cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul Samuelson
Paul Anthony Samuelson (* 15. máj 1915, Gary, Indiana, USA – † 13. december 2009, Belmont, Massachusetts, USA) bol americký ekonóm, autor medzinárodne štandardnej učebnice Ekonómia, jeden z hlavných predstaviteľov neoklasickej syntézy.
Slovenský preklad jeho publikácie Ekonómia, bol v roku 1992 podporený Vládou SR vo výške 1 mil. Kčs.
Prispel k rozvoju matematickej ekonómie, teórie správania spotrebiteľa, teórie všeobecnej ekonomickej rovnováhy, sformuloval model akcelerátora a multiplikátora, rozvinul Heckscherov-Ohlimov princíp.
Agias z Farsalu
náhľad|Socha Agia z Delf (možno Lysippa ?) Agias (Agias) bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 484 pred Kr.
Tatenice
Tatenice je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 850 obyvateľov, z toho 426 mužov a 424 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,5 roka (muži 37,4 roka, ženy 39,5 roka).
Agias z Farsalu
Agias, syn Aknonia z tesálskeho Farsalu, bol na 74. olympijských hrách v roku 484 pred Kr. ovenčený olivovou ratolesťou po víťazstve v pankratiu. Okrem olympijského víťazstva si v tejto disciplíne vybojoval aj tri víťazstvá na pýthijských hrách a po päť víťazstiev na nemejských a na isthmiských hrách. Pankration sa v Olympii zaviedol na 33. hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.
Sochu atléta Agia objavili francúzski archeológovia počas vykopávok v Delfách v roku 1894. Je dobrou kópiou bronzovej skulptúry od vynikajúceho sochára Lysippa zo Sikyónu. Jeho socha patrila k súsošiu znázorňujúcich členov rodiny tesálskych kniežat. Delfská skupina má nápis vo veršoch, ktorý umožňuje identifikovať jednotlivé postavy. Nápis týkajúci sa Agia okrem iného hlása, že bol synom Aknonia z Farsalu a tiež počet jeho víťazstiev na panhelénskych hrách. Zaujímavé však je, že tento delfský nápis je takmer zhodný s nápisom vyrytým na podstavci (alebo platni), ktorý našli a okopírovali priamo vo vlasti Agia v roku 1811 dvaja archeológovia, Nemec barón Stackelberg a Dán Brøndsted. Tento podstavec bol pravdepodobne časťou skupinového portrétu tesálskych kniežat, ktorý u majstra objednali občania Farsalu (aj Agiov pravnuk Daochos, zástupca Tesálie v delfskej amfiktyónii ) a zrejme kópie týchto sôch venovali (okolo roku 337 pred Kr.) delfskej svätyni.
Oba nápisy preskúmal a následne v roku 1897 zverejnil nemecký epigraf a archeológ Erich Preuner. Nápis Agiovho podstavca z Farsalu uvádza o tri víťazstvá viac z pýthijských hier ako delfský. Preuner rozdiel v počte pýthijských víťazstiev na nápisoch vysvetlil tak, že v jeho rodnom meste si mohli dovoliť zaznamenať nepravdivý údaj, ale na posvätnom území Delf museli uviesť pravdu.
Japonská záhrada
thumb|Japonská záhrada Japonská záhrada je charakteristický typ okrasnej záhrady. Svoj pôvod má v Číne odkiaľ ju postupne prijali za svoju a rozvinuli v Japonsku, ale časom expandovala aj do iných oblastí. Charakteristické pre ňu je maximálna využitie voľného priestoru, čo má pôvod v malom množstve dostupných pozemkov v oblasti jej pôvodu, a snaha o rešpektovanie prírody. Typickou súčasťou japonskej záhrady sú bonsaje, ktoré sa vystavujú pred samotnou scenériou, aby ich perspektíva včlenila do scény. V japonskej záhrade sa nachádzajú početné prvky živej i neživej prírody.
História
Do Japonska sa dostala tvorba záhrad cez Kóreu z Číny. Boli to pravdepodobne esteticky a rituálne upravené kultové, náboženské miesta, kde sa uctievali mocné prírodné sily. Japonské záhrady sú aj dnes obrazom hlbokej úcty k neživej prírode, ktorá pretrváva v japonskom národe tisícročia. Ich tvorcovia symbolicky zakomponovali starobu vekov do záhrad prostredníctvom kameňov obrastených machom a lišajmi, storočia hladených vodou či nohami pútnikov. Požiadavkou bolo, aby tvorca záhrady vychádzal z prírody ako dokonalého vzoru a podriaďoval sa jej zákonitostiam. V 5 a 6. storočí sa nepriamo zaslúžila o vznik miniatúrnych záhrad šľachta, lebo vyžadovala napodobovanie spomienok na svoju obľúbenú scenériu. Mnohé zásady tvorby záhrad, aj hlavná – vytvoriť pomocou minimálnych a minimalizovaných prostriedkov scenériu, ktorá evokuje skutočnú, rozsiahlu krajinu vznikli vďaka tomu.
Átriové záhrady, typ suchej záhrady
Do átriovvé záhrady sú oddelené sklenou, niekedy posuvnou stenou, sú umeleckou súčasťou interiéru. Priraďujú sa k domom, ale napr. aj k skleným fasádam hotelov. Vznikli na uvoľnené pozorovanie z jedného miesta.
Zenové záhrady, typ suchej záhrady
Účel zenovej záhrady je prispôsobený pre meditáciu. Chodí sa v nich po hladkých kameňoch a piesku, sú pre bosé nohy. Hrabú sa špeciálnymi hrabľami o rôznej hustote. Tým vytvárame neopakované podoby záhrady a zároveň meditujeme. Mnísi hrabú záhrady každé ráno.
Obradné čajové záhrady
Sú bez kvitnúcich rastlín. Po kľukatej ceste prechádzame k čajovému altánku, preto sa tento druh záhrady vytvára pre viacero pohľadov. Sú v nich mosty, jazierka, malé potoky, tieto záhrady okrem kameňov a piesku pripúšťajú aj vodu a rastliny,
Tsubo Niwa
Sú malé japonské záhrady. (1 Tsubo=) Tieto záhrady sa používajú na miestach kde sa nedá urobiť klasická japonská záhrada alebo sa vytvárajú v interiéri. Obsahujú skoro všetky prvky ako klasická záhrada no v menších rozmeroch a menšom množstve. Ale viac-menej japonskú záhradu „napodobňujú“.
Prvky záhrady
- bambus, najvýhodnejšie je použiť mrazu odolné druhy - paprade, rastú pomaly a sú odolné voči mrazu - okrasné trávy – ozdobnica čínska, perovec - vodné rastliny
- kamélie (sú symbolom pominuteľnosti) - azalky (symbolizujú šťastie) - ľalie V tejto záhrade sú kvitnúce rastliny veľmi zriedkavé, pretože nie je ich účelom hýrenie pestrými farbami.
Dreviny – z rastlín najväčšie zastúpenie. V Japonskej záhrade by mal byť aj dominantný strom. - môže ním byť okrasná čerešňa, vistéria, magnólia alebo javor dlaňolistý - rododendrony, judášovec, pivonky
Lampy, lavičky, sochy, mosty, kamené a drevené prvky, fontány, jazierka.
Eurythemis (dcéra Kleoboie)
Eurythemis (Eurythemis) je v gréckej mytológii dcéra Kleoboie, manželka aitólského kráľa Thestia.
Do mýtov sa zapísala len ako matka významných potomkov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, sa Eurythemis a aitólský kráľ Thestios stali rodičmi Lédy, Althaie, Hypermnéstry, Ifikla, Euippa, Pléxippa a Eurypyla.
Monkey Business
Monkey Business je česká hudobná a koncertná skupina hrajúca pop a funk. Vedľa J. A. R. a Sexy Dancers je ďalším projektom multiinštrumentalistov a producenta Romana Holého. Skupina bola založena v roku 1999 a hráva dodnes.
História
Skupina sa dala dohromady na začiatku roku 1999. Spevák Matěj Ruppert pôsobil v kapele Leguar GR, Oldřich Krejčoves v Pan Pot, Pavel Mrázek a Martin Houdek prišli Doroty B.B. (ktorým Roman Holý produkoval v roku 1994 dosku Santa Puelo) a Američanka Tonya Graves sa vyliahla u elektronicko-tanečných zameraných Liquid Harmony. Tonya Graves sa ku kapele pripája po vydaní prvého albumu. Ten vychádza v roku 2000 s názvom Why Be In When You Could Be Out. Prináša 11, prevažne anglicky spievaných skladieb.
LP
Študiové: Remixové:
DVD
(*) Vyšlo ako príloha hudobného časopisu Ultramix
(**) Jednoskladbový singel
Mousson
Mousson je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tvarová rovina jazyka
Tvarová rovina jazyka je jazykový plán alebo oblasť, do ktorej sa zahrnujú morfémy, základné bilaterálne jazykové jednotky a ich spojenia.
The Expendables 2
The Expendables 2 je americký akčný film, ktorý režíroval Simon West a scenár napísal Richard Wenk a Sylvester Stallone na základe príbehu Kena Kaufmana, Davida Agosta a Wenka. Je pokračovaním akčného filmu Expendables: Nezničiteľní z roku 2010, pričom v hlavných úlohách sa predstavili Sylvester Stallone, Jason Statham, Jet Li, Dolph Lundgren, Chuck Norris, Randy Couture, Terry Crews, Liam Hemsworth, Jean-Claude Van Damme, Bruce Willis a Arnold Schwarzenegger.
Obsadenie
náhľad|Obsadenie filmu
Mrle
Mrle (latinské názvy pozri nižšie) sú taxón hlístovcov.
Zaradenie v systéme
Porovnaj Systematiku v článku hlístovce.
Wasserbourg
Wasserbourg je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haut-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Faure Gnassingbé
Faure Gnassingbé Eyadéma (* 6. jún 1966, Afagnan, Togo) je štvrtým prezidentom Toga. V Togu prešiel v roku 2005 prezidentský úrad z otca na syna. Po smrti Gnassingbé Eyadému, ktorý vládol Togu 38 rokov, dosadila armáda na prezidentský post jeho syna Faurea.
Životopis
Narodil sa len rok pred tým, ako sa jeho otec stal prezidentom Toga, a vyrastal tak ako syn prezidenta. Mohol získať vzdelanie na vybraných univerzitách – vyštudoval ekonomické odbory na parížskej Sorbonne a americkej univerzite George Washingtona. Po ukončení štúdia spravoval finančné záležitosti otcovho rozsiahleho majetku uloženého v zahraničí.
Do politiky vstúpil pomerne neskoro. Najprv v júni 2002 získal vo voľbách kreslo v togskom parlamente a hneď na to ho otec menoval ministrom telekomunikácií a baní. Napriek tomu že starnúci prezident prehlasoval, že svojmu ľudu nehodlá vnútiť svojho nástupcu, koncom roku 2002 vládna strana presadila zmenu ústavy, ktorá znižovala požadovaný vek prezidentského kandidáta na 35 rokov.
Dlhoročný vládca Toga odišiel 5. februára 2005. Nebolo prekvapením, že armáda vzápätí prehlásila prezidentom Faurea na úkor Fambary Ouattary Natchaby, predsedu parlamentu, na ktorého postavenie hlavy štátu malo prejsť podľa ústavy. EU v čele s Francúzskom síce odsúdila prevzatie moci synom zomretého prezidenta Faurom Gnassingbéom, ale nepodnikla žiadne ďalšie kroky k Natchabyovej podpore. Prostriedky k tomu Francúzsko s jednotkami dlhodobo rozmiestnenými v Togu malo. Prezident Chirac však skôr zdôrazňoval ľútosť nad odchodom svojho osobného priateľa. Postoj okolitých afrických štátov voči udalostiam v Togu bol ostrejší než postoj EU. Susedné krajiny odmietli uznať nového prezidenta a udalosti v Togu označili za vojenský prevrat. Medzinárodné spoločenstvo požadovalo, aby sa v Togu usporiadali riadne prezidentské voľby.
Faure Gnassingbé síce pod tlakom zo zahraničia 25. februára odstúpil, ale mal dostatok času k tomu, aby konsolidoval svoju pozíciu pred chystanými voľbami, v ktorých sa následne uchádzal o prezidentský úrad. V aprílových voľbách získal presvedčivých 60,6 % hlasov. Vývoj v Togu tak viedol k situácii, kedy pri moci zostala skupina zapojená do francúzsko-afrických patrónsko-klientských vzťahov. Opozícia voľby spochybnila a v nepokojoch zahynulo niekoľko ľudí. Voľby boli napriek protestom opozície medzinárodnými pozorovateľmi z členských štátov ECOWAS označené za spravodlivé. Niektorí pozorovatelia však následne v súkromí vyjadrovali prekvapenie nad oficiálnym výrokom a upozorňovali na závažné porušenie pravidiel volieb.
Faure Gnassingbé za premiéra menoval predstaviteľa umiernenej opozície a opozícia participuje i na ďalších vládnych postoch. Kľúčové pozície v najsilnejšej strane Rassemblement du peuple togolais (RPT – Zhromaždenie togského ľudu) však patrí Fauremu a jeho bratovi Kaptchovi Gnassingbému, ktorý zastáva rovnako funkciu ministra obrany. V poradí štvrtý togský prezident je označovaný za tichého človeka, ktorý málokedy hovorí na verejnosti a vie dobre počúvať. Podobne ako jeho otec sa politicky opiera o úplne oddanú armádu.
Ján Mikuš
Ján Mikuš (* 27. október 1951) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Ján Mikuš bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za HZDS. V roku 2003 bola strana premenovaná na ĽS-HZDS. Bol členom Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.
4662 1984 HL
4662 1984 HL je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 19. apríla 1984.
Mytikas
Mytikas je najvyšší vrchol pohoria Olymp a súčasne najvyššia hora Grécka. Dosahuje výšku a je tak najvyšším zo siedmich vrcholov na hlavnom olympskom hrebeni.
Názov pochádza zo slova Myti, čo znamená nos. Nachádza sa asi 30 km na západ od juhozápadného pobrežia Solúnskeho zálivu Egejského mora.
Rímske katakomby
thumb|Pohrebný sprievod v Kalixtových katakombách Rímske katakomby (tal. Catacombe di Roma, ofic. Le Catacombe cristiane di Roma) je spoločné pomenovanie viacerých prastarých podzemných pohrebísk rozprestierajúcich sa v dĺžke mnoho desiatok kilometrov pod talianskym hlavným mestom Rím.
Predstavujú pozoruhodný dôkaz o formovaní kresťanstva v období neskorého rímskeho cisárstva. Patria k prvým pohrebiskám a kresťania ich považujú za pomník oddanosti k svojej viere. Napriek tomu, že vo väčšine prípadov sú rímske katakomby spájané s kresťanským náboženstvom, v mnohých sa pochovávanie mŕtvych odohrávalo podľa židovského či dokonca pohanského pohrebného rituálu. Z historicko-umeleckého hľadiska sú mimoriadne dôležitým svedectvom vzniku a vývinu ranokresťanského umenia.
Význam katakomb
Katakomby zohrali veľmi významnú úlohu v živote ranej kresťanskej cirkvi. Spočiatku celkom, neskôr vo veľkej miere nahrádzali pohrebiská. Aj keď sa bohoslužby a vysluhovanie sviatostí konali v súkromných domoch, predsa veriaci považovali za svoju povinnosť prísť a uctiť si eucharistickou obetou pamiatku martýra (mučeníka, svedka) najmä v deň jeho smrti (dies natalis).
Počiatky katakomb
Názov katakomby (lat. catacumbas) vznikol z gréckeho kata kumbas čo znamenalo blízko údolného svahu. Neskôr sa preniesol na označenie miesta pri starej Apijskej ceste – Via Appia Catacumbas - kde následkom ťažby tufu, dolovaného na stavbu mestských hradieb, vzniklo niekoľko jaskýň. V nich vznikol cintorín, v antických dokumentoch označený ako Catacumbas ad sanctum Sebastianum in Via Appia, dnes známy pod názvom Katakomby svätého Šebestiána. Neskoršie sa názov katakomby rozšíril na všetky ostatné podzemné cintoríny kresťanov nielen v Ríme, ale aj v iných mestách (napr. v Neapole, Bolzane, Syrakúzach a i.). Ich postupným rozširovaním vznikla sieť podzemných tunelov častokrát v celkovej dĺžke niekoľkých desiatok kilometrov.
Už v prvej polovici 1. storočia sa na území dnešného Talianska, i v samotnom Ríme, formovala početná komunita príslušníkov nového vierovyznania.
left|thumb|[[Jules Eugène Lenepveu, Pochovávanie mŕtveho v katakombách, 1855, olej na plátne, Musée d’Orsay, Paríž ]]Pre pochopenie významu katakomb je nutné odmietnuť mylnú predstavu o akomsi „kresťanstve katakomb“, kde by kresťania viedli akýsi podzemný život ukrývajúcich sa zločincov. Doposiaľ existuje množstvo teórií predkladajúcich „zaručené informácie“, že v čase prenasledovania sa kresťania schádzali na bohoslužby v katakombách. „Omša v katakombách“ je historický nezmysel a produkt starokresťanskej romantiky. Z celého kresťanského staroveku neexistuje jediná zaručená správa, že sa bohoslužba konala v katakombách.
Vznik katakomb má priamu súvislosť so zvyšujúcim sa počtom kresťanov. Už čoskoro po vzniku rímskej kresťanskej obce nastal problém s miestom uloženia ich zosnulých. Kresťania v Ríme zo začiatku nevlastnili žiadne kultové miesto a nemali ani vlastné cintoríny. Pôvodne žili na periférii mesta, na Trastevere a na Aventine, a svojich mŕtvych pochovávali v priestoroch verejných cintorínov. Už počas 2. storočia niektorí zámožnejší Rimania, ktorí prijali kresťanstvo, poskytli priestory svojich rodinných hrobiek pre pochovávanie spoluveriacich. Časom však už aj toto opatrenie bolo nedostatočné, čo vyvolalo potrebu zriaďovať pohrebiská v podzemí.
Takto začali postupne vznikať kresťanské pohrebiská, ktoré v stredoveku dostali pomenovanie katakomby. Kresťania označovali miesta pochovávania zosnulých ako miesta spánku (z gréc. koimáio, t.j. spať), kým nekresťania výrazom nekropolis, t.j. miesto mŕtvych.
Úpadok katakomb
thumb|Archeológ [[Giovanni Battista de Rossi sa považuje za „otca“ moderného archeologického prieskumu rímskych katakomb]] V roku 313 bolo Milánskym ediktom kresťanstvo zrovnoprávnené s dovtedajším rímskym oficiálnym kultom a v roku 391 sa stalo štátnym náboženstvom. Postavenie kresťanov sa týmito opatreniami zásadne zmenilo, čo sa odrazilo i vo využívaní katakomb ako pohrebísk. Kým na začiatku tohto obdobia ešte doznievala túžba mnohých veriacich byť pochovaný v katakombách vedľa ostatkov mučeníkov, postupne tento záujem opadal. Mŕtvi boli pochovávaní na cintorínoch, ktoré boli zakladané pri kresťanských chrámoch. Telesné ostatky významnejších a majetnejších Rimanov boli ukladané do hrobiek priamo v kostoloch. Od 10. storočia prakticky zanikli pohrebné obrady v katakombách a ich chodby ostali opustené.
Katakomby v súčasnosti
Okrem už spomínaného významu katakomb ako neoceniteľného zdroja poznatkov o živote prvých kresťanov a ranokresťanského umenia, predstavujú v súčasnosti významný objekt záujmu turistov. Návšteva katakomb patrí akiste k najzaujímavejším turistickým atrakciám Ríma.
Dnešným správcom rímskych katakomb je osobitný administratívny úrad zvaný Pápežská komisia pre duchovnú archeológiu (tal. Pontificia Commissione di Archeologia Sacra) zriadená pri Svätej stolici v roku 1925 pápežom Piom XI. za účelom výskumu katakomb a iných miest významných pre kresťanské dejiny.
Rímske katakomby
Spomedzi podzemných pohrebísk na území Talianska najznámejšími a najvyhľadávanejšími sa stali katakomby v Ríme. Celkovo existuje na jeho území a v okolí asi štyridsať podzemných nekropol, z ktorých však väčšina nepresiahla iný než lokálny význam. Iné sa naopak stali veľmi známymi až do dnešných dní. Celková dĺžka ich chodieb presahuje 150 km. Odhaduje sa, že počas svojej existencie tu bolo pochovaných 600 až 700 tisíc zosnulých. K najvýznamnejším patria: Katakomby svätého Kalixta, Priscilline katakomby, Katakomby svätých Marcellina a Petra, Domitiline katakomby a Katakomby svätého Šebestiána za múrmi.
Katakomby svätých Marcellina a Petra
Pomenovanie katakomb (Catacombe di Santi Marcellino e Pietro) poukazuje na kresťanských mučeníkov svätých Marcellina a Petra, ktorí boli podľa tradície na tomto mieste pochovaní. Z archeologického hľadiska sa katakomby stali známymi v roku 2006, kedy tu bolo objavených viac ako tisíc kostrových pozostatkov.
Domitiline katakomby
thumb|Ježiš ako Dobrý pastier, freska pochádzajúca z r. 200 - 300 v tzv. Luciinej krytpe Domitiliných katakombNajväčšie z rímskych katakomb - Domitiline (Catacombe di Domitilla), nesúce meno svätej Domitily, netere cisára Domiciána, patria k najstarším spomedzi rímskych podzemných nekropol (najstaršie hroby pochádzajú už z 2. storočia). Patria rovnako k najzachovalejším. Veľmi cenná je fresková výzdoba s náboženskou i svetskou tematikou. Nad Domitilinými katakombami sa nachádza kostol Santi Nero a Achilleo.
Správcom Domitiliných katakomb je od roku 2009 Rímskokatolícka spoločnosť kňazov a bratov.
Katakomby svätého Šebestiána za múrmi
Katakomby svätého Šebestiána za múrmi (Catacombe di San Sebastiano fuori le mura) patria k najmenším a súčasne najdostupnejším rímskym kresťanským podzemným pohrebiskám. Ako vyplýva z ich pomenovania pôvodne ležali za hradbami mesta pri starej Apijskej ceste.
Pôvodne štvorposchodová nekropola je dnes o jedno podlažie chudobnejšia (prvé podlažie sa časom zrútilo). Priestory týchto katakomb, rozprestierajúce sa pod rovnomennou ranobarokovou bazilikou, obsahujú pozoruhodné maľby z 13. storočia zachytávajúce biblické výjavy.
Židovské katakomby
V Ríme je známych šesť židovských katakomb, z čoho dve sú prístupné verejnosti: Vigna Randanini and Villa Torlonia. Židovské katakomby boli objavené v roku 1918. Archeologické vykopávky potom pokračovali celých 12 rokov. Tieto katakomby majú rozlohu viac než 13 tisíc m2 a ich vznik sa datuje niekde medzi 2. a 3. storočím. Pravdepodobne sa používali aj v 5. storočí. Obsahujú takmer storočie epitafov, bez zvláštnejšieho významu či odkazu, až na niekoľko vzácnych fresiek zobrazujúcich klasické židovské náboženské symboly.
Ďalšie nekropoly
Zoznam rímskych katakomb obsahuje okrem zmienených pohrebísk i ďalšie - napr. Katakomby svätého Pankráca, Ponciánove katakomby, Comodilline katakomby, Katakomby svätej Tekly, Katakomby svätého Hypolita a iné.
John B. Sollenberger Trophy
John B. Sollenberger Trophy je trofej pre najproduktívnejšieho hráča základnej časti sezóny American Hockey League (AHL).
Trofej je od roku 1955 pomenovaná po Johna B. Sollenbergera. Pôvodne sa trofej volala po hráčovi menom Wally Kilrea, ktorý bol držiteľom rekordného počtu bodov za sezónu. Hneď v prvej sezóne 1947/48, keď sa trofej udeľovala, sa pomenovala podľa iného hokejistu - Carl Liscombe bol jej prvým držiteľom a zároveň v danej sezóne prekonal Kilreov rekord.
Beaumont-le-Roger (kantón)
Beaumont-le-Roger je francúzsky kantón v obvode Bernay v departemente Eure v regióne Horný Normandie. Skladá sa z 22 obcí.
Moutiers (Meurthe-et-Moselle)
Moutiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Těchonín
Těchonín je obec v Česku v okrese Ústí nad Orlicí v Pardubickom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 593 obyvateľov, z toho 313 mužov a 280 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 41,1 roka, ženy 43,7 roka).
Jennifer Jonesová (curling)
Jennifer Jonesová (* 7. júl 1974, Winnipeg, Kanada) je kanadská hráčka curlingu. Je štvornásobnou kanadskou a bývalou svetovou šampiónkou, aj zlatou olympijskou medailistkou. Je členkou Kanadského národného curlingového družstva žien.
Prvá čínsko-japonská vojna
Prvá čínsko-japonská vojna (1894 – 1895) bolo konflikt medzi čínskou dynastiou Čching a japonskou dynastiou Meidži o nadvládu nad územím Kórejského polostrova. Konflikt skončil veľkou prehrou Číny, ktorá stratila nielen svoj vplyv v Kórei, ale tiež Taiwan a postavenie prvej ázijskej veľmoci, ktoré prevzalo Japonsko. Vojna nepriamo položila základ rusko-japonskej vojny. Ruské impérium totiž nielenže využilo oslabenie Číny a čínsko-japonskú vojnu k ovládnutiu časti Mandžuska, ale dokonca i k tomu, aby s podporou Francúzska a Nemecka prinútilo Japonsko, aby mu predali Port Arthur, ktorý mu Čína v mierovej zmluve dala.
4567 Bečvář
(4567) Bečvář je planétka, ktorú objavil Marie Mahrová večer dňa 17. septembra 1982 na juhočeskej hvezdárni Kleť. Je pomenovaná po českom astronómovi Antonínovi Bečvářovi.
Objav a pomenovanie
Planétka sa v čase objavu nachádzala v južnej časti súhvezdia Ryby (Pisces), asi 3,7° južne od hviezdy \delta Psc (+4,4 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +16,8 mag a bola 39. planétkou objavenou v druhej polovici septembra 1982. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1982 SO1, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 19. septembra 1982. Planétka bola na Kleti pozorovaná aj v júli 1990 (2 noci, 4 pozície). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 16860 vydanom dňa 5. septembra 1990.
Planétka je pomenovaná po českom astronómovi Antonínovi Bečvářovi (1901 – 1965), zakladateľovi a prvom riaditeľovi observatória na Skalnatom Plese. Bol známym pozorovateľom komét, meteorov a slnečnej fotosféry, no najviac sa preslávil ako autor Atlasu Coeli a podrobnejších atlasov Eclipticalis, Borealis a Australis. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 21956 vydanom dňa 6. apríla 1993 Medzinárodnou astronomickou úniou.
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 387 mil. km po excentrickej dráhe s dobou obehu 4,15 roku (1517 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 160 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na približne 8,5 km.
AKB Privatbank Zürich
AKB Privatbank Zürich AG je švajčiarska privátna banka so sídlom v Zürichu. Od roku 2001 je stopercentnou dcérskou spoločnosťou Aargauischen Kantonalbank.
Na konci roka 2008 vykazovala banka bilančnú sumu 450,8 milióna frankov a aktíva v hodnote 1,8 miliardy švajčiarskych frankov.
Akvaristika (koníček)
Akvaristika je vedný odbor, ktorý sa zaoberá chovom všetkých živých organizmov t. j. mikroorganizmov, živočíchov a nižších a vyšších rastlín v akváriu. Chov rýb v starostlivosti človeka je časť akvaristiky, ktorá sa zaoberá chovom všetkých druhov rýb, ktoré sa chovajú v zajatí, t. j. úžitkových, ktorých chov sa uskutočňuje v osobitných nádržiach, napr. rybníkoch, ako aj tzv. „okrasných“ rýb, ktorých chov sa uskutočňuje v nádobe, ktorá sa nazýva akvárium.
Úvod
Prvé správy o chove rýb v starostlivosti človeka siahajú ďaleko do minulosti, do staroveku. Aj dnes sa ľudia, možno ešte viac ako v minulosti snažia chovať živé tvory vo svojej blízkosti. Možno je to dané dnešným pretechnizovaným svetom, možno vzdialením ľudí od okolitej prírody, možno nezáujmom samého o seba ako o živočíšny druh a súčasť prírody.
Nech sa na danú skutočnosť budeme pozerať z tej alebo onej strany, jedno je isté, chov rýb v starostlivosti človeka (akvaristika) je v súčasnej dobe a priestore obľúbeným koníčkom mnohých nadšencov.
Výhody a nevýhody
Medzi výhody chovu rýb v starostlivosti človeka nesporne patrí možnosť vytvorenia podmienok veľmi podobným tým v akých žijú ryby a rastliny v ich skutočnom biotope. To znamená, že ryby a rastliny u zodpovedného chovateľa žijú v podmienkach omnoho bližších k ich domovine, než ako je to napr. pri doma chovaných škrečkoch, korytnačkách, mačkách alebo psoch v panelových bytoch, čo najmä pri posledne dvoch menovaných je v niektorých prípadoch skôr mučenie, ako správny chov a staranie sa o živé organizmy.
Za nevýhodu akvaristiky sa často považuje najmä nemožnosť blízkeho kontaktu s chovanými zverencami. Z tohoto pohľadu je napríklad chov mačiek alebo psov viac príťažlivejší. Avšak nevýhoda sa môže nakoniec prejaviť ako výhoda, pretože ryby na svojho chovateľa nie sú až tak veľmi naviazané a z toho pri správnom ošetrovaní a staraní sa o akvárium vyplýva aj nižšia časová náročnosť akvaristiky ako koníčka.
Základné okruhy otázok
Nasledovné témy sa snažia pokryť najzákladnejšie otázky v oblasti akvaristiky:
D1 (album)
D1 je štúdiový album speváčky Dary Rolins, ktorý vydalo 28. mája 2006 hudobné vydavateľstvo Sony BMG. Jeho názov je inšpirovaný označením diaľnice, ktorou sú spojené jej dva domovy, Bratislava s Prahou. Na albume sa Darina podieľala ako autorka textov aj hudby a je na ňom „dvanásť príbehov z diaľnice jej života“.
ABBYY
ABBYY je medzinárodná softvérová spoločnosť, ktorá vyvíja nástroje na optické rozpoznávanie znakov, digitalizáciu dokumentov a jazykový softvér pre počítače aj mobilné zariadenia. Väčšina produktov spoločnosti ABBYY, napr. program ABBYY FineReader, zjednodušuje prevod papierových dokumentov do digitalizovanej podoby. ABBYY tiež ponúka softvérové produkty a služby na jazykovej báze.
História
Spoločnosť ABBYY bola založená v roku 1989 Davidom Yangom a do roku 1997 mala názov BIT Software. Spoločnosť ABBYY má 4 centrály: v Severnej Amerike (Milpitas, Kalifornia), západnej Európe (Mníchov), východnej Európe (Kyjev) a v Rusku (Moskva). Väčšina výskumných a vývojárskych projektov sa uskutočňuje v Moskve. Skupina ABBYY zahrnuje 16 medzinárodných pobočiek so sídlom v Austrálii, Kanade, na Cypre, vo Francúzsku, Nemecku, Japonsku, Rusku, Španielsku, na Taiwane, v SAE, Veľkej Británii, na Ukrajine a v USA. V roku 2007 bola založená pobočka ABBYY Press so špecializáciou na vydávanie slovníkov, príručiek, encyklopédií a turistických sprievodcov. ABBYY tiež vlastní agentúru ABBYY Language Services so zameraním na preklad a lokalizáciu s využitím špičkových technológií.
Produkty
Softvér spoločnosti ABBYY dokáže rozpoznať znaky textu a atribúty formátovania na snímkach. Spoločnosť ABBYY taktiež vyvíja aplikácie na digitalizáciu dát a dokumentov, súpravy na vývoj softvéru, lingvistický softvér a ďalšie programy.
ABBYY FineReader
Aplikácia FineReader konvertuje naskenované snímky do upravovateľných formátov a od časopisu PC Magazine získala hodnotenie „Vynikajúca“. Najnovšia verzia FineReader 12 rozpozná tlačený text v 190 jazykoch.
ABBYY FlexiCapture
ABBYY FlexiCapture je systém na digitalizáciu dokumentov, ktorý automaticky extrahuje informácie z formulárov a čiastočne štruktúrovaných dokumentov, ako sú napríklad faktúry.
ABBYY PDF Transformer
ABBYY PDF Transformer je aplikácia na bežnú prácu s PDF dokumentmi, ako je prezeranie, úprava, komentovanie, zdieľanie, konverzia PDF súborov atď.
Najnovšia verzia ABBYY PDF Transformer+ ponúka funkcie na otváranie, úpravu, komentovanie, konverziu, ochranu PDF súborov, extrahovanie textového a obrazového obsahu z PDF a tvorbu PDF súborov zo súborov iných formátov. Jej celosvetové vydanie sa uskutočnilo 25. marca 2014 a aktualizácia v roku 2015. Aplikácia podporuje 189 jazykov a je dostupná len pre Windows. Vydaním poslednej verzie sa ABBYY PDF Transformer premenil z aplikácie umožňujúcej konverziu PDF na PDF konvertor a stal sa tak alternatívou programu Adobe Acrobat.
Podporované vstupné formáty: PDF, DOC, DOCX, XLS, XLSX, PPT, PPTX, VSD, VSDX, RTF, HTML, BMP, JPEG, JPEG 2000, JBIG2, PNG, TIFF a GIF. Podporované výstupné formáty: DOCX, XLSX, PPTX, RTF, PDF, PDF/A(2b), HTML, CSV, TXT, ODT, EPUB, a FB2.
ABBYY Compreno
Do roku 2015 spoločnosť ABBYY pracovala na použiteľnej verzii svojej novej technológie na spracovanie prirodzených jazykov a sémantickú analýzu textu s názvom ABBYY Compreno. Táto technológia má byť založená na USH (Universal Semantic Hierarchy). Ako doplnenie k USH sa používa technológia syntaktickej analýzy (Syntactic Parsing Technology). Tento prístup umožňuje hĺbkovú analýzu syntaxe zdrojového textu aj rozlišovanie medzi jemnými významovými detailmi na základe empirického poznania a znalostí o danej téme. Zamýšľaným použitím tejto technológie je vyhľadávanie odborných informácií na základe abstraktne definovaného obsahu či témy a vyjadrených myšlienok (bez ohľadu na použitie špecifickej terminológie a slovnej zásoby). V tom je rozdiel od súčasných bežne používaných vyhľadávačov kľúčových slov.
V roku 2015 spoločnosť ABBYY na technológii Compreno založila a vydala tri nové produkty pre vývojárov softvéru: ABBYY Smart Classifier SDK, ABBYY Intelligent Search SDK a ABBYY InfoExtractor SDK.
ABBYY Mobile Apps
ABBYY FineScanner je aplikácia pre systém iOS na tvorbu vysokokvalitných elektronických kópií dokumentov a rozpoznávanie tlačeného textu ("mobilný skener").
ABBYY TextGrabber + Translator je aplikácia na digitalizáciu a preklad informácií z kníh, časopisov, inzerátov a rozvrhov prostredníctvom mobilných zariadení. V roku 2015 sú dostupné verzie pre iOS a Android.
ABBYY Business Card Reader je mobilná softvérová aplikácia, ktorá importuje kontaktné informácie z vizitiek priamo do adresára mobilného zariadenia použitím fotoaparátu smartfónu a technológie rozpoznávania textu. Aplikácia bola prvýkrát uvedená na trh v roku 2009 a je dostupná pre iOS, Android a Windows Phone (v roku 2015). V súčasnosti aplikácia podporuje 22 jazykov a dokáže prečítať jednojazyčné aj viacjazyčné vizitky. Softvér získal kladné ohlasy v ruskom časopise PC Magazine a v časopise Macworld Australia.
ABBYY Lingvo Mobile Dictionaries sú elektronické slovníkové aplikácie pre systémy iOS, Android a Windows Phone. Pre tieto aplikácie je dostupných 250 slovníkov pracujúcich s 30 jazykmi. Pri práci s týmito aplikáciami nepotrebujete internetové pripojenie. Okrem toho, verzie pre iOS a Android možno integrovať s inými aplikáciami.
ABBYY Lingvo PhraseBooks je aplikácia pre iOS, ktorá obsahuje knihy frazeologizmov na bežné témy v angličtine, španielčine, taliančine, nemčine, ruštine a francúzštine, a tiež vzdelávacie nástroje, ako sú rôzne cvičenia, frázy alebo zvukové nahrávky.
ABBYY Lingvo Live je nedávno vytvorená služba sociálnych sietí pre používateľov učiacich sa rôzne jazyky, ktorá obsahuje bezplatné slovníky.
ABBYY Lingvo
ABBYY Lingvo Translation Dictionary je aplikácia, ktorá používateľom poskytuje prístup k viacerým dvojjazyčným a jednojazyčným (výkladovým) slovníkom. K dispozícii sú rôzne verzie, pokrývajúce až 19 jazykov (v júni 2015 )
Reakcie
V januári 2007 si FineReader Engine (OCR SDK) vybrala spoločnosť Ricoh pre svoj systém správy dokumentov DocumentMall.
Vo februári 2014 bola spoločnosť ABBYY časopisom KM World zaradená do zoznamu „100 najdôležitejších spoločností v spravovaní informácií“.
V septembri 2014 časopis PCMag uverejnil recenziu na ABBYY FineReader 12 s poznámkou: „OCR je softvérová kategória s jedným jasným víťazom, s ktorým sa všetci ostatní snažia držať krok. Program Abbyy FineReader získava každý rok ocenenie Editors' Choice v oblasti optického rozpoznávania znakov a každý rok je o čosi lepší.“
Ocenenia
V máji 2006 získala spoločnosť ABBYY USA cenu za najinovatívnejší produkt v danom štvrťroku: Fujitsu Quarterly Innovative Leadership Award.
V decembri 2014 udelila stránka MobileVillage.com šiestim mobilným aplikáciám spoločnosti ABBYY ocenenia Superstar, Shining Star a Rising Star.
Názov spoločnosti
ABBYY tvrdí, že názov spoločnosti znamená „dychtivé oko“ v hypoteticky rekonštruovanom rodičovskom jazyku jazykových skupín Miao–Yao, Nu, Hmong–Mien, Hmong a Kim Mun z rodiny sinotibetských jazykov.
Litogeografia
Litogeografia je veda, ktorá skúma geografické aspekty v rámci krajinnej sféry na geologických prvkoch. Je to vlastne geológia z geografického hľadiska.
Jozef Mikuš
Jozef Mikuš (* 18. máj 1960) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Jozef Mikuš bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002 – 2006 za SDKÚ. Je členom Mandátového a imunitného výboru NR SR, Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu a Stálej delegácie NR SR do Zhromaždenia Západoeurópskej únie. V roku 2009 kandidoval za koalíciu KDS, KDH, OKS, SaS, SDKÚ-DS na post predsedu Banskobystrického samosprávneho kraja. V druhom kole získal 46,29% hlasov. Jeho súper, Vladimír Maňka získal nadpolovičnú väčšinu a bol zvolený za predsedu.
Žaškov
Žaškov je obec na Slovensku v okrese Dolný Kubín.
Polohopis
Obec sa nachádza na dolnej Orave, v doline Žaškovského potoka v Šípskej Fatre. Severozápadný okraj obce zasahuje až k rieke Orava.
Dejiny
Archeologické nálezy bronzových predmetov z lokality Pod Hrdošom potvrdzujú osídlenie chotára už v dobe bronzovej. Z rímskeho obdobia sa našli dôkazy osídlenia na Trninách a od 8. až 9. storočia územie osídľovali Slovania. Stopy po slovanských opevneniach sa našli v lokalite pod Hrádkom, no niekoľko ďalších bolo lokalizovaných aj v okolitých obciach. Z týchto výšinných sídlisk sa už koncom 11. storočia ľudia presúvali do údolí, kde vznikali prvé súvislé osídlenia. Od 13. storočia prichádzali do regiónu ľudia zo susedného Liptova a Turca, ktorí tiež zakladali nové obce. V tom období už existovala cesta cez Komjatnú do Poľska.
Písomne doložený je Žaškov v roku 1351, ktorý v tom čase patril Oravského hradu a kedy kastelán Michal Štegel udelil obci tzv. Žilinské právo. Potvrdzuje to následne listina kráľa Žigmunda z roku 1388. Celé územie Oravy patrilo hradu a panstvu Orava, ktorého majiteľom sa v roku 1556 stal František Thurzo, ktorý získal dedične funkciu župana. V tomto období mal Žaškov 16 port (daňových jednotiek), obec spravoval dedičný richtár a zastúpení tu boli 8 debnári, 5 želiari, 2 pastieri a 1 sluha. V roku 1560 mal Žaškov filiálny kostol, v roku 1580 sa spomína už samostatná fara, ku ktorej neskôr patrila aj filiálka Valaská Dubová. Terajší kostol bol postavený v roku 1625. Hoci mala obec koncom storočia už 37 sedliackych usadlostí, už o desaťročie neskôr bola v celom okolí bieda, spôsobená Bočkajovými hajdúchmi i požiarom. Po smrti palatína Juraja Thurzu vznikol začiatkom 17. storočia Oravský komposesorát, ktorý celé panstvo spravoval až do roku 1848. Po dočasnom rozmachu sa koncom nepokojného 17. storočia obec takmer celkom vyľudnila.
Koncom 10. rokov 18. storočia však mal Žaškov už 114 rodín a viac ako 900 obyvateľov. Tí sa zaoberali najmä poľnohospodárstvom a chovom hospodárskych zvierat - hovädzieho dobytku, koní, oviec, hydiny a včiel, v menšom rozsahu prievozníctvom na rieke Orava. V tomto období boli v obci 2 mlyny, 10 páleníc a 6 včelínov. Remeselnícke výrobky si miestni kupovali vo Veličnej alebo v Dolnom Kubíne. V 18. storočí bola obec cirkevne pričlenená k fare v Komjatnej, neskôr k fare vo Veličnej, no v roku 1791 si evanjelici vytvorili vlastný zbor, ktorému o rok neskôr postavili kostol (veže pristavili v r. 1892) a následne aj faru. V roku 1795 sa spomína prvá evanjelická škola, ktorú nahradila murovaná budova až v roku 1913. Prvý most cez Oravu bol postavený v roku 1922, o tri roky neskôr bol v obci založený Hasičský zbor a rozvíjali sa živnosti. Prosperovali tu 3 obchody s výčapom, 6 kolári, 3 tokári, 2 kušnieri, mlynári aj kováči, 1 krajčír, stolár a korytár. V roku 1930 žilo v 217 domoch spolu 1132 obyvateľov.
Po druhej svetovej vojne vznikli v regióne nové podniky, ktoré zamestnali aj veľkú časť obyvateľov Žaškova. Do obce bola vybudovaná nová cesta, zavedená elektrická, vodovodná aj telefónna sieť a tiež bol postavený nový most cez Oravu. V roku 1953 vznikla TJ Sokol, v neskoršom období aj folklórny súbor Trnkári, doplnený o detský súbor Trnkárik. Od roku 1972 v obci fungovalo JRD so sídlom v Oravskej Porube, ktoré sa v roku 1991 osamostatnilo. Postupne bola vybudovaná Materská i Základná škola, Dom služieb, Dom smútku, Hasičská zbrojnica, pošta, knižnica, Kultúrny dom, predajne potravín, kaderníctvo, autoservis a zavedený obecný rozhlas. Medzi tradičné podujatia obce patrí od roku 1972 organizovaný Žaškovský minimaratón a veľkú popularitu má vďaka vybudovanej trati motokros, ktorým robí dobré meno obce najmä Štefan Svitko.
Kultúra
V obci pôsobí folklórny súbor Trnkári, doplnený o detský súbor Trnkárik. V prevádzke je tiež obecná knižnica a tradície udržuje Zbor pre občianske záležitosti, ktorý poriada uvítanie detí do života a posedenia starších občanov.
Turizmus
V chotári obce leží Národná prírodná rezervácia Šíp s dominantou okolia, vrchom Šíp. Z obce vedie turistická značka cez Žaškovské sedlo a sedlo pod Ostrým do susednej Komjatnej. V Žaškovskom sedle sa križuje so značkou, vedúcou zo Stankovian na Šíp, v sedle pod Ostrým je križovanie s ďalšou  značkou, vedúcou do údolia Váhu: hrebeňom Havrana do Ľubochne alebo východnejšou trasou údolím do Švošova. Na Ostré vedie chodník, odbočujúci zo zelenej trasy za sedlom v smere na Komjatnú.
Šport
Medzi tradičné podujatia patria: Prechod žaškovským chotárom, Výstup na Šíp, Výstup na Rozsutec, Volejbalové turnaje, Karneval na ľade, Silvester na ľade, Deň detí, Strelecká liga a Trojkráľový stolnotenisový turnaj.
Bernay-Est
Bernay-Est je francúzsky kantón v obvode Bernay v departemente Eure v regióne Horný Normandie. Skladá sa z 9 obcí.
Hermanville-sur-Mer
Hermanville-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2698 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
5. jún
Narodenia
thumb|upright|[[Martha Argerichová (* 1941)]] thumb|upright|[[Tommie Smith (* 1944)]] thumb|upright|[[Mark Wahlberg (* 1971)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Ronald Reagan († 2004)]]
Henri Lebesgue
Henri Léon Lebesgue (* 28. jún 1875, Beauvais, Francúzsko – † 26. júl 1941, Paríž) bol francúzsky matematik.
Zaoberal sa matematickou analýzou, vybudoval modernú teóriu miery a integrálu. Dôležité výsledky dosiahol aj v topológii, teórii potenciálu, variačnom počte, teórii množín a teórii dimenzie. Ku koncu svojho života sa zaoberal aj pedagogikou a históriu. Hoci jeho práce v teórii integrálu boli radikálnym zovšeobecnením predošlého poňatia tohto pojmu, Lebesgue tvrdil, že matematika by sa mala zaoberať konkrétnymi „praktickými“ úlohami: ''Zredukovaná na všeobecné teórie by matematika bola len krásnou formou bez obsahu. Zomrela by potom veľmi rýchlo.''
Osobný život
Lebesgueov otec zomrel na tuberkulózu ešte v čase, keď bol jeho syn malé dieťa. Lebesgue sám trpel po celý svoj život chatrným zdravím. V roku 1903 sa oženil so sestrou svojho spolužiaka Louisou-Margueritou Vallet a mal s ňou syna Jacqua a dcéru Suzanne. V roku 1916 sa s ňou však rozviedol.
Profesné pôsobenie
Henri Lebesgue získal základné a stredné vzdelanie v Beauvais a potom odišiel študovať do Paríža. Študoval postupne na Lycée Saint-Louis, Lycée Louis-le-Grand a École Normale Supérieure. Na poslednú zmieňovanú školu nastúpil v roku 1894 a dokončil ju o tri roky neskôr. Ďalšie dva roky študoval samostatne najmä Bairove články o nespojitých funkciách, čo malo veľký vplyv na jeho neskoršiu prácu na zovšeobecnení pojmu integrálu práve na nespojité funkcie. Od roku 1899 do 1902 bol profesorom na Lycée Central v Nancy. V roku 1901 formuloval, vychádzajúc z myšlienok Émile Borela a Camilla Jordana, teóriu miery a ešte v tom istom roku vytvoril definíciu Lebesgueovho integrálu zovšeobecňujúceho Riemannov integrál aj na (niektoré) nespojité funkcie. Tento čin znamenal revolúciu v integrálnom počte. V roku 1902 získal Lebesgue doktorát za prácu Intégrale, longueur, aire (Integrál, dĺžka, plocha), ktorá pozostávala práve z výsledkov uverejnených o rok skôr. V roku 1906 získal miesto na univerzite v Poitiers a v nasledujúcom roku sa tam stal profesorom. Od roku 1910 učil na Sorbone, kde sa roku 1918 stal profesorom. V roku 1921 získal miesto profesora na Collège de France a tu pôsobil až do svojej smrti v roku 1941. Počas týchto dvadsiatich rokov však učil aj na iných univerzitách, hlavne na École Supérieure de Physique et de Chimie Industrielles de la Ville de Paris a École Normale Supérieure v Sèvres.
Fly Away
„Fly Away“ je skladba amerického rockového hudobníka Lennyho Kravitza. Je štvrtým singlom z jeho albumu 5.
Zoznam skladieb
UK Edition
Pozície v rebríčkoch
„Fly Away“ je dodnes jednou z Kravitzových najúspešnejších skladieb. Skladba bola hitom v USA a aj v Spojenom kráľovstve. Dosiahla 1. miesto v rebríčku UK Singles Chart, kým v USA v rebríčku Billboard Hot 100 dosiahla 12. miesto. Obsadila takisto 1. miesta v rebríčkoch Mainstream Rock Tracks a Modern Rock Tracks. Na Novom Zélande dosiahla 8. miesto a bola certifikovaná na zlato. Skladba taktiež dopomohla rozšíriť úspech jeho albumu 5 v Európe a Kravitz získal za ňu cenu Grammy v roku 1999 v kategórii Best Male Rock Vocal Performance.
John Noble
John Noble (* 20. august 1948, Port Pirie, Austrália) je austrálsky filmový a televízny herec a režisér viac ako 80 divadelných hier.
Účinkoval v austrálskom televíznom seriáli z lekárskeho prostredia All Saints, či v akčnom krimifilme Zbesilý útek (2006), známejší je však vďaka úlohe Denethora vo filme Pán prsteňov: Návrat kráľa. V americkom televíznom seriáli 24 si v šiestej sérii zahral ruského konzula Anatilyho Markova.
V televíznom seriáli Fringe stvárňuje mentálne nestáleho vedca Dr. Waltera Bishopa.
Slovenské národné futsalové družstvo žien
Výsledky
Prvý zápas absolvovalo slovenské družstvo 7. decembra 2014, keď sa zúčastnilo turnaja vyšegrádskej štvorky v Ostrave, v Česku. V stretnutí s 🇨🇿 reprezentáciou (tá absolvovala medzinárodný debut v decembri 2012) prehralo. V druhom stretnutí zaznamenalo výhru nad českým družstvom žien do 19 rokov v pomere a turnaj zakončilo prehrou s 🇭🇺. Prvé víťazstvo získalo o 3 mesiace neskôr v druhom z dvoch priateľských zápasov proti domácemu českému výberu v pomere.
''Aktualizované 23. novembra 2015''
Zostava
Zostava družstva vo februári 2015:
The Royal Bank of Scotland Group
The Royal Bank of Scotland Group plc (skrátene RBS Group) je britská banková a poisťovacia holdingová spoločnosť, v ktorej britská vláda (konkrétne ministerstvo financií a hospodárstva) vlastní 82% podiel. Tento podiel je vlastnený a spravovaný prostredníctvom UK Financial Investments Limited, ktorej hlasovacie práva sú obmedzené na 75%, aby sa banka udržala na londýnskej burze. S akciami spoločnosti sa obchoduje aj na newyorskej burze. Spoločnosť má sídlo v škótskom Edinburghu. Po finančnom kolapse v roku 2009 bola krátko najväčšou spoločnosťou na svete s imaním 1,9 bilióna libier a 1,8 bilióna libier v záväzkoch.
Spoločnosť ovláda banku The Royal Bank of Scotland, ktorú založil kráľ Juraj I. v roku 1727, National Westminster Bank, ktorej počiatky siahajú do roku 1650, írsku Ulster Bank a ďalšie banky a spoločnosti.
Vysokofrekvenčná identifikácia
right|thumb|Prvok EPC RFID používaný [[Wal-Martom]] thumb|Nálepka na tovar s čiarovým kódom na jednej strane a pasívnym RFID čipom na strane druhej
Vysokofrekvenčná identifikácia alebo RFID (z angl. Radio Frequency IDentification) je identifikačný prvok na identifikáciu (nielen) tovaru, pracujúci vo vysokofrekvenčnom pásme. Je to „pokračovanie“ systému čiarových kódov. Iniciátorom vývoja bola, podobne ako v prípade čiarových kódov, firma Walmart.
Charakteristika
Každý RFID prvok sa skladá z antény, transreceivera a transpondéra. Anténa slúži na príjem a vysielanie signálu, transreceiver umožnuje komunikáciu s čítačkou a transpondér, najzložitejšia časť RFID, obsahuje samotné funkcie, ktoré má daný prvok plniť.
Čipy sú k dispozícii vo vyhotovení na čítanie alebo čítanie a zápis. Čipy využívajú prevažne nosnú frekvenciu 125 kHz, 134 kHz a 13,56 MHz. V niektorých štátoch sa dajú používať aj ďalšie frekvencie ako 868 MHz (v Európe) a 915 MHz (v Amerike).
Aktívny
Používa sa menej často než pasívny systém RFID. Je totiž zložitejší a drahší, pretože obsahuje navyše aj zdroj napájania a je schopný sám vysielať svoje identifikácie - používa sa preto na aktívnu lokalizáciu.
Identifikácia čipov RFID
RFID čipy obsahujú 96bitové unikátne číslo, takzvané EPC. To sa prideľuje centrálne výrobcom v jednotlivých radoch. EPC dlhé 96 bitov má ponúknuť dostatočný číselný priestor 268 miliónom výrobcov produkujúcim každý 16 miliónov druhov výrobkov (tried) a v každej triede je priestor pre 68 miliárd sériových čísiel. Pretože zatiaľ nie je ani teoretický výhľad na využitie takého množstva čísiel EPC, môžu čipy používať EPC dlhé 64 bitov, čo zníži ich cenu. Na druhej strane je tu aj výhľad pre prechod na 128 bitov pre prípad, že by číselné rady prestali stačiť.