cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mestský futbalový štadión Bardejov
Rekonštrukcia v roku 2015
náhľad|Posledný zápas [[Partizán Bardejov|Partizána Bardejov pred rekonštrukciou]] V roku 2013 vypísal Slovenský futbalový zväz výberové konanie na rekonštrukciu 16 štadiónov na Slovensku. Medzi nimi bol aj štadión v Bardejove. Mestské zastupiteľstvo v Bardejove 29. septembra 2013 rozhodlo o jeho vynovení.
Súťaž na stavbu vyhrala česká firma Metrostav, dodávateľom je firma z Bardejova Pamo - PM. Po renovácii má štadión kapacitu na sedenie 3 435 miest. Zanikla 400 metrov dlhá atletická dráha.
Termín dokončenia štadióna mal byť september 2016, čiže po začiatku novej sezóny, no to sa nepodarilo splniť. Práce sa spomalili, stavba sa trošku zastavila po tlakovej skúške na potrubí pre vyhrievanie trávnika. Aj keď bolo všetko správne, pri navážaní zeminy sa stal defekt, tlak klesol. Na začiatku júla sa začala siať tráva, zakorenenie trávy trvalo trochu dlhšie, ako pri položenom koberci. V marci 2017 došlo k dokončeniu rekonštrukcie štadióna.
Židovské etnonymá
Tento článok uvádza etnonymá židovského národa v rôznych lingvistických súvislostiach.
Smart
Smart môže byť:
Kocián
Kocián je priezvisko, pozri Kocián (priezvisko), napr.:
Žehra
Žehra je obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.
Polohopis
Obec sa nachádza vo východnej časti Hornádskej kotliny na východnom úpätí Dreveníka.
Susedné obce
Dúbrava, Granč-Petrovce, Harakovce, Oľšavka, Spišské Podhradie, Spišské Vlachy
Starostovia obce
1990 - 1996: Ján Novák (KDH)
1996 - 1998: František Hadušovský (HZDS)
1998 - 2002: Jozef Mižigar (ROISR)
2002 - 2006: František Hadušovský (ANO + HZDS + KSS + PSNS + SNS + SMER + SDA + SDĽ)
2006 - 2010: Marián Mižigár (NEKA)
Obecné zastupiteľstvo
1990 - 1994 - 12 poslancov
Mideia
Mideia alebo Midea (Mideia, Midea) môže byť:
Žehra
Obecné zastupiteľstvo
1994 - 1998 - 12 poslancov (9 ROISR, 3 KDH)
1998 - 2002 - 12 poslancov (7 ROISR, 4 KDH, 1 HZDS)
2002 - 2006 - 7 poslancov (6 ROISR, 1 HZDS)
Saint-Clément-de-Valorgue
Saint-Clément-de-Valorgue je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Marder
Marder môže byť:
Skalné rytiny v Alte
Skalné rytiny v Alte sú súčasťou rozsiahlejšieho archeologického náleziska v meste Alta v oblasti Finnmark v Nórsku. Pochádzajú z praveku a sú jedinými takto známymi starými pamiatkami, aké sa na území Nórska nachádzajú. Prvú rytinu objavili až na začiatku 70. rokov 20. storočia.
Saint-Clément-de-Valorgue
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Skalné rytiny v Alte
Na území náleziska je múzeum, v ktorom sa nachádza expozícia o živote miestnych ľudí a historickom vývoji. Súčasťou prehliadky múzea je aj prechádzka po drevenom chodníku okolo rytín. Prehliadka spojuje niekoľko miest, kde sa rytiny nachádzajú.
V nálezisku je v súčasnosti až niekoľko tisíc rytín rôzneho dáta. Od roku 1985 sú rytiny súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Saint-Clément-de-Valorgue
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Alexandr Ivanovič Oparin
Alexandr Ivanovič Oparin (, * 18. február 1894, Uglič, Rusko – † 21. apríl 1980, Moskva) bol ruský biológ a biochemik. Venoval sa evolučnej teórii, špeciálne chemickej evolúcii prebiologických systémov.
Teória koacervátov
Definoval (1922) a publikoval (1924) tzv. hypotézu koacervátov – teóriu postupného vzniku života na Zemi z anorganických látok (abiogenéza), a to najprv chemickými reakciami, biochemickým procesom a nakoniec biologickou cestou (evolúcia, fylogenéza, ontogenéza, dedičnosť, výber). Prvá fáza tejto hypotézy – premena anorganických látok na jednoduché organické – bola overená v roku 1952 experimentom Stanleya Millera a Harolda Ureya. Výsledky experimentu boli zverejnené v roku1953 v University of Chicago.
V súčasnosti bola teória koacervátov ako celok opustená, pretože nedokáže vysvetliť vznik genetického kódu, DNA apod.
Vedecká informácia
Vedecká informácia je prvok sústavy študijných prameňov o vedeckých poznatkoch.
Odolanów
Odolanów je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat ostrowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 4 946 obyvateľov (30.6.2007).
Zoznam prírodných pamiatok na Slovensku
Toto je zoznam prírodných pamiatok na Slovensku.
Inotaj
thumb|Príklad alegorického obrazu: [[Sloboda vedúca ľud na barikády - Eugène Delacroix]]
Inotaj, parabola alebo alegória (z gr. allēgoría - alegória, od allēgoreín - hovoriť v obrazoch, prenesene) je obrazné vyjadrenie myšlienky alebo predstavy, ktoré má iný ako doslovný význam.
Jej doslovný, prvý význam nie je podstatný (a nemusí byť ani zmysluplný), ale ktorý skrýva význam druhý, hlbší a skrytý. Úlohou alegórie je väčšinou tento pravý význam skryť tak, aby ho pochopili len zasvätení.
Alegória stavia na princípe dvoch súbežných príbehov/textov. Jeden je rozprávaný (fiktívny), druhý je myslený (reálny). Poslucháč počuje fiktívny a jeho úlohou je dopátrať sa mysleného, reálneho zmyslu. Prvý pritom odkazuje na druhý v čo najviac svojich prvkoch. Ideálny čitateľ/poslucháč, ktorý číta/počúva alegóriu, od začiatku vie, že ide o alegóriu, a v priebehu textu „prekladá“ rozprávaný príbeh do skutočného, mysleného príbehu. Robí to tým, že nachádza zodpovedajúce prvky medzi oboma príbehmi/textami. Čím viac je týchto dotykových bodov, tým dokonalejšiu alegóriu má poslucháč pred sebou.
Úlohou „vonkajšieho“, rozprávaného textu je iba zamaskovať skutočný zmysel, nie vytvoriť fikciu skutočného, zmysluplného príbehu. Preto často alegória sama o sebe nedáva zmysel a je často nereálna. Možno napríklad prerozprávať dejiny nejakého mesta či národa vo forme alegórie, kde rôzne národy a krajiny sú „zamaskované“ konajúcimi zvieratami. Podobne možno použiť nereálne prvky ako napr. hovoriace zvieratá, zvieratá s premenlivým počtom očí, rohov a pod. Podstatné je iba predniesť taký príbeh, ktorý poskytne dostačný počet kľúčov k správnej interpretácii.
Od alegórie sa líši napr. podobenstvo, bájka či parabola, ktoré síce často obsahujú alegorické či alegorizujúce prvky, ale ich zmyslom nie je „prerozprávať“ v maskovaných termínoch iný príbeh, ale pôsobiť „realisticky“, zmysluplne samé o sebe (v prípade bájok je táto „realistickosť“ myslená prenesene). Medzi fiktívnym a skutočným rozprávaním teda v týchto prípadoch (na rozdiel od alegórie) nie je veľa dotykových bodov, ale predovšetkým pointa.
Od alegórie treba odlíšiť aj alegorizáciu (čiže prepracovanie nealegorického príbehu do podoby alegórie) a alegoréziu, čiže alegorický výklad nealegorického textu.
Okrem literatúry nachádzame alegóriu aj vo vizuálnych umeniach a často v textoch piesní a basni.
Vis (mesto)
Vis je najväčšie mesto na ostrove Vis v Jadranskom mori v Chorvátsku. Z prístavu premáva trajekt do Splitu.
Administratívne patrí do Splitsko-dalmatínskej župy a je správnym centrom ostrova. Tvorí ho 11 osád: Brgujac, Dračevo Polje, Marinje Zemlje, Milna, Plisko Polje, Podselje, Podstražje, Rogačić, Rukavac, Stončica a Vis.
NGC 3798
NGC 3798 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
Močový systém
thumb|Obličky od chrbta bez zobrazenej chrbtice Močový systém alebo urinárny systém je orgánový systém, ktorý produkuje, uskladňuje a eliminuje (vylučuje) moč. U ľudí obsahuje 2 obličky, 2 močovody, močový mechúr, 2 svalové močové zvierače a močovú rúru. Analogický orgán u bezstavovcov je nefridium.
Eru Ilúvatar
Eru (jeden) na Arde nazývaný Ilúvatar (Otec všetkého) je v Tolkienovom svete meno pre Najvyššieho Boha. Tolkien chápe Eruho nie ako meno fiktívneho Boha, ale ako meno fiktívneho jazyka pre reálneho monoteistického Boha. Vytvoril Ainur (svätých), elfov a ľudí, taktiež adoptoval Auleho trpaslíkov.
Zvukový súborový formát
Zvukový súborový formát je formát súboru určený na uloženie digitálnych zvukových údajov v počítačovom systéme.
Digitalizácia analógového zvukového signálu
Digitalizácia analógového zvukového signálu sa robí prevodom signálu v pravidelných intervaloch. Čím kratšie budú intervaly, tým viac meraní (vzoriek) urobíme za určitý časový úsek a tým presnejšie priebeh zvuku zachytíme. Získame tak kvalitnejší záznam. Počet meraní za určitú časovú jednotku sa nazýva vzorkovacia frekvencia (sampling rate) a udáva sa v kHz (napr. frekvencii 11 kHz zodpovedá 11 000 meraní za sekundu)
Ďalším parametrom kvality nahrávky je veľkosť vzorky (sample size) alebo bitová hĺbka. Udáva sa v počte bitov. Čím väčší počet bitov, tým presnejší údaj získame a môžeme zachytiť väčšie rozdiely v hlasitosti. Pre uloženie nameranej hodnoty sa používa najmenej 1 byte, t. j. 8 bitov, pri kvalitných nahrávkach sa využíva 16 bitov, pri stereo hudbe potom máme dvakrát 16 bitov. Audacity pracuje s bítovou hĺbkou 32 bitov.
Vzorkovanie a prevod analógového signálu sa robí pomocou prevodníka A/D (analog-to-digital) zvyčajne uloženého na zvukovej karte. Pri prehrávaní záznamu treba spätne digitálny signál previesť na analógový pomocou prevodníka D/A. Na kvalite analógovo-digitálneho prevodníka (zvukovej karty) závisí kvalita výsledného digitalizovaného zvuku. Najčastejšou metódou prevodu analógového signálu na digitálny je Pulzná kódová modulácia (PCM).
Kvalita stratovo komprimovaného audio sa najčastejšie vyjadruje v kbit/s.
Digitálny signál v základnom PCM formáte
Digitálny signál s dĺžkou 10 minút vytvorený pomocou PCM v základnom formáte môže mať nasledovnú veľkosť:
Typy zvukových formátov
Zvukové súbory obsahujú zvuk v rôznych formátoch. Formáty digitalizovaného zvuku môžeme rozdeliť na nekomprimované (zaberajú na disku viac miesta) a komprimované, ktoré sú pri porovnateľnej kvalite menšie a sú vhodné aj na prenos po internete. Formáty bez kompresie ukladajú zvukové dáta v takej podobe ako boli získané digitalizáciou. Formáty s kompresiou tieto dáta ďalej upravujú. Pod pojmom kompresia sa rozumie znížiť množstvo výstupných dát, takže súbor zaberá menej miesta na disku.
Kompresné formáty sa rozdeľujú na stratové a bezstratové. Bezstratové kompresie odstraňujú len redundantnú časť dát tak, aby bolo možné vrátiť súbor do originálneho stavu. Stratové kompresie odstraňujú väčšie množstvo dát, takže sa nemôžeme vrátiť k pôvodnej kvalite. Štruktúra zvukového súboru pozostáva z hlavičky a samotných dát. V hlavičke sú uložené dôležité informácie ako dĺžka záznamu, počet kanálov, typ formátu, vzorkovacia frekvencia a pod.
Pre hudobné účely bol vyvinutý formát MIDI. MIDI predstavuje čisto digitálny zvuk, teda zvuk ktorý bol vytvorený priamo v počítači. MIDI súbory zaberajú na disku omnoho menej miesta ako zvukové vzorky a pritom ponúkajú vynikajúcu kvalitu zvuku.
Kodek
Pre efektívnejšiu prácu so zvukovými súbormi sa používajú kodeky. Slovo kodek pochádza z angličtiny (codec) a je to skratka z dvoch slov COder a DECoder. Kodek slúži na zakódovanie a dekódovanie, inak povedané na kompresiu a dekompresiu zvuku. Je to ovládač, ktorý pridáva podporu pre nejaký konkrétny audio/video formát pre operačný systém. Vďaka kodeku operačný systém tento formát rozozná a dovolí ho prehrať (decode = dekóduje ho) alebo dovolí zmeniť ho na iný formát (encode = zakóduje).
Metódy kompresie sú kvôli vzájomnej kompatibilite aplikácií a technického vybavenia definované štandardami ISO (International Organization for Standardization), ITU (International Telecommunications Union) a IEC (International Electronical Commission). V súčasnosti existuje veľké množstvo kodekov, pričom mnohé z nich boli vytvorené pre špeciálne účely.
S kompresiou
Kedysi bolo problémom nájsť vhodný pomer medzi kvalitou zvuku a veľkosťou súboru s digitalizovaným zvukom (napr. stupňom jeho kompresie). V súčasnosti sú však kapacitné možnosti omnoho lepšie a preto sa volia radšej väčšie súbory, čo zabezpečuje kvalitu ktorú netrénované ucho nevie rozpoznať od originálu. Vo všeobecnosti aj naďalej platí, že treba vhodne zvoliť nielen parametre digitalizácie (vzorkovaciu frekvenciu, bitovú hĺbku a počet kanálov), ale aj správny formát súboru, prípadne kompresiu. Počet rôznych formátov zvukových súborov je veľmi veľký a preto v ďalšom spomenieme len niektoré.
Bez kompresie v dátovom kontajneri
Okrem RAW (surových) súborov môžu byť zvukové dáta v dátovom kontajneri alebo všeobecnejšie (zvuk, obraz a ďalšie) v multimediálnym kontajnerom. Audio dátové kontajnery (container formats) sú:
So stratovou kompresiou
Vznik súborov so stratovou kompresiou bol podmienený hlavne potrebou podstatne znížiť objem dát zvukových súborov. Mnohé z týchto formátov našli svoje uplatnenie najmä na sieti internet.
Letisko Kašgar
Letisko Kašgar alebo Letisko Kcha-š', (IATA: KHG, ICAO: ZWSH) je letisko slúžiace pre mesto Kašgar v ujgurskom autonómnom regióne Sin-ťiang v Číne.
Letisko bolo vybudované v roku 1953 a je po letisku Diwopu v Urumči druhým najväčším letiskom v Sin-ťiangu. Letisko sa nachádza vo výške. Má jednu dráhu 08/26 s betónovým povrchom s rozmermi 3 200 × 41 metrov.
Apadana
náhľad|Rekonštrukcia Apadany ([[Charles Chipiez, 1884).]] náhľad|Ruiny apadany v [[Persepolise.]] Apadana bola ústredná budova starovekého perzského paláca slúžiaca pôvodne na audienčné slávnostné účely.
Najznámejšiu Apadanu dal postaviť kráľ Xerxes I. v Persepolise (južný Irán), bola to stavba štvorcového pôdorysu s dĺžkou strany 62,5 m, s radom stĺpov a dreveným stropom. Bola postavená v prvej polovici 5. storočia pred Kr.
Únia slovenských televíznych tvorcov
náhľad|Sídlo na Bajzovej 14 v Bratislave
Únia slovenských televíznych tvorcov (skr. ÚSTT) je občianskym združením, ktoré združuje profesionálov (zvukových majstrov, strihačov, produkčných, dramaturgov, scenáristov, kameramanov, režisérov) z oblasti audiovízie so zameraním na televíznu tvorbu. Vznikla 28. januára 1990.
V spolupráci so Slovenským filmovým zväzom a Literárnym fondom SR dlhodobo organizuje najstaršiu národnú súťaž audiovizuálnej tvorby na Slovensku pod názvom IGRIC. V roku 2014 sa uskutočnil jej 25 ročník. Vyhlasovanie výsledkov filmovej a televíznej tvorby, udeľovanie cien a prémií súťaže IGRIC sa uskutočňuje spravidla v mesiaci september za diela, ktoré vznikli v uplynulom roku. Organizuje rôzne prednášky, diskusie a odborné semináre pre televíznych a filmových tvorcov.
Súčasným predsedom Únie slovenských televíznych tvorcov je režisér Fedor Bartko, podpredsedníčka Monika Korenčiová, kameraman Ľubomír Vladár, dramaturgička Elena Gašparová, režisérka Ingrid Králová, režiser Štefan Felix, kameraman Martin Roll, predseda Kontrolnej rady - kameraman Igor Leicht , členovia - strihač Marián Petro, produkčná Tatiana Javorková.
Základné údaje
Únia slovenských televíznych tvorcov (ÚSTT) vznikla v januári 1990 ako občianske združenie scenáristov, redaktorov, režisérov, kameramanov, strihačov, zvukových majstrov, scénografov, kostýmových návrhárov, animátorov a produkčných, s cieľom spolupodieľať sa na vytváraní primeraných podmienok pre tvorbu pôvodných televíznych programov.
V priebehu  jej činnosti  sa do  nej prihlásilo  cca 260 tvorcov. V súčasnosti má ÚSTT okolo 100 platiacich členov.
V období po roku 1989 sa veľká časť jej aktivít sústredila na prezentáciu, presadzovanie a obhajobu základných princípov fungovania a zmyslu verejnoprávnej televízie v demokratickej spoločnosti v kontexte podmienok pre vznik kvalitnej pôvodnej audiovizuálnej tvorby, a to jednak vstupovaním do procesov zmien priamo v Slovenskej televízii a jednak formou verejnej prezentácie prostredníctvom seminárov.
O verejnoprávnej televízii
Prednášajúci:
Princípy televízie vo verejných službách (31. 1. 1992)
Prednášajúci:
O dramatickej tvorbe v anglickej televízii (15. 12. 1992)
Prednášajúci:
Slovenská televízna dramatická tvorba (16. 12. 1992)
Prednášajúci:
Legislatívne problémy realizácie  duálneho systému televízneho vysielania na Slovensku (6.-7-XII.1995)
(Moderovaná   diskusia  kompetentných   orgánov  SR  pre  televízne vysielanie,  držiteľov licencií  na televízne vysielanie, producentov audiovizuálnych programov a tvorcov audiovizuálnych programov SR.
Moderátor: Vido Horňák – televízny režisér a podpredseda ÚSTT)
Etika a rozvoj komunikačných systémov (13. – 15. 5. 1996)
Prednášajúci:
Pôvodná audiovizuálna tvorba, televízny trh a zdroje ich financovania (18. 4. 1997)
Prednášajúci:
Verejný záujem v oblasti rozhlasového a televízneho vysielania (18. 11. 1997)
Úvod do  verejnej diskusie, zameranej na  pomenovanie obsahu pojmu verejný záujem.
Referáty:
Podiel občianskych združení a profesných organizácií na tvorbe audiovizuálneho prostredia v období transformácie (4. 6. 1998)
Konferencia predstaviteľov organizácií, združení, asociácií a odborov, pôsobiacich v oblasti filmovej a televíznej tvorby, produkcie a distribúcie na Slovensku
Verejný záujem v Slovenskej televízii po voľbách v roku 1998 (november 1998)
Verejná diskusia o smerovaní Slovenskej televízie v nových podmienkach
Workshop: Britský model verejnoprávne televízie (január 1999)
Lektori:
(7. 5. 1999 – Envirofilm – B.Bystrica)
Referáty:
Tvorba a legislatíva (19. 6. 1999 – ART FILM Trenčianske Teplice)
Referáty:
Idoly, ideály a vízie roku 2000 v audiovizuálnej tvorbe pre deti a mládež (12.IX. 1999 – Prix Danube Bratislava)
Referáty:
Seminár o návrhu nového zákona o STV (13. 11. 1999)
Referáty:
Investigatívna environmentálna publicistika včera a dnes (4. 5. 2000 – Envirofilm B. Bystrica)
Referáty:
Kultúra a audiovízia v prístupovom procese SR k EÚ (24. 6. 2000 ART FILM Tren. Teplice)
Referáty:
Dieťa, lacný divák a ľahká obeť, alebo...? (22. 9. 2000 – Malá cena Dunaja – Bratislava)
Referáty:
Funkcie a obsah verejnej sužby v médiách. (19. a 20. 3. 2001 – Národná rada SR)
Referáty:
Euroregión Tatry (4. 5. 2000 – Envirofilm Banská Bystrica)
Investigatívna environmentálna publicistika včera a dnes, (P.Bezouąka, Karel Dvořák – ČT, K.Začková, K.Javorská)
=== Podiel verejnoprávnej televízie na rozvoji demokracie a audiovizuálnej kultúry v strednej Európe – desať rokov po prijatí Zákona o Slovenskej televízii (23. a 24. 6. 2001 – ArtFilm Trenčianske Teplice) === Referáty:
Televízne tvorivé konfrontácie – I. Televízna dramatická tvorba (21. februára 2013, VŠMU, Bratislava)
Panelová diskusia
Panelisti:
Súťaže a prehliadky
ktoré iniciovala, resp. na ktorých ÚSTT participovala:
Telemúza – Výbor ÚSTT sa rozhodol v rokoch 1991 a 1992 organizovať vyhodnotenie a ocenenie najlepších televíznych diel vo vlastnej réžii a v spolupráci so  Slovenským literárnym fondom. Až v  roku 1993 sa na základe rozhodnutia vtedajšieho  ústredného riaditeľa Slovenskej televízie pána Petra Maleca rozhodlo na jeho kolégiu o organizovaní Telemúzy v spolupráci s ÚSTT, pričom  za základ súťažného poriadku i orgamizácie bol prijatý návrh Výboru ÚSTT.
V tom  čase došlo tiež k   premenovaniu televíznej časti ceny  z IGRIC-a  na TELEMÚZA.
V  roku 1994 sa spoločným  úsilím podarilo dosiahnuť i pôvodný zámer udeľovať  ceny v priamom  televíznom vysielaní a  táto skutočnosť mala vo verejnosti pozitívnu odozvu.
STV sa pokúsila udeľovať túto cenu v nasledujúcich rokoch sama, no Telemúzu sa jej udržať nepodarilo a cena zanikla.
Igric -  v roku 1995 STV odmietla spoluúčasť  ÚSTT na organizácii Telemúzy. ÚSTT v spolupráci so Slovenským filmovým zväzom zorganizovala súťaž o televízneho Igrica °94. V nasledujúcich rokoch udeľovala Únia spolu so SFZ a Literárnym fondom SR tieto ceny na Medzinárodnom filmovom festivale ART FILM Trenčianske Teplice. Následne sa ÚSTT podieľala a podieľa na organizovaní a udeľovaní tejto najstaršej audiovizuálnej ceny na Slovensku v spolupráci so Slovenským filmovým zväzom a Literárnym fondom SR v rôznych prostrediach Bratislavy (pozri www.igric.sk)
Spolupráca na festivale Envirofilm Banská Bystrica
Spoluorganizácia prehliadky Tri dni dokumentu so Slovenským filmovým zväzom.
V roku 2000 začala ÚSTT tradíciu prehliadky domácej tvorby pre deti a mládež Malá cena Dunaja (vždy v roku, keď sa nekonal festival Prix Danube). Po zániku festivalu zanikla aj táto prehliadka.
Cena za celoživotnú tvorbu pre deti a mládež
Cena ÚSTT (udeľovala sa v rámci festivalu Prix Danube) Po zániku festivalu cena zanikla.
Legislatívna činnosť ÚSTT
Vzhľadom na potrebu transformácie Slovenskej televízie na verejnoprávnu televíziu sa ÚSTT aktívne podieľala na príprave a presadzovaní externého i interného právneho prostredia. V tejto činnosti Výbor ÚSTT intenzívne spolupracoval s vtedajším vedúcim Katedry teórie štátu a práva Právnickej fakulty UK Prof. JUDr. Jozefom Prusákom, CSc.
účasť na pripomienkovom konaní pri príprave
vlastné legislatívne iniciatívy:
'iniciatívy, resp. spolupráca na tvorbe základných interných noriem verejnoprávnej Slovenskej televízie:'
V júni 1998 ÚSTT v spolupráci s Odbormi audiovizuálnych tvorcov vytvorila ÚSTT pracovnú skupinu na spracovanie Koncepcie vrátenia verejnoprávneho charakteru Slovenskej televízii. Táto koncepcia bola základom pre spracovanie projektu, s ktorým sa tím v zložení doc. Mgr.art. Ľubomír Fifik, Ing. Miloslav Končok, Ladislav Bariak, Mgr. Ľuboš Jariabka, PhDr. Martin Šmatlák, CSc., CSc. a Peter Hledík zúčastnili výberového konania na miesto ústredného riaditeľa v októbri 1998.
Rada Slovenskej televízie
ÚSTT spracoval  pre radu niekoľko expertných  posudkov na základné materiály  STV,  pravidelne ju  upozorňoval  na neuspokojivá podmienky tvorby televíznych programov. V roku 1994 bol kandidát Únie slovenských televíznych tvorcov Prof. JUDr. Jozef Prusák, CSc. zvolený za člena Rady Slovenskej televízie a následne za jej predsedu.
Grémium tretieho sektora
Predseda ÚSTT doc. Mgr.art. Ľubomír Fifik bol v rokoch 1996 až 1998 členom Grémia tretieho sektora.
Od roku 2000 ÚSTT spolupracovala s Mediálnou skupinou tretieho sektora.
Otvorené fórum Zachráňme kultúru
ÚSTT sa aktívne podieľala na jeho činnosti v rokoch 1997 a 1998.
Hanns Seidel Stiftung e.V. zastúpenie na Slovensku
Väčšinu seminárov organizovala ÚSTT v spolupráci s touto nadáciou, ktorá nám pomáha zabezpečovať účasť mediálnych expertov z Nemecka.
British Council v Bratislave
Pomohol ÚSTT zabezpečiť odborných lektorov na viacero seminárov o verejnoprávnom televíznom fenoméne, najmä v kontexte s praxou verejnoprávnej BBC.
Francúzsky inštitút v Bratislave
V spolupráci s ním sa podarilo zabezpečiť odborníkov na problematiku televíznej tvorby z Francúzska.
Dejiny pracovného času
Pracovný čas je časový úsek, ktorý osoba strávi vo svojom platenom zamestnaní. Tento článok sa zaoberá historickým vývojom pracovného času a jeho právnej úpravy.
Pravek
Ak vychádzame z definície, podľa ktorej pracovný čas je časový úsek, ktorý osoba strávi vo svojom platenom zamestnaní, nemôžeme pri prehistorickej spoločnosti hovoriť vôbec o pracovnom čase. Ľudské spoločnosti existujúce v tomto období ešte nepoznali ani pojem peňazí, ako univerzálneho výmenného prostriedku, a už vôbec nepoznali platenú prácu.
Prví ľudia boli lovci a zberači. Niektorí vedci odhadujú, že títo ľudia strávili v priemere 12 až 16 hodín denne zabezpečovaním dostatočného množstva jedla na ich prežitie. So vznikom a rozvojom poľnohospodárskej spoločnosti sa dĺžka tohto času dramaticky znížila. Vzhľadom na celkový rozvoj a spoločenské usporiadanie ľudských spoločností tohto obdobia nemohla existovať ani žiadna právna úprava pracovného času.
Starovek
Pracujúci ľudia sa vo väčšine starovekých spoločností delili na dve veľmi odlišné skupiny – na slobodných ľudí a otrokov. Otroci boli považovaní za majetok ich pána, pracovali teda toľko, koľko on považoval za nutné, či vhodné.
Z pohľadu slobodnej časti obyvateľstva malo v staroveku dominantné postavenie poľnohospodárstvo – väčšina slobodných ľudí teda obhospodarovala polia na získanie obživy. Len relatívne malá časť obyvateľstva sa zaoberala inou činnosťou (kňazi, vojaci, remeselníci, atď.). Starovekí roľníci pracovali pravdepodobne zhruba toľko hodín, koľko pracujú dnešní ľudia, možno dokonca menej. Množstvo odpracovaného času však bolo omnoho nepravidelnejšie, čo vyplývalo z prechodnej potreby práce v rôznych ročných obdobiach, typického javu v oblasti poľnohospodárstva.
V období staroveku začali vznikať aj prvé kódexy, napriek tomu však právna úprava pracovného času v tomto období vôbec neexistovala.
Stredovek a novovek
Hospodárstvo stredoveku sa vyvíjalo vo feudálnom rámci vazalských vzťahov, na ktorých vrchole stojí kráľ. Zhruba do vrcholného stredoveku sa spoločnosť delila na privilegovaných (šľachta, klérus), a neprivilegovaných, teda poddaných. So vznikom miest sa situácia značne zmenila, keď vznikla a postupne získala na význame nová spoločenská vrstva – meštianstvo.
Novovek znamenal pokrok takmer vo všetkých oblastiach ľudského života, podstatná zmena v oblasti práce, pracovného času a vznik pracovného práva nastali však až s nástupom priemyselnej revolúcie.
Priemyselná revolúcia (cca 1760 – 1914)
Priemyselná revolúcia preniesla z veľkej časti prácu z polí do tovární, závodov a baní. Pre obyčajných ľudí sa tým vytvorili nové možnosti na pracovné uplatnenie, ale za cenu veľmi tvrdých pracovných podmienok s dlhým pracovným časom. Industrializácia umožnila pracovať po celý rok (keďže práca nebola viazaná na ročné obdobie) a po veľkú časť dňa (vďaka umelému osvetleniu). Podľa dobových záznamov, pracovný čas bol v tomto období od 12 do 16 hodín denne a šesť až sedem dní v týždni. Prudko sa tiež rozšírila detská práca. Tieto skutočnosti ukázali nevyhnutnosť vstupu štátu do vzťahu medzi zamestnávateľom a zamestnancom a viedli ku vzniku ochranného pracovného zákonodarstva a vzniku odborov.
Anglicko bolo počas väčšej časti 18. a 19. storočia priemyselne najvyspelejšou krajinou. Preto sa v Anglicku ako v prvej krajine naplno prejavila potreba štátnej regulácie pracovného práva. V oblasti pracovného času ma primárny význam séria desiatich zákonov vydaných v rokoch 1802 až 1891 – tzv. Factory Acts.
Jednou z prvých požiadaviek zamestnancov bolo zavedenie desaťhodinového pracovného dňa. Prvé návrhy v tomto zmysle sa objavili už v roku 1784 a v roku 1815 bolo v Anglicku založené Hnutie za desaťhodinový pracovný deň (Ten Hours Movement). Desaťhodinový pracovný deň sa v Anglicku podarilo presadiť až v roku 1847 (Factory Act 1847). Len o niečo skôr (v roku 1840) sa na Novom Zélande uskutočnil historicky prvý štrajk za osemhodinový pracovný deň.
Ďalšie dva zákony – Factory Act 1850 a Factory Act 1867 predovšetkým rozšírili osobnú pôsobnosť predchádzajúcej právnej úpravy na väčšinu zamestnancov pracujúcich v priemysle. Obmedzili tiež prácu v sobotu a v nedeľu. Factory Act 1874 znížil maximálny denný pracovný čas v textilnom priemysle na 9 a ½ hodiny. Factory and Workshop Act 1878 zjednotil doterajšiu právnu úpravu a rozšíril osobnú pôsobnosť týchto predpisov na pracovníkov vo všetkých oblastiach hospodárstva. Zakázal tiež prácu detí mladších ako desať rokov, 10 až 14-ročné detí mohli byť zamestnávané len na polovicu dňa a ženy nemohli pracovať dlhšie ako 56 hodín týždenne.
Po Anglicku bolo Nemecko prvou európskou krajinou, ktorá prijala pracovné zákony. Vo Francúzsku bol prvý zákon týkajúci sa problematiky pracovného času prijatý už v roku 1841, tento však obmedzoval len pracovný čas detí pracujúcich v baniach a v praxi bol zväčša ignorovaný. Zásadné zmeny vo francúzskom pracovnom práve nastali až v 30. rokoch 20. storočia.
Medzivojnové obdobie (1914 – 1945)
Jednou z najvýznamnejších udalostí medzivojnového obdobia z pohľadu pracovného práva bolo založenie Medzinárodnej organizácie práce (MOP) (anglicky ILO, International Labour Organization). Táto organizácia vznikla 28. júna 1919 na parížskej mierovej konferencii ako autonómna organizácia pričlenená k Spoločnosti národov. Jej stanovy, nazvané Ústava, tvorili XIII. časť Versaillskej zmluvy a boli zahrnuté aj do ostatných mierových zmlúv uzavretých po prvej svetovej vojne. Prvýkrát v histórii vznikla medzinárodná organizácia, ktorej úlohou je prijímanie dohovorov a odporúčaní týkajúcich sa výhradne pracovného práva.
Prvý dohovor Medzinárodnej organizácie práce bol ''Dohovor MOP o obmedzení pracovného času na osem hodín denne a štyridsaťosem hodín týždenne v priemyselných podnikoch č. 1'' z roku 1919. Medzi ďalšie významné dohovory Medzinárodnej organizácie práce môžeme zaradiť predovšetkým D''ohovor MOP o zavedení týždenného odpočinku v priemyselných podnikoch č. 14 z roku 1921, Dohovor MOP o úprave pracovného času v obchode a v úradoch č. 30 z roku 1930 a Dohovor MOP o skrátení pracovného času na štyridsať hodín týždenne č. 47'' z roku 1935.
Ďalším charakteristickým rysom tohto obdobia bolo postupné zavádzanie osemhodinového pracovného dňa v rôznych krajinách. Napriek tomu, že v niektorých krajinách sa v tomto smere prijali určité čiastkové úpravy už v priebehu druhej polovice 19. storočia, väčšina krajín sveta zaviedla osemhodinový pracovný deň až v 20. storočí.
Flygility
Flygility je kynologický šport, ktorý je kombináciou flyballu a agility. Je to vlastne flyball, ale s tým rozdielom, že pes neskáče iba cez štyri rovnaké prekážky, ale musí prekonať aj prekážky, ktoré sa vyskytujú v agility. Tento šport môžu vykonávať rôzne plemená psov, rôzneho veku. Súťažia medzi sebou tímy (ako vo flyballu) na dvoch dráhach. Dráha pozostáva z prekážok (nie vždy sú všetky prekážky využívané) ako - fly box, skokové prekážky, kruh, ďaleký skok, šikmá stena (áčko), slalom, pevný tunel, atď..
Dejiny pracovného času
Medzivojnové obdobie (1914 – 1945)
Prvou krajinou na európskom kontinente, ktorá zaviedla osemhodinový denný pracovný čas bolo Rusko. Stalo sa tak v roku 1917, len štyri dni po októbrovej revolúcii. V roku 1918 bol osemhodinový denný pracovný čas zavedený v ČSR, ako v prvej demokratickej krajine na svete. V roku 1919 bol osemhodinový denný pracovný čas zavedený aj v Španielsku a Portugalsku. Vo Francúzsku bol osemhodinový pracovný deň uzákonený v roku 1936 a v Spojených štátoch amerických v roku 1938 (Fair Labor Standards Act). Osemhodinový pracovný deň bol v tomto období aspoň čiastočne zavedený aj v niektorých ďalších štátoch na americkom kontinente.
Flygility
Tímy
Existujú rôzne možnosti ako zostaviť tím, podľa počtu dvojíc (človek a pes):
Dejiny pracovného času
Povojnové obdobie (1945 – dodnes)
Po zániku Spoločnosti národov sa Medzinárodná organizácia práce stala autonómnou súčasťou Organizácie Spojených národov. Ústava MOP bola v roku 1944 doplnená Filadelfskou deklaráciou, ktorá formulovala všeobecné ciele a zásady činnosti. Ďalej sa menila aj na konferenciách v rokoch 1945, 1946, 1953, 1962 a 1973.
Medzi najvýznamnejšie dohovory z tohto obdobia upravujúce problematiku pracovného času môžeme zaradiť ''Dohovor MOP o nočnej práci žien zamestnávaných v priemysle č. 89 z roku 1948, Dohovor MOP o pracovnom čase a dobách odpočinku v cestnej doprave č. 153 z roku 1979 a Dohovor MOP o pracovnom čase námorníkov a o obsadzovaní posádky lodí č. 180'' z roku 1996. Určitú úlohu vo vývoji pracovného práva zohrali aj ďalšie medzinárodné organizácie, ktoré vznikli po druhej svetovej vojne – vo svetovom meradle predovšetkým Organizácia Spojených národov, a v Európe hlavne Rada Európy.
V neskoršom období získavalo čoraz väčší vplyv na úpravu pracovného času na európskom kontinente Európske hospodárske spoločenstvo (neskôr Európske spoločenstvo, resp. Európska únia). Prvým významným aktom Európskeho hospodárskeho spoločenstva v tejto oblasti bolo Odporúčanie Rady 75/457/EHS o 40-hodinovom pracovnom týždni a štvortýždňovej ročnej platenej dovolenke z 22. júla 1975. Neskôr (v roku 1993) nasledovala smernica Rady 93/104/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času, novelizovaná smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/34/ES a napokon v roku 2003 nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času.
Územie Slovenska v období priemyselnej revolúcie
Na území Slovenska, ktoré bolo v tom čase súčasťou Uhorska, platilo obyčajové právo, súčasne sa však rozširovala aj zákonná úprava záväzkových vzťahov (zvyčajne vzťah medzi veriteľom a dlžníkom). Sprievodným javom industrializácie a s ňou spojeného zvýšeného hospodárskeho rozvoja, ktoré na území Slovenska od 19. storočia bola aj postupná premena charakteru pracovnoprávnych vzťahov. Postupne sa začala prejavovať prevaha zamestnávateľov a ich požiadaviek na obsah pracovnoprávneho vzťahu, s čím na druhej strane súvisel vznik sociálneho napätia, postupná pauperizácia (znižovanie životnej úrovne, jej pokles; ochudobňovanie, zbedačovanie) zamestnancov a zdôrazňovanie otázok verejného záujmu. Najvýznamnejšie obdobie v rozvoji ochranného pracovného zákonodarstva predstavuje obdobie rokov 1883 až 1889, ktoré možno chápať ako reakciu na stále vzrastajúcu nespokojnosť roľníkov.
V oblasti pracovného času uhorské zákonodarstvo tohto obdobia nepoznalo nijakú zákonnú maximálnu pracovnú dobu. Živnostenský zákon z roku 1884 ju predvídal len nepriamo, ustanovením, že práca v továrňach nesmela začať pred 5. hodinou a nesmela – s výnimkou nepretržitej prevádzky – trvať dlhšie ako do 21. hodiny. V tom boli zahrnuté dve polhodinové prestávky (dopoludnia, odpoludnia) a 1 hodina na obed. Úprava pracovného času platila pre všetkých dospelých továrenských robotníkov bez rozdielu pohlavia. Len pre deti a mladistvých do 16 rokov platili určité odchýlky, pokiaľ išlo o dĺžku pracovného času a prípustnosť nočnej práce. Maximálna denná pracovná doba živnostenských učňov do 14 rokov bola 12 hodín, maximálna pracovná doba detí od 12 do 14 rokov v továrňach bola 8 hodín, do 16 rokov 10 hodín.
Česko-Slovensko v medzivojnovom období
Po rozpade Rakúsko-Uhorska vznikla 28. októbra 1918 Prvá česko-slovenská republika (ČSR). Počas trvania Česko-slovenskej republiky sa roztrieštenosť, nesúrodosť a nesystematickosť právnej úpravy pracovného práva v podstate nepodarilo prekonať, naopak, objavil sa nový problém – problém právneho dualizmu spojený so značne rozdielnou úpravou pracovnoprávnych vzťahov na území českých krajín a na území Slovenska a Podkarpatskej Rusi.
Významným výdobytkom bolo uzákonenie osemhodinového pracovného času (zákon č. 91/1918 Zb.). V tomto smere Česko-slovenská republika predstihla vývin vo vyspelých západných štátoch. Zákon obsahoval viaceré významné pracovnoprávne ustanovenia, ako napr. úprava pracovných prestávok, osobitné nariadenia pre pracujúcu mládež atď. Platená dovolenka bola do československého právneho poriadku zavedená v roku 1925, pričom ČSR aj v tomto prípade predstihla drvivú väčšinu vyspelého sveta.
Česko-Slovensko v rokoch 1945 – 1989
V prvých rokoch po skončení druhej svetovej vojny bola právna úprava pracovného času stále rozdrobená v niekoľkých zákonoch. V roku 1946 bol prijatý ''zákon č. 177/1946 Zb. o úprave pracovného času v pekárňach a o rok neskôr zákon č. 45/19470 Zb. o úprave pracovného času v baníctve''.
K zásadnému obratu vo vývoji česko-slovenského pracovného práva v došlo po roku 1948, keď politickú moc v štáte prebrala komunistická strana. Až v tomto období došlo k postupnému zjednocovaniu právnej úpravy a ku kodifikácii pracovného práva. ''Zákonom č. 45/1956 Zb. o skrátení pracovného'' času došlo ku všeobecnému skráteniu pracovného času na 46 hodín v týždni. V roku 1951 ''zákonom č. 93/1951 o štátnom sviatku a dňoch pracovného pokoja a o pamätných a významných dňoch'' sa zamestnancom zabezpečila náhrada mzdy počas sviatkov a za prácu vo sviatok zákon stanovil poberanie osobitného príplatku. Zákonom č. 58/1964 Zb. bolo okrem iného dojčiacim zamestnankyniam priznané právo na prestávky v práci na dojčenie. Uvedený legislatívny vývoj pracovného práva bol zavŕšený kodifikáciou pracovného práva prijatím Zákonníka práce, zákonom č. 65/1965 Zb.
Zákonník práce z roku 1965
Pracovný čas podľa Zákonníka práce z roku 1965 možno charakterizovať ako zákonom stanovenú dĺžku a mieru spotreby práce. Zákon č. 65/1965 Zb. pritom rozoznával (a) všeobecný (normálny) pracovný čas, (b) skrátený pracovný čas a (c) kratší pracovný čas. Všeobecný pracovný čas predstavoval maximálnu dĺžku pracovného času. Ustanovená maximálna dĺžka pracovného času bola 46 hodín týždenne a pre pracovníkov mladších ako 16 rokov 36 hodín týždenne. Týždenný pracovný čas bol na rozdiel od súčasnosti spravidla rozvrhnutý na šesť pracovných dní tak, aby v jednotlivých dňoch nepresiahol osem hodín.
Flygility
Tímy
Pred štartom musí byť načrtnuté rozostavenie a musí byť k dispozícii účastníkom. Po rozostavaní dráhy si môže každý psovod a každý pes vyskúšať dráhu mimo súťaž.
Dejiny pracovného času
Zákonník práce z roku 1965
Zákonník práce z roku 1965 konkrétne neustanovoval záväznú dĺžku pracovného času pre všetkých pracujúcich. Konkrétnu úpravu dĺžky pracovného času ponechával na vykonávacie predpisy. Umožňoval tiež účastníkom pracovného pomeru odchýliť sa od určenej dĺžky pracovného času na základe dohody podľa ustanovení o kratšom pracovnom čase. Rozvrhnutie týždenného pracovného času sa realizovalo dvoma spôsobmi, a to rovnomerne a nerovnomerne. Kritériom pre posúdenie, či ide o rovnomerné alebo nerovnomerné rozvrhnutie pracovného času, bola skutočnosť, či bola v každom týždni rovnaká dĺžka pracovného času alebo nie.
Flygility
Štart
Na začiatku dráhy sa pripraví 1 pes z každého družstva, pričom dráhy a tými sú dve. Rozhodca vydá povel a pes vybieha na trať. Prekoná všetky prekážky, vystrelí si loptičku a s úlovkom v papuli beží späť, opäť cez prekážky. Keď je v kontakte časťou svojho tela za štartovou / cieľovou čiarou (vo vzduchu, či na zemi) pustí loptičku za čiaru a v tom momente vybehne ďalší pes z jeho družstva. Ktoré družstvo má loptičky skôr, víťazí.
Dejiny pracovného času
Zákonník práce z roku 1965
Pracovníkovi vzniklo najviac po piatich hodinách nepretržitej práce právo na prestávku na jedlo a oddych v trvaní najmenej 15 minút. Medzi dvoma zmenami mal pracovník právo na nepretržitý odpočinok aspoň 12 hodín. Za splnenia zákonom taxatívne stanovených podmienok, bolo tento odpočinok bolo možné skrátiť až na osem hodín pracovníkovi staršiemu ako 18 rokov. Pracovný čas musel byť rozvrhnutý tak, aby pracovník mal raz týždenne nepretržitý odpočinok v trvaní aspoň 32 hodín. Dni pracovného pokoja definoval Zákonník práce z roku 1965 ako dni, na ktoré pripadá nepretržitý odpočinok pracovníka v týždni, a sviatky. Práca v týchto dňoch bola zakázaná, výnimočne ju bolo možné nariadiť s predchádzajúcim súhlasom závodného výboru.
Flygility
Zdroj
Tento článok je kombináciou prekladu z Wellington Hurricanines
Dejiny pracovného času
Zákonník práce z roku 1965
Zákon č. 65/1965 poznal aj pojem pracovnej pohotovosti. Jej konkrétnu úpravu však ponechával na dohodu ústredných orgánov s príslušnými výbormi odborových zväzov. Nočnú prácu charakterizoval zákon č. 65/1965 ako prácu vykonávanú medzi 22. a 6. hodinou.
1968 - voľná sobota
Po experimentoch so skrátením pracovného týždňa na 5 dní, do ktorých sa na jeseň 1967 prihlásilo 138 podnikov, v polovici mája 1968 schválila vláda zásady pre zavedenie skráteného päťdňového pracovného týždňa. V júni 1968 vydalo ministerstvo práce a sociálnych veci vyhlášku, ktorá podrobne upravovala nový pracovný poriadok. Päťdňový pracovný týždeň bol zavedený najprv skúšobne vo vybraných podnikoch a potom od septembra 1968 platil vo väčšine výrobných aj nevýrobných prevádzok republiky.
Česko-Slovensko a Slovensko po roku 1989
Reformný proces po roku 1989 prebiehal v dvoch fázach. V prvej fáze boli prijaté niektoré významné pracovnoprávne predpisy a uskutočnilo sa tiež viacero novelizácií zákonníka práce. Druhá etapa spočívala v príprave celkom nového zákonníka práce. Táto etapa už prebiehala samostatne v Česku a na Slovensku.
2. júla 2001 bol v Národnej rade Slovenskej republiky prijatý nový Zákonník práce – zákon č. 311/2001 Z.z., ktorý nadobudol účinnosť 1. apríla 2002, čím sa zavŕšila druhá etapa reformy pracovného práva v Slovenskej republike. Prijatím tohto zákona tiež výrazne pokročil proces harmonizácie pracovného práva Slovenskej republiky s pracovným právom Európskej únie. Táto novela priniesla aj jednu zaujímavú skutočnosť. A napriek faktu, že na Slovensku je zákonom základná pracovná doba určená na 40 hodín za týždeň, tak tým, že podľa tejto novely sa prestávka na jedlo a oddych nezapočítava do pracovnej doby, tak na Slovensku je reálne uzákonený 42,5 hodinový pracovný týždeň, čo je viac ako vo zvyšku Európy a vyspelého sveta.
Zákonník práce bol viackrát novelizovaný. Najmä novelizácia zákonníka práce zákonom č. 348/2007 Z.z. priniesla aj početné zmeny v oblasti právnej úpravy pracovného času.
Aktuálne dianie
Príplatky za nočné zmeny (z 20 % na 50% minimálnej mzdy) či za prácu vo sviatok sa nezvýšia naraz od 1. mája 2018. Ich výška sa zvýši od 1. mája 2018 a potom od 1. mája 2019.
Arda (Tolkien)
Arda je v Tolkienovom fiktívnom svete meno pre „planétu“ pozostávajúcu z kontinentov Stredozem a Aman, na počiatku obmývaných oceánom Ekkaia.
Okonek
Okonek je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat złotowski v rovnomennej gmine.
Žije tu 3 854 obyvateľov (30.6.2007).
Fépin
Fépin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 276 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Informačný
Informačný (lat.) môže vyť:
Kocian
Kocian je priezvisko, pozri Kocian (priezvisko), napr.:
Derivát
Derivát môže byť:
Valar
Valar je v Tolkienovom fiktívnom svete meno Mocností (ľudmi tiež nazývaní bohmi), žijúcich na západnom kontinente Aman.Ainur
Villevêque
Villevêque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Maine-et-Loire, v regióne Pays-de-la-Loire.
NGC 3799
NGC 3799 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 21. apríla 1832.
Villevêque
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
NGC 3799
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
Villevêque
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Denis-Combarnazat
Saint-Denis-Combarnazat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Puy-de-Dôme, v regióne Auvergne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Opalenica
Opalenica je mesto v Poľsku v Veľkopoľskom vojvodstve v okrese Powiat nowotomyski v rovnomennej gmine.
Žije tu 9 110 obyvateľov (30.6.2007).
Kóczián
Kóczián je priezvisko, napr.:
Monoskop
right|thumb|250px|Monoskop Monoskop alebo (televízny) skúšobný obrazec je televízny kontrolný obrazec, slúžiaci na nastavenie televíznej kamery, TV monitoru a televízneho prijímača. Pomocou monoskopu sa kontroluje rozlišovacia schopnosť, jas, kontrast, geometrické skreslenie, presnosť synchronizácie atď.
Staré televízory osadené elektrónkami bez elektroniky, ktorá zabezpečuje vyrovnávanie geometrie obrazu, bolo nutné po zapnutí nastaviť a toto nastavenie niekoľkokrát zopakovať počas sledovania programu.
Ako generátor monoskopu sa skôr používala špeciálna elektrónka, ktorá mala monoskop vyleptaný vo svojej maske, cez ktorú sa monoskop snímal elektrónovým lúčom. Neskôr sa obrázok monoskopu snímal normálnou televíznou kamerou. Ešte neskôr bol vyrobený elektronický generátor monoskopu a celý obrazec bol už generovaný elektronicky.
V Česko-Slovensku, presnejšie v Česku, začala televízia pravidelne vysielať v roku 1953. Z tohto obdobia je prvý monoskop s nápisom „ČS. TELEVISE“. Neskôr bol tento nápis nahradený nápisom „ČESKOSLOVENSKO“ a obrazec bol pozmenený.
Väčšina dnešných televízií na Slovensku už monoskop nevysiela, pretože ponúkajú program nepretržite 24 hodín, výnimkou sú Dvojka (v minulosti STV2), kde sa s ním stále môžeme v nočných hodinách stretnúť, hoci nové televízne prijímače nepotrebujú zložité nastavovanie. Opravovne TV a opravári majú dnes svoj vlastný elektronický generátor monoskopu.