cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nahuatl
Dejiny
Aztéckym jazykom sa v strednom Mexiku hovorí zrejme už od 7. storočia. Aztécke písmo, ktorým Aztékovia zapisovali svoj jazyk, siaha do 14. storočia. Ide o piktografické písmo s prvkami hieroglyfiky. V Aztéckej ríši (14. - 16. storočie) sa s vojenskými úspechmi šírila aztécka kultúra a s ňou aj aztéčtina ďaleko mimo stredného Mexika. Roku 1521 ríšu dobyli Španieli, preto sa od 16. storočia používa latinka na základe dobovej španielskej grafiky. Dnes sa nahuatl používa napr. na základných školách, vydávajú sa v ňom učebnice, najmä literatúra na čítanie - čítanky, zborníky folklóru a pod.
V aztéčtine možno z lexikálnej stránky pozorovať vplyv španielčiny. Zo štylistickej stránky treba dodať, že v klasickej fáze sa rozlišovala tzv. tecpillatolli (reč vyšších vrstiev) od tzv. macehuallatolli (reč nižších vrstiev).
Fonológia
Klasický nahuatl má nasledujúce hlásky:
Príznačné sú pre tento jazyk afrikáty (, a najmä ) a taktiež ráz. Prízvuk je dynamický, obyčajne na predposlednej slabike.
Ortografia
V súčasnosti existuje viacero rôznych spôsobov, ako zapisovať jednotlivé hlásky jazyka. Pre aztéčtinu boli vytvorené rôzne ortografie a medzi tie najvýznamnejšie patrí pravopis, ktorý spolu s gramatikou zostavil taliansky jezuita Horacio Carochi (1586 – 1666). Neskôr bol tento pravopis upravený (J. Richard Andrews, Frances Karttunen, Michel Launey) a dnes sa používa napr. v aztéckej jazykovej verzii Wikipédie; jednotlivým hláskam jazyka nahuatl sú priradené grafémy alebo digramy podľa nasledujúcej tabuľky:
Z tabuľky vyplýva, že niektoré spoluhlásky sa píšu dvojako, čo možno vysvetliť týmito pravidlami:
Ďalšie ortografie
Okrem hore uvedeného pravopisu existujú aj ďalšie, odlišujúce sa použitím iných písmen pre jednotlivé hlásky:
Gramatika
Najnápadnejšou črtou podstatného mena je určitý člen -tli, archaickejší -in (napr. michtli, michin - ryba); pred samohláskou sa redukuje na -tl (napr. atl - voda); po spoluhláske l sa mení na -li (napr. calli - dom). Nie všetky substantíva majú člen. Množné číslo sa tvorí rozličnými spôsobmi: reduplikáciou prvej slabiky (napr. coatl - had; cocoa - hady), vynechaním koncového -tl a glotalizáciou poslednej slabiky (napr. cihuatl - žena; cihua - ženy), najčastejšie však koncovkami -me, -tin, -que (napr. tepetl - hora; tepeme - hory). Niekedy sa kombinuje viacero prostriedkov. Substantíva možno modifikovať rozličnými odvodzovacími sufixmi. Za základný tvar slovesa sa pokladá 3. osoba prítomného času. Osobnými ukazovateľmi sú prefixy ni-, ti-, 0-, ti-, an-, 0-. Najnápadnejšou črtou aztéckeho slovesa (klasického nahuatlu) bola inkorporácia, t. j. vkladanie menného objektu medzi prefix osoby a čísla a slovesný tvar; ak nebol pri tranzitívnom slovese objekt vyjadrený, pridávala sa za agentívny prefix predpona te-, pokiaľ išlo o osobu, alebo tla-, pokiaľ išlo o vec; napr. nitenotza - volám niekoho; nitlacua - niečo jem. Centrom vetnej štruktúry v jazyku nahuatl bolo sloveso; subjekt a objekt mohol byť vyjadrený inflexionálnymi prefixmi alebo inkorporovanými nominálnymi kmeňmi.
Z typologickej stránky je nahuatl modelovým príkladom jazyka Nového sveta. Aglutinujúcu štruktúru dopĺňajú exponenty polysyntetizmu. To viedlo niektorých autorov k tomu, že charakterizovali nahuatl ako inkorporujúci jazyk.
Novion-Porcien
Novion-Porcien môže byť:
NGC 4550
NGC 4550 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
312 Pierretta
312 Pierretta je planétka v hlavnom páse planétok.
Marketing
Marketing je identifikácia, zabezpečovanie, predpokladanie alebo ovplyvňovanie dopytu po tovaroch a službách. Marketing závisí od reklamy a trhu.
Marketing je metóda, ktorou sa riadi proces plánovitej realizácie nápadov na trhu. Konečným sudcom, ktorý rozhoduje o kvalite nápadu, je trh. Zisk z predaja je odmenou, ale hlavne meradlom úspešnosti podnikania.
Vznik marketingu podmienilo úsilie minimalizovať riziko, ktoré vzniká pri vstupe na trh, a maximalizovať zisk pri realizácii zhmotneného nápadu.
Marketing je súčasťou podnikateľskej činnosti podniku.
2489 Suvorov
2489 Suvorov je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 11. júla 1975.
Juniville
Juniville môže byť:
LG G4
náhľad|LG G4
LG G4 je androidový smartfón od juhokórejskej spoločnosti LG Electronics. Predstavený bol 28. apríla 2015 a prvýkrát uvedený v Južnej Kórei 29. apríla 2015. Je to nástupca modelu LG G3 z roku 2014. Zdedil dizajnové prvky po G3, ako tenké okraje obrazovky, názov na spodu od obrazovky, veľkosť displeja a rozlíšenie a prvky ovládania hlasitosti na zadnej strane. Je to prvý smartfón, ktorý používa systém na čipe Qualcomm Snapdragon 808 a používa fotoaparát s clonou f/1.8.
Hardvér
Dizajn je podobný ako G3. Sú dostupné rôzne možnosti krytov, vrátane štandardných plastových s diamantovým vzorom a kryty pokryté kožou, zošitou v strede. K dispozícii je šesť farebných druhov kože. G4 má 5,5-palcový (140 mm), quad HD "Quantum IPS" 1440p LCD, ktorý podľa LG poskytuje lepší kontrast, vernosť podania farieb a energetickú efektívnosť. G4 používa šesťjadrový procesor Snapdragon 808 s 3 GB RAM, pozostávajúci zo štyroch nízkoenergetických jadier Cortex-A53 a dvoch jadier Cortex-A57.
Saint-Léger-sous-Brienne
Saint-Léger-sous-Brienne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
LG G4
Softvér
G4 sa dodáva s operačným systémom Android 5.1 "Lollipop" s vlastným softvérom LG UX 4.0.
Saint-Léger-sous-Brienne
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
LG G4
Softvér
Aplikácia fotoaparátu zahŕňa pokročilé ručné ovládanie na ovládanie zaostrenia, rýchlosti uzávierky, ISO a vyváženia bielej a používatelia môžu kedykoľvek priamo vytvoriť fotku dvojitým stlačením tlačidiel ovládania hlasitosti pod šošovkou fotoaparátu. LG pridáva podporu ukladania obrázkov do formátu RAW okrem JPEG.
Saint-Léger-sous-Brienne
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Euroškolák
Euro školák bol edukatívny bilingválny mesačník pre deti a mládež od 5 do 15 rokov v slovenskom a českom jazyku. Vydávala ho nebanková pôžičková spoločnosť PLENKALL a.s. Prvé vydanie vyšlo v septembri 2007 a posledné v septembri 2008. Distribúcia začala na slovenské a české základné školy. Súčasne sa dostal aj do voľného predaja na území Slovenska a Česka.
Obsah
Časopis bol obsahovo zameraný na zlepšenie komunikácie v slovenskom a českom jazyku. Obsah je prispôsobený učebným osnovám a zaoberá sa témami, ako sú vybrané slová, logopédia, logické úlohy, kaligrami, novinky zo sveta techniky, a mnoho ďalších tém.
Fedor Jesenský (bankár)
thumb|Hrob na [[Národný cintorín|Národnom cintoríne v Martine]]
Fedor Jesenský - Jeszenszky-Gasparovje (* 22. apríl 1877, Martin - † 24. september 1958, Martin) bol slovenský prekladateľ, národovec a bankár. Pseudonym: Oľgin.
Životopis
Narodil sa v Turčianskom Svätom Martine ako potomok šľachtického rodu Jesenský s predikátom z Horného Jasena. Jeho otec, Ján Jesenský-Gašparé, bol advokátom a významným činiteľom slovenského národného hnutia a spoluorganizátorom akcií celonárodného významu (Memorandum národa slovenského, Matica slovenská a pod.). Ľudovú školu navštevoval v Martine, 1887-1888 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1888-1889 v Rimavskej Sobote, 1889-1893 v Kežmarku, 1893-1897 na Čs. obchodnej akadémii v Prahe. Od 1897 úradník, 1920- 1928 riaditeľ Tatra banky v Martine, od 1929 riaditeľ a spoluredaktor časopisu Živena, zakladateľ a redaktor Kníh Živeny, 1934 zakladateľ a vedúci Vydavateľského družstva v Martine. Člen Slovenskej národnej strany. Preklady z ruskej klasiky publikoval knižne a časopisecky, podporoval nimi realistické vývinové tendencie v slovenskej literatúre. Zostavovateľ prehľadu peňažných a priemyselných ústavov na Slovensku, publikoval články v slovenskej tlači, 1911-1920 redigoval v Martine mesačník Slovenský peňažník. Aktivista slovenských študenských spolkov, spočiatku sa orientoval na hlasizmus, 1918 signatár Martinskej deklarácie, od 1918 tajomník Slovenskej národnej strany. Funkcionár spolku Živena, člen Matice slovenskej (MS) a Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS).
Detroit Vipers
Detroit Vipers bol hokejový klub, ktorý pôsobil v rokoch 1994 až 2001 v International Hockey League. Vipers boli pôvodne Salt Lake Golden Eagles. V roku 1994 kúpili Palace Sports and Entertainment licenciu a v roku 1994 premiestnili klub do Detroitu. Sponzorské dohody s Chrysler Corporation viedli k názvu klubu Vipers, ktorý pochádza od názvu automobilu Dodge Viper.
Bratislavský poludník
Bratislavský poludník (iné názvy: Bratislavský meridián, Prešporský poludník, Prešporský meridián; v origináli ) bol poludník, ktorý ustanovil Samuel Mikovíni zrejme v roku 1733 ako nultý (počiatočný, bázický ) poludník pre svoje kartografické diela, nakoľko v tom čase ešte neexistoval všeobecný konsenzus na univerzálnom nultom poludníku (dnes používaný greenwichský poludník bol za univerzálny ustanovený až v roku 1854 ) a rôzni kartografi používali vlastné nulté poludníky (parížsky, berlínsky, viedenský, petrohradský a i.). Východiskovým bodom A pre Bratislavský poludník bola severovýchodná veža Bratislavského hradu. Poludník prechádzal približne 17° 06′ východnej geografickej dĺžky.
Detroit Vipers
V roku 1997 tu odohral 1 zápas Gordie Howe, čím sa stal jediný profesionálny hokejista NHL, ktorý nastúpil počas šiestich dekád.
Bratislavský poludník
Historický kontext
Samuel Mikovíni sa vyučil medirytectvu u Johanna Georga Puschera v slobodnom ríšskom meste Norimbergu a následne študoval matematiku na Univerzite v Altforfe (Universität Altdorf) v Norimbergu a geodéziu na Univerzite v Jene v Durínsku. 5. decembra 1726 sa oficiálne stal inžinierom, resp. geodetom Bratislavskej stolice (Comitatis Posoniensis Mathematicus, resp. Comitatis Posoniensis Geometrus), pričom v Bratislave pôsobil do leta 1735.
Uhlovú vzdialenosť od Bratislavského poludníka k iným vtedy používaným nultým poludníkom S. Mikovíni určil nasledovne:
Mikovíni v liste Theophilovi Siegfriedovi Bayerovi, členovi Petrohradskej akadémie vied (PAV), napísanom 10. marca 1732 navrhol „začleniť astronomické pozorovania pod spoločný vedecký výskum viacerých spoločností“. O Mikovíniho návrhu sa zmieňuje aj M. Bel v liste Christianovi Goldbachovi, členovi PAV, taktiež datovanom 10. marca 1732. „Domnieva sa totiž“, napísal Bel, „že keby sa naraz a podľa rovnakých zásad pozorovali tie isté fázy planét a zatmenie Slnka i Mesiaca v Bratislave, Norimbergu, Paríži, Londýne a vo Vašej hvezdárni, dalo by sa vykonať mnoho znamenitého“. Výsledkom takejto medzinárodnej spolupráce mala byť zrejme aj dohoda o ustanovení univerzálneho nultého poludníka, ako to predpokladá Mikovíniho Monitio. Možno tiež predpokladať, že Mikovíni svoj návrh adresoval aj ostatným európskym akadémiám vied.
Pomník
náhľad|Pomník s pamätnou tabuľou a vyznačením Bratislavského poludníka osadený na [[Dvořákovo nábrežie|Dvořákovom nábreží v Bratislave. Stav v roku 2010.]] V roku 1997 sa geodéti Milan Hájek, Ján Melicher a Július Bartaloš pokúsili v teréne vytýčiť Bratislavský poludník. Následne konzultovali výber vhodného miesta na nábreží Dunaja na osadenia pomníka s Mestským ústavom ochrany pamiatok v Bratislave. Začiatkom roka 2002 vyhotovili ideový návrh pamätníka a textu pamätnej tabule, ktorý bol po schválení vedením Stavebnej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave (SF STU) doplnený Katedrou architektúry SF STU a následne realizovaný v spolupráci s magistrátom mesta. Pomník, ktorý umelecky stvárnil Andrej Baník, bol osadený vedľa chodníka na ľavej strane Dunaja, 300 m od Nového mosta, smerom k vtedajšiemu Parku kultúry a oddychu. Lišta z ušľachtilého kovu označuje pravdepodobný priebeh Bratislavského poludníka a pamätná tabuľa nesie nápis (lomka označuje zalomenie riadka):
Šmuel Josef Agnon
Šmuel Josef Agnon, vlastným menom Šmuel Josef Czaczkes (Čačkes; * 17. júl 1888, Bučač, Rakúsko-Uhorsko – † 17. február 1970, Tel Aviv, Izrael) bol novohebrejský spisovateľ pôvodom z rakúsko-uhorskej korunnej krajiny Halič, čerpal zo starých hebrejských tradícií (Krivé sa stalo rovným, Svadobný obrad).
Bratislavský poludník
Pomník
Pomník bol slávnostne odhalený rektorom STU Ľudovítom Molnárom a primátorom mesta Jozefom Moravčíkom 12. septembra 2002, pri príležitosti 240. výročia založenia vysokého technického školstva na Slovensku a 65. výročia založenia STU.
Šmuel Josef Agnon
V roku 1966 mu bola spolu s Nelly Sachsovou udelená Nobelova cena za literatúru.
Miloslavov
Miloslavov je obec na Slovensku v okrese Senec v Bratislavskom kraji.
Polohopis
Obec Miloslavov je situovaná na juhozápadnom Slovensku v Podunajskej nížine 20 km juhovýchodne od Bratislavy. Skladá sa z dvoch miestnych častí – Alžbetin Dvor a Miloslavov, ktoré sú od seba vzdialené zhruba 2 km. S hlavným mestom Bratislava má vlakové a autobusové spojenie. Leží v nadmorskej výške 127 m. Veľkosť katastra patriaceho obci je 1019,44 ha. Prevažná časť územia je tvorená poľnohospodársky využívanou pôdou, pričom k obci prilieha aj lužný les o výmere 27 ha. Na území obce sa rozkladá vodná plocha – štrkovisko – o výmere 67,45 ha.
Obyvateľstvo
K 21.07.2017 mala obec 2 597 obyvateľov.
Podľa posledného sčítania obyvateľstva 2011 (1 780 obyvateľov) predstavovala národnostná skladba 89,3% obyvateľov slovenskej národnosti, 2,6% maďarskej, 0,7% českej a 7,4% obyvateľov inej národnosti. Obec ponímala 568 rodinných domov, 693 obývaných bytov.
V posledných rokoch obec prežíva búrlivý rozmach, ktorý súvisí s výhodnou polohou vzhľadom k hlavnému mestu, dobrými dopravnými prepojeniami, kompletnou technickou infraštruktúrou a pokojným, kultivovaným životným prostredím.
Symboly obce
Podľa Heraldického registra Slovenskej republiky má obec tieto symboly prijaté 20. februára 1997.
Feromolybdén
Feromolybdén je ferozliatina obsahujúca min. 60 % molybdénu, max. 1 % kremíka, max. 0,5 % medi.
Miloslavov
Príroda
Chotár obce leží v Podunajskej nížine v západnej časti Žitného ostrova v nadmorskej výške 125128 m. Mierne zvlnený odlesnený rovinný chotár tvoria treťohorné uloženiny, íly, štrky a piesky s mocnými vrstvami štvrtohorných uloženín Dunaja. Má černozemné pôdy. Územie patrí k relatívne suchej a najteplejšej časti Slovenska. Priemerná ročná teplota 9,8°C a priemerný počet letných dní v roku s teplotou 25°C je viac ako 60. Priemerné množstvo ročných zrážok je cca 600 mm. Obec patrí k najveternejšiemu územiu slovenských nížin, bezveterných dní do roka je 2044. V časti Miloslavov je jazero po vyťaženej štrkovej jame. Bohaté sú zásoby podzemnej vody. Hladina podzemných vôd sa zvýšila po vybudovaní vodného diela Gabčíkovo. Na námestí v časti Miloslavov je prírodný obecný park vysadený a založený tunajšími obyvateľmi r. 1934, keď tu boli vysadené lipy. Obecný park je aj v časti Alžbetin Dvor. Lesíky na svojom hubickom veľkostatku dal vysadiť barón rytier Rezső Wiener-Welten, vášnivý poľovník a chovateľ koní. Túto záľubu po ňom zdedil aj jeho syn Rudolf. Takýto borovicový lesík z konca 19. storočia sa zachoval pri ceste medzi Alžbetiným Dvorom a Miloslavou. Lesík bol vysadený aj pri osade Németšok, časť dnešného Hviezdoslavova a oba spojené alejou. Osadníci si v chotári zakladali aj vinice, ovocné sady a zaviedli pestovanie chmeľa.
Dejiny
Na území dnešnej obce Miloslavov historicky existovali pôvodne dve osady – Alžbetin majer a Annin majer, ktorých vznik nie je možné presne časovo vymedziť. Územie bolo kráľovským majetkom a patrilo k Bratislavskému hradu. Podstatne starším osídlením je Alžbetin majer, založený najneskôr v 13. storočí pri románskom kostole sv. Alžbety. V listine z r. 1244 sa píše, že kráľ Bela IV. (12351270) daroval toto územie dvorníkom alebo sluhom Alžbety Uhorskej Wollgangovi a Davidovi. Po jej smrti jej brat Belo IV. nariadil, aby na svojom darovanom majetku postavili kostol na počesť sv. Alžbety.
V staršej literatúre sa spomína, že tu sídlila fara už v roku 1283. V súpise cirkevných desiatkov z rokov 13321337 sa kostol i lokalita nazýva "Svätá Alžbeta, kostol sv. Alžbety v poli". Fara i kostol sa opäť spomína v listine z roku 1399. Niekedy po tomto roku sa majetok, teda i kostol, dostal do vlastníctva benediktínskeho opátstva sv. Martina na Panónskom vrchu. Roku 1521 sa lokalita spomína znova, ale už len ako majetok, majer, ktorý opátstvo predávalo kláštoru Pavlínov v Marianke.
Koncom 16. a začiatkom 17. storočia postihla obyvateľstvo hornej časti Žitného ostrova epidemická choroba, ktorá bola príčinou vymretia značného počtu obyvateľstva Žitného ostrova a spustnutia viacerých dedín a osád. V kanonickej vizitácii z roku 1634 sa už Alžbetin Dvor uvádza len ako samota, kde bolo vidieť len zrúcaniny. Ani kostol neobišiel o nič lepšie. Avšak ostrihomský arcibiskup Juraj Szelepcsenyi-Pohronec, významný podporovateľ umenia a staviteľstva, sa postaral aj o obnovu tohto kostola. Počas rokov 16661679 dal na pôvodných základoch postaviť novú stavbu i nový oltár. Osada sa však obnovovala veľmi pomaly.
V roku 1781 mala osada len 17 obyvateľov – z časti Slovákov a z časti Maďarov. Alžbetin Dvor potom prešiel rukami viacerých zemepánov, ktorí premenili kostol na sýpku už pred rokom 1846. Aby nepripomínal kostol, dali zrúcať aj vežu.
Roku 1921 patrili osady Annin Dvor a Alžbetin Dvor rytierovi Rudolfovi Wiener-Waltenovi. Po parcelácii jeho veľkostatku sa tam usadilo 76 rodín – českých rodín z Volyne (dnešná Ukrajina) a slovenských rodín z Juhoslávie a Maďarska.
Kolónia Miloslava (tento názov sa používal až do roku 1933) zaberala dvor Annamajor a časť dvora Erzsébetmajor. Annamajor a Erzsébetmajor patrili do veľkostatku Béke-Gomba vlastníka Rudolfa Wiener-Weltena a veľkostatku Fél-Majorháza vlastníka Ľudovíta Strassera. Kolónia zaberala časť katastrálnych území obcí Štvrtok na Ostrove, Mischdorf (Nové Košariská), Tartschendorf (Nová Lipnica) a Fél (Tomášov).
V roku 1930 sa tieto dve kolónie rozhodli osamostatniť od materskej obce Štvrtok na Ostrove a na návrh kolonistov boli zjednotené pod spoločným názvom Miloslava, s miestnou časťou Alžbetin Dvor a miestnou časťou Miloslavov. V roku 1933 štátny pozemkový úrad so sídlom v Prahe zmenil názov z Miloslava na Miloslavov. Od roku 1936 začala obec rozhodovať o svojom osude sama.
Ladislav Jesenský
Životopis
Študoval v Kežmarku a v Prešove. Učiteľ v Pešti, od 1837 evanjelický farár v Kunovej Teplici, Níreďháze a inde. Člen Slovenskej spoločnosti v Prešove a tajného spolku Vzájomnosť. Autor vlasteneckých a ľúbostných veršov a slovenských a maďarských príležitostných kázní. Postupne podliehal maďarizácii, najmä ako redaktor prouhorského časopisu Priateľ ľudu.
Verneřice
Verneřice je mesto v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 120 obyvateľov, z toho 578 mužov a 542 žien, pričom priemerný vek v meste bol 39,3 roka (muži 37,7 roka, ženy 41,0 roka).
NGC 4551
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Francis Brockton
Francis Brockton bol inžinier na palube britskej lode HMS Plumper pod velením kapitána Georga Henryho Richardsa, keď v roku 1859 objavil uhoľnú žilu v oblasti dnešného mesta Vancouver. Po tomto objave, ktorý kapitán Richards nahlásil guvernérovi Jamesovi Douglasovi, Richards pomenoval miesto nálezu Coal Harbour – Uhoľný prístav a pomenoval Brockton Point, východnú časť dnešného Stanley Parku vo Vancouveri podľa Francisa Brocktona.
Hokejová bitka v Piešťanoch 1987
Hokejová bitka v Piešťanoch 1987 je nechválne známa hromadná bitka medzi medzi juniorskými hokejistami Kanady a Sovietskeho Zväzu počas záverečného zápasu Majstrovstiev sveta juniorov v ľadovom hokeji 1987 v Piešťanoch. Výsledkom incidentu bolo vylúčenie oboch tímov z turnaja. Zatiaľ čo Sovieti boli už boli mimo medailovej pozície, Kanada stratila šancu hrať o zlatú medailu. Šarvátka utkvela v pamäti hlavne aj preto, že rozhodcovia v zúfalom pokuse ukončiť 20-minútovú bitku nechali v hale vypnúť osvetlenie. Veľká časť viny bola pripisovaná nórskemu rozhodcovi Hansovi Rønningovi, ktorý bol na zápas nominovaný skôr kvôli predpokladanej neutralite, než kvôli rozhodcovským schopnostiam.
Po incidente Medzinárodná hokejová federácia (IIHF) suspendovala dotyčných hráčov na 18 mesiacov a trénerov na tri roky. Hráčom bol trest neskôr po odvolaní zmiernený na šesť mesiacov. To umožnilo viacerým hráčov z oboch tímov vrátiť sa o rok neskôr na Majstrovstvá sveta juniorov v ľadovom hokej 1988 v Moskve, kde Kanada zvíťazila a Sovieti získali striebro.
Šarvátka zvýšila v Kanade prestíž juniorských majstrovstiev sveta v hokeji, čím je tento turnaj v súčasnosti v prvej desiatke rebríčka najsledovanejších športových podujatí roka. Analytikovi kanadskej televízie CBC Donovi Cherrymu jeho ohnivý patriotizmus v pozápasovom komentári priniesol medzi kanadskými fanúšikmi prudký nárast popularity. Viacerí hráči z tohoto zápasu hrali neskôr v NHL, medzi inými Brendan Shanahan, Theoren Fleury, Sergej Fiodorov a Alexandr Mogiľnyj.
Chaumont-Porcien
Chaumont-Porcien môže byť
Fallen (Evanescence)
Fallen je debutový album americkej rockovej skupiny Evanescence. Bol vydaný 4. marca 2003 cez vydavateľstvo Wind-up Records. Album bol nahraný vo viacerých nahrávacích štúdiách, vrátane Conway Recording Studios v Hollywoode. Dodnes je komerčne najúspešnejším albumom skupiny, s predajom viac ako 7 miliónov kópií v USA a viac ako 17 miliónmi kópií po celom svete. Debutoval na 7. mieste v rebríčku Billboard 200 s predajom viac ako 141 000 kópií v prvom týždni, nakoniec dosiahol 3. miesto v júni 2003. Album dosiahol 1. miesta v rebríčkoch vo viac ako desiatich krajinách po celom svete. Bol certifikovaný sedemkrát na platinu prostredníctvom Recording Industry Association of America (RIAA) a celosvetovo získal viacnásobné certifikácie.
Z albumu boli vydané štyri single: „Bring Me to Life“, „My Immortal“, „Going Under“ a „Everybody’s Fool“. Single „Bring Me to Life“ a „My Immortal“ dosiahli vrchol rebríčkov vo viac ako desiatich krajinách, vrátane Austrálie, Spojeného kráľovstva a USA. Album vyniesol skupine päť nominácií na Grammy Awards 2004: Album roka, Najlepší rockový album, Najlepšia rocková pieseň, Najlepší hardrockový výkon a Najlepší nováčik, pričom vyhrali v kategóriách Najlepší nováčik a Najlepší hardrockový výkon.
Zostava a personál
Zoznam personálu je prevzatý z Allmusic, a poznámok albumu Fallen.
2490 Bussolini
2490 Bussolini je planétka s priemerom 13 km, ktorú objavil Felix Aguilar Observatory 3. januára 1976.
Žofia Chotková
náhľad|Auto, v ktorom sa viezli manželia v čase spáchania atentátu náhľad|Žofia Chotková a [[František Ferdinand d’Este s rodinou.]]
Grófka Žofia Mária Jozefina Albína Chotková od roku 1909 vojvodkyňa z Hohenbergu (* 1. marec 1868, Stuttgart – † 28. jún 1914, Sarajevo zavraždená) bola manželka následníka trónu arcivojvodu Františka Ferdinanda, česká šľachtičná, ktorá pochádzala zo starého šľachtického rodu Chotkovcov.
Jej otcom bol gróf Bohuslav Chotek z Chotkova a Vojnína, rakúsko-uhorský vyslanec na württemberskom dvore a matkou Vilhelmina, grófka Kinska. Žofia bola piatym dieťaťom svojich rodičov.
Život Žofie bol poznamenaný častými zmenami bydliska, keďže jej otec bol v diplomatických službách rakúskej monarchie. Žila v Stuttgarte, Petrohrade, Madride, Bruseli a v tiež v Prahe, keďže rodina Chotekovcov bola jednou z významných českých šľachtických rodov.
Keď mala Žofia osemnásť rokov zomrela jej matka. Potom ako sa jej povydávali staršie sestry, zostala žiť so svojím otcom a mladšími sestrami v Drážďanoch. No čoskoro aj ona musela opustiť teplo rodinného krbu. V roku 1888 ju cisár povolal za dvornú dámu arcivojvodkyne Izabely manželky rakúskeho arcivojvodu Friedricha, ktorý bol tiež vojvodom Tešínskym. Dvadsaťročná Žofia bola na dvornú dámu primladá. Post dvornej dámy sa často pokladal za „konečnú stanicu“ dám, ktoré sa nemohli vydať. V Žofiinom prípade to istotne neplatilo. Bola pekná a mimoriadne múdra, okrem toho veselá, vtipná a mala všestranné záujmy. Jej rodina však žila v ťažkých finančných pomeroch a ona im mohla uniknúť iba tak, že prijala zamestnanie.
Ale všetko sa čoskoro zmenilo. Žofia sa zaľúbila do muža, ktorý bol stavom vysoko vysoko nad ňou. Bol to rakúsky arcivojvoda, budúci následník trónu tridsaťročný František Ferdinand d’Este. Príbeh tejto lásky je naozaj dojímavý, plný tajných stretnutí, bojov za spoločné šťastie, krásneho manželstva i tragickej smrti.
Samozrejme od rakúskeho následníka trónu sa očakávalo že si zoberie za manželku nejakú princeznú, najlepšie z vládnuceho rodu, v žiadnom prípade sa nepripúšťalo, aby sa oženil s obyčajnou grófkou, ktorá hoci pochádzala z významnej rodiny bola predsa len obyčajnou grófkou. Ale láska si nevyberá, a mladý František Ferdinand sa do Žofie veľmi zaľúbil a obidvaja sa rozhodli o svoju lásku bojovať. Tento boj vôbec nebol ľahký, stál proti ním skoro celý cisársky dvor na čele s cisárom Františkom Jozefom I. a dokonca aj krásna Sissi bola proti tomuto zväzku. No asi najväčší odporca tohto vzťahu bola samotná arcivojvodkyňa Izabela, u ktorej Žofia pracovala. Hlavne preto, že vypočítavá arcivojvodkyňa chcela, aby si následník trónu zobral práve jednu z jej dcér. Jedinú podporu dostali od arcivojvodkyne Márie Terézie, Františkovej macochy a od jeho dvoch nevlastných sestier.
No mladí zaľúbenci sa nevzdávali a boli takí presvedčení, že po všetkých nepríjemných naťahovačkach cisár nakoniec svadbu povolil s podmienkou, že Žofia sa nikdy nestane cisárovnou a ich spoločné deti nebudú mať žiaden nárok na trón a dokonca ani na titul arcivojvoda. Žofia dostala titul kňažnej Hohenberg, a ich spoločné deti mali dediť tento titul. Ale im to vôbec neprekážalo, hlavne že mohli byť konečne spolu. A tak sa 1. júla 1900 konala svadba. Samozrejme jediné zástupkyne habsburského rodu na tejto svadbe boli len jeho milovaná macocha a nevlastné sestry. Jeho bratia sa obávali, že prítomnosťou na svadbe by vyprovokovali cisárov hnev.
Manželia žili svojim životom, keďže pre celú habsburskú famíliu sa tento sobáš nedal ospravedlniť. Večné ohováranie a intrigy ich dosť trápili. Ale horšie ako rodinné odmietanie bolo to ako k manželskému páru pristupovali na oficiálnej úrovni. František Ferdinand a Žofia si časom uvedomili, čo znamená viesť morganatické manželstvo. Napríklad aj obyčajná návšteva divadla sa stávala fraškou. Bolo vylúčené, aby sedeli vedľa seba. A tak musela chodiť na predstavenia v spoločnosti nejakého svojho príbuzného.
Z tohto manželstva sa narodili tri deti: Sofia Mária (1901 – 1990), Maximilian Karol (1902 – 1962) a Ernest Alfonz 1904 – 1954.
Všetko však skončilo tragicky. V roku 1914 cestovali manželia do Sarajeva na reprezentatívnu návštevu. 28. júna 1914, keď sedeli v aute na ceste k radnici bol na nich spáchaný atentát. Atentátnik Gavrilo Princip zasiahol najprv arcivojvodu a hneď nato aj jeho manželku Žofiu.
Potomkovia
Zo šťastného, často ako romanticky označovaného manželstva Františka Ferdinanda a Žofie sa narodili štyria potomkovia:
Luxémont-et-Villotte
Luxémont-et-Villotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Česko-slovenská hokejová liga 1985/1986
Hokejová sezóna 1985/1986 bola 43. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá sa hrala pod názvom I.liga. Štartovalo v nej 12 účastníkov. Najprv sa stretli všetky družstvá dvojkolovo každý s každým, čiže 22 zápasov. Po tejto prvej časti nasledovala druhá, kde sa párne družstvá stretli s nepárnymi po úvodnej časti. Výsledky prvých 22. kôl sa započítavali. Po základnej časti nasledovalo klasické play-off. Družstvá na 9.-12. mieste hrali štvorkolovo každý s každým o zostup. V play-off sa hrali aj zápasy o umiestnenie. Titul získalo družstvo VSŽ Košice, keď vo finále porazilo družstvo Dukly Jihlava 3:2 na zápasy v sérii hranej na 3. víťazné zápasy. Vypadlo družstvo Poldi Kladno. Nahradilo ho družstvo TJ Vítkovice.
Káder majstra VSŽ Košice
Brankári: Michal Orenič, Pavol Švárny
Obrancovia: Juraj Bakoš, Juraj Bondra, Mojmír Božík, Marián Brúsil, Miroslav Danko, Milan Jančuška, Peter Slanina, Pavol Valko, Rudolf Záruba
Útočníci: Viliam Belas, Miroslav Hriňák, Miroslav Ihnačák, Štefan Jabcon, Dušan Kapusta, Igor Liba, Milan Mažgút, Roman Mucha, Jaroslav Spodniak, Milan Staš, Vladimír Svitek, Marián Štefanovič, Ján Vodila, Miroslav Žabka
Tréneri: Ján Selvek, Július Kovács
NGC 4553
NGC 4553 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 22. apríla 1835.
Auberive
Auberive môže byť:
NGC 4553
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Zoznam miest v Portugalsku
Tento článok obsahuje zoznam najväčších miest v Portugalsku.
Château-Porcien
Château-Porcien môže byť:
Vilémov
Vilémov môže byť:
Autonómia Slovenska
Autonómia Slovenska môže byť:
Goudon
Goudon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vilémov (okres Děčín)
Vilémov je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 942 obyvateľov, z toho 458 mužov a 484 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,3 roka (muži 39,9 roka, ženy 44,6 roka).
Elfriede Kaunová
Elfriede Kaunová (* 5. október 1914, Büttel, Nemecko – † 5. marec 2008, Kiel) bola nemecká atlétka, ktorá sa venovala skoku do výšky.
Kariéra
Zomrela 5. marca 2008 v Kieli ako posledná žijúca medailistka z olympijských hier 1936.
NGC 4556
NGC 4556 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
Jacques-André Naigeon
Jacques-André Naigeon (* 15. júl 1738, Paríž – † 28. február 1810 tamtiež) bol francúzsky spisovateľ a filozof, kritik náboženstva.
Bol prívrženec a priateľ von Holbacha a Denisa Diderota.
313 Chaldaea
313 Chaldaea je planétka v hlavnom páse planétok.
Bourbonne-les-Bains
Bourbonne-les-Bains môže byť:
Mužská dvojhra na Heineken Open 1978
Mužská dvojhra na Heineken Open 1978 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1978 od 31. decembra 1977 do 8. januára 1978. Titul získal Američan Eliot Teltscher, ktorý vo finále porazil domáceho Paruna 6-3 7-5 6-1.
Fayl-Billot
Fayl-Billot môže byť:
Ján Bourbonský
Infant Ján Bourbonský, gróf z Barcelony (* 20. jún 1913, Segovia, Španielsko – † 1. apríl 1993, Pamplona, Navarra, Španielsko), celým menom Juan Carlos Teresa Silverio Alfonso de Borbón y Battenberg, bol synom španielskeho kráľa Alfonza XIII. Je otcom bývalého španielskeho kráľa Juana Carlosa I.
Detstvo
Ján sa narodil v kráľovskom paláci San Ildefonso španielskemu kráľovi Alfonzovi III., ktorý bol prinútený odísť do exilu po vyhlásení II. španielskej republiky v roku 1931. Jeho matkou bola Viktória Eugénia z Battenbergu. Nástupcom na španielsky trón sa stal po tom, čo sa jeho starší bratia Alfonz Španielsky, princ z Astúrie a infant Jaime, vojvoda zo Segovie, vzdali nároku v tom čase na "neexistujúci" trón. Počas výkonu vojenskej služby v britskom kráľovstvom námorníctve v Bombaji mu bol udelený titul Princ z Astúrie.
Kariéra
V roku 1935 zložil vojenské skúšky z delostrelectva a navigácie, čo bolo predpokladom na postup v kráľovskom námorníctve na pozíciu poručíka za predpokladu, že by sa vzdal španielskeho občianstva, čo však Ján odmietol.
Súkromie
Ján stretol svoju budúcu manželku Máriu Mercedes Bourbonsko-Sicílsku na predsvadobnej hostine usporiadanej Viktorom Emanuelom III. v Ríme pri príležitosti sobáša jeho sestry infantky Beatriz s Alessandrom Torloniom, princom di Civitella-Cesi. V roku 1935 sa v bazilike Santa Maria degli Angeli e dei Martiri v Ríme zosobášili. Ján s rodinou žil v Cannes a Ríme a počas II. svetovej vojny sa presťahovali do Lausanne k jeho matke, kráľovnej Viktórii Eugénii. Neskôr sa usadili v Estoril v Portugalsku.
Smrť
Ján Bourbonský zomrel 1. apríla 1993 v Pamplone. Bol pochovaný ako ''Ján III. Španielsky'' so všetkými poctami prináležiacimi kráľovi v kráľovskej krypte kaplnky San Lorenzo del Escorial neďaleko Madridu.
Vyznamenania
V roku 1927 bol menovaný 1165. rytierom Rádu Zlatého rúna v Španielsku.
Svetozar Marković
Svetozar Marković (* 9. september 1846, Zaječar, Srbsko – † 26. február 1875, Terst, Taliansko) bol srbský filozof, literárny kritik, zakladateľ revolučnodemokratickej ideológie v Srbsku.
NGC 4557
NGC 4557 je trojhviezda v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 22. apríla 1886.
Migrácia
Migrácia (lat.) môže byť:
Alterglobalizmus
Alterglobalizmus (odvodené z francúzskeho slova "altermondialisme") je kozmopolitná politická ideológia alebo druh sociálneho hnutia, ktoré podporuje globálnu spoluprácu a interakciu, ale je proti negatívnym dopadom ekonomickej globalizácie (likvidácia tradícií a kultúr, prehlbovanie sociálnych nerovností, liberalizácia a deregulácia trhu). Alterglobalizmus podporuje ľudské hodnoty, životné prostredie, ochranu klímy, ekonomickej spravodlivosti, práce, ochranu domorodých kultúr a ľudských práv. Nadväzuje na ľavicové tradície.
Laferté-sur-Amance
Laferté-sur-Amance môže byť:
Saint-Léger-sous-Margerie
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 56 obyvateľov (2009).
Perzská mačka
Perzská mačka patrí medzi najstaršie známe plemená. Má spoločný štandard s exotickými krátkosrstými mačkami a colourpointmi.
História
Perzská mačka patrí medzi najstaršie čistokrvné plemená mačiek vôbec. Do Európy sa rozšírila podľa niektorých prameňov v roku 1626 a podľa iných už roku 1520, zrejme z Iránu, Arménska, Turecka či Iraku, ale za jej vlasť je vo všeobecnosti považované Anglicko. Tieto mačky, ktoré doviezol Nicolas Claude Fabri de Peiresac, boli ale skôr podobné tureckej Angore ako typickej peržanke. Súčasne priviezol Pietro de la Valle ďalšie mačky s guľatejšími hlavami a oveľa hustejšou srsťou z Perzie. Začalo dochádzať ku kríženiu oboch plemien, keďže obe mali dlhú srsť a veľmi sa k sebe hodili. Peržanka sa rýchlo stala symbolom postavenia, moci a bohatstva, takže si čoskoro našla cestu na európske dvory a sídla vtedajšej šľachty. Perzská mačka s krátkou srsťou sa nazýva exotická mačka. Je vo všetkých farebných variantoch ako mačka perzská. Vo FIFe sa tieto dve plemená, tj. perzská a exotická, smú krížiť medzi sebou a vo vrhu týchto rodičov sa môžu objaviť obe dve plemená. Niekedy sa stane, že sa perzskej a exotickej narodí len perzská (častejšie) alebo len exotická (veľmi zriedkavo) mačka.
Plemenný štandard
FARBY
Maffrécourt
Maffrécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nová Dedinka
Nová Dedinka je obec na Slovensku v okrese Senec.
V katastri obce sa nachádza rímskokatolícky románsky kostol Premenenia Pána (predtým sv. Filipa a Jakuba), neskôr goticky prestavaný. Jeho vznik sa kladie do prvých troch desaťročí 13. storočia, pričom sa však dá pripustiť i skorší pôvod. Zaujímavosťou je skutočnosť, že kostol stojí na halštatskej mohyle zo staršej doby železnej.
Dejiny
Obec Nová Dedinka vznikla v roku 1960 zlúčením dvoch pôvodných obcí Dedinka pri Dunaji a Nová Ves pri Dunaji.
Dedinka pri Dunaji (predtým Saap, Alsosap, Nogzap, Saap superior, Schap, Dunasáp, Šáp, Dunajský Šáp) sa prvýkrát spomína v listine palatína Rolanda dňa 13. marca 1252, kde je uvedená "terra Saap" na brehu rieky Plazov (niekdajší názov Čiernej vody).
Nová Ves pri Dunaji (predtým Duna-Ujfalu, Neüdorff, Nowa Wess, Dunaújfalu, Dunajská Nová Ves) sa prvýkrát spomína 16. októbra 1445 v súvislosti s dedičským konaním vtedajšieho majiteľa obce. Donedávna uvádzaný dátum prvej písomnej správy o Novej Vsi pri Dunaji, rok 1326, sa týka zaniknutej osady Pomša, ktorú napriek tomu, že sa nachádzala v terajšom katastri obce, nemožno s Novou Vsou stotožniť.
Janov (okres Děčín)
Janov je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 313 obyvateľov, z toho 145 mužov a 168 žien, pričom priemerný vek v obci bol 46,3 roka (muži 44,5 roka, ženy 47,9 roka).
314 Rosalia
314 Rosalia je planétka v hlavnom páse planétok.
2492 Kutuzov
2492 Kutuzov je planétka s priemerom 26 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 14. júla 1977.
Longeau-Percey
Longeau-Percey môže byť:
Vladimír Milan Gustáv Jesenský
Vladimír Milan Gustáv Jesenský (* 27. august 1879 Martin - † 8. august 1960, Bratislava) bol bankár, politik.
Životopis
Narodil sa v Turčianskom Svätom Martine ako potomok šľachtického rodu Jesenský s predikátom z Horného Jasena. Jeho otec, Ján Jesenský-Gašparé, bol advokátom a významným činiteľom slovenského národného hnutia a spoluorganizátorom akcií celonárodného významu (Memorandum národa slovenského, Matica slovenská a pod.). Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na evanjelický lýceu v Kežmarku a na Českoslovanskej obchodnej akadémii v Prahe. Úradník, po 1918 vedúci okr. politického úradu v Bytči, neskôr námestník hlavný riaditeľa Tatra banky v Bratislave. Po skončení štúdií sa vrátil na Slovensko, kde sa zameral na jeho hospodárske povznesenie. Člen obchodnej a živnostenskej komory, Plodinovej burzy atď.; úradujúci predseda Eskontnej a hospodárskej banky v Bratislave, podpredseda správnej rady Tatra  banky, kde pôsobil 25 rokov, predseda Obchodnej a priemyselnej banky. Člen Slov. národnej strany.
Langres
Langres môže byť:
Gourgue
Gourgue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neuilly-l’Évêque
Neuilly-l’Évêque môže byť:
NGC 4558
NGC 4558 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. apríla 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Daniel Jessenius
Daniel Jessenius (slov. Daniel Jesenský, maď. Jeszenszky Dániel; * 1679, Dolné Jaseno – † ?) bol slovenský evanjelický kňaz a básnik.
Tvorba
Bol plodným autorom príležitostných básní. Písal po nemecky, latinsky a česky. Taktiež prekladal aj nemecké pohrebné piesne, ktoré neskôr prevzal Pavel Jacobei do svojho Funebrála (1740).
Exotická mačka
Exotickú mačku vyšľachtili v Spojených štátoch amerických krížením perzskej mačky s britskou krátkosrstou mačkou a americkou krátkosrstou mačkou. Podobajú sa na perzské mačky, majú však krátku a hustú srsť. Kríženci perzských mačiek s americkými mačkami krátkosrstými boli v Spojených štátoch amerických vystavovaní už začiatkom šesťdesiatych rokov, ale len ako mačky domáce, bez príslušnosti k určitému plemenu. V roku 1966 bolo rozhodnuté, že by sa tieto mačky mali chovateľsky podchytiť. Bol vypracovaný štandard a plemenu bol vcelku náhodne pridelený názov exotická mačka. Americká chovateľská organizácia CFA toto plemeno uznala už v roku 1967. Okolo roku 1982 boli prví jedinci dovezení do Európy – do Nemecka, Švajčiarska, Škandinávie. FIFe vzala exotické mačky na milosť až v roku 1984, a to v identických farbách, aké majú perzské mačky.
315 Constantia
315 Constantia je planétka v hlavnom páse planétok.
NGC 4559
NGC 4559 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,6.
Joseph Smith
Joseph Smith (* 23. december 1805, Sharon, Vermont, USA - † 27. jún 1844, Carthage, Illinois) bol zakladateľ Cirkvi Ježiša Krista Svätých neskorších dní.
Od roku 1830 hlásal nové zjavenie, ktoré mu mal dať anjel Moroni prostredníctvom zlatých dosiek, ktoré Smith preložil ako Knihu Mormon.
Josepha Smitha zavraždil v 27. júna 1844 protimormonsky naladený dav v Carthage. Vedenie ním založenej cirkvi prevzal Brigham Young.
Lipová (okres Děčín)
Lipová je obec v Česku v okrese Děčín v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 618 obyvateľov, z toho 307 mužov a 311 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 37,9 roka, ženy 43,0 roka).
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 2010
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 2010 bola ázijská kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien na MS 2010, ktorú organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konala sa od 20. apríla30. augusta 2009 a zúčastnilo sa jej 11 družstiev. Tie súťažili o 4 postupové miesta na záverečný turnaj MS, ktoré sa uskutočnili v Japonsku. Nováčikmi ázijskej kvalifikácie na MS boli 3 družstvá: 🇧🇩, 🇫🇯 a 🇼🇸. Ešte pred začiatkom kvalifikácie sa z nej odhlásili 🇲🇻 a 🇸🇧.
Kvalifikácia pozostávala z 3 kvalifikačných kôl. Z jedinej skupiny (Oceánska zóna) 1. kola postúpili 2 družstvá do druhého kola. Spolu s 5 nasadenými družstvami v 2. kole vytvorili 2 skupiny, z ktorých postúpilo 6 družstiev do 3. kola. Spolu s 2 nasadenými družstvami v 3. kole vytvorili 2 skupiny, z ktorých 2 najlepšie družstvá z každej skupiny sa kvalifikovali na MS. Priamu účasť na MS si ako ich organizátor zabezpečilo 🇯🇵.
Skupina A
🇳🇿 Porirua
Skupina B
🇰🇿 Öskemen
Skupina E
🇹🇼 Ťia-i
Slovenská krajina (1938 – 1939)
Slovenská krajina bolo autonómne územie Česko-slovenskej republiky (tzv. druhej republiky) ustanovené ústavným zákonom č. 299/1938 Zb. z. a n. zo dňa 22. novembra 1938 o autonómii Slovenskej krajiny. V praxi autonómnu vládnu a výkonnú moc na tomto území vykonávala Slovenská krajinská vláda už od 7. októbra 1938.
Dejiny
Hlinkova slovenská ľudová strana (HSĽS) využila zložitú medzinárodnú situáciu, v ktorej sa Česko-Slovensko ocitlo na jeseň 1938 na vystupňovanie svojich autonomistických požiadaviek. Necelý týždeň po Mníchovskej dohode (29., resp. 30. september) sa v Žiline stretol výkonný výbor HSĽS spolu s pozvanými predstaviteľmi politických strán pôsobiacich na Slovensku. Na schôdzi prijali vyhlásenie (tzv. Žilinskú dohodu), ktorým zúčastnení postavili za návrh ústavného zákona o autonómii Slovenska z júna 1938, ktorý poslanci HSĽS 17. augusta 1938 predložili Národnému zhromaždeniu. Zároveň bol prijatý Manifest slovenského národa, idúci nad rámec ústavného zákona o autonómii, o ktorom ale členovia ostatných strán predpokladali, že v súlade s prísľubom ľudákov nebude zverejnený. Avšak tlačový orgán HSĽS Slovák 7. októbra nezverejnil text vyhlásenia, len oznámil prijatie dohody o autonómnom postavení Slovenska v Česko-Slovensku, no v plnom znení zverejnil text manifestu.
Pražská vláda 7. októbra vymenovala prvú vládu autonómnej Slovenskej krajiny. Na jej čele stál Jozef Tiso.
Už 9. októbra sa slovenská vláda musela zúčastniť na rokovaniach, ktoré vyústili do Viedenskej arbitráže, v dôsledku ktorej bolo územie Slovenskej krajiny zmenšené o južné pohraničie. 10. októbra okrem toho Nemci obsadili Petržalku.
22. novembra 1938 (po schválení parlamentom v Prahe) nadobudol platnosť Ústavný zákon o autonómii Slovenskej krajiny, ktorý definoval nové, pomerne rozsiahle právomoci slovenských orgánov v rámci Česko-Slovenska. Okrem iného bol vytvorený a zvolený aj Snem Slovenskej krajiny, ktorého prvé zasadnutie sa uskutočnilo 18. januára 1939.
9. marca 1939 prezident Česko-Slovenska nečakane odvolal vládu Slovenskej krajiny a dosadil svojho človeka. Zároveň pražská vláda na Slovensku vyhlásila stanné právo a dala odvliecť do Česka 250 popredných slovenských činiteľov (vrátane poslancov). 11. marca 1939 prezident Česko-Slovenska vymenoval na návrh predsedníctva Snemu Slovenskej krajiny novú vládu na čele s Karolom Sidorom.
14. marca 1939 bola na území Slovenskej krajiny vyhlásená prvá slovenská republika, podrobnosti pozri v článku Vznik prvej slovenskej republiky. Krajinské zriadenie však ešte zvyškovo pokračovalo do 31. decembra 1939, potom bolo nahradené župami.
Abesínska mačka
Abesínska mačka alebo habešská mačka je krátkosrsté plemeno mačky a pochádza pravdepodobne z Etiópie (kedysi Abesínsko). Patrí medzi najstaršie známe plemená mačiek.
Na základe genetického výskumu pochádzajú abesínske mačky z Ďalekého východu, odkiaľ boli vraj privezené ako „tickingové suveníry“ do Anglicka, kde malo dôjsť k ich páreniu s malými divými mačkami pochádzajúcimi z Anglicka (Felis silvestris silvestris a Felis silvestris grampia).
Vzhľad
Abesínske mačky sú charakteristické najmä nezameniteľným sfarbením srsti. Typickým znakom je kresba, tzv. ticking. Spočíva v zvláštnom zafarbení chlpu a po prvýkrát bola definovaná v chovateľských kruhoch zajacov. Každý chlp obsahuje dva až tri prúžky. Svetlé prúžky sa striedajú s tmavými a dávajú plemenu typický prírodný vzhľad. Je to zjavné najmä pri tradičných farbách sorrel a divokom sfarbení (farba podobná farbe divého králika).
Plemeno má stredne veľké a svalnaté telo, dlhé a štíhle končatiny s oválnymi tlapkami. Chvost je dlhý, široký v mieste nasadenia, zbiehajúci sa do špičky. Mal by ladiť s telom mačky.
Abesínska mačka má guľatú hlavu klinovitého tvaru, veľké, ďaleko od seba posadené uši, dlhý krk. Výrazné oči mandľového tvaru môžu byť jantárovo žlté, zelené alebo orieškové. Uznané zafarbenie srsti je hnedočervená, modrá, čokoládová, strieborná lila, žltohnedá, červená, krémová a pridružené farby korytnačinovej, uprednostňuje sa však prírodné zafarbenie s tmavými špičkami na chlpoch. Biela farba sa toleruje na brade a nozdrách.
Temperament
Abesínske mačky sú temperamentné, sebavedomé, zvedavé a hravé. Veľmi rady sa šplhajú; táto ich vášeň by mala byť dostatočne uspokojená rozličnými škrabadlami a odpočívadlami, inak hrozí poškodenie zariadenia bytu. Neznášajú samotu a vyžadujú značnú pozornosť svojich majiteľov. Nie sú neprimerane hlučné a obľubujú telesný kontakt.
Niektoré jedince majú vrodený talent otvárať dvere, aportovať predmety a rady sa učia rôzne kúsky. Väčšina rada cestuje.
Starostlivosť
Srsť tejto nevyžaduje veľkú starostlivosť, postačuje vyčesanie raz za týždeň. Niektorí chovatelia používajú kefu s krátkymi štetinami, iní dávajú prednosť hrebeňu s jemnými zubami, prípadne hladia srsť vlhkými rukami v proti smere rastu a potom ju uhladia v smere rastu. Tým sa odstránia odumreté chlpy a udržuje sa napätie v koži.
Pravidelnú návštevu veterinára si vyžaduje starostlivosť zuby a ďasná, pretože plemeno je náchylné na zápaly a tvorí sa u nich zubný kameň.
Dejiny chovu
Prvé záznamy o abesínskych mačkách pochádzajú z roku 1896. Do roku 1905 bolo evidovaných 12 záznamov, z ktorých 6 z registrovaných zvierat malo niektorého z rodičov neznámeho. Až v roku 1929 existoval dostatočný počet jedincov na to, aby sa mohol založiť prvý Abyssinian Cat Club a mohol sa zostaviť prvý štandard.
Dve svetové vojny napáchali škody na chove všetkých plemien a chov abesínskych mačiek nebol výnimkou. Už po prvej svetovej vojne bola chovateľská základňa zdecimovaná a po druhej žilo už len niekoľko chovných jedincov. Záujem o toto plemeno stúpol až v 50. rokoch 20. storočia.