cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saint-Julien-lès-Metz
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slnečné pobrežie
Slnečné pobrežie (bulh. Слънчев бряг, angl. a medzinárodne Sunny Beach) je významné prímorské letovisko pri Čiernom mori v Bulharsku, nachádzajúce sa okolo severne od Burgasu v obci Nesebar, provincii Burgas. Je to najväčšie a najpopulárnejšie letovisko v krajine, nachádza sa tu vyše 500 hotelov s viac ako 110-tisíc lôžkami. Je tu tiež 130 reštaurácií a množstvo hudobných klubov, nočných klubov a podobne. V posledných rokoch boli takmer všetky hotely zrenovované a bolo postavených niekoľko luxusných hotelov, ako aj množstvo apartmánových komplexov.
Permanentne tu žije veľmi málo obyvateľov, no počas leta sa tu zdržiava tisíce turistov. Hlavný pás hotelov pri pláži sa tiahne v dĺžke niekoľko kilometrov a rozprestiera sa v zálive medzi sídlami Nesebar a Sveti Vlas.
Výstavba letoviska sa začala počas komunizmu v roku 1958 na mieste, kde sa nachádzali dve staré studne zásobujúce Nesebar vodou v staroveku a stredoveku.
Podnebie je stredozemné, stredisko navštevovali hlavne Nemci, Bulhari a Rusi, v poslednom čase aj Briti, Íri, Škandinávci a Srbi, pre ktorých je stredisko alternatívou stredozemným letoviskám.
Hlavné atrakcie predstavuje pláž, vodné športy, nočný život a neďaleké historické centrum Nesebaru. V blízkosti sa nachádzajú dva nové akvaparky. Stredisko je obľúbené predovšetkým medzi mladými ľuďmi.
5-hviezdičkové
right|thumb|Jeden z najluxusnejších hotelov
4-hviezdičkové
right|thumb|Hotel Majestic
3-hviezdičkové
right|thumb|Pohľad na niekoľko hotelov z hlavnej pešej zóny
Horčík
Horčík alebo magnézium (lat. Magnesium ; gr. Μαγνησία = názov oblasti v Grécku) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Mg a protónové číslo 12. Je to mäkký, ľahký kov, ktorý rýchlo reaguje s kyslíkom i vodou; na vzduchu sa postupne pokryje vrstvou oxidu, ktorá ho chráni pred ďalšou oxidáciou. Takto je možné ho uchovávať pomerne dlhú dobu. Vďaka svojej pomerne veľkej reaktivite sa v prírode horčík vyskytuje len v zlúčeninách. Vo všetkých má oxidačný stupeň +II (Mg+2).
Ako nový prvok ho identifikoval Joseph Black v roku 1755, v čistom stave ho izoloval sir Humphry Davy v roku 1808 elektrolýzou zmesi horčíka a HgO.
Latinský názov je odvodený od mesta Magnésia v Tesálii, známeho starovekými ložiskami magnetických rúd. Slovenský názov pochádza z pozorovania, že niektoré zlúčeniny horčíka (predovšetkým horká soľ – MgSO4.7H2O) sú veľmi horké.
Výskyt v prírode
Horčík je významne zastúpený v zemskej kôre i vo vesmíre. Podľa posledných dostupných údajov tvorí horčík 1,92,5% zemskej kôry a je 8. najbežnejšie sa vyskytujúcim prvkom. V morskej vode sa koncentrácia horečnatých iónov udáva ako 1,35 g/l a sú tak po sodíku druhým najčastejšie zastúpeným katiónom. Vo vesmíre pripadá jeden atóm horčíka približne na 30 000 atómov vodíka.
Obsah horčíka (obyčajne uvádzaný ako chlorid horečnatý - MgCl2) v morskej vode tvorí významný podiel jeho zastúpenia na Zemi.
Z minerálov je veľmi bežný dolomit, zmiešaný uhličitan horečnato-vápenatý CaMg(CO3)2, ktorého ložiská sa nachádzajú v južnej Európe, Brazílii, južnej Austrálii i Severnej Amerike. Vzácnejšie sa vyskytuje čistý uhličitan horečnatý, MgCO3 – magnezit, ktorý sa ťaží predovšetkým v rakúskych Alpách, na Slovensku, v Kórei a Číne. Ďalšie priemyselné využitie majú carnallit, brucit a olivín.
Výroba a využitie
Kovový horčík sa priemyselne vyrába zvyčajne elektrolýzou roztaveného chloridu horečnatého, získaného z morskej vody alebo z koncentrovaných roztokov morskej soli (soľanka).
V bežnom živote sa najčastejšie stretávame so zliatinami horčíka s hliníkom, meďou a mangánom, ktoré sú známe pod názvom dural. Vyznačujú sa značnou mechanickou pevnosťou a súčasne mimoriadne nízkou hustotou. Zároveň sú i značne odolné voči korózii. Všetky tieto vlastnosti predurčujú dural ako ideálny materiál pre letecký a automobilový priemysel, ale používa sa i pri výrobe výťahov, bicyklov, ľahkých rebríkov ap.
Elementárny horčík je veľmi silné redukčné činidlo a jemne rozptýlený kov sa využíva na redukcie v organickej syntéze a redukčnej výrobe iných kovov (napr. uránu) z roztokov ich solí.
Pommard
Pommard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Horčík
Výroba a využitie
Reakcia horčíka s kyslíkom prebieha za vývoja značného množstva tepla (je možné dosiahnuť teploty okolo 2 200 °C) a veľmi intenzívneho svetelného žiarenia. Zapáliť horčík vo forme tenkej fólie je veľmi jednoduché a môže byť štartérom horenia v rôznych pyrotechnických aplikáciách. V minulosti sa zmesi práškového horčíka s okysličovadlom (KClO3, Ba(NO3)2, KClO4) po zapálení používali namiesto dnešných fotografických bleskov. Vďaka tomu, že je v závislosti na množstve možné dosiahnuť takmer neobmedzený svetelný výkon, sa tieto tzv. osvetľovacie zlože používajú ešte dnes pri fotografovaní obrovských podzemných priestorov.
Pommard
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Horčík
Výroba a využitie
Štandardné a ľahko pripraviteľné osvetľovacie zlože:
Pommard
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Horčík
Výroba a využitie
Bezpečnostné upozornenie: Pri horení horčíka vzniká i určité množstvo UV žiarenia. Bez ochranných okuliarov nie je vhodné sa pozerať priamo do plameňa. Zmes veľmi jemného práškového horčíka (púdra) s okysličovadlami horí tak rýchlo, že môže nastať výbuch. Rizikom je i nízka teplota vzplanutia (250˚C). To má samozrejme význam v pyrotechnických aplikáciách, ale pre osvetľovacie účely je nutné použiť horčíkovú krupicu alebo šupinky.
Pommard
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Horčík
Zlúčeniny a ich využitie
Pravdepodobne najväčšie praktické priemyselné uplatnenie zo zlúčenín horčíka má oxid horečnatý – MgO. Táto zlúčenina má mimoriadne vysokú odolnosť voči vysokým teplotám a súčasne je relatívne lacno dostupná v stotonových množstvách. Je preto ideálnym materiálom pre vnútorné obloženie vysokých pecí pre výrobu železa a podobné aplikácie. Pre tieto účely sa ale musí špeciálne čistiť, pretože i pomerne malé množstvo príbuzných prvkov (vápnik) môže dramaticky zhoršovať dlhodobú tepelnú stabilitu magnezitových vysokopecných výmuroviek.
Síran horečnatý MgSO4.7H2O je známy pod menom horká alebo Epsomova soľ a používa sa v medicíne ako laxatívum. Podobné vlastnosti vykazuje i suspenzia hydroxidu horečnatého Mg(OH)2 vo vode (horečnaté mlieko).
Biologický význam horčíka
Dostatok horčíka v potrave je dôležitý pre správnu činnosť svalov a nervov (mierni podráždenosť a nervozitu), ale i pre uvoľňovanie energie z glukózy a pre správnu stavbu kostí. Udržuje v dobrom stave obehový systém a je prevenciou infarktu. Mnohým ženám odstraňuje problémy spojené s predmenštruačným syndrómom. Mierni depresie a prispieva k zdravým zubom.
V kombinácii s vápnikom pôsobí horčík ako prirodzený upokojujúci prostriedok. Jeho nedostatok často pociťujú športovci, diabetici a ľudia, ktorí pijú príliš veľa alkoholu. Prejavuje sa podráždenosťou, nespavosťou, náladovosťou, zlým trávením, búšením srdca alebo arytmiami. Môže vyvolať tiež depresie, prípadne záchvat astmy.
Prirodzenými zdrojmi horčíka sú banány, mandle, orechy, tmavá listová zelenina, obilie a celozrnné pečivo. Uvádza sa, že priemerný príjem horčíka v potrave by mal činiť asi 300 mg denne.
Globálny význam horčíka je však daný jeho výskytom v molekule chlorofylu. Táto organická zlúčenina má jedinečnú schopnosť prostredníctvom fotosyntézy premieňať slnečnú energiu na energiu chemickej väzby sacharidov vytváraných z oxidu uhličitého a vody. Tým je zdrojom energie pre všetky ďalšie biochemické a biologické reakcie na Zemi. Zelené zafarbenie rastlín je spôsobené práve prítomnosťou chlorofylu, ktorý najsilnejšie absorbuje červené a modré svetlo.
Poranenia spôsobené kovovým horčíkom či jeho zliatinami sa zle hoja.
Čung-chuan kuang-čchang
thumb|Central Plaza
Čung-chuan kuang-čchang (čínskym písmom 中環廣場; angl. Central Plaza) je tretí najvyšší mrakodrap v Hongkongu. Má výšku 374 metrov. V rokoch 19921996 to bola najvyššia budova v Ázii. Má 78 podlaží a dokončený bol v roku 1992.
Cam
Cam (skratka od anglického slova camera), je metóda kopírovania filmov, zvyčajne chránených autorským právom.
Nahrávane sa vykonáva v kine za pomoci videokamery. Tá môže byť uložená na statíve, ale väčšinou to nie je možné, a preto je obraz trochu roztrasený. Kamera nemusí zaberať celé plátno, čo má za dôsledok, že chýba kus obrazu po stranách. To môže vadiť, pokiaľ ide o titulkovaný film, kde tým pádom chýba pár písmen. Nahrávky Cam sú tiež charakteristické slabým kontrastom obrazu v tmavých a priveľmi jasných scénach. Zvuk je nahrávaný cez vstavaný kamerový mikrofón, a kvôli tomu, najmä pri komédiách, je počuť smiech divákov v kine. Z týchto dôvodov sa nahrávky Cam považujú za veľmi nekvalitné. V prípade nových filmov sú nahrávky Cam, spolu s Telesync, jedinou dostupnou nelegálnou kópiou. Hneď ako sa objavia nahrávky v lepšej kvalite, rozširovanie týchto sa končí.
Pre vykonanie Cam nahrávky je treba vniesť videokameru do kina, z ktorých niektoré zakazujú vnášanie tašiek, rupsakov atď. Okrem toho v roku 2001 sa začal používať systém Coded Anti-Piracy. Je to zabezpečenie vložené priamo do filmu (unikátne sekvencie malých bodiek), ktoré, pokiaľ neboli odstránené pri úpravách nahrávky, pomáhajú zistiť, v ktorom kine bola nahrávka vykonaná.
Étretat
Étretat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gia Kančeli
Gia Kančeli (gruz. გია ყანჩელი) (* 10. august 1935, Tbilisi, Gruzínsko – † 2. október 2019) bol gruzínsky skladateľ vážnej hudby. Zložil sedem symfónií a viacero orchestrálnych diel. Od roku 1996 žil v Belgicku.
Poncey-lès-Athée
Poncey-lès-Athée je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Myrtos Pyrgos
Pyrgos (, tiež Myrtos-Pyrgos) je archeologické nálezisko minojskej kultúry v blízkosti dedinky Myrtos, ktorá podlieha miestnej samospráve v Ierapetre kraja Lasithi na južnom pobreží Kréty. náhľad|vľavo|Výhľad z Pyrgos Myrtos na [[Líbyjské more ]] Názov Pyrgos je moderný a po grécky znamená veža (na pozorovanie). Ďalšie minojské nálezisko Fournou Korifi leží iba východne od Pyrgosu.
Hýskov
Hýskov je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 617 obyvateľov, z toho 799 mužov a 818 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,0 roka (muži 37,6 roka, ženy 40,3 roka).
Straß im Straßertale
Straß im Straßertale je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Krems-vidiek.
Žije tu 1 546 obyvateľov (31. 3. 2009).
Perpignan-6
Perpignan-6 je francúzsky kantón v obvode Perpignan v departemente Pyrénées-Orientales v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho centrum mesta Perpignan.náhľad|center|Kantóny mesta Perpignan
Povetroň
Povetroň môže byť:
Saint-Jure
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Perpignan-7
Perpignan-7 je francúzsky kantón v obvode Perpignan v departemente Pyrénées-Orientales v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho severovýchodná časť mesta Perpignan obec Bompas.náhľad|center|Kantóny mesta Perpignan
Maltské národné futsalové družstvo mužov
Maltské národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Maltu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Malta Football Association (MFA). Svoje prvé zápasy odohralo až v kvalifikácii na ME 2007. Vo februári 2017 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 113. miesto.
Vrcholné podujatia
Rovnako sa družstvo neprebojovalo ani na majstrovstvá Európy UEFA. Absolvovalo 6 kvalifikácií, prvú až v roku 2007. Turnaje prvých piatich predkvalifikačných skupín hostila zakaždým Malta, ale jej družstvo na nich nezískalo ani bod a zakaždým skončilo na poslednom mieste svojej skupiny.
V roku 2010 sa družstvo zúčastnilo prvého ročníka medzinárodného turnaja o Stredozemný pohár. Vo svojej skupine skončilo posledné a vyhralo až posledný zápas o konečné 15. miesto nad 🇵🇸.
Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov 2011
'''Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov 2011''' boli v poradí 4. majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to štvrté najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji mužov v roku 2011, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 2.7. augusta 2011 v Aténach, v Grécku, za účasti 5 tímov. Víťazné družstvo postúpilo do III. divízie Majstrovstiev Európy v roku 2013.
Aerolit (rozlišovacia stránka)
Aerolit môže byť zastarano aj:
Chaloupky (okres Beroun)
Chaloupky sú obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 476 obyvateľov, z toho 249 mužov a 227 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,1 roka (muži 40,8 roka, ženy 43,6 roka).
Zapadnyj Kavkaz
Zapadnyj Kavkaz alebo Západný Kaukaz je najzápadnejšia časť pohoria Veľký Kaukaz. Nachádza sa 50 km od pobrežia Čierneho mora, v Krasnodarskom kraji, Stavropoľskom kraji, Karačajsko-čerkeskej republike Ruskej federácie a v Abcházskej republike v Gruzínsku. Je to jedna z mála oblastí v Európe s nedotknutými lesmi a pastvinami. Pásy unikátneho lesa sa rozprestierajú od nížin po subalpínsky stupeň hôr a alpínske lúky sú spásané divými zvieratami. Západný Kaukaz sa vyznačuje svojou rozmanitosťou ekosystémov, je domovom dôležitých endemických rastlín a živočíchov (asi tretina z vysokohorských druhov rastlín Západného Kaukazu sú endemické).
Spolu s panenskými lesmi v Komijskej republike na severe Ruska, je to jediné veľké pohorie v Európe, ktoré nebolo poznačené ľudskou činnosťou. V roku 1999 bol Západný Kaukaz zapísaný do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.
Chránené územie sa rozprestiera na ploche 3 516,20 km² a pozostáva z viacerých chránených území. Najväčšia z nich je Kaukazská štátna prírodná biosférická rezervácia (Кавказский государственный природный биосферный заповедник) so svojou nárazníkovou zónou širokou 1 km, ďalej Národný park Soči (Сочинский национальный парк) a štyri menšie chránené územia.
Geológia
Podložie je veľmi rôznorodé. Nachádzajú sa tu usadené aj premenené horniny a tmavé vyvreniny z rôznych časových období od prekambria až po paleozoikum. Severné časti pohorí sú charakteristické krasovými vápencovými jaskyňami, ktoré patria k najväčším v Rusku. Reliéf je členitý s typickými črtami po ľadovcoch, ktorých zvyšky sa tu ešte dajú nájsť, väčšinou sa ale stopy po nich objavujú vo forme morén a vysokopoložených modrých a zelených jazier, ktorých je tu viac ako 130. Priezračné vody Západného Kaukazu majú dve povodia. Severné rieky (Labá, Bélaja,...) sa vlievajú do rieky Kubáň a do Azovského mora, rieky stekajúce južnými svahmi sú kratšie a vlievajú sa do Čierneho mora. Pozoruhodné sú aj početné vodopády, ktorých výška je niekedy až 250 metrov.
Flóra
Pre rastlinstvo je charakteristická nielen vertikálna, ale aj horizontálna zonácia zo západu na východ. V najzápadnejšej časti sú typické dubovo-hrabové, bukové a bukovo-jedľové lesy. Vo vyšších polohách stredných častí Západného Kaukazu sa vyskytujú jedľovo-smrekové lesy s brezou a javorom vo vysokých polohách. Vo východných častiach sa zase vyskytujú smrekovo-jedľové a borovicovo-cédrové lesy. Nad hranicou lesa (2500 m) sa nachádzajú húštiny endemických rhododendronov a subalpínske a alpínske lúky. Spolu tu bolo zaznamenaných až 1580 druhov cievnatých rastlín, asi desatina z nich je v Rusku na pokraji vyhynutia.
Takisto sa tu nachádza až 700 druhov húb, z ktorých 12 je v Rusku ohrozených.
Fauna
Je takisto bohatá. Žije tu 384 stavovcov a 60 cicavcov: vlk, rys, medveď, diviak, kaukazský jeleň, kamzík a európsky bizón, ktorý je celosvetovo na pokraji vyhynutia. Okrem toho tu žije veľa druhov vtákov, obojživelníkov, plazov a rýb, mnohé z nich ohrozené v Rusku, alebo celosvetovo. Boli zaznamenané tisíce druhov hmyzu.
Externé odkazy
Západný Kaukaz na stránkach UNESCO
Eu (Seine-Maritime)
Eu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Usmerňovač (elektrotechnika)
thumb|Usmerňovač Usmerňovač je elektrické zariadenie, ktoré sa používa na premenu striedavého napätia (striedavého elektrického prúdu) na jednosmerné napätie (jednosmerný elektrický prúd). Opakom usmerňovača je menič (striedač).
Perpignan-8
Perpignan-8 je francúzsky kantón v obvode Perpignan v departemente Pyrénées-Orientales v regióne Languedoc-Roussillon. Tvoria ho štvrte Gare, Saint-Assiscle a Parc Ducup v západnej časti mesta Perpignan.náhľad|center|Kantóny mesta Perpignan
Usmerňovač (elektrotechnika)
Väčšina elektronických zariadení potrebuje pre svoju činnosť jednosmerné napätie, pre distribúciu elektrickej energie je zasa výhodnejšie používať striedavé napätie (hlavne pre jednoduché zvyšovanie / znižovanie napätia transformáciou). Usmerňovače sa tiež používajú v napájacích sústavách (trakciách) elektrických trakčných vozidiel (lokomotíva, električka, trolejbus, metro ...), z dôvodu jednoduchšieho riešenia pohonu na jednosmerné napätie.
Strasshof an der Nordbahn
Strasshof an der Nordbahn je trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Gänserndorf.
Usmerňovač (elektrotechnika)
V súčasnosti sa takmer výhradne používajú polovodičové usmerňovače na báze kremíka, ktorými boli ostatné zariadenia prakticky vytlačené, i keď nie je vylúčené, že vzniknú nové usmerňovacie technológie, napr. na báze prechodu silikón-karbid.
Strasshof an der Nordbahn
Žije tu obyvateľov.
Usmerňovač (elektrotechnika)
Delenie usmerňovačov
thumb|Elektrónkový usmerňovač thumb|Tyristorom riadený usmerňovač podľa princípu
podľa spôsobu usmernenia
podľa princípu činnosti
Nevýhodou klasických diódových (tyristorových) usmerňovačov je skreslený nesínusový priebeh prúdu. Túto nevýhodu rieši aktívny usmerňovač. Aktívne usmerňovače sú elektronické zariadenia využívajúce pulznú šírkovú moduláciu, majú však v porovnaní s klasickými usmerňovačmi vyššie straty a vyššie hodnoty usmerneného napätia. Výhodou je, že umožňujú rekuperáciu.
z hľadiska napájacej siete
Jednocestný usmerňovač
náhľad|Zapojenie jednocestného usmerňovača Je najlacnejší a jednoduchý. Používa sa tam, kde sa na výsledok usmernenia nekladú veľké požiadavky. Vytvára ho usmerňovacia dióda zaradená do jednej cesty striedavého vstupného signálu.
Dvojcestný usmerňovač
náhľad|Zapojenie dvojcestného usmerňovača Dvojcestný usmerňovač je dokonalejší, ale zložitejší ako jednocestný. Vyžaduje dve usmerňovacie diódy a transformátor s dvojitým sekundárnym vinutím.
Mostíkový (Graetzov) usmerňovač
náhľad|Zapojenie Graetzovho usmerňovača Jeho nevýhodou je potreba štyroch usmerňovacích diód, výhodou je, že nevyžaduje špeciálny transformátor s dvojitým sekundárnym vinutím.
Trpasličia špirálová galaxia
Trpasličia špirálová galaxia je trpasličia verzia špirálovitej galaxie. Charakteristickým črtom trpasličích galaxií je malá svietivosť, malý priemer (menej ako 5 parsekov), malý povrchový jas a malé vodíkové masy. Tieto galaxie môžu byť zaradené do podkategórie galaxií so slabým povrchovým jasom. Trpasličie špirálové galaxie, hlavne trpaslíčie typy Sa-Sc špirálových galaxií, sú dosť vzácne. Na rozdiel, trpasličie eliptické galaxie, trpasličie nepravidelné galaxie a trpasličie verzie Sm typov galaxií (sú prechodovým štádiom medzi špirálovou a nepravidelnou galaxiou) sú veľmi časté.
Poloha
Väčšina objavených trpasličích špirálových galaxií sa nachádza mimo Skupín galaxií. Silné gravitačné interakcie medzi galaxiami sú dôvodom zániku galaktického disku väčšiny trpasličích špirálových galaxií. Veľa trpasličích špirálových galaxií bolo objavených vo vnútri Kopy galaxií Panna a Kopy galaxií Coma.
Poncey-sur-l’Ignon
Poncey-sur-l’Ignon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1996
Narodenia
thumb|upright|[[Kateřina Siniaková (* 10. máj)]] thumb|upright|[[Adelina Dmitrijevna Sotnikovová|Adelina Sotnikovová (* 1. júl)]]
Úmrtia
thumb|upright|[[François Mitterrand († 8. január)]] thumb|upright|[[Ella Fitzgeraldová († 1. jún)]] thumb|upright|[[Nevill Francis Mott († 8. august)]] thumb|upright|[[René Lacoste († 12. október)]] thumb|upright|[[Marcel Carné († 31. október)]] thumb|upright|[[Marcello Mastroianni († 19. december)]] thumb|upright|[[Carl Sagan († 20. december)]]
Saint-Louis (Moselle)
Saint-Louis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Fallencourt
Fallencourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vysoký vrch
Vysoký vrch môže byť:
V Čechách:
Kim Kashkashianová
Kim Kashkashianová (* 31. august 1952, Detroit, Michigan, USA) je americká violistka arménskeho pôvodu. V roku 1999 dostala Edisonovu cenu. Medzi skladateľov, s ktorými spolupracuje, patria Peter Eötvös, Krzysztof Penderecki, Sofija Gubajdulinová či Tigran Mansurian.
Ivan Bella
Brigádny generál vo výslužbe Ing. Ivan Bella (* 21. máj 1964, Dolná Lehota) je bývalý slovenský stíhací pilot a prvý občan Slovenskej republiky, ktorý vyletel do kozmického priestoru. Do vesmíru letel v roku 1999 ako 385. človek zo Zeme.
Život
Pochádza z Dolnej Lehoty pri Brezne. V rokoch 19791983 študoval na Vojenskom gymnáziu v Banskej Bystrici. V štúdiu pokračoval na Vysokej vojenskej leteckej škole SNP v Košiciach (19831987). V roku 1983 sa stal pilotom, neskôr pilotom taktických stíhacích lietadiel. Od roku 1993 slúžil na 33. leteckej základni stíhacích a bombardovacích lietadiel v Kuchyni. Lietal na strojoch MiG-21 a Su-22. Dňa 23. marca 1998 odišiel do Hviezdneho mestečka pri Moskve, kde sa začal pripravovať na kozmický let. V auguste 1998 ho vybrali za člena hlavnej rusko-francúzsko-slovenskej posádky 27. expedície na kozmickej stanici Mir, ktorá odštartovala 20. februára 1999.
Od júna 2004 pôsobil ako vojenský pridelenec na veľvyslanectve SR v Moskve. Od roku 2013 pôsobil ako vojenský pridelenec na veľvyslanectve SR v Kyjeve. V roku 2021 pôsobil v leteckom a námornom vyšetrovacom útvare Ministerstva dopravy SR.
Ocenenia
Od roku 2012 je oficiálnym patrónom Parku tmavej oblohy Poloniny. Dňa 19. októbra 2021 ho prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala do hodnosti brigádny generál.
Bezručovo údolí (prírodná pamiatka)
Bezručovo údolí je prírodná pamiatka ev. č. 5918 a súčasť rovnomennej európsky významnej lokality a prírodného parku v okrese Chomutov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Dôvodom vyhlásenia prírodnej pamiatky sú rôznorodé biotopy bučín, suťových lesov, vegetácia silikátových skál a štrbín, údolných jaseňovo-jelšových luhov a biotopov s výskytom zástupcov čeľade ohniváčikovitých. Jadrom chráneného územia je údolie rieky Chomutovky s priľahlými svahmi medzi Chomutovom a Horou Svätého Šebestiána. Územie rezervácie je rozdelené do dvoch rozsiahlych územných celkov oddelených v miestach bývalého Tretieho mlyna.
Prírodné podmienky
thumb|left|Chomutovka nad rázcestím Tretí mlyn Geologické podložie je tvorené starohornými horninami krušnohorského kryštalinika (bridlice, fylity, svory, pararuly). Na severe sa objavujú tiež ortoruly a migmatity.
Horopisne sa územie nachádza v provincii Česká vysočina, podsústave Krušnohorská hornatina, v celku Krušné hory a v podcelku Loučenská hornatina. Južná časť územia patrí do okrsku Bolebořská vrchovina a severná do okrsku Přísečnická hornatina, čo je kerová hornatina so zvyškami zarovnaných povrchov, ktoré sú práve v miestach prírodnej pamiatky rozdelené kaňonovitým údolím Chomutovky. Bolebořská vrchovina je nižšie vyzdvihnutá a rozčlenená zárezmi svahových tokov a s denudačnými plošinami na medziúdolních chrbtoch. Výškový rozdiel medzi najnižšou a najvyššou časťou územia presahuje 400 m.
Oblasť odvodňuje rieka Chomutovka s menšími prítokmi, z ktorých sú najdôležitejšie Křimovský potok a Kamenička. Na oboch sa nachádzajú priehrady určené na zadržiavanie pitnej vody: vodná nádrž Kamenička z roku 1904 a vodná nádrž Křimov dokončená v roku 1958. Obe nádrže sa však nachádzajú tesne mimo hranice chráneného územia.
Veľký rozdiel nadmorských výšok ovplyvňuje klimatické podmienky. Kým južná časť územia patrí podľa Quittovej klimatickej klasifikácie do mierne teplých oblastí MT4 a MT7, severná časť patrí do chladnej oblasti CH7.
Fauna a flóra
thumb|right|Salamandra škvrnitá Z chránených druhov rastlín sa v lokalite vyskytuje mesačnica trváca alebo kôprovník štetinolistý. Stavovce zastupuje salamandra škvrnitá, mlok horský, slepúch lámavý, vretenica severná alebo vydra riečna. Osobitná pozornosť sa venuje obhospodarovaniu vlhkých lúk, na ktoré je viazaný výskyt motýľov modráčika bahniskového a modráčika krvavcového.
Využitie
Bezručovo údolie je prirodzeným rekreačným zázemím Chomutova. Údolím vedie cesta tretej triedy a s ňou súbežná cyklotrasa k bývalému Tretiemu dolskému mlynu, po ktorej sú vedené cyklotrasy číslo 3078 a3079. Prevažne po pravom brehu Chomutovky je vyznačená modrá turistická značka.
V areáloch Prvého Dolského mlyna a Druhého Dolského mlyna sa nachádzajú reštaurácie a ubytovacie zariadenia.
Stratzing
Stratzing je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Krems-vidiek.
Žije tu 813 obyvateľov (1. 1. 2010).
Buch-St. Magdalena
'''Buch-St. Magdalena''' je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Hartberg-Fürstenfeld. Obec vznikla 1. januára 2013 spojením obcí Sankt Magdalena am Lemberg a Buch-Geiseldorf.
Obec Buch-St. Magdalena sa skladá z ôsmich katastrálnych území Geiseldorf, Hopfau, Längenbach, Lemberg, Oberbuch, Unterbuch, Unterdombach a Weinberg.
ATP Masters Series 2008
ATP Masters Series je časť okruhu tenisových turnajov organizovaných ATP, zvaného ATP Tour.
V tabuľka nižšie sú zobrazené turnaje ATP Masters Series v roku 2008.
Turnaje ATP Masters Series sú určené pre najlepších profesionálnych hráčov. Na týchto podujatiach hráči môžu získať viac bodov do rebríčka ATP ako na turnajoch International Series, ale menej ako na grandslamových turnajoch.
Pont (Côte-d'Or)
Pont je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Côte-d’Or, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Perpignan-9
Perpignan-9 je francúzsky kantón v obvode Perpignan v departemente Pyrénées-Orientales v regióne Languedoc-Roussillon. Tvorí ho časť severného centra mesta Perpignan.náhľad|center|Kantóny mesta Perpignan
Čiba (Čiba)
thumb|Ľudové múzeum v Čibe
Čiba (🇯🇵, v preklade "Tisíc listov", anglický prepis: Chiba) je hlavné mesto japonskej prefektúry Čiba. Nachádza sa cca 40 km juhovýchodne od Tokia pri Tokijskom zálive. Patrí medzi hlavné prístavy oblasti Kantó. Rozloha mesta je 272,08 km² a žije tu okolo 910 tisíc obyvateľov, pričom väčšina mesta je rezidenčná, hoci pri pobreží sa nachádzajú aj výrobné prevádzky a sklady.
Mesto Čiba je známe svojim závesným typom monorailu (Chiba Urban Monorail), ktorý je najdlhší na svete. Trať má dĺžku 15,2 km a je zapísaná v Guinessovej knihe rekordov. Denne sa týmto spôsobom dopravy prepraví cca 40 000 osôb.
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2016
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov 2016 boli v poradí 52. majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach mužov, ktoré organizuje Európska konfederácia kolieskového korčuľovania (CERS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCERH. Konali sa v Oliveira de Azeméis, v Portugalsku v dňoch od 11.16. júla 2016, za účasti 8 tímov. Portugalsko bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov trinástykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1947, 1949, 1952, 1956, 1963, 1965, 1971, 1977, 1985, 1994, 1998 a naposledy v 2012, v Paredes. Zápasy sa odohrali v aréne Pavilhão Dr. Salvador Machado s kapacitou pre 2 300 divákov. Svoj 21. európsky titul, 18 rokov od toho posledného, získalo domáce 🇵🇹, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇮🇹.
Portugalské mesto Oliveira de Azeméis získalo právo hostiť turnaj ME v januári 2016.
Účastníci
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom ELO rebríčku k decembru 2015.
Ústava Spojených štátov
thumb|Prvá strana originálneho zápisu Ústavy
Bola schválená v pôvodnom znení Ústavodarným zhromaždením vo Philadelphii dňa 17. septembra 1787 a neskôr ratifikovaná občanmi v jednotlivých štátoch.
Ústava má ústredné miesto v americkom práve a politickej kultúre. Po ústave San Marína je americká ústava najstarším platným základným zákonom na svete. Opis dokumentu je možné vidieť v Národnom archíve vo Washingtone, D.C.
Počiatky politického vývoja
Počiatok americkej nezávislosti siaha do roku 1763, keď bol parížskym mierom z roku 1763 ukončený konflikt, ktorý v Európe dostal názov sedemročná vojna, v Amerike francúzsko-indiánska vojna. Anglicko zdanlivo posilnilo svoje pozície na americkom kontinente územnými ziskami, ale taktiež potrebovala po vyhratej vojne zlepšiť svoju finančnú situáciu. Nové dane a clá u amerických poplatníkov vyvolali hromadný odpor. A už v polovici 60. rokov nadobudol organizovanú podobu. Vznikali zo začiatku tajné, neskôr verejne pôsobiace organizácie Synov (ale i Dcér) slobody. Američania išli do revolúcie s heslom „žiadne zdanenie bez zastúpenia“. V počiatkoch nešlo o to, aby v anglickom parlamente zasadali zástupcovia amerických osadníkov. Naopak, Američania s tradíciou vlastných koloniálnych zastupiteľských orgánov odmietali akúkoľvek zvrchovanosť anglického parlamentu. Jediné, čo až do vyhlásenia nezávislosti nikto nespochybňoval, bola zvrchovanosť panovníka.
Rastúce napätie vo vzťahoch s materskou zemou viedlo k zvolaniu I. Kontinentálneho kongresu v roku 1774 do Philadelphie, kde sa zišli delegáti 12 provincií. Výsledkom rokovaní bolo vytvorenie tzv. Asociácie, t. j. združenia, ktoré zakazovalo obchodný styk s materskou zemou - Anglickom. Asociácia bola zrodom politickej komunity - Únie, ktorá síce nebola oficiálne vyhlásená, ale fakticky existovala. Bol to prvý a veľmi závažný krok k zjednoteniu.
Vyhlásenie nezávislosti
II. Kontinentálny kongres v roku 1775 bol postavený pred novú skutočnosť, začala sa vojna za nezávislosť. Delegáti museli riešiť mnoho praktických problémov súvisiacich s vedením vojny, zabezpečením vojska, ale i problémov finančných a obchodných. Prebiehajúca vojna krajinu výrazne zradikalizovala. Silneli hlasy, ktoré volali po úplnej nezávislosti. V tomto ohľade zohralo mimoriadnu úlohu dielo, ktoré sa stalo významným stavebným kameňom pri vytváraní amerického politického systému. Bol to pamflet Thomasa Painea Common Sense – Zdravý rozum. Bol vydaný v januári roku 1776 a počas troch mesiacov sa predalo 120 000 výtlačkov, pričom v tomto období žilo v kolóniách približne tri milióny belošského obyvateľstva, a úroveň vzdelania v 18. storočí nebola vysoká. T. Paine sa v svojom pamflete zameral na úplnú nezávislosť. Nevystupoval proti anglickému parlamentu, ale priamo proti kráľovi. T. Paine odmietal monarchiu (hlavne dedičnú).
Rozhodujúci krok učinil Kongres 4. júla 1776, keď bola slávnostne vyhlásená a schválená Deklarácia nezávislosti. Kráľ, do tej doby v dokumentoch Kongresu nedotknuteľný, bol prehlásený za vinníka všetkých krívd a zločinov. Hlavným autorom prehlásenia nezávislosti bol Thomas Jefferson. Jeho text bol však komisiou Kongresu čiastočne upravený, hlavne pasáže týkajúce sa otroctva, to však bolo neprijateľné pre južné štáty a v záujme udržania jednoty nebola táto časť prehlásenia prijatá.
Formovanie ústavy
Vyhlásením nezávislosti začala prvá etapa konštituovania nového politického systému, pričom zásadné miesto patrilo prijímaniu nových ústav ako v jednotlivých provinciách, tak ústavy platnej pre celú Úniu. Ústava prestala byť chápaná ako dohoda medzi vládnucimi a ovládanými, ale ako vzájomná dohoda všetkých medzi sebou. Skúsenosti s anglickou vládou sa odrazili hlavne v obavách z centralizácie moci, z jej zneužitia. Preto v mnohých prípadoch zákonodarné orgány jednotlivých štátov nemali právo meniť ústavu, dokonca ani jej jednotlivé články. Hlavnou starosťou tvorcov ústav bolo obmedziť právomoci exekutívy. Guvernéri mali iba administratívne právomoci, boli zbavení možnosti zákonodarnej iniciatívy, volebné obdobie bolo jeden rok. V Pensylvánii funkciu guvernéra plnila dvanásťčlenná rada, ktorá bola volená ľudom. Mnoho sporov vznikalo pri otázke, či legislatíva má byť jednokomorová alebo dvojkomorová. Jednokomorová, lebo zloženie obyvateľstva v Amerike bolo jednoliate, hlavne chýbala tradičná aristokracia. Dvojkomorový parlament by naopak mohol napomáhať pri utváraní vrstvy privilegovaných. Väčšina štátov zahrnula do ústavy dvojkomorový parlament. V jeho prospech hovorila tradícia a zároveň ho preferovala väčšina vtedajších uznávaných mysliteľov ako J. Swift, D. Hume.
Návrh ústavy pre celú Úniu sa začal prejednávať v lete roku 1776. Rokovania boli dlhé a plné rozporov a trvali viac ako rok. Najbúrlivejšie boli diskusie o spôsobe hlasovania v Kongrese. Odpor predovšetkým spôsoboval návrh na tzv. vážené hlasovanie, teda väčší počet hlasov pre väčšie štáty. Nakoniec bolo rozhodnuté o rovnom postavení všetkých štátov, všetky mali v Kongrese jeden hlas. Po dlhých rokovaniach boli nakoniec 15. novembra 1777 Články Konfederácie a večnej únie podpísané zástupcami všetkých trinástich štátov. Tento ústavný text ponechával značné právomoci jednotlivým štátom (zvrchovanosť, slobodu a nezávislosť), vrátane jurisdikcie a práv nepostúpených priamo Konfederácii. Články Konfederácie vlastne legalizovali už existujúci systém vlády, ako sa vyvinul v období I. a II. Kontinentálneho kongresu a znamenali faktické vytvorenie konfederácie. Centrálnym úradom sa stal Kongres Spojených štátov (United States Congress), kde mal každý štát jeden hlas. Dve dôležité právomoci boli Kongresu odoprené, a to právomoc zdaňovať a právomoc regulovať obchod.
Táto prvá ústava musela preukázať svoju životaschopnosť vo veľmi zložitom období. Mier bol uzatvorený až v roku 1783 a potom bolo nutné prekonať problémy plynúce z nutnosti obnoviť spustošenú zem a z nedostatku finančných zdrojov. Hlavnou prekážkou ďalšieho rozvoja boli práve obmedzenia týkajúce sa práva vyberať dane, regulovať obchod a fakticky neexistovala výkonná moc. Prestíž Kongresu klesala, niektoré štáty nevysielali svojich delegátov na rokovania a jeho neschopnosť získať peniaze v rámci Únie veľmi zhoršovala i medzinárodnú dôveryhodnosť. Francúzsko odmietlo poskytnúť úver Kongresu Spojených štátov.
V roku 1787 sa vo Philadelphii zišiel konvent, ktorý mal nájsť riešenie. Prakticky všetci delegáti sa zhodovali, že existujúci systém je treba zmeniť. Jednoznačne bol prijatý princíp deľby moci na zákonodarnú, výkonnú a súdnu. Pomerne bez problémov sa rozhodlo o zriadení dvojkomorového Kongresu. Ale akým spôsobom voliť do týchto komôr a ako ich od seba odlíšiť, bolo omnoho zložitejšie. Nakoniec sa dospelo ku kompromisu. Snemovňa reprezentantov Spojených štátov (United States House of Representatives) bola volená priamymi voľbami, senátori zákonodarstvom jednotlivých štátov (od roku 1913 bolo toto ustanovenie zrušené XVII. dodatkom k ústave a i do Senátu sú voľby priame). V Senáte Spojených štátov (United States Senate) získal každý štát rovné zastúpenie dvoch senátorov. Presadilo sa riešenie, aby Senát presadzoval záujmy jednotlivých štátov. Funkčné obdobie poslancov Snemovne reprezentantov bolo určené na dva roky, u senátorov na šesť. Pričom každé dva roky je volená tretina senátorov. Tým, otcovia zakladatelia, sledovali stabilizáciu moci – zabrániť príliš extrémnym výkyvom v rozhodovaní podľa momentálnej situácie a prípadnej momentálnej väčšiny. I v prípade veľmi nepokojnej vnútornej situácie je veľmi ťažké, aby prevahu v Kongrese získali radikálne skupiny, ktoré by mohli zásadným spôsobom transformovať spoločnosť. Stabilizačnú funkciu plní i prezidentské veto, jeho účinnosti môže zabrániť dvojtretinový nesúhlas poslancov v oboch snemovniach.
I v diskusii ohľadom hlavy štátu boli spory. Rada delegátov požadovala, aby prezidenta volil Kongres či zhromaždenia štátov, niektorí z nich požadovali jeho absolútnu závislosť na Kongrese. Naopak napríklad B. Franklin požadoval priamu voľbu. Kompromisné stanovisko nakoniec riešilo problém zavedením nepriamej voľby prostredníctvom tzv. kolégia voliteľov (electoral college). Dôležitou témou bola i dĺžka funkčného obdobia. Rozmedzie dva až sedem rokov zaznievalo na rokovaniach najčastejšie, spory sa viedli aj či je možné opätovné zvolenie prezidenta do funkcie. Konečný kompromis nakoniec rozhodol o štyroch rokoch funkčného obdobia a znovuzvolenie nijak neobmedzil (maximálne dve funkčné obdobia pre prezidenta upravil až XXII. dodatok k ústave ratifikovaný v roku 1951).
Súdna moc prislúcha Najvyššiemu súdu (Supreme Court) a nižším súdom, ktoré zriaďuje Kongres. Federálni sudcovia sú do svojich funkcií menovaní doživotne a nesmie im byť znížený plat počas ich pôsobnosti. Išlo o dosiahnutie maximálnej nezávislosti súdov. Sú menovaní prezidentom so súhlasom Senátu a odvolaní môžu byť ústavnou žalobou (impeachment).
Autori ústavy usilovali o to, aby nemohlo dôjsť k uzurpovaniu a zneužitiu moci, a preto vytvorili tzv. systém bŕzd a protiváh (checks and balances). Tak právomoc Kongresu bola prakticky obmedzená relatívnym vetom prezidenta, prezidentova právomoc je obmedzená súhlasom Senátu pri menovaní sudcov Najvyššieho súdu, vyslancov a ďalších štátnych úradníkov a procedúrou nazývanou impeachment, na základe ktorej na návrh Snemovne reprezentantov môže byť v procese pred Senátom za riadenia predsedu Najvyššieho súdu zbavený svojho úradu. Relatívne najvyššiu nezávislosť získalo súdnictvo, i keď nového sudcu menuje prezident so súhlasom Senátu.
Nová ústava postúpila mnoho práv federálnej vláde na úkor jednotlivých štátov. Hlavne Kongres získal právo ukladať a vyberať dane, clá, dávky a poplatky, riadiť obchod s cudzími národmi, medzi jednotlivými štátmi federácie a taktiež s indiánskymi kmeňmi, raziť peniaze, upraviť ich hodnotu, domáci i zahraničný kurz. Naopak nemohol uvaľovať akékoľvek clá na vývoz výrobkov. Jednotlivým štátom bolo zakázané uzavrieť akúkoľvek medzištátnu zmluvu, vstúpiť do aliancie či konfederácie, určovať clá a zriaďovať vojsko v čase mieru. Ústava zaručovala republikánsku formu vlády a zakazovala používania a udeľovania šľachtických titulov.
Prijatie ústavy
I keď podľa návrhu novej ústavy stačil k jej prijatiu súhlas dvojtretinovej väčšiny (teda deviatich) štátov, vznikol problém, či bude vôbec ratifikovaná. Bez problémov bola prijatá len v troch štátoch. V ostatných štátoch sa obyvateľstvo rozdelilo na antifederalistov, vystupovali proti ratifikácii ústavy, a federalisti, ktorí jej znenie obhajovali. Hlavným problém bolo, či je nutné v novej ústave zakotviť Listinu práv a slobôd. Nakoniec sa rozhodlo, že štáty ratifikovali ústavu len podmienene s požiadavkou, aby bola doplnená o Listinu práv a slobôd. V septembri roku 1789 boli prijaté dodatky k ústave, ktoré zaručovali slobodu vyznania, slova, zhromažďovania a práva nosiť zbraň. Ratifikáciou prvých desiatich dodatkov k ústave v roku 1791 bol ukončený celý proces ústavnej transformácie spoločnosti. V súčasnosti je prijatých 27 dodatkov k ústave.
Zoznam bibliografických odkazov
DVOŘÁKOVÁ, V. – KUNC, J. – ŘÍCHOVÁ, B. – STRAHALOVÁ, Š. – JEŘÁBEK, M. Komparace politických systémů. Základní modely demokratických systémů. Praha: VŠE – Nakladatelství Oeconomica, 2008. ISBN 978-80-245-1357-7.
ŠKALOUD, J. et. al. Komparace politických systémů. Praha: VŠE, 1993. ISBN 80-7079-495-X.
Nové Košariská
Nové Košariská sú miestna časť slovenskej obce Dunajská Lužná.
Obec je doložená v roku 1258 ako Mysser, v roku 1283 Misser, v roku 1293 Miser, v roku 1437 Mischesdorff, v roku 1453 Misserd, v roku 1773 Misérdi, v roku 1920 Misérd, v roku 1945 Nové Košariská, maďarsky Misérd, Misérdi, nemecky Mischdorf.
Obec patrila hradu Bratislava, časť obce v roku 1293 bratislavskému richtárovi Herculinovi, v roku 1349 richtárovi Jakubovi, od 16. storočia časť obce panstvu Malinovo (Eberhard), časť panstvu Svätý Jur. V roku 1553 mala 10 port, v roku 1715 2 mlyny, výsek mäsa a 23 daňovníkov, v roku 1828 86 domov a 626 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom. V rokoch 1683 – 1720 obyvateľstvo zdecimovali turecké nájazdy a stavovské povstanie. V prvej polovici 18. storočia sa v obci usídlili kolonisti z Korutánska. V roku 1945 bolo nemecké obyvateľstvo vysídlené.
Obec Nové Košariská sa 1. januára 1974 zlúčila s obcami Jánošíková a Nová Lipnica a vznikla obec Dunajská Lužná, pričom dnes tvorí jej miestnu časť Nové Košariská.
Čiba
Čiba (千葉) môže byť:
Chlustina
Chlustina je obec v Česku v okrese Beroun v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 233 obyvateľov, z toho 113 mužov a 120 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 42,0 roka, ženy 41,4 roka).
Ján Garaj
Prof. Ing. Ján Garaj, DrSc. (* 11. marec 1934, Važec) je slovenský chemik, významný pedagóg, vedec, v rokoch 19891990 rektor SVŠT (STU).
Životopis
Narodil sa vo Važci v železničiarskej rodine, gymnázium vyštudoval v Liptovskom Mikuláši, v roku 1958 absolvoval Chemicko technologickú fakultu Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave, kde obhájil kandidátsku prácu roku 1963, doktorskú dizertačnú prácu roku 1976, docentom sa stal v roku 1967 a profesorom v roku 1977. Na Katedre Anorganickej chémie pôsobil v rokoch 1958 až 1972. Od roku 1972 až do 1997 bol vedúcim katedry Analytickej chémie na CHTF SVŠT. V rokoch 19691971 bol prodekanom a v rokoch 19851987 bol dekanom CHTF SVŠT. V rokoch 19891990 bol rektorom SVŠT. Od roku 1997 pôsobil na Trenčianskej univerzite Alexandra Dubčeka v Trenčíne, kde bol prorektor od 1997 do 2004 a v rokoch 2004 až 2009 riaditeľom Ústavu prírodných a humanitných vied.
Pedagogická činnosť
Táto bola zameraná na analytickú chémiu, chémiu koordinačných zlúčenín, röntgenovú štrukturálnu analýzu a stopovú chemickú analýzu. Pôsobil vo všetkých formách pedagogického procesu. Vychoval desiatky diplomantov a kandidátov vied. Bol členom a predsedom komisií pre obhajobu kandidátskych a doktorských dizertačných prác v oboroch Analytická chémia a Anorganická chémia.
Madara (priezvisko)
Madara je slovenské priezvisko. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v Novej Vsi nad Váhom (okres Nové Mesto nad Váhom), potom v Novom Meste nad Váhom, Trnave a Vlčkovciach (okres Trnava). V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia
Pozri v článku Madara.
Fauville-en-Caux (obec)
Fauville-en-Caux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-Maritime, v regióne Horná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Epigrafika
Epigrafia sa považuje za jednu z pomocných vied historických, no v súčasnosti sa chápe aj ako samostatná historická veda s vlastným predmetom výskumu, vlastnými metódami a cieľmi. Spolupracuje s paleografiou ako všeobecnou vedou o písme, filologickými vedami (náuka o jazyku/jazykoch / filológia), chronológiou, históriou, ikonografiou a ďalšími vednými disciplínami.
Nápisy sa objavujú takmer súčasne s vynájdením písma v najstarších štátoch na Blízkom Východe (Sumeri, Mezopotámia), Egypte, v Malej Ázii (Chetiti), v mínojskej civilizácii (Kréta) a mykénskej civilizácii (Grécko, Kréta). V týchto kultúrach sa však nápismi zaoberajú predovšetkým jednotlivé historické vedy - asýriológia, egyptológia, chetitológia, mykénológia). Najväčší rozsah nadobudlo písanie nápisov v antickom Grécku a Ríme. V tejto situácii sa epigrafia konštituovala ako samostatná vedná disciplína v rámci vied o antickom staroveku. Mladším nápisom (stredoveké a ranonovoveké) sa bádatelia začali venovať viac až v 20. storočí.
Latinská epigrafia
Latinské nápisy z územia Rímskej ríše sa zbierali už v antike a začiatkom stredoveku. V období renesancie sa naplno prejavil záujem o nápisy a vytvárali sa prvé vedecké zbierky nápisov (Cyriacus z Ankony, Petrarca). Epigrafia ako veda sa začala konštituovať v polovici 19. storočia a za zakladateľa latinskej epigrafie sa pokladá nemecký bádateľ Theodor Momsen. Počas svojho štipendijného pobytu po skončení štúdia na vysokej škole strávil dva roky v Neapolskom kráľovstve, kde zozbieral asi 7000 nápisov. Po návrate do Nemecka vypracoval projekt zbierky latinských nápisov z celého územia Rímskej ríše - Corpus inscriptionum Latinarum (skrátene CIL - Súpis latinských nápisov), ktorý začala vydávať Pruská akadémia vied a vychádza prakticky dodnes. Theodor Mommsen osobne pripravil na vydanie niekoľko prvých zväzkov (jednotlivé zväzky majú formát A3 a delia sa na menšie časti; doteraz bolo vydaných asi 100 zväzkov). Nápisy sú v jednotlivých zväzkoch radené geograficky podľa jednotlivých rímskych provincií, dejín Slovenska sa týka predovšetkým zv. III - Pannonia a balkánske provincie).
V súčasnosti sa vydávajú revidované nápisy podľa rôznych kritérií: