cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leon Draisaitl
Hráčska kariéra
Dňa 12. augusta 2014 podpísal s Oilers trojročnú nováčikovskú zmluvu. Potom, čo s Edmontonom absolvoval predsezónny tréningový kemp, debutoval v NHL 9. októbra 2014 proti Calgary Flames. Svoj prvý gól v tejto súťaži strelil 24. októbra 2014 Antonovi Chudobinovi proti Caroline Hurricanes. Draisaitl odohral v sezóne 2014/15 37 zápasov, v ktorých zaznamenal dva góly a sedem asistencií, predtým, ako bol poslaný späť do juniorského tímu Prince Albert Raiders. Presun do tímu bol vykonaný čiastočne preto, aby sa zabránilo skráteniu Draisaitlovej zmluvy o jeden rok (bol by sa počítal, keby za tím v nováčikovskej sezóne odohral 40 zápasov).
Reprezentačné štatistiky
Legenda
Ethel Barrymorová
Ethel Barrymorová (* 15. august 1879, Philadelphia, Pensylvánia, USA † 18. jún 1959, Beverly Hills, Kalifornia, USA) bola americká herečka. Pochádzala z hereckej rodiny Barrymoreových a je považovaná za „Prvú dámu amerického divadla“.
Životopis
Barrymorová sa narodila vo Philadelphii, ako druhé dieťa hercov Maurice Barrymore a Georgie Drewa. Mala dvoch bratov, Johna a Lionela. Tiež bola tetou herečky Drew Barrymorovej.
Detstvo strávila vo Philadelphii, kde navštevovala rímskokatolícke školy.
Kariéra
Po celú svoju hereckú kariéru sa venovala predovšetkým divadlu. V roku 1914 si prvý krát zahrala v divadle, vo filme The Nightingale. Neskôr sa objavila aj v iných filmoch. V roku 1919 si zahrala vo filme The Divorcee, po ktorom si dala „filmovú pauzu“ aby sa mohla znovu naplno venovať divadlu.
Od roku 1928 je otvorené Divadlo Ethel Barrymore, ktoré pod týmto menom funguje dodnes.
V roku 1944 získala Barrymorová ocenenie Academy Awards, za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe za svoju rolu vo filme None But the Lonely Heart.
V roku 1947 spolupracovala s Alfredom Hitchcockom, na filme The Case Paradine. Za svoju rolu bola znovu nominovaná na Academy Awards. V roku 1949 získala tretiu nomináciu za film Pinky. Jej posledný film bol Johnny Trouble z roku 1957.
V roku 1960 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Súkromný život
V roku 1909 sa vydala za Russella Griswolda Colta, s ktorým mala tri deti. Ich vzťah skončil rozvodom v roku 1923.
Úmrtie
Ethel Barrymorová zomrela na kardiovaskulárne problémy, dňa 18. júna 1959 vo svojom dome v Hollywoode. Pochovaná je na Calvary Cementery.
Arblade-le-Bas
Arblade-le-Bas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
István Bethlen
Gróf István Bethlen (maďarsko-latinský prídomok „Bethlen de Bethlen“, ; * 8. október 1874 Gernyeszeg Rakúsko-Uhorsko – † 5. október 1946 Moskva) bol maďarský politik, v 20. rokoch 20. storočia predseda vlády.
Začiatok kariéry
István Bethlen pochádzal zo šľachtickej rodiny. Narodil sa v rodine grófa Istvána Bethlen de Bethlen (1839–1881) a jeho manželky grófky Ilony Teleki de Szék (1849–1914). Vychovávali ho súkromní učitelia od jeho 5 rokov. Keď dosiahol 9 rokov, opustil domov v Sedmohradsku, aby začal študovať na súkromnej internátnej škole Theresianum vo Viedni. Bola to najprestížnejšia škola v Uhorsku. Napriek svojim zdravotným a jazykovým (nemčina) prekážkam toto štúdium zvládol.
V roku 1893 už študoval na Budapeštianskej univerzite (Univerzita Loránda Eötvösa) právo a štátnu správu a strávil aj pol roka štúdiom na viacerých anglických univerzitách. Po dvoch rokoch vojenskej služby nastúpil na poľnohospodársku vysokú školu v Mosonmagyaróvári. Štúdiá ukončil v dvadsiatichšiestich rokoch veku a medzi rokmi 1901 až 1918 riadil svoje dedičné majetky v Sedmohradsku.
V roku 1901 bol prvýkrát zvolený do parlamentu za liberalistov. Počas prvej svetovej vojny pôsobil ako vládny komisár v Sedmohradsku. Na začiatku roku 1919 založil Stranu národného zjednotenia, ktorá stála na národno-kresťanských princípoch. Túto stranu viedli magnáti a starí politici, ktorí sa usilovali o obnovenie predvojnových pomerov.
V tom istom roku sa zúčastnil parížskej mierovej konferencie, kde se snažil vyjednať pre Maďarsko priaznivejšie mierové podmienky. Po vyhlásení Maďarskej republiky rád, vedenej Bélom Kunom odcestoval do Viedne, kde sa stal hlavným predstaviteľom protibolševického Maďarského národného výboru a tu nadviazal kontakty tiež s Miklósom Horthym.
Predseda vlády
Potom, ako bola porazená komunistická revolúcia a tiež pokus o vrátenie trónu Karolovi IV., sa v apríli 1921 stal Bethlen premiérom novej vlády. Tá ukľudnila situáciu a obnovila ústavný poriadok. Systém, ktorý bol nastolený, niesol znaky neokonzervativizmu postaveného na kresťanských základoch. Tento odmietal liberalizmus, socializmus a bolševizmus.
Na podporu autoritárskeho režimu vydali nový volebný zákon, ktorý len poopravil predvojnové uhorské obmedzené volebné právo. V roku 1922 založili vládnu stranu, ktorá spájala pravicu a strany stredu.
S opozičnými sociálnymi demokratmi uzavreli dohodu o lojalite. Prostredníctvom volebnej manipulácie, rozdávaním funkcií v štátnej správe a zmenou volebného zákona si premiér Bethlen poistil priaznivcov. Bethlen bol schopný spojiť dva najsilnejšie prvky v maďarskej spoločnosti bohatej predovšetkým na priemyselníkov židovského pôvodu v Budapešti a bývalú vrchnosť na maďarskom vidieku do trvalej koalície, čím účinne kontroloval vzostup fašizmu v zemi počas desiatich rokov (svojej vlády).
V zahraničnej politike prelomil maďarskú medzinárodnú izoláciu v roku 1927 podpísaním zmluvy o priateľstve a spolupráci s fašistickým Talianskom. V roku 1931 uzavrel zmluvu s Rakúskom, čím boli založené základy neskorších Rímskych protokolov.
Revíziu Trianonskej dohody sa aj napriek snahe grófa Bethlena nepodarilo Maďarsku dosiahnuť, tiež sa mu nepodarilo zlepšiť vzťahy s okolitými štátmi, ktoré boli súčasťou Malej dohody.
Imelda Stauntonová
Imelda Stauntonová CBE (* 9. január 1956, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka. Patrí k najuniverzálnejším herečkám, známa je z filmov ako Zamilovaný Shakespeare (1998), Dve tváre Very Drake (2004), Dievča (2012) či z filmovej adaptácie Harryho Pottera, kde stvárnila postavu Dolores Umbridge.
István Bethlen
Záver života
Kvôli narastajúcej hospodárskej kríze a množeniu rozporov vo vládnej strane Bethlen v auguste 1931 rezignoval na svoj úrad. Rýchle ho vystriedal Horthy. V poslaneckej snemovni však zaujal svoje poslanecké kreslo a stal sa kritikom posilňovania fašistických tendencií a prílišnej závislosti na Nemecku.
Imelda Stauntonová
Detstvo a mladosť
Jej matka bola kaderníčkou a otec sa živil ako pomocník pri stavaní ciest. Stautonová od malička navštevovala katolícku školu La Sainte Union Convent School. Herectvo študovala na Royal Academy of Dramatic Art.
István Bethlen
Záver života
Za druhej svetovej vojny založil aj s inými šľachticmi protifašistický opozičný klub. Apeloval na Horthyho, aby sa ďalej nekompromitovalo Maďarsko, aby boli zastavené deportácie Židov. Tiež sa neúspešne snažil o uzatvorenie separátneho mieru so spojencami. Od roku 1944 bol nútený schovávať sa u priateľov na vidieku, no po obsadení Maďarska sovietskymi vojskami ho internovali a odviezli do Moskvy, kde 5. októbra 1946 v sovietskom väzení zomrel na infarkt.
Imelda Stauntonová
Kariéra
Od roku 1976 pôsobila v divadle Birmingham Repertory Theatre. Jej prvá herecká skúsenosť vo filme prišla v roku 1982, v televíznom seriály Playhouse. Jej prvá väčšia rola prišla v roku 1992. V roku 1995 si zahrala rolu Charlotte v dráme Rozum a cit. Menšiu úlohu mala aj v zamilovanom filme Zamilovaný Shakespeare, kde stvárnila opatrovateľku Gwyneth Paltrow.
V roku 2004 prijala úlohu v dramatickom filme Vera Drake, kde stvárnila hlavnú postavu s rovnakým mennom. Za túto rolu získala hneď niekoľko prestížnych filmových ocenení. Bola nominovaná aj na Academy Awards a Zlatý glóbus, lenže tieto ceny zostali len pri nominácií. Za to získala cenu BAFTA, ocenenie Volpi Cup a rôzne ceny filmových kritikov. Od roku 2007 stvárnila postavu Dolores Umbridge, najprv v piatom a neskôr v siedmom dieli filmovej verzie Harryho Pottera. Hoci stvárnila zápornú postavu, získala obrovské herecké uznanie.
V roku 2010 prepožičala svoj hlas hovoriacim kvetinám vo filme Alica v krajine zázrakov, ktorý režíroval Tim Burton. O rok neskôr hrala po boku herečky Rebeccy Hall v mysterióznom filme Prebudenie. V roku 2014 hrala vo filme Vládkyňa zla a od rovnakého roku tiež pôsobí v televíznom seriáli Pride.
V roku 2020 hrala v seriáli The Crown, kde stvárnila Kráľovnú Alžbetu II.
Súkromný život
Imelda Stauntonová je od roku 1983 vydatá za anglického herca Jima Cartera. Má s ním dcéru Bessie, narodenú v roku 1993.
Od roku 2006 je držiteľkou Radu britského impéria.
Ján Valko
Ing. Ján Valko (* 12. november 1973, Martin, Česko-Slovensko) je bývalý riaditeľ Slovenskej informačnej služby.
Po vyštudovaní Fakulty hospodárskej informatiky a účtovníctva na Ekonomickej univerzite v Bratislave pracoval ako maklér kapitálových trhov v spoločnosti Invest Brokers. Neskôr bol vedúcim oddelenia obchodovania v spoločnosti Allianz – Slovenská poisťovňa a členom Predstavenstva Burzy cenných papierov.
V Jadrovej a vyraďovacej spoločnosti (JAVYS) bol členom predstavenstva a vrchným riaditeľom pre ekonomiku a obchod, v októbri 2007 sa stal generálnym riaditeľom a predsedom predstavenstva JAVYS. Tieto funkcie vykonával do roku 2011.
V roku 2012 sa stal, po vymenovaní prezidentom SR Ivanom Gašparovičom, riaditeľom Slovenskej informačnej služby. Vystriedal tak vo funkcií Karola Mitríka.
Moment (štatistika)
Moment alebo momentová charakteristika je typ (trieda) charakteristík náhodných premenných resp. ich rozdelení. Je to vlastne zovšeobecnenie pojmov priemer, rozptyl a podobne.
Existujú tieto druhy momentov:
Epitaf Rafaela Podmanického
náhľad|Epitaf Rafaela Podmanického v kostole Navštívenia Panny Márie Epitaf Rafaela Podmanického sa nachádza v Kostole navštívenia Panny Márie v Považskej Bystrici. Vznikol pravdepodobne medzi rokmi 1558 a 1559. Jeho autorom je významný rakúsky sochár Hans Saphoy. Epitaf je pravdepodobne časťou sarkofágu, ktorý dala zhotoviť Podmanického manželka Jana Lomnická.
Socha
Epitaf zobrazuje muža v plnej zbroji obkoleseného erbmi a nápisom. Na náhrobku je pozoruhodné, že nápis je písaný v starej slovenčine, čo bolo v tých časoch v Uhorsku nezvyklé. Nápis nám hovorí "LETA PANIE TISICEHO PIETISTEHO PADESATEHO OSMEHO PRWNI STRZEDU W PUSTIE UMRZEL GEST UROZENY PAN RAFFAEL PODMANITZKY Z PODMANINA JEHOZ DUSSY PAN BUOH MILOSTIW RACZ BIETI". Za vlády Podmanickovcov to ale nebolo zvláštne pretože Považská Bystrica bola v tom čase spolu s Varínom jediným mestom na Slovensku, kde sa ako výlučný jazyk cechových majstrov používala slovenčina.
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 1987
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 1987 bol v poradí 4. turnaj majstrovstiev Ázie v hádzanej mužov, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konal sa v Ammáne, v Jordánsku v dňoch od 15. augusta1. septembra 1987, za účasti dovtedy rekordných 11 tímov. Jordánsko bolo štvrtou krajinou, ktorá hostila majstrovstvá Ázie mužov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Nepálu, Sýrie a Čínskeho Tchaj-peja. 🇰🇷 sa druhýkrát (za sebou) stala víťazom tohto podujatia, keď sa vo finálovej skupine umiestnila pred 🇯🇵 a 🇰🇼.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia ázijských družstiev na Letné olympijské hry 1988, ktoré hostil Soul. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Arblade-le-Haut
Arblade-le-Haut je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bratislavské rádio
Bratislavské rádio je súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysiela od 1. júna 2021 z Bratislavy. Ponúka hudbu od 90. rokov po súčasnú produkciu. Nechýba ani spravodajstvo a dopravný servis.
Frekvencie
Stanica vysiela z dvoch frekvencii na území Bratislavy:
Sahara (Pezinok)
náhľad|Zadná strana jedného z bytových domov Vinice na Obchodnej ulici
Sahara (označovaná aj ako Sídlisko Sahara alebo Dubový vŕšok) je lokalita a sídlisko s bytovými a rodinnými domami v meste Pezinok. Nachádza sa v blízkosti vinohradov, západne od sídliska Juh, s ktorým ho oddeluje potok Saulak.
Do roku 1996 bola v pláne výstavba sídliska a polyfunkčných priestorov na mieste bývalých vinohradov pri Myslenickej ulici, neskôr však táto lokalita pripadla komerčnej výstavbe. V roku 2002 bola výstavba rozšírená o rodinné a bytové domy v časti Dubový vŕšok. Dubový vŕšok má rozlohu 233 507 m² a nachádza sa severozápadne od obchodného parku, nazývaného aj Sahara Shopping Park. V roku 2018 sa začala výstavba bytových domov Vinice.
Nachádzajú sa tu tri ulice: Ľudovíta Rajtera, Kataríny Franklovej a Eugena Suchoňa. Sprava sa lokalitou tiahne Okružná ulica, sídlisko zospodu ohraničuje Obchodná ulica a obchodný park zospodu ohraničuje Myslenická ulica.
Lev Ochridský
Lev Ochridský  (* ?, Paflagónia † 1056) bol byzantský polemik, chartofylax Chrámu Hagia Sofia, autokefálny arcibiskup ochridský v rokoch 10371056 a blízky spolupracovník konštantínopolského patriarchu Michaela I. Kerularia, patriarchov zástupca v náboženských polemikách so Západom. Nechal prestavať Baziliku svätej Sofie v Ochride a pozval byzantských umelcov, aby ju vymaľovali. Podľa dobových prameňov bol značne vzdelaný.
Vo svojom liste (1053) spísanom zrejme na patriarchov popud, odoslanom juhotalianskemu biskupovi Jánovi z Trani, (bol však adresovaný „všetkým franským biskupom a najrešpektovanejšiemu pápežovi“) prvýkrát posunul otázku odcudzenia Východnej a Západnej cirkvi do pozície liturgických a disciplinárnych rozdielov. Svoje výtky voči Západnej cirkvi staval buď na základe Svätého písma, alebo disciplinárnych kánonov Trulánskeho koncilu (napr. držanie pôstu sobotu). Západná cirkev však tento koncil nepokladala za ekumenický a jeho závery neuznávala. Jeho hlavným argumentom bolo, že Západná cirkev používa pri bohoslužbe nekvasený chlieb (azymos). List vyvolal ostrú reakciu kardinála Humbert de Silva Candida a následne i sériu názorových výmen, ktoré prispeli k odcudzeniu Západu a Východu, a k neúspechu misie kardinála Humberta v Konštantínopole v roku 1054 (pozri Východná schizma).
Majstrovstvá SEABA v basketbale žien 2014
Majstrovstvá SEABA v basketbale žien 2014 bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev SEABA v basketbale žien, ktoré organizuje Basketbalová asociácia Juhovýchodnej Ázie (SEABA). Konal sa v meste Semarang, v Indonézii v dňoch od 26.29. mája 2014, za účasti iba 3 tímov. Spolu so seniorským turnajom sa uskutočnil prvýkrát aj subkontinentálny turnaj junioriek do 18 rokov. Indonézia bola organizátorom šampionátu Juhovýchodnej Ázie žien prvýkrát, ale predtým hostila mužský turnaj v rokoch 1996, 2009, 2011 a 2013. Zápasy sa odohrali v aréne GOR Sahabat. Svoj druhý titul získala 🇲🇾, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácou 🇮🇩.
Meteniusa
náhľad|Detail kvetu Metteniusa tessmanniana Meteniusa (Metteniusa) je rod rastlín z čeľade meteniusovité (Metteniusaceae). Sú to stromy so striedavými jednoduchými listami a päťpočetnými pravidelnými kvetmi. Rastú v hmlových lesoch v Strednej Amerike a v juhoamerických Andách. Rod zahŕňa celkom 7 druhov.
Popis
Zástupcovia rodu meteniusa sú stromy so striedavými jednoduchými listami. Kvety sú päťpočetné, pravidelné, obojpohlavné, v úžľabných určitých súkvetiach. Kalich je zrastený, vytrvalý a obklopuje semenník. Korunné lístky sú dužinaté, krátko zrastené v korunnej rúrke. Tyčiniek je päť a striedajú sa s korunnými lístkami. Semenník je vrchný, s jedinou komôrkou (pseudomonomernou) a s nitkovitou čnelkou, zakončenou málo diferencovanou bliznou. Koruna a tyčinky po opelení odpadávajú. Plodom je kôstkovica.
Rozšírenie
Rod meteniusa zahŕňa 7 druhov a je rozšírený v Strednej Amerike a juhoamerických Andách od Kolumbie a Venezuely po Peru a Ekvádor. Typickým stanovišťom sú hmlysté horské lesy v nadmorských výškach 250 až 2000 metrov.
Taxonómia
Tachtadžjan radil meteniusovité (Metteniusaceae) do samostatného radu meteniusotvaré (Metteniusales) v rámci nadradu Celastranae, vo väčšine ostatných systémov bol v minulosti radený rod Metteniusa do čeľade Alangiaceae. Tá bola následne v systéme APG zrušená, rod Alangium bol zaradený do čeľade drieňovité (Cornaceae) a rod Metteniusa bol preradený do samostatnej čeľade Metteniusaceae, ktorá bola zaradená do radu v rámci vývojovej vetvy nazývanej lamiidy (Lamiids). Vo verzii APG IV, vydanej v roku 2016, je čeľaď Metteniusaceae radená do samostatného radu Metteunisales, tvoriaceho jednu z bazálnych vetiev Lamiids a bolo do nej preradených 10 rodov vyňatých z čeľade ikacinovité (Icacinaceae).
Ardizas
Ardizas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
BK-46 Karis (hádzaná mužov)
BK-46 Karis je fínsky mužský hádzanársky klub z mesta Raseborg, sídliaci v časti Karis. Spolu s hádzanárskym oddielom žien a futbalovým oddielom tvorí jeden klubový celok, ktorý vznikol v roku 1946.
Je 20-násobný majster krajiny, 3-násobný majster krajiny v „jedenástkovej“ hádzanej a 11-násobný víťaz národného pohára, vďaka čomu je najúspešnejším fínskym hádzanárskym klubom v histórii. Z medzinárodných úspechov sú najvýznamnejšie osemfinálové účasti v Pohári víťazov pohárov a Pohári EHF. Momentálne (2015) hrá najvyššiu domácu súťaž, Käsipallon SM-liiga.
Úspechy
Fínska najvyššia súťaž:
Víťaz Fínskeho pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Vyzývací pohár:
Doktorska gradina
Doktorska gradina (, doslova Doktorská záhrada) je mestský park ležiaci v centrálnej časti mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.
Dejiny
Rozhodnutie o založení parku na mieste lúky okolo Doktorského pamätníku padlo v priebehu roku 1884. Samotný park bol následne vybudovaný záhradníkom Danielom Neffom v priebehu roku 1889.
Niekoľko rokov po založení, v roku 1896, bol park daný do správy Sofijskej univerzity, aby slúžil ako jej druhá botanická záhrada. Park bol pri tejto príležitosti aj rekonštruovaný, pričom autorom rekonštrukcie bol syn pôvodného autora parku Daniela Neffa, agronóm Karl Neff. Karl Neff sa stal zároveň aj správcom botanickej záhrady. Pri rekonštrukcii pracoval Karl Neff pod vedením profesorov botaniky Stefana Georgieva a St. Petkova. V rámci rekonštrukcie sa vymenila veľká časť zelene a v parku boli založené dendrárium a alpínium. Vybudované boli aj nové aleje. Zasadené bolo veľké množstvo nových drevín a bylín z ktorých veľká časť bola privezená zo zahraničia. K dovozu rastlín z celého sveta došlo predovšetkým v dôsledku iniciatívy správcu Karla Neffa.
V roku 1936 vrátila z dôvodu nedostatku financií na správu dvoch botanických záhrad Sofijská univerzita park späť do správy mesta. Od tejto doby Doktorska gradina funguje ako mestský verejný park. Po otvorení pre verejnosť bola veľká časť vzácnych rastlín premiestnená do hlavnej univerzitnej botanickej záhrady a nahradená bežnými dekoratívnymi druhmi rastlín. V parku boli následne vybudované aj miesta pre odpočinok a detské kútiky.
V 80. rokoch 20. storočia bolo v parku založené lapidárium s artefaktmi z východnej nekropole antického mesta Serdica.
Charakteristika
Autorom parku bol záhradník Daniel Neff,  v tom čase hlavný záhradník Sofie. Centrálnou dominantou parku je Doktorský pamätník, ktorý sa nachádza v strede parku a okolo ktorého bol park vybudovaný. Ďalšou významnou súčasťou je lapidárium s artefaktmi z východnej nekropole antického mesta Serdica.
Pamiatková ochrana
Doktorska gradina má pridelený štatút kultúrnej pamiatky záhradného a parkového umenia.
Julius Riyadi Darmaatmadja
Julius Darmaatmadja SJ (* 20. december 1934, Muntilan, Indonézia) je indonézsky kardinál, emeritný arcibiskup Jakarty.
Biskup a kardinál
V roku 1983 ho pápež Ján Pavol II. menoval za arcibiskupa arcidiecézy Semarang. Biskupskú vysviacku mu dňa 29. júna 1983 udelil emeritný arcibiskup Semarangu, kardinál Justinus Darmojuwono. Spolusvätiteľmi boli biskup diecézy Malang Francis Xavier Sudartanta Hadisumarta, OCD a arcibiskup diecézy Jakarta Leo Soekoto, SJ. V roku 1984 ho pápež menoval za vojenského ordinára Indonézie. V rokoch 1988 – 1997 a neskôr aj 2000 – 2006 bol predsedom indonézskej biskupskej konferencie. Pápež ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom S. Cuore di Maria 26. novembra 1994.
11. januára 1996 bol menovaný za arcibiskupa Jakarty. V roku 2005 sa ako volič zúčastnil konkláve, na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI. V roku 2006 bol uvoľnený z úradu vojenského ordinára Indonézie. 28. júna 2010 ho pápež uvoľnil z úradu arcibiskupa Jakarty. Na konkláve v roku 2013 sa nezúčastnil zo zdravotných dôvodov.
Academy Award za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Cena Akadémie za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe (Academy Award of Merit) je jedna z cien, ktorú každoročne udeľuje americká Akadémia filmových umení a vied za najlepšie filmové počiny roku.
Dejiny
Historicky prvou držiteľkou zlatej sošky za najlepší ženský herecký výkon sa za sezónu 1927/1928 stala Janet Gaynorová za výkon vo filmoch Seventh Heaven (Seventh Heaven; 1927), Street Angel (Street Angel; 1928) a Sunrise: A Song of Two Humans (Sunrise: A Song of Two Humans; 1927). Od tej doby udelila Akadémia v tejto kategórii celkovo 84 cien, a to 71 rôznym herečkám. Až do roku 1936 boli nominovaní a oceňovaní všetci herci bez ohľadu na to, či išlo o hlavnú či vedľajšiu úlohu. Od roku 1936 sú výkony vo vedľajších úlohách oceňované samostatne.
Rekordy a kuriozity
náhľad|Štvornásobná držiteľka [[Katharine Hepburnová]]
Lindsay Hoyle
Sir Lindsay Harvey Hoyle (* 10. jún 1957, Adlington, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je britský politik, od novembra 2019 predseda Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva, ktorej poslancom reprezentujúc okrsok Chorley je od roku 1997. Pred zvolením za predsedu Dolnej snemovne bol členom stredoľavicovej až ľavicovej Labouristickej strany.
Počas predsedníckeho obdobia Johna Bercowa bol Hoyle jeho zástupcom, a to v rokoch 2010 až 2019.
V roku 2018 mu bol udelený Rytiersky rad.
Poslanec metropolitného dištriktu
V britských miestnych voľbách v roku 1980 bol Hoyle zvolený za Labouristickú stranu na funkciu poslanca metropolitného dištriktu za jeho rodné mesto, Adlington, porazil dovtedy úradujúceho poslanca Konzervatívnej strany. Bol štyri razy znovuzvolený a dokonca v rokoch 1994 až 1997 slúžil ako podpredseda. Po zvolení za poslanca Dolnej snemovne jeho kariéra v komunálnej politike skončila.
Poslanec parlamentu
Vo februári 1996 bol Hoyle navrhnutý na kandidáta na poslanca za okrsok Chorley za Labouristickú stranu. Voľby vo svojom okrsku vyhral, a stal sa prvým Labouristickým poslancom za tento obvod za posledných 18 rokov.
V dňoch po tragickej smrti Lady Diany v auguste 1997 navrhoval, aby sa na jej pamiatku postavila nová národná detská nemocnica. Niekoľko dní po tom napísal list prevádzkovateľovi letiska Heathrow, kde ho žiadal o premenovanie letiska na Letisko Diany, princeznej z Walesu. Ani jeden z návrhov neuspel.
V roku 2016 sa ako jeden z mála poslancov odmietol vyjadriť, či je za odchod alebo za zotrvanie Spojeného kráľovstva v Európskej únii.
V rokoch 2010 až 2019 slúžil ako zástupca predsedu Dolnej snemovne, Johna Bercowa.
Hoyle riadil schôdzu v čase teroristického útoku na Westminster dňa 22. marca 2017 a následného zamknutia a uzavretia Parlamentu.
Predseda Dolnej snemovne
Dňa 4. novembra 2019 Hoyle kandidoval na miesto predsedu Dolnej snemovne, ktoré sa uprázdnilo po odstúpení Johna Bercowa. Už v dňoch pred voľbou sa o Hoyleovi hovorilo ako o jednom z favoritov, hlasovanie tieto domnienky potvrdilo. Hoyle sa držal medzi prvými v prvom, druhom aj treťom kole voľby, ale nikdy nezískal viac než 50% hlasov.
V poslednom kole sa rozhodovalo už len medzi samotným Lindsay Hoyleom a jeho protikandidátom a spolustraníkom Chrisom Bryantom. Krátko po 21.20 SEČ bolo vyhlásené, že Hoyle vyhral voľbu nového predsedu so ziskom 325 hlasov z celkového počtu 540 možných. Krátko po zvolení bol nový predseda Hoyle schválený a potvrdený kráľovnou Alžbetou II., oznámenie o schválení si podľa tradície vypočul v Snemovni Lordov. Tak ako je zvykom, po zvolení si Hoyle zrušil členstvo v strane, aby mohol byť nezávislý a nestranný.
Vo svojom prvom príhovore po zvolení povedal, že „snemovňa sa zmení, ale k lepšiemu“, tiež povedal, že chce byť „transparentným predsedom“ a vyjadril, že bude brať vážne blaho zamestnancov snemovne.
Po predčasných voľbách v decembri 2019 bol 17. decembra toho roku znovuzvolený do funkcie predsedu Dolnej snemovne.
Osobný život
Hoyle žije vo svojom rodnom Adlingtone. Ako predseda Dolnej snemovne má ale k dispozícii aj oficiálnu rezidenciu, ktorá sa nachádza na severovýchodnom konci Westminsterského paláca a je určená na oficiálne stretnutia a rokovania, avšak jej súčasťou je aj súkromné ubytovanie na poschodí so štyrmi lôžkami.
Lindsay Hoyle sa dvakrát oženil a má tri dcéry. Medzi rokmi 1974 až 1982 bol ženatý s Lyndou Anne Fowlerovou, s ktorou sa ale rozviedli. V júni roku 1993 sa zosobášil s Catherine Swindleyovou, ktorá je jeho manželkou dodnes.
Jeho druhá manželka, Catherine Swindleyová, ho po jeho zvolení do parlamentu nahradila v máji 1998 na poste poslanca metropolitného dištriktu Chorley. Podobne ako Hoyle, tiež bola zvolená za Labouristickú stranu.
Hoyle mal dcéru s poslankyňou dištriktu Miriam Lewisovou za Konzervatívnu stranu, volala sa Natalie Lewisová-Hoyleová. Natalie umrela v decembri 2017 vo veku 28 rokov.
Hoyle je podporovateľom Bolton Wanderers FC.
Motor vzadu, pohon všetkých kolies
right|thumb|Schéma koncepcie motor vzadu, pohon všetkých kolies V automobilovom dizajne je motor vzadu, pohon všetkých kolies alebo R4 koncepcia uloženia spaľovacieho motora za zadnú nápravu, ktorý poháňa všetky štyri kolesá.
Toto usporiadanie je volené predovšetkým pre zlepšenie trakcie alebo riadenia existujúcich usporiadaní motor vzadu, zadný náhon (RR).
Medzi významné automobily používajúce toto usporiadanie patria niektoré športové automobily Porsche, vrátane 959, či 911 Turbo, ktoré od svojho predstavenia, teda predstavenia turbodúchadlom prepĺňanej verzie modelu 993 v roku 1995 a predstavenia modelu Carrera 4 spolu so sériou 964 v roku 1989.
Niektoré varianty automobilov Volkswagen Kübelwagen (vojenské vozidlo s motorom vzadu na základe Volkswagenu Chrobák používané Nemeckom počas Druhej svetovej vojny) boli vyrábané s pohonom všetkých kolies, vrátane variantov Type 86, Type 87, Type 98.
Riihimäki Cocks
Riihimäki Cocks alebo Riihimäen Cocks je fínsky mužský hádzanársky klub z mesta Riihimäki. Vznikol v roku 1973. Je 11-násobný majster krajiny a 10-násobný víťaz národného pohára. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 3. kola vo Vyzývacom pohári EHF. Hrá najvyššiu domácu súťažLuettelo käsipallon SM-mitalisteista a svoje domáce zápasy hráva v aréne Riihimäen Urheilutalo s kapacitou 2 500 divákov.
Úspechy
Fínska najvyššia súťaž:
Víťaz Fínskeho pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov EHF:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Konzervačný fond
Konverzačný fond je čiastkový knižničný fond s archívnou funkciou určený pre dlhodobé uchovávanie dokumentov. Dokumenty v konzervačnom fonde je možné uchovávať len v špeciálnych ochranných a bezpečnostných podmienkach, ktoré zabezpečia, že stav dokumentov nebude podliehať nepriaznivým vonkajším vplyvom. Spôsoby uloženia, ochrany a sprístupňovania dokumentov v konzervačnom fonde zodpovedajú archívnej funkcii.
Konzervačné fondy sa budujú ako fondy, ktoré sú v presne vymedzenom rámci úplné, napríklad domáca tlačová produkcia v národnej knižnici alebo záverečné práce v akademickej knižnici.
Armentieux
Armentieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Revival Jazz Band
Revival Jazz Band je slovenská jazzová skupina, ktorá vznikla v roku 1962. Jej členovia boli pioniermi revivalistického hnutia v Československu, ktorí odohrali množstvo koncertov aj po celej Európe.
Fortna ulica
Fortna ulica alebo Katova ulička je pešia ulička v historickom centre mesta Pezinok. Spája sídlisko Za hradbami s historickým centrom, t. j. Hrnčiarsku ulicu s Holubyho ulicou.
V roku 2004 bola kompletne zrekonštruovaná a Mestským zastupiteľstvom v Pezinku oficiálne pomenovaná. Koncom roka 2004 bola dokončená budova s obchodmi. Nachádza sa tu napríklad kaviareň, kaderníctvo a pizzeria.
Na okraji uličky zo strany Hrnčiarskej ulice sa nachádza bývalý dom kata, ktorý dnes slúži ako rodinný dom, a mestské opevnenie, ktoré je prerušené uličkou.
Kostol Navštívenia Panny Márie (Považská Bystrica)
Kostol Návštevy Panny Márie je z časti gotická sakrálna stavba v Považskej Bystrici. Kostol vznikol v 14. storočí, dochované spisy dokladajú existenciu farnosti už v roku 1332. Jeho prvým súkromným patrónom bol Ján Podmanický St. Kostol bol v roku 1941 kompletne prestavaný, nechávajúc iba vežu a presbytérium z pôvodného gotického kostola. Do sedemdesiatych rokov 20. storočia, pred asanáciou, dotváral architektonický interiér pôvodného centra Považskej Bystrice. Dodnes sa v ňom nachádzajú významné architektonické elementy. Medzi ne patrí aj renesančný epitaf Rafaela Podmanického .
Kamilková ulica
Kamilková ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Rača a nazvaná bola podľa rastliny kamilka.
Ulica sa nachádza na úpätí Malých Karpát v oblasti vinohradov a snahou developerov je zmeniť územný plán pre bytovú výstavbu.
Helsinki IFK Damhandboll
Helsinki IFK Damhandboll je fínsky ženský hádzanársky klub z Helsínk. Vznikol v roku 1944. Je 26-násobný majster krajiny a 7-násobný víťaz národného pohára, čo z neho robí najúspešnejší fínsky ženský hádzanársky klub histórie. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 4. kola vo Vyzývacom pohári EHF. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Käsipallon SM-sarjassa.
Úspechy
Fínska najvyššia súťaž:
Víťaz Fínskeho pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Armous-et-Cau
Armous-et-Cau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jarmúk
Jarmúk (arab. نهر اليرموكNahr al-Jarmúk, hebr. נהר הירמוךNahar ha-Jarmuch, starogr. Hieromax) je rieka v Ázii, na Blízkom východe, najväčší ľavostranný prítok rieky Jordán. Vzniká sútokom viacerých prevažne riek prameniacich v južnej Sýrii, v dolných svahoch vulkanického poľa Džabal ad-Durúz. Následne rieka prechádza cez bazaltové a vápencové plošiny severne od Tiberiadskeho jazera, kde tvorí hranicu medzi Sýriou a Jordánskom. Na malom úseku pri Golanských výšinách od šesťdňovej vojny tvorí aj hranicu medzi Jordánskom a Izraelom.
Medzi stále prítoky rieky patria Nachal Mejcar a Nachal Rakad. Južne od Tiberiadského jazera sa po asi 80 kilometroch svojho toku sa rieka vlieva do Jordánu. V rokoch 1930 až 1948 existovala na sútoku Jordánu a Jarmúku vodná elektráreň Naharajim, ktorá bola zničená v priebehu izraelskej vojny o nezávislosť. Asi od ústia rieky bola v rokoch 20032007 Izraelom a Jordánskom vybudovaná priehrada (nádrž) al-Wahda (Priehrada jednoty) určená na zavlažovanie a zásobovanie priľahlej časti Jordánska a asi  od ústia je kanálom zabezpečené zavlažovanie jordánskych polí – asi 90 % vody sa využíva na zúrodnenie 12 tisíc ha pôdy.
Bitka pri Jarmúku
V roku 636 sa pri rieke Jarmúk odohrala významná bitka medzi Arabskou ríšou (kalifátom) a Byzantskou ríšou, v ktorej arabské moslimské vojská pod vedením Chálida ibn al-Valída zvíťazili nad byzantskými vojskami cisára Herakleia. Víťazstvo Arabov viedlo k rozšíreniu islamu do predtým kresťanskej Sýrie, Palestíny a následne aj Egypta a znamenalo koniec byzantskej vlády v týchto krajinách.
Grúniky
Grúniky môže byť:
Šúrska ulica (Bratislava)
Šúrska ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Rača a nazvaná bola podľa národnej prírodnej rezervácie Šúr.
Tvorí ju rad rodinných domov začínajúci na Východnej ulici smerujúci na severovýchod.
Arrouède
Arrouède je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nikolaj Platonovič Patrušev
Nikolaj Platonovič Patrušev (rus. Никола́й Плато́нович Па́трушев; * 11. júl 1951, Leningrad, ZSSR) je ruský politik. V rokoch 1999 - 2008 riaditeľ ruskej Federálnej bezpečnostnej služby. Od 12. mája 2008 tajomník Bezpečnostnej rady Ruskej federácie. Armádny generál (2001), Hrdina Ruskej federácie (2000).
Patrušev patrí do užšieho okruhu spolupracovníkov a poradcov ruského prezidenta Vladimira Putina. Je jedným z hlavných predstaviteľov vedenia silových rezortov (tzv. siloviki) a jednou z vedúcich postáv v otázkach národnej bezpečnosti Ruska.
Rodičia
Narodil sa v rodine vojenského námorníka. Otec Platon Ignatievič Patrušev (1918-1995) bol pôvodnom roľník, od roku 1938 slúžil v sovietskom vojenskom námorníctve. Člen Komunistickej strany Sovietskeho zväzu od novembra 1939. Zúčastnil sa druhej svetovej vojny ako člen posádky torpédoborca. Vyznamenaný viacerými medailami. Po vojne odišiel do výslužby ako kapitán 1. triedy.
Matka Antonina Nikolajevna vyštudovala chémiu, bola zdravotnou sestrou počas sovietsko-fínskej vojny a počas blokády Leningradu, po vojne pracovala v stavebníctve.
Kariéra
Študoval na v Leningrade strednej škole č. 211 v jednej triede s budúcim predsedom Najvyššej rady politickej strany Jednotné Rusko Borisom Gryzlovom. V roku 1974 absolvoval Strojársku fakultu Leningradského inštitútu stavby lodí, potom pracoval ako inžinier v projekčnej kancelárii tohto inštitútu. V rokoch 1974-1975 bol študentom vyšších kurzov KGB pri Rade ministrov ZSSR v Minsku.
Od roku 1975 slúžil v kontrarozviedke KGB v Leningradskej oblasti na rôznych pozíciách. Najprv ako mladší detektív, následne detektív, vedúci mestského oddelenia, zástupca vedúceho okresného oddelenia, vedúci oddelenia boja proti pašovaniu a korupcii. Absolvoval jednoročné zdokonaľovacie kurzy na Vysokej škole KGB ZSSR.
Od júna 1992 do roku 1994 bol ministrom bezpečnosti Republiky Karélia, vedúci oddelenia Federálnej kontrarozviedky Ruskej federácie pre Karéliu. V rokoch 1994-1998 bol vedúcim Riaditeľstva vnútornej bezpečnosti FSB Ruska, zástupcom vedúceho oddelenia - vedúcim organizačného a kontrolného oddelenia Oddelenia pre organizačnú a personálnu prácu FSB Ruska.
Od 31. mája 1998 bol vedúci hlavného kontrolného riaditeľstva kancelárie prezidenta Ruskej federácie. Od 11. augusta 1998 do 6. októbra 1998 zástupca vedúceho prezidentskej kancelárie. V tejto funkcii sa stal vedúcim Hlavného kontrolného riaditeľstva. Nahradil Vladimira Putina, dovtedajšieho veliteľa HKR, ktorý bol vymenovaný za prvého zástupcu vedúceho kancelárie.
Od 6. októbra 1998 do 1999 pôsobil ako zástupca riaditeľa FSB, ktorým bol v tej dobe Vladimir Putin. Po príchode do FSB dostal nestarosti vedenie oddelenia ekonomickej bezpečnosti (v predchádzajúcej pozícii mal bližšie ku Kremľu a mal viac príležitostí). V tejto funkcii však sledoval ruskú ekonomiku a významné obchody.
Od 29. januára 1999 - člen Medzirezortnej komisie pre prevenciu a odstraňovanie mimoriadnych situácií.
Od 16. apríla 1999 - prvý zástupca riaditeľa FSB. Od 9. augusta 1999 poverený funkciou riaditeľa FSB. Od 16. augusta 1999 do 12. mája 2008 - riaditeľ FSB.
V auguste 1999 sa začala druhá čečenská vojna. Ruské sily boli postupom čečenských separatistov zaskočené. Viacerí armádni činitelia kritizovali FSB, že o týchto akciách nevarovala vopred.
V septembri 1999 došlo v Rusku k sérii výbuchov bytových domov v Moskve, Bujnaksku a Volgodonsku. K útokom sa prihlásili čečenskí separatisti. V meste Riazaň miestna polícia zaistila v bytovom dome výbušninu aj osoby podozrivé z jej nastraženia. Ako sa neskôr ukázalo boli to agenti FSB. Patrušev vtedy verejne tvrdil, že sa jednalo iba o cvičenie a výbušnina nebola skutočná. Akcia dodnes vrhá podozrenie jednak pre otázku zapojenia FSB.
30. septembra 1999 bol zvolený za predsedu Rady náčelníkov bezpečnostných agentúr a špeciálnych služieb členských štátov SNŠ (do mája 2008). Vo februári 2006 - máji 2008 ex offo - predseda Národného protiteroristického výboru Ruska.
Od novembra 1999 do apríla 2001 bol členom komisie prezidenta Ruskej federácie pre boj proti politickému extrémizmu v Ruskej federácii.
Od 15. novembra 1999 - stály člen Bezpečnostnej rady Ruskej federácie.
Od 20. novembra 1999 ex offo - podpredseda Federálnej protiteroristickej komisie. náhľad|vpravo|275px|Nikolaj Patrušev v roku 2008. Od januára 2001 do augusta 2003 - vedúci operačného veliteľstva pre riadenie protiteroristických operácií v regióne Severného Kaukazu. 28. augusta 2003 oficiálne odovzdal právomoc viesť protiteroristickú operáciu na Severnom Kaukaze ruskému ministrovi vnútra Borisovi Gryzlovovi.
V marci 2001 bol vymenovaný za vedúceho operačnej skupiny pre posilnenie verejnej bezpečnosti, ochranu obyvateľstva pred terorizmom v Stavropoľskom kraji a Karačajsko-čerkesskej republike a pre poskytovanie núdzovej pomoci občanom postihnutým teroristickými útokmi.
V marci 2007 bol ustanovený za člena Komisie pre vojensko-technickú spoluprácu medzi Ruskou federáciou a zahraničnými štátmi.
Dňa 26. septembra 2007 bol vymenovaný za člena Rady prezidenta Ruskej federácie pre rozvoj telesnej kultúry a športu, vrcholového športu, prípravu a uskutočnenie XXII. zimných olympijských hier a XI. zimných paralympijských hier 2014 v Soči.
12. mája 2008 bol vymenovaný za tajomníka Bezpečnostnej rady Ruskej federácie. Opätovne menovaný do tejto funkcie dekrétom prezidenta Ruska zo dňa 22. júna 2018.
Z čias, keď bol riaditeľom FSB, je známy presadzovaním myšlienky založenia novej šľachty v Rusku („neošľachta“).
V roku 2006 bol politickými komentátormi označený za jedného z možných nástupcov Putina v prezidentskom úrade. náhľad|275px|Patrušev s Vladimírom Putinom na stretnutí s dôstojníkmi a prokurátormi vymenovanými do najvyšších hodností, 2016. 21. januára 2016 Robert Owen, sudca Najvyššieho súdu Británie, počas oznámenia výsledkov verejného vyšetrovania prípadu Alexandra Litvinenka uviedol, že podľa rozhodnutia súdu Litvinenka zabil bývalý dôstojník oddelenia štátnej bezpečnosti Andrej Lugovoj a jeho partner Dmitrij Kovtun. Podľa Owena atentát „s najväčšou pravdepodobnosťou schválili“ osobne šéf FSB Nikolaj Patrušev a ruský prezident Vladimir Putin.
2. novembra 2021 prijal v Moskve riaditeľa CIA Williama Burnsa, diskutovali o rusko-amerických vzťahoch.
Sankcie
Dňa 6. apríla 2018 bol zaradený do sankcií amerického Kremeľského zoznamu medzi 17 úradníkmi a 7 podnikateľmi z Ruska, ktorí majú blízko k Putinovi.
Vo februári 2022, po ruskej invázii na Ukrajinu, USA uvalili na Patruševa a jeho synov nové sankcie. Od 24. marca 2022 zaviedlo sankcie i Spojené kráľovstvo, od 25. marca je aj na japonskom sankčnom zozname.
Rodina
Manželka Jelena Nikolajevna Patruševová (1955) - lekárka ultrazvukovej diagnostiky.
Belau Air
náhľad|Britten-Norman BN-2 Islander spoločnosti Belau Air Belau Air je aerolínia Palau, ktorá má svoje sídlo v meste Koror. Je jediným leteckým dopravcom a hlavná aerolínia v celom ostrovnom štáte Palau. Bola založená v roku 1989. Hlavné letisko je medzinárodné letisko Roman Tmetuchl v štáte Airai. Spoločnosť vlastní len jedno lietadlo – Cessna 206, ktoré unesie 5 pasažierov. Lietadlo sa používa aj na turistiku a ponúka výlety po celom ostrove Palau. Belau Air vlastní aj helikoptéru Robinson R44. Letecká spoločnosť nelieta do zahraničia a iné letecké spoločnosti sa používajú na cestu do Palau a odtiaľ. Na prepravu cestujúcich z medzinárodného letiska Roman Tmetuchl v Airai do Kororu je zabezpečená kyvadlová doprava.
vonkajšie odkazy
http://www.underwatercolours.com/belauair/
Turková
Turková môže byť:
Anapest
Anapest (grec. Anapaistos - obrátený) je v časomiere stopa pozostávajúca zo štyroch mór. Anapest je v porovnaní s daktylom obrátená stopa, z čoho pochádza aj jej názov. Skladá sa z dvoch krátkych a jednej dlhej slabiky | ∪ ∪ — |. V slovenskom sylabotonickom verši sa táto stopa neudomácnila, lebo sám jazyk nemá predpoklady na jej používanie, pretože prízvuk je na prvej slabike slov.
T&R Band
T&R Band alebo Traditional & Revival Jazz Band je slovenská džezová skupina, ktorá vznikla v roku 1986 spojením dvoch popredných revivalistických skupín Nový Tradicionál (vznik 1961) a Revival Jazz Band (vznik 1962).
Javorová dolina
Javorová dolina môže byť:
Žvava-Kvara
Žvava-Kvara alebo Žove-Kvara alebo Žoekvara je horská rieka v západnom  Abcházsku, v Gruzínsku. Je dlhá.
Priebeh toku
Prediera sa medzi vápencami na západných svahoch Gagrského chrbáta v hlbokom a malebnom kaňone. Ústi do Čierneho mora pri meste Gagra.
Aubiet
Aubiet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Adam Sandler
Adam Richard Sandler (* 9. september 1966, Brooklyn, New York, USA) je americký komik, herec, muzikant, scenárista a filmový producent.
Medzi jeho najznámejšie úlohy patria Bobby Boucher vo filme Roznášač vody, Sonny Koufax vo filme Veľký tato a Longfellow Deeds v Pán Deeds - Náhodný milionár a pod. Diváci si ho pamätajú predovšetkým ako predstaviteľa hlavných hrdinov rodinných komédií plných humoru, v ktorých hrá a niektoré aj produkuje. Prvú vážnejšiu úlohu si skúsil vo filme zo svojej produkcie Klik - život na diaľkové ovládanie z roku 2006.
Mladosť
Narodil sa v Brooklyne v New Yorku, ako syn Stanleyho, elektrotechnika a Judy Sandlerovej, učiteľky v materskej škôlke. Pochádza zo židovskej rodiny a jeho predkovia sú imigranti z Ruska. Keď mal 5 rokov, jeho rodina sa presťahovala do Manchesteru v New Hampshire, kde navštevoval Manchester Central High School. Zistil, že je prirodzeným komikom a po nejaký čas sa živil na Newyorskej univerzite pravidelným vystupovaním v kluboch. V roku 1988 absolvoval NYU's Tisch School of the Arts. Pieseň „Lunchlady Land“ z jeho debutového albumu They're All Gonna Laugh at You! je venovaná Emalee, lunchlady (obedovej dáme) v Hayden Dining Hall na New York University.
Osobný život
V roku 2003 si vzal za ženu herečku Jacquelinu Samanthu Titoneovú. V roku 2000 Titoneová konvertovala na Sandlerové náboženstvojudaizmus. Pár má dve dcéry: Sadie Madison Sandlerovú (* 2006) a Sunny Madeline Sandlerovú (* 2008). Sandler žije so svojou rodinou v Los Angeles.
Vlk hrivnatý
Vlk hrivnatý (iné názvy: vlk guar, pes hrivnatý ; lat. Chrysocyon brachyurus) je najväčšia psovitá šelma, ktorá žije v Južnej Amerike. Navzdory názvu nie je blízkym príbuzným vlka a hoci výzorom pripomína líšku na dlhých nohách, nie je príbuzný ani s ňou. Je jediným druhom v rode Chrysocyon (lat.: zlatý pes).
Priemerný dospelý jedinec váži od 20 do 23 kg. Je 100 – 125 cm dlhý a v kohútiku 75 – 90 cm vysoký. Je sfarbený do oranžova, s výraznou tmavšou pozdĺžnou hrivou, ktorú pri ohrození zježí, aby sa zdal väčší.
Teritórium si značkuje výrazným pachom, čím si vyslúžil prezývku „tchorí vlk“.
Je to všežravec. Loví drobné až stredne veľké živočíchy (vtáky, hlodavce, králiky a dokonca aj ryby), no 50 % jeho potravy tvorí rastlinná zložka (cukrová trstina, ovocie, hľuzy).
V pôvodnej prírode nemal žiadneho prirodzeného nepriateľa. Dnes môže padnúť za obeť zdivenému psovi domácemu.
Jeho stav brazílska vláda vyhlásila za blízky ohrozeniu kvôli zániku prirodzeného biotopu.
Zo psovitých je najmenej sociálny druh.
Maďarské fórum, Občianski demokrati Slovenska, Za regióny, Rómska koalícia, Demokratická strana
Maďarské fórum, Občianski demokrati Slovenska, Za regióny, Rómska koalícia, Demokratická strana (v rokoch 20192023: Magyar Fórum – Maďarské fórum) je slovenská politická strana, ktorá vznikla 28. februára 2019. Jej zakladateľom a predsedom je bývalý minister a politik SMK-MKP a MOST-HÍD, poslanec Národnej rady SR, Zsolt Simon. Hlavným cieľom Maďarského fóra je zabezpečenie parlamentnej reprezentácie Maďarov na Slovensku a využitie toho ako nástroja na akcie, aby ľudia z maďarskej komunity boli rovnoprávnymi občanmi demokratického Slovenska.
História
Stranu založil vo februári 2019 v tom čase nezaradený poslanec NR SR Zsolt Simon, ktorý v roku 2016 vystúpil zo strany MOST-HÍD kvôli jej vstupu do vládnej koalície so stranami SMER – SD a SNS.