geomorfologickou časťou Hornádskeho podolia. Leží v jeho strednej časti, v údolí Hornádu v okolí mesta Spišská Nová Ves v rovnomennom okrese.
Polohopis
Zo západu na východ preteká rieka Hornád, ktorá tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Holubnica, Brusník či Hlinica.
Doprava
Spišská Nová Ves je dôležitým regionálnym centrom a dopravnou križovatkou. Mestom síce nevedú diaľnice ani cesty I. triedy, no križuje sa tu významná cesta II/536 (Spišský Štvrtok – Spišské Vlachy), skracujúca cestu do Košíc, s cestou II/533 z Levoče do Rožňavy. Obomi sídlami vedie rovinatým územím kotliny aj významná železničná trať Žilina – Košice, na ktorú sa v Spišskej Novej Vsi pripája lokálna trať do Levoče.
Turizmus
Táto časť Hornádskej kotliny patrí medzi turisticky atraktívne najmä vďaka susednému Národnému parku Slovenský raj. Jeho ochranné pásmo zasahuje do juhozápadnej časti Novoveskej kotliny. Spišská Nová Ves i Smižany tak tvoria zázemie pre návštevníkov zaujímavých lokalít vo východnej časti Slovenského raja. Na severnom okraji kotliny ležia osobitne chránená prírodná rezervácia Čintky a Modrý vrch. Historické pamiatky ponúka tiež centrum mesta Spišská Nová Ves.
Eurofighter Typhoon
Eurofighter Typhoon je dvojmotorové viacúčelové stíhacie lietadlo 4. generácie s delta krídlom a kačacími plochami, navrhnuté a postavené konzorciom spoločností Alenia Aeronautica, BAE Systems a EADS pracujúcich ako holding Eurofighter GmbH. Projekt je riadený agentúrou NATO Eurofighter and Tornado Management Agency, ktorá je hlavným zákazníkom.
Na výrobe Typhoonu sa podieľa 400 subdodávateľských firiem a v rámci celého projektu sa tak vytvorilo vyše 100 000 pracovných miest.
Vznik a vývoj
thumb|right|[[British Aerospace EAP („Experimental Aircraft Programme“) na Medzinárodnom aerosalóne vo Farnborough, 1986]]
Vývoj lietadla začal v roku 1983, keď Taliansko, Nemecko, Francúzsko, Británia a Španielsko spustili program FEFA (Future European Fighter Aircraft). Medzi základné požiadavky, ktoré malo spĺňať budúce európske stíhacie lietadlo, patrili hlavne: