cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vulkanológ
Činnosť vulkanológov má veľmi široký záber a patrí medzi najnebezpečnejšie vysoko odborné zamestnania. Vulkanológovia sa však nezaoberajú iba štúdiom aktívnych sopiek, ale zaoberajú sa i stavbou a štúdiom činnosti sopiek, ktoré už nie sú aktívne. Pri práci v teréne vulkanológovia inštalujú do blízkosti činných sopiek seizmografy, pomocou ktorých sledujú seizmickú aktivitu, ktorá je výrazným sprievodným javom sopečnej činnosti. V niektorých prípadoch tiež zbierajú vzorky hornín, plynov a vykonávajú ďalšie merania a pozorovania v blízkosti eruptujúcich vulkánov. Pre spoločnosť má význam najmä predpovedanie a varovanie pred vulkanickou aktivitou sopiek, čím môžu byť minimalizované prípadné straty na životoch a majetku obyvateľov okolia sopiek.
David Chipperfield
David Chipperfield (* 18. december 1953, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický architekt. V roku 2023 sa stal laureátom Pritzkerovej ceny. Má ateliéry v Londýne, Berlíne a Miláne, a reprezentatívny ateliér v Šanghaji. Je neústupným modernistom.
Životopis
Po získaní diplomu z architektúry od Architectural Association of London (1977) pracoval v ateliéri Douglasa Stephena, Richarda Rogera a Normana Fostera. V roku 1984 vytvoril vlastný ateliér David Chipperfield Architects v Londýne, v roku 1987 v Tokiu. Jeho ateliér má dnes viac ako 120 zamestnancov z 15 krajín sveta, ktorí pracujú na mnohých projektoch v Európe, Spojených štátoch a v Číne.
Bol hosťujúcim profesorom na Harvardovej univerzite a ďalších: University of Naples, Royal College of Art v Londýne; University of Graz, Polytechnic institute Lausanne a Technical university Stuttgart. Vyučoval architektúru v Európe a Spojených Štátoch a prednášal vedomosti z praxe. Taktiež spolupracoval s Mies van der Rohe na Escola Tecnica v Barcelone.
Chipperfield získal cenu za návrh veslárskeho múzea na Temži, kde použil sklo, betón a zelený dub. Mnoho z jeho budov je postavených v cudzine, najmä v Japonsku a Nemecku. Pracoval aj v USA, kde v roku 2005 dokončil Figge Art Museum v Davenporte v Iowe, a centrálnu verejnú knižnicu v Des Moines v Iowe (2001). Zatiaľ posledný projekt v USA je Anchorage Museum Expansion v Anchorage na Aljaške.
Chipperfield bol vybraný ako architekt pre rekonštrukciu zničeného Neues Museum v Berlíne, ktoré bolo znovuotvorené v októbri 2009.
V septembri 2007 sa 2 Chipperfieldove budovy dostali do užšieho výberu RIBA Stirling Prize, nakoniec vyhrala budova Museum of Modern Literature, Marbach, Nemecko.
Princípy tvorby
Chipperfield patrí ku generácii britských architektov, ktorí interpretujú postmodernu a modernú antiku (Secular Modernism, J.Glancey). To sa prejavuje predovšetkým priestorom a tvarom štruktúry architektúry, predstavovanou Le Corbusierom. Ďalšia zložka jeho práce je odvodená od argumentov tradičnej a súčasnej japonskej architektúry, v podobe redukovaných meditatívnzch priestorov a precíznosti (Tadao Ando). Žiadny zo štylizačných vplyvov neprijal priamo, skôr ich spája do svojich vlastných.
Objekt rozvíja podľa patričnej funkcie, osvetľuje ho maximálnym možným prísunom denného svetla, zvýrazňujúc potenciál materiálov a ich zobrazenie.
Dr. Martens
Dr. Martens je značka obuvi.
História
Armádny doktor Klaus Maertens z Bavorska si v roku 1945 pri lyžovaní poranil členok. Keďže mu počas liečby nevyhovovala štandardná armádna obuv, zaoberal sa návrhom topánky z mäkkej kože a podrážkou so vzduchovým vankúšikom, ktorá by držala členok pevne a umožnila tak zranenému chodiť. V roku 1947 založil v Seeshaupte spolu s Dr. Herbertom Funckom výrobu topánok s použitím vojnových prebytkov gumy od Luftwaffe.
V roku 1959 kúpila patentové práva britská obuvnícka firma R. Griggs Group Ltd., ktorá zmenila názov z Dr. Maertens na Dr. Martens, a v 1. apríla 1960 vyrobila prvé topánky vzor 1460. V roku 2003 bola výroba presunutá do Číny a Thajska. V roku 2004 bola obnovená výroba v UK, ale len pre vybrané modely radu Vintage (tieto topánky nájdete v obchodoch pod označením "Made in England" ).
Kult
"Martensky" sa zo štandardnej pracovnej obuvy v Anglicku pretvorili na subkultúrny poznávací prvok. Prvotne boli charakteristickým prvkom pre hnutie skinheads, ktoré vzišlo z robotníckej triedy a pôvodne nemalo žiadne vyhrotené rasistické tendencie, naopak hnutie pôsobilo do istej miery multikultúrne, nakoľko časť základne tvorili prisťahovalci z Jamajky. Neskôr sú spojené najmä s rockovou hudbou, vďaka tomu že na ne nedajú dopustiť takí velikáni, ako Paul McCartney, Elton John, Madonna, Rolling Stones, Bee Gees, Jethro Tull, Depeche Mode, Red Hot Chilli Peppers a ďalší. Ich používanie je tiež často vídať v štýle SKA. V roku 1999 bola o histórii a vplyve tejto značky na anglickú kultúru napísaná kniha. Dnes je možné na internete zhliadnuť množstvo dokumentov zaoberajúcich sa týmito topánkami. Rovnako ako si každý Američan pamätá, kde bol a čo robil, keď zastrelili J. F. Kennedyho, vie každý Angličan, kedy a kde si kúpil svoje prvé martensky.
Sú kombináciou prvotriednej kvality, perfektnej práce výhradne anglických obuvníkov (už neplatí, viď časť História) a popularity, ktorá z nich urobila u niektorých generácií takzvané
"EVER LASTING SHOES" večné topánky
Originálna idea doktora - lyžiara, prešla dlhým vývojom od povojnového Bavorska k legende, ale tak už to býva, že dobrý nápad ocenia milióny ľudí na celom svete.
Železničná stanica Zwardoń
Železničná stanica Zwardoń je železničná stanica v dedine Zwardoń (časť obce Rajcza) v Poľsku.
Edmondstown
Edmondstown môže byť sídlo v Írsku:
NGC 5522
NGC 5522 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Medziknižničná výpožičná služba
Medziknižničná výpožičná služba (skr. MVS) je sprostredkovanie požičania dokumentu knižnicou čitateľa z inej knižnice, ktorá dokument vlastní.
Medziknižničná výpožičná služba je dôležitou súčasťou výpožičného systému v slovenských aj zahraničných knižniciach. V súčasnosti existuje množstvo prepracovaných systémov na objednávanie a dodávanie kníh, ale aj kópií dokumentov (najčastejšie článkov z odborných periodík alebo zborníkov konferencií).
Knižnice spolupracujú často aj na základe rôznych kooperujúcich konzorcií alebo zoskupení, aby si navzájom uľahčili a zjednodušili túto medziknižničnú výpožičnú činnosť. V Nemecku je známy systém dodávania kníh a dokumentov Subito, ktorý združuje nemecké knižnice.
Yvetot (kantón)
Yvetot je francúzsky kantón v obvode Rouen v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 12 obcí.
Věžnice (okres Havlíčkův Brod)
Věžnice je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 421 obyvateľov, z toho 217 mužov a 204 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,7 roka (muži 42,2 roka, ženy 43,2 roka).
Augustin Louis Cauchy
Augustin Louis Cauchy (* 21. august 1789, Paríž, Francúzsko – † 23. máj 1857, Sceaux) bol francúzsky matematik. Je považovaný za jednu z najvýznamnejších historických osobností matematickej analýzy, keďže ako jeden z prvých začal formulovať a dokazovať vety diferenciálneho a integrálneho počtu exaktným spôsobom, v tzv. epsilon-delta notácii, čo bolo rozhodujúcim faktorom pri uznaní tejto disciplíny za plnohodnotnú oblasť matematiky. V oblasti diferenciálneho a integrálneho počtu je autorom veľkého množstva fundamentálnych viet. Okrem toho významne prispel aj v oblasti komplexnej analýzy a matematickej fyziky. Bol tiež pri počiatku štúdia grúp permutácií.
Detstvo a mladosť
Narodil sa v Paríži. Základné vzdelanie získal od svojho otca, Louisa Françoisa Cauchyho, ktorý bol silný rojalista a katolík (čo bolo v dobe Francúzskej revolúcie, do ktorej sa Cauchy narodil, príčinou pomerne nízkej životnej úrovne jeho rodiny), a ktorý sa poznal s niektorými významnými matematikmi tej doby, napr. s Josephom Louisom Lagrangeom alebo Pierre-Simonom Laplaceom, ktorí relatívne skoro rozpoznali Cauchyho matematický talent. Cauchy mal dvoch bratov – Alexandreho Laurenta a Eugèna Françoisa.
Cauchy od roku 1802 študoval na École Centrale du Panthéon, neskôr od roku 1805 na École Polytechnique a v roku 1807 prešiel na École nationale des ponts et chaussées a vzápätí začal pracovať ako inžinier. V roku 1810 odišiel z Paríža do Cherbourgu, kde ho povolali na stavbu tamojšieho Port Napoleón, čo bolo v tej dobe najväčšie stavenisko v Európe (pracovalo na ňom až 3 000 pracovníkov), ale už v roku 1813 sa zo zdravotných dôvodov do Paríža vrátil.
Crumlin
Crumlin môže byť:
Augustin Louis Cauchy
Opäť v Paríži
V roku 1818 sa oženil s Aloise de Bure a mal s ňou dve dcéry – Marie Françoise Alicia (* 1819) a Marie Mathilde (* 1823).
V roku 1830 sa miesta na École Polytechnique vzdal. Tento krok bol z jeho strany reakciou na zbavenie Karola X. trónu a nástup Ľudovíta Filipa. Cauchy zachoval vernosť Bourbonovcom a považoval za nemožné zložiť prísahu novému parlamentu.
Práca
Cauchy bol jeden z prvých, ktorí postavili matematickú analýzu na pevnú pôdu tým, že dielo Isaaca Newtona a Gottfrieda Wilhelma Leibniza transformoval do exaktnej formy. Dokázal obrovské množstvo dôležitých viet, z ktorých mnohé dnes patria medzi základné kamene výstavby diferenciálneho a integrálneho počtu. Pomenované sú po ňom napríklad (neúplný zoznam):
DIV
Divadelný festival DIV (Divadelne Inšpiratívne Vystúpenia) sa koná každoročne už od roku 1988 v Divadle Jána Palárika v Trnave. Organizuje ho mesto Trnava. Diváci v rámci jeho programu môžu navštíviť predstavenie mnohých profesionálnych i amatérskych divadiel. Jeho súčasťou sú i tvorivé dielne pre študentov vysokých škôl.
Mesto Trnava uvažuje, že od roku 2010 by sa festival konal len každé dva roky. Definitívne rozhodnutie ešte nebolo oznámené.
Malohont
Malohont je historický región. Relatívne krátko bol aj komitátom (pod názvom Rimavský komitát) a stolicou v Uhorsku (pod názvom Malohontská [alebo Malohontianska] stolica resp. Malohontská [alebo Malohontianska] župa).
Charakteristika
Územie Malohontu zodpovedalo približne severnej a strednej časti dnešného okresu Rimavská Sobota a severovýchodnej a východnej časti okresu Poltár. Malá časť sa nachádza aj na juhu okresu Brezno. Celková rozloha územia (\approx 750 km²). V súčasnosti sa názov Malohont používa najmä v spojení s Gemerom ako Gemer-Malohont.
Geografia
náhľad|Erb Malohontu, na priečelí bývalého župného domu. Územie Malohontu susedilo zo severu so Zvolenskou stolicou, z východu a z juhu s Gemerskou a zo západu s Novohradskou. Malohontom pretekala rieka Rimava a v jeho západnej časti riečka Suchá.
História
Územie Malohontu tak isto ako aj Hont a časť Novohradu, patrili rodu Huntovcov–Poznanovcov. Feudálne kniežatstvo Hontov existovalo už v 10.storočí, ešte pred začlenením do Uhorského štátu. Východná hranica tohto Malohontského španstva (komitátu) sa tiahla po temenách vrchov od prameňov Rimavy až po Rimavskú Sobotu, kde sa stáčala na západ a smerovala k riečke Suchej a ďalej k Ipľu. Po zriadení ipeľského Novohradu územie v okolí Rimavy a Suchej zostalo od Hontu čiastočne oddelené. S Hontom bolo spojené len v lesnom pásme Slovenského rudohoria a Poľany. Ale aj toto spojenie bolo prerušené, keď v 12. stor. vzniklo Zvolenské španstvo. Vďaka silným príbuzenským vzťahom rodu Hont – Poznanovcov ktorý žili na oboch územiach Hontianskeho španstva sa zväzky neprerušili. Na prelome 12. a 13. stor. prejavil záujem o zlatonostné náleziská pri Rimave kaločský arcibiskup. Toto územie dostalo charakter imunity a tým bolo vyňaté spod Hontu. Vznikol tak samostatný súkromný útvar pod názvom Rimavský komitát (latinsky: comitatus de Rymua). Územie bolo spravované arcibiskupským úradníkom, ktorého súdna právomoc sa rovnala funkcii župana komitátu. Ostatné územie okolo Rimavy a Suchej patrilo do Hontu. V bitke s Tatármi pri rieke Slaná padol aj pán Rimavského španstva. K obnove Rimavského španstva po tatárskom vpáde, prispeli banícki kolonisti v Rimavskej Bani. Sídlom Rimavského španstva bola Rimavská Sobota.
Na prelome 13. a 14. storočia sa v Rimavskom komitáte (španstve) objavili problémy a v roku 1334 už znovu Rimavský komitát patril k Hontianskej stolici. Od polovice 14. stor. sa v spisoch začalo uvádzať že Hont sa skladá z dvoch častí. Na západ od Novohradu bola väčšia časť, Veľký Hont a na východ od Novohradu menšia časť Malý Hont. Pre veľké rozbroje medzi Hontom a Malohontom, vzniká separatistické hnutie zemanov Malohontu, z ktorého na prelome 14.15. storočia vzniká Malohont. Prvý krát sa spomína v roku 1419. Mal istú samosprávu. V roku 1440 Malý Hont obsadili vojská Jána Jiskru z Brandýsa. Veľký Hont kontroloval Ján Huňady. A tým vznikol prvý samostatný Malý Hont. Po odchode Jána Jiskru z Uhorska sa v polovici 15. stor. Malohont vrátil do Hontianskej stolice. Malohont sa v 30 rokoch 16. stor. dostal pod vládu Jána Zápoľského a bol samostatnou stolicou. Po smrti Jána Zápoľského v roku 1540, si v roku 1542 Hont znovu pripojil Malohont, aj keď každá časť mala svojho župana a Malohont mal určitú autonómiu. Hont sa nezmieril s tým, že úplne neovláda Malohont a jeho znovu pripútanie sa završovalo v čase vpádu Osmanských Turkov. V roku 1552 Turci obsadili Veľký Hont, Novohrad, Malý Hont a Gemer. V 70. a 80 rokoch 16. stor. turecká moc v Malohonte dosiahla najväčší rozmach. V roku 1593 obsadili Uhorské vojská tureckú pevnosť na Sobôtke, pri Rimavskej Sobote a 9.11.1593 ju dobili. V roku 1596 si Jágerský paša nárokoval na Malohont ale dosiahol len vymáhanie poplatkov. Turci sa v tomto období v Malohonte usadili len v Rimavskej Sobote a jej okolí. V rokoch 16351638 sa turecké panstvo rozšírilo do polovice Malohontu. V roku 1687 skončila vláda Turkov v Malohonte.
V zákonnom článku č. VIII. z roku 1604 sa Malohont spomína ako stolica, (Comitatus Kis - Hontensis). Tak isto aj v roku 1609 podľa článku č. LXI. (Comitatus minor Hontentis). Malohont sa v 17. stor. označoval ako okres Hontu, ale aj ako samostatná stolica. Keďže však územie Malohontu bolo od Hontu oddelené územím Novohradu, vyvolávalo to nespokojnosť tunajších zemanov, ktorí sa nemohli zúčastňovať v plnej miere na politickom živote Hontianskej stolice.
V roku 1710 na území Malohontu pokračuje epidémia moru. Veľa ľudí umiera. V Rimavskej Sobote je to 1149 ľudí a Tisovec sa natoľko vyľudnil, že ho v roku 1716 museli kolonizovať obyvatelia Oravy a Liptova.
V roku 1729 krajinský snem zákonom článku č. XXIII. ustanovil, že šľachta Malohontského dištriktu má zákonné právo zvolávať zhromaždenia. O prijatých rozhodnutiach majú dodatočne upovedomiť predstavenstvo Hontu. Hlavný župan ostáva spoločný a popri ňom sú dvaja podžupani, so samostatným úradníckym aparátom. Rozpočet sa delí pomerne a jedno zo štyroch stoličných zasadnutí v niektorom ročnom období má byť v Rimavskej Sobote.
V roku 1782 Malohont požiadal o pripojenie ku Gemeru. Toto spojenie podporovala zemepisná poloha Malohontu. Napriek tomu sa spojenie oboch celkov uskutočnilo až 15. 6. 1786 a to aj preto, že sa nenašiel spôsob ako to realizovať. Vznikla Gemersko-malohontská župa so sídlom v Rimavskej Sobote, namiesto gemerského Plešivca. Pri spojení sa rešpektovala územná integrita Malohontu, vzhľadom na geografické pomery, (hornatý reliéf, rozmiestnenie sídiel) a stáročnú tradíciu, že Malohont bol dištriktom Hontu. Malohont sa stal piatym slúžnovským okresom. Po smrti cisára Jozefa II. v marci 1790 nástupca Leopold II. vrátil Malohont do Hontu. V roku 1802 na stoličnom zhromaždení Gemera v Plešivci dňa 30.3. a dňa 14.4. v Putnoku, zástupcovia Malohontu žiadali aby ich na krajskom sneme podporili pri odlúčení od Hontu. 25.11.1802 krajský snem článkom č. IX. rozhodol o spojení Malohontu s Gemerom od 1.1.1803. Malohont sa mal stať 5-ty okres (s horným a dolným úsekom). Sídlo župy sa malo striedať v Plešivci a Rimavskej Sobote. 1. 1. 1803 sa podarilo dosiahnuť oddelenie Malohontu od Hontu a jeho spojenie s Gemerom do Gemersko-malohontskej stolice (neskôr župy). Malohont sa stal znovu piatym osobitým slúžnovským okresom a ponechali mu starší názov Malohontský dištrikt, (Districtus Kis-Hothensis). V roku 1850 bola Gemersko-malohontká župa premenovaná na Gemerskú a jej oficiálnym sídlom sa namiesto Plešivca stala Rimavská Sobota. Dňa 4.9.1870 župné zhromaždenie navrhlo za sídlo župy Plešivec, na miesto Rimavskej Soboty a Malohontský okres premenovali na Rimavskosobotský. 28.3.1883 Gemersko-Malohontská župa rozhodla o svojom sídle. 160 prítomných hlasovalo za Rimavskú Sobotu a to pretrvalo až do zániku župného zriadenia na Slovensku r. 1922.
Malohont je spojený aj s Jurajom Jánošíkom. Počas jednej Jánošíkovej návštevy v roku 1712 v malohontskom Klenovci u Tomáša Uhorčíka alias (Martina Mravca), ktorý tam žil, zatkli Jánošíka a Uhorčíka a väznili ich v kaštieli v obci Hrachovo a to po tom, čo prepadli banskobystrických kupcov na území Malohontskej stolice. Z obvinenia a väzenia im pomohol Malohotský podžupan Pavol Láni, (podžupanom bol v rokoch 17111714). Cez zimu na prelome rokov 17121713 sa Jánošík ukrýval v Klenovci, potom na Kysuciach a znovu v Malohonte v Kokave u Uhorčíka. Po prepade Schardonky pri Východnej, liptovská sedria vyslala do Malohontu Emericha Kubínyiho na zlapanie Jánošíka. Jánošíka a Uhorčíka chytilo 2530 drábov, a hneď ich z Malohontu odviedli na Liptov a uväznili v Palúdzke pri Liptovskom Mikuláši, kde ich odsúdili.
Z geografického hľadiska sa asi jedna tretina Malohontu rozkladala v západnej časti Rimavskej a východnej časti Lučenskej kotliny. Ostatné dve tretiny malohontského územia spadali do juhozápadného pásma Slovenského rudohoria. Hranica Malohontu sa tiahla severným smerom od dediny Zacharovce, po hrebeni pahorkatiny cez vrch Veľký vrch (Juhoslovenská kotlina) , ďalej na Čierťaž   , Tŕstie  až do oblasti Fabovej hole. Odtiaľ sa stáčala na západ ku Klenovskému Vepru a cez Železnú bránu, Sedmák  až k dedinám Drábsko  a Lom nad Rimavicou. Tu sa lámala južným smerom a po horskom hrebeni postupovala na vrch Jasenina, ďalej juhovýchodne k vrchu Dubovo a cez Ceriny  schádzala k dedine Vaľkovo. Odtiaľ išla k Maštinskému potoku a popri ňom až k jeho ústiu do riečky Suchej. Potom cez vrch Danša obchádzala gemerskú dedinu Husiná a smerovala k samote Ľukava (v období 1981 - 2010 aj Ľukva)      a potoku Ľukava (v období 1976 - 2010 aj Ľukva). Popri Ľukave viedla ďalej k dnešnej Opátskej pustatine (Opátik) a poza gemerskú dedinu Dúžava k malohontskej osade Kurinec (dnes sú súčasťou Rimavskej Soboty). Od Kurinca po južnej hranici mesta Rimavská Sobota sa dostala do východiskového bodu pri Zacharovciach. Severná a západná hranica okresu Rimavská Sobota, je približne totožná z hranicou Malohontu. Z malohontských sídlisk mali najvýchodnejšie položený chotár Zacharovce, Horné Zahorany a Kraskovo. Na juhu to boli Rimavská Sobota, Kurinec, Ľukava (dnes na území obce Husiná, región Gemer) a Dolné Zahorany. Na západnom okraji Malohontu ležali Ožďany, Hrnčiarske Zalužany, ( Maštinec a Pondelok, spolu s Veľkou Suchou tvoria Hrnčiarsku Ves), Vaľkovo (dnes súčasť Českého Brezova, región Novohrad). Severozápadný výbežok malohontského územia tvoril pôvodne veľký chotár Kokavy nad Rimavicou, na ktorom neskôr vznikli obce Ďubákovo, Šoltýska, Utekáč, Lom nad Rimavicou a Drábsko. V severnej časti Malohontu sa rozprestieral veľký chotár Klenovca a Tisovca. Najväčším centrom nielen južného Malohontu, ale aj celého Malohontu je Rimavská Sobota. Najväčším centrom severného Malohontu je mesto Hnúšťa. Do Malohontu patria aj obce Kokava nad Rimavicou, Utekáč, Ďubákovo, Šoltýska a Vaľkovo (dnes časť obce České Brezovo, región Novohrad), ako aj časť Sušianskej doliny severne od Oždian, ktoré patria do okresu Poltár, a obce Drábsko a Lom nad Rimavicou, ktoré patria do okresu Brezno. Obce okresu Rimavská Sobota, južne od mesta Rimavská Sobota patria do regiónu Gemer. Ako aj obce okresu Rimavská Sobota, východne od Rimavskej Soboty, Zacharoviec, Horných Zahorian a Kraskova, ale tie sa už väčšinou hlásia k Malohontu.
Podžupani zvolení v Malohonte: 1688 – Žigmund Jánoki, 1689 – Štefan Kubíni, 16911696 – Volfgang Jánoki, 16971702 – Andrej Török.
Mestá a obce Malohontu
Okres Brezno
Okres Rimavská Sobota
·Klenovec·Kociha·Kraskovo·Kružno·Lehota nad Rimavicou·Lukovištia·Nižný Skálnik·Ožďany·Rimavská Baňa·Rimavské Brezovo·Rimavské Zalužany·Veľké Teriakovce·Vyšný Skálnik·Zacharovce
Kilmainham
Kilmainham môže byť v Írsku:
Žíp
Žíp (maď. Zsip) je obec na Slovensku ležiaca v Banskobystrickom kraji, v okrese Rimavská Sobota.
NGC 5523
NGC 5523 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. mája 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Dan Hawkins
Daniel Francis Hawkins (* 12. december 1976, Chertsey, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je hlavným gitaristom skupiny Stone Gods. Pre hranie s Stone Gods používa:
Monteille
Monteille je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 178 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Bolbec (kantón)
Bolbec je francúzsky kantón v obvode Le Havre v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 16 obcí.
Vilémovice (okres Havlíčkův Brod)
Vilémovice je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 227 obyvateľov, z toho 121 mužov a 106 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,2 roka (muži 40,9 roka, ženy 43,6 roka).
ISO 3166-2:GE
Kódy ISO 3166-2 pre Gruzínsko identifikujú 12 regiónov. Prvá časť (GE) je medzinárodný kód pre Gruzínsko, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.
Veľká cena Veľkej Británie 2013
Veľká cena Veľkej Británie 2013 (2013 Formula 1 Santander British Grand Prix) boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 30. júna 2013 na okruhu Silverstone, v Spojenom kráľovstve. Okruh sa nachádza na rozhraní grófstiev Northamptonshire a Buckinghamshire, pri rovnomennej obci Silverstone, na bývalom vojenskom letisku pre bombardéry Kráľovského letectva. Boli to ôsme preteky sezóny 2013 a šesťdesiaty ôsmy ročník Veľkej ceny Veľkej Británie.
ISO 3166-2:GE
Zoznam kódov
GE-AB Abcházsko (Suchumi) GE-AJ Adžária (Batumi) GE-GU Guria (Ozurgeti) GE-IM Imereti (Kutaisi) GE-KA Kacheti (Telavi) GE-KK Kvemo Kartli (Rustavi) GE-MM Mccheta-Mtianeti (Mcchela) GE-RL Rača Lečchumi a Kvemo Svaneti (Ambrolauri) GE-SJ Samcche-Džavacheti (Achalciche) GE-SK Šida Kartli (Gori) GE-SZ Samegrelo-Zemo Svaneti (Zugdidi) GE-TB Tbilisi (Tbilisi)
Veľká cena Veľkej Británie 2013
Kvalifikácia
Poznámky:
Preteky
Poznámka:
Blackrock
Blackrock môže byť:
Longessaigne
Longessaigne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 5524
NGC 5524 je dvojhviezda v súhvezdí Pastier, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 19. apríla 1855.
Solotvyno
Solotvyno, v minulosti Slatinské Doly je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Ťačivskom rajóne. Žije tu 8 956 obyvateľov.
Kilnamanagh
Kilnamanagh môže byť v Írsku:
Solotvyno
Poloha
Od viedenskej arbitráže v novembri 1938 až do marca 1939 bolo v Slatiských Doloch funkčné letisko odkiaľ štartovali lietadlá na trase Slatinské Doly, Spišská Nová Ves, Bratislava, Praha.
Let EgyptAir 804
Let EgyptAir 804 bol pravidelný medzinárodný let spoločnosti EgyptAir z letiska Charlesa de Gaulla v Paríži na medzinárodné letisko v Káhire. Lietadlo Airbus A320-200, používané na tejto linke, zmizlo dňa 19. mája 2016 o 02:45 SELČ nad Stredozemným morom v egyptskom vzdušnom priestore.
Solotvyno
Dejiny
Za Rakúsko-uhorskej monarchie bola obec súčasťou Marmarošskej župy, v rokoch 1918–1938 zas patrila do teritória Česko-Slovenskej republiky. V roku 1945 bola obec aj s celou Zakarpatskou Ukrajinou pripojená k Ukrajinskej SSR.
Štatistika z roku 1910 vykazovala v Solotvyne prevažnú väčšinu maďarského obyvateľstva z celkového počtu 2330.
Let EgyptAir 804
Egyptské úrady neskôr v ten istý deň oznámili, že boli nájdené trosky dopravného lietadla približne 80 kilometrov juhovýchodne od poslednej známej pozície lietadla, neďaleko gréckeho ostrova Karpathos. Vedenie gréckeho úradu pre vyšetrovanie leteckých nehôd následne vyhlásilo, že nájdené trosky nepatria nezvestnému lietadlu, čo neskôr oficiálne potvrdila aj spoločnosť EgyptAir. Trosky lietadla spolu s osobnými vecami cestujúcich boli objavené 20. mája 2016 pátracou skupinou egyptských ozbrojených síl v Stredozemnom mori približne 290 kilometrov severne od pobrežia mesta Alexandria.
Na palube lietadla bolo 56 cestujúcich, 2 piloti, 5 letušiek a 3 bezpečnostní pracovníci. Momentálne prebieha medzinárodná pátracia a záchranná operácia.
Podľa gréckych vojenských radarových dát sa lietadlo stočilo o 90 stupňov doľava a následne z letovej hladiny 11 280 metrov prudko kleslo na 3 000 metrov, pričom sa otočilo o 360 stupňov doprava. Vo výške 3 000 metrov bol s lietadlom stratený radarový kontakt.
Lietadlo
Havarovaný stroj bol Airbus A320-232 s imatrikulačnou značkou SU-GCC. Prvý let tohto lietadla sa uskutočnil 25. júla 2003 a 3. novembra toho istého roku bolo dodané spoločnosti EgyptAir. Rutinné údržbárske kontroly boli na lietadle vykonané 18. mája v Káhire predtým, než odletelo do Paríža. V ten deň išlo už o jeho piaty let. Letelo z Asmary v Eritrei do Káhiry, odkiaľ následne letelo do Tunisu a späť, a potom z Káhiry do Paríža.
Let
thumb|right|Trasa letu 804 zobrazená zelenou líniou. Červená hviezda zobrazuje miesto, kde bol s lietadlom stratený radarový kontakt a žltá línia zobrazuje zostávajúcu dráhu letu.
Lietadlo vyštartovalo z letiska Charlesa de Gaulla v Paríži dňa 18. mája 2016 o 23:09 (všetky časy zodpovedajú zóne UTC+2, ktorá je používaná aj v Egypte).
Lietadlo následne letelo v letovej hladine 11 280 metrov za jasného počasia. Krátko potom, čo vstúpilo do egyptského vzdušného priestoru nad Stredozemným morom, bol s ním 19. mája o 02:45 stratený radarový kontakt. V tom čase sa stroj nachádzal približne 290 kilometrov severne od egyptského pobrežia a zhruba v rovnakej vzdialenosti od gréckeho ostrova Kastelorizo. Lietadlo bolo stratené v čase 3 hodiny a 25 minút po štarte z Paríža. Riadenie letovej prevádzky nezaznamenalo z lietadla pred zmiznutím žiadny núdzový signál.
Panos Kammenos, grécky minister obrany, poznamenal, že lietadlo sa stočilo o 90 stupňov doľava a následne z letovej hladiny 11 280 metrov prudko kleslo na 4 600 metrov, pričom sa otočilo o 360 stupňov doprava.
Let 804 mal pristáť na medzinárodnom letisku v Káhire o 03:05.
Cestujúci
Na palube letelo 56 cestujúcich z 13 rôznych krajín, pričom niektorí cestujúci mali dvojité občianstvo. Traja cestujúci boli deti, vrátane dvoch dojčiat.
Posádka
Medzi 10 členmi posádky boli aj 3 bezpečnostní pracovníci spoločnosti EgyptAir, päť letušiek a dvaja piloti. Na základe údajov spoločnosti EgyptAir mal kapitán lietadla nalietaných celkovo 6 275 letových hodín, vrátane 2 101 hodín na type Airbus A320, zatiaľ čo prvý dôstojník mal 2 766 hodín.
Pátranie po troskách
Spoločnosť EgyptAir pôvodne 19. mája oznámila, že boli nájdené trosky dopravného lietadla približne 80 kilometrov juhovýchodne od poslednej známej pozície lietadla, neďaleko gréckeho ostrova Karpathos. Vedenie gréckeho úradu pre vyšetrovanie leteckých nehôd následne vyhlásilo, že nájdené trosky nepatria nezvestnému lietadlu, čo neskôr oficiálne potvrdila aj spoločnosť EgyptAir.
Grécke ministerstvo národnej obrany okrem iného vyšetruje aj správu kapitána obchodnej lode, ktorý tvrdí, že videl „horiaci objekt na oblohe“ približne 240 kilometrov južne od ostrova Karpathos.
Dňa 20. mája egyptské ozbrojené sily našli trosky lietadla a osobné veci cestujúcich v Stredozemnom mori, 290 kilometrov severne od pobrežia egyptského prístavného mesta Alexandria.
Vyšetrovanie
Vyšetrovatelia z egyptského ministerstva pre civilné letectvo v decembri 2016 oznámili, že v troskách lietadla boli nájdené stopy po výbušninách, čím boli potvrdené predošlé hypotézy. Egyptské ministerstvo pre civilné letectvo teda odovzdalo vyšetrovanie egyptskej generálnej prokuratúre, pretože sa už nejedná o nešťastnú náhodu, ale trestný čin.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Drumcondra
Drumcondra môže byť:
Kamenné námestie
Kamenné námestie je námestie v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto.
Do roku 1918 malo nemecký a maďarský oficiálny názov Stein-Platz alebo Kő-tér, v období socializmu do 1. apríla 1991 sa volalo Kyjevské námestie podľa ukrajinského mesta Kyjev.
Je jedným z centrálnych námestí mesta. Na námestí sa nachádza Obchodný dom Prior (pôvodne tiež My, Tesco, K-Mart a predtým tiež s rovnakým názvom Prior) a Hotel Kyjev.
Židia v Hornom Uhorsku
Židia v Hornom Uhorsku ( alebo, ojberlander alebo oberlander Jidn) sú aškenázski Židia pochádzajúci z Horného Uhorska (dnešného Slovenska) a okolia Bratislavy. Aj keď ide o dnes už zabudnutú komunitu, Židia Horného Uhorska sa "vstrebali" do dynastie Satmar, čím sa zatiaľ pomohlo odvrátiť od absolútnej skazy a potenciálnej straty charakteristickej hornouhorskej kultúry.
Náboženstvo
Časť populácie tvorili charedim, na rozdiel od dolnouhorských Židov však väčšinou neboli priaznivci chasidizmu. Väčšina bola ortodoxná, avšak v modernom ponímaní: nosili súdobé oblečenie a hovorili po maďarsky, ale vzdelávali svoje deti v židovských tradíciách spoločne s akademickými predmetmi vyučovanými v maďarčine. Ich ponímanie židovstva bolo veľmi blízke klasickej nemeckej ortodoxii z obdobia pred emancipáciou. Medzi tradície a zvyky hornouhorských Židov patrilo nosenie talitu pred svadbou (obdobne ako u nemeckých Židov) alebo nasadenie tfilin v období chol ha-mo'ed.
Súčasnosť
Po emigrácii sa hornouhorskí Židia väčšinou integrovali do chasidského alebo litvackého prostredia; komunity, ktoré si dodnes zachovali svoju hornouhorskú identitu možno nájsť v New Yorku, Izraeli a Stamford Hille v Londýne.
Villers-le-Rond
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Dagobert David Runes
Dagobert David Runes (* 6. január 1902 – † 24. september 1982) bol americký filozof, predstaviteľ súčasnej židovskej filozofie.
Víska (okres Havlíčkův Brod)
Víska je obec v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 181 obyvateľov, z toho 95 mužov a 86 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 39,5 roka, ženy 44,4 roka).
Clonsilla
Clonsilla môže byť v Írsku:
Criquetot-l'Esneval (kantón)
Criquetot-l'Esneval je francúzsky kantón v obvode Le Havre v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 21 obcí.
ISO 3166-2:GH
Kódy ISO 3166-2 pre Ghanu identifikujú 10 regiónov. Prvá časť (GH) je medzinárodný kód pre Ghanu, druhá časť pozostáva z dvoch písmen identifikujúcich región.
Zoznam kódov
GH-AA Greater Accra GH-AH Ashanti GH-BA Brong-Ahafo GH-CP Centrálny GH-EP Východný GH-NP Severný GH-TV Volta GH-UE Horný východný GH-UW Horný západný GH-WP Západný
15. február
Narodenia
thumb|upright|[[Jane Seymour (herečka)|Jane Seymour (* 1951)]] thumb|upright|[[Jaromír Jágr (* 1972)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[Gotthold Ephraim Lessing († 1781)]] thumb|upright|[[Richard Feynman († 1988)]]
Sahadža joga
Sahadža joga (doslova prirodzené spojenie) je rýchla a jednoduchá meditačná technika, ktorú vypracovala Šrí Matadži Šrívastava v roku 1970. Ide o meditáciu, pri ktorej nastáva prebudenie energie kundalini, ktorá sa považuje za vrchol duchovného úsilia všetkých jogínskych cvičení a duchovných smerov. V sahadža joge nastáva prebudenie tejto energie už pri prvej meditácii. Preto sa považuje za jogu završujúcu, ktorá je spojením všetkých svetových duchovných učení. Prítomnosť tejto energie je fyzicky citeľná na hlave a dlaniach ako chladný vánok. Uvedomenie si tejto energie sa nazýva sebarealizácia, čiže spoznanie nášho vnútorného vedomia, vedomia vibrácii.
Sahadža joga je rozšírená vo viac ako 105 krajinách sveta. Jej techniky sa dnes využívajú v lekárstve, školstve, ekológii, umení a iných odvetviach ľudského pôsobenia. Programy sahadža jogy prebiehajú každý týždeň, skoro v každom meste Slovenska.
Montfiquet
Montfiquet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 87 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kozlov
Kozlov môže byť:
Termotechna
náhľad|Sídlo na Staviteľskej ulici v Bratislave
TERMOTECHNA a.s. Bratislava, založená v roku 1992, je následnou organizáciou š.p. Termostav. Pôvodne bol š.p. Termostav založený ako účastnícka spoločnosť v roku 1926. Spoločnosť pôsobí prevažne na Slovensku, v Česku, Maďarsku, Rakúsku, Nemecku, ale aj v ostatných krajinách Európy.
Hlavnou činnosťou spoločnosti TERMOTECHNA a.s. sú izolácie tepla a chladu technologických zariadení a stavieb, protipožiarne a protihlukové izolácie, stavebné zatepľovanie obvodových a strešných plášťov a strešné konštrukcie, izolácie turbín a likvidácie azbestov.
Spoločnosť Termotechna a.s. sa zaoberá analýzou a vývojom tkanivových komponentov na izolačné prvky, ako aj na výrobu kompenzátorov. Spoločnosť Termotechna a.s. ešte ako Termostav š.p. realizovala izolácie Atómovej Elektrárne EBO a prvých dvoch blokov Atómovej Elektrárne EMO. Spoločnosť Termotechna a.s. spĺňa najprísnejšie kritériá na špeciálne izolácie vyhovujúce pre jadrovú energetiku. Plánovaná realizácia izolácií dostavby druhých dvoch blokov Atómovej elektrárne Mochovce bude taktiež spoločnosťou Termotechna a.s.
NGC 5525
NGC 5525 je galaxia v súhvezdí Pastier, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 3. mája 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
Vaporizér
náhľad|Jednoduchý vaporizér. náhľad|Japonský vaporizér pre [[sevofluran (anestetikum).]] Vaporizér je zariadenie, ktoré slúži na sublimáciu (čiže zmenu skupenstva tuhej látky na plynnú). Sublimujú sa väčšinou rastlinné ingrediencie, napríklad marihuana a tabak, ale aj ostatné byliny a zmesi (pozri arómoterapia). Svoje využitie má v medicíne ale aj pre aplikáciu drog.
Vaporizácia môže byť alternatíva fajčenia. Na rozdiel od spaľovania rastlín nevzniká veľké množstvo toxických a karcinogénnych látok.
Použitie
Pri použití sa účinné látky odparujú zvyšujúcou sa teplotou, pri ktorej však nedochádza k zapáleniu zmesi. Výsledkom je inhalácia a nie fajčenie, čím sa do tela nedostáva dym, ktorý poškodzuje pľúca a dýchacie cesty. Vaporizér môže byť jednoduchý, kde sa zmes nahrieva zapaľovačom a inhaluje, ale dajú sa kúpiť aj elektrické s nastaviteľnou teplotou alebo dokonca aj so zdravotníckymi certifikátmi.
Rozdelenie
Vaporizéry rozdeľujeme do štyroch skupín. Podľa toho či sú prenosné alebo stacionárne a podľa druhu ohrievania.
Emiliano Zapata
Emiliano Zapata (* 8. august 1879 - † 10. apríl, 1919) bol vedúcou osobnosťou mexickej revolúcie, ktorá vypukla v roku 1910 a bola namierená proti diktátorovi Porfiriovi Diázovi. Zapata založil a organizoval dôležitú revolučnú silu, Liberačnú armádu juhu.
Thrasydaios (Akragas)
Thrasydaios (Thrasydaios, ) bol tyran v starovekých sicílskych mestách Akragas a Himera. Bol synom a nástupcom tyrana Théróna.
Životopis
Už za života svojho otca bol poverený vedením mesta Himera, kde si kvôli svojej násilnej a svojvoľnej vláde znepriatelil miestnych občanov tak, že uvažovali o vzbure. Obrátili sa o pomoc na Hieróna I. Syrakúzskeho, ten ich však zradil a udal Thérónovi. Thérón odsúdil ich vodcov na smrť a obnovil svoju autoritu. Nie je známe, či si po tomto Thrasydaios podržal svoju pozíciu v Himere. Po Thérónovej smrti roku 472 pred Kr. sa ujal bez odporu vlády nad oboma mestami. Jeho tyranská a násilnícka povaha sa však čoskoro prejavila a urobila ho v Akragante rovnako nepopulárnym, ako bol v Himere.
Buštín
Buštín alebo tiež Buština, Buštino je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine v Ťačivskom rajóne. Žije tu 12 507 obyvateľov.
Thrasydaios (Akragas)
Životopis
Najprv obnovil vojnu s Hierónom, proti ktorému už vystúpil za vlády svojho otca. Zhromaždil veľkú armádu žoldnierov a brancov z Akragantu a Himery a vyrazil proti nemu. Bol ale porazený v krvavej a úpornej bitke, čoho okamžite využili obyvatelia Akragantu a vyhnali ho z mesta. Utiekol do Grécka, bol ale zajatý v Megare a verejne popravený.
Zádor
Zádor je obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Buštín
Dejiny
Za Rakúsko-uhorskej monarchie bol Buštín súčasťou Marmarošskej župy, v rokoch 1918–1938 zas patril do teritória Česko-Slovenskej republiky. V roku 1945 bol aj s celou Zakarpatskou Ukrajinou pripojený k Ukrajinskej SSR.
Štatistika z roku 1910 vykazovala v Buštíne prevažnú väčšinu rusínskeho obyvateľstva z celkového počtu 2056.
Charmander
Charakteristika
Charmandera je možné získať len v regióne Kanto, avšak prenosom sa môže dostať do akejkoľvek dosiaľ vydanej Pokémon hry. Voľne žijúci neexistujú, získať sa dá len ako štartovný pokémon od profesora Oaka v hrách Pokémon Red a Blue alebo od jedného trénera na ceste číslo 24 v hre Pokémon Yellow.
Charmander je oranžovej farby a na konci jeho chvostíka má plamienok, ktorý požíva na ohnivý útok Ember. Tento plamienok si veľmi chráni, lebo nesmie dovoliť, aby zhasol. Má veľké zelené oči. Na 16. úrovni sa vyvíja na Charmeleona.
Dvojnásobné zranenie Charmanderovi spôsobujú útoky vodného, zemného a kamenného typu. Malé zranenia mu spôsobujú útoky ohnivého, trávnatého, ľadového, chrobačieho a oceľového typu. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow mu ľadové útoky spôsobujú plné zranenie a oceľový typ sa tam nenachádza.
Kláštor Blanche
thumb|Kláštor Blanche Kláštor Blanche (fr. Abbaye Blanche) je cisterciánsky kláštor vo francúzskej obci Mortain.
Kláštor založila v roku 1112 svätá Adeline († 1125), sestra kazateľa, pustovníka a cirkevného reformátora Vitala zo Savigny, bývalého kaplána Roberta z Mortain. Kláštor nadväzoval na benediktínsky rád a v roku 1147 sa opátstvo pripojilo k novému rádu cisterciánov.
Jednoduchý kláštorný kostol bol postavený v tvare latinského kríža so širokým transeptom v ranogotickom anjouovskom štýle. V pôvodnej podobe sa napriek neskorším stavebným úpravám dochovala kapitula, pivnice a kláštorné budovy
Villers-lès-Moivrons
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lozanne
Lozanne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Auvergne-Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Šéfredaktor
Šéfredaktor je zodpovedný za celú tímovú prácu redakcie, stará sa o chod periodika (časopisu, novín a pod.), spravuje redakčný tím, schvaľuje a realizuje rôzne nápady redaktorov, vymýšľa nové témy a súťaže.
Fauville-en-Caux (kantón)
Fauville-en-Caux je francúzsky kantón v obvode Le Havre v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 18 obcí.
Paluďaiho palác (Hlavné námestie)
right|thumb|Paluďaiho palác na Hlavnom námestí
Paluďaiho palác (staršie Palugyayov palác) je dom a národná kultúrna pamiatka na rohu Hlavného námestia a Zelenej ulice v Starom Meste v Bratislave. V Bratislave sa nachádza ešte ďalší palác s rovnakým menom Paluďaiho palác (Pražská).
Charakteristika
Palác má od roku 1880 neobarokovú podobu, ktorá je založená na tradícii francúzskeho baroka. Postavený bol pre Františka Paluďaia, ktorý bol významný obchodník s vínom.
Pamätné víťazstvá slovenského národného futbalového mužstva
Toto je zoznam pamätných víťazstviev slovenského národného futbalového mužstva.
1. Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy 1996
Hlavný tréner: Jozef Jankech
2. Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 1998
3. priateľský
4. priateľský
Hlavný tréner: Dušan Galis
5. priateľský
6. Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy 2008
7. Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2010
Hlavný tréner: Vladimír Weiss
8. Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2010
9. Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2010
Bejzbal na Pacifických hrách
náhľad|Logo Pacifických hier Bejzbal na Pacifických hrách je bejzbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Pacifických hier (do roku 2007 známe ako Juhopacifické hry) a ktorý organizuje Oceánska bejzbalová konfederácia (BCO). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený na 11. pacifických hrách v roku 1999 v guamskom meste Santa Rita. Bejzbalový turnaj sa na hrách konal pravidelne do roku 2011 a vždy iba v mužskej kategórii.
Účasti družstiev na Pacifických hrách
(do 2011)
Gaius Valerius Catullus
Život
Catullus pochádzal z významnej jazdeckej rodiny z Verony v Predalpskej Galii (Gallia Cisalpina, citerior). Jeho rodina vlastnila vilu v Sirmione na Gardskom jazere, kde hostila aj Caesara počas jeho správy Galie. To, že Catullus určite nepochádzal z chudobných pomerov, dokladá i jeho vila v Tibure (dnes Tivoli).
V roku 61 pred Kr. prišiel Catullus do Rímanie však preto, aby tu začal politickú kariéru, tak ako iní mladí muži s významných rodín, ale aby sa pripojil k intelektuálnej smotánke vtedajšieho antického sveta. K predstaviteľom tejto vrstvy, Catullovým priateľom a spoločníkom, patrili ďalší básnici Gaius Licinius Calvus, Marcus Furius Bibaculus a Gaius Helvius Cinna, rečník, veľký nepriateľ Cicerona Quintus Hortensius Hortalus, právnik Alfenus Varrus a životopisec Cornelius Nepos, ktorému venoval svoju zbierku básní. V Ríme sa Catullus zoznámil ešte s jednou významnou osobou, svojou femme fatale, ktorú nazýva básnickým menom Lesbia. Dnes sa všeobecne predpokladá, že išlo o Clodiu Metelli, sestru neslávne známeho Publia Clodia Pulchra. Táto žena, o desať rokov staršia ako Catullus, sa pohybovala v rovnakých aristokratických kruhoch ako mladý básnik. Zažili spolu krátky, ale búrlivý románik, po ktorom básnika vymenila Clodia za Caelia Rufa, iného z okruhu Catullových priateľov a blízkeho priateľa Cicerona. Aférka s Clodiou poskytla Catullovi materiál pre mnohé z jeho najintímnejších básní.
Roku 57 pred Kr. odišiel Catullus do Bithýnie ako sprievod priateľa Gaia Memmia, ktorý tu mal zastávať úrad proprétora. Catullus za jeho propretúry slúžil ako guvernér Bithýnie, čo bola jeho jediná politická funkcia. Vieme, že počas pobytu na východe sa Catullus zastavil v Tróade, kde vykonal pohrebnú obeť nad hrobom svojho brata, pretože túto udalosť zachytil v jednej zo svojich básní. Po roku strávenom v Bithýnii sa Catullus vrátil do Ríma, kde zostal až do konca svojho predčasne ukončeného života.
Nie je presne jasné, kedy a za akých okolností Catullus zahynul. Podľa niektorých prameňov zomrel vo veku 30 rokov na vyčerpanie. Hieronymus uvádza, že Catullus sa narodil v roku 87 pred Kr. a zomrel, keď mal 30, ale niektoré z básní spomínajú udalosti roku 55 pred Kr. Pretože nič nepoukazuje na to, že by niektorá báseň vznikla po roku 54 pred Kr., odborníci sa dnes prikláňajú k názoru, že Catullus žil v rokoch 84 – 54 pred Kr.
Dielo
Catullovo celé dielo sa zachovalo v súbore 116 básní (carmina), z ktorých sú dnes tri, básne č. 18, 19 a 20, považované za neautentické. Zbierku možno rozdeliť na tri časti:
Nie je jasné, či do takejto podoby zborník usporiadal sám Catullus, alebo sa tak stalo až po jeho smrti. Pretože sú však básne radené nie podľa témy ani podľa doby vzniku, ale podľa metrickej výstavby, ide najskôr o prácu neskoršieho filológa. Je možné, že obsah súboru bol pozbieraný bezprostredne po Catullovej smrti. Časť z neho bola vydaná už za jeho života, ako na to poukazuje venovanie Corneliovi Nepotovi.
Témy
thumb|left|Fiktívny portrét Lesbie od britského maliara Johna Reinharda Weguelina Catullovou poéziou prestupuje epikurejský životný štýl básnikovho okruhu, bohatých aristokratov, ktorí sa dištancovali od politiky v nepokojnom období. V kontraste s negotium (povinnosť občana venovať sa politickej činnosti) napĺňa život tejto skupiny otium (doslova oddych, záhaľka, čas vyhradený kultúre, poézii a milovaným osobám). Namiesto vojenských hodností, právnickej kariéry a cursus honorum (úradná kariéra) ich zaujíma umenie a predovšetkým láska, ktorú kladú nad všetky hodnoty, dokonca aj nad cnosti občianskeho života (virtus). Namiesto epických hrdinov vyzdvihujúcich službu vlasti sa protagonistami catullovskej poézie stávajú mladí, chudobní básnici, rojkovia túžiaci po milovanej žene, ktorí sa necítia byť vhodní pre politickú dráhu. Chudoba je však v tomto prípade iba topos, pretože väčšina básnikov pochádza z najvyšších vrstiev v štáte.
V súlade s novými hodnotami rímskej elity dostáva poézia nový rozmer. Jej témami sa stávajú udalosti bežného života. Môže ísť o pozvánku na hostinu (Catullova báseň č. 13), pozdrav (č. 9), napomenutie (č. 12) alebo útok na soka v láske. Hlavnou témou tejto novejtzv. novorímskejpoézie sa však stáva láska a služba vyvolenej žene, ktorej je básnik oddaný tak, ako dosiaľ rímsky občan republike. Pre Catulla je táto jediná pravá milenka Lesbia, ktorá síce môže byť manželkou iného muža, ale pritom môže v Catullových očiach vzťah k nej dosiahnuť rozmer manželského zväzku. V Catullovej tvorbe možno sledovať vývoj tohto vzťahu od vzplanutia a tajných schôdzok za chrbtom manžela až po ochladnutie, vzájomnú neveru, odcudzenie a rozchod. Napriek tomu zostáva láska v pojatí mladorímskej školy idealizovaná. Básnik sa od predmetu svojej vášne nedokáže odpútať, opäť a opäť narieka za stratenou milenkou, žiarlivo ju obviňuje z aférok s inými mužmi, aby sa jej vyznával zo svojej nehynúcej lásky. Nakoniec sa utieka k spomienkam, v ktorých môže pretrvať ideálny obraz vzťahu rojčiaceho poeta a panej jeho srdca.
Dares (Trója)
Dares alebo Darés je v gréckej mytológii trójsky kňaz boha Héfaista. Z Homérovho eposu Iliada vieme o Dareovi len toľko, že bol v Tróji váženým kňazom boha Héfaista a mal synov Fégea a Idaia, ktorí bojovali v trójskej vojne. Keď sa jeho synovia na trójskej pláni dali na bojovom voze do boja so slávnym achájskym hrdinom Diomédom, Fégeus zomrel zasiahnutý oštepom do hrude a preľaknutý Idaios z boja zbabelo utiekol.