cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Enjoy the Silence
Verzie skladby
Okrem „reinpretation“ verzie, ktorú mixoval Mike Shinoda, vzniklo aj niekoľko remixov z roku 2004. 12″ verzia vydania obsahuje remixy od Tima Maasa a Ewana Pearsona, kým jedna z limitovaných edícií na CD obsahuje remix od Richard X.
„Enjoy the Silence 04“ tiež obsahuje celý rad remixov skladieb Depeche Mode, vrátane Goldfrapp remixu skladby „Halo“ z albumu Violator, Black Strobe remix skladby „Something to Do“ z albumu Some Great Reward, Cicada remix singlu „World in My Eyes“ a Rex the Dog remix skladby „Photographic“ z albumu Speak & Spell.
Album verzia v albume Violator obsahuje skrytú skladbu s názvom „Crucified“ ktorá obsahuje spev Andrewa Fletchera, aj keď je veľmi skreslený.
B-strany
Existujú dve inštrumentálne B-strany skladby „Enjoy the Silence“. „Sibeling“ (12″ B-strana) je mäkká pianová melódia, kým „Memphisto“ (7″ B-strana) je tmavšia, tajomnejšia skladba. Názov „Sibeling“ odkazuje na fínskeho klasickeho skladateľa Jeana Sibelia. Pokiaľ ide o „Memphisto“, podľa Martina Gora, „Memphisto je meno fiktívneho filmu o Elvisovi ako diablovi, ktorý som vytvoril vo svojej mysli.“ Ako taký, je názov zmiešaním slov Memphis a Mefisto. Skladba „Sibeling“ bola produkovaná skupinou spolu s producentom Flood, ktorý produkoval viacero skladieb Depeche Mode medzi rokmi 1990 až 1993, kým skladba „Memphisto“ bola produkovaná samotnou skupinou.
Saint-Jean-Poutge
Saint-Jean-Poutge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Katarína Korčeková
Katarína Korčeková, známa aj ako Katka Korček (* 1966, Bratislava, Česko-Slovensko), je slovenská speváčka, ktorá sa stala známa v 90. rokoch ako členka formácie Made 2 Mate.
Životopis
Rodičia Kataríny Korčekovej sú vedci. Otec pochádza z Trnavy, mama zo Slovenského Grobu. Katka sa narodila na Slovensku, v Bratislave. Po augustových udalostiach v roku 1968 sa rodičia rozhodli emigrovať. Najprv päť rokov žili v kanadskej Otawe, potom otec dostal ponuku pracovať v automobilke Ford v Detroite, tak sa rodina presťahovala do Spojených štátov.
Katka mala už od škôlky prvý jazyk angličtinu, no od rodičov sa naučila hovoriť po Slovensky. Neskôr začala na Michiganskej univerzite študovať chémiu, matematiku, fyziku, no nebavilo ju to, a tak prestúpila na štúdium francúzštiny, dejín umenia a reklamy, ktoré ukončila.
V roku 1990, po skončení školy sa Katka Korčeková na popud otca rozhodla spolu so svojim vtedajším priateľom, kúzelníkom Arthurom prísť do vtedajšieho Československa. V Prahe si dvojica asi deväť mesiacov na Karlovom moste privyrábala vystupovaním s kúzelníckymi číslami. V tých dobách sa Katka postupne začala zoznamovať s hudobníkmi.
Na Slovensko z Prahy Katka Korčeková prišla pôvodne učiť Angličtinu. Ani nie po roku sa náhodne zoznámila s muzikantmi sprevádzajúcimi Marcela Palondera. Jeho skupina sa volala Accidents Happen. Marcel ju časom požiadal, či by im nenapísala nejaké anglické texty piesní. Katka, ktorá istú dobu pracovala aj ako copywriterka v jednej reklamnej agentúre v USA, sa rozhodla že to skúsi. V kapele Accidents Happen účinkovali okrem niektorých budúcich členov Made 2 Mate aj hudobníci, ako Andrej Šeban, či Marek Minárik. Raz v šatni pred jedným vystúpením, hral Marcel na gitare pieseň od kapely The Beatles. Katka sa k nemu spontánne pridala v speve a Marcela jej spev zaujal. V ten istý večer to skúsili na pódiu, kde ju požiadal aby spievala vokály. Skupina Accidents Happen v skutočnosti nemala kapelníka, funkčnú organizáciu, ich spolupráca bola dobrovoľná a tak, potom, čo nahrali asi šesť skladieb, sa rozpadli.
V roku 1994 Katka Korčeková s kapelníkom Radovanom Orthom s funky skupinou Made 2 Mate vyhrala hudobnú súťaž Marlboro rock in 1994. Po rozpade Made 2 Mate založila svoj sólový projekt Lady Kazoo. Meno Katky Korčekovej sa nachádza v projektoch azda všetkých hudobníkov, ktorí niečo na Slovensku znamenajú. no svoj prvý sólový štúdiový album s vlastnými skladbami, 21st Century Movie, vydala až v roku 2016.
Mútna
Mútna je zaniknutá, no v stredoveku významná zemianska obec, ležiaca v súčasnom katastri mesta Turčianske Teplice v okrese Turčianske Teplice. Obecný chotár sa pôvodne rozkladal na veľkom dieli Horného Turca, od terajšieho Malého Čepčína, až po Sklené a Turček. Obec sa skladala z troch častí: Vyšnej, Strednej a Nižnej Mútnej. Obec patrila prevažnú časť histórie zemianskemu rodu Muthnai (Mutňanský v rôznych obmenách), neskôr Vladár, no vystriedala viacerých majiteľov. Za pozostatky niekdajšej obce sa považujú majere Mútnik (obrázok), Kolba a Požehy.
História
Zem na ktorej ležalo mutnianské panstvo najprv daroval v roku 1230 kráľ Belo IV. Dominikovi a Venceslavovi za ich verné služby. Avšak keďže túto zem nikdy ani nenavštívili, svoj podiel na nej stratili. Mútna samotná sa po prvý raz spomína v historických prameňoch v roku 1263, keď vtedy ešte celkom neobývané územie (v origináli ako „opustený les“ - ) daroval král Belo IV. Jankovi a Pavlikovi, synom Gudrumovým, Hrubinovi a Krupcovi, synom Hájkovým a Milostovi, synovi Byhisovmu. Tí sa následne začali písať „de Muthna“ alebo „Muthnai“, čím dali začiatok viacerým turčianskym zemianskym rodom. Noví majitelia Mútnej pochádzali „de villa Churnuk“, čo je podľa Vladára (citované podľa ) mesto Cernik v Chorvátskom Slavónsku. Šikura a Križko sa však domnievajú, že skôr išlo o osadu Čerňakov, ktorá sa nachádza v mutnianskom panstve priamo v Turci, pri terajších Mošovciach.
Noví majitelia sa pre svoju početnosť a rozľahlosť územia rozdelili do troch dedín: Vyšnej, Strednej a Nižnej Mútnej. Pred rokom 1358 požiadali majitelia Nižnej Mútnej – Juraj, syn Benediktov a Vladislav s Petrom, synovia Mikulášovi kráľa Ľudovíta I., aby dal ohraničiť chotár obce. 1. novembra 1358 bola vydaná listina, ktorá popisuje chotár ako
26. júla 1360 mútnianski páni (Klement, syn Štefanov, Ján, syn Petrov, Mikeš a Jakub, synovia Pšochovi, Pavel, syn Kojnov, Peter, syn Tomášov, Peter, syn Pivkov, Dalemír a Ján, synovia Ladislavovi, Štefan, syn Benediktov, Pavel, syn Ondrejov, Marko a Mikuláš, synovia Močkovi, Černík a Imro, synovia Ondrejovi, Batiz, syn Zálohov, Štefan, syn Michalov, Benedikt, syn Martinov, a Mikuláš, syn Dovorov ) s Petrom Glaserom, synom Gerhardovým pred turčianskym konventom zmluvu, na základe ktorej mu vymerali kus zeme medzi potokom Čemerná (Sklené) a Turcom. To územie vtedy tvoril les, ktorý mal Glaser so svojimi osadníkmi vyťať, odmenou mu malo byť sudcovské právo vo veciach obecných, právo postaviť kostol aj krčmu, držať kováča aj obuvníka a 16 rokov byť oslobodený od obecných poplatkov. Glaser tak vykonal a tak bola založená obec Sklené.
V 15. storočí začalo kráľovské mesto Kremnica uplatňovať nároky na územie Horného Turca, predovšetkým chotár Mútnej. Keďže mesto malo veľkú moc i finančné prostriedky, mutnianskí zemania (neodkázaní na pobyt v obci, nakoľko všetky rodiny vlastnili aj iné statky, predovšetkým v Malom a Veľkom Čepčíne) boli postupne nútení jeho záujmom ustúpiť. V roku 1509 postúpili Vladárovci („de Muthna“) Vyšnú Mútnu Kremnici za 15 zl., v tej istej dobe Csepcsányiovci z Malého Čepčína postúpili Strednú Mútnu za 24 zl. a napokon za 1200 zl. boli Kremnici predané aj obe kúrie v týchto obciach.
Osobitne sa spomína Nižná Mútna. Tamojší zemania sa v blízkosti Kremnice báli, tak bola polovica dediny predaná už v roku 1437 Jurovi Medovarovi, podľa ktorého ju následne nazývali Medovar. Ten sa tam však necítil bezpečne a preto ju vymenil za kúriu v Medziháze s Jurajom Záblatským. Následne sa jej zmocnili nakrátko Révaiovci, ktorí tam však priamo nehospodárili, čo malo za následok požiar panského dvora a jeho dlhé neobnovenie. Ako zhorenisku sa začalo tomuto miestu hovoriť Požehy a keď tam vznikol nový majer, kúpila ho v roku 1881 tiež Kremnica. Druhá polovica bola predaná v roku 1449 Jurovi Benickému, ktorý sa tam tiež neusadil a už v roku 1493 ju za 200 zlatých predal Kremnici. V roku 1523 už Kremnica vlastnila s výnimkou Požieh všetky mutnianské majetky. Keďže nebol záujem držať v tomto území kúrie ani dediny, postupne zanikli a premenili sa prevažne na lúky a lesy.
Saint-Mars-du-Désert
Saint-Mars-du-Désert môže byť:
Saint-Martial
Saint-Martial môže byť:
Tar (formát súboru)
Prípony archívov a spôsoby kompresie
thumb|Ikona pre tar súbory v prostredí [[KDE]] Zvyčajne sa pre tarové archívy používa prípona '.tar'. Veľmi často sú však tieto súbory po spracovaní tarom ešte odovzdané kompresnému programu, najčastejšie Gzip, bzip2, compress či LZMA. Potom sa pre indikáciu použitého kompresného programu používa dvojitá prípona, teda napríklad .tar.gz alebo .tar.bz2. Z doby používania súborového systému FAT16, kedy bolo možné používať len jednu trojpísmenovú príponu, navyše prežívajú skrátené prípony, napríklad .tgz. .taz alebo .tlz.
Bežné verzie programu tar (napríklad BSD a GNU) majú prepínače  (pre gzip) a   (pre bzip2), pri ktorých použití program hneď po zabalení sám uskutoční kompresiu.
Stria
Stria môže byť:
Lávka Veľkej Moravy
náhľad|Lávka Veľkej Moravy Lávka Veľkej Moravy spája cez rieku Moravu slovenskú obec Kopčany v okrese Skalica a moravskú obec Mikulčice v okrese Hodonín. Oceľová lávka bola otvorená v roku 2019 a slúži cyklistom a peším. Na dĺžku meria 143 metrov, na šírku takmer 5 metrov a na výšku 9 metrov.
Poloha
K lávke vedú viaceré cyklotrasy:
a turistické trasy:
Lávka Veľkej Moravy je jednou z troch lávok (Cyklomost slobody (2012) a Cyklomost VysoMarch (2022)), na 108 km slovenskej hranici, ktorú tvorí rieka Morava s Rakúskom a Českom. Celkovo má tak Slovensko cez hraničnú rieku Morava 11 dopravných spojení (4x cestné, 3x železničné, 1 kompa, 3x lávka).
Názov mosta
Možné názvy mosta navrhovala verejnosť v prvom kole prostredníctvom sociálnych sietí a emailu Trnavského samosprávneho kraja a Juhomoravského kraja. Z navrhnutých pomenovaní vybrali kraje dva názvy, Lávka Veľkej Moravy a Lávka svätej Margity, o ktorých mohla verejnosť opäť hlasovať prostredníctvom sociálnych sietí. Výsledky boli oznámené v auguste 2020 potom, čo v oboch hlasovaniach zvíťazil názov Lávka Veľkej Moravy (79 % hlasov v hlasovaní Trnavského samosprávneho kraja a 86 % v hlasovaní Juhomoravského kraja).
Rozpočet
Celkový rozpočet na stavbu bol necelých 3,8 mil. €, pričom 85 % bolo financovaných z Európsky fond regionálneho rozvoja prostredníctvom programu Interreg V-A Slovenská republika - Česká republika. Zvyšné finančné prostriedky boli hradené zo štátneho rozpočtu SR, rozpočtu Trnavského samosprávneho kraja, rozpočtu Juhomoravského kraja a štátneho rozpočtu ČR.
Výstavba
Zhotoviteľom stavby boli spoločnosti Doprastav, a. s., STAVOKOV spol. s.r.o. a Doprastav CZ, s.r.o. Na návrhu sa podieľala architektonická spoločnosť NOVÁK & PARTNER, s.r.o.. Samotná výstavba začala v septembri 2018.
Most bol navrhnutý ako oceľová konštrukcia s oceľovo-betónovou mostovkou. Dĺžka mosta je 143 m. a dĺžka oblúkovej konštrukcie (Langerov nosník) je 91 m.
Most bol konštruovaný aj na prejazd menších záchranných vozidiel.
Cyklomost bol oficiálne otvorený 29. októbra 2019.
Saint-Martin-des-Champs
Saint-Martin-des-Champs môže byť:
Slovensko-česká štátna hranica
náhľad|Slovensko a Česko na mape Európy Slovensko-česká štátna hranica je štátna hranica medzi Slovenskom a Českom. Má dĺžku 251,8 km a je tak treťou najdlhšou hranicou Slovenska a najkratšou hranicou Česka. Zo severu začína blízko obce Čierne, kde sa nachádza trojmedzie Slovenska, Česka a Poľska, a pokračuje juhozápadným smerom cez hrebeň Moravsko-sliezských Beskýd, Javorníky a Biele Karpaty. Potom zostupuje do Dolnomoravského úvalu, pričom v tomto úseku je vodnou hranicou, pretože ju tvoria vodná nádrž Kostolnica, Sudomerický potok, Baťov kanál a rieka Morava. Hranica končí na sútoku Moravy a Dyje, na trojmedzí s Rakúskom.
Ako štátna hranica vznikla slovensko-česká hranica v roku 1993 pri rozdelení Česko-Slovenska. K poslednej zmene tejto hranice došlo v roku 1997. Túto hranicu je možné vďaka Schengenskej dohode od roku 2007 voľne prechádzať. Už od roku 2004 bol prechod zjednodušený vďaka členstvu v EÚ.
Saint-Martin-du-Bois
Saint-Martin-du-Bois môže byť:
Kelmis
Kelmis je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko a Nemecky hovoriacom spoločenstve Belgicka.
Obyvateľstvo
Obec má približne 10 700 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Kelmis pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Komorské národné futbalové mužstvo
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1979, no členom CAF sa stali až v roku 2003 a členom FIFA až v roku 2005. Komory sa nikdy nekvalifikovali na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili raz a to v roku 2021. Ako debutant na turnaji skončili v osemfinále.
Externé zdroje
https://www.fifa.com/fr/about-fifa/associations/COM
Saint-Lary (Gers)
Saint-Lary je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Cesta III. triedy 2178 (Slovensko)
'''Cesta III. triedy číslo 2178' (III/2178, staré číslo III/065040 '') je cesta III. triedy na Slovensku v okrese Turčianske Teplice. Jej celková dĺžka je 3,299 km.
Saint-Lary (Gers)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Cesta III. triedy 2178 (Slovensko)
Priebeh
Cesta začína v obci Mošovce na križovatke s cestou I/65 ako pokračovanie ulice Frica Kafendu a pokračuje smerom na západ do obce Bodorová. Tam sa odpája cesta III/2179 smerom do osady Kevice (na križovatke ciest stojí kultúrny dom na obrázku). Pokračuje do obce Malý Čepčín, kde sa neďaleko priecestia cez trať č. 170 napája na cestu III/2176.
Stretnutie s tichom
Stretnutie s tichom je spoločný štúdiový album Pavla Hammela a skupiny Prúdy. Tento album v roku 1977 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus.
V reedíci albumu na CD z roku 1998 k pôvodným dvanástim skladbám pribudlo sedem bonusov. Nakoľko stabilné hudobné teleso, ktoré sa nazývalo skupina Prúdy svoju činnosť ukončilo už v roku 1974 a skupina sa do trvalej zostavy vlastne nikdy neobnovila, každý z albumov nahrávalo variabilné združenie hudobníkov. Tak sa stalo, že okrem Jána Lauka sa pri nahrávaní tohto albumu stretla vtedajšia zostava skupiny Fermáta, ktorá mala vtedy úspechy so svojím aktuálnym albumom Pieseň z hôľ. Túto zostavu ešte doplnil saxofónista Dušan Húščava a hráč na Melotrón, Karol Slavkovský. Bonusy na albume z roku 1998 sú tiež výsledkom inej zostavy skupiny Prúdy, ktorá, nakoľko v období ich nahrávania bol Pavol Hammel na Základnej vojenskej službe, vlastne celá pozostávala z členov vtedajšej kapely Modus. Tieto Prúdy sprevádzali Pavla Hammela aj na Bratislavskej lýre 1975 (so skladbou „Rok 2000“) a nahrali s ním aj tri single.
Jablonovský potok (prítok Močiarky)
Jablonovský potok je prirodzený vodný tok na Záhorí, v okrese Malacky, vo Vojenskom obvode Záhorie (k.ú. Turecký vrch a Bažantica) a v katastri obce Jablonové. Ide o horsko-nížinný typ potoka V. rádu, s dĺžkou 8,769 km a s rozlohou povodia 9,892 km². Pramení v nadmorskej výške a ústi do Močiarky, vo výške
Prameň
Potok pramení v mladom listnatom lese, na západnom svahu vrchu Konské hlavy, na území VVP Záhorie, v Malých Karpatoch, v podcelku Pezinské Karpaty, v časti Homoľské Karpaty, v nadmorskej výške
Opis toku
Po prameni potok pokračuje juhozápadojužným smerom a následne sa mierne stáča na západoseverozápad. Tečie rúbaniskami a trávnatým porastom, neskôr sa presmeruje na severozápadný smer a ďalej už preteká pomedzi rôzne druhy listnatých lesov, popri tom sa mierne vlní. Tok sa potom oblúkom stočí na juhozápad a takto pokračuje až po vojenskú základňu, kde sa opäť stáča severozápadným smerom a priberá svoj najväčší prítok, zľava potok spod Banského Týmto smerom tečie až po intravilán obce Jablonové. Priberá dva krátke ľavostranné prítoky z úpätia vrchu Na vŕškoch, pričom prvý je umelý a druhý prirodzený. Vteká do umelého, vydláždeného koryta a pokračuje západným smerom. Prijíma sprava ďalší potok, ktorý je z veľkej časti povrchovo prekrytý, podteká cestu II/501 a za rímskokatolíckym kostolom sa stáča opäť na severozápad. Tečie stále umelým korytom, opúšťa spomínanú obec, podteká železničnú trať Zohor - Plavecký Mikuláš a tu už pokračuje korytom s prírodnejším charakterom. Križuje sa s elektrickými drôtmi vysokého napätia, tečie poľnohospodársky využívanou krajinou, po pravom brehu míňa výrobné haly a vteká do listnatého lesa. Tesne pred ústim ešte vstupuje na územie VVP Záhorie, k.ú. Bažantica a napokon sa zľava vlieva do Močiarky, v nadmorskej výške
Saint-Martin-du-Fouilloux
Saint-Martin-du-Fouilloux môže byť:
Lontzen
Lontzen je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko a Nemecky hovoriacom spoločenstve Belgicka.
Obyvateľstvo
Obec má približne 5 417 obyvateľov (2010).
Saint-Martin-du-Puy
Saint-Martin-du-Puy môže byť:
Saint-Martin-sur-Ocre
Saint-Martin-sur-Ocre môže byť:
Saint-Maur
Saint-Maur môže byť:
Kána (rozlišovacia stránka)
Kána môže byť (v Biblii):
Majestic Music Club
Majestic Music Club (skrátene MMC) je koncertná hala a klub na poschodí budovy YMCA, ktorá sa nachádza v Bratislave na Karpatskej ulici číslo 2. Je to najväčší koncertný klub v Bratislave a predstavujú sa tu interpreti rockoví, metaloví, punkoví až po džezových, big beatových a rapových.
Ide o priestor bývalého Kina YMCA. Nachádza sa tu veľké pódium a možnosť státia alebo horná terasa zvyčajne pre špeciálnych hostí. Pod terasou sa nachádza bar.
Raeren
Raeren je belgická obec vo Valónskom regióne v provincii Lutyšsko a Nemecky hovoriacom spoločenstve Belgicka.
Obyvateľstvo
Obec má približne 10 451 obyvateľov (2010).
Časti obce
Od 1. januára 1977 obec Raeren pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Saint-Maurice
Saint-Maurice môže byť:
Saint-Léonard (Gers)
Saint-Léonard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Maximin
Saint-Maximin môže byť:
Nachal Kana
Nachal Kana môže byť vádí v Izraeli:
Veľká cena Miami 2023
Veľká cena Miami 2023 (angl. Formula 1 Crypto.com Miami Grand Prix 2023) sa uskutočnila 7. mája 2023 na pretekárskom okruhu Miami International Autodrome v Miami Gardens, čo je predmestie floridskej metropoly Miami. Boli to piate preteky sezóny 2023 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Po víťazstve v šprinte a Veľkej cene počas predchádzajúceho súťažného víkendu v Azerbajdžane sa Sergio Pérez priblížil lídrovi šampionátu jazdcov Maxovi Verstappenovi na rozdiel šiestich bodov. Na treťom mieste v priebežnom poradí bol Fernando Alonso.
Cyrano z predmestia (album)
Cyrano z predmestia je názov spoločného hudobného projektu, muzikálu, ktorého autormi sú hudobníci Pavol Hammel, Marián Varga a textári Kamil Peteraj a Ján Štrasser. Okrem dramatizácie diela v javiskovej forme, bol muzikál vydaný ako hudobný album, ktorý vyšiel v roku 1978 hudobnom vydavateľstve Opus.
Veľká cena Miami 2023
Priebeh kvalifikácie
Sergio Pérez si v Miami vybojoval tretiu Pole Position svojej kariéry. Fernando Alonso bol druhý a Carlos Sainz tretí. Kvalifikácia bola predčasne ukončená kvôli nehode Charlesa Leclerca krátko pred koncom tretieho kvalifikačného segmentu, čo znamenalo, že Max Verstappen nemohol zajazdiť merané kolo, v dôsledku čoho musel do Veľkej ceny štartovať z 9. miesta; svoj prvý pokus v Q3 predtým kvôli jazdeckej chybe vypustil.
Cyrano z predmestia (album)
Tento album mimo muzikálu najvýraznejšie reprezentovala skladba „Pieseň pre Roxanu“, ktorá je skôr známa svojim podtitulom „Ja nemám lásku v malíčku“.
Veľká cena Miami 2023
Priebeh pretekov
Max Verstappen vyhral preteky aj vďaka alternatívnej stratégii - na rozdiel od jazdcov pred ním začal na tvrdých pneumatikách a potom prešiel na stredné. Tímový kolega Sergio Pérez skončil druhý a Fernando Alonso získal v svojich piatych pretekoch pre tím Aston Martin už štvrté umiestnenie na stupňoch víťazov.
Preteky
Poznámky:
Dráč
Dráč je rod z čeľade dráčovité (Berberidaceae).
V niektorých systémoch zahŕňa aj to, čo sa inde klasifikuje ako samostatný rod mahónia (Mahonia, vrátane Alloberberis)  - pozri aj Systematiku v článku dráčovité. Vrátane rodu mahónia rod dráč zahŕňa okolo 610 druhov
Etymológia
Latinský názov rodu (Berberis) pochádza zo stredovekej latinčiny (barbaris, berberis); pôvod tohto stredolatinského slova je neznámy. Ako možný zdroj sa uvádza aj starý názov severnej Afriky – Berberské pobrežie.
Opis
Do rodu dráč patria opadavé a vždyzelené kry alebo nízke stromy, s jednoduchými alebo zloženými, opadavými alebo neopadavými listami, striedavého postavenia a niekedy s prílistkami. Kvety sú jednotlivé alebo v strapcových súkvetiach, pravidelné a obojpohlavné. Kvetný obal je v dvoch až štyroch kruhoch. Tyčinky sú obyčajne v dvoch kruhoch, sú citlivé na dotyk (dráždivé). Ich peľnice sa otvárajú dvomi viečkami alebo chlopňami. Gyneceum je jednoplodolistové. Plodom je bobuľa alebo tobolka.
Pôvodný európsky zástupca dráč obyčajný, je ker s tŕňovitými konárikmi. Nad tŕňmi listového pôvodu vyrastajú zo skrátených konárikov (brachyblastov) obráteno vajcovité listy. Plodom je jedlá červená bobuľa kyslej chuti. Žlté drevo dráčov je spôsobené žltým farbivom, ktoré sa používalo na farbenie kože, a alkaloid berberín. Drevo je veľmi tvrdé a kvalitné. Dráč Júliin (Berberis juliane) je na Slovensku len pestovaný. Má tmavo zelené, kožovité listy a modré bobule. Mahónia cezmínolistá (Berberis aquifolium), ktorá pochádza zo Severnej Ameriky, sa na Slovensku pestuje ako okrasná drevina. Dráče zvyčajne opeľuje hmyz ale sú tiež samoopelivé, takže výdatnú produkciu plodov môžu mať aj izolované jedince.
Saint-Mesmin
Saint-Mesmin môže byť:
Dráč
Ohrozené druhy
Ohrozené (EN) a kriticky ohrozené druhy (CR) podľa IUCN:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tekolďany
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Tekolďany v okrese Hlohovec.
Saint-Lizier-du-Planté
Saint-Lizier-du-Planté je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Antiochos (sochár)
náhľad|Aténa Parthenos (inv. č. 8622), Museo Nazionale Romano, Palazzo Altemps, Rím Antiochos bol grécky sochár v 1. stor. pred Kr. Antiochos, grécky sochár (neskorej atickej školy ) z Atén, bol činný pravdepodobne v 1. polovici 1. stor. pred Kr. Od starovekých autorov nemáme o ňom správy. Z diel Antiocha sa zachovala jeho menom signovaná socha bohyne Atény Parthenos umiestnená v Museo Nazionale Romano (Národné rímske múzeum) v Ríme pod evid. číslom 8622.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2010 – II. divízia
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2010 – II. divízia boli dva hokejové turnaje tretej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Mužstvá boli vyžrebované do dvoch skupín po šiestich. Víťazi turnajov postúpili do I. divízie MS pre rok 2011.
Pižmovka
Pižmovka môže byť:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2010 – II. divízia
Skupina A
Turnaj skupiny A sa hral v Mexiku, hlavnom meste Mexika, od 11. do 17. apríla 2010.
Skupina B
Turnaj skupiny B sa hral v Narve v Estónsku od 10. do 16. apríla 2010.
Riksdag
Riksdag alebo Švédsky parlament je najvyšší zákonodarný orgán Švédska. Od roku 1971 je Riksdag jednokomorový zákonodarný zbor, ktorý má 349 poslancov (), zvolených pomerným volebným systémom. Od roku 1994 je funkčné obdobie poslancov štvorročné.
Vedenie parlamentu sa skladá z predsedu a troch podpredsedov. Sú volení na 4-ročné funkčné obdobie. V Riksdagu je 15 parlamentných výborov.
Poslanci
Vo februári 2013 tvoril podiel žien v Riksdagu 44,7 %. To bol štvrtý najvyšší podiel žien v národnom zákonodarnom zbore - za parlamentami Rwandy, Andorry a Kuby a druhý najvyšší medzi rozvinutými krajinami a medzi parlamentnými demokraciami. Po voľbách v roku 2014 poklesol podiel žien medzi poslancami na 43,5 %. Z politických strán mala po roku 2014 väčšinu žien iba Ľavicová strana (12 z 21).
Vláda
Po rozhovoroch so zástupcami rôznych politických skupín Riksdagu menuje predseda Riksdagu predsedu vlády ( - doslova minister štátu). O návrhu potom Riksdag hlasuje. Nominácia je odmietnutá (čo znamená, že predseda musí nájsť nového kandidáta), iba ak nadpolovičná väčšina členov (175 členov) hlasuje "proti"; inak je potvrdená. To znamená, že Riksdag môže súhlasiť s predsedom vlády, bez toho aby bol odovzdaný jediný hlas "za".
Potom, čo bol zvolený, menuje predseda vlády jednotlivých ministrov kabinetu a oznámi ich Riksdagu. Nová vláda sa ujíma funkcie v osobitnom zasadnutí, konanom v kráľovskom paláci pred kráľom, na tomto zasadnutí predseda Riksdagu formálne oznamuje kráľovi, že Riksdag zvolil nového predsedu vlády a že predseda vlády si vybral svojich ministrov.
Ak je vyslovená nedôvera predsedovi vlády, znamená to, že je odmietnutá celá vláda. Odmietnutá vláda má jeden týždeň na zvolanie všeobecných volieb, inak začne znovu postup vymenovania nového predsedu vlády.
Strany
Politické strany sú vo Švédsku silné, pričom členovia Riksdagu väčšinou podporujú svoje strany v hlasovaní.
Lesothské národné futbalové mužstvo
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1932. Lesotho sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale ani na Africký pohár národov.
Externé zdroje
https://lefa.co.ls/
Riksdag
Strany
Od roku 1968 nezískala v Riksdagu žiadna strana parlamentnú väčšinu. Politické strany s podobnými programami následne spolupracujú v niekoľkých otázkach, vytvárajú koaličné vlády alebo iné formalizované spojenectvá. Do roku 2019 existovali v parlamente dva hlavné bloky, socialistický Červeno-zelený blok a konzervatívna Aliancia pre Švédsko. Aliancia zložená z Umiernenej strany, Liberálov, Strany stredu a kresťanských demokratov ovládala Švédsko od roku 2006 do roku 2014 prostredníctvom menšinovej vlády. Červeno-zelený blok bol formálne rozpustené 26. októbra 2010, ale až do volieb v roku 2014 bol naďalej považovaný za hlavnú opozíciu, po ktorej Sociálnodemokratická strana a Zelená strana vytvorili vládu s podporou Ľavicovej strany. V roku 2019, po voľbách v roku 2018, v ktorých ani jeden z blokov nezískal väčšinu kresiel, vytvorili Sociálni demokrati a Zelená strana vládu s podporou liberálov a Strany stredu, čím narušili tradičnú pravicovú alianciu. V marci 2019 Kresťanskí demokrati a Umiernená strana naznačili ochotu hovoriť so Švédskymi demokratmi.
Voľby
Vo všeobecných voľbách konaných každé štyri roky sa volí všetkých 349 členov Riksdagu. Všetci švédski občania, ktorí dovŕšia 18 rokov najneskôr v deň volieb, majú právo voliť a kandidovať vo voľbách. Aby strana vstúpila do Riksdagu, musí vo voľbách získať minimálne 4 percentá hlasov na celonárodnej úrovni, prípadne 12 a viac percent v rámci volebného obvodu. Vo voľbách sú zároveň zvolení aj náhradníci, takže doplňovacie voľby sú zriedkavé.
Volebné obvody a rozdelenie kresiel
Vo Švédsku je pomerný volebný systém. Z 349 kresiel v jednokomorovom Riksdagu je 310 rozdelených do 29 viacmandátových volebných obvodov, pričom počet kresiel pre každý obvod je daný pomerom počtu voličov v danom volebnom obvode. Zvyšných 39 "prerozdelovacích" kresiel sa používa na opravu odchýlok od proporcionálneho národného rozdelenia, ku ktorým môže dôjsť pri prideľovaní kresiel v stálych volebných obvodoch. V systéme existuje obmedzenie, ktoré znamená, že na prerozdeľovaní kresiel sa podieľa iba tá strana, ktorá získala aspoň štyri percentá hlasov v celej krajine alebo strana, ktorá získala aspoň dvanásť percent hlasov vo volebnom obvode.
Saint-Michel
Saint-Michel môže byť:
Televízny vysielač
náhľad|[[Televízna veža na Kamzíku|Vysielač Kamzík]] Televízny vysielač je zariadenie pre vysielanie televízneho signálu k televíznym prijímačom. V súčasnosti existujú vysielače, šíriace analógový alebo digitálny signál. Niektoré televízne vysielače pracujú ako prevádzače televízneho signálu.
Kemping
Kemping alebo pôvodne camping môže byť:
Saint-Loube
Saint-Loube je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Valašsko
Valašsko môže byť:
Geri a Freki
Geri a Freki (staroseverčina – obe slová znamenajú „pažravý“ alebo „nenásytný“) sú v severskej mytológií dvaja vlci, ktorí sprevádzajú boha Odina. Sú spomenutí v Poetickej Edde (čo je kolekcia epických básni, zozbieraných v 13. storočí zo starších zdrojov), v Prozaickej Edde (napísaná v 13. storočí Snorrim Sturlusonom) a v básniach skaldov. Tento pár býva prirovnávaný k podobným postavám, ktoré nachádzame v gréckej, rímskej a védickej mytológií.
Etymológia
Mená Geri a Freki znamenajú buď „nenásytný“, alebo „pažravý“. Meno Geri môže vychádzať z protogermánskeho prídavného mena *geraz, ktoré poukazuje na burgundské girs, staroseverské gerr a starohorno-nemecké ger, alebo giri – pričom všetky znamenajú „nenásytný“.
Meno Freki môže zase vychádzať z pragermánskeho prídavného mena *frekaz, ktoré poukazuje na gótske faihu-friks s významom „chtivý“, „žiadostivý“, staroseverské frekr, čo je „nenásytný“, staroanglické frec, teda „žiadostivý“, „chtivý“, „nenásytný“, „drzý“ a starohorno-nemecké freh s významom „nenásytný“. John Lindow interpretuje obe staroseverské slová ako prídavné mená. Bruce Lincoln považuje meno Geri za proto-indo-európsky koreň *gher-, ktorý je rovnaký ako Garmr, meno patriace psovci, úzko spätému s udalosťami Ragnaröku.
Grímnismál
V Poetickej Edde báseň Grímnismál, boh Odin (nazývaný aj Grímnir) hovorí mladému Agnarrovi o Odinových spoločníkoch. Agnarr hovorí, že Odin kŕmi vlky, zatiaľ čo boh sám pije iba víno:
Zoznam šéfdirigentov Istanbulského štátneho symfonického orchestra
Tento zoznam nie je úplný.
Tobolka
náhľad|Tobolka, plod, [[bršlen európsky|bršlena európskeho (Euonymus europaeus)]] Tobolka (capsula) je pukavý plod, ktorý vznikol spojením viacerých plodolistov. Môže sa otvárať viacerými spôsobmi.
Typy toboliek podľa spôsobu otvárania (dehiscencia) :
Škoda 22TrG
Škoda 22TrG je prototyp prvého českého nízkopodlažného článkového trolejbusu Škoda 22Tr. Bol vyrobený v roku 1993 v závode v Ostrove spoločnosťou Škoda. Konštrukčne z neho bol odvodený štandardný trolejbus Škoda 21Tr a autobus Škoda 21Ab.
Konštrukcia
Trolejbus typu 22TrG, vyprojektovaný na začiatku 90. rokov 20. storočia, mal za cieľ priblížiť mestskú dopravu v Česku západoeurópskym štandardom. Nový voz typu Škoda 22Tr znamenal pokrok v doterajšej konštrukcii česko-slovenských vozidiel MHD a právom vzbudil vo svojej dobe značný ohlas. Dizajn od Ing. arch. Patrika Kotase, moderné riešenie karosérie, dynamické jazdné vlastnosti a úsporná elektrická výzbroj urobila z tohto vozidla vlajkovú loď Ostrovského závodu. Voz 22TrG vyrobený v roku 1993 je zároveň historicky prvým nízkopodlažným trolejbusom vyrobeným v Česku. Od vozu 22TrG boli následne odvodené aj vozy Škoda 21Tr, dvojnápravový trolejbus, a Škoda 21Ab, dvojnápravový autobus. Po tomto prototypu bolo vyrobených ešte 12 trolejbusov typu 22Tr s odlišnou elektrickou výzbrojou.
Prevádzka
Prototyp 22TrG nikdy nebol v bežnej prevádzke s cestujúcimi. Pri skúškach v rokoch 1994 až 1995 najazdil cca 40 000 km na továrenskej trati do Jáchymova a neskôr v Ústí nad Labem. Na prelome rokov 2000 a 2001 bol trolejbus odstavený v areáli Škody Trakčné motory v Plzni-Doudlevce, kde mala prebehnúť prestavba, pri ktorej mal voz dostať pohon s asynchrónnymi trakčnými motormi a pomocným dieselovým agregátom. Po rekonštrukcii mali v Plzni prebehnúť skúšobné jazdy, nakoniec k nej však nedošlo. Po závažnejšej poruche nemeckej elektrickej výzbroje AEG bol vzhľadom k ukončeniu spolupráce s touto firmou natiahnutý späť do výrobného závodu v Ostrove. Z vozidla bola postupom času demontovaná takmer všetka silová elektrická výzbroj vrátane trakčných motorov a zberačov prúdu. Rozobrané boli aj obe hnacie nápravy a na vozidlo vrátené iba ako bežné. V roku 2004 bol voz predaný jihlavskému občianskemu združeniu Za záchranu historických trolejbusov a autobusov. Nasledujúci rok bol po dohode s Dopravným podnikom mesta Brna deponovaný vo vozovni Komín. DPMB plánoval trolejbus odkúpiť, opraviť a prevádzkovať s ev. č. 3609, nakoniec k tomuto kroku z dôvodu veľkej atypickosti vozu nedošlo. V roku 2006 bol kvôli nedostatku miesta natiahnutý do depozitára Technického múzea v Řečkoviciach. Zrejme v roku 2010 Technické múzeum v Brne voz odkúpilo a je rozoberaný na náhradné diely.
Saint-Nazaire
Saint-Nazaire môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kolačno
{Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Kolačno v okrese Partizánske.
Mahónia cezmínolistá
Mahónia cezmínolistá (lat. Mahonia aquifolium ) alebo dráč čezmínolistý  je vždyzelený ker z čeľade dráčovité (Berberidaceae).
Druh sa zaraďuje (ako vidno aj podľa vyššie uvedených názvov) buď do rodu mahónia (Mahonia) alebo do rodu dráč (Berberis) - podrobnosti o tomto pozri v článku dráčovité.
Je to druh pochádzajúci zo Severnej Ameriky a na Slovensku sa pestuje ako okrasná drevina. Má trváce, kožovité, nepárno perovito zložené listy, žlté kvety v strapcoch a plodom sú modré bobule, ktoré sa používali na prípravu alebo dofarbovanie vína.
Pomenovanie
Rod Mahonia je pomenovaný na počesť významného amerického záhradníka Bernarda McMahona.
Saint-Martin (Gers)
Saint-Martin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Mahónia cezmínolistá
Opis
Mahónia cezmínolistá je vždyzelený ker bez tŕňov, nie vyšší ako 1 m. Listy má nepárno perovito zložené, dlhé 10 až 20 cm, lístky sú vajcovito elipsovité, ostníkato zubaté, kožovité a prezimujúce. Pokiaľ ide o ich tvar a počet, sú veľmi premenlivé. Na vrchnej strane sú lesklozelené, na spodnej svetlozelené. Obojpohlavné kvety sú v strapcoch a sú organizované podľa čísla tri: kališných lístkov je deväť, po tri v troch kruhoch a aj tyčinky sú v dvoch trojpočetných kruhoch. Jednotlivé kvety sú takmer sediace, žlté, niekedy červenkastožlté. Z oplodnených piestikov sa vyvíjajú dužinaté a guľaté tmavomodré, do 8 mm veľké bobule. Semená sú lesklé a červenohnedé.
Rozšírenie
Mahónia cezmínolistá pochádza z pacifickej Severnej Ameriky a jej prirodzený areál sa rozprestiera od od Britskej Kolumbie po Oregon, Kaliforniu a Arizonu. Rastie hlavne v biómoch s miernou klímou. Pestuje sa pomerne krátko, od roku 1823. U nás predovšetkým v parkoch a záhradách, odkiaľ ojedinele uniká do voľnej prírody, kde splanieva. Kultivované formy mahónie sú teraz už v Európe naturalizované v rôznych prírodných a poloprírodných prostrediach. Mahónia cezmínolistá je jedným z najúspešnejších cudzokrajných kríkov v strednom a východnom Nemecku, kde napáda poloprirodzené biotopy.
Saint-Martin (Gers)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Mahónia cezmínolistá
Ekológia
Mahónia cezmínolistá v prírode rastie takmer v akýchkoľvek podmienkach, najviacej se jej darí v polotieni na vlhkých priepustných kyslých pôdach, často však aj medzi sutinou a v štrbinách zásobených vodou. Toleruje sucho, ale neznáša horúce, suché miesta a drsný vietor. Nízke teploty a imisie znáša dobre, po reze sa rýchlo zmladzuje. Kvitne od mája do júla.
V štúdii o vplyve klimatických zmien na stredoeurópske prostredie sa zistilo, že mahónia cezmínolistá sa stala významnou súčasťou porastov agátov, bazy a ríbezle zlatej. Blízka príbuznosť mahónie cezmínolistej s dráčom obyčajným sa prejavila pri vzniku medzirodového sterilného kríženca, ktorý sa nazýva Berberis x neuberti (syn. x Mahoberberis neubertii).
Význam a využitie
Mahónia cezmínolistá sa využíva ako bylinný liek v humánnej a veterinárnej medicíne; je antibakteriálna, koreňová kôra je močopudná a plody sa používajú ako preháňadlo; používa sa ako prírodné farbivo a poskytuje potravu a kryt pre divokú zver. Pre svoju vysokú toleranciu voči chemickým škodlivinám a priaznivú morfológiu koreňov, sa môže využívať k zabraňovaniu pôdnej erózie a v urbanistickej krajinotvorbe.
Saint-Martin (Gers)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mahónia cezmínolistá
Význam a využitie
Mahónia je v mnohých krajinách neodmysliteľnou súčasťou väzieb kytíc a vencov. Trhajú sa najčastejšie pred začiatkom novembra a pridávajú sa k ostatným kvetným symbolom smútku na cintorínoch. Zo šťavy jej bobúľ sa v Severnej Amerike pripravovalo ľudové „víno“, prípadne sa používali na dofarbovanie pravých červených vín. Mahónia cezmínolistá je so svojim celoročným estetickým účinkom vhodná na skupinové plošné výsadby v záhradách a parkoch.
Hrozby a choroby
Mahónia cezmínolistá, ktorá bola introdukovaná do Európy zo Severnej Ameriky v roku 1822, je považovaná za invázny druh, najmä splanené populácie pozostávajú z hybridov. Špeciálne vyšľachtené hybridy majú oproti divokým príbuzným totiž výhodu (vďaka selekcii) pre viac kvetov a plodov, čo im dáva vyšší reprodukčný potenciál. Na miestach, kde existuje trávnatá konkurencia, sa reprodukcia uskutočňuje prostredníctvom koreňových výhonkov.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mojtín
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Mojtín v okrese Púchov.
Záboj Bohuslav Kuľhavý
Záboj Bohuslav Kuľhavý (* 9. február 1937, Závažná Poruba – † 3. máj 2023, Bratislava) bol slovenský maliar, grafik a ilustrátor, považovaný za významného predstaviteľa postmoderny.
Životopis
Narodil sa v liptovskej obci Závažná Poruba, strednú školu absolvoval v Liptovskom Mikuláši. V polovici 50. rokov odišiel do Martina, kde študoval súkromne u zakladateľa moderného slovenského prejavu v maľbe Martina Benku. Do sveta výtvarného umenia vstúpil začiatkom 60. rokov v Martine v okruhu výtvarníkov známych ako Skupina Mikuláša Galandu. V roku 1963 tu usporiadal prvú samostatnú výstavu v Slovenskom národnom múzeu. V rovnakom roku reprezentoval slovenské výtvarné umenie na výstave Súčasné slovenské výtvarné umenie v Prahe.
V roku 1964 sa presťahoval do Bratislavy, kde potom (s výnimkou dvojročného pobytu v USA v rokoch 19871988) pôsobil po zvyšok života. V roku 1968 vystavoval na Medzinárodnom bienále mladých výtvarníkov Danuvius v Bratislave, v roku 1969 v Lasson Gallery of Modern Art v Londýne.
Coupe de la Ligue
Coupe de la Ligue alebo Francúzsky ligový pohár je francúzska futbalová pohárová súťaž založená v roku 1994. Najviac titulov, 3 má zatiaľ Paris SG a Bordeaux. Tento turnaj bol založený v roku 1994, hoci už predtým boli podobné turnaje ako Coupe Charles Drago. Konal sa medzi rokmi 1953 – 1965, išlo o tímy vyradené z Coupe de France. Od roku 1982 sa hrával Coupe d'été (Letný pohár), ktorý sa konal pred začiatkom francúzskej ligy. Tento turnaj pokračoval pod dnešným názvom Coupe de la Ligue, až do roku 1994, vždy pred začiatkom francúzskej ligy.
História
Víťaz turnaja mal účasť v Pohári UEFA, teraz ma účasť zaistenú v novoutvorenej Európskej ligy. Prvým víťazom tohto pohára sa stal parížsky tím Paris SG, keď vo finále porazil Bastiu 2-0. Prvýkrát sa muselo rozhodovať v penaltových rozstrelov vo finále v sezóne 1995-96. Prvé tri finále sa hralo v Parc des Princes a od roku 1998 sa finále hrá na Stade de France. Len PSG a Štrasburg dokázali vyhrať na obidvoch štadiónov. Prvým víťazom, ktorý nebol z prvej ligy sa stal v roku 2000 Gueugnon, ktorý zdolal vo finál PSG 2-0. Celkovo bolo zatiaľ 14 ročníkov od roku 1994. Najúspešnejšie tímy sú Paris SG a Bordeaux. Súčasným víťazom je Olympique Marseille, ktorý porazil Bordeaux a získal svoj premiérový titul.
Zoznam architektonických článkov/Ď
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ďu
Ďumbierska ulica (Banská Bystrica)
Saint-Martin-d’Armagnac
Saint-Martin-d’Armagnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gers, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Martin-de-Goyne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tetrabrómbisfenol A
Tetrabrómbisfenol A (C15H12O2Br4) je brómovaná organická zlúčenina používaná prevažne ako spomaľovač horenia.
Syntéza
Tetrabrómbisfenol A je derivát bisfenolu A, z ktorého sa tiež vyrába. Väčšina komerčne dostupného tetrabrómbisfenolu A má pomerne nízku čistotu, v podstate ide o zmes do rôznej miery brómovaných produktov. To sa všeobecne nepovažuje za nevýhodu, pretože u väčšiny aplikácií tejto látky (t. j. ako spomaľovač horenia) je dôležitý priemerný percentuálny obsah brómu. Zmes získaná bromáciou bisfenolu A sa preto nečistí, takže je možné dosiahnuť nižšie ceny.
Použitie
Tetrabrómbisfenol A sa používa ako reaktívny a aditívny spomaľovač horenia. V reaktívnej aplikácii je chemicky viazaný na polyméry. Hlavnou oblasťou použitia sú epoxidové živice na doskách plošných spojov. Ako aditívny spomaľovač horenia sa používa v Akrylonitrilbutadiénstyréne, napríklad v televízoroch. Ročná svetová spotreba sa odhaduje na 119 600 ton (2001), z toho 11 600 ton v Európe.
Rolls-Royce Nene
Rolls-Royce Nene bol britský prúdový motor z 40. a začiatku 50. rokov 20. storočia. V Británii poháňal stíhačky či stíhacie bombardéry typov Hawker Sea Hawk a Supermarine Attacker. Dvojica motorov Nene poháňala aj historicky prvé civilné prúdový dopravné lietadlo, ktoré vzniklo úpravou piestového typu Vickers VC.1 Viking. Upravený prúdový Viking, slúžiaci ako skúšobňa motorov Nene, prvýkrát vzlietol 6. apríla  1948.
Licenčná výroba v USA
Americký výrobca leteckých motorov Pratt & Whitney zakúpil licenciu na výrobu motora Rolls-Royce Nene, ktoré boli vyrábané pod označením Pratt & Whitney J42. Tento motor bol použitý predovšetkým u starších verzií stíhacieho lietadla Grumman F9F Panther.
Sovietsky zväz
Britská vláda povolila spoločnosti Rolls-Royce vývoz 25 motorov Nene do ZSSR. Sovietsky zväz vtedy nemal domáci motor vhodných parametrov pre pripravované vysokovýkonné stíhačky. Preto bola Klimovovou konštrukčnou kanceláriou vyvinutá kópia motora Nene pod označením Klimov RD-45, ten bol použitý v stíhacích lietadlách MiG-15. Na jeho základe bol neskôr vyvinutý motor Klimov VK-1 s ťahom 26,5 kN, teda výrazne viac než pôvodný vzor. Motor Klimov VK-1 bol použitý na pohon stíhacích lietadiel MiG-15bis a starších verzií MiGu-17.
Ďalšie krajiny
Vo Francúzsku typ Nene Mk 104b (ťah 22,3 kN), vyrábaný v licencii u firmy Hispano, poháňal stíhacie lietadlo Dassault Ouragan.
V licencii bol Nene vyrábaný v Austrálii, pretože ich používali de Havilland Vampire Austrálskeho kráľovského letectva.
Jozef Forgáč
Jozef Forgáč (* 19. február 1904, Bánovce nad Bebravou† 14. september 1966, Buenos Aires, Argentína) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, misionár, pedagóg, provinciál.
Životopis
Ľudovú školu vychodil vo svojom rodisku. Gymnázium navštevoval na súkromnom Slovenskom gymnáziu v Taliansku v obci Perosa Argentina. Saleziánsky noviciát si vykonal v meste Foglizze Canavese (Taliansko) v rokoch 19231924. Prvé rehoľné sľuby skladal 4. októbra 1924. Po skončení noviciátu odišiel na misie (1924). Jeho prvým misijným pôsobiskom sa stalo prístavné mesto Punta Arenas v Čile. Za kňaza bol vysvätený 25. januára 1931. Po kňazskej vysviacke ešte rok zostal v Čile, potom odišiel do Argentíny.
V Argentíne pôsobil v Río Gallegos ako vychovávateľ mládeže na základnej škole a saleziánskom mládežníckom stredisku (19321936), a vychovávateľ mládeže na internáte v Puerto Deseado (19371942). Úlohu saleziánskeho provinciála zastával v rokoch 19421946. Po skončený úlohy provinciála zastával ešte v troch saleziánskych domoch úlohu direktora: v Puerto San Julián, Puerto Deseado a Ushuaia. Posledné tri roky života strávil v Río Grande (19631966) ako učiteľ náboženstva (katechéta).
Veľmi aktívne udržiaval styky so slovenskými krajanmi a krajanskými spolkami a organizáciami. Po jeho kňazskej vysviacke ho jeho rehoľný nadriadený poveril i duchovnou starostlivosťou o slovenských vysťahovalcov v Argentíne. Rozvíjal priateľstvo zo saleziánom Gorazdom Zvonickým, básnikom katolíckej moderny, ktorý pôsobil v Argentíne v rokoch 19511963. Misionárom bol 42 rokov.
Arsenios Autóreianos
Arsenios Autóreianos (iný prepis: Arsenios Autoreianos,, , rodným menom Geórgios, mníšskym menom Gennadios; * asi 1200, Konštantínopol† 30. september 1273, ostrov Prokonnésos) bol byzantský mních a pravoslávny biskup, v rokoch 12541260 a 12611265 konštantínopolský ekumenický patriarcha.
Patril k zásadným odporcom cirkevnej únie so Katolíckou cirkvou na čele s rímskym pápežom. V dôsledku sporov ho byzantský cisár Michal VIII. zbavil úradu patriarchu a poslal do vyhnanstva. Arseniovi prívrženci (arseniti) následne v krajine vyvolali ľudové hnutie a rozkol (či arseniánsku schizmu), pretože odmietli uznať ďalších patriarchov dosadených cisárom.
Životopis
Arsenios, rodným menom Geórgios sa narodil okolo roku 1200 v Konštantínopole do rodiny Autóreianovcov. Jeho otec sa volal Theodóros alebo Alexios, jeho matkou bola Irena Kamatéra. Cirkevnú kariéru začal ako mních v kláštore Oxeia na Princových ostrovoch. Pri vstupe do kláštora prijal meno Gennadios a neskôr meno Arsenios. Pôsobil vo viacerých kláštoroch v Malej Ázii, pričom sa stal aj igumenom. V roku 1254 ho nicejský cisár Teodor II. menoval konštantínopolským patriarchom (vtedy ešte v exile). Po smrti Teodora II. sa stal spolu s Geórgiom Muzalonom regentom maloletého Jána IV. Michal VIII. Palaiologos však Muzalona zabil a sám sa ujal moci. Aby svoju moc legitimoval, nechal sa Arseniom niekedy v rokoch 1258/1259 korunovať za Jánovho spolucisára. Palaiologos však následne vládol samostatne a Arsenios na znak protestu a vernosti Laskarovcom odmietol plniť úlohu patriarchu. K opätovnému plneniu úloh sa vrátil až po tom, čo Michal VIII. znovu získal Konštantínopol (1261). V konštantínopolskom chráme Hagia Sofia opätovne korunoval Michala VIII. za cisára.