cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peter Valušiak
Transarktická výprava
V apríli nasledujúceho roku potom v oblasti Polárneho Uralu a Karského mora trénoval na zatiaľ svoje najvýznamnejšie podujatie - transarktickú výpravu. Osvedčenú zostavu z Antarktídy doplnil ešte ďalší Rus Valera Kochanov sa štvorici podaril v dňoch 23. februára - 20. júna 1998 ako prvým ľuďom v histórii autonómne prejsť, peši a na lyžiach naprieč Arktídou od brehov Ruska cez Severný pól na pobrežie Kanady.
Iné výpravy
V závere roka 2005 Peter Valušiak spolu s Barabášom a Čechmi Zdeňkom Hrubým, Vladimírom Nosekom a Rudolfom Švaříčkom v Antarktíde ako prví prešli od pobrežia pod najvyšší vrchol Mt. Vinson (5140 m) - vystúpili naň Hrubý, Nosek a deň po nich, 5. decembra., aj Valušiak. Výstup bol vyhodnotený Českým horolezeckým zväzom ako výstup roka. Pokus pokračovať sólovo spod Mt. Vinsonu na Južný pól musel Valušiak ukončiť pre nedostatok času. Z výpravy vznikol film Neznáma Antarktída.
Medzitým sprevádzal ďalších dobrodruhov pri výpravách na Severný pól a živil stále myšlienku o prechode Antarktídy. Expedíciu sa mu podarilo pripraviť v roku 2010. Koncom októbra odletel z Kapského Mesta na ľadový aeroport Novolazarevskaja (Antarktída), kde sa začal jeho pokus o najdlhší prechod Antarktídy v jej histórii. Valušiak sa však pri prechode na Antarktické plato po páde do trhliny poranil a musel expedíciu pre zranenie ramena po 3 týždňoch ukončiť.
Do Antarktídy sa vrátil v novembri 2011 spolu s jeho priateľmi, s ktorými po aklimatizčnom výstupe na Antarktické plató absolvoval Last Degree expedíciu na Južný pól.
Súčasnosť
V súčasnosti výpravy stále podniká, dnes už aj ako sprievodca iných dobrodruhov.
Dolina pod Košiare
Dolina pod Košiare je dolina dlhá približne. Je najdlhšou dolinou v Belianskych Tatrách. Vyúsťuje do Ždiarskej doliny vo výške pri Ždiari. Nachádza sa severne od Tatranskej Kotliny.
Potok
Dolinou preteká Tokársky potok, resp. Tokárenský potok.
Turistika
Do doliny nevedú turistické chodníky. Dolina je prísnou prírodnou rezerváciou TANAPu.
Čergov (sedlo)
Čergov  je horské sedlo v pohorí Čergov. Leží nad obcou Fričkovce, približne juhozápadne od Bardejova. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha
Sedlo leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Bardejov a Prešov, na hranici katastrov obcí Fričkovce a Terňa. V okolí sedla sa nachádza nesúvislý lesný porast a križujú sa tu turistické chodníky. V blízkosti stojí niekoľko horských chát.
Back 2 You / Still Grey
„Back 2 You / Still Grey“ je tretí singel austrálskej drum and bassovej skupiny Pendulum. Bol vydaný dňa 22. marca 2004 nezávislým vydavateľstvom Timeless Recordings a bol to prvý a jediný singel vydaný týmto vydavateľstvom. Na skladbe "Still Grey" spolupracoval gitarista Evan Short zo skupiny Concord Dawn a skladba bola zaradená na CD vydanie albumu Hold Your Colour vydané v júni 2005.
Marketing a vydanie
"Back 2 You / Still Grey" bol vydaný 22. marca 2004 ako štandardný 12" singel nezávislým vydavateľstvom Timeless Recordings. Skladba „Still Grey“ bola zaradená na CD vydanie albumu Hold Your Colour, ale neskôr bola nahradená skladbou Axle Grinder, keď bola vydaná reedícia v roku 2007. „Back 2 You“ nebola zaradená na iné vydanie skupiny Pendulum, ale bol na dvoch kompiláciách vrátane Drum & Bass Arena, ktorý mixoval Andy C.
Zoznam skladieb
"Back 2 You" napísali a vytvorili Rob Swire, Paul Harding a Gareth McGrillen. "Still Grey" napísali a vytvorili Rob Swire a Paul Harding.
12" vinylový singel
Personál
Nasledujúci ľudia prispeli k vytvoreniu „Back 2 You / Still Grey“.
Starostovia a nezávislí
V posledných parlamentných voľbách v roku 2021 sa v koalícii s Pirátmi dostali do poslaneckej snemovne a s koalíciou SPOLU (ODS, TOP 09 a KDU-ČSL) vytvorili vládu.
Program
Hnutie podporuje princíp subsidiarity, chce teda, aby o veciach s miestnym dopadom rozhodovali miestne samosprávy. Ďalej ss zasadzuje o celkovú decentralizáciu moci, obmedzenie byrokracie, potieranie korupcie a zneužívanie moci. Podporuje tiež európsku integráciu, kvalitný vzdelávací systém a investície do vedy. V otázkach ekonomiky štátu sa zasadzuje o tržné princípy s nezbytným sociálnym akcentom a nedotknuteľnosť súkromného vlastníctva. V neposlednom rade dbá na ochranu životného prostredia.
Európsky parlament
Starostovia a nezávislí sa zúčastnili volieb do Európskeho parlamentu v roku 2009 spolu s Alternatívou, čo bola koalícia strán ANeO, Demokracia, Klub angažovaných nestraníkov, Nezávislí starostovia, Strana práce, Strana pre otvorenú spoločnosť a US-DEU. Z volieb do Európskeho parlamentu vyšli so ziskom 2,29 % a nezískali tak žiadny mandát.
Voľby do poslaneckej snemovne
V zrušených jesenných voľbách 2009 do Poslaneckej snemovne mali kandidovať na kandidátke strany TOP 09, za ktorú nakoniec kandidovali vo voľbách 2010, v ktorých boli zvolený traja členovia hnutia za poslancov v rámci TOP 09, a to Josef Cogan, Petr Gazdík a Stanislav Polčák. Petr Gazdík potom bol zvolený predsedom poslaneckého klubu TOP 09 a Starostovia, ktorý v súčasnosti združuje 41 poslancov.
Senát
Po NSK hnutie zdedilo nezávislú senátorku Janu Juřenčákovú. Medzi podporovateľov hnutia z radov senátorov potom patria Jaromír Štětina, Soňa Paukrtová a Jan Horník. Všetci sú členmi senátorského klubu TOP 09 a Starostovia.
Vláda
Poslanec Jiří Besser sa stal ministrom kulúry. V roku 2021 získali 3 ministerské miesta (vnútro, školstvo, európske záležitosti)
Palúch
Palúch môže byť:
Sajf Alláh
Sajf Alláh (iné prepisy: Sajfu 'lláh, Sajfulláh, Síf Alláh; arab. سيف الله; doslova: Boží meč) môže byť:
Poulainville
Poulainville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katedrála Bohozjavenia
náhľad|Katedrála [[Bohozjavenie|Bohozjavenia v Moskve (1835-45)]] náhľad|Katedrála Bohozjavenia (Bogoyavlensky sobor) Katedrála Bohozjavenia sa nachádza v moskovskej časti Jelochovo a patrí medzi katedrály a chrámy, ktoré neboli zatvorené ani počas komunistickej diktatúry.
História
Katedrála bola postavená v rokoch 1835 až 1845 v empírovom štýle podľa plánov architekta Je. D. Ťurina na mieste staršieho chrámu. V tomto staršom chráme bol podľa záznamom pokrstený veľký ruský spisovateľ Alexander Sergejevič Puškin v roku 1799. Chrám má päť kupol a jeho interiér zdobí krásny ikonostas vysoký 18 metrov. Katedrála bola po zničení Chrámu Krista hlavným centrom ruského pravoslávia a katedrálnym chrámom Moskovského patriarchátu až do roku 1991.
Súčasnosť
Katedrála nestratila význam ani po roku 1991. Naďalej sa v nej konajú liturgie a v roku 2008 v nej našiel miesto posledného odpočinku moskovský patriarcha Alexej II.
Zemiakový šalát
náhľad|Zemiakový šalát s [[ocot|octovým dresingom]] náhľad|Majonézový zemiakový šalát so zeleninou náhľad|Severonemecký zemiakový šalát Zemiakový šalát je druh jedla, ktoré sa často podáva ako príloha. Zemiakový šalát je v rôznych variácach pripravovaný a konzumovaný v mnohých krajinách sveta, napríklad v Nemecku, Spojených štátoch amerických, Poľsku, Rusku, Spojenom kráľovstve a tiež v Česku a na Slovensku.
Varianty
Zemiakový šalát môže byť podávaný studený alebo aj za tepla. Zemiakové šaláty pripravované na juhu Nemecka a v Rakúsku sú často teplé alebo dokonca horúce, niekedy sú podávané pri izbovej teplote. V USA a severnom Nemecku sa bežne podáva chladený, podobne ako v Česku a na Slovensku. Je tiež populárny u kuchárov pri príprave jedla pre veľké množstvo ľudí, pretože sa jednoducho pripravuje vo veľkom množstve, vyžaduje len lacné prísady a môže byť pripravený v predstihu a uchovaný v chlade, dokiaľ nie je potrebný.náhľad|Zemiakový šalát bez majonézy zo Slovenska
Typický český a slovenský zemiakový šalát
Skladá sa prevažne z uvarených zemiakov, ku ktorým sa pridávajú najčastejšie kyslé uhorky, vajíčka uvarené natvrdo, mrkva, petržlen, zeler, cibuľa, majonéza. Majonézu je možné zhotoviť doma, množstvo ľudí však používa kupovanú. V niektorých rodinách sa pridáva aj zelený hrášok, jogurt či jemná saláma a ďalšie ingrediencie. Jednotlivé komponenty sa nakrájajú na drobno alebo cez špeciálne sitko pretlačia na kocky, ktoré sa potom spoločne premiešajú. Je vhodné šalát osoliť, okoreniť alebo pridať aj iné korenie.
Šalát sa podáva za studena, zvyčajne s kaprom, rezňom či vínnou klobásou.
Tradícia zemiakového šalátu v Česku a na Slovensku
Zemiakový šalát s majonézou je v Česku a na Slovensku tradičným štedrovečerným jedlom, táto tradícia však nie je stará. Recepty na štedrovečernú večeru s vyprážaným kaprom a zemiakovým šalátom s majonézou sa v českej tlači objavovali od 30. rokov 20. storočia. V 40. rokoch 20. storočia už bol zemiakový šalát považovaný za bežnú súčasť modernej štedrovečernej večere.
Iránsky rial
Iránsky rial je oficiálna mena Islamskej republiky Irán. Medzinárodný kód rialu je IRR.
Čiastkové jednotky sú dináre. Jeden dinár je stotina (0,01) rialu. Vďaka inflácii sa dináre nepoužívajú (najnižšia hodnota mince je 50 rialov).
Kurz je približne: 1 EUR = 48 000 IRR
Mince majú hodnoty 50 – 1 000 rialov. Bankovky potom 100 – 100 000 rialov.
Vydavateľom a spravovateľom meny je Centrálna banka Islamskej republiky Irán.
Palamédes
Palamedes môže byť:
Autolykos
Autolykos (lat. Autolycus) môže byť:
Autolycus môže byť aj:
Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní 2017 – Zjazd žien
Zjazd žien bola súťaž na Majstrovstvách sveta v alpskom lyžovaní 2017 a konala sa 12. februára 2017 v St. Moritzi. vo Švajčiarsku.
Výsledky
Preteky začali o 11:15.
Marry the Night
„Marry the Night“ je piaty singel americkej popovej speváčky Lady Gaga z jej albumu Born This Way. Singel bol vydaný 15. novembra 2011.
Heberdenova choroba
Heberdenova choroba môže byť:
Pozières
Pozières je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zdeněk Liška
Biografie a tvorba
Liška pochádzal z muzikantskej rodiny a už v detstve prejavoval nadpriemerný hudobný talent. V roku 1944 absolvoval pražské konzervatórium v odbore kompozícia a dirigovanie, krátko pôsobil ako dirigent amatérskej filharmónie v Slanom (1944 – 1945). Po vojne začal pôsobiť ako hudobný skladateľ v štúdiu krátkeho filmu v Zlíne.
Ako prvá ho preslávila hudba k filmu Vynález zkázy Karla Zemana, vytvorenom v roku 1958, ktorá je skutočne objavná – autor v nej používa postupov, o ktorých sa dá povedať, že ide o prvú sofistikovanú „industriálnu“ hudbu dávno pred vznikom tohto žánru. Množstvu významných českých a slovenských filmov prispel svojim výnimočným „janáčkovským“ hudobným rukopisom k ich umeleckej veľkosti, napríklad Vláčilovym skvostom Markéta Lazarová a Údolí včel, alebo Hertzovmu filmu Spalovač mrtvol. Liškova hudba je aj pri zbežnom počutí nezameniteľná vďaka svojmu charakteristickému zvuku a nečakaným harmonickým postupom smerom k lahodným melodickým motívom. Experimentálny zvukový charakter má sprievod k Polákovmu sci-fi filmu IKarie XB-1 alebo ku komédii Jáchyme, hoď ho do stroje.
Medzi jeho umelecké vrcholy patrí okrem uvedených titulov aj hudba k filmom Obchod na korze, Ďáblova past, Ovoce stromů rajských jíme, Stíny horkého léta alebo Signum laudis. Bol neobyčajne plodným tvorcom, ako autor našiel uplatnenie vo viac ako sto šesťdesiatich celovečerných a v štyroch stovkách krátko a stredometrážnych filmoch. Venoval sa aj scénickej (Karlínské divadlo, Laterna Magika – za hudbu pre Kinoautomat na svetovej výstave Expo ’67 v Montreale, spoločne s Radúzom Činčerom a Jaroslavom Fričom stal laureátom štátnej ceny) a televíznej hudbe (Sequensove seriály Hříšní lidé města pražského a 30 prípadov majora Zemana).
V roku 2000 uviedla Česká televize dokument o jeho živote a diele pod názvom Zdeněk Liška (réžia Petr Ruttner).
Rock and Roll z Rači
Rock and Roll z Rači je štúdiový sólový album Andreja Šebana, ktorý mu v roku 2020 vydalo hudobné vydavateľstvo Slnko Records. Album je výsledkom kontinuálneho, niekoľkoročného nahrávania
Chálid ibn al-Walíd
Chálid ibn al-Walíd (iné mená pozri nižšie; * ?† 642, Emesa) bol arabský moslimský vojvodca v období ranej expanzie islamu, patril ku kmeňu Kurajšovcov. Významne sa zaslúžil o rozmach islamu za vlády Mohameda a jeho nástupcov Abú Bakra a Umara. Medzi jeho významné bitky patrí najmä bitka pri rieke Jarmúk, v ktorej porazil výrazne početnejšie byzantské vojsko.
Životopis
Ako vyznávač klasického arabského polyteizmu Chálid v roku 625 bojoval proti Mohamedovi pri Ohude (Uhude). Po tom, čo si prorok Mohamed vzal za ženu jeho tetu Meimúnu, sa niekedy v rokoch 627/629 pridal k jeho prívržencom a dopomohol mu k dobytiu Mekky (629). V tom istom roku usporiadal tiež výpravu do Mut'a, kde bol odrazený byzantským generálom Theodorom. Pri tejto príležitosti bol prvýkrát titulovaný ako meč Boží. Následne pod vlajkou nového náboženstva viedol viaceré kampane na Arabskom polostrove, pričom bol známy svojou krutosťou. Samotný prorok sa dištancoval od niektorých krutých činov, ktoré Chálid spáchal. Po Mohamedovej smrti v roku 632 pomohol novému vodcovi moslimov, kalifovi Abú Bakrovi udržať novozaloženú ríšu pohromade počas vojen ridda, pričom sa mal opätovne uchýliť aj ku konaniu neprávostí. Podľa moslimskej tradície na kalifov popud vtrhol do Iraku, kde dobyl viaceré mestá vrátane al-Híry. Niekedy v tomto období dobyl aj Dúmat al-Džandal a následne sa presunul do Sýrie.
náhľad|Údajná Chálidova hrobka v Chálidovej mešite, [[Homs (mesto v Sýrii)|Homs]] Po tom, čo Abú Bakr v roku 634 zomrel sa novým kalifom stal Umar. Umar síce Chálida následne z vrchného velenia armád odvolal, no i napriek tomu pokračoval v bojoch v prospech islamu v Sýrii. Vybojoval viacero bitiek proti Byzancii v Sýrii a Palestíne. Dobyl Bostru a v septembri 635 sa mu podarilo dobyť Damask. Následne dobyl aj Emesu a zatlačil byzantské vojská na sever. O rok neskôr o mestá dočasne prišiel, keď čelil byzantskej protiofenzíve. Zavŕšením byzantskej kampane bola bitka pri Jarmúku. Omnoho početnejšiu armádu zloženú z byzantských vojsk a armád byzantských spojencov v bitke 20. augusta 636 porazil, čím otvoril cestu islamu do Levanty a Egypta. Zomrel chudobný v Emese v roku 642.
Kuba (pokrm)
náhľad|Staročeský kuba Kuba je tradičné české jedlo, ktorého základom sú krúpy a huby (hlavne lievik trúbkovitý). Podáva sa predovšetkým ako obedňajšie jedlo na Štedrý deň, pretože sa podľa zvyku nemá jesť do štedrovečernej večere mäso (drží sa pôst).
Ďalší spôsob prípravy (východočeský)
Uvarené krúpy sa zmiešajú so sušenými (namočenými a potom uvarenými) hubami, pridajú sa čerstvé škvarky, drvený cesnak, soľ, korenie, rasca a majoránka; môže sa to omastiť masťou. Zmes sa potom v omastenom pekáči (alebo na plechu) v rozohriatej rúre upečie.
Varianty
Kuba sa pripravuje aj v iných obmenách.
Formula 1 v roku 2013
Sezóna formuly 1 v roku 2013 bola 64. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 54. ročníkom pohára konštruktérov. Sezónu odštartovala 17. marca Veľká cena Austrálie a skončila 24. novembra Veľkou cenou Brazílie. Súťažilo v nej 11 tímov a 22 jazdcov.
Kalendár
400px|náhľad|vpravo|Krajiny hosťujúce Veľké ceny v sezóne 2013.
Tibor Vokoun
Tibor Vokoun (* 2. marec 1956, Trnava) je slovenský divadelný herec.
Vyštudoval herectvo na VŠMU v Bratislave v roku 1979. V rokoch 19761979 a sezónach 1980/81, resp. 1982/83 účinkoval v Divadle pre deti a mládež v Trnave a v Divadle Jána Palárika, v ktorom pôsobí dodnes. Bol aj aktivista v novembrových udalostiach roka 1989 či počas transformácie organizácie slovenského divadelníctva v roku 1996. Účinkoval aj v niekoľkých slovenských filmoch, v súčasnosti ho možno vidieť v niektorých seriáloch. Jeho hlas možno počuť aj v dabingu.
Údolí Dyje
Údolí Dyje je prírodná pamiatka ev. č. 1312 neďaleko obcí Havraníky, Hnanice, Horní Břečkov, Lukov, Mašovice, Podmolí, Nový Šaldorf-Sedlešovice, Vranov nad Dyjí, Znojmo v okrese Znojmo. Oblasť spravuje Správa Národného parku Podyjí.
Ochrana
Predmetom ochrany je kaňonovité údolie s početnými skalnými odkryvmi a sutinovými poľami, prirodzenými lesmi a lesostepnými porastmi.
Zrušenie
Prírodná pamiatka bola začlenená od 20. marca 1991 pod novovzniknutý Národný park Podyjí, ale až 7. augusta 1998 došlo k oficiálnemu zrušeniu pamiatky.
Volkswagen Phaeton
right|thumb|Pohľad zozadu right|thumb|Motor W12
Súhrn
Phaeton by mal dokázať ísť celý deň rýchlosťou 300 km/h pri vonkajšej teplote 50 °C pri zachovaní vnútornej teploty 22 °C. Piëch žiadal aby maximálna rýchlosť bola obmedzená na /h. Ďalšou požiadavkou bolo, aby vozidlo malo torznú tuhosť 37000 Nm/°. Platforma Phaetonu a Volkswagen Group D1 platforma je zdieľaná s Bentley Continental GT a Bentley Continental Flying Spur. Niektoré systémy ako je napríklad prevodovka a niektoré motory sú spoločné s Audi A8. D1 je samostatná oceľová platforma, ktorá bola špeciálne vyvinutá pre Phaeton a Bentley Continental. D1 platforma je často zamieňaná za D3 platformu Audi, ktorá je celohliníková. V roku 2005 mal Phaeton najdlhší rázvor osí kolies zo všetkých osobných automobilov Volkswagen. Phaeton sa ručne montuje v ekologicky šetrnej továrni so skleneným exteriérom Transparent Factory v Drážďanoch v Nemecku. Táto továreň montovala do októbra roku 2006 aj vozidlá Bentley Continental Flying Spur, ale montáž bola premiestnená do anglického Crewe. Karoséria Phaetonu sa vyrába a farbí vo veľkej továrni Volkswagen v Zwickau v Nemecku. Kompletné karosérie sú potom prepravované nazad asi špeciálnym cestným transportom do závodu v Drážďanoch.
Vlastnosti
Vývoj vozidla viedol ku viac ako 100 jednotlivým patentom špecifických pre Phaeton. Charakteristické rysy zahŕňajú nekoncipovanú 4-zónovú klimatizáciu, vzduchový kompresor systému odpruženia a štandardný systém pohonu všetkých štyroch kolies 4Motion s medzinápravovým diferenciálom Torsen. Pri laku Klavier Lack je vozidlo farbené dvakrát a medzi prvým a druhým nanášaním farby je brúsené.
Pohonné jednotky
Od roku 2007 možnosti pohonného ústrojenstva obsahujú nasledujúce motory. 4Motion, stály pohon všetkých kolies je jediným systémom hnacieho ústrojenstva k dispozícii. Pohon predných kolies bol k dispozícii len s motorom 3.2L V6 počas rokov 2002 a 2003.
Doktori
Doktori môže byť:
Barbora Lukáčová
Barbora Lukáčová (* 28. apríl 1990, Liptovský Mikuláš  ) je slovenská alpská lyžiarka.
Elan Valley
náhľad|Priehrada Caban Coch Elan Valley (Údolie Elan, po walesky Cwm Elan) je údolie vo Walese ležiace západne od mesta Rhayader, ktoré je situované v grófstve Powys. Nachádza sa tu niekoľko jazier, pričom celková rozloha oblasti predstavuje.
Údolie sa pýši malebnými scenériami, cez ktoré sa popri nádržiach kľukatí populárna cyklotrasa Elan Valley Trail. Viac ako 80% územia je označených ako Sites of Special Scientific Interest (Oblasti mimoriadneho vedeckého záujmu).
Zdeněk Miler
Zdeněk Miler (* 21. február 1921, Kladno – † 30. november 2011, Nová Ves pod Pleší) bol český animátor a ilustrátor, autor kreslenej rozprávky Krtko. Bol autorom aj ďalších rozprávok: O šteniatku, O cvrčkovi a i.
Krtko
Série animovaných filmov O Krtkovi (Krtek a Krteček v češtine, Mole v angličtine):
Cvrček
Séria animovaných filmov o Cvrčkovi:
Externé odkazy
O rozprávke krtkovi
Dies irae (hymnus)
Dies irae („Deň hnevu“) je známy latinský hymnus z 13. storočia, ktorého autorom bol pravdepodobne taliansky františkánsky mních a básnik, bl. Tomáš z Celana (asi 1200asi 1265) alebo dominikánsky mních, rímsky kardinál Latino Malabranca Orsini. Nevylučuje sa však i starší pôvod básne. Hymnus býva považovaný za najlepšiu báseň napísanú v stredovekej latinčine.
Text básne je inšpirovaný najmä prekladom Knihy proroka Sofoniáša 1:15–16 do Vulgáty, Dies iræ, dies illa, dies tribulationis et angustiæ, dies calamitatis et miseriæ, dies tenebrarum et caliginis, dies nebulæ et turbinis, dies tubæ et clangoris super civitates munitas et super angulos excelsos.
Ten deň je deň hnevu, deň úzkosti a zvierania, deň víchra a víchrice, deň tmy a temnoty, deň oblakov a mrákavy. Deň pozauny a lomozu proti opevneným mestám a proti vysokým baštám.
Ďalej je v diele zjavná inšpirácia Zjavením Jána 20:11–15.
Do revízie Rímskeho misálu po II. vatikánskom koncile v roku 1970 a dodnes v rámci tridentských omší sa hymnus používa počas rekviem a Spomienky na všetkých verných zosnulých. V Jednotnom katolíckom spevníku má slovenská parafráza pod názvom V ten deň hnevu číslo 476.
V riadnej forme Rímskeho rítu sa hymnus používa v Liturgii hodín počas XXXIV. týždňa cezročného obdobia podľa ľubovôle na posvätné čítanie, ranné chvály a vešpery, medzi ktoré je rozdelený.
Text
Báseň popisuje deň posledného súdu, trúbenie zvolávajúce duše pred trón Boha-Sudcu, ktorý má duše rozsúdiť a tie majú podľa rozsudku byť buď spasené alebo zvrhnuté to večného ohňa.
Je písaná rýmovaným sylabotonickým trochejovým veršom v štyroch stopách, čím sa líši od väčšiny latinskej poézie, ktorá je spravidla písaná v časomiere.
Hudobné prevedenie básne
Tradičné gregoriánske prevedenie bolo mnohokrát použité alebo spracované v známych hudobných a filmových dielach.
Obraz v literatúre
Báseň bola viackrát spomínaná alebo citovaná vo svetovej, ale aj slovenskej literatúre.
Laokoón
thumb|vpravo|Laokoón
Laokoón alebo Láokoón (starogr. Λαοκόων – Laokoón/iný prepis Láokoón, lat. Laocoon) bol v gréckej a rímskej mytológii trójsky kňaz boha Apolóna alebo Poseidóna. Prvýkrát spomína Laokonta Arktinos z Miletu v 7. storočí pred Kr. vo svojom diele Iliu persis z ktorého sa zachovali len fragmenty. Neskorší autori gréckej a rímskej literatúry, v rámci opisov trójskej vojny spomínajú jeho činy, ale ich stvárnenie Laokonta je navzájom značne rozdielne. Až Vergílius okolo 1. storočia v epose Aineis presúva Laokonta na iné miesto a dáva ho vo svojom dlhšom opise do spojitosti s trójskou vojnou.
Mýtos podľa Vergília
Keď trójska vojna trvala už desiaty rok a Gréci nedokázali dobyť Tróju, Odyseus navrhol, aby postavili mohutnú sochu dreveného koňa. Potom Gréci spálili a opustili svoj tábor. Kňaz Laokoón varoval obyvateľov mesta. Aby dokázal, že je to lesť, hodil oštep do dreveného koňa, z ktorého sa ozvalo rinčanie zbraní. Vtedy sa z mora vynorili dva obrovské hady, ktoré stiahli Laokonta i s jeho dvomi synmi do morských hlbín. Trójania uverili, že je to znamenie bohov a rozhodli sa dreveného koňa vtiahnuť do svojho mesta. V noci z brucha dreveného koňa vyskočili ozbrojení Gréci vedení Odyseom, ktorí premohli stráž pri bráne a do Tróje vpustili grécke vojsko, ktoré sa medzitým vrátilo. Tak sa podarilo Tróju dobyť.
Umelecké vyobrazenia
Z čias antiky ich nie je veľa. Známe sú dve vyobrazenia na krátéroch, dve nástenne maľby v Pompejách a na portréty na niekoľkých medailónoch. V roku 1506 sa vo viničných kopcoch v Ríme v blízkosti niekdajšieho Domus Aurea našlo mramorové súsošie Laokonta a jeho synov v boji o život z 1. storočia. V roku 1905 bola nájdená ďalšia chýbajúca ruka patriaca k súsošiu. V roku 1960 ju doplnili, čím vymenili rovno vystreté nahradené rameno Laokonta za v lakti zohnutý originál.
RK Sutjeska Nikšić
RK Sutjeska Nikšić je čiernohorský mužský hádzanársky klub z Nikšiću. Hádzanársky oddiel je súčasťou multi-športového klubu Sutjeska Nikšić a vznikol v roku 1949. Je niekoľkonásobný medailista Čiernej Hory a víťaz národného pohára. V európskych súťažiach sa dostal najďalej do 2. kola. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, Prva Muška Liga u rukometu, a taktiež európsku regionálnu ligu, SEHA ligu.
Úspechy
Čiernohorská najvyššia súťaž:
Víťaz Čiernohorského pohára:
Európske súťaže
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Letné paralympijské hry 2020
'''XVI. letné paralympijské hry''' boli letné paralympijské hry, ktoré sa konali od 24. augusta do 5. septembra 2021 v japonskom Tokiu.
O konaní hier sa rozhodlo v septembri 2013 na zasadaní Medzinárodného olympijského výboru v Buenos Aires. Japonské hlavné mesto porazilo Istanbul. Zo 40 športovísk na olympijské a paralympijské hry bolo k septembru 2018 hotových 23. V marci 2021 bolo oznámené, že hry sa budú konať bez divákov.
Športy
V programe hier bolo 22 športov. Medzi nové športy patrili bedminton a taekwondo, zrušené boli jachting a futbal so siedmymi hráčmi.
Slovensko na paralympiáde
14. júla 2021 parastrelec Radoslav Malenovský zložil sľub do rúk prezidentky Zuzany Čaputovej za členov paralympijskej výpravy.
Trolejbusová doprava v Hradci Králové
V Hradci Králové je od roku 1949 v prevádzke sieť trolejbusovej dopravy.
Dejiny
náhľad|Trolejbus Škoda 9Tr v Hradci Králové náhľad|Trolejbus Škoda 21TrAC náhľad|Trolejbus Škoda 30Tr SOR s dieselovým agregátom
Začiatky prevádzky
V roku 1947 vtedajší Jednotný národný výbor zadal projekty pre výstavbu trolejbusovej siete. V Hradci nikdy nejazdili električky (hoci sa o nich pôvodne uvažovalo, ) ako v mnohých iných mestách, kde dnes trolejbusy jazdia; v prvej polovici minulého storočia sa totiž mesto venovalo skôr výstavbe nových štvrtí než doprave. Prvá trolejbusová trať, ktorá bola otvorená 2. mája 1949, sa stavala jediný rok a viedla od královohradeckej hlavnej stanice cez Ulrichove námestie a Pražský most do Nového Hradca Králové. Ešte toho istého roku bola sprevádzkovaná ďalšia trať, odbočujúca pri známom Pražskom moste a vedúca na Slezské Předměstí.
Od 50. rokov k Nežnej revolúcii
Postupne boli sprevádzkované aj ďalšie trate, takže v roku 1952 už bol dokončený okruh okolo centra mesta. Ku koncu roka 1958 sa začala prevádzka aj na novej trati do Malšovic, ďalší rok bola zobojsmernená trať v Sliezskom predmestí, kde vznikla nová konečná Cihelna. V tejto dobe dosiahli trolejbusy v meste svojho najväčšieho rozsahu, v prevádzke jazdili trolejbusy typov Škoda 7Tr, 8Tr a 9Tr. V roku 1965 postavili ešte trať na sídlisko Sever a potom nastal útlm - MěNV Hradca Králové sa rozhodol sieť zrušiť. Prvou zrušenou traťou sa stal úsek na Gočárovej triede (prevádzka tu bola obnovená až v 90. rokoch), nedlho potom nasledovali ďalšie. V 70. rokoch sa vďaka dobrému stavu trolejbusovej siete a čiastočne aj vďaka ropnej kríze útlm zastavil a začala postupná modernizácia všetkých tratí.
Od 90. rokov do súčasnosti
V súvislosti so zmenou spoločenských pomerov a tiež vďaka rekonštrukcii jednotlivých hradeckých mostov sa začala trolejbusová sieť opäť rozširovať. Novo bol zatrolejovaný juhozápadný úsek II. cestného okruhu pre linku na Nový Hradec Králové. Obnovená bola nielen trať na Gočárovej triede, ale aj ostatné trate, ktoré boli v 60. rokoch zrušené.
Od roku 1994 bol v královohradeckej trolejbusovej sieti unikát - trolejbus s vlečným vozom s prídavným dieselovým agregátom, ktorý obsluhoval trať do Klukov, kam nevedie trolejové vedenie. V roku 2001 získalo mesto nízkopodlažný trolejbus Škoda 21TrACI so vstavaným agregátom, ktorý nezatrolejovaný úsek obsluhoval do júna 2012. Potom ho nahradil, v rámci obnovy vozového parku, trolejbus Škoda 30Tr SOR s dieselovým agregátom.
Realizácie sa vo februari 2019 dočkala len krátka odbočka z chrbticovej trate na Nový Hradec Králové na slučku Pod Strání, nachádzajúca sa v sídlisku Moravské Predmestí. Tohto úseku využíva novo vzniknutá linka č. 4, ktorá spája Pod Strání s Terminálom HD. Zahájenie jej prevádzky súviselo so zrušením niektorých spojov liniek 1 a 2.
V súvislosti s dodaním deviatich nových trolejbusov Škoda 30Tr SOR vybavených trakčnými batériami bola od februára 2019 zahájená prevádzka ďalších dvoch liniek, kde sa nezávislosti trolejbusov na vrchnom vedení využíva. Elektrická trakcia novo obsluhuje rozvíjajúcu sa sídliskovú oblasť Plachta a nahrádza tiež čiastočne autobusy na linke 27 spájajúcej Sliezske a Moravské Predmestia.
Linky
V Hradci Králové bolo v apríli 2020 v prevádzke 8 trolejbusových liniek. * U dĺžky trate a doby jazdy je v zátvorke uvedená dĺžka, resp. čas, pri predĺženej (č. 1, č. 7), prípadne skrátené (č. 3), trase.
Vozový park
Pre zahájenie trolejbusovej prevádzky bolo do Hradca Králové dodaných päť kooperačných, francúzsko-českých trolejbusov Vetra-ČKD. Od 50. rokov už boli zakupované výhradne vozy česko-slovenské (Škoda 7Tr, Škoda 8Tr, Škoda 9Tr, Škoda 14Tr). V roku 1989 sa v Hradci prvýkrát objavili kĺbové trolejbusy (Škoda 15Tr). V rokoch 1997 až 2003 bol vozový park obnovovaný nízkopodlažnými vozmi Škoda 21Tr, vrátane prototypu trolejbusu s pomocným dieselagregátom 21TrACI. V roku 2010 boli dva vozy 15Tr odpredané firme Zliner Zlín, ktorá ich po oprave predala Dopravnému podniku mesta Ústí nad Labem.
V roku 2011 bolo v súvislosti so zaradením nových kĺbových nízkopodlažných trolejbusov Škoda 31Tr SOR predaných päť vozov 15TrM priamo do Ústí nad Labem. Dňa 15. septembra 2011 bol uvedený do prevádzky prvý štandardný nízkopodlažný trolejbus Škoda 30Tr SOR, vďaka čomu boli z prevádzky odstavené posledné dva vozy 14TrM. Po vyradení posledných dvoch trolejbusov 15Tr v roku 2012 (v prevádzke boli naposledy na jeseň 2011) sa Hradec Králové stal prvým mestom v Česku, kde bola ukončená prevádzka vozov tohto typu. Týmto krokom sa stala královohradecká trolejbusová prevádzka úplne nízkopodlažná.
V júli 2012 bol odstavený prototyp vozu 21TrACI a následne bol prevedený medzi múzejné trolejbusy. Zvyšné vozy 21Tr boli odpredané Dopravnému podniku mesta Brna (10 vozov 21Tr, 3 vozy 21TrAC), Dopravnému podniku mesta Ústí nad Labem (1 voz 21Tr, 2 vozy 21TrAC) a na Ukrajinu do Odesy (5 vozov 21Tr).
V roku 2018 bolo zakúpených deväť vozov Škoda 30Tr SOR vybavených trakčnými batériami. V rámci dodávky sa tiež v Hradci Králové nakrátko objavil desiaty voz Škoda 30Tr SOR s akumulátormi, ktorý bol výrobcom následne prenajatý Dopravnému podniku hl. m. Prahy, kde je vedený pod evidenčným číslom 9506. Práve s týmto vozidlom bola v lete 2018 obnovena pravidelný trolejbusová prevádzka v Prahe. Začiatkom roku 2020 sa zapožičaný trolejbus vrátil z Prahy do Hradca Králové, kde získal evidenčné číslo 38.
Komárňanský prielom
Komárňanský prielom alebo bitka o Komárno bol ozbrojené stretnutie maďarsko-československej vojny v roku 1919. Bitka skončila porážkou maďarskej červenej armády.
Pozadie
28. októbra 1918 vznikol samostatný československý štát. Súčasťou novovzniknutého štátu bolo aj územie Slovenska, dovtedajšieho Horného Uhorska, na ktoré si robilo nárok aj Maďarsko. Vzhľadom na to, že sa Maďarsko s týmto stavom nehodlalo zmieriť, museli orgány novovznikajúceho Československa nasadiť svoje vojská.
Obsadzovanie Slovenska prebiehalo od 2. novembra 1918 do 20. januára 1919. Jedným z obsadzovaných miest bolo aj Komárno, ležiace na hraniciach s Maďarskom. To bolo bez boja 9. januára 1919 obsadené legionárskym 39. streleckým plukom. Hranica Československa a Maďarska bol pri Komárne vedená umelo v strede toku rieky Dunaj, takže polovica mesta ležala na maďarskej (južnej) strane (dnešný Komárom) a druhá polovica severne od Dunaja (dnešné Komárno).
Pôvodne mal posádku v meste tvoriť celý pluk, ale nakoniec to bol len neúplný I. prápor, ktorému velil major Antonín Basl. Spočiatku bol v meste pokoj, ale 20. januára sa začal všeobecný týždenný štrajk prevažujúceho maďarského obyvateľstva. Išlo o prejav nesúhlasu s trvalým obsadením československým vojskom. 3. februára 1919 sa začal ďalší, dokonca štrnásťdňový štrajk. V uliciach sa objavovali protičeské letáky. Situácia sa prudko zhoršovala. Po vzniku Maďarskej republiky rád sa podľa slov majora Basla vyostrila natoľko, že prestrelky, prepady, chytanie agitátorov a šíriteľov falošných kolkov bolo na dennom poriadku. Za niektorými akciami stála vojenská posádka neďalekého maďarského mesta Új Szőny. Od polovice apríla sa začalo v meste hovoriť o pripravovanom maďarskom útoku.
Termín útoku bol stanovený na 1. mája 1919. K útoku sa prihlásilo asi 1 000-2 000 dobrovoľníkov z radov organizovaného robotníctva, doplnených o približne 400 vojakov. Informácie o tom, že Maďari chystajú 1. mája 1919 útok, sa dostali aj k plukovníkovi Egidio Maccalusovi, veliteľovi jednotiek v úseku, ale ten im nevenoval žiadnu pozornosť.
Bitka
V noci na 1. mája 1919 ostreľovalo pod krytom hustej hmly maďarské delostrelectvo československé pozície. Pod ochranou delostreľby Maďari previezli cez Dunaj svoje jednotky. Nasledoval prepad hliadky na železničnom moste. Hliadku presila Maďarov rýchlo premohla a tak mohli útočníci postupovať ďalej do Komárna. Na stanici ale narazili odpor československých jednotiek. Čechoslováci sa bránili výraznej maďarskej presile. Major Basl požiadal o pomoc časť legionárskeho 34. streleckého pluku v Nových Zámkoch. Tá prišla v skorých ranných hodinách.
O 6 hodine zahájil Basl protiútok, ktorým zahnal väčšinu Maďarov na ústup. Časť sa ich síce pokúsila útok zadržať, ale bola porazená. Maďari boli zahnaní na Alžbetin ostrov.
Následky
Úspech značne morálne posilnil československé jednotky na Slovensku. V maďarskom velení naopak prehra vyvolala veľké rozhorčenie.
V správe vrchného velenia maďarskej červenej armády bolo napísané na adresu organizátorov akcie: „Vykonali akciu, ktorá mala za cieľ obsadenie mesta. Skončila však úplnou porážkou a veľkým krviprelievaním. Akcia prebehla pod vedením nezodpovedných jednotlivcov, bezduchých agitátorov, bez odbornej prípravy…, keď videli smutné následky, zbabelo utiekli.“
Krajčí
Krajčí je priezvisko, pozri Krajčí (priezvisko), napr.:
Zvonica Ivana Veľkého
náhľad|Zvonica Ivana Veľkého náhľad|Zlatý nápis Borisa Godunova pod kupolou zvonice
Zvonica Ivana Veľkého patrí medzi najimpozantnejšie pamiatky Moskvy. Až do stavby Chrámu Krista Spasiteľa bola považovaná za najvyššiu stavbu v Moskve. Nachádza sa na Chrámovom námestí moskovského Kremľa.
História
Prvá zvonica stála na tomto mieste už v roku 1329. Ivan III. sa rozhodol starú zvonicu zbúrať a na jej mieste postaviť novú impozantnú zvonicu, ktorá svojou výškou mala symbolizovať moc cára a pravoslávnej viery. Zvonica sa začala budovať podľa plánov architekta talianskeho pôvodu Bona Frjazinana na osemhrannom základe. Budovala sa v rokoch 1505 až 1600. Dokončená bola za vlády Borisa Godunova. Z týchto čias pochádza aj zlatý nápis pod kupolou o dokončení zvonice. Svojou výškou 81 metrov je najvyššou stavbou v meste. Poškodená bola počas vpádu napoleonských vojsk v roku 1812 a od roku 1917 bola pre návštevníkov Moskvy zatvorená.
Súčasnosť
Zvonica v súčasnosti opäť plní svoju funkciu pre blízke pravoslávne chrámy na Chrámovom námestí v Kremli. Mnohí ju označujú prezývkou „horiaca svieca“, pretože svojou štíhlosťou a zlatou kupolou ju mnohým pripomína. Pred zvonicou turisti môžu obdivovať ďalšie dve pamätihodnosti. Prvou z nich je najťažší zvon na svete Car-kolokol z roku 1735 na žulovom podstavci. Paradoxom je, že nikdy neslúžil k svojmu účelu. Druhou pamiatkou je najväčšie delo na svete Car-puška, (odliate v roku 1586), z ktorého ale nebolo nikdy vystrelené.
Filip I. Orleánsky
Filip I. Bourbonský, vojvoda orleánsky, známy aj ako Monsieur, (* 21. september 1640, Saint-Germain-en-Laye, Francúzske kráľovstvo† 9. jún 1701, Saint-Cloud) bol mladší brat kráľa Ľudovíta XIV., zakladateľ dynastie Bourbon-Orléans.
Životopis
Filip sa narodil ako druhorodený syn kráľa Ľudovíta XIII. z rodu Bourbonovcov a jeho manželky Anny Rakúskej z rodu španielskych Habsburgovcov. Ako dieťa mal titul vojvodu z Anjou. Po otcovej smrti v roku 1643 a bratovej korunovácii sa stal následníkom trónu a bol nazývaný Grand Dauphin (tento titul mal v rokoch 1643 až 1661). Pri dvore bol v tej dobe známy aj ako Malý Monsieur, aby sa odlíšil od svojho strýka Gastona, prezývaného Veľký Monsieur. Po Gastonovej smrti v roku 1660 získal jeho údelné panstvo, vojvodstvo orleánske, a bol známy ako Monsieur, alebo vojvoda orleánsky.
Filip bol od začiatku považovaný za veľmi zvláštnu, originálnu a svojbytnú osobnosť. Už ako malé dieťa si veľmi potrpel na vkusné a elegantné oblečenie, rád sa krášlil, líčil a pudroval a postupne z neho vyrastal až nápadne jemný a zženštilý chlapec. Povahovo i výzorom bol pravým opakom svojho staršieho brata. V niečom si ale boli bratia veľmi blízki – obaja boli veľmi bystrí, inteligentní a obaja milovali umenie. Keď v roku 1658 Ľudovít vážne ochorel, začal sa Filip na príkaz svojej matky a kardinála Mazarina intenzívne vzdelávať a pripravovať na prevzatie trónu. Na krátky čas sa stal pri dvore najdôležitejšou osobou a každý sa snažil získať jeho priazeň. Ľudovít sa ale nakoniec uzdravil a Filip sa opäť ocitol v jeho tieni.
Veľa ľudom pri dvore sa ale uľavilo, pretože len málokto si vedel Filipa predstaviť ako kráľa Francúzska. Bol tu známy svojou neviazanosťou, roztopašnosťou a tiež dával úplne otvorene najavo svoju homosexualitu. Filip tiež viedol veľmi nákladný život – rovnako ako ostatní dvorania sa s veľkým zaujatím venoval hazardným kartovým hrám.
Mecenáš
Filip Orléansky bol veľký milovník umenia a mecenáš mnohých významných osobností z radov maliarov, sochárov, spisovateľov a hudobníkov. Práve Filip bol prvým mecenášom Molièra a jeho divadelnej spoločnosti. Vďaka jeho podpore sa Molière mohol stretnúť s kráľom, ktorý potom náležite odmenil jeho mimoriadny talent. Filip tiež vlastnil rozsiahle zbierky obrazov, drahokamov a šperkov. Hoci sa na kráľovskom dvore preslávil radom homosexuálnych škandálov, prejavoval aj mimoriadnu zbožnosť a nechýbal na žiadnom kázaní. Dokonca zbieral ružence.
Na svojom zámku Saint-Cloud žil v nádhere a prepychu a prevádzka tohto jeho okázalého súkromného dvora zhltla nemalé finančné prostriedky. Filip tak neustále žiadal svojho brata o zvýšenie apanáže a pridelenie ďalších lén, z ktorých by získal finančné prostriedky. Po čase však už Ľudovít ďalšie jeho žiadosti rezolútne odmietal.
Vojvodca
Napriek svojej jemnej povahe a slabšej telesnej konštitúcii sa Filip prejavil ako veľký vojenský talent a súčasníkov prekvapil svojou odvahou v boji. V rokoch 1672 – 1677 sa zúčastnil vojny medzi Francúzskom a Holandskom a dosiahol v nej niekoľko víťazstiev (napr. v bitkách pri Peene a Nordpeene v roku 1677, kedy porazil Viliama III. princa Oranžského). Po svojom príjazde do Francúzska bol Filip ľudom búrlivo privítaný a oslavovaný. Ľudovít XIV. ale natoľko žiarlil na bratove úspechy, že ho z velenia armády odvolal. Tento čin bol do určitej miery pochopiteľný – mal stále v živej pamäti povstanie Frondy a zradu svojho strýka Gastona, ktorý svojimi intrigami strpčoval dlhé roky život Ľudovítovi XIII. a potom i jemu samotnému. Ľudovít XIV. sa snažil nedopustiť niečo podobné a držal svojho brata zámerne čo najďalej od moci. Filip pochopil, bratovi sa podvolil a politicky sa stiahol do ústrania. Začal sa znovu venovať svetu umenia a najmä sa stal uznávaným odborníkom na dvorskú etiketu a francúzsky dvorský ceremoniál.
Manželstvá a deti
Z manželstva uzavretého v roku 1661 s anglickou princeznou Henriettou Annou Stuartovou (* 1644† 1670) mal tri deti: V manželstve uzavretom v roku 1671 s falckou princeznou Alžbetou Šarlotou (* 1652† 1722) mal tiež tri deti:
Prouville
Prouville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Pseudouridín
Pseudouridín (symbol Ψ) je izomér nukleozidu uridínu, v ktorom je báza uracil spojená s ribózou C-C väzbou (uhlík-uhlík) namiesto zvyčajnej N-C glykozidovej väzby (dusík-uhlík).
V bunkovej RNA je pseudouridín najbežnejšou modifikáciou RNA. Po transkripcii a syntéze môže byť RNA modifikovaná viac ako 100 rôznymi chemickými úpravami. Tie môžu post-transkripčne ovplyvniť expresiu RNA a môžu plniť rôzne úlohy v bunke vrátane translácie, lokalizácie a stabilizácie RNA. Väzba uhlík-uhlík prítomná v pseudouridíne medzi uracilom a ribózou umožňuje väčšiu rotačnú voľnosť a konformačnú flexibilitu. Okrem toho môže pseudouridín tvoriť o jednu vodíkovú väzbu viac na N1 pozícii.
Pseudouridín je bežný, ale záhadný štrukturálny komponent rôznych molekúl RNA (transferovej, ribozómovej, malej nukleárnej a malej nukleolárnej RNA). Nedávno bol pseudouridín objavený i v kódujúcej RNA. Keďže je to najbežnejšia modifikácia RNA, nachádza sa vo všetkých troch doménach života a bola prvou objavenou modifikáciou. Zastupuje asi 4 % nukleotidov v tRNA kvasiniek. Táto modifikácia stabilizuje RNA a zlepšuje skladanie báz vďaka tvorbe dodatočnej vodíkovej väzby s vodou, ktorú tvorí pomocou voľnej imino skupiny na N1. V rRNA Escherichia coli sa nachádza 11 pseudouridínov, v cytoplazmovej rRNA kvasiniek je ich 30, v mitochondriálnej 21S rRNA je jediná takáto úprava a v ľudskej rRNA je prítomných asi 100 pseudouridínov.
Prouville
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Pseudouridín
Bolo preukázané, že pseudouridín v rRNA a tRNA môže doladiť a stabilizovať regionálne štruktúrne motívy a pomôcť udržať funkcie počas dekódovania mRNA, skladania ribozómov a translácie. Pseudouridín v snRNA zlepšuje RNA-pre-mRNA interakciu v spliceozóme, čím sa umožňuje regulácia zostrihu.
Prouville
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pseudouridín
stred|náhľad|318x318bod|Pseudouridín sa syntetizuje z uridínu pomocou pseudouridínsyntáz.
tRNA
náhľad|tRNAAla zo Saccharomyces cerevisiae. Pseudouridín je označený symbolom Ψ (vpravo a dole). Ψ je všadeprítomný v tomto druhu RNA a umožňuje bežné štruktúrne motívy tRNA. Jeden takýto motív je TΨC, ktorý obsahuje Ψ55. Ψ sa bežne nachádza v D-ramene a antikodónovom ramene a slučke tRNA v každej doméne života. V každom štruktúrnom motíve stabilizujú unikátne fyzikálne chemické vlastnosti pseudouridínu štruktúru tRNA, čo by nebolo možné so štandardným uracilom.
Pseudouridín počas translácie moduluje interakciu tRNA s molekulami rRNA a mRNA. Ψ a ostatné modifikované nukleotidy ovplyvňujú lokálnu štruktúru domén tRNA, v ktorých sa nachádzajú, bez toho, aby ovplvynili celkový tvar RNA. Pseudouridín sa zdá byť kritický antikodónovej slučke pre správne viazanie tRNA na ribozóm. Ψ stabilizuje dynamickú štruktúru tohto regiónu a zlepšuje silné viazanie na 30S podjednotku ribozómu. Stabilizovaná konformácia andikodónovej slučky pomáha udržať správne párovanie kodón-antikodón počas translácie. Táto stabilita môže zlepšiť presnosť translácie, pretože sa znižuje rýchlosť tvorby peptidovej väzby, čo znamená, že ribozóm môže odmietnuť nesprávne páry kodón-antikodón. Napriek dôležitej úlohe Ψ v stabilizácii lokálnych štruktúr nie je jeho prítomnosť nutná pre životnosť bunky a takisto zvyčajne nie je nutná pre aminoacyláciu (naviazanie aminokyseliny na tRNA).
mRNA
Pseudouridín sa nachádza v mRNA, ktoré fungujú ako predloha pre syntézu bielkovín. Ψ v mRNA môže ovplyvniť špecificitu stop kodónov (UAA, UGA a UAG). V týchto stop kodónoch dochádza k potlačeniu nezmyselných mutácii práve vďaka modifikácii U→Ψ a mutácii U→C. Vo vakcíne na SARS-CoV-2 od BioNTech/Pfizer, známej ako BNT162b2 alebo Comirnaty, sú všetky uridíny nahradené za N1-metylpseudouridín, teda nukleozid podobný pseudouridínu, ktorý obsahuje metylovú skupinu na N1 atóme.
rRNA
Pseudouridín sa nachádza i vo veľkej a malej podjednotke ribozómu vo všetkých doménach života a ich organelách. Ψ je prítomný hlavne v doménach II, IV a V a stabilizuje interakcie RNA-RNA a/alebo RNA-bielkovina. Táto stabilita sprostredkovaná pseudouridínom môže napomáhať skladaniu rRNA a ribozómov. Pseudouridín môže takisto ovplyvniť stabilitu lokálnych štruktúr, ktoré ovplyvňujú rýchlosť a presnosť dekódovania a opravovania počas translácie.
Pseudouridínsyntázy
RNA modifikácie na pseudouridín vznikajú posttranskripčne, teda po vytvorení RNA. Bielkoviny, ktoré sprostredkovávajú tieto modifikácie, sa nazývajú pseudouridínsyntázy alebo PUS, a reakcia, ktorú katalyzujú, sa nazýva pseudouridylácia. Tieto proteíny sa nachádzajú vo všetkých ríšach života. Väčšina výskumov týchto enzýmov sa zameriavala na modifikácie tRNA, takže mechanizmy ich pôsobenia na snRNA a mRNA nie sú jasne pochopené. Pseudouridínsyntázy sa líšia vo svojej špecificite, štruktúre a mechanizmoch izomerizácie. Rôzne štruktúry sú rozdelené do šiestich rodín (TruA, TruB, TruD, RluA, RsuA a Pus10). Enzýmy z rodiny RsuA boli nájdené len u baktérií a Pus10 len u archeónov. Tieto rodiny zdieľajú aktívnu sekvenciu a dôležité štruktúrne motívy.
TruA
TruA doména modifikuje rôzne miesta v tRNA, snRNA a mRNA. Mechanizmus izomerizácie uridínu nie je jasne popísaný.
PUS 1 sa nachádza v jadre a modifikuje tRNA na rôznych miestach, U44 v U2 snRNA a U28 v U6 snRNA. Štúdie ukázali, že expresia PUS 1 sa zvyšuje počas environmentálneho stresu a je dôležitá v regulácii zostrihu RNA. Okrem toho je PUS 1 nevyhnutná pre presun tRNA vytvorenej v jadre do cytoplazmy. náhľad|Pseudouridínsyntáza viazaná na tRNA. PUS 2 je podobná PUS 1, ale nachádza sa v mitochondriách a modifikuje len U27 a U28 v mito-tRNA. Tento proteín modifikuje mitochondriálnu tRNA, ktorá má menšie množstvo modifikácií na pseudouridín v porovnaní s inými tRNA. Na rozdiel od väčšiny proteínov nachádzajúcich sa v mitochondriách nebol u PUS 2 objavený mitochondriálny cieliaci signál (MTS).
PUS 3 je homológ PUS 1, ale modifikuje iné miesta v tRNA (U38/U39) v cytoplazme a mitochondrii. Tento proteín je z celej TruA rodiny najzachovávanejší medzi rôznymi druhmi. Keď sa tRNA nesprávne zloží, objavuje sa menej modifikácii týmto enzýmom. Okrem tRNA pôsobí tento proteín i na ncRNA a mRNA, ale stále je nutný ďalší výskum na určenie dôležitosti týchto modifikácií. PUS 3 a PUS 1 u ľudí modifikujú RNA aktivujúcu steroidový receptor.
TruB
Rodina TruB obsahuje len PUS 4, ktorý sa nachádza v mitochondrii a jadre. Modifikácie spôsobené PUS 4 sa nachádzajú na U55 v tRNA. U ľudí v PUS 4 v skutočnosti chýba väzbová doména nazývaná PUA alebo pseudouridínsyntáza a archeozíntransglykozyláza. PUS 4 má sekvenčnú špecificitu pre T-slučku tRNA. Predbežné dáta naznačujú, že PUS 4 modifikuje mRNA, ale na potvrdenie bude potrebný ďalší výskum. PUS 4 takisto viaže vírus stoklasovej mozaiky, čo je RNA vírus napadajúci rastliny.