cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Danzig (skupina)
Poznávacou črtou skupiny Danzig, ktorá ju najvýraznejšie odlišuje od nepreberného množstva iných temných rockový a metalových skupín je hlas jej speváka. Vokálny prejav Glenna Danziga kritici prirovnávajú ku spevu Elvisa Presleyho alebo Jima Morrisona (The Doors), odkiaľ pramení aj Danzigova prezývka "Evil Elvis", teda "diabolský Elvis".
Zostava
Jediným stálym členom skupiny je jej frontman - Glenn Danzig.
Dúbrava (okres Levoča)
Dúbrava je obec na Slovensku v okrese Levoča.
Vyšné Repaše
Vyšné Repaše sú obec na Slovensku v okrese Levoča.
Dejiny
Repaše sa po prvýkrát spomínajú v roku 1323. Vznikli ako dve obce v lese Repasch, ktorý bol od roku 1278 majetkom rodiny Gőrgeyovcov. V chotári obce na Krúžku bol kedysi kameňolom.
Pamiatky
V obci sa nachádza Rímskokatolícky kostol sv. Kataríny Alexandrijskej. Ide tu o pôvodne gotický kostol zo 14. stor., ktorý bol v roku 1730 zbarokizovaný a obohnaný múrom. V interiéri kostola sa čiastočne odkryli nástenné maľby pochádzajúce z konca 15. stor. V interiéri kostola je vysoko cenený i neogotický oltár sv. Mikuláša s pôvodnými gotickými sochami, bočný oltár sv. Štefana, kazateľnica, krsteteľnica či monštrancia od levočského zlatníka Jána Szilassyho. Turistov v obci upúta aj potočná radová zástavba so znakmi reťazovej zástavby zrubových domčekov zo začiatku 20. storočia, ktoré sú najmä trojpriestorové, podmurované alebo podpivničené domy so sedlovou šindľovou strechou, štítom, podlomenicou a hálkou. Hospodárske zrubové stavby so šidľovou strechou sú rozložené za obytnou časťou vo dvore.
Moyuta
Moyuta môže byť:
Elektromagnetická indukcia
Elektromagnetická indukcia je jav, pri ktorom vo vodiči dochádza ku vzniku indukovaného elektromotorického napätia Ui a indukovaného prúdu v dôsledku časovej zmeny magnetického indukčného toku, t. j. dôsledkom umiestnenia vodiča v nestacionárnom magnetickom poli.
Zmena magnetickej indukcie toku môže nastať: 1. zmenou magnetickej indukcie 2. zmenou obsahu plochy 3. zmenou uhla medzi normálou plochy a indukčnými čiarami.
Faradayov zákon elektromagnetickej indukcie Indukované elektromotorické napätie sa rovná zápornej časovej zmene magnetického indukčného toku.
Vychylující síla (Lorenzova síla)
vzorec: F = B * I * l * z
B = magnetická indukce a jednotka je Vs/m²;Wb/m² (Weber/metr čtvereční)
I = intenzita proudu a jednotka je A (ampér)
4783 Wasson
4783 Wasson je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 12. januára 1983.
Elektromagnetická indukcia
F = vychylující síla a jednotka N (Newton)
l = účinná délka a jednotka m (metr)
z = počet vodičů
Claveisolles
Claveisolles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Selaincourt
Selaincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Interiérový dizajn
thumb|Interiér obchodného centra Bullring v [[Birminghame]] Interiérový dizajn (architektúra interiéru) je architektonicko-dizajnérska disciplína, zásadne realizovaná v hmotnom a konkrétnom stavebnom prostredí, čo dokazuje, že aj interiérová tvorba je svojou podstatou spájajúcim článkom medzi veľkou architektúrou a malým dizajnom.
Jumaytepeque
Jumaytepeque je menší neaktívny stratovulkán, nachádyajúci sa na juhu Guatemaly, severovýchodne od mesta Cuilapa. Sopka leží na juhozápadnom okraji miocénnej kaldery Santa Rosa de Lima. Vek poslednej erupcie nie je doložený, no odhaduje sa na začiatok holocénu.
Národné hokejové mužstvo USA
Národné hokejové mužstvo Spojených štátov patrí medzi popredné reprezentačné hokejové mužstvá v elitnej top divízii majstrovstiev sveta. Najväčším úspechom mužstva sú zlaté medaily z majstrovstiev sveta v rokoch 1933 a 1960 a zlaté medaily zo zimných olympijských hier v rokoch 1960 a 1980. Na Zimných olympijských hrách 2002 na domácom ľade v Salt Lake City získalo striebornú medailu. Na ďalších Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne sa umiestnilo na 8. mieste. Posledným úspechom zo ZOH boli strieborné medaily v roku 2010 vo Vancouveri.
Historické výsledky
thumb|Národné hokejové mužstvo USA z [[Ľadový hokej na Letných olympijských hrách 1920|LOH 1920 v Antverpách v Belgicku]] thumb|Slávny finálový zápas USA – Sovietsky zväz na [[Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 1980|ZOH 1980 v Lake Placid v USA]] thumb|Zápas USA – Fínsko na [[Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2005|MS 2005 v Innsbrucku v Rakúsku]] thumb|Národné hokejové mužstvo USA na [[Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2014 – Mužský turnaj|ZOH 2014 v Soči v Rusku]]
Best uff
Best uff je názov výberového albumu skupiny Horkýže slíže z roku 2001.
František Ladislav Rieger
Od začiatku 40. rokov 19. storočia organizátor českého národného života v Prahe; v revolučnom období 18481849 stál spolu s F. Palackým a K. Havlíčkom Borovským na čele liberálov; člen Národného výboru a poslanec ústavodarného ríšskeho snemu. Od 1849 do 1851 študoval národné hospodárstvo vo Francúzsku a Anglicku. Od 60. rokov bol vodca Národnej strany (staročechov). V rokoch 18591874 vydával Riegrův slovník naučný.
Sergej Michajlovič Kukuškin
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu ruskej druhej najvyššej súťaže Kapitan Stupino. Ďalší rok hrával za Dinamo Moskva a Lada Togliatti v ruskej superlige, v ročníku 2007/08 za bieloruský Metallurg Žlobin. Od sezóny 2008/09 hráva za Dinamo Minsk v rámci KHL.
Reprezentácia
Reprezentoval na majstrovstvách sveta 2006 a 2007.
4885 Grange
4885 Grange je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 10. júna 1980.
Adžyhoľskyj majak
Adžyhoľskyj majak je maják v blízkosti ukrajinského mesta Cherson, na malom umelom ostrovčeku v ústí rieky Dneper. Svojou výškou 64 metrov je jedným z najvyšších majákov sveta a najvyšším majákom v krajine.
Jacco Eltingh
Jacco Folkert Eltingh (* 29. august 1970, Heerde, Holandsko) je bývalý holandský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje ATP v dvojhre a 44 turnajov vo štvorhre.
Koningsbosch
Koningsbosch je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 1 700 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Koningsbosche sa hovorí nárečím limburčiny.
Atentát na Roberta Francisa Kennedyho
Atentát na Roberta Francisa Kennedyho, senátora USA, bol spáchaný 5. júna 1968 v kalifornskom Los Angeles. Robert Kennedy bol vážne postrelený tromi ranami z revolveru počas osláv svojho víťazstva v kalifornských primárkach. Aj napriek všetkej lekárskej starostlivosti Robert Kennedy následkom svojich zranení dňa 6. júna podľahol. Zranených bolo aj ďalších päť členov z Demokratickej strany a tiež reportér ABC News. Útočníkom bol dvadsaťštyriročný palestínsky prisťahovalec Sirhán Bišára Sirhán, ktorý si za tento čin stále (2017) odpykáva trest odňatia slobody. Keďže sa v čase atentátu na mieste nachádzalo mnoho reportérov, bol tento čin zachytený na audiopáske a dianie potom aj na film.
Kennedyho telo bolo na dva dni uložené do katedrály svätého Patrika v New Yorku, pohreb sa konal 8. júna. Jeho pozostatky boli pochované neďaleko hrobu jeho brata Johna F. Kennedyho na Arlington National Cemetery. Jeho smrť zapríčinila, že od tejto chvíle bola ochrana všetkých prezidentských kandidátov zabezpečovaná americkou tajnou službou. Po smrti Roberta Kennedyho bol do prezidentských volieb 1968 za Demokratickú stranu nominovaný Hubert Humphrey, ten však vo volebnom dueli s Richardom Nixonom prehral.
Rovnako ako to bolo pri atentáte na Johna F. Kennedyho, bola aj Róbertova smrť okamžite opradená rôznymi konšpiračnými teóriami, predovšetkým domnienkou, že sa na scéne nachádzal ďalší skrytý strelec.
Priebeh atentátu
náhľad|Robert Kennedy hovorí o škole s malým Rickym Taggartom (New York, predvolebná kampaň 1966) Štyri hodiny po skončení sčítania hlasov v Kalifornii Kennedy ohlásil svoje víťazstvo v primárkach za Demokratickú stranu. Približne o 00.15 hod v noci (5. júna), sa Kennedy vydal do hotela Ambassador v losangelskom okrsku Mid-Wilshire, aby sa tu stretol s ľuďmi, ktorí ho podporovali v kampani. Toho času bola ochrana tajnej služby poskytovaná iba prezidentovi, nie kandidátom na tento post. Kennedyho telesná stráž bola zabezpečovaná len jedným bývalým agentom FBI Williamom Barrym a dvoma neoficiálnymi bodyguardami, ktorí boli bývalými profesionálnymi atlétmi. Počas kampane sa Kennedy často dostával do blízkeho kontaktu s ľuďmi, pričom bolo bežné, že ho ľudia v zápale emócií objímali alebo sa ho snažili dotknúť. Keď Kennedy skončil svoju reč k straníckym kolegom, mal v pláne prejsť konferenčnou miestnosťou a v inej časti hotela sa stretnúť s ďalšími kolegami z kampane. Keďže sa však rýchlo blížila tlačová uzávierka novín, vyžiadali si novinári tlačovú konferenciu. Kennedyho pobočník Fred Dutton mu navrhol, aby vynechal ďalšie stretnutie a rovno prešiel cez kuchyňu a špajzu do konferenčnej miestnosti pre tlač. Po skončení tlačovej konferencie sa Kennedy vydal k východu, načo ho však William Barry zastavil a povedal mu: „Nie, došlo k zmene, pôjdeme tadiaľto“. Barry sa spoločne s Duttonom snažili Kennedymu zabezpečiť voľný priechod cez ľavé lietacie kuchynské dvere. Ale Kennedy, ktorý bol okamžite obklopený davom prizerajúcich, omylom nasledoval hotelového nosiča Karla Ueckera cez zadný východ.
Kennedy sa spýtal Romera: „Je všetko v poriadku, OK?“ A Romero odpovedal: „Áno, áno, všetko bude v pohode.“ Tento okamih zachytili reportér časopisu Life Bill Epridge a Los Angeles Times Boris Yaroe a nasnímaná fotografia sa stala ikonou celej tejto udalosti Kennedyho manželka Ethel stála mimo dav okolo stojacich ľudí a snažila sa privolať nejakú pomoc. Za chvíľu bola privedená k svojmu manželovi a kľakla si k nemu. Otočil hlavu a snažil sa na ňu pozrieť-. Za niekoľko minút dorazila záchranná služba, naložila Kennedyho na nosidlá, chvíľu potom upadol Kennedy do bezvedomia. Bol prijatý v neďalekej nemocnici Central Receiving Hospital, kam už dorazil takmer v stave klinickej smrti. Jeden z doktorov potľapkal Kennedyho po tvári a volal: „Bob, Bob“, zatiaľ čo druhý vykonával masáž srdca. Keď došlo k obnoveniu činnosti srdca, požičali doktori šokovanej manželke stetoskop, aby si mohla vypočuť, že srdce jej manžela opäť bije O 30 minút neskôr bol Kennedy prevezený do nemocnice Good Samaritan Hospital, kde bol operovaný.
Hárem
Hárem môže byť:
Atentát na Roberta Francisa Kennedyho
Priebeh atentátu
Operácia začala o 3.12 hodine v noci a trvala tri hodiny a štyridsať minút. O desať a pol hodiny neskôr, v stredu o 17.30, oznámil tlačový hovorca Frank Mankiewicz, že lekári robia, čo je v ich silách, aby zabránili celkovému zlyhaniu organizmu; Kennedyho zdravotný stav však zostal kritický.
Kennedy ho zasiahli tri strely. Jedna z guliek, vystrelená zo vzdialenosti cca, prešla jeho pravým uchom a rozmetala úlomky lebečnej kosti do mozgu. Ďalšie dve strely prešli pravým ramenom, pričom jedna vyletela von hruďou a druhá sa zasekla medzi krčnými stavcami. Aj cez veľkú snahu odstrániť úlomky lebky z mozgu a vybrať uviazlo guľku, zomrel Kennedy vo štvrtok o 01.44 hod, teda takmer 26 hodín po streľbe. Zanedlho po útoku, hoci fyzicky nezranená, sa psychicky zrútila Kennedyho veľká obdivovateľka, speváčka Rosemary Clooney.
Atentátnik
Sirhan Sirhan bol silne antisionisticky zameraným človekom, ktorého diár, nájdený počas vyšetrovania, obsahoval okrem iného vetu: „Moja túžba odstrániť Kennedyho sa postupne stáva neochvejnú posadnutosťou. RFK musí zomrieť, RFK musí byť zabitý. RFK musí byť zavraždený... RFK musí byť zavraždený pred 8. júnom 1968“. Predpokladalo sa, že tento dátum nebol zvolený náhodou, pretože na tento deň vychádzalo prvé výročie začiatku Šesťdňovej vojny medzi Izraelom a jeho arabskými susedmi. Počas osobnej prehliadky polícia našla v Sirhanovej peňaženke novinový výstrižok s článkom týkajúcim sa Kennedyho podpory Izraelu. Sirhan neskôr uviedol, že potom, čo sa dozvedel o tejto podpore, začal Kennedyho priamo nenávidieť. Neskôr však bola táto teória o motíve kritizovaná a označená za príliš zjednodušenú a neprihliadajúcu na Sirhanove hlbšie pohnútky.
Počas súdneho procesu sa Sirhanovi advokáti snažili poukazovať na jeho zníženú príčetnosť, zatiaľ čo sa ich klient k činu neustále priznával a pri niekoľkých príležitostiach na seba zvaľoval vinu. Sirhan uviedol, že Kennedyho zabil s dvadsať rokov sa hromadiacou zlobou, hoci po svojom odsúdení tvrdil, že si na svoj čin vôbec nepamätá. Sudca však obhajobu na nepríčetnosť neprijal a právnikmi bola neskôr stiahnutá. Sirhan bol 17. apríla 1969 odsúdený k trestu smrti. Roku 1972 bol tento rozsudok Najvyšším súdom Spojených štátov zmiernený na doživotie na základe precedensu Kalifornia vs. Anderson, ktorý spochybnil všetky rozsudky smrti vynesené pred rokom 1972. V roku 2006 bola Sirhanovi už po trinástykrát zamietnutá žiadosť o podmienečné prepustenie a v súčasnosti je uväznený v Kalifornskej štátnej väznici v Corcoran.
Médiá na mieste atentátu
náhľad|Hotel Ambassador v roku [[2004]] V čase streľby vysielal kanál ABC News svoje volebné správy, zatiaľ čo vysielanie stanice CBS už v tú dobu skončilo. Najčerstvejšie dianie bolo zachytené až 21 minút po streľbe. Reportéri, ktorí sa nachádzali v blízkosti miesta činu, mali pri sebe iba diktafóny a fotoaparáty, a bezprostrednej dianie bolo teda zachytené len na audiopásku a film, bez možnosti zaistiť živé vysielanie. ABC bola schopná iba odvysielať strohý fotografický záznam udalosti v hotelovej kuchyni a na rozdiel od NBC a CBS vysielala všetok záznam v čiernobielom obraze. CBS a NBC približne dve hodiny po atentáte odvysielali farebné zábery z miesta činu v kuchyni; táto prestávka bola spôsobená potrebou počkať na vyvolanie filmov v laboratóriu.
Reportér Andrew West zo stanice KRKD zachytil na audiopásku dianie bezprostredne po streľbe, samotnú streľbu sa mu však zachytiť nepodarilo. S použitím magnetofónového záznamníka s prídavným mikrofónom tiež zachytil boj svedkov sa Sirhanom v hotelovej kuchyni, pričom je na páske zreteľne počuť reportérov výkrik na Rafera Johnsona „Zober tú zbraň, Rafer, zober tú zbraň!“ A tiež „Chyť mu (Sirhanovi) prsty a pokojne mu ich zlom, keď budeš musieť, chyť mu ich!“
Počas celého nasledujúceho týždňa odvysielala NBC celkom 55 hodín záznamu a spoločne s ABC a CBS zaplnili tieto tri stanice takmer celý svoj vysielací čas informovaním o atentáte a dianí po ňom.
Teórie o atentáte
Rovnako ako tomu bolo pri atentáte na Johna Fitzgeralda Kennedyho, aj smrť Roberta Kennedyho sa stala predmetom rozsiahlych analýz. Niekoľko účastníkov oficiálneho vyšetrovania a jednotlivcov vyslovili odlišné mienky na priebeh atentátu alebo aj zásadný nesúhlas s niektorými závermi vyšetrovateľov.
Zapojenie CIA
V novembri bol na televíznej stanici BBC odvysielaný počas programu Newsnight film režiséra Shana O’Sullivana, v ktorom bola vyslovená domnienka, že sa niekoľko agentov CIA pohybovalo v čase atentátu v blízkosti miesta činu. Traja muži, ktorí boli zachytení na fotografiách a filmovom materiálu, boli neskôr svojimi bývalými kolegami identifikovaní ako agenti CIA – išlo o starších dôstojníkov, ktorí pracovali v hlavnej proticastrovskej centrále v Miami. Prvým z nich bol veliteľ operácií David Morales, ďalej potom veliteľ námorných operácií Gordon Campbell a veliteľ oddelenia pre psychologický boj George Joannides.
Film navyše obsahoval interview s Moralesovým bývalým tajomníkom Robertom Waltonom, ktorý ho vraj počul hovoriť vetu: „Bol som práve v Dallase, keď sa nám podarilo dostať toho skurvysyna a tiež som bol v Los Angeles, keď sme dostali toho malého bastarda.“ O’Sullivan tiež uviedol, že CIA odmietla podať akékoľvek pripomienky týkajúce sa vyššie uvedených agentov. V relácii bolo tiež povedané, že Morales bol známy svojou hlbokou zlosťou voči Kennedyovcom kvôli fiasku počas invázie v Zátoke svíň.
Na základe ďalších výskumov O’Sullivan neskôr nakrútil ďalší dokument RFK musí zomrieť. Film spochybňuje niektoré predchádzajúce závery, napríklad osoba Gordona Cambpella mala byť v skutočnosti Michaelom D. Romanom, už zosnulým zamestnancom Bulova Watch Company, ktorý sa v čase atentátu pohyboval v hoteli Ambassador.
Druhý strelec
Charakter zranení na tele RFK napovedá, že útočník stál pri streľbe za ním, niektorí svedkovia však uviedli, že Sirhan stál čelom k nemu. Vzniklo teda podozrenie, že fatálny zásah v oblasti hlavy bol spôsobený iným strelcom. Táto teória bola navyše podporená patológom Thomasom Noguchim. Niektorí ďalší svedkovia uviedli, že ako sa Sirhan blížil, otočil sa práve Kennedy smerom doľava, aby si s niekým potriasol rukou a Sirhanovi tak nastavil svoj pravý bok. V roku 2008 bolo zverejnené svedectvo Johna Pilgera, ktorý je tiež presvedčený, že na Kennedyho musel strieľať ďalší strelec. Počas opätovného prešetrovanie prípadu v roku 1975 nariadil Najvyšší súd Spojených štátov, aby bola vykonaná špeciálna rekonštrukcia útoku, ktorá by mala preskúmať možnosť útoku druhého strelca. Odborníci poverení touto úlohou však vo svojom závere vyslovili názor, že žiadny zo svedkov neposkytol dostatočne dôveryhodný dôkaz potvrdzujúci túto teóriu.
V roku 2008 boli audiozáznamy opätovne preskúmané novinárom Stanislawom Pruszynskim, ktorý sa vo svojich záveroch opiera o názor forenzného detektíva Philipa van Praaga. Van Praag tvrdí, že na audiozáznamoch je počuť celkom trinásť výstrelov, Sirhanov revolver mal však zásobník iba na osem nábojov. Hoci tento záver silne podporuje hypotézu o druhom strelcovi, iný prieskum potvrdil, že v skutočnosti bolo vystrelených len osem rán.
Dozvuky udalosti a odkaz
Po vykonanej pitve bolo Kennedyho telo prevezené do katedrály svätého Patrika v New Yorku, pričom sa s ním až do pohrebu 8. júna prišli naposledy rozlúčiť tisíce ľudí. Jeho brat Ted Kennedy sa s ním rozlúčil slovami:
Ihneď po zádušnej omši boli Kennedyho pozostatky prevezené zvláštnym vlakom do Washingtonu DC, pričom veľkú časť trate a stanice lemovali davy ľudí, ktorí mu počas tranzitu naposledy vyjadrovali úctu. Robert Kennedy bol pochovaný v blízkosti hrobu brata Johna na Arlingtonskom národnom cintoríne.
Po tomto atentáte vydal Kongres Spojených štátov nariadenie, že všetci prezidentskí kandidáti musia byť odteraz chránení tajnou službou. Ostatným kandidátom na prezidenta (v roku 1968) boli na priamy príkaz prezidenta Johnsona pridelení agenti tajných služieb.
Voľby v roku 1968
náhľad|Hrob Roberta Kennedyho na Arligtonskom národnom cintoríne Vo chvíli svojej smrti bol Kennedy, čo sa týka podpory delegátov, za svojím rivalom Humphreyom. Táto skutočnosť ale mnohých neodradila od domnienky, že by Kennedyho víťazstvo v kalifornských primárkach znamenalo aj jeho celkové víťazstvo. Primárky sa totiž toho roku konali iba v trinástich štátoch a mnohí delegáti by sa teda mohli podľa svojho uváženia rozhodnúť pre Kennedyho. Niektorí historici sa domnievajú, že Kennedyho všestrannosť a charizma by mu takmer určite zabezpečili jeho nomináciu Demokratickou stranou. Historik Michael Beschloss a dopisovateľ denníka The New York Times Tom Wicker sa však domnievajú, že by súhrn týchto vlastností Kennedymu k nominácii nestačil. Viceprezident Humphrey, ktorý bol nakoniec za Demokratickú stranu nominovaný, prehral veľmi tesným rozdielom s republikánom Richardom Nixonom.
Odraz udalosti v kultúre
Atentátom na Roberta Kennedyho bolo inšpirovaných niekoľko kníh a celovečerných filmov. Jedným z nich je film od režiséra Emilia Esteveza z roku 2006, ktorý bol v Česku premietaný pod názvom Bobby (atentát v Ambassadore). Tento film zachytáva fiktívnym spôsobom posledné hodiny pred atentátom a rozoberá osudy i starosti jednotlivých postáv, ktoré sa v osudný okamih stali svedkami atentátu v hoteli Ambassador. Je v ňom tiež využitý rad autentických archívnych záberov, ktoré zachytávajú Kennedyho predvolebnú kampaň, niektoré vybrané verejné prejavy a taktiež bezprostredné dianie v čase atentátu.
Ďalším známym celovečerným filmom je RFK z roku 2002 od režiséra Roberta Dornhelma, ktorý mapuje posledných päť rokov Róbertovho života. Dej filmu sa začína roku 1963 v okamihu smrti jeho brata, Johna Kennedyho a končí Róbertovou smrťou v hoteli Ambassador v roku 1968. Film rozpráva o jeho traume z bratovej smrti, o úspešnej snahe vystúpiť z jeho tieňa a o jeho úspešnej kampani v primárkach za Demokratickú stranu.
Roku 2003 bol v spoločnej koprodukcii Francúzska, Austrálie, Dánska a Švédska natočený dokumentárny film s názvom Bob Kennedy – muž, ktorý chcel zmeniť Ameriku. Film bol režíroval Patrick Jeudy a zaoberá sa otázkou čo urobili John a Robert Kennedyovci tak zlé, že museli byť obaja v rozmedzí piatich rokov nemilosrdne zavraždení. Dokument tiež hovorí o nádeji s ktorou Američania po smrti JFK vzhliadali k Robertovi Kennedymu, pričom tieto nádeje spolu s jeho násilnou smrťou vyhasli.
Ku knihám v slovenskom jazyku, z ktorých možno získať podrobnejšie informácie o atentáte a osobe Roberta Kennedyho, patrí napríklad Dynastia Kennedyovcov od Stanislava Budína alebo kniha s názvom Kennedyovci od Henricha Volka.
Seranville
Seranville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Jean Clair
Jean Clair, vlastným menom Gérard Régnier, (* 20. október 1940, Paríž, Francúzsko) je francúzsky historik umenia a spisovateľ. Pôsobil ako riaditeľ Picassovho múzea. Od mája 2008 je členom Francúzskej akadémie.
Seranville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Cogny (Rhône)
Cogny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moyuta (sopka)
Moyuta je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v juhovýchodnej časti Guatemaly v departmente Jutiapa, asi 30 km severovýchodne od pobrežia Pacifiku. Vrchol vulkánu tvorí trojica lávových dómov andezitového zloženia, jej svahy sú posiate početnými troskovými kužeľmi. Vek poslednej erupcie nie je známy, na severnom a južnom svahu sa nachádzajú aktívne fumaroly a horúce pramene.
Riccardo Giacconi
Riccardo Giacconi (* 6. október 1931, Janov, Taliansko† 9. december 2018, San Diego, Kalifornia, USA) bol taliansky fyzik a astronóm žijúci v USA, ktorý položil základy röntgenovej astronómie.
Le Theil-en-Auge
Le Theil-en-Auge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Riccardo Giacconi
Za objav kozmických zdrojov röntgenového žiarenia dostal v roku 2002 Nobelovu cenu za fyziku. V tom istom roku dostali Nobelovu cenu za fyziku aj Raymond Davis a Masatoši Košiba. Bol nositeľom aj viacerých ďalších vedeckých ocenení, napríklad Wolfovej ceny za fyziku (1987).
Le Theil-en-Auge
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 176 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jean-Louis Guez de Balzac
Jean-Louis Guez de Balzac (* 31. máj 1597, Angoulême, Francúzsko - † 8. február 1654, Angoulême) bol francúzsky spisovateľ, prezývaný reštaurátor francúzskeho jazyka. Prispel k reforme francúzštiny.
Festival Chorobná
Festival Chorobná je názov albumu skupiny Horkýže slíže z roku 2001. Je to prvý radový album na značke EMI a zároveň posledný, na ktorom hrá pôvodný bubeník Martin Košovan.
Jean-Louis Guez de Balzac
Životopis
Bol synom starostu v Angoulême, Jeana Louisa Gueza, ktorý povýšil do šľachtického stavu a k menu pridal prídomok de Balzac podľa léna na brehu rieky Charente, kde postavil svoj zámok.
Festival Chorobná
Album je koncipovaný ako fiktívny festival, obal albumu taktiež popisuje údajné skupiny, ktoré hrajú jednotlivé piesne (napriek tomu, že v skutočnosti každú skladbu hrá Horkýže Slíže). Výnimkou je Ray Corte, skutočná skupina, ktorá hosťuje v piesni Chrobák (v tejto skupine kedysi pôsobil aj neskorší bubeník Horkýže Slíže, Marek Viršík).
Jean-Louis Guez de Balzac
Životopis
Jeho domýšľavá povaha sa zle vyrovnávala s týmito neustálymi útokmi a preto odišiel do ústrania na svoj zámok pri Angoulême. Tu pokračoval v korenšpodencii so svojimi parížskymi priateľmi.
V roku 1634 sa stal jedných zo zakladajúcich členov Francúzskej akadémie.
Na konci svojho života odišiel do konventu kapucínov v Angoulême. Nemocnici v Angoulême odkázal 12 000 livrov.
Hrádocké arborétum
Hrádocké arborétum je arborétum v Liptovskom Hrádku.
Základné informácie
Je najvyššie položeným arborétom v Strednej Európe a napriek malej rozlohe / 7,24 ha / obsahuje tretie najrozsiahlejšie dendrologické zbierky na Slovensku /Približne 800 taxónov/. V arboréte sa nachádzajú jedinečné taxóny z našej a svetovej dendroflóry / Severná Amerika, Ázia, Eurázia /, ktoré sú v Červených knihách viacerých štátov, a ktoré sú v rámci Európy na severnom okraji svojho prirodzeného areálu rozšírenia (klokoč, mechúrnik, chvojník a pod.).
4784 1984 DF1
4784 1984 DF1 je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil Henri Debehogne 28. februára 1984.
Hrádocké arborétum
Dejiny arboréta
Arborétum bolo založené roku 1886 Rudolfom Benkom, riaditeľom novozaloženej Horárskej školy v Liptovskom Hrádku o pôvodnej výmere 27,17 ha. Dnešná lesnícka škola je jej pokračovateľkou. Prvé cudzokrajné dreviny boli tu dovezené z botanickej záhrady v Banskej Štiavnici. Úpadok arboréta sa začal výrazne prejavovať v druhej polovici 20. storočia, kedy bolo časť porastov vyrúbaných a na ich mieste sa začali rozvíjať bytové sídliská na ulici Fraňa Kráľa a v Belianskej štvrti.
Súčasnosť
V súčasnosti sa o arborétum starajú študenti Strednej lesníckej školy, ktorí tu vykonávajú prax. Pre nedostatok financií však nemá zamestnancov, ktorí by sa oň starali v takej miere, ako sa to dialo v minulosti. V reportáži istej súkromnej televízie dokonca odvysielali reportáž o probléme s krádežou mladých rastlín, ako napríklad ginko. Arborétum je od roku 1982 vyhlásené za Chránený areál a Národnú kultúrnu pamiatku.
Nieuwstadt
Nieuwstadt je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 3 100 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Nieuwstadte sa hovorí nárečím limburčiny.
Beloslav Riečan
Prof. RNDr. Beloslav Riečan, DrSc. (* 10. november 1936, Žilina† 13. august 2018, Banská Bystrica ) bol významný slovenský matematik. Venoval sa teórii miery a integrálu, teórii pravdepodobnosti a usporiadaných množín.
Životopis
V roku 19421946 navštevoval Cvičnú školu pri Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici, 19461953 študoval na gymnáziu a na strednej chlapčenskej škole v Banskej Bystrici, 19531958 absolvoval štúdium na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, 1965 CSc., 1967 doc., a RNDr., 1979 DrSc., 1981 prof. Pôsobil na Stavebnej fakulte SVŠT v Bratislave ako asistent, odborný asistent a docent (19581971), ako docent na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19721979), ako docent a profesor na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19801985, dekan 19901991), na Vysokej vojenskej technickej škole v Liptovskom Mikuláši ako profesor (19851989) a na Matematickom ústave SAV v Bratislave ako vedúci vedecký pracovník a riaditeľ (19921998). Od roku 1998 pôsobil na Fakulte prírodných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici ako profesor, od 2001 ako vedúci Katedry matematiky.
Profesor Riečan bol aktívnym členom spoločenstva Evanjelickej cirkvi a.v. Venoval sa aj hre na organ, bol organistom v evanjelickom kostole v Banskej Bystrici. V roku 1984 viedol semináre Matematika a hudba.
Bol autorom viacerých monografií, vysokoškolských učebníc a vysokoškolských skrípt, stredoškolských učebníc a učebných pomôcok, popularizačných kníh a televíznych scenárov. Publikoval vedecké štúdie, odborné články, publicistické príspevky. Bol držiteľom mnohých medailí univerzít, akadémií a rôznych ďalších organizácií.
Ocenenia
V roku 2002 mu prezident Rudolf Schuster prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Jevgenij Viačeslavovič Kurilin
Jevgenij Viačeslavovič Kurilin, (* 3. január 1979, Minsk) je bieloruský hokejový útočník.
Klubový hokej
Od sezóny 2006/07 odohral dva kompletné roky v mužstve Dinamo Minsk, v priebehu tretieho prestúpil do tímu Junosť Minsk.
Reprezentácia
Reprezentoval na majstrovstvách sveta 2006, 2007 a 2008.
Margaret Rhea Seddonová
Margaret Rhea Seddonová (* 8. november 1947, Murfreesboro, Tennessee, USA) je americká lekárka a bývalá kozmonautka z raketoplánov.
Mladosť a výcvik
Po základnej a strednej škole (Central High School, Murfreesboro) v roku 1970 vyštudovala univerzitu v Berkeley, odbor fyziológia a doktorát medicíny obhájila na univerzite v Tennesse (University of Tennessee, College of Medicine) v roku 1973. Potom bola zamestnaná v nemocnici v Memphise. Odtiaľ bola vybraná roku 1978 ešte slobodná do NASA k oddielu pripravujúcich sa kozmonautov. Neskôr sa vydala, manželom je o rok starší astronaut Robert Lee Gibson.
Lety do vesmíru
Po prvýkrát letela na palube raketoplánu Discovery s misiou STS-51-D, spoločne so šiestimi ďalšími kozmonautmi, medzi ktorými bol aj senátor Jake Garn, ďalej Karol Bobko, Donald Williams, Stanley Griggs, Jeffrey Hoffman a technik firmy McDonnell Douglas Charles Walker. Štartovali na Floride z mysu Canaveral. Na obežnej dráhe vypustili družicu Anik C-1 (známa pod názvom Telesat 9) a druhú Leasat 3. Druhá družica však po vypustení nezačala fungovať aj napriek množstvu pokusov kozmonautov ju opraviť. Každý taký nezdar ovplyvnil finančný výťažok letu, let teda z tohto pohľadu nepatril medzi úspešné.
Druhá expedícia bola s raketoplánom Columbia a zamerala sa na biologické experimenty v laboratóriu Spacelab, na palube boli desiatky potkanov, medúz. Posádku misie STS-40 tvorili títo kozmonauti: veliteľ Bryan O'Connor, pilot Sidney Gutierrez, letoví špecialisti James Bagian, Tamara Jerniganová, Margaret Seddonová a vedeckí pracovníci dr. Millie Hughes-Fulfordová a dr. Francis Gaffney. Expedícia bola úspešná.
Svoj tretí let absolvovala v misii STS-58 na jeseň roku 1993. Bola na palube raketoplánu Columbia, ktorého posádku tvorili John Blaha, Richard Searfoss, Margaret Seddonová, William McArthur, David Wolf, Shannon Lucidová a Martin Fettman. Na palube so sebou vyviezli 48 pokusných hlodavcov, celý program bol venovaný biologickým skúmaním ľudí a potkanov pri záťaži a pokusoch vo vesmíre. Aj táto výprava pristála na základni Edwards Air Force Base s veľkou kulisou prizerajúcich sa divákov.
Počas svojich 3 letov strávila vo vesmíre 30 dní, je zaregistrovaná ako 163. kozmonaut Zeme a siedma zo žien v kozme.
Dejiny Malty
Dejiny Malty začínajú v piatom tisícročí pred Kr. Malta bola vtedy osídlená neznámym národom, o ktorého prítomnosti svedčia iba stavebné pamiatky. Približne od 2000 pred Kr. bola Malta osídlená po druhýkrát. V priebehu ďalšieho vývoja sa na ostrove vystriedali Feničania, Kartágo, Rím, Byzantská ríša, Arabi, Normani, vládcovia Kastílie, johaniti, Napoleon, v novšom období potom Briti, pre ktorých sa Malta v obidvoch svetových vojnách stala neoceniteľnou základňou v Stredozemnom mori.
Megalitické obdobie (asi 5200 pred Kr. až 2500 pred Kr.)
náhľad|[[Hagar Qim]] Toto obdobie, nazývané podľa pamiatok tzv. megalitickej kultúry, v odbornej literatúre sa zaraďuje aj pod pojem neolit; na Malte sa delí na niekoľko fáz, podľa štýlu chrámov a ďalších nálezov. Obyvateľstvo neznámeho pôvodu, ktoré Maltu osídlilo pravdepodobne zo Sicílie a žilo v matriarchálnej spoločnosti, zanechalo okrem zvyškov svojich obradných chrámov aj keramiku (tzv. sivá a červená skorbská fáza) a sošky.
O účele chrámov sa viedli dlhé diskusie. Dnes sa vychádza z toho, že ide o obradné, sakrálne stavby, ktoré plnili okrem iného aj úlohu sprostredkovania veštieb. Sú zachované aj obradné oltáre a obetné priestory. Pôdorys chrámov sa časom menil, väčšinou ide o eliptické, trocha konkávne a spolu spojené miestnosti; predpokladá sa, že miestnosti boli pokryté strechou (drevené trámy, dosky). Vznik najstarších sa datuje do obdobia okolo roku 4100 pred Kr.. Poznáme asi 45 týchto stavieb, ale iba päť z nich je dobre zachovaných.
náhľad|[[Mnajdra]]
Po tomto období, asi od 2500 do 2000 pred Kr., bolo súostrovie Malty neobývané. Existencia a náhly zánik pôvodného obyvateľstva sú dodnes záhadné; okrem jeho chrámov (a zvyšku jedného osídlenia) sa nedochovali ani mýty a báje.
Bronzová doba (asi 2000 pred Kr. až 1000 pred Kr.)
Niekedy začiatkom druhého tisícročia pred Kr. začína druhé osídlenie Malty. Podľa dodnes neoverenej teórie sa aj toto osídlenie uskutočnilo zo Sicílie. Obyvateľstvo prináša na ostrov kov a zbrane.
Z tohto obdobia pochádzajú dodnes záhadné koľajnice, po anglicky cart ruts, najznámejšie z nich sú takzvané Claphamské križovatky (Clapham Junction) na juhu ostrova Malty. Ide o paralelne vedúce stopy, vyryté do tvrdej vápencovej skaly, až 40 cm hlboké s rozstupom medzi 110 a 130 cm; stopy sa križujú a spájajú. O ich účele existuje niekoľko teórii, najznámejšie, aj keď stále neoverené, sú dve: dopravný systém a zavlažovacie zariadenie.
Feničania a Kartágo (1000 pred Kr. až 218 pred Kr.)
Okolo roku 1000 pred Kr. obsadili Maltu Feničania a dali jej meno Malet (v preklade: útočisko, útulok), Gozo sa nazýval Gaulos. Ich kolónia sa skoro stala významným strediskom obchodných ciest v Stredomorí.
Po roku 800 pred Kr. prevzala fenická kolónia Kartágo nadvládu nad západným Stredomorím a tým aj nad Maltou. Púni, ako Feničanom z Kartága hovorili Rimania, naďalej silno ovplyvnili kultúru a jazyk na Malte. Helénskou kolonizáciou Malta ovplyvnená nebola.
Rím, Góti a Byzantská ríša (218 pred Kr. až 870)
V druhej púnskej vojne bola Malta v roku 218 pred Kr. obsadená Rímom (z tohto obdobia pochádza názov Melita). Malta prosperuje, v druhom storočí postupuje prijatie kresťanstva miestnym obyvateľstvom, aj keď podľa miestnej tradície kresťanskú vieru priniesol už sv. Pavol pri svojom stroskotaní v roku 60. Najmä z tretieho storočia pochádzajú[ rímske vily, kúpele, akvadukty, katakomby a cestná sieť.
Po medzivládí Vandalov a Ostrogótov (od piateho storočia) pripadla Malta v roku 533 Byzantskej ríši, v dôsledku úpadku ríše však zaniká aj jej hospodársky význam.
Johaniti (1530 až 1798)
thumb|230px|Malta v 17. storočí Začiatkom 16. storočia je Stredomorie stále viac ohrozované arabskými nájazdmi a Osmanskou ríšou, ktorá preniká až na Balkán. Pred ňou odchádza z ostrova Rodos rád Johanitov (Rád rytierov Sv. Jána v Jeruzaleme). Kráľ Karol V. im venuje Maltu. Johaniti sa tu v roku 1530 usadia (neskôr sú známi aj ako Maltézski rytieri resp. Maltézsky rád) a majú chrániť Európu pred vpádom Osmanskej ríše.
Nasleduje mnoho osmanských prepadov, najmä takzvané "Veľké obliehanie" v roku 1565 vojskom sultána Sulejmana I. Po štvormesačnom obliehaní a niekoľkotýždennej bitke sa iba za cenu obrovských strát podarilo osmanské vojská odraziť. Vtedy zakladá veľmajster Jean de la Valette po ňom nazvané mesto a pevnosť Valletta. Johaniti budujú ďalšie pevnosti a mestá, z tohto obdobia sa zachovalo aj veľa palácov, chrámov a kostolov na celom ostrove. Johaniti aj silno ovplyvnili prístup obyvateľstva ku katolíckej viere.
V júni roku 1798 kapituloval rád Johanitov pred vojskom Napoleona Bonaparte, ktorý Maltu obsadil pri svojom tiahnutí do Egypta; Maltézsky rád sa potom usadil v Ríme.
Britská korunná kolónia (1800 až 1964)
Už v roku 1800 obsadili Maltu britské vojská. Briti ignorovali uznesenia Amienského mieru (1802), podľa ktorého mal ostrov pripadnúť naspäť Francúzom, a dosiahli v Parížskom mieri v roku 1814 definitívneho začlenenia Malty do svojej ríše.
Počas tohto obdobia začína industrializácia ostrova (o. i. prístavy britského námorníctva), do platnosti vstupuje prvá ústava (1849), je založený úrad arcibiskupa (1858), v roku 1921 je zvolený prvý maltézsky parlament a Malta získava čiastočnú samosprávu; okolo roku 1900 žilo na Malte 180 000 obyvateľov.
Už počas prvej svetovej vojny hrá Malta významnú úlohu pre britskú armádu (Malta vtedy dostala pomenovanie „nemocničná sestra Stredomoria“). Známa je však aj ako „nepotopiteľná lietadlová loď“ počas druhej svetovej vojny, keď v roku 1940 dochádza k systematickému a ťažkému bombardovaniu celého ostrova talianskym a nemeckým letectvom z neďalekej Sicílie a k dlhej blokáde ostrova (‚druhé veľké obliehanie‘). V apríli 1942 je Malte za zásluhy udelený Jurajov kríž, ktorý dodnes zdobí vlajku a štátny znak Malty.
Nezávislosť (od roku 1964)
21. septembra 1964 získava Malta nezávislosť, hlavou štátu zostáva britský panovník, zastupovaný guvernérom. 13. decembra 1974 sa Malta vyhlasuje za republiku s voleným prezidentom ako hlavou štátu, zostáva však členom britského Spoločenstva národov (Commonwealth of Nations). Na čele vlády stojí do roku 1984 Dom Mintoff, pod jeho vedením dochádza ku konfliktom s cirkvou, k zavretiu veliteľstva organizácie NATO, k odchodu britských jednotiek a k vyhláseniu neutrality. Medzi rokmi 1984 a 1987 stál na čele maltskej vlády Karmenu Mifsud Bonnici, avšak v roku 1987 Labour Party prehrala voľby a vládu prevzala Nacionalistická strana v ktorej čele stál Edward Fenech Adami. Bol nepretržite premiérom, s jediným krátkym prerušením v rokoch 1996 až 1998, keď znova vládla Labour Party (premiérom bol Alfred Sant). Od jesene 1998 až do augusta 2004 je na Malte stále jednofarebná vláda Nacionalistickej strany, od jari 2004 je jej predsedom Lawrence Gonzi, ktorý je aj premiérom. Edward Fenech Adami bol zvolený za prezidenta. 1. mája 2004 vstupuje Malta do Európskej únie.
Studenec (okres Levoča)
Studenec je obec na Slovensku v okrese Levoča.
Nachádza sa v údolí, ktoré obklopujú Levočské vrchy, Branisko a Slovenské rudohorie. V minulosti to bola roľnícka obec.
Dejiny
Názov obce sa menilo trikrát - najprv nemecky Kallbach, neskôr maďarsky Kolbachy, resp. Hydekpatak, a nakoniec dostala meno Studenec. Pomenovanie obce sa vzťahuje na „studený“ potok, ktorý cez Studenec preteká.
Studenec od svojho vzniku dvakrát vyhorel.
Alföld
Alföld (-po maďarsky) môže byť:
Kýže sliz
Kýže sliz je piaty štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Horkýže Slíže. Je to komerčne najúspešnejší album, ktorý preslávil skupinu.
Coise
Coise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Plavecký hrad
Plavecký hrad (-normovaný názov ; iné názvy: hrad Plavec, historicky podľa jeho pôvodného vlastníka: Detrekov kameň) je zrúcanina hradu, ktorá sa nachádza nad obcou Plavecké Podhradie na kopci Pohanská v národnej prírodnej rezervácii Pohanská na západnom úpätí Malých Karpát.
Doložené názvy
K tvaru Plavec: Plosenstein, Castrum Plawcz
K tvaru Detrekov Kameň: Detrech, Detruh, Detrekö, Detrekövár
Dejiny
Ako väčšina stredovekých hradov na území dnešného Slovenska, aj Plavecký hrad vznikol v rámci vlny výstavby nových hradov po mongolskom vpáde do Uhorska. Z retrospektívnej listiny Ondreja III. z roku 1291 sa dozvedáme o darovaní zeme Kuchyňa Belom IV. Detrichovi, synovi bratislavského richtára Kunta.
Ten pravdepodobne z iniciatívy kráľa na tomto území postavil hrad. Presný rok jeho vzniku nepoznáme, bolo to pravdepodobne v 50. až 60. rokoch 13. storočia. Vieme, že existoval už v roku 1273, keď sa pod ním odohrala bitka medzi uhorským vojskom a vojskom Přemysla Otakara II.
Hrad vznikol ako kráľovská pohraničná pevnosť medzi rokmi 1256 až 1273. Od roku 1398 bol majetkom Stibora zo Stiboríc. Do 16. storočia ho vlastnili grófi zo Svätého Jura a Pezinka, potom Serédyovci, 15531575 Fuggerovci, po nich Balašovci. V čase, keď patril hrad Štefanovi Balašovi, v rokoch 1579 až 1584 na hrade fungovala jedna z prvých kníhtlačiarní na Slovensku. Z produkcie protestantnského spisovateľa a cirkevného hodnostára Petra Bornemisu vyšli na Plaveckom hrade kalendáre, biblie, spevník a iné tlače.
Od 1641 nepretržite až do 20. storočia boli jeho vlastníkmi Pálfiovci. V druhej polovici 16. storočia hrad prestavali na renesančnú pevnosť s dolnými nádvoriami. Postupne ho znovu opevňovali a udržiavali aj v priebehu 17. storočia, keď ho doplnili o nové delové bašty. V roku 1706 ho poškodilo cisárske vojsko, ktoré ho dobylo od povstalcov. Odvtedy ho už neobnovili. Sídlo panstva prešlo v polovici 17. storočia do Malaciek.
Na hrade prebiehajú konzervačné práce.
Zaujímavosti v okolí
V okolí hradu sa nachádzajú aj ďalšie pamiatky a zaujímavosti. Na rovnakom vrchu sa nachádza hradisko Pohanská. Pri severnom úbočí vrchu sa nachádza Plavecká jaskyňa. Na južnom úpätí vrchu Pohanská sa nachádzajú zvyšky obvodových múrov zaniknutého kláštora. V Plaveckom podhradí sa nachádza tiež renesančný kaštieľ.
Prístup
Prístup na hrad je možný z dvoch miest.
Elpénor
náhľad|Odyseus a jeho druhovia pri návšteve čarodejnice Kirky, autor:[[Jan van Bijlert (cca 1597/1598–1671)]] Elpénor alebo Elpénór je v gréckej mytológii vojak ithackéko kráľa Odyesa. Elpénor bol vo vojne proti Tróji najmladším vojakom ithackého kráľa Odysea. Aj keď nepatril medzi lepších bojovníkov a ani rozumom príliš nevynikal, vojnu šťastne prežil.
Spolu s Odyseom potom prežíval dlhú a strastiplnú cestu domov. Príčinou týchto strastí bol hnev boha Poseidóna za smrť Palaméda, ktorú mu vraj spôsobil Odyseus z pomsty za to, že ho prinútil odísť do trójskej vojny.
Keď však na ceste prišli na ostrov Aiaia, na ktorom bývala čarodejnica Kirké, šťastie Elpénora opustilo. Po pohostení, ktoré Kirké Odyseovi a jeho mužom prichystala, vyliezol premožený vínom na rovnú strechu jej domu, aby si tam trocha pospal. Zobudil sa až na hlasy svojich druhov, ktorí boli na odchode a keďže zabudol, že je na streche, rozbehol sa za nimi a pri páde zo strechy sa zabil.
Odyseus sa neskôr po ceste do vlasti dostal na prah podsvetia, kde stretol ducha Elpénora, ktorý ho pri bezútešnom poletovaní prosil, aby dal jeho telo spáliť a pochovať, lebo ináč nemôže odísť do ríše mŕtvych. Odysea ešte požiadal, aby mu na hrob položil jeho veslo. Odyseus jeho prianiu vyhovel. Vrátil sa na ostrov Aiaia a pochoval ho podľa želania.
Homérov opis Odyseovho stretnutia s duchom Elpénora v podsvetí, je cenným dokladom o najstarších gréckych predstavách o posmrtnom živote.
4985 Fitzsimmons
4985 Fitzsimmons je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Claes-Ingvar Lagerkvist 23. augusta 1979.
Bylina
náhľad|Dryádka osemlupienková. Bylina je rastová forma rastlín s nedrevnatejúcou stonkou. Delia sa na efeméry, anuely (jednoročné, tzv. letničky), bieny (dvojročné) a pereny (trvalky).
Letničky v priebehu jedného roka vyrastú zo semena na dospelé jedince, odkvitnú, vytvoria plody a uhynú (napr. fazuľa, kukurica). Dvojročné byliny vytvoria v prvom roku len koreň. Kvitnú a majú plody až nasledujúci rok kedy uhynú (napr. mrkva). Trváce byliny žijú viac rokov, takže kvety a plody vytvárajú viackrát za život. Prežitie viacero sezón im umožňuje aj ukladanie zásob napr. do zhrubnutých koreňov, podzemkov alebo cibúľ.
Džamál Abd an-Násir
Džamál Abd an-Násir (, v egypt. výslovnosti [gämääl äbd en-náser]; iné prepisy Džamál/Gamál Abdal Násir alebo Džamál/Gamál Abd-al-Násir ;* 15. január 1918, Alexandria, Egypt – † 28. september 1970, Káhira) bol egyptský vojak, politik, ideológ panarabského nacionalizmu a prezident od roku 1954 až do svojej smrti roku 1970.
Životopis
Študoval na Káhirskej vojenskej akadémii, kde sa po druhej svetovej vojne stal inštruktorom. V roku 1948 sa zúčastnil vojny proti Izraelu ako major.
Na akadémii začal formovať skupinu revolučne zmýšľajúcich vojakov, ktorá v roku 1949 prijala meno Hnutie slobodných dôstojníkov. Hnutie sa pri vojenskom prevrate 23. júla 1952 zaslúžilo o zosadenie kráľa Fárúka z trónu. V roku 1953 vyhlásili republiku na čele s Muhammadom Nagíbom ako prvým egyptským prezidentom. Nakoľko však išlo o muža, ktorý nemal žiadne potrebné a radikálne plány na rozvoj krajiny, v roku 1954 ho Násir zosadil.
Stal sa v Egypte veľmi populárnym, ako aj v celom arabskom svete o. i. aj pre svoju podporu liberálnych hnutí spod okupácií veľmocami. Po porážke v roku 1967 rezignoval, no napriek tomu mal veľkú podporu vo svojej krajine. Posledné tri roky pred smrťou začal radikálne reformovať egyptskú armádu. Po vážnych zdravotných komplikáciách v roku 1970 zomrel.
Karol Adler
Karol Adler (* 20. marec 1910, Kolta, Slovensko – † 20. december 1944, Dobšiná, Slovensko) bol slovenský protifašistický bojovník a partizánsky veliteľ. Bol vedúci činiteľ viacerých partizánskych oddielov na juhovýchodnom Slovensku počas SNP.
Rudolf Žiak
Mgr. Rudolf Žiak (* 27. máj 1955) je bývalý zamestnanec SIS, slovenský politik, podpredseda strany Hnutie za demokraciu, vedúci odboru SO/RO pre ROP Úradu Prešovského samosprávneho kraja.
Maturoval na umeleckej priemyslovke, špecializoval sa na maľbu a grafiku. V štúdiu pokračoval na Filozofickej fakulte UK v Bratislave.
Pôsobenie v HZDS
Rudolf Žiak bol do roku 1998 šéfom rozviedky SIS. Bolo to v čase, keď bol riaditeľom SIS Ivan Lexa. V rokoch 1998 až 2002 vykonával funkciu podpredsedu HZDS pre zahraničnú politiku. V parlamentných voľbách 2002 bol zvolený za poslanca národnej rady za HZDS. V parlamente bol členom zahraničného výboru. V období rokov 2002 až 2004 bol ako poslanec NR SR pozorovateľom v Európskom parlamente. Bol členom politickej frakcie UEN, kde vykonával funkciu podpredsedu.