cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Schengenský priestor
Princípy Schengenského priestoru
Pre celú oblasť Schengenu členské krajiny zaviedli spoločnú vízovú politiku a dohodli sa na zavedení hraničných kontrol na vonkajších hraniciach Schengenského priestoru. Vnútorné hranice z hľadiska pohybu osôb a tovaru fakticky neexistujú. Štáty však na nich môžu obnoviť hraničné kontroly na obmedzenú dobu, ak si to vyžaduje zachovanie verejného poriadku alebo vnútroštátnej bezpečnosti. Využilo to napríklad Fínsko počas Majstrovstiev sveta v atletike 2005 alebo Nemecko počas Majstrovstiev sveta vo futbale 2006.
Občania hociktorého členského štátu Schengenského priestoru môžu slobodne cestovať v rámci celého Schengenského priestoru a prekračovať vnútorne hranice na ktoromkoľvek mieste bez zdržovania a kontroly. To platí aj pre cudzincov, ktorí majú takzvané schengenské vízum – vízum oprávňujúce k vstupu do jedného štátu Schengenu. Toto vízum im umožňuje cestovať aj do všetkých ostatných štátov Schengenského priestoru.
Pretože vstup do jedného štátu Schengenského priestoru umožňuje cestovať v rámci celého Schengenu bez ďalších hraničných kontrol, na vonkajších hraniciach Schengenského priestoru (t.j. aj na letiskách) sa musí vykonať hraničná kontrola platná pre všetky štáty Schengenského priestoru. Podľa Schengenských dohôd majú úradne rozhodnutia zabraňujúce určitej osobe vstup pôsobnosť prakticky pre celý Schengenský priestor.
Členské štáty po vstupe do Schengenského priestoru odstránili prekážky plynulej premávky na hraničných priechodoch (napr. zátarasy a závory). Na cestách v blízkosti hraničných priechodov boli vykonané úpravy dopravného značenia a zrušené rýchlostné obmedzenia súvisiace s hraničnou kontrolou. Zrušenie hraničných kontrol sa týka všetkých občanov Európskej únie aj občanov tretích krajín. Vodič prechádzajúce hranicou by tak v podstate ani nemal poznať, že prešiel do iného štátu. Dozvie sa to len z modrej informačnej tabule s názvom štátu. Európou tak je možné prejsť „bez zastavenia“ od južného cípu Španielska až napr. k severnému pobrežiu Estónska alebo k Severnému ľadovému oceánu.
Chronológia prístupového procesu
thumb|right|Typická schengenská hranica – žiadna pasová kontrola, iba ceduľa oznamujúca prechod hranice. Tu medzi [[Nemeckom a Rakúskom.]] right|thumb|Schengenská hranica Rakúska so Slovenskom.
Albín Grznár
Albín Grznár (* 25. marec 1909, Veľké Uherce - † 4. september 1944, Partizánske-Brodzany) bol funkcionár KSČ, robotník, protifašistický bojovník.
Životopis
Vyučil sa za obuvníka, roku 1937 absolvoval politickú školu KSČ. V rokoch 1938-1939 príležitostný robotník v Banskej Bystrici, neskôr v Nitre a v Baťovanoch (Partizánskom). Ako mladý robotník sa zúčastňoval triednych bojov, roku 1931 počas vojenskej prezenčnej služby v Banskej Bystrici odsúdený za účasť na demonštrácii nezamestnaných na 6 týždňov väzenia, po zákaze KSČ pomáhal v Banskej Bystrici pri prechode do ilegality a vytváraniu bojových jánošíkovských družín. Vedúci činiteľ protifašistického boja na Hornej Nitre. Po vypuknutí SNP politický komisár partizánskeho oddielu Pavel. Účastník bojov proti okupačným vojskám pri Topoľčanoch, Partizánskom Brodzanoch, kde pri prieskumnej akcii podľahol ťažkému zraneniu.
Jan Hejda
Jan Hejda (* 18. jún 1978, Praha) je bývalý český reprezentant v ľadovom hokeji.
Klubový hokej
Jan Hejda je obranca. Je 191 cm vysoký a váži 95 kg (2005). V rokoch 1997 až 2003 hrával za klub HC Slavia Praha v českej hokejovej extralige. V roku 2003 sa stal v jeho drese českým majstrom. Následne si ho v drafte NHL v štvrtom kole vybral klub Buffalo Sabres. Od sezóny 2003/04 všakhral za CSKA Moskva v ruskej hokejovej lige, o dve sezóny neskôr za Chimik Moskovská oblasť.
V sezóne 2006-07 debutoval v kanadsko-americkej NHL, bolo to za klub Edmonton Oilers. Edmonton odkúpil Hejdu od Buffala za právo výberu v siedmom kole draftu a následne s českým reprezentantom podpísal ročnú zmluvu. Od sezóny 2007/2008 bol hráčom Columbus Blue Jackets. V nasledujúcej sezóne sa ukázal ako jeden z najlepších obrancov klubu, ktorý skončil tímovým rekordom +20 v štatistike plus-mínus v tíme, v ktorom nikdy predtým nikto neskončil vyššie ako +13. Následne 29. apríla 2008 podpísal 3-ročnú zmluvu v hodnote 6 miliónov dolárov. Po tom, čo v predchádzajúcej sezóne neskóroval, zaznamenal Hejda v sezóne 2008/09 okrem 18 asistencií aj tri góly. Zahral si aj v troch zo štyroch zápasov play-off Blue Jackets v ich sérii úvodného kola proti Detroitu Red Wings, čo bolo vôbec prvé vystúpenie Columbusu v play-off.
Väzňova dilema
Väzňova dilema je jedna z hier v rámci teórie hier. Tento problém bol formulovaný v roku 1950 Merrillom Floodom a Melvinom Dresherom nasledovne:
Vyjadrené v terminológii "zisk-strata":
Kompaktná žiarivka
thumb|Kompaktná žiarivka s elektronickým predradníkom a päticou E27thumb|Jednopäticová žiarivka so vstavaným štartérom thumb|[[Elektronický predradník v kompaktnej žiarivke]] thumb|Špirálovitá kompaktná žiarivka
Kompaktná žiarivka alebo úsporná žiarivka je úsporná žiarovka a elektrický zdroj svetla pracujúci na zhodnom princípe ako lineárna žiarivka. Bola navrhnutá tak, aby mohla nahradiť bežnú žiarovku. Je vybavená päticou ako bežná žiarovka, jej rozmery často bývajú trochu väčšie ako pri klasickej žiarovke. Vyrába sa v rôznych tvaroch, niektoré napodobňujú klasickú žiarovku, niektoré majú tvar "volantu" väčšieho priemeru, alebo kopírujú tvar svietidla, gule alebo vajca z mliečneho skla, alebo sú vybavené aj reflektorom.
Kompaktné žiarivky majú dlhšiu životnosť (od 6 000 do 16 000 hodín) a menšiu spotrebu energie. Výrobcovia uvádzajú, že kompaktné žiarivky majú približne o 80% menšiu spotrebu energie oproti klasickej žiarovke pri rovnakom svetelnom toku. Merný výkon kompaktných žiariviek sa pohybuje od 50 lm/W do 100 lm/W (lúmen na watt). Farebná teplota býva pri kompaktných žiarivkách najčastejšie 2700 K, čo zodpovedá klasickej žiarovke, ale vyrábajú sa aj kompaktné žiarivky s teplotou chromatickosti 3000 K až 5000 K. Taktiež sa vyrábajú kompaktné žiarivky špeciálne, podobne ako bežné žiarivky.
Kompaktné žiarivky sa skladajú z vlastnej žiarivkovej trubice a elektronického predradníka umiestneného v plastovej základni. Trubice, ktorých je väčšinou niekoľko, majú tvar U, prípadne sú stočené do špirály. Tak ako pri lineárnych žiarivkách je vnútorná stena trubice pokrytá luminoforom, trubica je plnená malým množstvom ortuti a inertným plynom. Kompaktná žiarivka je vybavená päticou s Edisonovým závitom rovnako ako žiarovka. V minulosti nebolo možné kompaktné žiarivky stmievať, dnes sa už objavujú prvé typy stmievateľné stmievačom určeným pre klasické žiarovky.
Príbuznými kompaktných žiariviek sú typy, ktoré by sa najvýstižnejšie dali opísať ako jednopäticové žiarivky. Aj tieto typy sa označujú ako kompaktné. Majú zhodnú konštrukciu trubice, ale pätica má kolíkové vývody, nie je vybavená Edisonovým závitom. Pokiaľ má žiarivka dva vývody, ide o typ so vstavaným štartérom. Na prevádzku je nutná už iba externá tlmivka. Nie je možné ich stmievať. Jednopäticové žiarivky so štyrmi vývodmi vyžadujú externý predradník, buď konvenčný zložený zo štartéra a tlmivky alebo elektronický, ktorý môže byť aj stmievateľný. Na úsporu miesta sa často montujú elektronické predradníky schopné napájať dve žiarivky súčasne.
Staršie typy sa vyznačovali určitým časom medzi zapnutím a štartom v dĺžke až niekoľko sekúnd. Pri moderných kompaktných žiariviek je štart takmer okamžitý, ale nábeh na plný svetelný výkon chvíľu trvá. Ak sú vybavené elektronickými predradníkmi, pracujú pri frekvencii desiatok kHz, vďaka čomu sa pri nich nestretávame so stroboskopickým efektom (blikaním za chodu).
Prvé kompaktné žiarivky boli predstavené v roku 1980. Od tej doby ich podiel na trhu rástol a pomaly vytláčali bežné žiarovky. Problematická bola s ohľadom na ich rozmery montáž do niektorých typov starších svietidiel. Preto sa začali vyrábať svietidlá konštruované priamo na použitie kompaktných žiariviek. Dnes sú kompaktné žiarivky vytláčané LED žiarovkami.
Hervartov
Hervartov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Mesto (všeobecne)
thumb|[[New York (mesto)|New York je najvýznamnejšie mesto Severnej a Južnej Ameriky]] thumb|[[Paríž je považovaný za jedno zo štyroch najdôležitejších miest na svete]] thumb|[[Tokio je jedno z najväčších miest na svete]] thumb|[[Londýn je veľkomesto svetového významu]] Mesto je sídlo alebo zoskupenie sídiel, ktoré sa od vidieckych obcí líši koncentráciou výrobných a nevýrobných aktivít (služieb), výškovou zástavbou, hustotou zaľudnenia, komplexnou vybavenosťou a sociálnymi vzťahmi.
Ak sa určí hranica medzi vidieckymi obcami a mestami 2 000 obyvateľov, tak na Zemi je asi 100 000 sídiel mestského typu. Mesto s viac ako 100 000 obyvateľmi sa nazýva veľkomesto, mesto s vyše 1 miliónom obyvateľov „city“ a mestá s vyše 10 miliónmi obyvateľov sa označujú za „mega-city“.
Metropolou sa nazýva mesto, ku ktorému spáduje určité väčšie zázemie. Je sídlom centrálnych inštitúcií a orgánov. Z hľadiska významu možno rozlíšiť svetové metropoly (New York, Tokio, Londýn, Paríž), kontinentálne (Brusel, Sao Paulo), štátne a národné.
Kritériá pre vymedzenie mesta
Kritériá na vyčleňovanie miest vo svete sú rôzne. Väčšina štátov používa ako kritérium veľkosť obce (počet obyvateľov). Ďalej sa ako kritérium používa administratívna funkcia (Dánsko, Egypt), štatutárne kritérium, počet domov a bytov (Peru), hustota zaľudnenia (Filipíny, 1 000 obyvateľov/km²).
Čo sa týka veľkostného kritéria, existujú vo svete značné rozdiely. V Nórsku sa za mesto považuje už obec nad 200 obyvateľov, kým napr. v Japonsku obec nad 50 000 obyvateľov.
Na Slovensku sa za mesto považuje taká obec, ktorá získala postavenie mesta.
Pri definícii mesta nemožno použiť iba jedno kritérium a jestvuje viacero definícii pre vymedzenie pojmu mesta. Možno rozlišovať hľadisko geografické a sociologické, ktoré sú v súlade a vzájomne sa prelínajú. V geografickom ponímaní sa mesto odlišuje od okolitého vidieckeho prostredia štruktúrou, ktorá vyplýva najmä z antropogénnych premien geografického prostredia. Podľa sociologického výkladu je mesto zoskupením ľudí žijúcich životom odlišným od vidieckeho života. Mestá sú väčšie, plnia v sídelnej sieti špeciálne úlohy, sústreďujú sa tam záujmy väčších oblastí, pre ktoré sú mestá strediská a od väčších miest sú závislé sídla nižšieho rádu. Mesto môže byť definované aj ako značné zoskupenie ľudí a ich bytov na neveľkom priestore a leží v miestach križujúcich sa ciest. Iná definícia charakterizuje mesto ako sídlo, kde prevažná časť obyvateľov pracuje v samotnom sídle, naproti čomu vidiecka obec je sídlo, kde pracuje mimo. Mesto je sídlo uzavreté, stále, značne veľké a husto zaľudnené, ktorého existencia nezávisí prevažne na teréne, na ktorom sa rozkladá ale na zväzkoch s rozsiahlymi priestormi na vyššom stupni organizácie súborného života. Ďalšia definícia zas charakterizuje mesto ako historicky vzniknutý typ sídla, ktorý sa vyznačuje existenciou konkrétnej spoločnosti sústredenej na pevne stanovenom území so zvláštnou, právne vymedzenou organizáciou, alebo v rámci svojej činnosti vytvára zväzok trvalých materiálových usporiadaní o špecifickej fyziognómii, ktorú je možné uznať za zvláštny typ krajiny.
Pri vymedzovaní hraníc mesta je možné použiť viacero kritérií napr. Pričom geografické hranice mesta nemožno viesť iba na základe jediného činiteľa, lebo mesto je organizmus príliš zložitý, a jednotlivé javy tu spolu tesne a dialekticky súvisia a vzájomne sa podmieňujú. Pri zostavovaní štatistických ukazovateľov sa však zväčša aplikuje administratívne kritérium pre vymedzenie mesta a jeho hraníc.
Vznik a vývoj miest
Mestá, ako sídelné útvary plnili v histórii odlišné funkcie, ako poľnohospodárske vidiecke osídlenie. Ich funkcia mohla byť obchodná, správna, vojenská prípadne dopravná. Základným predpokladom pre vznik mesta je poľnohospodársky prebytok a preto mohli mestá vzniknúť až v tom štádiu vývoja spoločnosti, kedy začali ľudia vyrábať viac potravín, ako ich spotrebovali a kedy bolo možné tieto prebytky efektívne sústreďovať do blízkosti spotrebiteľov. Preto vznikali prvé mestá na veľmi úrodných miestach ako boli zavlažované oblasti juhozápadnej Ázie, údolia Nílu, oblasti pri Induse alebo pri dolných tokoch čínskych riek. V Európe vznikali prvé mestá v Stredomorí. Najskôr to boli fenické mestá, ktoré sa venovali námornému obchodu a výbojmi si zaisťovali zázemie za účelom zásobovania potravinami. Grécke mestá mali vysokú úroveň. V 8. - 6. storočí pr. Kr. zakladali Gréci kolónie na pobreží Stredozemného a Čierneho mora, pričom na kolonizačnej činnosti sa podieľali predovšetkým hospodársky pokročilé obce, ktoré v značnej miere prekonali kmeňové usporiadanie spoločnosti a vytvárali základy pre rozvoj typu štátu označovaného ako polis. Centrum takéhoto štátu bolo spravidla mesto, ktorého charakteristickým rysom bolo občianske vlastníctvo pôdy v poľnohospodárskom zázemí. Grécke mestá, podobne ako fenické sa venovali obchodu ale mali aj správnu funkciu. V Rímskej ríši vznikali taktiež bohaté mestá, pričom mnohé mestá neboli iba obchodnými alebo správnymi centrami, ale vznikli aj z vojenských táborov. Takéto mestá vznikali až po Dunaj, teda po hranicu Rímskej ríše.
V stredoveku došlo k významnému rozvoju miest. Pri vzniku a vývoji osídlenia v Európe boli rozhodujúce tradície Rímskej ríše, ktoré spočívali v jej civilizácii, v ktorej mestá tvorili základnú osnovu sídelnej štruktúry. Boli to sídla obchodu, remesiel, správy a vojenských funkcií. Preto prvé stredoveké mestá v Európe vznikali tam, kde nedošlo k prerušeniu kultúrnej a sídelnej kontinuity. Keďže hlavnou oblasťou kontaktu s antickým svetom bolo Porýnie, boli prvé stredoveké mestá francúzske a nemecké. Tam bola v dôsledku sťahovania národov potlačená vládnuca rímska vrstva, ale remeselníci a obchodníci tých odvetví, ktoré boli viazané na poľnohospodárske zázemie tam ostali. V dôsledku rastu počtu obyvateľov sa vytvárala potreba obchodu. Prebytky z vidieka sú posielané na trhy do podhradí, ku kostolom a kláštorom, kde sa zvyklo zhromažďovať obyvateľstvo. Hrad, kostol, kláštor a trh sa stávajú uzlovými bodmi feudálnej ekonomiky, o ktoré sa opiera aj meniaca sa sídelná štruktúra. Hrad, v podhradí kostol a v popredí mesto, ktoré vzniklo na mieste trhoviska (na obr. [[Trenčín okolo r. 1700) - príklad stredovekého mesta|thumb]] Prebiehali tri základné spôsoby vzniku stredovekých miest:
Aby sa mesto mohlo osamostatniť a slobodne rozvíjať, museli mu byť udelené privilégiá. Tieto privilégiá sa objavujú v Európe v 10. - 11. storočí v Nemecku a tzv. "magdeburské mestské právo" sa stalo akýmsi vzorom panovníckych privilégií. Vznik mestských práv v nemeckých krajinách spočíval v spravovaní si vnútorných záležitostí ako sú dozor na trhu, clá, dane, stavba hradieb, obrana mesta a výklad práva prostredníctvom vlastných poverencov. Mestá tak získavali kompetencie, ktoré dovtedy prináležali pánovi mesta. Mešťania neboli obmedzovaní robotou a mohli sa sťahovať. Vývoj miest v jednotlivých krajinách bol odlišný, ale mestá mali niektoré spoločné znaky, ktorými sa líšili od vidieckeho okolia - trhy, slobodné postavenie ich obyvateľov, boli to aj cirkevné centrá, odlišná fyziognómia - hradby, murované domy a.p. Stredoveké mesto je charakterizované najmä týmito vlastnosťami:
V 19. storočí mala veľký vplyv na rozvoj miest industrializácia, ktorá sa začala vo Veľkej Británii už začiatkom tohto storočia. Za najsilnejšie stimulátory industrializácie možno považovať obchod a distribúciu. V Británii bol vybudovaný systém prieplavov a železníc. Už v roku 1801 žilo viac ako 30 % obyvateľov Británie v mestách. Vplyv na rozvoj miest v jednotlivých krajinách malo aj oslobodenie roľníckeho stavu, od ktorého záležala možnosť obyvateľov slobodne opúšťať vidiecke sídla a sťahovať sa do miest. Mestá sa najrýchlejšie rozvíjali v krajinách, kde sa rozvíjal priemysel. V 19. storočí najviac rástol podiel mestského obyvateľstva vo Veľkej Británii, v Nemecku a v USA. V období od priemyselnej revolúcie do I. svetovej vojny dochádza aj k vzniku troch základných zón v mestách: Proces vývoja mesta pokračuje aj po I. svetovej vojne a následne aj po II. svetovej vojne až do súčasnosti. Na vývoj miest majú naďalej veľký vplyv hospodárske a politické vplyvy ako aj poloha mesta. Ide však už najmä o rozvoj mestskej siete, ktorá sa vyvinula ako dôsledok historického vývoja a priemyselnej revolúcie. V súčasnosti sú typickými znakmi vývoja miest suburbanizácia a rýchly nárast obyvateľov miest po II. svetovej vojne, ktorý v súčasnosti prebieha najmä v rozvojových krajinách.
Bogaz
Bogaz je jedna z povrchových krasových foriem, tvorí prechod od škrapov k väčším povrchovým formám.
Hvar (mesto)
thumb|Hvar Hvar je hlavné mesto rovnomenného chorvátskeho ostrova Hvar v Dalmácii. Samosprávna oblasť má 4 138, mesto samotné 3 672 obyvateľov (2001).
Bogaz
Táto krasová forma je rozšírená vo vlhkých oblastiach trópov, v miernom pásme absentuje.
Hvar (mesto)
Mesto je známe sídlom prvého verejného divadla v Európe, založeného v roku 1612.
Bagneux (Hauts-de-Seine)
Má 39 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov
Arcizac-ez-Angles
Arcizac-ez-Angles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škrapy
thumb|Škrapy ([[Silberen)]] thumb|Typické škrapy ([[Burren)]] Škrapy sú rozmermi najmenšie povrchové krasové formy, ktoré zväčša nepresahujú dimenziu mikroforiem.
Vznikajú koróznou činnosťou presakujúcej vody obohatenej o oxid uhličitý na svahoch so sklonom 1° až 70°. Sú to ryhy s dĺžkou niekoľkých metrov, šírkou od niekoľkých centimetrov do niekoľkých metrov a hĺbkou maximálne 2 metre. Ich tvorbe účinne napomáhajú rozpustené organické látky.
Koncentráciou škrapov na väčších plochách vznikajú škrapové polia. Na niektorých nekrasových horninách (napr. na sopečných tufoch) vznikajú tvarovo podobné formy, ktoré sa označujú ako pseudoškrapy. Príčinou ich vzniku môže byť selektívne zvetrávanie hornín.
Švédske národné futbalové mužstvo na Majstrovstvách sveta 2006
Vystúpenie 🇸🇪 na Majstrovstvách sveta vo futbale 2006 bolo celkovo jedenástym, keď sa mužstvo kvalifikovalo na záverečný turnaj. Po troch zápasoch v Skupine B skončilo v tejto skupine na druhom mieste a prebojovalo sa do osemfinále, kde prehralo s 🇩🇪.
Kvalifikácia
Švédsko hralo v 8. skupine európskej kvalifikácie. Jeho súpermi boli 🇧🇬, 🇭🇺, 🇮🇸, 🇲🇹 a 🇭🇷. Švédsko v kvalifikácii iba dvakrát prehralo a skončilo s rovnakým počtom bodov ako Chorvátsko. Pretože obidva vzájomné zápasy týchto dvoch mužstiev vyhralo Chorvátsko, obsadilo nakoniec druhé miesto v skupine a postúpilo na finálový turnaj ako najlepšie z mužstiev, ktoré skončili v skupine na druhom mieste (nemuselo hrať barážové stretnutia).
Výsledky mužstva v kvalifikačnej skupine:
Výsledná tabuľka:
Žreb
Švédske mužstvo sa žrebovaním dostalo do Skupiny B. Jeho súpermi v základnej skupine boli mužstvá 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, 🇵🇾 a 🇹🇹.
Zostava
Z = odohraných zápasov, G = počet strelených gólov, = žlté karty,  = červené karty
Zápasy
Švédsko na Majstrovstvách sveta 2006 odohralo tri zápasy v skupine, z ktorých jeden vyhralo a dva remizovalo. So ziskom 5 bodov postúpilo do osemfinále, kde prehralo s Nemeckom a skončilo svoje účinkovanie na záverečnom turnaji.
Bystrina (prítok Brezovského potoka)
Bystrina je potok na myjavských kopaniciach, v južnej časti okresu Myjava. Je to ľavostranný prítok Brezovského potoka, meria a je tokom V. rádu.
Švédske národné futbalové mužstvo na Majstrovstvách sveta 2006
Skupina F
Všetky časy sú lokálne (UTC+2)
Únětická kultúra
Únětická kultúra bola kultúra zhruba v strede starej bronzovej doby (BA1 a BA2, teda podľa rôznych datovaní buď 2 000/1850 – 1 500 alebo 2 300 – 1 600 pred Kr.) rozšírená od nemeckého pohoria Harz a oblasti Magdeburgu v Nemecku, cez Česko po Považie na Slovensku, Dolné Rakúsko, Hornú a Dolnú Lužicu, Sliezsko a južné Veľkopoľsko. Jej jadro bolo na západ od Slovenska. Je pomenovaná podľa lokality Únětice severozápadne od Prahy, kde Čeněk Rýzner koncom 19. storočia preskúmal 31 kostrových hrobov. Vyvinula sa z kultúry zvoncovitých pohárov.
Rozlíšenie
Rozlišujú sa vývojové fázy:
Významné lokálne varianty sú:
Charakteristika
Pre túto kultúru bol typický tvar únětického pohárika a vyspelá bronzová industria (sekerky, ihlice, drôtený šperk, čelenky, hrivny). Z územia únětickej kultúry pochádzajú hromadné nálezy medených a bronzových hrivien, zhotovených z tyčinky okrúhleho tvaru a majúcich kruhových tvar. Tieto hrivny mohli byť akýsi polotovar, ale mohlo ísť aj o ekvivalent peňazí. Sídliská boli opevnené a otvorené s početnými zásobnicovými a odpadovými jamami. V staršej fáze sa vyskytovali ešte žiarové hroby, v mladšej fáze bolo pochovánie len kostrové, a to vždy v skrčenej polohe. U niektorých lokálnych skupín pozorujeme mohylové násypy.
Slovensko
Na Slovensku sa vyskytuje buď po 1850 pred Kr. (novšie datovanie) alebo po 1600 pred Kr. (konvenčné datovanie). Na Slovensku hovoríme najčastešie o hurbanovskom type únětickej kultúry, pre ktorý je charakteristický vplyv hatvanskej a kisapostáckej kultúry. Existovala ale napríklad aj tzv. nitriansko-únětická skupina.
Striedač
thumb thumb Striedač alebo invertor (angl. inverter) je elektrické zariadenie, ktoré konvertuje jednosmerný prúd (DC) na striedavý prúd (AC). Používa sa v prípadoch, keď je dostupný zdroj jednosmerného prúdu, no na ďalšie využitie je vhodnejší striedavý prúd. Striedače sa využívajú pri pripojení fotovoltických článkov (zdroj jednosmerného prúdu) na elektrickú rozvodnú sieť, napájaní bežných elektrospotrebičov z akumulátorov alebo v dopravných prostriedkoch, vybavených asynchrónnymi motormi, ktoré sú napájané pomocou jednosmernej napájacej sústavy.
Únětická kultúra
Náleziská na Slovensku
Pamiatky tejto kultúry sa našli najmä v povodí Moravy, v okolí Trnavy, na Považí, ale aj v Ponitrí. Výnimočnou je lokalita Vráble-Fidvár, kde bolo na vtedajšiu dobu veľké sídlo. V neveľkých hroboch boli mŕtvi pochovaní v skrčenej polohe s bronzovými ihlami, masívnymi náramcami, náušnicami a s jantárovými perlami. Okrem týchto predmetov sú v hroboch z týchto čias aj keramické predmety – čiernosivo alebo čiernohnedo tónované, ale vždy bez ornamentov.
Striedač
Bezpohybové striedače nemajú pohyblivé časti. Sú používané v mnohých zariadeniach, od malých spínaných zdrojov v PC, až po veľké elektrárenské striedače.
Michal Guťan
Michal Guťan (* 25. február 1934, Tótkomlós† 21. jún 1982, Banská Bystrica) bol robotník a divadelný ochotník.
Jeho otec Ján Guťan a matka Zuzana rod. Kmeťková.
Lojálnosť
Lojálnosť alebo lojalita môže byť:
Antony
Antony môže byť:
Zoznam pilotovaných vesmírnych letov, 1990 – 1999
Sovietsky zväz sa rozpadol na konci roka 1991. Od tohto dátumu sú všetky bývalé republiky ZSSR uvádzané samostatne.
Connantre
Connantre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam chránených území v okrese Hlohovec
Toto je zoznam chránených území v okrese Hlohovec aktuálny k roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Hlohovec.
Lóka
Lóka (-sanskritský kmeň) alebo lókah (-sanskritský nominatív) je v budhizme a hinduizme svet, rovina, rovina existencie.
Mirský zámok
Mirský zámok - hrad (🇧🇪, ) sa nachádza v blízkosti mestečka Mir v dnešnom Bielorusku. Leží v Hrodnianskej oblasti, zhruba juhozápadne od Minska.
Zámok bol postavený ako štvorcová stavba s vežami z červených tehál v rohoch. Piata veža je umiestnená nad padacím mostom. Obranný systém pevnosti je vybudovaný veľmi premyslene. Hradby obsahujú dve rady strieľní a veže umožňovali streľbu z diel. Okolo celého zámku boli vybudované zemné valy s bastiónmi vo všetkých rohoch a celý komplex obklopovala vodná priekopa.
V druhej polovici 18. storočia bol zámok opustený a v napoleonských vojnách utrpel vážne škody. Obnovený a zreštaurovaný bol až koncom 19. storočia.
Do roku 1895 bol zámok vo vlastníctve Radziwillovcov, keď ho Maurice Hohenlohe-Schillingfurst predal grófovi Mikolajovi Swiatopelk-Mirski. Mikolajov syn Michal prestaval zámok podľa plánov architekta Teodora Bursza. Rodina Swiatopelk-Mirski vlastnila zámok až do roku 1939.
Počas 2. svetovej vojny zámok obsadili nemecké okupačné vojská a slúžil aj ako zberný tábor pre miestnu židovskú komunitu pred transportom do likvidačných koncentračných táborov.
Ako unikátna stavba bieloruskej architektúry, ktorá zachytáva stavebný vývoj od gotiky až po barok, bol zámok v roku 2000 zaradený na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
2132 Zhukov
2132 Zhukov je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 3. októbra 1975.
Glenn Curtiss
Glenn Hammond Curtiss (* 21. máj 1878, Hammondsport – † 23. júl 1930, Buffalo) bol americký priekopník letectva, zakladateľ Curtiss Aeroplane and Motor Company, v súčasnosti časti Curtiss-Wright Corporation.
Courceroy
Courceroy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 114 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2133 Franceswright
2133 Franceswright je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Harvard Observatory 20. novembra 1976.
Čierna Hora (Poľsko)
náhľad|Kostol v Čiernej Hore Čierna Hora je dedina na Spiši. Pôvodne obec takmer výlučne osídlená slovenským etnikom (súčasť Uhorska, v rokoch 1939 - 1945 patrila Slovensku), v r. 1945 bola anektovaná Poľskom (dokopy 13 spišských a 12 oravských obcí). Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom.
Peugeot 403
Peugeot 403 je automobil strednej triedy, ktorý v rokoch 1955 až 1966 vyrábala francúzska automobilka Peugeot.
Motor
Peugeot 403 mal v ponuke objemovo väčšiu verziu motora 1290 cm³ Peugeotu 203. Z objemom 1 468 cm³ bol radový štvorvalec poháňaný rozvodom OHV a hemisférické alebo spaľovacie komory s priečnym prietokom, ktoré poskytujú výkon 48 kW/65 koní pri 5 000 otáčkach za minútu a krútiaci moment 102 Nm. Obyčajnou výbavou v tom čase bol termostatom riadený ventilátor motora, ktorý sa pri poklese teploty pod 75 °C vypojí a zase sa zapojí, keď teplota motora dosiahne 84 °C.
Prevodovky
Do Peugeotu 403 sa montovala 4-rýchlostná plne synchronizovaná manuálna prevodovka, ktorá prenášala krútiaci moment na kolesá zadnej nápravy. Jej páka bola časom premiestnená z motorového tunela pod volant.
Karosárske varianty
V televíznom kriminálnom seriáli Columbo, hlavná postava poručík Columbo, ktorého hral Peter Falk, jazdil na verzii Peugeot 403 kabriolet z roku 1959.
Iránci
Pojmom Iránci nezávisle na etnickom pôvode označuje obyvateľov Iránu bez ohľadu na etnickú príslušnosť. Najpočetnejšími národnosťami Bosny a Hercegoviny sú Peržania, Azerbajdžanci, Kurdi.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2001
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2001 boli v poradí 22. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 8.18. septembra 2001 v Ostrave, v Česku, za účasti 12 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Slovinska. Česko organizovalo európsky šampionát mužov prvýkrát, ale v roku 1997 hostilo ženský turnaj, v Brne. Zápasy sa hrali v 2 arénach: ČEZ Aréna a Zimní stadion Ostrava-Poruba. Titul získala, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom titulu z 🇮🇹.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Pohár majstrov 2001. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo.
Stredná odborná škola (Púchov, Terézie Vansovej 1054/45)
Profil školy
Výučba v škole sa realizuje v dvoch strediskách, a to v stredisku č. 1 v budove Inštitútu vzdelávania (pri Continental Matador a.s. Púchov) a v stredisku č. 2 na Kolonke. Škola na svoj vzdelávací proces využíva odborné učebne, vlastné dielne a odborné pracoviská v podnikoch v regióne Púchov a v blízkom okolí, na iných vysokých školách v blízkom regióne, na Slovensku alebo v zahraničí.
Učebné odbory – 3. ročné
Absolventi získajú výučný list, môžu pokračovať v nadstavbovom štúdiu na škole a získajú maturitné vysvedčenie.
Fričkovce
Fričkovce sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Dejiny
Vývoj názvu obce:
Kultúra a zaujímavosti
náhľad|Kostol Sv.Martina vo Fričkovciach
Šport
Futbal - (ŠK Fričkovce)
Školstvo
V obci Fričkovce sa nachádza základná škola a materská škola. Základná škola v obci bola postavená v roku 1903.
MPEG-2
MPEG-2 je skupina štandardizovaných kompresných formátov kódovania audiovizuálnych informácií, ktoré boli definované expertnou pracovnou skupinou MPEG (Motion Picture Experts Group). Je modernejším nástupcom staršej skupiny kompresných formátov MPEG-1. MPEG-2 štandardy môžu byť používané napríklad pri ukladaní audiovizuálnej informácie na DVD, ako aj pri digitálnom televíznom vysielaní (DVB).
Charakteristika
MPEG-2 je často používaný formát digitálneho televízneho signálu, ktorý je vysielaný terestriálnymi, káblovými, a DVB-S TV systémami. Je to tiež formát na ukladanie filmov na DVD a podobné disky. TV stanice, TV receivery, DVD prehrávače, a iné zariadenia tiež spĺňajú tento štandard. MPEG-2 bol vyvinutý Moving Pictures Expert Group (MPEG) v poradí ako druhý zo štandardov a je to medzinárodný štandard (ISO/IEC 13818). Časti 1 a 2 štandardu MPEG-2 boli vyvinuté v spolupráci s ITU-T, a majú svoje príslušné katalógové číslo v ITU-T sérii.
Hoci je MPEG-2 jadrom mnohých DVD formátov, nešpecifikuje ich úplne, ale regionálne inštitúcie môžu upraviť DVD formát podľa svojich potrieb, rozširujúc alebo obmedzujúc tak štandard MPEG-2.
Špecifikácia štandardu MPEG-2
Špecifikácia MPEG-2 štandardu pozostáva z niekoľkých častí:
Systémová sekcia, časť 1, ktorá definuje dva rozdielne kontajnery. Jeden je MPEG-TS, určený na prenoss digitálneho videa a audia cez stratové médium, ako je vysielanie, napr. ATSC a DVB. MPEG-2 systém tiež definuje MPEG-PS, kontajner určený na spoľahlivé média ako optické disky, DVD a SVCD. Štandard MPEG-2/systém je známy ako ISO/IEC 13818-1 a ITU-T Rec. H.222.0.
Video sekcia, časť 2, je podobná predchádzajúcemu MPEG-1 štandardu, ale tiež poskytuje podporu pre prekladané video, t. j. video používané pri analógovom vysielaní. MPEG-2 video nie je optimalizované pre malé dátové toky. Je nevhodný pre dátové toky pod 1 Mbit/s v SDTV rozlíšení. Oproti MPEG-1 je vhodnejší na dátový tok 3 Mbit/s a viac. Všetky štandardy zhodné s MPEG-2 sú schopné prehrávať MPEG-1 video streamy. Štandard MPEG-2/Video je známy ako ISO/IEC 13818-2 a ako ITU-T Rec. H.262. . MPEG-2/Video je s niekoľkými zlepšeniami použiteľné aj na televízny prenos s vysokým rozlíšením HDTV.
Audio sekcia, definovaná ako časť 3 štandardu (MPEG-2 Audio/MPEG-2 Part 3), rozširuje MPEG-1 audio o nižšie dátové toky a vzorkovacie frekvencie. Umožňuje tiež kódovať viac surround kanálov. Táto metóda je spätne kompatibilná, umožňujúc MPEG-1 audio dekodérom dekódovať dva hlavné stereo kanály. V 7. časti MPEG-2 štandardu (MPEG-2 Part 7) je špecifikovaný dosť odlišný, spätne nekompatibilný audio formát. Časť 7 sa nazýva MPEG-2 AAC. Hoci AAC je oveľa efektívnejší ako predchádzajúce MPEG audio formáty, je taktiež oveľa zložitejší, a preto je potrebný výkonnejší hardvér na enkódovanie a dekódovanie. Advanced Audio je definovné v časti 3 MPEG-4 štandardu.
Referencie
MPEG
Contault
Contault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vlajka Južnej Georgie a Južných Sandwichových ostrovov
right|thumb|230px|Vlajka Južnej Georgie a Južných Sandwichových ostrovov
Vlajka Južnej Georgie a Južných Sandwichových ostrovov – používa sa britská modrá služobná vlajka (Blue Ensign) s vlajkovým emblémom týchto ostrovov (nazývaným po anglicky badge), ktorý je umiestnený vo vlajúcej časti.
Vlajka bola schválená v roku 1985, kedy bolo toto teritórium vytvorené. Predtým bolo teritórium súčasťou Falklánd a používala sa tam Falklandská vlajka.
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2005
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2005 boli v poradí 23. Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konali sa v mestách Alžír a Staouéli, v Alžírsku v dňoch od 15.24. augusta 2005, za účasti 12 tímov. Alžírsko bolo organizátorom afrického šampionátu mužov druhýkrát, predtým hostilo turnaj v roku 1995, v Alžíre. 🇦🇴 získala svoj ôsmy titul (štvrtý za sebou), keď vo finále zvíťazila nad 🇸🇳.
Pôvodne sa mal turnaj konať v Pobreží Slonoviny, ktoré však vo februári 2005 odstúpilo. O novú organizáciu mali záujem Alžírsko a Tunisko, z ktorých si neskôr FIBA Africa zvolila Alžírsko.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta 2006, ktoré organizovalo Japonsko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Kvalifikácia
Pozn: Egypt sa z turnaja odhlásil, nahradil ho Mozambik. Chýbajúce družstvá zo zón V a VII nahradili družstvá na druhých miestach zo zón I (Maroko) a IV (Gabon).
DVD
náhľad|Logo náhľad|Spodná strana DVD-R média, na ktorej sú uložené informácie náhľad|DVD+R náhľad|DVD-RAM náhľad|DVD regióny náhľad|Zničené DVD v mikrovlnnej rúre na zabezpečenie nezvratného zničenia citlivých dát
DVD (neoficiálne Digital Versatile Disc alebo Digital Video Disc) je formát digitálneho optického dátového nosiča, ktorý môže obsahovať filmy vo vysokej obrazovej a zvukovej kvalite alebo rozličné iné údaje. Bol vyvinutý a vynájdený spoločnosťami Sony a Philips v roku 1995. Používa sa hlavne na ukladanie digitálneho videa a rôznych digitálnych dát. Disky DVD majú rovnaké rozmery ako kompaktné disky CD, ale dokážu uložiť až šesťkrát viac dát. Disk DVD sa na pohľad podobá kompaktnému disku.
História DVD
V roku 1993 boli vyvinuté dva formáty optických diskov na skladovanie dát. Jeden z nich bol MultiMedia Compact Disc (MMCD), alebo tiež (CDI), pochádzajúci od spoločností Philips a Sony, a druhý bol Super Density Disk (SD), podporovaný firmou Toshiba, Time Warner, Matsushita Electric, Hitachi, Mitsubishi Electric, Pioneer, Thomson a JVC.
Zástupcovia tábora SD (Super Density Disk) oslovili spoločnosť IBM so žiadosťou o radu na používanie súborového systému pre svoj disk a rovnako prišli hľadať podporu pre svoj formát ukladania počítačových dát. Výskumníci z IBM Almaden Research Center, ktorí túto žiadosť dostali, vedeli už o projekte rozvoja MMCD. Poučení z vývoja nákladnej vojny medzi formátmi analógového videozáznamu VHS a Betamax z roku 1980, nechceli opakovať rovnakú chybu. Preto zvolali skupinu odborníkov počítačového priemyslu, vrátane zástupcov z Apple, Microsoft, Sun, Dell a veľa ďalších. Títo zástupcovia boli len technickou pracovnou skupinou (Technical Working Groupe, alebo tiež TWG).
TWG odhlasoval, že budú bojkotovať oba formáty dovtedy, pokým sa oba tábory nezhodnú na jednom finálnom konvergenčnom štandarde. Lou Gerstner, prezident spoločnosti IBM, vyvinul nátlak na vedenie oboch bojujúcich strán až sa napokon počítačové spoločnosti dohodli na jednotnom formáte, ktorý nazvali DVD. Členovia TWG taktiež oslovili Asociáciu optických technológií (Optical Storage Technology Association, alebo tiež OSTA) s možnosťou zavedenia ich ISO-13346 súborového systému (známeho ako Universal Disc Format [UDF]) pre použitie na novom DVD.
Philips a Sony usúdili, že je v ich najlepšom záujme, aby sa zabránilo konkurenčnej vojne prijatím rozdielneho formátu než bol ich Multi Media Compact Disc a dohodli sa na zjednotení týchto formátov. S podporou opozičného tábora SD (Super Density Disc) napokon uvoľnili na trh jediný formát so spoločnou technológiou.
Špecifikácia bola podobná tej od spoločností Toshiba a Matsushita Super Density Disc, s výnimkou dual-layer variantu a EFM Plus modulácie. (MMCD mal pre zápis údajov k dispozícii iba jednu stranu a voliteľné použitie dvojvrstvového zápisu, pričom SD mali k dispozícii iba jednu vrstvu, ale možnosť obojstranného zápisu).
Napokon bola väčšinou presadená EFM Plus modulácia, pretože poskytovala väčšiu odolnosť voči poškodeniu disku, ako sú škrabance či odtlačky prstov. EFM Plus, navrhol Kees Immink, ktorý ho tiež vymyslel. EFM Plus modulácia je však o 6 % menej efektívna než pôvodne používaná technika modulácie od Toshiby. Táto skutočnosť sa napokon odrazila pri konečnej kapacite DVD diskov na 4,7 GB (na rozdiel od pôvodných 5 GB). Výsledkom tejto dohody bola v decembri 1995 prijatá konečná DVD špecifikácia, ktorá mala slúžiť primárne pre filmové nosiče, nosiče počítačového softvéru či hudobných záznamov.
Video DVD formát bol po prvýkrát predstavený spoločnosťou Toshiba v Japonsku v novembri 1996. V Spojených štátoch sa DVD uvoľnilo na trh v marci 1997, v Európe v októbri 1998 a v Austrálii vo februári 1999.
V máji 1997 bolo DVD združenie nahradené DVD Fórom, ktoré je otvorené pre všetky ostatné spoločnosti. Vytvorené DVD špecifikácie a aktualizácie boli uverejnené DVD Fórom, ako takzvané DVD knihy (napr. DVD-ROM book, DVD Book-Audio, DVD-Video books, DVD-R book, DVD-RW book, DVD-RAM book, DVD-AR books, DVD-VR book, atď.).
Niektoré špecifikácie pre mechanické, fyzikálne a optické vlastnosti optických diskov DVD možno stiahnuť ako voľne dostupné normy zo stránok ISO. Tiež, DVD+RW aliancia zverejňuje konkurenčné špecifikácie DVD ako DVD+R, DVD+R DL, DVD+RW alebo DVD+RW DL. Tieto formáty DVD sú aj normy ISO. Niektoré z DVD špecifikácií (napr. pre DVD-Video), nie sú verejne prístupné a možno ich získať iba z DVD Format/Logo Licensing Corporation za poplatok 5 000 dolárov. Každý účastník musí podpísať dohodu o zachovaní niektorých informácií v DVD Knihe, ktoré sú proprietárne a dôverné.
Názov
Oficiálne DVD nikdy nebola definovaná ako skratka a vonkoncom nie ako skratka pre Digital Versatile Disc, alebo Digital Video Disc. DVD je plnohodnotný názov, registrovaný ako ochranná značka. DVD bola pôvodne pracovná skratka ako neoficiálny názov pre digitálne videodisky. Oxford English Dictionary uvádza v poznámke k heslu DVD: že „Spoločnosti uviedli, že oficiálny názov formátu bude jednoducho DVD.“
V roku 1995, v čase dokončenia špecifikácie DVD, boli predložené oficiálne dokumenty pre špecifikáciu, kde bolo uvedené, že ide o Digital Versatile Disc (kvôli možnosti ukladať na disk aj iné, než video údaje). Ale text tlačovej správy oznamujúci dokončenie špecifikácie sa zmieňoval len o „technológii DVD“, bez toho, aby čo i len slovkom spomenul (Digital Versatile Disc) v oficiálnej špecifikácii stojí. O štyri roky neskôr, v roku 1999, DVD Forum na svojich stránkach uviedli, že meno formátu sú jednoducho tri písmená „DVD“ a nič viac a nepredstavujú žiadnu skratku. DVD Forum na svojej stránke v sekcii „DVD Primer“, ponúka odpoveď na otázku: „Čo DVD znamená?“ Uvádza sa tam, že: „Kľúčové slovo je 'univerzálne' (anglicky „versatile“). Teda digitálne 'univerzálne' (viacúčelové) disky, ktoré poskytujú skvelú možnosť ukladania video, audio dát a iné dáta na jednom disku“.
Technické informácie
DVD využíva svetelnú dĺžku 650 nm (pomocou laserovej diódy) na rozdiel od 780 nm použitých pri CD. To umožňuje „leptať“ na povrchu média menšie „jamky“, ktoré sú v porovnaní s CD (0,74 mikrometrov na DVD oproti 1,6 mikrometrov pri CD), a ktoré takto umožňujú zvýšiť kapacitu DVD. V porovnaní s Blu-ray, nástupcom formátu DVD, kde sa používa vlnová dĺžka 405 nm, a jeden dual-layer disk má kapacitu 50 GB.
DVD médiá sú plastové disky, na pohľad rovnaké ako CD médiá. DVD médiá majú priemer a sú  hrubé.
Používateľ môže vytvoriť DVD nosiče typov:
Označenie „+“ (plus) a „–“ (mínus) predstavuje dva rozličné technické štandardy, ktoré sú do určitej miery kompatibilné.
Médium môže byť typu:
Médium umožňuje zápis na jednu alebo obidve strany, v jednej alebo dvoch vrstvách na každú stranu. Od počtu strán a vrstiev závisí kapacita média.
DVD-ROM tabuľka rýchlostí
Rozdiely DVD oproti staršiemu CD:
Rýchlosť mechaniky typu DVD sa udáva ako násobok 1350 kB/s, čo znamená, že mechanika s rýchlosťou 16× umožňuje prenosovú rýchlosť 16 × 1350 = 21600 kB/s (alebo aj 21,09 MB/s).
DVD Video
DVD Video je spôsob uloženia videozáznamu na DVD nosiči. Na kompresiu obrazu sa používa štandard MPEG-2. Na kódovanie zvukovej stopy sa používajú formáty PCM, MPEG-2 audio, Dolby Digital (AC-3) alebo DTS. Na prehrávanie DVD Video médií používateľ potrebuje mechaniku DVD obsahujúcu dekodér MPEG-2 (napr. prehrávač DVD alebo osobný počítač s mechanikou DVD a softvérovým prehrávačom DVD).
Komerčné DVD filmy sú často kódované kombináciou obrazového a zvukového obsahu komprimovaného pomocou štandardu MPEG-2 (často sa používajú viackanálové formáty). Pri DVD filmoch sa stretneme s dátovým tokom od 3 – 10 Mbit/s. Vyšší počet zvukových stôp alebo množstvo dodatočného materiálu (tzv. extra materiál – fotogalérie, film vo verzii Režisérov zostrih, záznamy z natáčania, rozhovory s hercami, a i.) majú často za dôsledok nižšiu bitovú rýchlosť (a tým aj kvalitu obrazu) hlavného filmu kvôli obmedzenej kapacite DVD média.
Pôvodne boli pre DVD Video v krajinách využívajúcich štandard PAL štandardizované zvukové formáty typu PCM a MPEG-2. Napriek nevôli spoločnosti Philips, bolo dňa 5. decembra 1997 pod tlakom verejnosti fórom DVD Forum schválené rozšírenie štandardizovaných zvukových formátov o formát Dolby Digital (AC-3). Pre DVD Video disky bolo použitie formátu Dolby Digital prijaté ako voliteľné a pre prehrávače DVD bola podpora formátu Dolby Digital povinná.
V krajinách, v ktorých sa používa štandard NTSC, musí každý film obsahovať zvukovú stopu aspoň vo formáte PCM alebo Dolby Digital a všetky NTSC prehrávače musia minimálne tieto dva formáty podporovať. Všetky ostatné formáty kódovania zvuku sú voliteľné. Tak sa zabezpečuje kompatibilita DVD Video diskov, ktoré je možné tým pádom prehrať na ľubovoľnom kompatibilnom prehrávači DVD.
DVD Video disk musí povinne obsahovať adresár s názvom VIDEO_TS, v ktorom sú uložené všetky potrebné zložky video obsahu, ako je obraz, zvuk, hlavná ponuka, informácie o kapitolách a titulky (tieto zložky nie sú povinné).
Disky DVD Video zvyčajne ponúkajú aj niekoľko stôp s titulkami v rozličných jazykoch (možno sa stretnúť aj s ich špeciálnou verziou, kedy titulky obsahujú aj informácie o zvukoch pre divákov so sluchovou vadou, napr. výbuch, smiech, rozbíja sa sklo a pod.). Maximálny počet titulkových stôp na jeden video záznam je 32.
Hlavnou (konkurenčnou) výhodou DVD Video diskov oproti kazetám VHS je okrem kvality záznamu aj miesto pre rozličný dodatočný materiál, ktorý sa prikladá k hlavnému filmu, ako napr. dokumentárne záznamy, nepoužitý materiál, komentáre, jednoduché hry alebo krátke klipy.
Coursan-en-Othe
Coursan-en-Othe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 99 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ida Kamińska
Ida Kamińska (* 4. september 1899, Odesa – † 21. máj 1980, New York) bola poľská divadelná a filmová herečka, režisérka židovského pôvodu, jedna z najväčších herečiek v histórii židovskej divadelnej scény. V rokoch 1949 – 1953 riaditeľka Židovského divadla v Lodži, v rokoch 1953 – 1955 Židovského divadla vo Vroclave a následne v rokoch 1955 – 1968 Židovského divadla vo Varšave.
Bola prvou herečkou socialistického bloku nominovanou na Oscara. Nomináciu za najlepšiu ženskú úlohu dostala v roku 1967 za úlohu majiteľky obchodu v česko-slovenskom filme Obchod na korze.
Roky 1899 – 1939
Ida Kamińska bola dcérou herečky Ester Rachel Kamińskej, nazývanej matkou židovského divadla, a Abrahama Izaaka Kamińského, je tiež sestrou Reginy Kamińskej. Narodila sa 4. septembra 1899 v hoteli Teatraľnaja Gostinica v Odese, kde práve v tom čase hosťovali na vystúpení jej rodičia. V roku 1904 stála prvýkrát na doskách divadla Jardin deHiwer vo Varšave, stvárňujúc úlohu Sionky v diele Matka od Pińského.
V roku 1916 skončila gymnázium a po prvý raz debutovala na scéne Teatru Żydowskiego – Židovského divadla vo Varšave, ktorý založili jej rodičia v roku 1913 v rotunde na Dynasach na ulici Oboźnej 1 – 3. Viac ako dva roky hrala hlavne v operetných predstaveniach. Po smrti otca v roku 1918 vycestovala matka na vystúpenia na Ukrajinu, odkiaľ sa vrátila v roku 1921. Odvtedy hrala v Teatrze Centralnym (Hlavnom divadle) v Leszne, riadenom Ester Rachel Kamińskou, a taktiež hosťovala v Trupie Wileńskiej (Vilniuskom súbore).
Druhá svetová vojna
Po vypuknutí druhej svetovej vojny boli 6. septembra 1939 jej byt aj divadlo zbombardované a sama sa zdržiavala v kryte vedno s rodinou a skupinkou priateľov, okrem iných aj s Adolfom Rosnerom. Nezostalo jej nič, okrem dvoch kožuchov a prsteňa.
Po dvoch týždňoch sa v kryte Rosner zasnúbil s dcérou Idy Kamińskej – Ruth. Mama dala dcére svoj prsteň a dve konzervy sardiniek, ktoré našla v ruinách. Po opustení krytu istý čas spolu s rodinou bývala u známych. Jedného dňa sa objavila novinárka, pani Słapak, s odporúčaním, aby okamžite vycestovali, pretože Ida Kamińska je na listine režisérov protihitlerovských diel a je určená na likvidáciu.
Kamińska zakrátko s vlnou obyvateľov opustila Varšavu a došla do Ľvova, kde ju komunistická vláda poverila riadením Štátneho židovského divadla. Po nemeckej agresii na Sovietsky zväz v júni 1941 vycestovala do Rovna a následne cez Charkov a Baku do Frunze, hlavného mesta Kirgizska. Tam zorganizovala súbor a viac ako dva roky uvádzala diela v miestnej filharmónii a taktiež v iných miestach sovietskych republík. V tom čase porodila syna Wiktora, ktorého otcom bol Marian Melman, jej druhý muž. V rokoch 1944 – 1946 Kamińska pracovala v moskovskom rozhlase v poľskom a cudzojazyčnom vysielaní.