cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juraj Palkovič (1769 – 1850)
Vzťah k Štúrovej slovenčine
Keď Ľudovít Štúr a jeho stúpenci roku 1843 vystúpili so spisovnou slovenčinou, Palkovič ako radikálny zástanca jednoty spisovného jazyka Čechov, Moravanov a Slovákov, so štúrovcami nemohol súhlasiť, aj keď mal s nimi veľa spoločného. Ich cesty sa začali rozchádzať. Štúr zaneprázdnený prípravami na vydávanie politických novín a nepochybne aj znepriatelený s Palkovičom, prestal redigovať Tatranku. Palkovič po prestávke v apríli roku 1845 už ako 76-ročný starec vydáva sám tretí zväzok svojho časopisu. V predhovore k tomuto zväzku sa starý slovenský novinár zmieňuje, že o spisovnej slovenčine sa dozvedel až v máji roku 1844, keď sa mu dostala do rúk knižôčka veršov Janka Francisciho: „Svojim vrstovňíkom na pamjatku“, určená len úzkemu, dôvernému kruhu čitateľov. „Toto nám ještě scházelo“, sťažuje sa Palkovič, „ v tomto osudném čase, takové rozdvojení nás Slováků a od Čechů odtržení, toto rozkolnictví, tento zmatek v řeči a zpátky upadaní ze vzdělané, do té staré, nevzdělané...“ Palkovič teda hneď nepochopil význam spisovnej slovenčiny pre náš národný život. Napriek tomu nechcel popretŕhať všetky zväzky so svojimi bývalými žiakmi – štúrovcami. S uspokojením prijal správu o splnení svojej dávnej túžby – o skorom vydávaní slovenských politických novín, ku ktorým aj Štúrovi blahoželal. Vyslovil pritom nádej, že tento „učený a horlivý krajan náš“ sa vo svojich politických novinách vráti ku spisovnej češtine. K tomuto zväzku Tatranky Palkovič pripojil aj Ohlas o vydávaní Slovenských národných novín a Orla Tatranského, a to v štúrovskej slovenčine. Aj z toho vidieť, že Palkovič mal výhrady len proti spisovnej slovenčine, no s politickými a ľudovýchovnými akciami štúrovcov súhlasil. Preto aj počas revolúcie roku 1848 odmietol kategoricky návrhy Jána Kollára, aby prijal redaktorstvo pripravovaných protištúrovských novín. Ešte pred smrťou, keď ho navštívil Ľudovít Štúr, Jaroslav Bórik a Jozef Miloslav Hurban (koncom roku 1849, alebo nasledujúceho roku), sa takto vyslovil o spisovnej slovenčine: "Když takové věci vyvedlo to slovenské hýbání, když slovenčina takovou moc měla na srdce národa, že právě k tak krutému boji je roznítila, nu nech že si bude!... O však se já mám co těšiti, že národ náš tak se za jejich vedení pozdvihl! Já jíž myslil, že Slováci navěky jsou pochováni a hle, slovenčina byla jejich křísitelem z mrtvých!..."
Hodnotenie
Niektorí starší literárni historici bagatelizovali jeho význam. Napríklad Jaroslav Vlček o ňom napísal: „Ako veršovec hlásil sa k prežitej papierovej anakreontike, ako prozaik jednak mechanicky skladal lexikálnu látku, jednak vo svojom Týdenníku /1812 – 1818/ mechanicky novinárčil, jednak neskôr v „Tatranke“ zastaranú zmes nečasových a nezaujímavých poučení, jednak naposledy mechanicky popularizoval a prekladal bez výberu všetko, z čoho mu kynul aký – taký prospech hmotný“.
Takéto nespravodlivé hodnotenie životného diela Jura Palkoviča vyplývalo z preháňania negatívneho vplyvu jeho jazykovedných sporov s Jozefom Jungmannom a s jeho školou na vývoj slovenského národného hnutia. Aj keď treba priznať, že Palkovič ako zástanca veleslavínskej češtiny a nepriateľ jazykovedných reforiem Jozefa Jungmana sa mýlil a zastával konzervatívne stanovisko, napriek tomu jeho ľudovýchovná, edičná, osvetová a predovšetkým novinárska činnosť z neho robí veľkú a významnú postavu nášho novinárstva.
Brahmaputra
Brahmaputra ( - v slov. prepise Ma-čchüan Che, staršie Ja-lu-cang-pu-ťiang) je rieka v Tibete, Číne, Indii a Bangladéši.
Má dĺžku a plochu povodia. Pramení v Himalájach, ústi do Bengálskeho zálivu rozsiahlou deltou spolu s Gangou.
Volejbalová extraliga žien 2014/15
Volejbalová extraliga žien v sezóne 2014/15 bol 23. ročník extraligy volejbalistiek, najvyššej volejbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská volejbalová federácia (SVF). V extralige súťažilo opäť 10 družstiev. Na rozdiel od predchádzajúcich sezón sa družstvá VK Slávia EU Bratislava a BVK Bratislava zúčastnili už základnej časti, nakoľko v tejto sezóne neúčinkovali v Stredoeurópskej lige. Pätnástykrát získalo titul družstvo VK Slávia EU Bratislava, ktoré vo finále zvíťazilo nad víťazom základnej častiVK Spišská Nová Ves.
Systém súťaže
Po odohraní základnej časti raz doma a vonku sa družstvá v 2. časti súťaže rozdelili na 3 skupiny, o 1.4., 5.7. a 8.9. miesto. Družstvá si body zo základnej časti prenášali do nadstavbovej časti, v ktorej odohrali zápasy s každým družstvom raz doma a vonku. Družstvá na 1. až 8. mieste po nadstavbovej časti postúpili do štvrťfinálových zápasov play-off. Štvrťfinále sa hralo na 2 víťazné zápasy; semifinále, finále a o 3. miesto na 3 víťazné zápasy a stretnutia o umiestnenie na 2 hrané zápasy. Zo súťaže nevypadol priamo nikto, družstvá na 9. a 10. mieste odohrali prelínaciu baráž s víťazmi regionálnych skupín 1. ligy.
Účastníci
Poznámky:
Play-off o 5.8. miesto
(na odvetu)
Play-off o 7. miesto
(na odvetu)
Play-off o 5. miesto
(na odvetu)
Prelínacia súťaž
Družstvo Dobré zo Slovenska Prešov sa v extralige zachránilo a v sezóne 2015/16 bude spolu s ním hrať aj víťaz 1. ligy Stred – Zvolen.
Robert Hardy
Timothy Sydney Robert Hardy (* 29. október 1925, Cheltenham, Spojené kráľovstvo† 3. august 2017, Londýn) bol anglický divadelný a filmový herec. U nás je známy najmä úlohou ministra mágie Corneliusa Fudgea vo filmoch o Harry Potterovi. Ďalšou postavou ktorou sa zapísal do povedomia verejnosti je veterinár Siegfied Farnon zo seriálu Všetky veľké a malé stvorenia, napísanú podľa skutočností anglickým veterinárom Jamesom Herriotom z produkcie BBC.
Detstvo a mladosť
Narodil v Cheltenhame, v Anglicku, ako syn Jocelyn (rodenej Dugdale) a Henryho Harrisona Hardyho. Robertov otec bol riaditeľom na Cheltenhamskej vysokej škole. Študoval na Magdalenskej akadémii, čo je súčasť Oxfordskej Univerzity. Na Oxforde študoval pod vedením profesorov C.S. Lewisa a J.R.R. Tolkiena.
Laleu (Orne)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Robert Hardy
Kariéra
Začal svoju kariéru ako klasický herec. V 1959 sa zjavil ako Sicinius spolu s hercom Laurence Olivierom v Shakespearovej hre Coriolanus. Neskôr si zahral v Shakespearovom Henrichovi V a v roku 1960 v televízii vo Veku kráľov. Následne v roku 1963 hral Coriolanusa v produkcii BBC (The Spread of the Eagle) a sira Tobyho Belcha opäť pre televíziu BBC (1980). Kým hral Henricha V. začal sa zaujímať o stredoveké vojny. Neskôr napísal a predstavil uznávaný televízny dokument o Bitke pri Azincourte. Napísal tiež dve knihy o lukoch, lukostreľbe v kontexte s minulosťou. V tejto súvislosti sa stal tiež uznávaným znalcom a jeho názor bol požadovaný archeológmi pri konzultáciách. V roku 1996 sa stal členom Spoločnosti starožitníkov. Počas týchto rokov hral mnoho úloh a postáv v televízii, filmoch aj divadle. Opäť to bola britská televízia BBC pre ktorú hral vo viacerých ocenených seriáloch ako bol napríklad portrét princa Alberta (13-hodinový seriál Edward the Seventh) a mnohé ďalšie.
Laleu (Orne)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Robert Hardy
Kariéra
thumb|Ordinácia zo seriálu Všetky veľké a malé stvorenia Asi najviac sa dostal do povedomia ako starší veterinár Siegfried Farnon v krásnom britskom seriáli Všetky veľké a malé stvorenia (1978 – 1990) (All Creatures Great and Small), natočenom podľa knihy známeho anglického spisovateľa Jamesom Herriotom z produkcie BBC. Medzitým si zahral aj rôzne iné role, napríklad aj v epizóde Inšpektora Morseho. Objavil sa tiež v seriáli Hot Metal.
Laleu (Orne)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Robert Hardy
Kariéra
Okrem týchto postáv sa mu dostalo viackrát cti a príležitosti zahrať si aj osobnosti akými boli Winston Churchil a Franklin D. Roosvelt a to vo viacerých rôznych predstaveniach. Práve za postavu Winstona Churchila v The Wilderness Years (1981) získal cenu BAFTA.
V roku 1995 si zahral rolu vo filmovej verzii Rozum a cit (Sense and Sensibility) podľa knihy Jane Austenovej. Asi najznámejší je u nás ako minister mágie Cornelius Fudge vo filmovej sérii o Harrym Potterovi. Predstavil sa ako Lord Malan v Hlas jeho pána (His Master's Voice). Svoj hlas prepožičal Robinovi Hoodovi v príbehoch pre deti. LP z rokov 60tych je považované za jedného z najlepších Robinov Hoodov. Bol tiež hlasom D'Artagnana v troch mušketieroch a Fryderyka Chopina v príbehu Chopina.
Ocenenia
V roku 1981 získal Rad britského impéria (CBE).
Osobný život
Prvýkrát sa oženil v roku 1952 s Elizabeth Foxovou, dcérou sira Lionela Foxa. manželstvo sa skončilo v roku 1956. V roku 1961 sa oženil druhýkrát so Sally Pearsonovou, dcérou herečky Gladys Cooperovou. Ani toto manželstvo nepretrvalo a skončilo sa v roku 1986. Má 3 deti. Jeho blízkym priateľom bol herec Richard Burton, ktorého stretol na Oxfordskej Univerzite.
Zomrel 3. augusta 2017 v Denville Hall na okraji Londýna.
Hi-NRG
Hi-NRG je druh zrýchlenej elektronickej tanečné hudby, ktorá vznikla v 70. rokoch v Amerike.
Namiesto hi-hat činel sa používa syntetizátorom/basovou gitarou hraná oktáva.
Žáner neskôr ovplyvnil aj eurobeat, hudba ktorá je populárna v Japonsku a Taliansku. Niekedy sa v USA o eurobeate hovorilo len ako o „Hi-NRG“.
Franz Wognar
Franz Wognar (iné varianty mena: František Wognár, Ferenc Wognár) (* 6. január 1890, Trnava † 1943, Odesa) bol rakúsko-uhorský pilot a letecké eso s piatimi priznanými zostrelmi nepriateľských lietadiel.
Rodina
V rakúsko-uhorskej armáde mal hodnosť Offizierstellvertretera. Lietal na lietadle rakúsko-uhorskej výroby Hansa-Brandenburg C.I v jednotke Flik 2. Všetky svoje zostrely dosiahol v priebehu roku 1917. Zahynul v roku 1943 na území Sovietskeho zväzu.
Počas letu 20. mája 1917, v ktorom dosiahol tretí nepriateľský zostrel, bol zranený. Na konci roku bol prevelený do Fliegerersatztruppe a slúžil ako testovací pilot. Lietal najmä na lietadlách Gotha G. IV, ktoré boli vyvinuté na strategické bombardovanie. V priebehu roka 1918 bol povýšený na dôstojníckeho zástupcu (Offiziersstellvertreter). Je známe, že si na konci vojny zobral za manželku slovinské dievča. Po vojne sa usadil v Odese na Ukrajine, kde v roku 1943 zomrel.
Bobrovecká dolina (Podtatranská brázda)
Bobrovecká dolina sa nachádza v severnej časti Západných Tatier.
Wolfgang Schüssel
Wolfgang Schüssel (* 7. jún 1945, Viedeň) je rakúsky politik, ktorý bol od februára 2000 do januára 2007 rakúskym kancelárom, predtým pôsobil tiež ako minister zahraničných vecí. Od roku 1995 do roku 2007 bol predsedom Rakúskej ľudovej strany (ÖVP). Ako kancelár bol známy ako aktívny reformátor, zároveň boli obe jeho vlády spočiatku kritizované pre koaličnú spoluprácu s pravicovou Slobodnou stranou Rakúska (FPÖ) v čase, keď jej predsedal Jörg Haider. Po skončení mandátu premiéra pôsobil ako poslanec v Národnej rade. V roku 2011 odišiel z aktívnej politiky. Od roku 2018 pôsobí v dozornej rade ruského telekomunikačného koncernu MTS.
Schladming
Mesto má rozlohu a  obyvateľov. Pred spojením malo mesto rozlohu a 1. januára 2014 v ňom žilo 4 402 obyvateľov.
Kliatba bratov Grimmovcov
Kliatba bratov Grimmovcov je film režiséra Terryho Gilliama.
Kliatba bratov Grimmovcov je dobrodružný fantasy film režiséra Terryho Gilliama. Filmové hviezdy: Matt Damon, Heath Ledger a Lena Headey v hranom a fiktívnom portréte o bratoch Grimmovcoch ako cestovali do Francúzska ktoré bolo okupované Nemeckom počas 19. storočia. Avšak, bratia sa stretnú s originálnou rozprávkovou kliatbou, ktorá si vyžaduje skutočnú odvahu namiesto obvyklých falošných trikov. Vedľajšie úlohy: Peter Stormare, Jonathan Pryce, a Monica Bellucci. V februári 2001, Ehren Kruger predal svoj spec skriptu Metro-Goldwyn-Mayer (MGM). S prenájmom Gilliama ako riaditeľ, bol scenár prepísaný Gilliamom a Tony Grisonom, ale Writers Guild of America odmietol pripísať za ich prácu, a Kruger získal výhradné zásluhy. MGM nakoniec vypadol ako distribútor, no nakoniec sa rozhodol spolufinancovať film o bratoch Grimmovcoch s Dimension Films a Summit Entertainment, zatiaľ čo dimenzie prevzal distribučnej funkcie. Film bol natočený výhradne v Česku, kde často Gilliam mal nastavené napätie s bratmi Bobom a Harvey Weinsteinom. To spôsobilo, že pôvodné divadelné dátum vydania, sa tlačil dopredu takmer 10 mesiacov. Film Kliatba Bratov Grimmovcov bol nakoniec prepustený dňa 26. augusta 2005 zmiešané recenzie a mala prínos 105.320.000 dolárov.
Letisko Amsterdam-Schiphol
Letisko Amsterdam-Schiphol, (IATA: AMS, ICAO: EHAM) je najväčšie holandské letisko a jedno z najväčších a najvýznamnejších letísk v Európe. Letisko Schiphol bolo v roku 2016 z hľadiska počtu odbavených cestujúcich dvanáste najrušnejšie letisko na svete a tretie v rámci Európy. Letisko sa nachádza v obci Haarlemmermeer, čo je 9,1 km juhozápadne od Amsterdamu.
Schiphol slúži ako hlavné letisko holandskej leteckej spoločnosti KLM, Martinair, Transavia.com, Arkefly, Corendon Dutch Airlines, americkej Delta Air Lines a španielskej Vueling Airlines. Letisko sa nachádza 3 metre pod hladinou mora a má šesť vzletových a pristávacích dráh.
Budova terminálu bola postavená v niekoľkých fázach, posledná bola dokončená v roku 2006. Terminál je rozdelený do niekoľkých častí (A až H), kde časti A a B slúžia na prepravu cestujúcich v rámci schengenského priestoru, časť H slúži pre nízkonákladové letecké spoločnosti. Tranzitný priestor letiska je stavebne prepojený, časti A a B sú od zvyšku oddelené pasovou kontrolou.
Na prepravu z/na letisko slúži stanica (umiestnená v podzemnej časti terminálu), ktorá spája Schiphol so všetkými väčšími mestami v Holandsku. Do Amsterdamu sa dá cestovať po dvoch tratiach: smer centrum (Amsterdam Centraal) a smer juh (Amsterdam Zuid, Amsterdam Rai). Na Amsterdam Centraal je celkový čas jazdy asi 15 minút a na Amsterdam Zuid asi 9 minút.
Dřínov (okres Mělník)
Dřínov je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 438 obyvateľov, z toho 214 mužov a 224 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 36,9 roka, ženy 39,0 roka).
NGC 2481
NGC 2481 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.7.
Mésanger
Mésanger je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Celé číslo
Celé čísla sa skladajú z prirodzených čísel (0, 1, 2, 3, …) a záporných čísel (−1, −2, −3, …). Množina celých čísel sa v matematike väčšinou označuje Z, alebo \mathbb{Z}, podľa Zahlen (nemecky čísla). Podobne ako prirodzené čísla, tvoria celé čísla nekonečnú, spočítateľnú množinu. Štúdiom celých čísel sa zaoberá teória čísel.
Algebrické vlastnosti
Podľa algebry tvorí Z s operáciou sčítanie Abelovu grupu. S operáciou násobenie grupu netvorí, pretože chýbajú inverzné prvky (nie je uzavretá pre operáciu delenie). Z s operáciou sčítanie a násobenie je okruh. Opäť z dôvodu chýbajúcich inverzných prvkov to ale nie je teleso. Najmenším telesom obsahujúcim celé čísla je množina racionálnych čísel.
Saturn (symbol)
Symbol ♄ sa používa v astronómii a astrológii ako označenie planéty Saturn, a v alchýmii na označenie olova. Symbol reprezentuje kosák boha Saturna.
Reprezentácia v Unicode
Znak ♄ má v Unicode kód, v kategórii So (Symbol, Other), a ako taký nerozlišuje medzi malým a veľkým písmenom.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2001
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 2001 bola európska časť kvalifikácie pre účasť na Majstrovstvách sveta 2001, ktorú organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Zúčastnilo sa jej 27 európskych družstiev, ktoré súťažili o 6 postupových miest na záverečný turnaj v predkvalifikačnom play-off, 5 kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Nováčikom kvalifikácie bolo Bulharsko. Kvalifikácia prebiehala od 15. decembra 1999 do 23. januára 2000.
Priamy postup
Z Európy priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny, víťaz MS 1999 a 4 najlepšie družstvá z ME 2000:
Predkvalifikácia
Pozn.: V prvom zápase bol domáci Cyprus, v druhom Luxembursko.
Schlag bei Thalberg
Schlag bei Thalberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Hartberg-Fürstenfeld.
Žije tu 948 obyvateľov (31. 12. 2010).
Ivo Andrić
Ivo Andrić (* 9. október 1892, Dolac, Rakúsko-Uhorsko† 13. marec 1975, Belehrad, Juhoslávia) bol srbský románopisec, poviedkár, a nositeľ Nobelovej ceny (1961). Jeho novela Most na Drine sa zaoberá životom v Bosne pod nadvládou Osmanskej ríše.
Životopis
Narodil sa v rodine srbského pôvodu v dedine Dolac blízko Travnika v dnešnej Bosne a Hercegovine (vtedy súčasť Rakúsko-Uhorska). Pôvodne pomenovaný ako Ivan, stal sa známym zdrobneninou Ivo. Keď mal Andrić dva roky, jeho otec zomrel. Pretože jeho matka bola príliš chudobná na to, aby ho podporovala, bol zverený rodine jeho matky vo východobosnianskom meste Višegrad na rieke Drina. Tam videl osmanský most, ktorý neskôr preslávil v románe Most na Drine.
Navštevoval sarajevské gymnázium a neskôr študoval na univerzite v Záhrebe, Viedni, Krakove a Grazi.
V novovytvorenom Kráľovstve Srbov, Chorvátov a Slovincov sa stal štátnym zamestnancom na ministerstve zahraničných vecí, neskôr bol diplomatom a veľvyslancom v Nemecku. Ako veľvyslanec skončil v roku 1941 po nemeckej invázii do Juhoslávie. Počas Druhej svetovej vojny žil v Belehrade, dokončujúc tri zo svojich slávnych noviel, ktoré boli zverejnené v roku 1945, vrátane novely Most na Drine.
Po smrti manželky v roku 1968 sa stiahol z verejného života. Ako čas plynul, bol stále viac chorý a napokon zomrel 13. marca 1975 v Belehrade.
Teplý Vrch (vodná nádrž)
Teplý Vrch alebo Teplý vrch je vodná nádrž na juhu stredného Slovenska v rimavskosobotskom okrese na hornom toku rieky Blh.
Nachádza sa v Rimavskej kotline neďaleko obce Teplý Vrch a patrí medzi najvyhľadávanejšie rekreačné lokality. Slúži hlavne na kúpanie, jachting, rybolov a vodné športy. Pri nádrži je reštaurácia, turistická ubytovňa, chatová osada a autokemping.
Johannes Kepler
Johannes Kepler (* 27. december 1571, Weil der Stadt – † 15. november 1630, Regensburg) bol nemecký astronóm, fyzik, optik a matematik, objaviteľ troch základných zákonov pohybu nebeských telies.
Život
Johannes Kepler sa narodil vo Weil der Stadt na juhozápade Nemecka.
Jeho otec bol vojak-žoldnier, a zomrel, keď bol Johannes päťročný. Matka bola dcérou hostinského. Johannes bol ich prvorodené dieťa.
Vyštudoval na univerzite v Tübingene, tu u významného astronóma tej doby, Michaela Maestlina (1550 - 1631) študoval astronómiu.
1601 Kepler zaujal po smrti Tycha Brahe pozíciu kráľovského matematika v Prahe. Na základe dát získaných Brahom určil eliptickú dráhu planéty Mars.
1612 Kepler opúšťa Prahu a odchádza do Linzu. Jeho žena a dvaja synovia umierajú. Znova sa žení, ale prenasledujú ho osobné a finančné problémy. Zomierajú mu dve malé dcéry. Vracia sa do Württemburgu.
Johannes Kepler zomrel po krátkej chorobe v Regensburgu.
Po celý svoj život bol Kepler veľmi silne nábožensky založený. Vo svojich dielach sa často odvoláva na Boha.
Keplerove zákony
Hlavný článok: Keplerove zákony
Tri základné zákony pohybu nebeských telies:
Dielo
Objavom tzv. Keplerových zákonov rozriešil definitívne spor medzi heliocentrizmom a geocentrizmom v prospech Kopernikovej teórie. Keplerove zákony je možné použiť i na popis ďalších telies, ktoré sa pohybujú v gravitačnom poli Slnka, napr. umelých družíc.
Kepler nepovažoval Slnko za jednu z mnohých stálic.
Jednotlivé diela (po latinsky):
Európsky pohár majstrov
Európsky pohár majstrov bola najvýznamnejšia európska futbalová súťaž v rokoch 1956 - 1992. Od sezóny 1992/1993 ju nahradila dnešná Liga majstrov UEFA.
Landigou
Landigou je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Orne, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Brainstorming
Brainstorming (z – mozog,  – búrka) je kreatívna metóda riešenia problémov založená na skupinovom riešení, ktorá má uľahčiť generovanie kreatívnej stratégie. Štrukturovaná skupina (podľa nových výskumov naopak kohezívna skupina).
Podstatou je uvoľniť predstavivosť, fantáziu a obrazotvornosť, generovať nápady, vzájomne sa inšpirovať so snahou uplatniť sa a odstrániť zábrany.
Cieľom je nájsť netradičné, resp. originálne riešenia v čo najkratšom čase. Pre praktické využitie ju upravil A. F. Osborn v 30. rokoch 20. storočia.
Medzi základné pravidlá patria:
Z brainstormingu vychádzajú aj ďalšie inovačné metódy: synektiky, delfská metóda, panelová diskusia, metóda Philips 66, Gordonova metóda, Hobo-metóda a i.
Brainwriting
Brainwriting je písomná forma brainstormingu. Nápady sa píšu do pripravených formulárov, ktoré pre vzájomnú inšpiráciu kolujú medzi účastníkmi (podobne aj delfská metóda).
Landigou
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Schloßberg (Štajersko)
Žije tu 1 057 obyvateľov (31. 12. 2010).
Lhotka (okres Mělník)
Lhotka je obec v Česku v okrese Mělník v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 282 obyvateľov, z toho 136 mužov a 146 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,3 roka (muži 43,8 roka, ženy 42,9 roka).
KS Vive Targi Kielce
KS Vive Targi Kielce je poľský mužský hádzanársky klub z mesta Kielce. Vznikol v roku 1965 pod názvom Iskra Kielce. V najvyššej poľskej lige debutoval v roku 1975. Je 8-násobný majster Poľska a takisto 8-násobný víťaz Poľského pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie účasť v osemfinále Ligy majstrov EHF a vo štvrťfinále v Pohári víťazov pohárov a Pohári EHF. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, PGNiG Superliga Mężczyzn.
Od roku 2008 vedie klub hlavný tréner poľskej reprezentácie Bogdan Wenta.
Úspechy
Poľská najvyššia súťaž:
Víťaz Poľského pohára:
Európske súťaže
150px|náhľad|Maskot Kiełek Liga majstrov EHF:
Pohár víťazov pohárov EHF:
Pohár EHF:
Vyzvývací pohár EHF:
La Robine-sur-Galabre
La Robine-sur-Galabre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-de-Haute-Provence, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Poloha
La Robine-sur-Galabre má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
La Robine-sur-Galabre má 326 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Marek Krejčí
Marek Krejčí (* 20. november 1980, Bratislava – † 26. máj 2007, Maitenbeth) bol slovenský futbalový útočník.
Kariéra
Na Slovensku hral v Interi, Trnave a Petržalke, odkiaľ v lete 2004 prestúpil do Wackeru Burghausen. V Nemeckej druhej lige vsietil v 87 zápasoch 26 gólov.
Reprezentácia
Nastúpil na jeden zápas 31. marca - na priateľský zápas s Rakúskom, ktorý sa skončil 1:1.
Smrť
Marek prišiel o život pri autonehode pri nemeckom meste Maitenbeth. So svojím autom zišiel z cesty a narazil do stromu. Na mieste bol mŕtvy.
Kobylisy (stanica pražského metra)
Kobylisy je stanica metra v Prahe na linke C. Nachádza sa pod Kobyliským námestím vo štvrti Kobylisy v hĺbke 31,2 m pod povrchom. Bola otvorená 26. júna 2004.
Charakteristika stanice
Kobylisy sú prvou razenou stanicou na linke C a dokonca prvú razenou jednolodnou stanicou v sieti pražského metra. To znamená, že nástupištia sa nachádzajú vo veľkom tubuse. Z neho vedú dva výstupy: východný ku rovnomennej zastávke (do roku 2004 s názvom Střelničná) do povrchového vestibulu, kde sa nachádza malé obchodné centrum a západný, ktorý vedie na Kobyliské námestie, výstup tu vedie do podzemného vestibulu pod námestím. Obidva výstupy vedú eskalátorovými tunelmi. V každom eskalátorovom tuneli sú tri ramená pohyblivých schodov. Stanica je navyše vybavená bezbariérovým prístupom. Výťah začína pri dolnom konci východného eskalátorového tunela a na povrch ústi v Střelničnej ulici v blízkosti zastávok autobusov. Medzistaničný úsek Nádraží Holešovice - Kobylisy je od roku 2004 najdlhší. Nahradil tak úsek Smíchovské nádraží - Radlická.
Geografická brána
(Geografická) brána (po latinsky Porta) je výrazná vhĺbená geomorfologická jednotka, ktorá spája dve susedné vhĺbené geomorfologické jednotky väčšieho plošného rozsahu. Dno brány má zväčša ráz roviny alebo plochej pahorkatiny, napr. Devínska brána - prielom Dunaja cez Malé Karpaty.
Mesquer
Mesquer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loire-Atlantique, v regióne Pays-de-la-Loire.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Násobenie
Násobenie je jedna z oblastí zo štyroch základných operácii v aritmetike. Násobenie prirodzených čísel predstavuje ich opakované sčítanie.
a a b sa nazývajú činitele. Výsledok, „a krát b“, sa nazýva súčin.
Namiesto 3. 4 sa niekedy píše 3·4 alebo 3×4, niekedy sa môže znamienko vynechať úplne. Pri násobení premennou môžeme zapisovať napr. 5x, xy. V programovacích jazykoch sa často používa znak *.
alebo tiež
Pravidlá
V algebrickom telese (napríklad \R a \mathbb Q s operáciami násobenia a sčítania) platí:
Clermontský kódex
Clermontský kódex (iné názvy: Claromontanský kódex, Codex Claromontanus, DP, 06) je grécko-latinský rukopis Nového zákona zo 6. storočia napísaný na pergamene. Rukopis tvorí 533 strán Pavlových listov s rozmermi 24,5 × 19,5 cm. Texty sú písané v jednom stĺpci s 21 riadkami na každej strane. Je uchovaný v Paríži vo Francúzskej národnej knižnici pod označením ''Cod. Gr. 107''.
Kódex tiež obsahuje ďalšie vzácne listiny a to:
Nový román
Nový román (fr. Nouveau roman, niekedy nazývaný aj antiromán) je druh experimentálnej literatúry a typ románu, ktorý vznikol v päťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia vo Francúzsku.
Clermontský kódex
Rukopis bol nájdený kalvínskym učencom Theodorom Bezom v mestečku Clermont na severe Francúzska. Ako prvý ho aj preskúmal a záznamy z niektorých čítaní použil vo svojom vydaní Nového zákona.
Nový román
Charakteristické preň je odmietnutie klasického podania románového deja a postáv. Uprednostnená je forma pred obsahom, príbeh sa neodvíja chronologicky a chýba logická nadväznosť. Postavám chýba vnútorný svet, nie sú tu vnútorné monológy a meno hrdinu čitateľ často ani nepozná. Prostredie nie je celistvé, miesto, kde sa dej odohráva je popísané len veľmi všeobecne (napríklad „ulica“, „mesto“). Udalosti sú opisované iba zvonka, u postáv sledujeme ich mimiku, gestá, ale nepoznáme ich vnútorné pocity. Na čítanie môže byť tento literárny žáner veľmi obťažný.
Brána (hlavný vstup)
náhľad|Železná brána, [[Chelsea (Londýn)|Chelsea]] Brána je hlavný vstup do uzatvoreného architektonického komplexu (do hradu, dvora, pevnosti, mesta, paláca, na most), historicky často s fortifikačnými prvkami (veža, strieľne, zdvíhací most). Je to často vstup väčší ako dvere, ale menší/menej významný ako portál.
Nový román
Jeden z predstaviteľov nového románu, Alain Robbe-Grillet, počas svojho života napísal viacero teoretických článkov týkajúcich sa románu, ktoré boli neskôr publikované v zbierke Pour un Nouveau Roman, kde označil viacero konvenčných čŕt románu za „zastarané“.
Bazilejský kódex
náhľad Bazilejský kódex alebo Codex Basilensis (Gregory-Aland no. 07 alebo E) je kódex z 8. storočia, jeden z starších a cennejších biblických rukopisov na svete. Kódex je napísaný v gréčtine na pergamene, v jednom stĺpci na stranu.
Bitka pri Alalii
Bitka pri Alalii bola námorná bitka, ktorá sa odohrala medzi 540 až 535 pred Kr. pri pobreží Korziky medzi Fókaiou, Kartágom a jeho spojencom Etruskami. Púnsko-etruská flotila 120 lodí porazila grécke loďstvo tvorené 60 loďami a blízka kolónia Alalia (dnešná Aléria) bola obsadená Kartágom. Korzika pripadla Etruskom a Kartágo si ponechalo Sardíniu.
Pozadie
Založenie gréckych kolónii na Sicílii a v južnom Taliansku (Magna Graecia) vystupňovalo súperenie medzi Kartágom, mestami Etruskov v Taliansku a Grékmi v západnom Stredozemí o kontrolu nad vodnými obchodnými cestami. Gréci z Fókaie v Malej Ázii (súčasné Turecko) založili okolo roku 600 pred Kr. kolóniu Massalia, ktorá sa rýchlo premenila na prosperujúce obchodné centrum a hlavného obchodného súpera Kartága v oblasti Pyrenejského polostrova a obchodu s cínom z Galie. Keď mesto Fókaia v roku 546 pred Kr. padlo do rúk Kýra II. Veľkého, vládcu Perzskej ríše, väčšina Fókaičanov sa presunula do Alalie na Korzike. Z obavy, že Gréci by mohli ohroziť ich kolónie v severnom Taliansku a Sardínii, sa proti nim Etruskovia a Kartáginci spojili.
Bitka
Predpokladá sa, že Gréci mali k dispozícii 60 pentekontér (lodí so 48 veslami a dvomi kormidlami na manévrovanie), nie triéry, ktoré vstúpia do histórie v Bitke pri Salamise; navyše flotila protivníka bola dvakrát tak početná. Podrobnosti bitky sú kusé, ale je známe, že Gréci síce zahnali nepriateľskú flotilu, ale stratili pritom takmer dve tretiny svojich lodí. Uvedomiac si, že ďalší útok nedokážu odraziť, stiahli sa z Korziky. Straty Kartága a Etruskov nie sú známe.
Následky
Korzika padla do rúk Etruskom, Kartágo si udržalo Sardíniu. Kartágo vybojovalo ďalšie dve veľké námorné bitky s Massaliou: obe prehralo, no napriek tomu bolo schopné blokovať Gibraltársky prieliv a ďalšiu Grécku expanziu na Pyrenejskom polostrove. Pokusy Etruskov obsadiť grécke územia v Taliansku narazili na grécke mesto Cumae (Kýmé, dnes Cuma). Syrakúzy sa postavili voči expanzii Kartága v Sicílii. Tak začali tzv. sicílske vojny medzi Gréckom a Kartágom.
Kúkai
Kúkai (* 773† 830) bol japonský úradník a neskoršie (od roku 804) budhistický mních, zakladateľ školy šingon. Podľa tradície bol nielen nadaným učiteľom, ale aj umelcom, mal vynájsť japonský spôsob písania kana. V roku 797 vydal knihu Sango šiki v ktorej porovnal konfucianizmus, taoizmus a budhizmus. Počas svojho pôsobenia učil ezoterickú cestu budhizmu šingon, ktorú v roku 812 založil ako samostatnú denomináciu. O štyri roky neskôr založil na vrchu Koja náboženské centrum. Na sklonku života sa stal obľúbeným na cisárskom dvore kde inicioval cisárov do ezoteriky a vykonával teatrálne ezoterické rituály.
Juráňova dolina (národná prírodná rezervácia)
Juráňova dolina je národná prírodná rezervácia v správe TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Vitanová v okrese Tvrdošín v Žilinskom kraji v severnej časti Západných Tatier. Územie bolo vyhlásené v roku 1974 na rozlohe 434,32 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené.
Preteká ňou Juráňov potok. Jej dolnou časťou, nazývanou Tiesňavy, prechádza červeno-značkovaný chodník z Oravíc do sedla Umrlá. Dolina Tiesňavy je typická strmými skalnými stenami a geomorfologickým fenoménom označovaným ako obrie hrnce.
Predmetom ochrany je: ''geomorfologicky a krajinársky významné územie so zachovalými lesnými biocenózami a vápnomilnou flórou, ktorej bohatú druhovú diverzitu tvoria horské a vysokohorské druhy. Vedeckovýskumné, kultúrno-edukačné a turisticko-rekreačné ciele.''
Bílý Potok (Vrbno pod Pradědem)
Osada Bílý Potok je miestnou časťou Vrbna pod Pradědem.
História
Obec vznikla pod menom Zainhütte v roku 1828 pri rovnomennej huti a hámri postavených vroclavským biskupom. Vroclavské biskupstvo tu spracovávalo vlastnú železnú rudu vyťaženú v miestnych šachtách. Táto huta patrila pod železiarne v Železnej (1770). Vyrábali sa tu, ako už napovedá názov železné prúty, rôzne osi pre povozy, rôzne náradie a tiež diely chladných zbraní a kyrysov (časť o zbraniach je len z ústneho podania). Od svojho založenia patrila osada pod Mnichov a od roku 1835 pod Železnú. Po zániku huty ku koncu 19. storočia bola premenovaná na Weisseseife a v roku 1947 na Bílý Potok. Ešte v päťdesiatych rokoch 20. storočia tu bol funkčný kremencový lom. Asi 1 km od osady na malebných skalách nad bílopotockou cestou stoja zrúcaniny dvojhradia Weisenštejn-Rabenštejn. V súčasnosti je osada križovatkou turistických trás a nachádzajú sa tu prevažne rekreačné objekty.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov Bieleho Potoka podľa sčítania alebo iných úradných záznamov: V Bílom Potoku bolo k februáru 2015 evidovaných 14 adries. Pri sčítaní ľudu roku 2001 tu bolo napočítaných 8 domov, z toho 5 trvale obývaných.
Christine Lagardová
Christine Lagardová (celým menom ; * 1. január 1956, Paríž) je francúzska politička, predtým advokátka a obchodníčka. Vyštudovala právo na Institut politiques d'Aix-en-Provence a kariéru začala v advokátskej kancelárii „Baker & McKenzie“. V období 2005 – 2007 zastávala post ministerky poverenej zahraničným obchodom a ministerky poľnohospodárstva a rybárstva v roku 2007. Bola ministerkou financií Francúzskej republiky medzi 2007 – 2011, čo bolo prvýkrát v histórii, kedy túto funkciu v rámci G8 zastávala žena.
5. júla 2011 sa stala generálnou riaditeľkou Medzinárodného menového fondu (MMF) a bolo to znovu prvý krát v histórii tejto inštitúcie, kedy túto pozíciu obsadila žena (okrem období dočasných predsedníctiev). V tejto funkcii bola do 1. októbra 2019.
1. Novembra 2019 nastúpila do funkcie prezidentky Európskej centrálnej banky.
Mladosť, vzdelanie, rodina
Narodila sa 1. januára 1956 v 9. arrondissemente v Paríži. Jej rodičia Robert Lallouette a matka Nicole Carre boli vysokoškolský pedagóg a učiteľka klasickej literatúry. Je prvorodená zo štyroch súrodencov. Jej traja bratia sú Luc, Rémi a Olivier (operný barytonista).
Svoje detstvo strávila v Le Havri, kde dostala katolícke vzdelanie. Študovala na „lýceu Františka I.“ a na lýceu „Claude-Monet du Havre“. Je držiteľkou bronzovej medaily v synchronizovanom plávaní v národných pretekoch, ktorú vyhrala vo veku 15 rokov. Po úmrtí jej otca všetky štyri deti vychovávala jej matka sama.
Po maturite v roku 1974 dostala štipendium na jednoročný pobyt v USA od asociácie AFS. Na lýceu Holton-Arms v Bethesde dostala diplom. Tiež uskutočnila stáž v Kapitole ako parlamentná stážistka senátora Williama S. Cohena, predstaviteľa Republikánskej strany za štát Maine, ktorý sa stal ministrom obrany počas vlády Billa Clintona.
Po návrate do Francúzska študovala na Institut d'études politiques d'Aix-en-Provence, na ktorom je teraz predsedníčkou správnej rady od roku 2010. Po dosiahnutí diplomu študovala na „Sciences Po Paris“ a následne vykonala prijímací pohovor na „ENA“ (École nationale de l´Administration), ktorý neurobila. Dosiahla titul magister z angličtiny a obchodného práva a diplom zo sociálneho práva na Université Paris-Nanterre. Zároveň počas štúdia vyučovala aj právo.
Od roku 2006 je jej životným partnerom Xavier Giocanti, marseillský podnikateľ blízky strane UMP (Union pour un mouvement populaire). S prvým manželom, s ktorým má dvoch synov Pierra-Henriho a Thomasa, sa rozviedla v roku 2006.
Kariéra advokátky
V roku 1981, po štúdiách začala prax advokátky-obhajkyne v Paríži a zamestnala sa v medzinárodnej advokátskej kancelárii „Baker & McKenzie“ (4600 pracovníkov v 35 krajinách) v odbore sociálneho práva. V tejto inštitúcii absolvovala všetky pracovné stupne v rámci 25 ročnej kariéry: spoločníčka v parížskej kancelárii v roku 1987, vedúca kancelárie v roku 1991, členka svetovej výkonnej rady v Chicagu v roku 1995 a nakoniec predsedníčka tejto rady v roku 1999. V roku 2002 bola vyhodnotená vo „Wall Street Journal Europe“ ako piata v rebríčku európskych podnikateliek. Pod jej vedením „Baker & McKenzie“ zväčšila objem uzatvorených obchodov o 50% v hodnote 1 228 mil. USD. Od roku 2004 do roku 2005 bola predsedníčkou svetovej strategickej rady firmy „Baker & McKenzie“.
Zároveň s touto kariérou bola členkou pracovného kruhu „Center for Strategic and International Studies (CSIS)“, v rámci ktorého spolupredsedala so Zbigniewom Brzezinskim v komisii „Action USA-UE-Pologne“ a členkou „mimoriadnej pracovnej skupiny vojensko-priemyselných komplexov a obrany USA-Poľsko a súvisiacich otázok liberalizácie poľského obchodu“.
Prezident Jacques Chirac ju dekoroval vyznamenaním Rytier čestnej légie v júli 2000. O tri roky neskôr sa stala členkou „Komisie pre rozširovanie euro-atlantickej spolupráce“. V apríli 2005 vstúpila do komisie pre dohľad nad „ING“ (nadnárodná finančná holandská inštitúcia v poisťovníctve).
Politická kariéra
Podporená Jean-Pierre Raffarinom sa po návrate z USA v roku 2005 začala venovať politickej kariére vo Francúzsku.
Hoci verejne málo známa, bola menovaná ministerkou poverenou zahraničným obchodom počas vlády Dominique de Villepina 2. júna 2005. Dva dni po svojej nominácii vyhlásila, že je potrebné reformovať francúzsky pracovný zákon, pretože je komplikovaný, ťažkopádny a je brzdou zamestnanosti. Tým si vyslúžila napomenutie od premiéra Dominique de Villepina. Svoje návrhy formulovala na základe vlastnej skúsenosti advokátky, ktorá vytvorila a rozvíjala odbor sociálneho práva vo svojej advokátskej kancelárii v Paríži.
Ministerka poľnohospodárstva a rybolovu
Od 18. mája do 18. júna 2007 v súvislosti s víťazstvom Nicolasa Sarkozyho v prezidentských voľbách bola ministerkou poľnohospodárstva a rybolovu vo vláde Françoisa Fillona.
Ministerka hospodárstva
Christine Lagarde bola vzhľadom na zmenu vlády po voľbách menovaná za ministerku hospodárstva, financií a zamestnanosti 19. júna 2007. Nahradila na tomto poste Jean-Louisa Borlooa, ktorý sa stal po odchode Alaina Juppého vplyvom volieb štátnym ministrom, ministrom životného prostredia a trvalo udržateľného rozvoja.
11. júla 2007 jej prezident Sarkozy poslal dokument, v ktorom ju žiada realizovať hospodárske reformy, okrem iného aj „vykazovať platenú prácu“. Christine Lagarde nechala menovite odhlasovať dva hlavné zákony: zákon TEPA, ktorý oslobodzuje od dane odpracované nadčasy a zmierňuje daň z dedičstva a zákon o modernizácii hospodárstva LME, ktorý podporuje podnikateľov počas ich podnikania, oživuje konkurenciu, posilňuje atraktivitu prostredia a zlepšuje financovanie ekonomiky. Zaviedla aj reformu v poskytovaní spotrebných úverov s cieľom obmedziť zadlžovanie domácností. Tiež navrhla zákon, ktorý mal uzákoniť fúziu dvoch agentúr zamestnanosti „Agence nationale pour l'emploi“ a „Association pour l'emploi dans l'industrie et le commerce“ (Assédic) do jedinej s názvom „Pôle emploi“.
Médiá zverejnili niekoľko omylov zo začiatku jej ministerskej kariéry. 20. augusta 2007 tesne pred aférou o podporách a jeden rok pred pádom Lehman Brothers vyhlásila, že „que le gros de la crise est derrière nous“ (jadro krízy je za nami). Jej oznámenie plánu prísnych opatrení o niekoľko dní neskôr donútilo Françoisa Fillona intervenovať za ukončenie polemiky. Tvárou v tvár stúpaniu cien benzínu v novembri 2007 vyhlasuje, že treba zmeniť správanie a spôsob spotreby, tým, že sa začnú používať bicykle. Toto jej vynieslo viaceré kritiky.
Na straníckej kandidátke „UMP“ (Union pour un mouvement populaire) figurovala na druhom mieste vo voľbách do miestneho zastupiteľského úradu v roku 2008 v 12. obvode Paríža. Po víťazstve ľavice vo voľbách sa Lagarde premiestnila do opozície, za ktorú zasadá v rade 12. arrodissementu a v „Rade Paríža“.
Potom, ako bola zaradená ako 30. najmocnejšia žena na svete magazínom Forbes v roku 2006, zaujala v nasledujúcom roku 12. miesto na svete, tretie v Európe a druhé vo Francúzsku za Michèle Alliot-Marie. V roku 2009 o nej napísal Financial Times, že je najlepšia ministerka financií v eurozóne. V tom istom roku ju uviedol Time medzi 100 najvplyvnejšími osobnosťami na svete, takisto v roku 2010.
V lete 2010 ju tlač označila za možnú nástupkyňu Françoisa Fillona v kresle premiéra. Zatiaľ čo prieskumy naznačovali, že Francúzi a hlavne priaznivci UMP vítajú túto myšlienku, ona sama sa necítila pripravená na túto funkciu. Prejavila vôľu ísť až na vrchol v rámci G20 ponechávajúc si zároveň ministerstvo ekonomiky. Tým, že François Fillon bol tretíkrát potvrdený vo funkcii premiéra, zachovala si aj ona kreslo ministerky financií. Rezort práce jej však nezostal ale ho prevzal minister Xavier Bertrand. Christine Lagarde zostala aj po týchto presunoch jednou z najpreferovanejších politických osobností Francúzska.
Vo funkcii ju nasledoval François Baroin, dovtedajší minister pre rozpočet. Štyri roky bola neprerušene hlavou ministerstva hospodárstva a podieľala sa na mnohých medzinárodných rokovaniach (okolo 50 v rámci euroskupiny a Rady pre hospodárske a finančné záležitosti, osemkrát v G8 a G20), ktoré viedli ku stabilite bankového sektora počas finančnej bankovej krízy, potom krízy eura vplyvom verejného gréckeho zadlženia.
Generálna riaditeľka MMF
18. mája 2011 podal demisiu Dominique Strauss-Kahn, ktorý bol obvinený zo sexuálneho násilia v New Yorku. 25. mája oznámila svoju kandidatúru na post po Strauss-Kahnovi Christine Lagarde. Počas summitu G8 dostala podporu európskych krajín a takisto súhlas USA a Ruska. Následne uskutočnila svetové turné po členských krajinách, ktorým sľúbila lepšiu reprezentáciu medzinárodnej inštitúcie.
Zúčastnila sa na schôdzi euroskupiny 21. júla 2011, ktorá definovala druhý plán pomoci vo výške 158 miliárd € pre Grécko, s cieľom uľahčiť splácanie dlhov a úrokov. Tento program predpokladal príspevky zo súkromného sektora a podporu vo výške 109 miliárd € od Európskej únie a MMF. Christine Lagarde uvítala na summite podporu dôležitú pre posilnenie a stabilitu finančnej sféry od šéfov vlád eurozóny a finančných inštitúcií.
10. júla 2011 apelovala na obnovenie vyjednávaní medzi demokratmi a republikánmi vzhľadom na zvýšenie zákonného stropu verejného amerického dlhu. Christine Lagarde intervenovala znovu v politickej debate na konci júla 2011 čo sa týka následkov na svetovú ekonomiku pri možnej neschopnosti splácať dlhy alebo zníženiu meny USA a žiadala rýchle rozhodnutie bez politických bojov, viac ekonomickej logiky do rozhovorov o rozpočte. Po znížení rankingu USA agentúrou Standard & Poor's a poklesom na svetových burzách, Christine Lagarde apelovala na stránke Financial Times 15.8.2011 na štáty a hlavne pokročilé ekonomiky nezabíjať ich rast, tým že budú nadmerne bojovať proti verejnému dlhu. Podľa nej netreba prudko brzdiť rozpočty a tým blokovať oživenie svetovej ekonomiky, treba skôr vyvažovať rozpočty tak, aby neboli ani príliš rýchle ani pomalé.
27. augusta 2011 sa na ročnom stretnutí centrálnych bánk a ekonómov v Jackson Hole vyjadrila za ekonomickú politiku rastu, pružnú monetárnu politiku a výživnú rekapitalizáciu európskych bánk použijúc predovšetkým súkromné fondy, takisto za dostatočne solídnu ekonomiku na odolanie rizikám, ktoré predstavujú verejné dlhy a slabá výkonnosť. Posledný bod sa stal objektom kritík, hlavne zo strany guvernéra Banque de France Christiana Noyera.
V roku 2013 ju americký magazín Forbes zaradil ako 7. na zozname najmocnejších žien sveta.
Arbitráž prípadu Tapie-Crédit lyonnais
Počas ministerského úradu Christine Lagarde vypukla aféra Tapie, kvôli ktorej sa konala arbitráž medzi podnikateľom Tapieom a bankou Crédit lyonnais. Aféra bola publikovaná 11. júla 2008.
4. augusta 2011 petičná komisia „Súdneho dvora republiky“ oznámila po podaní petície socialistických poslancov Jean-Louisom Nadalom, generálnym prokurátorom kasačného súdu, odporúčanie otvoriť vyšetrovanie Christine Lagardeovej z dôvodu zložitých chýb a komplikovanosti sprenevery verejných prostriedkov v tejto arbitráži. V ten istý deň sa administrátori MMF vyslovili, že dôverujú schopnostiam Christine Lagarde, o ktorých sa ubezpečili pred jej nástupom do úradu a vyskúšali jej zodpovednosť pre funkciu generálnej riaditeľky. Motivácie Súdneho dvora republiky boli tie, že podiel Christine Lagarde na prípade vyplýva z procesu, ktorý zahŕňa množstvo anomálií a nepravidelností. 20. marca 2013 bola vykonaná policajná prehliadka na žiadosť sudcov vyšetrovacej komisie „Súdneho dvora republiky“ v jej parížskom domove vzhľadom na stále prebiehajúcej kauzu Tapie. Podľa jej advokáta Yvesa Repiqueta ''tieto vyšetrovania slúžia na zistenie pravdy, čo prispeje k oslobodeniu od trestnej zodpovednosti mojej klientky."
Christine Lagarde bola vypočutá „Súdnym dvorom republiky“ 23. a 24. mája 2013, aby vysvetlila svoju úlohu v tejto afére. Ako výsledok jej vypočutia jej bol prisúdený štatút asistovaného svedka. 23. mája 2013 publikovalo Le Figaro vyhlásenie hovorcu rady MMF, že justičné konanie nespôsobí aktuálne stratu času generálnej riaditeľky a je v súlade s priebehom jej misie.
28. marca 2013, „Mediapart“ oznámil, že Pierre Estoup, jeden z troch sudcov arbitrážneho tribunálu a Maurice Lantourne, advokát Bernarda Tapieho boli daní do režimu pozorovania, Stéphane Richard, ex-riaditeľ kabinetu ministerky Christine Lagarde bol povolaný pred „Súdny dvor“ kvôli arbitráži začatej v roku 2008, ktorá rozhodla v prospech Bernarda Tapieho tak, že mu bol priznaný nárok na kompenzáciu vo výške 403 miliónov euro od banky Crédit lyonnais za predaj firmy Adidas.
Koncom mája 2013 oznámil Pierre Moscovici, minister hospodárstva a financií, že čelí revízii arbitráže z roku 2008. Štát ustanovil 10. júna 2013 žalobcu a CDR (Consortium de réalisation – štruktúra poverená spravovaním pasív banky "Crédit lyonnaise" po jej kvázi-bankrote v roku 1993) podalo odvolanie proti rozsudku arbitráže.
10. apríla 2014 sa odvolalo (dovolanie sa anulácie) CDR proti rozsudku arbitráže. Tento bol vyhlásený „Odvolacím súdom Paríža“ za nezvratný.
Viera Kraicová
Viera Kraicová (* 5. júl 1920, Modra - † 29. apríl 2012, Bratislava) bola slovenská výtvarná umelkyňa.
Životopis
V rokoch 1940 – 1944 študovala na oddelení kreslenia a maľovania na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave (prof. Ján Mudroch) a v rokoch 1945 – 1950 na Akadémii výtvarných umení v Prahe (prof. Ján Želibský). Po štúdiách v Prahe sa v roku 1951 vrátila späť na Slovensko, aby v rokoch 1952 – 1955 pôsobila ako asistentka prof. Želibského na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. V tom čase sa stala členkou ''Skupiny 29. augusta'', s ktorou začala vystavovať. Ďalšími členmi tejto výtvarnej skupiny boli napríklad aj Vincent Hložník, Ladislav Guderna či Rudolf Uher. Od roku 1955 pôsobila ako výtvarníčka v slobodnom povolaní. Jej tvorba sa naplno začala rozvíjať od roku 1959, kedy sa podieľala na založení Skupiny 4 (Oľga Bartošíková, Jarmila Čihánková a Tamara Klimová), ktorá pôsobila do roku 1966. Venovala sa monumentálnej a ilustračnej tvorbe a tiež získala množstvo ocenení.