cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Evanjelický kostol v Ochtinej
História
Kostol nachádzajúci sa uprostred obce na miernej vyvýšenine bol vybudovaný na prelome 13. a 14. storočia, prvá zmienka v súpise pápežských desiatkov však pochádza z neskoršieho obdobia, z rokov 1332 - 1337. Pôvodná stavba, zasvätená sv. Mikulášovi, bola jednolodím s kvadraticky ukončenou svätyňou, ešte bez veže. K výraznej savebnej úprave došlo v rokoch 1340 - 1380, kedy bola stavba rozšírená, bolo vybudované nové presbytérium a aj obvodové múry kostola boli vyvýšené. V tomto období došlo aj k realizácii bohatej freskovej výmaľby. Územie Ochtinej a celého okolia patrilo štítnickej vetve Bebekovcov, ktorí boli iniciátormi výstavby honosných sakrálnych stavieb (podobne kostol v Štítniku), môžeme teda predpokladať že mali podiel aj na výstavbe toho ochtinského. V druhej polovici 15. storočia bola k severnej stene lodi kostola pristavaná bočná loď, zaklenutá hviezdicovou klenbou. Ďalej vybudovali sakristiu a vežu do ktorej osadili románske okná, pravdepodobne zo staršej stavby. Najnesôr od roku 1545 je kostol evanjelický. Ďalšie stavebné úpravy nasledovali v 17. storočí, kedy nahradili plochý drevený strop pruskou klenbou. Pravdepodobne v tomto období zatreli freskovú výmaľbu. V 18. storočí doplnili interiér kostola o emporu na severnej stene a vežu o drevenú nadstavbu s cibuľovou helmicou. Fresky ochtinského kostola odkryl v roku 1897 István Gróh, ktorý ich aj reštauroval (1901 - 1907). Kostol bol naposledy obnovovaný v rokoch 1958 - 1959.
Architektúra kostola
Ochtinský evanjelický kostol je gotická jednoloďová stavba s polygonálne ukončenou svätyňou. Presbytérium je zaklenuté krížovou rebrovou klenbou, ktorej vek bol dendrochronologicky (na základe zvyškov krovu) určený po roku 1377. Na severnej strane je kostol rozšírený o bočnú loď, zaklenutú hviezdicovou klenbou, ktorá je s hlavnou loďou prepojená dvoma arkádovými oblúkmi. Ku kostolu náleží západne orientovaná veža a štvorcová sakristia na severnej strane presbytéria. Na veži sa nachádzajú románske združené okná, vďaka ktorým bola stavba dlho považovaná za románsku, dnes sa všask predpokladá ich druhotné osadenie. Ku gotickej etape patria okrem klenieb presbytéria a obočnej lode aj južný portál a časť okien. V interiéri sa nachádza pôvodná kamenná krstiteľnica.
Fresky v ochtinskom kostole
Figurálna fresková výmaľba ochtinského kostola pochádza z polovice 14. storočia a pokrýva celý povrch presbytéria, víťazný oblúk a fragmentárne je dochovaná aj v podkrovnom priestore v pokračovaní steny víťazného oblúka zo strany lode. Fresky v presbytériu zobrazujú christologický cyklus zoradený do troch pásov. Prvá, mariánska časť cyklu zobrazje výjavy Zvestovanie Panne Márii, Návšteva Márie u Alžbety a Narodením Krista. V závere presbytéria nájdeme Príchod a poklonu troch kráľov, nasleduje Obetovanie v chráme, Dvanásťročný Ježiš v chráme a Korunovanie Panny Márie. Na severnej stene presbytéria sa nachádza Pašiová časť cyklu: Príchod Ježiša do Jeruzalema, Posledná večera a Modlitba v Getsemanskej záhrade. V polygóne presbytéria je zobrazená skupina farizejov, Petrova obrana a Judášov bozk. Ďalší výjav sa nachádza v ostení východného okna, Peter zapiera Krista. Na južnej stene v strednom páse nasledujú výjavy Kristus pred Herodesom, Kristus pred Kaifášom a pri víťaznom oblúku pravdepodobne Pilátovo umývanie rúk, poškodené sekundárne umiestneným oknom. Cyklus pokračuje na severnej stene presbytéria v dolnom páse výjavmi Bičovanie Krista, Korunovanie tŕním, Nesenie kríža a vrcholí scénou Kalvária s tromi krížmi a so skupinou troch Márií a sv. Jánom pod Ukrižovaným Ježišom. Na záverovej stene polygónu presbytéria je kompozícia Snímanie z kríža, pod východným oknom Kristus Trpiteľ, nasleduje Oplakávanie Krista, pod južným oknom postavy dvoch svätých biskupov, Ukladanie do hrobu a Zmŕtvychvstanie Krista. Záverečným zobrazením je monumentálny výjav Kristus s krížom, opäť poškodené sekundárnym oknom. Na víťaznom oblúku zo strany lode sa nachádza monumentálny Posledný súd s postavou Krista Pantokrata v mandorle. Na východnej strane presbytéria, v ostení kruhového okna je netradičné zobrazenie sv. Trojice v podobe hlavy s troma tvárami. V rokoch 1976 - 1977 sa uskutočnil reštaurátorský výskum malieb v ochtinskom kostole. Profesor Milan Togner a akad. mal. Jiří Josefík zaviedli pojem Majster ochtinského presbytéria pre autora týchto fresiek. Je autorom taktiež výmaľby presbytéria kostola v Koceľovciach, no tieto fresky sú hodnotené ako vyspelejšie, autor upúšťa od lineárnosti a výrazných kontúr, postavy sú živšie a gestá výraznejšie.
Fresnoy-lès-Roye
Fresnoy-lès-Roye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Tomás Luis de Victoria
Tomás Luis de Victoria (* 1548, Ávila, Španielsko - † 27. august 1611, Madrid)  bol španielsky katolícky kňaz, kapelník a slávny polyfonický hudobný skladateľ španielskej renesancie.
Bol považovaný za jedného z najrelevantnejších a najpokročilejších skladateľov svojej doby s inovatívnym štýlom, ktorý ohlasoval blížiace sa baroko. Jeho vplyv siaha až do 20. storočia, kedy si ho ako vzor zobrali ceciliáni. náhľad| „Missa alma redemptoris“, omša , magnifikát, motéty, žalmy a iné rôzne kompozície, Madrid, tipografía regia, 1600.
Pavelec (priezvisko)
Pavelec je české priezvisko odvodené od mena Pavol. Česká aj slovenská ženská prechýlená podoba je Pavelcová.
V Česku je najčastejšie v mestách Frýdlant nad Ostravicí (okres Frýdek-Místek), Bystřice pod Hostýnem (okres Kroměříž), Praha a Ostrava. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Pavelec.
Národné florbalové družstvo žien USA
Národné florbalové družstvo žien USA je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Spojené štáty v medzinárodných ženských florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Florbalovej asociácie USA (USFbA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2003. V decembri 2017 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 17. miesto.
Ma majstrovstvách sveta sa predstavilo 7-krát, prvýkrát v roku 2003. Jeho najlepším umiestnením je 9. miesto na Majstrovstvách sveta 2009 a 2011. Na americkej kvalifikácii v roku 2013 v Kanade sa mu prvýkrát nepodarilo prebojovať sa na svetový šampionát.
Hermokles z Rodosu
Hermokles alebo Hermoklés bol grécky sochár z prelomu 4. a 3. storočia pred Kr. Hermokles bol grécky sochár z ostrova Rodos, činný pravdepobne na konci 4. a na začiatku 3. storočia pred Kr. Staroveký autor Lukianos uvádza, že vytvoril bronzovú sochu krásneho Kombaba, umiestnenú v chráme bohyne Héry v Hierapolise. Podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna žiaril na kráľovskom dvore Seleuka I., prvého kráľa dynastie Seleukovcov, a bol jedným zo sochárov, ktorí sa vo svojej dobe preslávili.
Fressenneville
Fressenneville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sagelat
Sagelat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pavelek (priezvisko)
Pavelek je české a slovenské priezvisko odvodené od mena Pavol. Slovenská ženská prechýlená podoba je Paveleková alebo Pavelková, česká prechýlená podoba je Pavelková.
Na Slovensku je najviac rozšírené v meste Svätý Jur, potom vo Vitanovej (okres Tvrdošín), Novej Bystrici (okres Čadca) – najmä v jej časti Vychylovka, Trnave a Bratislave. V Česku je najčastejšie (s výrazným odstupom) v Opave, potom v mestách Praha, Frýdek-Místek a Havířov.
Známi nositelia
Pozri v článku Pavelek a Pavelková.
Panamerické majstrovstvá v softbale žien 2017
Panamerické majstrovstvá v softbale žien 2017 bol v poradí 9. turnaj panamerických majstrovstiev v softbale žien, ktoré organizuje Panamerická softbalová konfederácia (WBSC Americas Softball, predtým CONPASA). Konal sa v Santo Domingu, v Dominikánskej republike v dňoch od 4.13. augusta 2017, za účasti 18 tímov. Na turnaji sa pôvodne malo predstaviť 20 družstiev, družstvá Jamajky a Turks A Caicos sa na poslednú chvíľu odhlásili. Zápasy sa hrali v športovom komplexe Centro Olímpico Juan Pablo Duarte. Titul obhájilo 🇺🇸, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad 🇲🇽. Strieborné Mexiko získalo svoju prvú medailu.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizuje Japonsko. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev. Rovnako 5 družstiev sa kvalifikovalo aj na Panamerické hry 2019 v Lime. Ďalej sa najlepších 6 družstiev zo zóny Strednej Ameriky a Karibiku (5 pre španielsky hovoriaci a 1 pre anglicky hovoriaci Karibik) kvalifikovalo na Stredoamerické a karibské hry 2018 v Barranquille.
Sklenárska ulica
Sklenárska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Je slepá. Začína na Drotáskej ceste. Je ukončená lesnou cestou.
Sršňovité
Sršňovité (iné názvy: osovité, osy  ; zastarano: spoločenské osy [iné významy výrazu spoločenské osy pozri nižšie] ; lat. Vespidae) je čeľaď z nadčeľade osy (Vespoidea) z taxónu žihadlovce (Aculeata). Zahŕňa najmä rody, ktoré sa po slovensky volajú osa, sršeň a murárka (pričom ale murárky do čeľade sršňovité patria len pri širšom vymedzení čeľade - pozri nižšie).
Charakteristika
Patrí sem obyčajne nápadne čierno-žlto pruhovaný hmyz. Budujú podzemné alebo nadzemné hniezda, ktoré sa od seba značne odlišujú výzorom (tvarom) aj použitým stavebným materiálom. Sršňovité sa živia živočíšnou aj rastlinnou potravou, často vyciciavajú sladké plody kríkov a stromov. Podľa spôsobu života sa rozlišujú dve skupiny:
Rozsah taxónu
V literatúre sa vyskytujú nasledujúce možnosti vymedzenia čeľade Vespidae (bez vymretých taxónov):
V prípade najširšieho vymedzenia (t.j. definícia č. 6) čeľaď sršňovité splýva s nadčeľaďou osy (Vespoidea) v užšom, staršom zmysle (iný slovenský názov: pravé osy, iné latinské názvy: Diploptera, Vespina, Vesparia) (O nadčeľadi osy [Vespoidea] v širšom zmysle pozri článok osy (Vespoidea)).
Vnútorná systematika
Súčasný systém (bez vymretých taxónov) vyzerá najčastejšie takto:
čeľaď sršňovité (Vespidae) podľa vyššie uvedenej definície č. 6 [=nadčeľaď osy (Vespoidea) v užšom zmysle]: Uvedené podčeľade sa ďalej delia na tribusy (pričom niektoré podčeľade zahŕňajú len jeden tribus); tribusy sa ďalej (prípadne delia na podtribusy a tie sa) delia na druhy.
Pokiaľ ide o slovenské názvy rodov z tejto čeľade, platí toto:
Druhy na Slovensku
Na Slovensku sa (najmä podľa Dvořák a Straka 2007) vyskytuje 1 druh z podčeľade Masarinae, 71 druhov z podčeľade Eumenidae v širšom zmysle, 11 druhov z podčeľade Vespinae v užšom zmysle a 8 druhov z podčeľade Polistinae, čiže spolu 91 druhov. S vynechaním podčeľade Eumenidae sú to konkrétne tieto druhy:
Zdroje kapitoly Systematika:
Frettecuisse
Frettecuisse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Agne
Saint-Agne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Svetový pohár v biatlone
náhľad|[[Markéta Davidová v pretekoch Svetového pohára]] Svetový pohár v biatlone je vrcholová séria pretekov v biatlone trvajúca po celú sezónu. Prvýkrát sa pre mužov uskutočnila v sezóne 1977/1978, ženy prvý raz súťažili v sezóne 1982/1983. Ženská séria bola do sezóny 1986/1987 nazývaná Európsky pohár, aj keď účasť nebola vyhradená len pre Európanky.
Víťaz mužskej série v sezóne 2018/2019 je Nór Johannes Thingnes Bø. Medzi ženami zvíťazila v celkovom poradí v sezóne 2018/2019 Talianka Dorothea Wiererová. Najlepšia slovenská reprezantantka, Anastasyia Kuzminová, skončila celkovo tretia.
Formát
Svetový pohár zvyčajne trvá od novembra alebo decembra do konca marca. Preteky sa konajú každý týždeň na inom mieste okrem niektorých prázdnin a niekoľkých týždňov pred majstrovstvami sveta alebo olympiádou. Celkovo biatlonisti a biatlonstky absolvujú približne 9 až 10 podujatí Svetového pohára, v rámci ktorých pretekajú od stredy alebo štvrtka do nedele v jednotlivých discipínach. Štafetové preteky zvyknú byť uskutočnené štyri až šesť ráz za sezónu.
Ako podujatie Svetového pohára sa počítajú aj majstrovstvá sveta, za výsledky na nich dostávajú súťažiaci body do celkového hodnotenia. Naopak olympijské hry sa za súčasť svetového pohára od ZOH 2014 formálne nepokladajú a body do celkového poradia za olympijské výsledky biatlonisti a biatlonistky nedostávajú. (Naposledy sa body prideľovali na ZOH 2010 v Kanade)
Súťažiaci s najväčším počtom bodov v celkovom hodnotení na konci sezóny získa Veľký kryštáľový glóbus. Víťazi v poradí jednotlivých disciplín sú ocenení malými kryštáľovými glóbusmi. Z toho dôvodu je možné, aby v jednej sezóne ten istý športovec získal ako Veľký kryštáľový glóbus, tak aj malé kryštáľové glóbusy.
Za každé preteky je nasledovné bodovanie:
Matiašov vrch
Matiašov vrch môže byť:
Július Korostelev
Július Korostelev (* 19. jún 1923, Turčiansky Svätý Martin – † 18. október 2006, Turín, Taliansko) bol slovenský futbalista a tréner, reprezentant Československa.
Klubová kariéra
Otec Júliusa Korosteleva pochádzal z Ruska, matka bola Slovenka s koreňmi na Kryme. Po Októbrovej revolúcii 1917 ušli na Slovensko a usadili sa vo vtedajšom Turčianskom Sv. Martine, kde sa Július narodil. S futbalom začínal v „uličnom“ mužstve ŠK Dolumestie, no už v dorasteneckom veku sa stal oporou mladého tímu ŠK Turčiansky Sv. Martin, ktorý sa usiloval o postup do ligy. V roku 1941 obsadili Martinčania v kvalifikačnom turnaji o postup do ligy tretie miesto, o rok neskôr sa v Divízii umiestnili na štvrtej priečke (Korostelev dal 11 gólov). Futbalisti Martina boli úspešní aj na medzinárodnej scéne, s B-mužstvom Chorvátska uhrali vďaka hetriku Korosteleva cennú remízu 4:4. V sezóne 1942/43 suverénne bez prehry ovládli severovýchodnú skupinu Divízie, Korostelev bol najlepším strelcom súťaže. S 21 gólmi vystrieľal Martinu postup do celoštátnej prvej ligy, ale v ligovej súťaži už Martinu jeho góly chýbali, pretože narukoval do vojenského mužstva XI. Pracovného zboru NO a v sezóne 1943/44 hral divíziu. Na jeseň 1944 bola XI. Pracovného zboru rozpustená a Korostelev hral za OAP Bratislava v Oblastných majstrovstvách Slovenska, náhradnej súťaži za zrušenú I. ligu.
V roku 1945 prestúpil Korostelev do ŠK Bratislava, kde mu tréner Leopold Šťastný vymyslel prezývku „Kloki“, pretože jeho beh mu pripomínal cval klokanov. Po skončení druhej svetovej vojny sa obnovili športové kontakty s českými a moravskými klubmi, preto sa Korostelev predstavil v belasom drese najskôr na turnaji s mužstvami Baťa Zlín (4:1) a SK Židenice (8:3). V oboch zápasoch strelil po dva góly a povesť kanoniera potvrdil aj v ďalších zápasoch. V dueli s českým majstrom Slaviou Praha pri prehre 1:3 dával vedúci gól, dvomi gólmi prispel k vysokej výhre výberu Bratislavy nad Brnom 8:1 a 7. októbra 1945 vo výbere Slovenska proti výberu Čiech a Moravy (1:5) zaznamenal čestný úspech Slovákov.
Po šiestich rokoch sa znovu hrala spoločná česko-slovenská liga a hneď v 1. kole predviedol Korostelev streleckú exhibíciu, pri víťazstve 5:2 na ihrisku SK Rakovník strelil štyri góly a na piaty prihral. V sezóne 1945/46 sa stal so 17 gólmi najlepším strelcom mužstva. Významným medzníkom jeho kariéry sa stal medzinárodný zápas s víťazom Anglického pohára Derby County 18. mája 1946. ŠK Bratislava vyhrala 3:1, Korostelev sa predviedol výborným výkonom, na prvý gól prihral Jánovi Arpášovi a tretí gól strelil sám, parádnou strelou z rohu šestnástky trafil opačný horný roh bránky. Anglického manažéra upútal jeho výkon natoľko, že ho pozval na britské turné, na ktorom sa mal zúčastniť s mužstvom Sparta Praha. Zaujímavá ponuka však prišla aj z Talianska, Angelo Foresto, futbalový lanár a obchodník s cibuľou, zlákal Korosteleva do slávneho Juventusu Turín. Stal sa tak prvým Slovákom v Serii A. Spolu s Korostelevom prestúpil do Juventusu aj český útočník Čestmír Vycpálek zo Slavie Praha. V turínskom mužstve boli ich spoluhráčmi okrem iných majstri sveta z roku 1938 Alfredo Foni, Ugo Locatelli a Silvio Piola, najlepší strelec histórie Serie A, ale tiež Giampiero Boniperti, vychádzajúca hviezda talianskeho futbalu, neskorší prezident klubu.
Sezónu 1946/47 zahájil Korostelev ešte v drese ŠK Bratislava. Úvod sezóny ho zastihol v skvelej streleckej forme, v prvých troch kolách skóroval sedemkrát. Dva góly strelil Viktorii Plzeň (7:2) aj Zlínu (4:1) a po hetriku proti Jednote Košice (3:2) sa zaradil medzi top kanonierov ligy. Posledný raz obliekol belasý dres 21. septembra 1946 proti Bohemians AFK Vršovice (1:3), Tehelné pole opustil s výbornou streleckou efektivitou, v 22 ligových zápasoch strelil 24 gólov.
V novom drese sa úspešne uviedol hneď v prvom ligovom zápase proti Bari (3:1), presadil sa výbornou technikou aj gólom, keď otvoril skóre v 11. minúte. V 4. kole 5. októbra 1947 nastúpila Atalanta proti Juventusu (v zostave s Jánom Arpášom). Bol to prvý vzájomný duel dvoch Slovákov v Serii A, po výhre 1:0 sa viac tešil Arpáš. V úvode sezóny nastupoval pravidelne, odohral prvých 11 kôl, potom ho na dlhší čas vyradili zdravotné problémy spôsobené infekciou nohy. Do zostavy sa vrátil až v 29. kole v stretnutí s Alessandriou (1:0), v 32. kole exceloval v zápase s Laziom, k víťazstvu 5:0 prispel gólom a na ďalšie dva prihral Astorrimu. V sezóne 1947/48 obsadila Atalanta 5. miesto, čo bolo až do sezóny 2016/17 najlepšie umiestnenie klubu v lige. Korostelev si pripísal do štatistík počas dvoch sezón v Atalante 36 zápasov a 9 gólov.
V kariére pokračoval v Reggine v Serii C, v sezóne 1949/50 nastrieľal 17 gólov. Na doporučenie bývalého spoluhráča z Juventusu a priateľa Vycpálka ho angažovalo prvoligové Palermo, v úvode sezóny bol na súpiske tímu, neodohral však ani jeden ligový zápas, pretože klub posilnil Turek Şükrü Gülesin a Korostelev sa už „nezmestil“ do limitovanej kvóty legionárov. Vrátil sa do Regginy, odkiaľ po sezóne 1950/51 prestúpil do Parmy, tak isto účastníka Serie C. Prvý zápas odohral 4. novembra 1951 v Mantove (0:1), prvý gól strelil 9. decembra 1951 proti Mestrine (3:2), celkom dal v prvej sezóne 12 gólov. V sezóne 1952/53 prišiel do mužstva Čech Vycpálek a táto česko-slovenská dvojica ťahala klub do vyššej súťaže. Korostelev bol s 15 gólmi najlepším strelcom tímu, stačilo to však len na šieste miesto. V poslednom kole strelil štyri góly proti Tarantu. Sezónu 1953/54 začal vo veľkom štýle hetrikom proti Pise (5:0), po 12. kole bol s 11 gólmi v čele poradia strelcov. Hoci vo zvyšných zápasoch pridal už len tri presné zásahy, opäť bol najlepším strelcom mužstva, čím sa výrazne pričinil o postup Parmy do Serie B. V 2. talianskej lige odohral počas dvoch sezón 29 zápasov, dal osem gólov. V historickom rebríčku strelcov klubu mu s 49 gólmi dodnes patrí miesto v prvej desiatke s ďalšími legendami Parmy ako boli Hernán Crespo, Alessandro Melli, Alberto Gilardino či Gianfranco Zola. Celkom odohral Korostelev v talianskych ligových súťažiach 232 zápasov a strelil 95 gólov.
Reprezentačná kariéra
Reprezentačný dres Československa obliekol len raz, 14. septembra 1946 nastúpil v Prahe proti Švajčiarsku (3:2). Spolu s Košičanom Milošom Klimekom boli jedinými Slovákmi v mužstve. V zápase však podal nepresvedčivý výkon a viac príležitostí v reprezentácii nedostal. Hoci hral v kvalitnej talianskej lige, v tom čase nebolo zvykom povolávat do reprezentácie hráčov zo zahraničia tzv. legionárov.
Trénerska kariéra
Po skončení hráčskej kariéry ostal žiť v Taliansku, kde viedol viacero klubov v nižších súťažiach. V Serii C bol trénerom klubu Piacenza Calcio v sezónach 1959/60 a 1960/61 (do 21.kola). V úvode sezóny 1961/62 viedol ako hlavný tréner Juventus v prvých dvoch kolách po boku s technickým riaditeľom klubu, legendárnym Švédom Gunnarom Grenom. Po remíze 1:1 s Mantovou a prehre 1:2 v Padove ho nahradil na trénerskom poste Carlo Parola a Korostelev pôsobil do konca sezóny ako jeho asistent. V závere sezóny bol pre zdravotné problémy Parolu dočasným trénerom, Juventus viedol v zápasoch Stredoeurópskeho pohára a Talianskeho pohára. Korostelev trénoval v rokoch 1971-1974 aj ženský klub ACF Juventus, s ktorým obsadil v roku 1972 tretie miesto vo finále majstrovstiev Talianska.
Andrea Karnasová
Andrea „Karny“ Karnasová (* 29. január 1974, Bratislava, ČSSR) je slovenská televízna a dabingová herečka.
Kariéra
Študovala na konzervatóriu v Bratislave. Už počas posledných dvoch rokov štúdia na konzervatóriu hosťovala spolu so Zuzanou Fialovou vo Vojenskom umeleckom súbore. A hoci si podala prihlášku na VŠMU na skúšky neprišla, v ten deň mali predstavenie v Prahe.
K dabingu sa dostala v šestnástich rokoch. Pod prezývkou „Karny“ ju pozná najviac ľudí a pochádza zo seriálu Priatelia, kde dabovala perfekcionistku Monicu. Dnes má za sebou desiatky filmových postáv, jej hlas mohli počuť v seriáloch ako C.S.I.: Kriminálka New York, Monk, Zúfalé manželky alebo JAG. Filmový priaznivci rozpoznajú jej hlas v trilógii Matrix, kde nadabovala Trinity.
Viac priestoru na obrazovke dostala až nedávno. Hrala v Ordinácii v ružovej záhrade aj v Odsúdených. Pomerne pokojnú hladinu slovenských seriálov rozvírila postavou lesbičky Denisy, ktorú stvárnila v seriáli Panelák.
Osobný život
Karnasovej stroskotalo manželstvo s Ladislavom Hrušovským, ktorý bol ústrednou postavou televízneho seriálu Aféry. Majú spolu dcéru Lujzu.
Anne Hecheová
Anne Celeste Hecheová (* 25. máj 1969, Aurora, Ohio, USA† 11. august 2022, Los Angeles, Kalifornia ) bola americká herečka, scenáristka a producentka známa z filmov ako Vrtieť psom (1997), 6 dní a 7 nocí (1998), Prozacový národ (2001), Gracina voľba (2004), Chalan na hranie (2009) a z televíznych seriálov ako Muži na stromoch (2006 - 2008), Hung - Na veľkosti nezáleží (2009 - 2011), Za nepriateľskou čiarou (2017 - 2018) a Polícia Chicago (2014 - 2022).
Detstvo a mladosť
Narodila sa v meste Aurora v štáte Ohio. Pochádza z baptistickej rodiny. Jej otec viedol kostolný zbor a večer navštevoval bary pre homosexuálov. Zomrel na AIDS keď mala trinásť rokov. Po otcovej smrti zomrel aj jej jediný brat pri autohavárii.
Po skončení strednej školy sa chcela venovať odboru úžitková grafika, ale dala prednosť herectvu.
Kariéra
Úspech dosiahla už v druhej polovici 80. rokov seriálom Another World, za ktorý si odniesla cenu Emmy. Vo filme stvárnila dvojičky plné protikladov. Vo filmoch začínala skôr vedľajšími úlohami, až v druhej polovici 90. rokov sa presadila aj do hlavných ženských úloh ako napríklad v gangsterskom príbehu Krycie meno Donnie Brasco z roku 1997, ktorý bol natočený podľa skutočných udalostí. Vo filme sa objavili aj herci ako Johnny Depp či Al Pacino. V rovnakom roku stvárnila narušenú Missy Egan v horore Viem, čo ste robili minulé leto po boku herečiek Jennifer Love Hewittovej či Sarah Michelle Gellarovej. Film bol spracovaný podľa knižnej predlohy. Za svoj herecký výkon vo filme Vrtieť psom získala filmové ocenenie National Board of Review Award. Hrala aj v dramatickom filme Sopka.
Na začiatku roku 1998 vyšiel na verejnosť jej vzťah s komičkou Ellen DeGeneres, ktorému médiá venovali veľkú pozornosť. Ovplyvnilo to aj jej prácu. Hecheovú chceli nahradiť vo filme 6 dní, 7 nocí kvôli jej aktuálnemu vzťahu s DeGeneresovou. Jej kolega Harrison Ford sa za ňu prihovoril ako jediný a štúdio jej hereckú účasť akceptovalo. V rovnakom roku sa objavila v remake trileru Psycho z roku 1998. Hecheová stvárnila hlavnú postavu Marion Craneovú, ktorá sa ubytuje u duševne chorého majiteľa Normana Batesa. V rovnakom roku si zahrala právničku Beth v dráme Poprava, ktorý získal pozitívne ohlasy od filmových kritikov.
Natočila aj krátky film Stripping for Jesus. Ten poukázal na život striptérky, ktorá je zavraždená svojou vlastnou sestrou. V rovnakom roku bola obsadená aj do filmu Poprava, ktorý získal pozitívne recenzie od filmových kritikov. vľavo|náhľad|245x245bod|Hecheová (v strede), Derek Warburton a Michael Newman v roku 2020. V roku 2004 sa ukázala po boku začínajúcej herečky Kristen Bell vo filme Gracina voľba, kde stvárnila Hecheová drogovo závislú mamu. Za svoj herecký výkon, získala nomináciu na Emmy Awards. O dva roky neskôr si zahrala hlavnú úlohu v seriáli Muži na stromoch, kde Hecheová stvárnila odborníčku na vzťahy. Televízny seriál bol po dvoch sériách ukončený. V animovanom spracovaní Supermana prepožičala hlas Lois Laneovej.
Vo filme Chalan na hranie z roku 2009 si zahrala po boku Ashtona Kutchera, ktorý sa vo filme ukázal ako „typický predstaviteľ mužskej sexuality“, ktorý má zálusk na svoju staršiu klientku, stvárnenú Hecheovou. V rovnakom roku účinkovala v televíznom seriáli Hung - Na veľkosti nezáleží.
V roku 2011 stvárnila hlavnú postavu v komédii Cedar Rapids. V rovnakom roku stvárnila manželku Woodyho Harrelsona v dráme Rampart. O rok neskôr si zahrala po boku Colina Firtha vo filme Arthur Newman. V roku 2013 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom seriáli Save Me, ktorý mal sedem epizód. Menšiu rolu získala v televíznom seriáli Staroveké proroctvo. Po boku herečky Sandry Oh si zahrala vo filme Catfight z roku 2016.
V roku 2017 stvárnila matku brutálneho vraha Jeffreyho Dahmere v životopisnej dráme My Friend Dahmer. V rokoch 2017 až 2018 účinkovala v hlavnej úlohe televízneho seriálu Za nepriateľskou čiarou. Po skončení vysielania účinkovala v televíznom seriáli Polícia Chicago.
V septembri 2020 bola vyhlásená za účinkujúcu 29. ročníka tanečnej show Dancing with the Stars.
Súkromný život
S herečkou Ellen DeGeneresovou sa rozišla v roku 2000 a Hecheová prehlásila, že to nie je kvôli orientácii a že ona sama svoju orientáciu nijako nenazýva. Neskôr začala chodiť s hercom Colemanom Laffoonom, ktorého si o rok neskôr vzala a narodil sa im syn Homer Heche Laffoon, ktorý bol zverený do starostlivosti otca.
Na začiatku roku 2009 sa jej narodil syn Atlas Heche Tupper s hercom Jamesom Tupperom, ktorého spoznala pri natáčaní seriálu Muži na stromoch. V roku 2018 sa s Tupperom rozišla.
Psychické problémy
Neskôr v jednej televíznej relácii Hecheová uviedla, že mala psychické problémy zhruba 31 rokov. Dôvodom bolo, že bola v detstve zneužívaná otcom. Ďalej uviedla, že si vytvorila "fantasy" svet s názvom "Štvrtá dimenzia", kde sa cítila bezpečne. Hecheová bola vraj dcérou Boha a nevlastnou sestrou Ježiša Krista a volala sa Celestia (jej druhé meno) a mala kontakty s mimozemskými formami života.
Úmrtie
Dňa 5. augusta 2022 mala Hecheová dve po sebe idúce autonehody v Los Angeles. Pri prvej svojím autom narazila do garáže v bytovom komplexe, pri druhej do domu, čo malo za následok požiar, ktorý Hecheovú vážne popálil. Hecheová bola zakliesnená v aute a snažilo sa ju z auta vyslobodiť 59 hasičov a trvalo im to asi 65 minút, kým požiar úplne uhasili a vytiahli ju z vozidla. Medzitým Hecheová utrpela popáleniny a vdýchla značné množstvo dymu. Objavilo sa video, zachytávajúce moment, keď Hecheovú odnášali na nosidlách z miesta nehody, kde sa posadila a rozhadzovala rukami, ale krátko na to stratila vedomie.
8. augusta hovorkyňa Hecheovej uviedla, že je v kritickom stave a upadla do kómy. Dňa 11. augusta hovorkyňa povedala, že neočakáva, že Hecheová prežije v dôsledku anoxického poranenia mozgu, ktoré utrpela, ale že ju udržiavajú na podpore života, aby sa zistilo, či sú jej orgány životaschopné na darovanie, v súlade s jej vyjadreným želaním byť darcom orgánov. O niekoľko hodín neskôr bola Hecheová vyhlásená za mozgovo mŕtvu, ale zostala na podpore života, aby mohli posúdiť životaschopnosť potencionálne darovaných orgánov a lokalizovať príjemcov. Po tom, čo bola Hecheová vyhlásená za "mozgovo mŕtvu", bola v tom čase podľa kalifornských zákonov považovaná za legálne mŕtvu,. Dňa 14. augusta bola Hecheová oficiálne odpojená od prístrojov, našli totiž prijímateľa jej orgánov.
Dňa 6. decembra 2022 súdny lekár a koroner okresu Los Angeles po poslednej pitve Hecheovej oznámil, že v čase incidentu nemala v tele žiadne z nezákonných látok. Neaktívny metabolit kokaínu bol nájdený pri krvnom teste, ktorý sa vykonal, keď Hecheová prišla do nemocnice, čo podľa koronera naznačuje, že droga bola použitá v minulosti, ale nie v čase havárie. Kanabinoidy boli zistené v moči Hecheovej, ale nie v krvnom teste, ktorý bol v súlade s predchádzajúcim použitím, ale nie v čase incidentu. Fentanyl bol tiež zistený v systéme Hecheovej, ale zistilo sa, že to bolo z liečby, ktorú dostala v nemocnici.
Saint-Amand-de-Belvès
Saint-Amand-de-Belvès je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nik Xhelilaj
Nik Xhelilaj (*5. marec 1983, Tirana) je albánsky herec.
Expedícia Lambaréné
náhľad|Vozidlo expedície v múzeu vozidiel Tatra náhľad|Mapa trasy expedície Expedícia Lambaréné bola študentská expedícia do nemocnice Alberta Schweitzera v gabonskom Lambaréné, kam viezla zásielku liekov. Iniciátormi expedície boli Petr Bárta a Petr Bartůněk.
Výprava odštartovala 1. januára 1968 o 10:23 h z pražského Staromestského námestia a späť do Prahy sa vrátila 13. septembra toho istého roku. Celkovo trvala 257 dní a expedičná Tatra 138 6x6 VN pri nej najazdila viac ako 35 000 km. Hlavným sponzorom výpravy bolo ministerstvo ťažkého priemyslu a náklady na prevádzku vozidla v Afrike kryl podnik zahraničného obchodu Motokov. Tatra sa stala majetkom rektorátu Karlovej univerzity.
Cieľ expedície
Cieľom expedície bolo doviezť do nemocnice v Gabonskom Lambaréné, založenej Albertom Schweitzerom, dar v podobe liekov, zdravotníckeho materiálu a lekárskych prístrojov. Po občianskej vojne v roku 1960 sa táto nemocnica dostala do vážnych ťažkostí.
Vozidlo
Špeciálne upravený nákladný automobil Tatra 138 6x6 VN - Lambaréné poskytla Tatra Kopřivnice a dodnes je vystavený v múzeu Tatry. Účastníci výpravy ho nazývali "Drobček".
Trasa expedície
PrahaRijekaKáhiraAsuánChartúmAddis AbebaNairobiKilimandžároDar es SalaamLusakaLivingstoneLusakaKinshasaBrazzavillePoint NoirLibrevilleDoualaLagosIn-SalahAlžírMarseilleParížMníchovPraha
Expedícia nedosiahla cieľ svojej cesty, pretože nebola rozhodnutím miestnej vlády vpustená na územie Gabonu. Časť humanitárnej pomoci museli účastníci výpravy odovzdať zástupcom nemocnice, ku ktorým patrila dcéra Alberta Schweitzera, v gabonskom prístave Libreville na palube francúzskej lode Generál Mangin, ktorá výpravu prevážala z Konga do Nigérie. Presvedčili sa, že zdravotnícky materiál, ktorý vopred odoslali inou loďou, je už na mieste a slúži v nemocnici svojmu účelu.
Expedícia Lambaréné '88
Do Lambaréné dorazila ďalšia študentská expedícia Lambaréné '88, vedená medikom Miroslavom Krížom, ktorá využívala automobil Liaz. Ďalšími členmi výpravy boli Martin Čech, Jan Čech, Miloš Klášterecký, Vratislav Mrázek, Luboš Poušek a novinár Marek Šálek z redakcie časopisu Mladý svět. Výprava však nekopírovala trasu svojich predchodcov pred dvadsiatimi rokmi a ich cesta viedla v oboch smeroch cez Saharu, takže bola o poznanie kratšia a menej náročná. 3. februára 1989 došla expedícia do cieľa a odovzdala v Lambaréné zdravotnícky materiál a 13 000 kusov okuliarov, dar česko-slovenských občanov chudobným Afričanom.
Frettemeule
Frettemeule je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Profiled
Profiled je album, na ktorom je kompilácia z interview anglickej rockovej skupiny Led Zeppelin. Dňa 21. septembra 1990 ich vydalo na CD nosiči hudobné vydavateľstvo Atlantic Records. Album Profiled bol vytvorený ako propagačné a sprievodné CD k nedávno vydanému boxsetu. V roku 1992 bola táto kompilácia vydaná komerčne, ako súčasť špeciálnej edície výberového albumu Led Zeppelin Remasters.
Saint-Amand-de-Coly
Saint-Amand-de-Coly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Friaucourt
Friaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Strapačka vzpriamená
Strapačka vzpriamená je druh nejedlej huby z čeľade  lievikovcovité (Gomphaceae).
Opis
Plodnica strapačky vzpriamenej je kríkovitá, 25 cm široká a 38 cm vysoká. Z dolnej krátkej belavokrémovej bázy sa hore bohato rozkonáruje na tenké, rovnobežne vzpriamené odnože, ktoré sú za mladi bledožlté až okrové a neskôr od výtrusov hnedookrové až škoricovohnedasté, s bledšími rozdvojenými končekmi. Dužina je pružná, kožovožltkastá (na otlačených miestach vínovohnedá ), má nepríjemne korenisto horkastú chuť a nevýraznú vôňu. Výtrusy sú elipsoidné, na povrchu drsné, hrdzavookrové, 710 × 3,54 μm veľké.
Výskyt
Strapačka vzpriamená rastie od augusta do novembra jednotlivo alebo v malých skupinách na odumretom dreve (na rozkladajúcich sa konároch a pňoch) listnatých a ihličnatých stromov.
Praktický význam
Je to netoxická, ale nejedlá huba, pretože má horkú chuť.
Možnosť zámeny
Zámena je možná s inými druhmi strapačiek (aj s mierne jedovatými ). Podobný je jej aj korunovec svietnikovitý, ktorý rastie na konároch a pňoch tvrdého dreva.
Matiašov vrch (vrch v Pohronskom Inovci)
Matiašov vrch je vrch v pohorí Pohronský Inovec. Leží nad mestom Nová Baňa, približne západne od jeho centra.
Poloha
Nachádza sa na východnom okraji Pohronského Inovca, v geomorfologickom podcelku Vojšín. Vrchol leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Žarnovica a v katastrálnom území mesta Nová Baňa. Najbližším sídlom je na východnom úpätí ležiace mesto Nová Baňa, južným smerom osada Stará Huta a severozápadným leží obec Veľká Lehota.
Výhľady
Súvislý zmiešaný les, pokrývajúci vrcholovú časť, neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Pohronského Inovca a susedných Štiavnických vrchov.
Prístup
Na vrchol nevedie značená trasa, preto je prístupný lesnými chodníkmi z okolia.
Kakaovník pravý
thumb|Kvety kakaovníka pravého thumb|Prierez [[Kakaový bôb|kakaovým bôbom]] Kakaovník pravý (Theobroma cacao) je vždyzelený strom z čeľade Slezovité (alternatívne Sterkuliovité), ktorý dorastá do výšky 5 až 8 metrov. V dnešnej dobe sa pestuje v tropických oblastiach celého sveta. Jeho semená sú používané na výrobu kakaového prášku, z ktorého sa vyrába čokoláda.
Pôvod
Pochádza z hlbokých tropických oblastí Ameriky, kde je doložené jeho pestovanie už v 5. storočí. Najstarší dôkaz a používaní a domestikovaní kakaovníka pochádza z južného Ekvádora spred 5 300 rokov.
Opis
Kakaovník pravý má jasno zelené, až dlhé, celokrajné, lesklé listy. Mladé listy sú červené. Obojpohlavné belavé až ružovkasté kvety vyrastajú priamo na kmeni a hrubších vetvách. Táto vlastnosť sa nazýva kauliflória. Kvety majú desať tyčiniek v dvoch kruhoch. Plod je až dlhá, pretiahnutá bobuľa žltej, hnedej až červenej farby. Povrch je jemne hrboľatý, rozdelený desiatimi pozdĺžnymi brázdami. Asi veľké semená bielej farby sú uložené v komorách obklopených belavým mieškom. Z miešku sa vyrábajú nápoje a zaváraniny, semená sa čistia, pražia a drvia na kakaový prášok so vznikom kakaového masla. Práve vďaka vysokému obsahu tuku v semenách a charakteristickým aromatickým látkam sa kakaovník pravý pestuje ako pochúťka, z ktorej sa vyrába kakao a následne aj čokoláda, pričom existujú iba tri kultivary kakaových bôbov, ktoré sa používajú na výrobu kakaa a čokolády. Kmeň dosahuje priemer až. Staré stromy majú kmeň bielo-šedý a mladé stromy majú hnedý kmeň. Drevo kakaovníka je žlté až červené. Strom sa rozmnožuje prevažne semenami. Stromy kvitnú bohato, ale na jednej rastline dozreje približne len 5 % všetkých plodov.
Kultivácia
Kakaovník je kultivovaný na ploche asi po celom svete. Podľa Organizácie pre výživu a poľnohospodárstvo patrili medzi prvých 20 krajín produkujúcich kakao v roku 2005 nasledujúce:
Saint-Amand-de-Vergt
Saint-Amand-de-Vergt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Kanadské národné florbalové družstvo žien
Kanadské národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Kanadu v medzinárodných ženských florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Kanadského florbalového zväzu (FC). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2007. Vo februári 2017 mu patrilo v medzinárodnom rebríčku IFF 16. miesto.
Kanadské družstvo sa na majstrovstvách sveta predstavilo 3-krát, prvýkrát v roku 2007. Po neúčasti na MS 2011 sa opäť vybojovalo postup na svetový šampionát v roku 2013, keď hostilo americkú kvalifikáciu. Na nich zaznamenalo svoj najlepší výsledok13. miesto.
Fricamps
Fricamps je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Propiolaktón
Je dobre miešateľná s vodou, etanolom, acetónom, dietyléterom a chloroformom.
Použitie
β-propiolaktón má dezinfekčné účinky a používa sa pri sterilizácii krvnej plazmy, chirurgických nástrojov a enzýmov. Hlavné využitie β-propiolaktónu je ako surovina pre syntézu iných chemických zlúčenín.
Tatra okolo sveta
náhľad|Slávnostný odchod expedície zo [[Staromestské námestie (Praha)|Staromestského námestia v Prahe (18. 3. 1987)]] náhľad|Tatra 815 GTC v múzeu Tatra okolo sveta bola expedícia Tatry 815 GTC (Grand Tourist Caravan) okolo sveta, ktorá na svojej ceste propagovala Tatru a česko-slovenské výrobky. Výprava vyrazila 18. marca 1987 z vtedajšej ČSSR a vrátila sa za 37 mesiacov v apríli 1990 do ČSFR. Nadstavbu vozidla postavili vo vtedajšej Vagónke Studénka a s vozidlom sa môžeme stretnúť v Technickom múzeu v Kopřivnici.
História
Iniciátorom výpravy bol kameraman Jiří Stöhr, účastník študentskej expedície Lambaréné s T 138, ktorý v spolupráci s vedením Tatry Kopřivnice pripravoval výpravu celé tri roky. Ďalšími členmi výpravy sa stali jadrový fyzik Stanislav Synek (tlmočník výpravy, zvukár), publicista Petr Bárta (propagácia, klapka), geológ Dr. František Jeniš (pilot motorového rogala), technik Dalibor Petr (vodič, kuchár) a majster skúšobne motorov podniku Tatra Karel Valchař (druhý vodič). V Číne sa k výprave pripojil aj Ing. Aleš Novák, v tom čase vedúci skúšobne motorov Tatra.
Výprava vyrazila 18. marca 1987 a vrátila sa za 37 mesiacov v apríli 1990. Expedícia viedla cez šesť kontinentov a merala 139 860 km. V Guatemale bola celá posádka uväznená, prepustení boli až po niekoľkých dňoch, pričom z vozidla bola zabavená časť nazhromaždeného materiálu. V roku 1989 pri splavovaní rieky Hunza v Pakistane tragicky zahynul František Jeniš, po tom, čo sa s ním a A. Novákom prevrátil čln.
Výprava sa domov vrátila až po nežnej revolúcii a o jej výsledky nebol vtedy veľký záujem. Naviazané obchodné kontakty stratili zmysel a členovia boli podozrievaní z vyzvedačstva. Výsledky cesty neboli uverejnené v plánovanom rozsahu. Zišlo zo zostavenia 56 dielneho seriálu z natočeného materiálu a k divákom sa nedostal ani dvojdielny celovečerný dokument. Záujemcovia tak môžu čerpať iba z vytlačeného seriálu reportáží vo vtedajšom "armádnom" dvojtýždenníku Zápisník a vydanej knižnej podoby.
Technické parametre
Tatra 815 GTC
Fricourt
Fricourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gabriel Steiner
Gabriel Steiner alebo Gábor Steiner (* 9. september 1887, Komárno † 8. október 1942, Buchenwald) bol komunistický politik maďarského pôvodu v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Už od svojich 13 rokov pracoval ako tlačiarenský učeň v Budapešti. V roku 1906 sa už politicky angažoval v sociálnodemokratickej strane. Po vzniku Maďarskej republiky rád v roku 1919 pôsobil ako komisár pre zásobovanie. Po jej páde bol väznený režimom Miklósa Horthyho.
Neskôr utiekol do Česko-Slovenska. Znovu začal pôsobiť v politike. Najskôr sa činil v maďarskej sociálnej demokracii. No už v roku 1921 bol jedným z tých, ktorí založili komárňanskú organizáciu Komunistickej strany Česko-Slovenska (KSČ). Podporoval boľševický trend strany a postavil sa za „gottwaldovskú“ líniu. Bol zvolený do jej ústredného výboru. Bol aj významným funkcionárom strany na Slovensku, kde sa stal tajomníkom krajského výboru.
V parlamentných voľbách v roku 1925 bol za KSČ zvolený do Národného zhromaždenia, v ktorom zotrval aj po parlamentných voľbách v roku 1929. Po voľbách v roku 1935 prestúpil do jeho hornej komory. Mandát stratil v závere roku 1938 v súvislosti s rozpustením KSČ na Slovensku.
Počas španielskej občianskej vojny sa angažoval v pomoci španielskym republikánskym silám. Po zákaze strany jeho ilegálna stranícka práca v Prahe spočívala v organizovaní emigrácie bývalých komunistov. Tu ho v marci 1939 zatkli. Šesť mesiacov bol pravidelne vypočúvaný. Z väznice Pankrác ho transportovali do koncentračného tábora v Drážďanoch, odtiaľ o tri mesiace neskôr do Dachau a krátko nato do koncentračného tábora Buchenwald, kde bol v roku 1942 zastrelený.
Baletné špičky
náhľad|Moderné baletné špičky
Baletné špičky je druh obuvi používanej v balete, umožňujúcej tanec na špičkách, nazývaný tiež en pointe. Na špičkách tancujú zvyčajne ženy, ale niekedy aj muži. Tanec na špičkách by mal pôsobiť pôvabne a žensky aj keď je naň potrebná sila.
Dejiny
Technika tanca na špičkách sa prvýkrát objavila v balete Sylfida v choreografii Filippa Taglioniho (17771871). Hlavnú rolu tancovala jeho dcéra Mária. V 30. rokoch 19. storočia romantický balet od tanečníkov vyžadoval ľahkosť, vznešenosť a precíznosť a začali sa používať aj špičky. V českých krajinách sa spoľahlivo dajú doložiť do júla 1850.
Použitie
Tanečnice tanec na špičkách trénujú najskôr od 12 rokov veku a po istej dobe tréningu.
Kubo Klbo v balete podľa Shakespearovej hry Sen noci svätojánskej je jedna z postáv, ktorú na špičkách tancuje muž. Špičky majú nahradzovať kopýtka keď je Klbo premenený na osla.
Špičky sú vyrábané lepením vrstiev saténu, papiera a plátna. Na nohy sa pripevňujú stuhou a gumou a na jedno predstavenie je potreba mať pripravené dva až tri páry: mäkšie sú vhodné na skoky, aby pri doskokoch neboli počuť; tvrdšie na technickú prácu ako obraty a pozície vyžadujúce rovnováhu.
Frise (Somme)
Frise je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Drienovka
Drienovka (pred rokom 1994 Drieňovka) je potok v regióne Horné Považie na území obce Plevník-Drienové v okrese Považská Bystrica v Trenčianskom kraji. Je to ľavostranný prítok Váhu v povodí Dunaja; má dĺžku 6,8 km. Je vodným tokom III. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-21-07-3743. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Súľovské vrchy, geomorfologický podcelok Manínska vrchovina a geomorfologický celok Považské podolie, geomorfologický podcelok Bytčianska kotlina.
Prameň
Pramení v lese Kiahnina v nadmorskej výške 551 m n. m. na severnom úbočí vrchu Háj v lesnom extraviláne obce Plevník-Drienové v okrese Považská Bystrica v Trenčianskom kraji v regióne Horné Považie.
Opis toku
Od prameňa tečie severným smerom, na lúke Nivky vo vzdialenosti 1 km od prameňa priberá dvojicu bezmenných prítokov: v nadmorskej výške 415 m. n. m. pravostranný a po krátkej vzdialenosti v nadmorskej výške 413 m n. m. ľavostranný prítok; pokračuje ďalších 400 m toku do samoty Kremeňovci, kde v nadmorskej výške 399 m n. m. priberá pravostranný bezmenný prítok, ďalej oblúkom obteká väčšiu časť samoty Kremeňovci, poniže ktorej mení smer na severozápad; pokračuje striedavo lúkami, pasienkami a lesom, preteká samotou Dolina, v ktorej priberá vo výške 370 m n. m. pravostranný bezmenný prítok, nasleduje vo výške 362 m n. m. ľavostranný bezmenný prítok a na dolnom konci samoty Dolina pravostranný bezmenný prítok; vo výške 345 m n. m. priberá krátky ľavostranný bezmenný prítok, ďalší ľavostranný bezmenný prítok priberá vo výške 325 m n. m. z pasienka Škrobina a vo výške 317 m n. m. opúšťa extravilán obce Plevník-Drienové a vstupuje do intravilánu; na svojom ľavom brehu obteká športový štadión a obecný úrad, pri ktorom vo výške 304 m n. m. priberá ľavostranný bezmenný prítok; po opustení intravilánu v nadmorskej výške 288 m n. m. sa vracia do poľnohospodárskeho extravilánu, podteká  cestu I. triedy 61 Bratislava – Žilina i železničnú trať Bratislava – Žilina a po záverečných 600 m priameho, regulovaného toku ústi južne od letecko-modelárskeho areálu v nadmorskej výške 286 m n. m. do Váhu ako jeho ľavostranný prítok. . Vodný tok Drienovka má 9 bezmenných prítokov; pramení a preteká svojou hornou časťou v lesnom extraviláne obce Plevník-Drienové, svojou dolnou časťou v intraviláne tejto obce a v krátkom záverečnom úseku pokračuje poľnohospodárskym extravilánom obce. Pramení a v hornej polovici svojho toku preteká v geomorfologickom celku Súľovské vrchy, v geomorfologickom podcelku Manínska vrchovina a v dolnej polovici toku vrátane ústia v geomorfologickom celku Považské podolie, v geomorfologickom podcelku Bytčianska kotlina.
Pôvod názvu
Názov potoka  Drienovka má pôvod v názve niekdajšej samostatnej obce Drienové, ktorou tento vodný tok preteká. Názov niekdajšej samostatnej obce Drienové má pôvod v charakteristickom výskyte dreviny z čeľade drieňovitých drieňa obyčajného (Cornus mas) v svojom hospodárskom priestore. Obec Drienové sa v roku 1952 zlúčila so susednou samostatnou obcou Plevník do obce s názvom Plevník-Drienové.