cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joseph Percival Allen
Lety do vesmíru
V roku 1982 na palube raketoplánu pri prvej netestovacej, teda už ostrej operačnej misii leteli s dr. Allenom traja kozmonauti: ing. elektrotechnik dr. William Lenoir, veliteľ letu Vance Brand a pilot Robert Overmyer. Posádka vypustila na obežnú dráhu dve telekomunikačné družice SBC-3 a Anik C-3. Pristáli na základni Edwards.
V roku 1984 letel na raketopláne Discovery. Veliteľom misie bol Frederick Hauck a miesto v pilotnom kresle zaujal nováčik David Walker. Ako letoví špecialisti figurovali Joseph Allen a Dale Gardner. Ovládanie „kanadskej ruky“ mala na starosti Anna Fisherová. Hneď potom, čo sa dostali na obežnú dráhu, vypustili kanadskú družicu Anik D2 a na druhý deň vojenskú družicu Leasat 1. Potom sa im podarilo odchytiť z obežných dráh družice Westar 6 a Palapa B2 a vrátiť sa s nimi na Zem po 7 letových dňoch. Vďaka splneným úlohám bola misia pre NASA zárobkovým podnikom.
V kozmickom priestore strávil 13 dní.
Po letoch
Usadil sa v meste Arlington, štát Virgínia. Je ženatý a má dve deti.
Čiarka
Čiarka môže byť:
Miroslav Ondříček
Miroslav Ondříček (* 4. november 1934, Praha – † 28. marec 2015, Praha ) bol český kameraman a jeden z tvorcov Českej novej vlny. Bol dlhoročným spolupracovníkom Miloša Formana.
Životopis
Základnú školu dokončil v roku 1949 a ako syn živnostníka nesmel študovať. Nastúpil do učebného odboru, kde sa učil pracovať so železom, a rok neskôr prešiel do učebného odboru filmového laboranta. Po ukončení učebného odboru nastúpil do laboratórií Barrandovských ateliérov, následne sa stal asistentom kamery a neskôr asistentom spravodajského filmu. Začal študovať večernú školu filmovej tvorby na FAMU v Prahe. Až po dvanástich rokoch sa dostal k práci na celovečerných filmoch, kedy začal spolupracovať ako kameraman na filmoch Miloša Formana a Ivana Passera.
Pracoval ako kameraman na štyroch desiatkach celovečerných filmov, kedy polovicu z nich nakrútil v zahraničí. Spolupracoval i s českým režisérom Vávrom, americkými režisérmi M. Nicholsom, G.R. Hillom a Angličanom L. Andersonom.
Medzi najslávnejšie filmy, na ktorých sa podieľal, patria Lásky jedné plavovlásky, If, Hoří, má panenko, O Lucky Man, Vlasy, Ragtime, Amadeus, Valmont, Taking Off.
Vo filmárskej tradícii pokračuje jeho syn David, ktorý je režisérom.
William Hanna
William Denby Hanna (* 14. júl 1910 Melrose, Nové Mexiko, USA – † 22. marec 2001, Hollywood, Kalifornia) bol americký animátor, scenárista, karikaturista, režisér, podnikateľ a producent, držiteľ mnohých prestížnych umeleckých ocenení.
Pri filme začínal v roku 1931 ako poslíček vo firme, ktorá vyrábala animované filmy. Tu začal písať svoje prvé scenáre. Neskôr ho zamestnalo štúdio MGM, kde od roku 1937 spolupracoval s Josephom Barberom, s ktorým vytvoril dnes už legendárnu dvojicu (v roku 1957 neskoršie štúdio Hanna-Barbera) filmových tvorcov najmä v oblasti kresleného a animovaného filmu. Ich najznámejšie dielo Tom a Jerry získalo hneď osem Oscarov.
Jabloň
Jabloň môže byť:
Gozdnica
Gozdnica je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat żagański v rovnomennej gmine.
Domašínsky meander
Domašínsky meander je riečny meander a prírodná pamiatka na rieke Váh v Malej Fatre. Je súčasťou Strečnianskeho priesmyku a ochranného pásma Národného parku Malá Fatra. Nachádza sa v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a na katastrálnom území obce Strečno.
Gozdnica
Žije tu 3 431 obyvateľov (30. 6. 2007).
Domašínsky meander
Opis
Rieka Váh tu vytvára prielom a rozdeľuje Malú Fatru na geomorfologické podcelky Krivánska Fatra na pravom a Lúčanská Fatra na ľavom brehu. Vodný tok sa tu obtáča okolo nevýrazného lesnatého vrcholu Domašín. Nad meandrom stojí ruina Starhradu. Dĺžka tohto územia je, šírka 480 a nadmorská výška sa pohybuje v rozmedzí 360
Geológia
náhľad|Pohľad na Domašínsky meander (vľavo dole) zo [[Starhradu.]] Meander rozdeľuje Malú Fatru na dve časti a je vhĺbenou formou riečneho reliéfu, ktorá je v celých Západných Karpatoch ojedinelá. Vznikol postupným zarezávaním rieky Váh do dvíhajúceho sa pohoria koncom treťohôr a začiatkom štvrtohôr. Vznikol tak Strečniansky priesmyk.
Turistika a ochrana prírody
Najkrajší pohľad na Domašínsky meander je zo zrúcanín hradu Starhrad, ktorý je turisticky prístupný po červenej turistickej značke. V roku 1978 bol meander vyhlásený za prírodnú pamiatku s výmerou.
Váh bol využívaný na plavbu plťami a táto tradícia sa v súčasnosti v obci Strečno obnovuje. V minulosti bol Domašínsky meander najnebezpečnejším úsekom. Báseň Jána Bottu Margita a Besná nesie mená dvoch obrovských skál na tomto úseku. Po odstrele dynamitom je tento úsek už pre plavbu bezpečnejší, na ich mieste sú však stále mohutné kaskády. V minulosti sa objavil zámer výstavby priehrady s vodnou elektrárňou pod Starhradom, ktorý by túto časť výrazne zasiahol.
Doprava
Tok Váhu cez Domašínsky meander kopíruje dôležitá a vyťažená cesta I/18, ktorá je súčasťou európskej cesty E 50. Úzka cesta, ostré zákruty a intenzívna doprava spôsobujú, že sa jedná o jeden z najnebezpečnejších cestných úsekov na Slovensku. Navyše v týchto miestach dokážu aj drobné nehody zastaviť dopravu na dlhé hodiny. Čaká sa na dokončenie náročného úseku diaľnice D1, ktorá prekoná Malú Fatru tunelom a odvedie tranzitnú dopravu z Domašínskeho meandra. Cez Domašínsky meander prechádza aj významná železničná trať Žilina – Košice (č. 180), ktorá však nekopíruje tok Váhu, ale prekonáva meander pomocou dvoch jednokoľajných tunelov Strečno. O niečo ďalej proti toku Váhu sa nachádza tretí, dvojkoľajný tunel.
Histochémia
Histochémia je veda, ktorá sa zaoberá chemickým dokazovaním látok nachádzajúcich sa v mikroskopických štruktúrach tkanív živočíchov a pletív rastlín mikroskopickou technikou.
Bodka
Bodka môže byť:
Hans Poelzig
Prof. Hans Poelzig (* 30. apríl 1869, Berlín, Nemecko – † 14. jún 1936, Berlín) bol nemecký architekt, dizajnér a profesor, aktívny predovšetkým v rodnom Berlíne. Bol súčasníkom Petra Behrensa a iných nemeckých architektov spojených s moderným hnutím expresionizmu, súčasne bol jedným z jeho zakladateľov v Nemecku. V knihe Hans Poelzig – Reflections on His Life and Work ho jej autor, Julius Posener, jeden z jeho žiakov, označuje za „outsidera svojej doby“. Jeho vízia a praktický génius predstavuje spojenie medzi anglickým hnutím Arts and Crafts, neskoršími štádiami Jugendstilu (secesia v Nemecku) a vznikajúcim moderným hnutím po 1. svetovej vojne.
Život
Narodil sa v Berlíne. V rokoch 1889 až 1894 študoval Vysokú školu technickú v Charlottenburgu u Carla Schäfera (neogotika), kde neskôr pôsobil ako profesor architektúry. Po vojenskej službe a období práce na pruskom ministerstve práce sa v roku 1899 Hans Poelzig presťahoval do Breslau (dnes Wrocław), kde v roku 1900 učil na Kráľovskej akadémii Kunst- und Kunstgewerbeschule (arts and crafts), kým sa nestal riaditeľom (19031916). Na akadémii zaviedol kurzy na báze workshopov, ktoré ovplyvnili tvorbu Waltera Gropia (Bauhaus).
Osobitý architekt Poelzig navrhol niekoľko projektov v jedinečnom expresívnom štýle. Na konci 1. svetovej vojny sa dostal do veľmi úzkeho spojenia so všeobecným umeleckým hnutím nazývaným expresionizmus.
V rokoch 19161920 bol mestským architektom mesta Drážďany. Na začiatku 20. rokov pracoval v Nemecku s Martinusom Adrianus Stamom (18991987). Ako viceprezident nemeckého spolku Werkbund v povojnovom Nemecku po roku 1923, prispel miestnymi i komerčnými projektami. V roku 1936 získal pozíciu v tureckej Ankare, ale ešte pred emigráciou toho istého roku zomrel.
Tvorivé východiská – expresionizmus a Hans Poelzig
Charakteristickými znakmi expresionizmu sú výraz, nepokoj, nestabilnosť, antropomorfizmus. Expresionistické tvaroslovie sa prejavuje tiež novým spracovaním v prírode existujúcich tvarov (špirály, krivky, kryštály) alebo na seba upozorňuje v dielach, v ktorých sú expresívne hodnoty jednotlivých materiálov, napríklad tehál a skla, zdôraznené na vnútornom povrchu.
Expresionizmus vznikol na základe predpokladu, že budova môže vyjadriť konkrétnu ideu alebo myslenie, bez toho, aby využívala zaužívané architektonické prvky či štýly. Jeho schopnosť tvoriť dramatické gestá sa naplno prejavila krátko po 1. svetovej vojne, keď sa expresionizmus stal východiskom modernej architektúry.
Priemyselné stavby s nárokom na robustnosť s nedostatkom vzorov umožnili architektom pred r. 1914 prvýkrát experimentovať s dramatickými formami. Prvým príkladom bolo výnimočné spojenie vodárenskej veže s galériou práve od Hansa Poelziga, ktoré navrhol v Poznani v r. 1911. Povojnový expresionizmus si stanovil za cieľ „uchopiť fantáziu v snovom, v pôvodnom, vedomím ešte nezakalenom stave.“
Expresionizmus vo svojej najčistejšej podobe nehľadal žiadne zdôvodnenie myšlienky architekta, ktorá dávala budove tvar, na rozdiel od konštruktivizmu, ktorý sa usiloval vytvoriť novú estetiku založenú na strojoch a vede, či na rozdiel od funkcionalizmu, ktorý chcel prispôsobiť formy aktivitám a funkciám, na ktoré boli určené. V expresionizme neexistovali žiadne pevné pravidlá, i keď sa zdá, akoby sa expresionisti snažili odpútať od formálnych geometrických hraníc a obmedzení diktovaných príliš nepoddajnými stavebnými hmotami.
Budovy postavené Hansom Poelzigom v neskoršom období jeho kariéry boli navrhnuté v monumentálnom a akoby neoklasickom štýle, ktorý sa tešil veľkej obľube v nacistickom Nemecku.
Wavrans-sur-l’Aa
Wavrans-sur-l’Aa je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gmina Czechowice-Dziedzice
Gmina Czechowice-Dziedzice je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Sliezskom vojvodstve.
Má rozlohu 66,28 km² a žije tu 43248 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 652,5 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Bielsko-Biała.
Zátvorka
Zátvorka môže byť:
Zoznam planétok 76251 – 76500
Dáta použité s dovolením / Data used with permission © IAU: Minor Planet Center.
Bezdědovice
Bezdědovice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 335 obyvateľov, z toho 180 mužov a 155 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 39,9 roka, ženy 45,1 roka).
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hrhov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Hrhov v okrese Rožňava.
Gubin
Gubin je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat krośnieński v rovnomennej gmine.
Žije tu 16 866 obyvateľov (30.6.2007).
Grécizmus
Grécizmus (lat.) je jazykový prvok prevzatý zo starej gréčtiny do iného jazyka, alebo podľa starej gréčtiny v ňom utvorený.
Radomír
Radomír je mužské meno, ktoré oslavuje meniny na Slovensku 29. februára, t. j. každý štvrtý rok. V Česku meniny pripadajú na 3. júl.
Meno má slovanský pôvod a v preklade znamená „má rád mier“.
Gmina Czemierniki
Gmina Czemierniki je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Má rozlohu 107,71 km² a žije tu 4648 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 43,15 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Radzyń Podlaski.
Glun
Glun je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Glun má 670 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Alexander Korda
Alexander Korda môže byť:
Saint-Pierre-des-Tripiers
Saint-Pierre-des-Tripiers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Iłowa
Iłowa (hornoluž. Jiłwa) je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat żagański v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 971 obyvateľov (30. 6. 2007).
Party Rock Anthem
„Party Rock Anthem“ je skladba americkej electro-hopovej skupiny LMFAO v spolupráci s GoonRockom a speváčkou Lauren Bennett. Bola vydaná ako prvý singel z ich druhého štúdiového albumu Sorry for Party Rocking. Skladba obsahuje text z piesne „Hustlin“ od Ricka Rossa. Singel dosiahol prvé pozície v rebríčkoch Austrálie, Nemecka, Belgicka, Brazílie, Kanade, Francúzska, Dánska, Írska, Nového Zálandu, Slovenska, Švajčiarska, Veľkej Británie a USA. Skladba sa udržala 11 týždňov na 1. mieste na Novom Zélande a 10 týždňov v Austrálii. V USA sa predalo viac ako 10,000,000 kópií singlu a dosiahol 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100.
Náprstník
náhľad|Náprstník Náprstník (Digitalis) je rod dvojklíčnolistových rastlín z čeľade skorocelovitých (Plantaginaceae).
Gmina Czempiń
Gmina Czempiń je mestsko-vidiecka gmina v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve.
Má rozlohu 142,46 km² a žije tu 11259 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 79,03 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Kościan.
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1989
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 1989 boli v poradí 4. majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v Mexiko City, v Mexiku od 8.18. júna 1989, za účasti rekordných 12 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Ekvádoru, Paraguaja a Spojených štátov. Svoj druhý titul získalo 🇵🇷, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇺🇸. Pre Portoriko to bola vôbec prvá výhra vo vzájomných medzinárodných zápasoch s USA.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia amerických družstiev na Majstrovstvá sveta 1990, ktoré organizovala Argentína. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Košarovce
Košarovce sú obec na Slovensku v okrese Humenné, v Prešovskom kraji.
Staré a inojazyčné názvy obce
Cassarhaw (1408), Cassorhaw (1410), Kosarwagasa (1430), Kozarwagasa (1465), Kozarocz (1506), Kassarocz (1549,1567), Kosarocz (1568), Kasárócz (1683), Kossarowcze (1773), Koscharóz (1786), Kosárócz, Kossárowcze (1808), kosaróc (1883 – 1902), Kosárvágása (1907 – 1913), Košiarovce (1920). Dnešný názov Košarovce sa používa od roku 1927, maď. Kosaróc, Kosárvágása
Poloha
Katastrálne územie Košaroviec bolo do roku 1996 súčasťou okresu Vranov. Dňom 24. júla 1996 nadobudol platnosť zákon, podľa ktorého patrí obec už do okresu Humenné.
Košarovce ležia v severovýchodnej časti východného Slovenska a v severozápadnej časti okresu Humenné, v doline rieky Oľky. Obec má atraktívnu polohu- od známej rekreačnej oblasti Vodárenskej nádrže Domaša ju delí iba vzdialenosť, pričom susedí s katastrálnymi územiami obcí Nižná Sitnica, Jankovce,Lukačovce,Girovce,Holčíkovce,Rafajovcea Ďapalovce.
Praveký a včasnohistorický vývoj po prvú písomnú zmienku
Obec bola osídlená už v eneolite. Neďaleko Košaroviec bolo objavených 6 východoslovenských mohýl z konca eneolitu a začiatkom doby bronzovej. Z administratívno-historického pohľadu leží obec v severnej časti bývalej Zemplínskej stolice, ktorá bola najväčšou stolicou na Slovensku. Rozprestierala sa od severných hraníc Slovenska po rieku Tisa na juhu. Jej väčšia časť, bývalý Horný Zemplín, ležala na Slovensku, menšia, tzv. Dolný Zemplín, sa rozkladala na území dnešného Maďarska.
Slovenská časť stolice bola osídlená už v predhistorických dobách. Archeologické vykopávky dokladajú osídlenie už v staršej dobe kamennej- paleolite (nálezisko v obci Cejkov). V období neolitu územie Východoslovenskej nížiny osídlil roľnícky ľud, ktorí charakterizuje lineárna keramika. Osídlenie sa ďalej šírilo na sever, v eneolite (2000 – 1800 pred Kr.) už boli osídlené horné toky Tople, Ondavy a Laborca. V tomto období osídľuje severný Zemplín ľud patriaci ku kultúre východoslovenských mohýl. Mohyly sú hlinené násypy navŕšené z okolitej zeminy, ktoré slúžili na pochovávanie ľudí. Práve v katastrálnom území obce sa zachovalo niekoľko mohýl tejto kultúry.
Na ich existenciu ako prvý upozornil miestny učiteľ V. Hlávka roku 1936. V liste profesorovi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave J. Eisnerovi uvádza nález asi 6 mohýl juhozápadne od obce. V roku 1942 preskúmal významný slovenský archeológ V. Budínsky- Krička tri mohyly, v ktorých našiel zlomok čepele z rohovca, kamenné drvidlá žarnova, keramiku s odtlačkami šnúry a iné kamenné nástroje. V jednej zo skúmaných mohýl sa dokonca zachovala skrčená kostra dospelého jedinca. Vo výskume mohýl neskôr pokračoval blízky spolupracovník V. Budinského- Kričku A. Škvarek. Archeologický výskum mohýl, ktorých sa v oblasti medzi riekami Oľkou a Laborec nachádza niekoľko desiatok, poukazuje na intenzívny pobyt pastierskych pospolitostí v regióne. Z hľadiska pravekých dejín však pobyt tohto ľudu v oblasti bol krátkodobý a súvisel s jednou vlnou pravekej kolonizácie pastierov.Vzhľadom na nedostatočný archeologický prieskum regiónu, nie sú zatiaľ údaje o osídlení, resp. neosídlení Košaroviec.
Osídlenie Zemplínskej stolice v najstaršom období jej existencie nadväzovalo na pôvodné slovanské osídlenie. Podľa ojedinele dochovaných písomných prameňov z 13. st. existovalo v slovenskej časti Zemplína 81 sídel. V nasledujúcich storočiach sa sieť sídel rozširovala a hustla, aj keď severné časti Zemplína zostávali takmer ľudoprázdne. Podľa charakteristických znakov jednotlivých etáp osídľovania hovoríme o kolonizácii na zvykovom práve, práve zákupnom alebo šoltýskom a o valašskej kolonizácii.
Medzi dediny, ktoré vznikli na zákupnom práve patria aj Košarovce. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1408. Nachádza sa v listine kráľa Žigmunda, v ktorej daruje panstvo Stropkov so všetkými k nemu patracimi dedinami šľachticom z Perína. Košarovce sú uvedené ako súčasť panstva a zostali nimi až do roku 1767. Aj keď prvá zmienka pochádza z roku 1408, dá sa predpokladať, že obec vznikla skôr. Samotný čas vzniku osád v porovnaní s ich prvými zmienkami historici všeobecne posúvajú o 25 až 50 rokov dozadu. Podľa toho by Košarovce založil šoltýs Košar s poddanými podľa zákupného práva približne v 2. polovici 14. st. V písomných prameňoch sa Košarovce udávajú ako: Cassarhaw (1408), Cassorhaw (1410), Kosarwagasa (1430), Kozarwagasa (1465), Kozarocz (1506), Kassarocz (1549,1567), Kosarocz (1568), Kasárócz (1683), Kossarowcze (1773), Koscharóz (1786), Kosárócz, Kossárowcze (1808), kosaróc (1883 – 1902), Kosárvágása (1907 – 1913), Košiarovce (1920). Dnešný názov Košarovce sa používa od toku 1927.
Kolonizácia na zákupnom práve, počas ktorej vznikli aj Košarovce, sa niekedy podľa jej aktérov uvádza aj ako šoltýska kolonizácia. Oblasť severného Zemplína, kde sa obec nachádza, bola v 14. storočí ešte riedko osídlená. Na osídlení pustých oblastí mal záujem panovník aj feudáli, ktorí pozývali osadníkov (kolonistov), aby zakladali nové dediny osídlili vidiek. V prípade Košaroviec iniciátorom pozvania bol s najväčšou pravdepodobnosťou kráľ, keďže Stropkovské panstvo v 13. a 14. storočí bolo kráľovským vlastníctvom, Stropkov bol centrom správy kráľovských majetkov a obranným bodom na hraniciach uhorského kráľovstva. Kolonistov privádzali šoltýsi, ktorí mali osobitné postavenie medzi prichádzajúcimi. Úlohou šoltýsa bolo organizovanie osídlenia.
Aj keď pôvodní kolonisti pochádzali z nemecky hovoriacich krajín, oblasť severného Zemplína osídľovalo tiež obyvateľstvo zo Zakarpatska, v prípade Košaroviec išlo o šoltýsa a osadníkov slovenského pôvodu.
Košarovce majetkom Peréniovcov (1408 – 1567)
Šľachtická rodina Peréniovcov patrila medzi najbohatšie a najvplyvnejšie rodiny celého Uhorska. Vlastnili obrovské majetky na východnom Slovensku, severovýchodnom Maďarsku i na dnešnej Ukrajine. V Zemplíne im patrili panstvá Trebišov, Stropkov, Blatný Potok. Zastávali najvyššie funkcie v uhorskom štátnom aparáte i funkcie županov v Zemplínskej a Abovskej župe. Za zakladateľa rodu sa považuje Urban z Doboša, ktorý okolo roku 192 dostal donáciu na Perín v Above a jeho potomkovia začali používať prídomok de Perén (z Perína), neskôr maď. Perényi, slov. Peréni.
Keď roku 1437 zomiera kráľ Žigmund, v Uhorsku nastáva hlboká anarchia a boje o trón, ktoré zasiahli aj Stropkovské panstvo. Bohužiaľ sa nevie, či boje, ktoré sa mohli odohrať zasiahli aj okolité dediny, vrátane Košaroviec.
V okolí Stropkova sa odohralo viacero bitiek, vojnové udalosti viedli aj k vyľudneniu viacerých obcí, o o Košarovciach nie sú bližšie údaje.
Po nástupe Habsburgovcov na uhorský trón sa na istý čas upokojili pomery. Stropkovské panstvo od roku 1560 znovu vlastnili Peréniovci (od 1492 do 1506 je v zálohu). Títo ale sídlili v Trebišove alebo v Blatnom Potoku a panstvo spravovali ich úradníci. Podľa portálneho súpisu pre krajinskú daň z roku 1546 patrilo k Stropkovskému panstvu Petra Peréniho 36 dedín, na čele s dedičným richtárom – šoltýsom. Výnimkou boli iba Girovce, ktoré mali voleného richtára.
Podľa portálneho súpisu z roku 1549 boli Košarovce stredne veľkou obcou. V obci žili 3 rodiny želiarov, neboli žiadne opustené usadlosti, nebol tam mlyn a nevznikali ani nové usadlosti. Majiteľom obce bol Gabriel Peréni. Údaje z tohto portálenho súpisu nám poskytujú prvý konkrétny obraz o obci, ktorá zrejme prosperovala, pretože už roku 1557 tam bolo 9 poddanských domácností slovenského pôvodu. Na čele obce stál šoltýs, ktorému patril aj vodný mlyn. Je to zároveň prvá zmienka o existencii mlyna v obci.
V roku 1567 zomrel bezdetný Gabriel Peréni. Ním vymiera palatínska vetva rodu Peréniovcov a jej majetok ako odúmruť prechádza späť do vlastníctva kráľa. Stropkovské panstvo je následne predmetom donácie a jej novým vlastníkom sa stáva rod Petö.
V rímskokatolíckom kostole z roku 1768 sa nachádza národná pamiatka – plastika „Kristus na kríži“. Dominantou obce je kostol Najsvätejšej Trojice.
V obci sa nachádza židovská synagóga v miestnej opustenej požiarnej zbrojnici. Vznikla koncom dvadsiatych alebo tridsiatych rokov 20. storočia.
Golden Gate Bridge
Golden Gate Bridge (doslova: „most Zlatej brány“; iné názvy: Most (cez) Golden Gate, Most cez Zlatú bránu , most Zlatá brána , Most cez Goldengatskú zátoku ) je visutý most, ktorý preklenuje kalifornskú úžinu Golden Gate (čo je úžina medzi zálivom San Francisco Bay s Tichým oceánom) a spája mesto San Francisco na južnej strane s mestom Sausalito (v Marin County) na severnej strane tejto úžiny.
História stavby
O jeho stavbe sa rozhodlo v roku 1930, stavba sa začala 5. januára 1933, otvorený bol o 4 roky neskôr - 27. mája 1937 pre peších a o deň neskôr pre automobily. Do roku 1964 to bol najdlhší visutý most na svete. Je to najznámejšia turistická atrakcia v San Franciscu. Je ľahko rozpoznateľný podľa svojej oranžovej farby a architektúry dvoch veží. Podľa rebríčka Americkej spoločnosti stavebných inžinierov ide o jeden zo siedmich divov moderného sveta.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jablonov nad Turňou
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jablonov nad Turňou v okrese Rožňava.
Sipunkuly
Sipunkuly (Sipuncula) sú kmeň špirálovcov. Sú to morské živočíchy s červovitým až uhorkovitým telom, veľkým až 50 cm.
Anatómia
Predná časť tela je zúžená a vtiahnuteľná do trupovej časti pomocou svalových retraktorov, vyliačenie je samovoľné, tlakom hemolymfy. Vpredu sú ústa s vencom krátkych obrvených tentakúl. Pokožka produkuje hrubú kutikulu, pod ňou je svalový vak z dosť zložitého systému okružných (cirkulárnych), šikmých (transverzálnych) a pozdĺžnych (longitudálnych) svalových vláken – toto usporiadanie svalstva sa na povrchu javí ako typická štvorčeková štruktúra kutikuly. Pod svalovým vakom je peritoneum – výstelka coelomovej dutiny. Coelom sa v dospelosti skladá len z dvoch častí: predná malá časť zasahuje do tentakúl, zadný priestranný oddiel je telová dutina. Coelom je nesegmentovaný, niekedy je však naznačená embryonálna segmentácia (Phascolosoma).
Atypická nervová sústava začína párovou cerebrálnou uzlinou a okolohltanovou obrúčkou, ktorá pokračuje do tela nepárovým nervovým povrazcom – je teda v podstate pásová. Črevo vytvára v tele mnoho slučiek, je preto oveľa dlhšie ako telo. Vracia sa nazad, takže anus ústi na chrbte asi v polovici dĺžky tela.
Obehová sústava
Oba spomínané systémy kanálikov majú hlavne exkrečnú funkciu, systém (3) navyše dýchaciu. Obsahujú tzv. chlorakogénny epitel – tvoria ho exkrečné bunky, ktoré hromadia metabolity v tuhom skupenstve. Po čase sa imigráciou dostávajú do telovej dutiny (1), odkiaľ ich metanefrídie odstraňujú von z tela.
Vylučovacia sústava
Vylučovaciu sústavu tvoria metanefrídie – odstraňujú z tela kvapalné metabolity, ako i uvoľnené chlorakogénne bunky s tuhými metabolitmi, a súčasne sú aj vývodom gonád.
Rozmnožovanie a vývin
Sú gonochoristy, k oplodneniu dochádza voľne vo vode. Zo zygóty sa vyvíja zložitá trochofórová larva, ktorá má pár očiek a metanefrídie.
Systematika
Poznáme asi 250 druhov z tohto kmeňa. Žijú hlavne na morskom pobreží severnej pologule. Na pobrežiach Európy najskôr stretneme Sipunculus nudus a Phascolosoma vulgare.
Jimmy Chamberlin Complex
Jimmy Chamberlin Complex je alternative rocková a jazz fusion skupina, založená Jimmym Chamberlinom. Skupina existovala v rokoch 2001 až 2006, keď bola rozpustená pre Chamberlinov návrat do The Smashing Pumpkins. 25. januára 2005 vydali prvý a jediný album Life Begins Again. Je možné, že skupina začne opäť exitovať a v budúcnosti ešte vydá album.
Externé odkazy
oficiálna webstránka
Oľga Janíková
Mgr. art. Oľga Janíková, rodená Chodáková (* 4. september 1951, Bratislava) je slovenská televízna a rozhlasová režisérka.
Gmina Czeremcha
Gmina Czeremcha je vidiecka gmina v Poľsku v Podleskom vojvodstve.
Má rozlohu 96,73 km² a žije tu 3644 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 37,67 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Hajnówka.
Vladimir Osipovič Bogomolov
Vladimir Osipovič Bogomolov (* 3. júl 1926, Kirillovka/Kirillovo, Moskovská gubernia – † 30. december 2003, Moskva) bol ruský spisovateľ, píšuci najmä vojnovú literatúru. Známa je najmä jeho kniha V auguste roku 1944 - vynikajúcim a autentickým spôsobom vyrozprávaný príbeh pátracej skupiny armádnej kontrarozviedky Červenej armády v zázemí frontu na pomedzí Bieloruska a Poľska počas veľkej letnej ofenzívy Červenej armády v lete 1944. Pravdepodobne inšpirované skutočnými udalosťami (v knihe sú citované pozmenené oficiálne hlásenia, protokoly z výsluchov, úradné záznamy a štatistiky). Podľa tejto knihy bol v Rusku natočený film (v 2002??).
Autor patril ku generácii sovietskych spisovateľov, ktorí sa priamo zúčastnili vojny a ich diela začali vychádzať najmä po XX. zjazde KSSZ - v období tzv. odmäku. Vojnu videli realisticky, neprikrášlene, odmietali obvyklú sovietsku glorifikáciu, pátos.
Bibilografia
<!--
Drugi jezik publikacije
-->
Wavrans-sur-Ternoise
Wavrans-sur-Ternoise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lukačovce
Lukačovce sú obec na Slovensku v okrese Humenné.
Dejiny
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1543. Názov obce pochádza zo slova Lukač, teda nárečovej podoby mena Lukáš. Obec mohla vzniknúť (a byť pomenovaná) podľa zemana z 13.14. storočia alebo šoltýsa a teda založená na zákupnom práve v 14.15. storočí, čo je pravdepodobnejšie.
Okolo roku 1610 bola obec opustená, neskôr znovu osídlená. V roku 1623 tu žili 2 domácnosti šoltýsov a 2 poddanské. V roku 1715 7 a 1720 9 domácností poddaných.
Obyvatelia obce boli zdanení od: 1567 4, 1582 3, a 1635 0,125 porty.
Obec bola v novembri 1944 vypálená počas povstaleckých bojov, nemeckými vojakmi.
Malá Fermatova veta
Malá Fermatova veta je matematická veta, ktorá tvrdí, že pre každé prvočíslo p a každé celé číslo a také, že  a a  p sú nesúdeliteľné:
Veta je nazvaná podľa francúzskeho matematika Pierra de Fermata. Zovšeobecnením malej Fermatovej vety je Eulerova veta.
Jasień
Jasień je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat żarski v rovnomennej gmine.
Žije tu 4 453 obyvateľov (30.6.2007).
STS-42
STS-42 bola misia raketoplánu Discovery. Celkovo išlo o 45. misiu raketoplánu do vesmíru a 14. pre Discovery. Cieľom misie bolo vynesenie medzinárodného laboratória mikrogravitácie IML-1.
Posádka
V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.
Jacques Tits
Jacques Tits (* 12. august 1930, Uccle, Belgicko† 5. december 2021 ) bol francúzsky matematik narodený v Belgicku.
Je autorom a spoluautorom veľkého množstva vedeckých článkov, najmä o teórii grúp. Je držiteľom viacerých významných matematických ocenení, predovšetkým Wolfovej ceny za matematiku (1993) a Abelovej ceny (2008). Je po ňom pomenovaná Titsova grupa.
Gmina Czermin (powiat pleszewski)
Má rozlohu 97,83 km² a žije tu 4811 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 49,18 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Pleszew.
Saint-Pierre-le-Vieux (Lozère)
Saint-Pierre-le-Vieux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Lozère, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Gourdon (Ardèche)
Gourdon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardèche, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Gourdon má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Gourdon má 92 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Tisovský potok
Tisovský potok je potok na Strednom Považí, v severnej časti okresu Púchov. Je to pravostranný prítok Bielej vody, má dĺžku 5,3 km a je tokom IV. rádu.
Žiarové striekanie kovov
Žiarové striekanie kovov (iné názvy striekanie kovov, metalizovanie, metalizácia, šopovanie, pokovovanie striekaním, nepresne termické striekanie kovov) je spôsob mechanického pokovovania, pri ktorom sa jemné čiastočky roztaveného kovu prostredníctvom šopovacej pištole vrhajú na povrch pokovovaného predmetu. Čiastočky sa na povrchu uchytia a vytvoria súvislú vrstvu. Hrúbka vrstvy môže byť podľa potreby rôzna.
Tisovský potok
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Lazianska vrchovina, na južnom svahu Makyty v nadmorskej výške približne 785 m n. m., v blízkosti česko-slovenskej štátnej hranice. Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na východ, potom na severovýchod, pričom zľava priberá dva prítoky z juhovýchodných svahov Makyty a znovu sa stáča na východ. Z ľavej strany ďalej priberá prítok zo severovýchodného svahu Makyty, stáča sa a pokračuje už výhradne juhovýchodným smerom. Sprava potom priberá prítok od osady Makytka, ďalší zo severného svahu Javorového (731,6 m n. m.) a zľava významný prítok (2 km) prameniaci východne od kóty 858,2 m. Následne preteká osadou Tisové (podľa ktorej je potok pomenovaný) a z pravej strany priberá prítok z juhovýchodného svahu Javorového. Napokon ešte tečie cez osadu Panština a v susednej osade Krivé ústi v nadmorskej výške cca 408 m n. m. do Bielej vody.
Taťjana Medvecká
Taťjana Medvecká (* 10. november 1953, Praha) je česká herečka a dabérka, držiteľka Českého leva a dvojnásobná držiteľka Ceny Thálie.
Životopis
Absolvovala DAMU, v rovnakom roku 1975 bola angažovaná do súboru činohry Národného divadla v Prahe. V českom filme na seba upozornila už v roku 1976 v snímke Marečku, podejte mi pero!, kde hrala po boku Jiřího Schmitzera. Vďaka svojmu zaujímavému hlasu sa výrazne presadila aj v dabingu.
Stav (informatika)
Stav je súhrn všetkých informácií, ktoré charakterizujú systém.
Stav podľa G. Klausa
Stav je súhrn vnútorných parametrov nejakého systému S daných v určitom okamihu, pričom n-ticu hodnôt p = a, p = b atď. možno chápať aj ako vektor, ktorého 1 2 zložkami sú parametre.
Pri analýze kybernetických systémov nás zaujímajú predovšetkým dve triedy stavov, a to trieda stabilných stavov (pozri: stabilita) a trieda nestabilných stavov (pozri: nestabilita).
Edward Waring
Edward Waring (* 1736?, Old Heath, Shropshire, Anglicko - † 15. august 1798, Plealey, Pontesbury, Shropshire, Anglicko) bol anglický matematik a profesor na Cambridgeskej univerzite. Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblasti teórii čísel a Lagrangeových interpolačných polynómov.
Rajka
Rajka môže byť:
Bohnice
right|thumb|Bohnice
Bohnice sú mestská štvrť a katastrálne územie Prahy s rozlohou, rozkladajúce sa na severe Prahy na pravom brehu Vltavy. Zmienka o nich je v listine z roku 1158. V roku 1870 tu bola postavená prvá česká továreň na dynamit. V roku 1900 boli Bohnice (Bojmice) s 679 obyvateľmi a blázincom obcou okresu Karlín. Psychiatrická liečebňa tu bola postavená v rokoch 1906–1911. V roku 1922, kedy sa Bohnice stali súčasťou Prahy VIII, mali 3179 obyvateľov (bez pacientov liečebne). V roku 1949 bolo katastrálne územie Bohnice pričlenené k správnemu obvodu Praha 8 (spoločne s Kobylismi, Střížkovom a časťami Libne, Karlína a Troje). V roku 1960 zostalo katastrálne územie Bohnice súčasťou Prahy 8 a v roku 1990 sa stalo súčasťou mestskej časti Praha 8.
Kargowa
Kargowa je mesto v Poľsku v Lubuskom vojvodstve v okrese Powiat zielonogórski v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 654 obyvateľov (30. 6. 2007).
Peter (prvé meno)
Peter je mužské prvé meno. Pôvod má v gréckom slove Petros (πέτρος) s významom skala alebo kameň. Meno vzniklo z prívlastku pevný ako skala. Na Slovensku má meniny 29. júna. Ženská obdoba mena je Petra.
Bitka pri Kadeši
Bitka pri Kadeši alebo bitka pri Kádeši sa odohrala medzi starovekým Egyptom a Chetitskou ríšou vládcu Muvatalliša pri rieke Orontes v oblasti súčasnej Sýrie. Datuje sa do roku 1274 pred Kr., počas vlády Ramesseho II. (1279 – 1213 pred Kr.). Bola to pravdepodobne najväčšia bitka bojových vozov v histórii ľudstva: bojovalo ich tu približne 5 000, plus 9 000 členov pechoty.
Pozadie
Počas vlády 18. a 19. dynastie boli Egypťania postupne vytlačovaní z povodia rieky Orontes ("horný retnu") do oblasti v okolí rieky Jordán ("džadi"). Počas vlády Amenhotepa I. začala ríša Mitanni expanziu do Sýrie. Práve na úkor tejto ríše egyptské územie zasahovalo počas vlády Thutmoseho I. až k rieke Eufrat, pravdepodobne niekde do oblasti mesta Mari v severnej Sýrii.
Na začiatku tohto obdobia boli Chetiti stále len voľným zoskupením kupeckých štátov. Kadeš bol pravdepodobne silnejší nepriateľ, uplatňujúci svoj vplyv ďaleko na juhu až v oblasti mesta Megiddo. Amenhotep II., syn a regent Thutmoseho III., proti Kadešu bojoval pred aj po otcovej smrti (v roku 1425 pred Kr.).
Mnoho vojenských výprav Egypta v období 1400 – 1300 pred Kr. do tejto oblasti svedčí o permanentných nepokojoch a celkovej destabilizácii regiónu djadi.
Okrem výnimky počas panovania Thutmoseho IV. a Amenhotepa III., Egypt naďalej strácal svoj vplyv v severovýchodnej Sýrii na úkor ríše Mitanni a v oblasti pohoria Hermon na úkor Kadeša.
Amarnské listy (el-amarnská korešpondencia) rozprávajú príbeh o úpadku egyptského vplyvu v tomto regióne za vlády Amenofisa IV. (Achnatona). Po Amenofisovi IV. pokračoval v ťažení Haremheb a po ňom Ramesse I., prvý faraón 19. dynastie. Jeho syn, Seti I., bol takisto vynikajúci vojenský veliteľ a pokúsil sa o návrat Egypta do čias slávy a moci starých faraónov. Nápisy v Karnaku opisujú detaily jeho výprav do Sýrie a Palestíny. Vzal so sebou 20 000 mužov a znovu obsadil opustené egyptské pevnosti a opevnené mestá. Uzavrel mier s Chetitmi, získal kontrolu nad okolitým pobrežím Stredozemného mora a pokračoval v boji s banditmi v Palestíne. Druhá výprava ho zaviedla do Kadeša, kde víťazstvo jeho a jeho syna a dediča Ramesseho II. (ktorý sa na výprave zúčastnil s ním) pripomína stéla.
Bitka
Ramesse II. dal zaznamenať mená spojencov Chetitov, ktorí proti nemu bojovali; boli medzi nimi aj nasledovné mená: (Zdroj: Barnett 1975, 359 – 62; Breasted 1906, 3:123ff.; Gardiner 1961, 262ff.). Zdroj
Bitka sa odohrala v čase a na mieste, ktoré reprezentovalo patovú situáciu medzi mocou Chetitov a mocou 19-tej dynastie Starovekého Egypta. Obidve ríše sa stretli na svojich najvzdialenejších hraniciach, v miestach, ktoré sú dnes Sýriou. Chetiti, usídlení v meste Karchemiš, boli nahnevaní zbehnutím Amoritov k Egyptu (kráľ Bentišina z Amurru poslal formálny list kráľovi Chetitov o svojom prestupe k Egyptu) a chceli ich dostať späť pod svoj vplyv; na druhej strane chceli Egypťania svojho nového vazala chrániť.
300px|thumb|[[Chetitská ríša (červená) a Egypt (zelená) – sféry vplyvu sa prekrývajú v Kadeši]]
Údaje o sile jednotlivých armád sa rozchádzajú; okrem čisel uvedených vyššie v tabuľke sa udávajú i podstatne vyššie počty: 47 500 mužov na strane Muvatalliho proti 41-tisícovej armáde Ramzesa II. Zdroj
Egyptská armáda spočiatku postupovala pozdĺž pobrežia Palestíny. Po vstupe do južnej Sýrie Ramzes svoju armádu rozdelil, pravdepodobne aby zabezpečil prístav Sumur. Následne plánoval znovu spojiť svoje vojsko v Kadeši. Medzitým sa hlavná časť egyptskej armády obrátila do vnútrozemia a postupovala k mestu. Pozostávala zo štyroch „divízii“, pomenovaných podľa jedného z bohov Egypta; Amón, Ré, Ptah a Set. Na breh rieky Orontes dorazili z východu, v mieste brodu Šabtuna, približne 8 miľ južne od mesta Kadeš. Tu urobil Ramzes chybu a podcenil význam dôkladného prieskumu širokej oblasti pred pochodujúcou armádou. Nemajúc ani tušenia o tom, že kráľ Chetitov Muvatalli, ktorý zhromaždil i vojakov viacerých svojich spojencov, rozostavil svoju armádu za kopcom v severovýchodnej časti Kadeša. Ramzes sa domnieval, že jeho protivník je v Aleppe a pravdu sa dozvedel až od dvoch zajatých nepriateľských prieskumníkov – bohužiaľ preňho až potom, čo s „divíziou“ Amón prebrodil rieku s cieľom sa urýchlene utáboriť severozápadne od mesta. Okamžite vyslal poslov, aby urýchlil príchod „divízii“ Ptah a Set svojej armády, ktoré boli stále ešte ďaleko na opačnej strane rieky.
Skôr ako sa mu ich však podarilo privolať, zaútočilo na divíziu Ré, ktorá sa práve brodila cez rieku a bola na útok úplne nepripravená, 2500 Muvatalliových bojových vozov. Naplno sa uplatnila jeho inovácia v spôsobe boja, kedy namiesto dvoch, mali jeho vozy troch vojakov, ktorí vzájomne dokonale spolupracovali. Vojaci sa rozpŕchli a bojové vozy Chetitov sa rozvinuli pozdĺž rieky. Tu narazili na faraónov tábor a „divíziu“ Amón. Tá bola takisto rýchlo rozprášená a ponechala faraóna s malou jednotkou obrancov napospas nepriateľovi. Egypťania ustúpili a Ramzes sám len tesne unikol zajatiu, najmä vďaka zásahu vojenského kontingentu Amoritov, ktorý mu nečakane dorazil na pomoc.
Amoriti zaútočili na nekryté krídlo Chetitov. Muvatalli na to reagoval zapojením ďalšej tisícky bojových vozov. Egypťania sa však preskupili a po niekoľkých útokoch vytlačili nepriateľa až k brehom rieky. Chetitské bojové vozy sa v tomto okamihu stiahli späť za rieku Orontes, aby sa pripojili k pechote a vozy Egypťanov ich neboli schopné cez rieku prenasledovať. Ku koncu dňa ale dorazila konečne aj „divízia“ Ptah, ktorá posilnila ich rady.
Nasledujúci deň sa konali už len menšie potýčky. Muvatalli nemal záujem na rozsiahlom útoku a následnom územnom ťažení, šlo mu len o posilnenie svojich južných hraníc a potrestanie amoritského kráľa. Požiadal preto o prímerie a Ramzes rýchlo súhlasil.
Dozvuky
Aj keď neskôr obe strany označovali bitku za svoje víťazstvo, Ramesseho vojaci utrpeli veľké straty a Ramesse tak nebol schopný obsadiť žiadne nové územie. Na druhej strane chetitský kráľ pokračoval úspešne vo svojom ťažení na juh až k Apa (Ape). Kadeš zostal v jeho rukách a Amurru bolo znovu obsadené Chetitmi. Následná strata prestíže viedla k viacerým revoltám v rámci egyptského impéria a Ramesse nemohol pokračovať v boji proti Chetitom až do roku 1269 pred Kr.
Vojenské konflikty ukončila mierová zmluva v roku 1258 pred Kr., v 21. roku vlády Ramesseho II., s novým kráľom Chetitskej ríše Chattušilim III.
Zmluvný zväzok bol vyrytý na striebornú tabuľku; zachovali sa jej hlinené kópie. Zväčšenina tejto tabuľky visí na stene sídla OSN ako pocta jednej z najstarších mierových zmlúv. Egyptská verzia sa zachovala na papyruse.
Externé odkazy
thumb|Kadešská mierová zmluva – exponát [[istanbulského Múzea archeológie]]
Seymour Ginsburg
Seymour Ginsburg (* 12. december 1927,Brooklyn, New York, New York, USA - † 5. december 2004) bol americký informatik, ktorý patril medzi priekopníkov teórie automatov, formálnych jazykov a databáz. Jeho práca zohrala dôležitú úlohu pri odlíšení informatiky od súvisiacich disciplín matematiky a elektrotechniky. Publikoval viac ako 100 článkov a tri knihy v rôznych oblastiach teoretickej informatiky.
Lagrangeov polynóm
Lagrangeov polynóm, pomenovaný podľa Josepha Louisa Lagrangea, je v numerickej matematike interpolujúci polynóm pre danú množinu bodov v Lagrangeovom tvare. V roku 1779 ho objavil Edward Waring a v roku 1783 ho znovuobjavil Leonhard Euler.
Je povšimnutia hodné, že pre danú množinu bodov existuje len jeden polynóm (najmenšieho možného stupňa), ktorý interpoluje dané body. Preto je správnejšie o Lagrangeovom polynóme hovoriť ako o Lagrangeovom tvare interpolujúceho polynómu, než o Lagrangeovom interpolujúcom polynóme.
thumb| Na obrázku je kubický Lagrangeov interpolujúci polynóm L(x) (zobrazený čiernou farbou) pre body (−9, 5), (−4, 2) , (−1, −2) a (7, 9) . Tento polynóm je súčtom konštantných faktorov bázických polynómov y0ℓ0(x) , y1ℓ1(x) , y2ℓ2(x) a y3ℓ3(x) . Interpolujúci polynóm prechádza cez všetky štyri body, každý z bázických polynómov prechádza jedným z daných bodov a na x-ových súradniciach daných ostatnými bodmi má hodnotu 0.
Definícia
Nech je daná množina k + 1 bodov
kde žiadne dve hodnoty x_j nie sú rovnaké. Potom interpolujúci polynóm v Lagrangeovom tvare pre túto množinu bodov je lineárna kombinácia
Lagrangeových bázických polynómov
Je povšimnutia hodné, že za predpokladu, že žiadne dve hodnoty x_i nie sú rovnaké (a to ani nemôžu byť, keďže by daná úloha nedávala zmysel), platí, čiže daný výraz je vždy dobre definovaný.
Dôkaz
Aby funkcia L(x) naozaj bola hľadaným interpolujúcim polynómom, musí platiť, že je to polynóm najviac k teho stupňa, pričom pre každé musí platiť.
Westrehem
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Lagrangeov polynóm
Dôkaz
Ak toto tvrdenie platí pre všetky j, hovoríme, že daný polynóm je riešením interpolačného problému.
Westrehem
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lagrangeov polynóm
Dôkaz
Dokážeme teda dané tvrdenie: Skúmajme teraz, čo sa stane, ak rozvinime tento súčin. Keďže súčin vynecháva hodnotu f = j, ak i = j, tak všetky členy sú rovné (lebo stále platí ). Ak i \neq j, jeden z členov súčinu, konkrétne ten, pre ktorý platí f=i, bude mať hodnotu, a teda vynuluje celý súčin. Čiže platí
Westrehem
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lagrangeov polynóm
Dôkaz
kde \delta_{ij} is the Kroneckerov symbol. Teda:
To ale znamená, že L(x) je polynóm stupňa najviac k, pričom platí. Navyše, takýto interpolujúci polynóm je určený jednoznačne.
Externé odkazy
אינטרפולציה
25 centov
25 centov môže byť 25 jednotiek hmotnostnej, fyzikálnej alebo hudobnej jednotky cent
25 centov alebo pre USA a Kanadu aj štvrťdolár môže byť:
Admir Vladavić
Admir Vladavić (* 29. jún 1982, Ljubinje) je futbalový reprezentant Bosny a Hercegoviny. Do MŠK Žilina prestúpil z Željezničar Sarajevo počas zimnej prestávky sezóny 2006/07.
Na začiatku roku 2008 sa oňho aj Hertha Berlín, no napokon ostal v MŠK Žilina. 5. júla 2009 podpísal dvojročnú umluvu s rakúskym tímom Red Bull Salzburg.
Je moslimského vyznania.
Fermatova veta
Fermatova veta môže byť:
Dime
Dime môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jovice
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Jovice v okrese Rožňava.
Buzice (okres Strakonice)
Buzice je obec v Česku v okrese Strakonice v Juhočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 159 obyvateľov, z toho 85 mužov a 74 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 37,8 roka, ženy 41,4 roka).
Gmina Czernica
Gmina Czernica je vidiecka gmina v Poľsku v Dolnosliezskom vojvodstve.
Má rozlohu 84,18 km² a žije tu 9284 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 110,29 osôb/km².
Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Wrocław.
Desiatnik
Desiatnik môže byť:
Operácia Deliberate Force
Operácia Deliberate Force (Rozvážna sila) je názov bombardovania Republiky srbskej leteckými silami Organizácie Severoatlantickej zmluvy v auguste až septembri 1995. Tejto operácie sa zúčastnilo osem krajín NATO: Taliansko, Nemecko, Turecko, Francúzsko, Španielsko, Holandsko, Spojené kráľovstvo a Spojené štáty. Anglo-francúzsko-holandské sily rýchlej reakcie OSN na hore Igman južne od hlavného mesta Sarajevo takisto bombardovali pozícií bosnianskych Srbov. Intervencia NATO a OSN bola vykonaná kvôli obvineniu, že v júli roku 1995 Vojsko Republiky Srbskej zorganizovalo etnické čistky Srebrenici a Žepi, ktoré boli vyhlásene za bezpečné zóny OSN pod ochranou mierových jednotiek UNPROFOR. Bezprostrednou príčinou tejto akcie bola explózia na sarajevskom trhovisku Markale (28. august 1995). NATO oficiálne oznámilo, že bosnianski Srbi sú zodpovední za smrť 43 ľudí na Markalách a 30. augusta začalo letecké útoky proti pozíciám Srbov.
Dohra
left|thumb|Sily rýchlej reakcie OSN na hore Igman bombardujú srbskú časť Sarajeva (30. august 1995)
Na začiatku vojny (1992) mala Republika Srbská okolo 68% bývalej Socialistickej republiky Bosny a Hercegoviny. Avšak lietadlá NATO paktu tri týždne bombardovali Republiku Srbskú s cieľom rozbiť srbské sily a podporiť Chorvátov a Bosniakov. Letecká podpora NATO pomohla spoločným chorvátsko-moslimským silám organizovať etnické čistky a dobyť mestá Jajce, Drvar, Šipovo, Vozuća, Bosanska Krupa, Bosanski Petrovac, Ključ, Donji Vakuf, Otoka, Sanski Most a Mrkonjić Grad.