cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Volejbal na Hrách malých štátov Európy
Volejbal na Hrách malých štátov Európy je volejbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Hier malých štátov Európy. Organizuje ho Európska volejbalová konfederácia (CEV) v spolupráci s Európskym olympijským výborom (EOC). Do programu hier bol turnaj zaradený na 2. hrách malých štátov Európy v roku 1987 v Monaku, vtedy len v mužskej kategórii. Volejbalový turnaj sa odvtedy koná na hrách pravidelne. Ženy mali premiéru na 3. hrách malých štátov Európy v roku 1989 na Cypre. V mužskej i ženskej kategórii získal najviac víťazstiev 🇨🇾, ktorý zvíťazil 11-, resp. 9-krát.
Valušková
Valušková je ženský variant priezvisk Valuška alebo Valušek, napr.:
Nogent-le-Roi (kantón)
Nogent-le-Roi je francúzsky kantón v departemente Eure-et-Loir v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho 18 obcí.
Miroslav Toman
Miroslav Toman môže byť:
Josef Toman
Josef Toman môže byť:
Henrich Focke
Henrich Focke (* 8. október 1890, Brémy, Nemecko – † 25. február 1979, tamtiež) bol najznámejší nemecký konštruktér a priekopník stavby vrtuľníkov. V roku 1924 založil v Brémach spoločnosť Focke-Wulf-Flugzeugbau AG a v roku 1937 s Gerdom Achgelisom firmu Focke-Achgelis.
Mladosť
Henrichov otec Johann Focke bol zakladateľom Zemského múzea histórie umenia (dnes Focke-Museum) v Brémach. Henricha celý život fascinovali veľké možnosti letectva. So svojim bratom staval modely lietadiel. V roku 1908 začal študovať konštrukciu strojov na Technickej univerzite v Hannoveri, ale štúdium zakončil získaním diplomu až po skončení prvej svetovej vojny v roku 1920. Počas vojny slúžil najprv ako infanterista, neskôr pri letectve. Už v priebehu štúdia staval spoločne s G. Wulfom, bratom a ďalšími nadšencami prvé klzáky (prvý v roku 1909) a lietadla (Focke A III, 1912). V roku 1921 s G. Wulfom skonštruovali prvé úradne schválené lietadlo A7.
Do roku 1945
Focke, Georg Wulf a Dr. Werner Naumann spoločne založili v roku 1924 firmu Bremer Flugzeugwerke, ktorá sa ešte v tom istom roku pretransformovala na akciovú spoločnosť Focke-Wulf AG. Cieľom firmy bolo najmä bezpečné lietanie. Do roku 1933 vzniklo 29 rôznych typov lietadiel, celkovo bolo postavených asi 140 strojov. Medzi nimi bol A 19 Ente (kačica). Využíval patent z roku 1908, na ktorom sa podieľal brat Wilhelm Focke. Georg Wulf s jedným z postavených strojov v roku 1927 havaroval pri testovacom lete a na následky poranenia chrbtice zomrel.
Po fúzii Focke-Wulf s firmou Albatros Flugzeugwerke v roku 1931 začal Henrich Focke pracovať aj v oblasti konštrukcie autogýr. Zbieral skúsenosti s prevádzkou a stavbou autogýr Cierva C.19 a C.30, ktoré firma vyrábala v licencii.
Po roku 1945
V roku 1948 založil Focke konštrukčnú kanceláriu v Brémach. Pretože však spojenci v Nemecku nedovolili vyrábať lietadlá, preniesol svoje skúsenosti do odboru lodnej dopravy a stavebníctva.
Medzi rokmi 1948 a 1958 bol Focke technickým poradcom britského ministerstva letectva pre výrobu vrtuľníkov. Od roku 1950 pracoval ako konštruktér v Norddeutschen Fahrzeugwerke vo Wilhelmshavene. O rok neskôr vyvinul v Amsterdame Convertiplan, štvorrotorové lietadlo s kolmým štartom. Od roku 1952 pôsobil štyri roky v Brazílii na vývoji dvojmiestnej ľahkej helikoptéry Beija Flor (kolibrík).
Po zastavení projektu v roku 1956 sa Focke znovu vrátil do Brém. V roku 1957 si dal patentovať princíp „prstencového krídla – koleoptéry“ Focke Rochen s kolmým štartom, na ktorom pracoval už od roku 1944.
V brémskej firme Borgward Automobilwerken potom pokračoval vo vývoji vrtuľníka s označením Kolibri, ktorý Focke vyvíjal v Brazílii. Prvý let sa uskutočnil v roku 1958. Ďalší výskum musel byť zastavený kvôli konkurzu vyhlásenému v roku 1961 na firmu Borgward.
Focke dôchodca
Na prelome päťdesiatych a šesťdesiatych rokov postavil v centre mesta v dielni v zadnom trakte aerodynamický tunel a s jeho pomocou sa snažil vylepšiť vlastnosti vrtuľníka. Tu tiež skúmal iné problémy z odboru aerodynamiky, medzi inými prúdenie vzduchu pri pomalom lete. Tunel znova objavil Kai Steffen v roku 1997 a dnes je hlavnou atrakciou malého múzea.
Až do roku 1965 sa venoval práci ako poradca vo firme Vereinigte Flugtechnische Werke (nástupca Focke-Wulf) v Brémach a v Nemeckom výskumnom ústave letectva a vesmíru.
Bining
Bining je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Stavba
Stavba môže byť:
Bellevaux (Haute-Savoie)
Bellevaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nogent-le-Rotrou (kantón)
Nogent-le-Rotrou je francúzsky kantón v departemente Eure-et-Loir v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho 10 obcí.
Geetbets
Obyvateľstvo
Obec má približne 5 900 obyvateľov (2010).
Dejiny
Od 1. januára 1977 obec Galmaarden pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Marchenoir
Marchenoir môže byť:
Centrobasket mužov 2004
Centrobasket mužov 2004 boli v poradí 19. majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v basketbale mužov, ktoré organizuje Stredoamerická a karibská basketbalová konfederácia (CONCENCABA) v spolupráci s FIBA Americas. Konali sa v Santo Domingo, v Dominikánskej republike v dňoch od 7.11. júla 2004, za účasti 8 tímov. Dominikánska republika bola organizátorom stredoamerického šampionátu mužov štvrtýkrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1975, 1987 a 1995, zakaždým v Santo Domingo. Zápasy sa odohrali v aréne Palacio de los Deportes Virgilio Travieso Soto s kapacitou 8 300 divákov. Svoj druhý titul, 27 rokov od toho prvého, získala domáca 🇩🇴, ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad 🇵🇷.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 2005, ktoré organizovala rovnako Dominikánska republika. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Rýchle občerstvenie
thumb|Niekoľko reštaurácií rýchleho občerstvenia v meste Bowling Green, Kentucky
Rýchle občerstvenie alebo fast food (angl. = rýchla potrava) je druh verejného stravovania, založený na rýchlom výbere, predaji a konzumácii stravy. Prevádzky rýchleho občerstvenia dosahujú zvýšenú rýchlosť obsluhy tým, že umožňujú zákazníkom získanie potravy s minimálnym prerušením iných činností (stravovanie pri ceste do práce alebo z práce, nezriedka predaj priamo do auta), a zvýšenú rýchlosť konzumácie tým, že úpravou jedla a jeho balením podporujú konzumáciu postojačky alebo v pohybe.
Dejiny
Aj keď rýchle občerstvenie je obvykle pokladané za výdobytok modernej doby, respektíve 20. storočia, písomné pramene aj archeologické nálezy (napr. maľby) dokazujú, že pouličné zariadenie na prípravu požívatín k okamžitej konzumácii existovala už v najstarších kultúrach v Stredomorí, na Blízkom aj Ďalekom východe, teda prakticky všade, kde sa vyvinuli sídla mestského typu, s vysokou diferenciáciou spôsobu obživy u obyvateľstva. Moderný jav rýchleho občerstvenia vznikol v Kalifornii, tesne pred druhou svetovou vojnou. Richard a Maurice McDonaldovci, ktorí riadili drive-in-burger (reštaurácia, kde sa ide autom k okienku a ste obslúžení v aute), blízko Los Angeles, boli unavení z neustáleho umývania príborov a riadu, a preto sa rozhodli vymyslieť systém, pri ktorom by sa zákazníci mohli obsluhovať sami a obmedziť menu na podložky, ktoré by mohli byť pripravené aj nekvalifikovanými kuchármi a bez dosky, nožov a vidličiek.
Kritika fast foodov
Pri fastfoodoch je najčastejšie kritizované:
Boukolos (syn Hippokoóna)
Boukolos alebo Búkolos (Boukolos/iný prepis: Búkolos) je v gréckej mytológii syn spartského kráľa Hippokoóna. Boukolos bol syn Hippokoóna z Amyklaie, ktorý mal okrem neho ešte ďalších jedenásť synov, Doryklea, Skaia, Enarofora, Euteicha, Lykaitha, Tebra, Hippothoa, Euryta, Hippokorysta, Alkinoa a Alkóna. Jeho otec Hippokoón sa stal kráľom Sparty, keď svojho brata Tyndarea vyhnal z krajiny.
Jedného dňa prišiel do Sparty hrdina Hérakles s bratrancom Oiónom a pri dome Hippokoóna ich napadol strážny pes, ktorého Oiónos v sebeobrane zabil. Boukolos so svojimi bratmi stáli obďaleč a keď to uvideli, na Oióna a Hérakla zaútočili. V tejto bitke potom Oiónos zomrel a zranený Hérakles bol nútený ustúpiť. Héraklova pomsta ale nenechala na seba dlho čakať. Po prvých ešte nepodarených útokoch, keď zomrel aj Héraklov brat Ifikles, Hérakles Hippokoóna a všetkých jeho synov pobil a Tyndareós sa mohol vrátiť do Sparty a ujať sa vlády.
Macocha (priepasť)
thumb|Dno priepaste Macocha Macocha je najznámejšia priepasť Moravského krasu a súčasťou jaskynného systému Punkevní jaskyňa. Priepasť je v národní přírodní rezervace Vývěry Punkvy v CHKO Moravský kras, východne od mesta Blansko.
Priepasť Macocha vznikla postupným zrútením mohutných jaskynných priestorov o niekoľkých poschodiach a tvorí monumentálnu časť Punkevních jaskýň. Rozloha priepasti je zhruba 174 x, hĺbka je k hladine Dolního jezírka. Rozmery priepasti umožňujú jej celkové denné osvetlenie a preto je radená do kategórie priepastí „Light hole“ (v tejto kategórii je Macocha najhlbšia v strednej Európe). Pod hladinou Dolního jezírka sa skrývajú ďalšie podzemné priestory, zatiaľ preskúmané do celkovej hĺbky priepasti.
Prvá písomná zmienka o zostupe do priepasti pochádza z roku 1663. Na počiatku 20. storočia tu prevádzal rozsiahly výskum profesor Karel Absolon a jeho výskum ho doviedol až k objavu Punkevních jaskýň Macošských vodných dómov, cez ktoré preteká riečka Punkva. Od roku 1914 je dno Macochy súčasťou prehliadky Punkevních jaskýň. Návštevný chodník vedie pod skalnými prevismi a pod mohutným portálom jaskynného dómu.
Pozoruhodný je tiež vodný režim oboch jazierok – horného (prítokové) o hĺbke a dolného hlbokého asi. Ich hladiny silne kolísajú a za extrémnych povodňových stavov vystúpajú spolu s prívalmi vôd z Amatérskej jaskyne až o niekoľko metrov a zalejú dno priepasti.
Do priepasti je možné nahliadnuť z dvoch mostíkov – horného od hotela Macocha a od dolného. K priepasti je možný prístup kabínkovou lanovkou od vchodu Punkevních jaskýň, alebo cestou od Ostrova u Macochy.
Sučany
Sučany je obec na Slovensku v okrese Martin. Leží v údolí rieky Váh, severovýchodne od Martina.
Dejiny
Na území dnešnej obce sa ľud lužickej kultúry usadil v mladšej dobe bronzovej (1300-700 pred Kr.). V lokalite Hradiská a Skala sa našli najstaršie dôkazy osídlenia, dokazujúce obdobie i vyspelosť ľudí. Podľa nálezov bola na Skalke pravdepodobne významná obchodná osada. Len o niekoľko storočí mladšie sú nálezy ľudu púchovskej kultúry, ktorý obýval staršie hradiská. Strategickú polohu na dôležitej ceste popri Váhu a čulý obchodný styk dokladajú i nálezy mincí z rímskeho obdobia. Postupnému obsadzovaniu územia Slovanmi neodolali ani tunajšie hradiská, ktoré obsadili priami predkovia dnešných obyvateľov Turca.
V období formovania Uhorska (11. stor.) opustili obyvatelia opevnené hradiská a začali si stavať obydlia pozdĺž potoka, neďaleko dôležitého brodu cez Váh. Najstaršia písomná zmienka o osade pochádza z roku 1264, kedy patrila do kráľovského majetku, hoci cirkevná kronika spomína miestnu farnosť pri kaplnke svätej Žofie už v roku 1115. Koncom 13. storočia bol v Sučanoch postavený nový kostol, ktorý až do 18. storočia obklopoval cintorín. V tom čase vzniklo aj sučianske panstvo, ktoré malo sídlo na Sučianskom hrade a ktorý vlastnil Miko, syn Detricha, predok rodu Balašovcov. Mestské výsady získali Sučany od kráľa Ľudovíta I. okolo roku 1350, čím ešte viac vzrástol ich význam ako obchodného, remeselníckeho aj kultúrneho centra dolného Turca. Tu sa konali súdy, týždenné trhy, jarmoky, vyberalo mýto a neskôr tu vznikli soľné sklady. Mestečko malo tiež právo meča, no smelo tiež variť pivo a páliť pálenku.
V roku 1442 panstvo získal Juraj Turzo, no onedlho sa Sučian zmocnil ''Pongrác zo Sv. Mikuláša'', ktorý tu dal vybudovať opevnenie a hrádok v obci. Hrad bol spustnutý a sídlom panstva sa stalo nový, pohodlnejší hrádok. Rýchle striedanie majiteľov ukončila až darovacia listina kráľa Ferdinand I. z roku 1541, ktorou panstvo získal Vavrinec Nyáry, ktorého potomkovia vlastnili Sučany až do konca feudalizmu v roku 1848. V 16. storočí sa Nyáryovci stali protestantmi a v roku 1570 sa spomína aj miestna škola. Začiatkom 17. storočia začali vznikať prvé remeselnícke cechy, ktoré podporovali obchod a zásobovali široké okolie. V roku 1770 malo mestečko 154 zdanených domácností a v tomto období do Sučian prišli prví Židia, ktorí čoskoro ovládli všetok miestny obchod. V roku 1820 bola v obci vybudovaná synagóga, krátko nato pribudla židovská škola a náboženská obec.
17. januára 1849 sa v meste konalo ľudové zhromaždenie, na ktorom vystúpili Jozef Miloslav Hurban, Ľudovít Štúr a sučiansky rodák Ďurko Langsfeld. Po revolučných rokoch a následných zmenách sa postavenie Sučian v regióne začalo zhoršovať a postupne nadobudli dedinský ráz, hoci so strediskovým charakterom. Prvú lekáreň tu otvorili už v roku 1863, o tri roky neskôr bol zriadený lekársky obvod a v roku 1868 pribudol poštový úrad. Obrovským impulzom pre rozvoj priemyslu a obchodu znamenalo otvorenie Košicko-bohumínskej železnice v decembri 1871 a už v roku 1887 tu založili tehelňu, o rok neskôr likérku s octárňou a v roku 1894 parnú pílu. V prvej svetovej vojne narastala chudoba a v bojoch zahynulo 50 miestnych rodákov. V bojoch za vznik ČSR zahynuli v légiách ďalší traja obyvatelia. Vznikom republiky sa začal obnovovať miestny priemysel; bola zmodernizovaná tehelňa, v roku 1925 bola pri Váhu vybudovaná malá elektráreň a v roku 1937 sa začal budovať závod Explózia. Obyvatelia pracovali okrem domácich aj v martinských a vrútockých podnikoch. Rovnako nastal rozvoj kultúry a spolkov, vznikli ochotnícky divadelný krúžok, Živena, Červený kríž, športový a turistický klub a kino. Fungovala tu základná aj dvojročná ľudová hospodárska škola aj meštianska škola, pri ktorej postupne vznikli nadstavbové kurzy, učňovská škola a ľudová knižnica. Reštrikcie a násilie gardistov na miestnom obyvateľstve v predvojnovom období vyvrcholili 25. apríla 1939 do masívnej demonštrácie. Zo Sučian bolo v roku 1942 odvlečených 24 židovských rodín a ich majetok bol odpredaný. Miestni obyvatelia sa už od roku 1943 angažovalo v partizánskom hnutí, na čo doplatilo 80 mužov, ktorých odvliekli do Nemecka a ďalších 113, ktorí v povstaní zahynulo.
Po oslobodení vzniklo na okraji obce niekoľko veľkých podnikov - tehelňa, výrobňa prefabrikátov Prefa, rašelinové závody, rozvodňa a veľká elektráreň a prevádzka drevárskych remeselníkov. Boli vybudované nové sídliská, hlavná cesta, telefónna ústredňa, vodovod a nové športoviská so športovým domom, čím sa opäť posilnil charakter spádovej obce s možnosťou práce pre široké okolie.
Školstvo
Je tu základná škola SNP, ktorá má vyše 40 rokov.
Známe je Gymnázium bilingválne anglicko-slovenské, ktoré má na Slovensku veľké renomé. V roku 2006 sa jeho vonkajšia vizuálna stránka zmenila na nepoznanie. Pristavilo sa jedno poschodie a rozšírila telocvičňa.
Zdravotníctvo
V Sučanoch sa nachádza psychiatrická liečebňa.
Hospodárstvo
V Sučanoch má sídlo a výrobňu producent betónových, železobetónových, predpätých a priestorových stavebných prefabrikátov PREFA invest, a.s.
Boeing 777
Boeing 777 je lietadlo na dlhé lety vyrobené spoločnosťou Boeing Commercial Airplanes. Takýto typ lietadla sa často označuje ako „Triple Seven“. Lietadlo môže previezť od 283 do 368 cestujúcich. Záleží to od usporiadania sedadiel. Hlavným znakom 777čky je jej šesť kolies. Boeing 777 sa vyrába v dvoch dĺžkach trupu. Pôvodná 777-200vka bola uvedená do prevádzky v roku 1995, a predĺžená o 10.1 m 777-300, bola zavedená v roku 1998.
Vznik a vývoj
Boeing 777 bolo prvé lietadlo v histórii navrhnuté v spolupráci s leteckými spoločnosťami a cestujúcimi. Hlavnými spoločnosťami podieľajúcimi sa na vývoji boli United Airlines, All Nippon Airways, British Airways, Japan Airlines, Qantas a Cathay pacific. Filozofia „Working together“ znamenala, že Boeing 777 sa stal zákaznícky najorientovanejším lietadlom. Boeing 777 sa taktiež stal prvým lietadlom navrhnutým výhradne na počítači ako 3D model.
Verzie
Boeing používa 2 charakteristiky pre model 777. Prvou je počet cestujúcich a druhou je dĺžka maximálneho doletu.
Boeing 777-100 je najmenšia verzia 777 s doletom 10 740 až 14 260 km.
thumb|left|Boeing 777-200
Boeing 777-200 je lietadlo s doletom 7 220 až 9 630 km. Prvým používateľom tohto modelu sa stala v roku 1995 spoločnosť United Airlines.
thumb|right|Boeing 777-200LR spoločnosti [[Pakistan International Airlines]] thumb|right|Boeing 777-300ER spoločnosti [[Air Canada]]
Boeing 777-200ER je verzia modelu 777-200 s doletom 11 000 až 14 300 km. Prvou spoločnosťou používajúcou tento model s v roku 1997 stala British Airways. V roku 1997 Boeing 777-200ER spoločnosti Malaysia Airlines prekonal rekord v dĺžke letu, keď bez pristátia preletel vzdialenosť medzi Boeing Field a Kuala Lumpur o dĺžke 20 044 km za 21 hodín a 23 minút.
777-200LR Worldliner sa stal lietadlom s najdlhším doletom až 17 445 km za 18 hodín. Toto lietadlo je poháňané dvoma motormi GE90-115B. Prvým používateľom tohto modelu sa stala v roku 2006 spoločnosť Pakistan International Airlines.
Boeing 777-300 je lietadlo schopné prepraviť až 550 cestujúcich. Toto lietadlo má namontované manévrovacie kamery pod prednou časťou trupu a na zadnom chvoste aby pomáhali pilotom pri manévrovaní k dĺžke tohto lietadla. Prvým používateľom tohto modelu sa stala v roku 1998 spoločnosť Cathay Pacific.
777-300ER je lietadlo schopné prepraviť 365 cestujúcich na vzdialenosť 14 594 km. Prvým používateľom tohto modelu sa stala v roku 2004 spoločnosť Air France.
777 Freighter je nákladná verzia Boeingu 777.
777X
V novembri 2013 Boeing formálne zahájil program 777X, tretiu generáciu 777 (nezamieňajte si s variantmi 777-X, ktoré mali v roku 2013 spoločnosti Lufthansa, Emirates, Qatar Airways a Etihad Airways) s dvoma modelmi: 777-8 a 777-9. 777-9 je ďalší natiahnutý variant s kapacitou viac ako 400 cestujúcich a doletom viac ako 8 200 NMI (15 200 km), zatiaľ čo 777-8 má kapacitu približne 350 cestujúcich a má dolet viac ako 9 300 NMI (17 200 km). Oba modely majú byť vybavené motormi novej generácie GE9X a majú nové kompozitné krídla so sklopnými končekmi krídel. Prvý člen rodiny 777X, model 777-9, by sa mal dostať do služby v roku 2020 v čase oznámenia programu.
Zubek (priezvisko)
Zubek je slovenské, české a poľské priezvisko odvodené od slova zub. Slovenský ženský tvar je Zubková alebo Zubeková. Na Slovensku je najčastejšie v Bratislave a obci Sebechleby (okres Žilina). V Česku je najrozšírenejšie v mestách Frýdek-Místek, Nový Jičín, Třinec a Ostrava
Známi nositelia
Pozri v článku Zubek.
Tomanová
Tomanová je ženská podoba priezviska Toman alebo Tomana, napr.:
Bernex (Haute-Savoie)
Bernex je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Senko (priezvisko)
Senko je slovenské priezvisko. Vyskytuje sa predovšetkým na východnom a strednom Slovensku, najviac v Lúčkach (okres Ružomberok), Sečovskej Polianke (okres Vranov nad Topľou), Starej Ľubovni a v Revúcej.
Známi nositelia
Pozri v článku Senko.
Orgères-en-Beauce (kantón)
Orgères-en-Beauce je francúzsky kantón v departemente Eure-et-Loir v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho 17 obcí.
Zoubek (priezvisko)
Zoubek je české priezvisko odvodené od slova zub. Slovenský ženský tvar je Zoubková alebo Zoubeková. Najčastejšie je v mestách Praha, Plzeň, Boskovice a Brno. Na Slovensku je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v meste Šurany, predovšetkým v jej časti Nitriansky Hrádok.
Známi nositelia
Pozri v článku Zoubek.
Bioncourt
Bioncourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoubek
Zoubek je priezvisko, pozri Zoubek (priezvisko), napr.:
Vladimir Fiodorovič Odojevskij
Vladimír Fiodorovič Odojevskij (* 13. august 1803, Moskva, Ruské impérium – † 11. marec 1869, Moskva) bol ruský knieža, spisovateľ, filozof, muzikológ, hudobný kritik a teoretik.
Bol jedným z posledných príslušníkov starej vetvy rodu Rurikovcov. Spolu s Kiuchelbekerom v rokoch 1823-1824 vydával v Moskve druhý najvýznamnejší dekabristický literárny almanach Mnemozina. V. F. Odojevskij bol bratrancom dekabristického básnika A. I. Odojevského. Pochádzal zo zámožnej a vysoko kultúrnej aristokratickej rodiny.
V mladosti patril k predným členom „ľubomúdrych“. Literárne bol silno ovplyvnený nemeckým romantizmom, hlavne záľubou v iracionálnych situáciách, groteskne a v intelektuálnej irónii. Svedčia o tom už Pestré rozprávky (1833), ktoré však boli miestami priehľadne didaktické miniatúry. Vo svojej novelistike, ktorú zhrnul do osobitého cyklu Ruské noci (1842), sa odohráva široko pojatý a značne ambiciózny filozofický rozhovor štyroch diskutérov, z ktorých každý reprezentuje odlišný životný i svetonázorový postoj.
Glabbeek
Glabbeek je obec vo Flámskom regióne v provincii Flámske Brabantsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 5 239 obyvateľov (2010).
Dejiny
Od 1. januára 1977 obec Glabbeek pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Micva
Micva (hebr. מצווה, plurál – מצוות micvot) je v judaizme označenie pre:
Počet 613 micvot bol stanovený rabínmi. Delia sa na 248 pozitívnych prikázaní a 365 zákazov. Podľa Talmudu (Makot 23b) je počet zákazov odvodený od počtu dní solárneho roku a počet pozitívnych príkazov zase od počtu kostí v ľudskom tele. Podľa iného vysvetlenia 611 prikázaní sprostredkoval Židom Mojžiš (611 je číselná hodnota hebrejského slova Tóra) a chýbajúce prikázania sú prvé dve prikázania Desatora, ktoré boli zvestované priamo z Božích úst.
Najznámejší výpočet týchto 613 prikázaní vypracoval Maimonides (Sefer ha-micvot).
Vladimír Zoubek
Vladimír Zoubek môže byť:
Jonata (priezvisko)
Jonata je slovenské priezvisko. Je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v Bratislave.
Známi nositelia
Pozri v článku Jonata.
San Carlos
San Carlos (po španielsky doslova: Svätý Karol) môže byť:
Rajecká ulica
Rajecká ulica je ulica:
Sire Records
Sire Records je americká nahrávacia spoločnosť, ktorú vlastní Warner Music Group. Nahrávky distribuuje firma Warner Bros. Records.
História
Firmu založili Seymour Stein a Richard Gottenhrer v roku 1966. Pôvodne sa spoločnosť volala Sire Productions. Jej prvé nahrávky distribuovala spoločnosť London Records. Na začiatku svojej kariéry firma otvorila dvere na americký trh mnohým britským underground umelcom.
V rokoch 1970 ~ 1971 obstarala distribúciu firma Polydor Records. Počas tejto éry bolo vytvorené logo spoločnosti.
Mer
Mer môže byť:
Lazná trieda
Lazná trieda (česky: Lazní třída) je významná časť Laznej ulice nachádzajúca sa v meste Krásno nad Kysucou. Oddeľuje ulice Hôrky (pravá strana) a Laznú ulicu (ľavá strana). Nachádza sa v centre mesta a známa je vďaka tomu,že sa tu dávnejšie pálili prvé vojany na Horných Kysuciach a konali za komunizmu tzv. "Májové pochody". Smeruje z bývalého centra Krásna nad Kysucou Námestia mieru smerom na katastrálne územie Lázy. Podľa tohto územia je táto trieda aj pomenovaná.
História a súčasnosť Laznej triedy
Na súčasnej Laznej triede sa dávnejšie nachádzalo prvé osídlenie Krásna nad Kysucou. Bola tu malá osada, ktorú postavil Ján Petzold – významný krasňanský richtár, ktorý bol pôvodne žilinským richtárom, no keď rada mesta Žilina v roku 1325 zvolila nového richtára, Ján Petzold sa stal mešťanom, ktorý býval na Marianskom námestí. Novozvolený richtár ho poveril aby dobudoval obec Krásno, ktorá sa nachádzala asi od Žiliny. Ako pamiatku na založenie Krásna sa tu pálili vojany (vždy na sviatky sv.Jána a na sviatky založenia Krásna). Keď táto osada vyhorela, na dnešných Hôrkách postavili novú osadu. V 18.storočí, po vyhorení Krásna postavili nové osady a Krásňanské močiare sa postupne vysušovali. Takto obyvatelia Krásna nad Kysucou postavili súčasné centrum mesta. V roku 1795 pri kostole sv. Ondreja postavili "Krasňanský rínok",kde sa nachádzalo aj trhovisko.Lazná trieda je dodnes dlhé roky v zime pre deti miestom najlepšej sankovačky.Dnes sa na Laznej triede nachádza Domová zástavba až po samí koniec Laznej ulice pri mestskej vodárni. Smeruje z námestia mieru až po cestu do Krasňanskej kaplnky z roku 1947-Pri Laznom potoku (zasvätená je Sedembolestnej Panny Márie-patrónky Slovenska).
Kafenda
Kafenda je priezvisko, pozri Kafenda (priezvisko), napr.:
Gooik
Gooik je obec vo Flámskom regióne v provincii Flámske Brabantsko.
Obyvateľstvo
Obec má približne 9 000 obyvateľov (2010).
Dejiny
Od 1. januára 1977 obec Gooik pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Bionville-sur-Nied
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Senonches (kantón)
Senonches je francúzsky kantón v departemente Eure-et-Loir v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho osem obcí.
Tomana (priezvisko)
Tomana je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je rozšírené predovšetkým v okrese Považská Bystrica, najviac (s výrazným odstupom) v obci Praznov, potom v Považskej Bystrici a Prečíne. V Česku je menej časté, s najväčším výskytom vo Vsetíne.
Známi nositelia
Pozri v článku Tomana a Tomanová.
Ražná ulica
Ražná ulica je ulica:
Toman (priezvisko)
Toman je české, slovenské a slovinské priezvisko. V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Klatovy, Hodonín a Brno. Na Slovensku je najrozšírenejšie v Bratislave, Jacovciach (okres Topoľčany), Piešťanoch a Horovciach (okres Púchov).
Zubka
Zubka je slovenské priezvisko odvodené od slova zub. Je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v Banskej Štiavnici.
Bloye
Bloye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Savoie, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Leonard Cohen
Leonard Norman Cohen (* 21. september 1934, Montreal, Quebec, Kanada – † 7. november 2016 Los Angeles, Kalifornia, USA ) bol kanadský básnik, prozaik a pesničkár. Bol jedným z najvýznamnejších a najvplyvnejších autorov piesní v angličtine v 20. storočí. Svojou hudobnou kariérou do veľkej miery zatienil svoju predchádzajúcu kariéru básnika a spisovateľa, no napriek tomu aj po prerazení v hudobnom priemysle sporadicky vydával svoju poéziu.
Spočiatku Cohenove piesne vychádzali z folkovej hudby, no od sedemdesiatych rokov bolo cítiť prevažujúci vplyv popu a kabaretnej hudby. Od 80. rokov spieval s preňho typickým hlbokým basom, s podporou ženských vokálov v pozadí.
Cohenove piesne sú často citovo hlboké so zložitými textami s množstvom metafor a iných básnických prostriedkov. Opakovane sa v nich vyskytujú témy ako náboženstvo, izolácia, sex a zložité medziľudské vzťahy.
Cohenove texty mali veľký vplyv na ďalších autorov a dodnes bolo nahraných viac ako tisíc cover verzií jeho piesní. V Kanade je Cohen ikonou, bol uvedený do kanadskej hudobnej siene slávy a ocenený najvyšším kanadským civilným vyznamenaním – rádom Order of Canada.
Pôvod a detstvo
Cohen sa narodil v Montreale (Quebec) v roku 1934 v židovskej rodine s poľskými predkami. Jeho otec Nathan mal obchod s odevmi, ale zomrel, keď mal Leonard len deväť rokov. Ako teenager sa naučil hrať na gitare. Smrť otca ho hlboko zasiahla a Cohen trpel ťažkými depresiami, ktoré neskôr „liečil“ užívaním v tom čase legálneho LSD. Depresiami Cohen trpel až do deväťdesiatych rokov 20. storočia.
Cohen ako básnik
V roku 1951 Cohen začal študovať na univerzite a začal tiež svoju básnickú kariéru. Po otcovi zdedil fond, ktorý mu umožňoval nerušene sa venovať písaniu bez starostí o živobytie. V roku 1956 vydal svoju prvú básnickú zbierku Let Us Compare Mythologies („Porovnajme si mytológie“). Zbierkou The Spice-Box of Earth („Korenička Zeme“) z roku 1961 sa stal známym v básnických kruhoch, najmä v rodnej Kanade.
Cohen mal tvrdú pracovnú morálku a vysoké literárne ambície. Ako mladý muž preferoval samotársky spôsob života a dokonca sa odsťahoval na grécky ostrov Hydra. Z toho obdobia pochádza zbierka Flowers for Hitler („Kvety pre Hitlera“, 1964) a romány The Favourite Game („Obľúbená hra“, 1963) a Beautiful Losers („Krásni porazení“, 1966). The Favourite Game je autobiografický román o mladom mužovi, ktorý hľadá svoju identitu v písaní. Beautiful Losers sa dá považovať za postmodernu, ústredná postava je opísaná kombináciou svätého a svetského; náboženstvo a sex sú vyjadrené bohatým lyrickým jazykom. Druhotná dejová línia odráža Cohenove korene v Quebecu a týka sa Tekakwithy, blahoslavenej indiánky zo 17. storočia (čo je možno nezvyčajné pre autora zo židovskej rodiny). Krásni porazení šokovali kanadskú kritiku, ktorá knihu zavrhla pre otvorene sexuálny obsah, dnes je radená medzi najlepšie romány 60. rokov.
Hudba
V roku 1967 sa Cohen presťahoval do USA s úmyslom preraziť ako folkový spevák a autor. Ešte ten istý rok nahral pieseň Suzanne, ktorá sa stala jednou z jeho najznámejších piesní. Suzanne bola nahraná aj folkovou speváčkou Judy Collins a stala sa hitom. Cohen bol po koncertoch na niekoľkých folkových festivaloch objavený skautom Johnom Hammondom z vydavateľstva Columbia (ktorý objavil aj neskoršie hviezdy ako Aretha Franklinová, Bob Dylan a Bruce Springsteen) a dostal možnosť natočiť svoj prvý album – Songs of Leonard Cohen.
Ďalšie albumy nasledovovali v rýchlom slede: Songs from a Room v roku 1969, Songs of Love and Hate v roku 1971, a New Skin for the Old Ceremony v roku 1974. V tom čase Cohen absolvoval množstvo koncertov v USA, Kanade, Európe, a v roku 1973 aj v Izraeli.
V roku 1977 vyšiel album Death of a Ladies' Man, ktorého producentom bol Phil Spector (produkoval napr. aj Let It Be od The Beatles) z hutným, mnohovrstvovým zvukom typickým pre Spectorovu produkciu a veľmi odlišným od jednoduchého inštrumentálneho podania predchádzajúcich Cohenových albumov. Tento album je považovaný za jeden z Cohenových najslabších.
Album Recent Songs z roku 1979 sa vracia k tradičnému Cohenovmu zvuku a objavujé sa v ňom i džezový sprievod a orientálne hudobné nástroje. Cohen sa o o tomto albume vyjadril ako o svojom najlepšom. Koncertný album z turné k Recent Songs vyšiel v roku 2001 pod názvom Field Commander Cohen: Tour of 1979.
V roku 1984 vyšiel album Various Positions so slávnou piesňou Hallelujah, ale Columbia ho odmietla vydať v Spojených štátoch, kde za posledné roky Cohenova popularita opadla – Cohen bol počas svojej kariéry vo všeobecnosti populárnejší v Kanade a Európe.
Nasledoval ďalší úspešný album z roku 1992 – The Future. Piesne „Waiting for the Miracle“, „Anthem“ z tohto albumu boli použité v kontroverznom filme Takí normálni zabijaci. V titulnej piesni Cohen prorokuje hroziaci politický a sociálny kolaps, podľa vlastných slov ako dôsledok nepokojov v Los Angeles v roku 1992. Niektoré komentáre vidia túto pieseň aj ako odsudzujúcu potraty.
V roku 2001, po piatich rokoch strávených ako budhistický mních v zenovom centre, sa Cohen vrátil s albumom Ten New Songs významne ovplyvnenom producentkou a spoluautorkou Sharon Robinsonovou. Tento album zatienil relatívne extrovertnú atmosféru toho predchádzajúceho a hĺba o prijatí osobných strát, o blízkosti smrti, o konci lásky, rovnako romantickej ako božskej. Napriek tomu, že album nie je považovaný za Cohenov najtrpkejší, je často nazývaný najmelancholickejším.
Zubko
Zubko je slovenské a ukrajinské priezvisko odvodené od slova zub. Na Slovensku je najčastejšie na východe, najviac vo Vranove nad Topľou, obciach Čaňa (okres Košice-okolie), Čemerné (okres Vranov nad Topľou) a Lomnica (okres Vranov nad Topľou)
Underoath
Underoath (štylizované ako Underøath) je americká metalcorová skupina pochádzajúca z Tampy na Floride. Skupiny založili Dallas Taylor a Luke Morton dňa 30. novembra 1997 v Ocale na Floride, pričom jej ďalší členovia boli z Tampy.
Skupina so svojím pôvodným spevákom, Dallasom Taylorom, vydala albumy Act of Depression, Cries of the Past a The Changing of Times. Po jeho odchode sa stal frontmanom Spencer Chamberlain. Skupina potom vydala albumy They’re Only Chasing Safety a Define the Great Line, ktoré boli certifikované zlatou platňou a stali sa najúspešnejšími kresťanskými albumami od roku 1997 v rebríčku Billboard 200. Tieto dva albumy dali skupine väčší mainstreamový a komerčný úspech.
Skupina tiež získala dve nominácie na cenu Grammy v rokoch 2007 a 2010. Tiež skupina nahrala koncertný box set CD/DVD nazvaný Survive, Kaleidoscope, ktorý bol vydaný dňa 27. mája 2008. Od konca februára do začiatku mája nahrávala skupina svoj šiesty štúdiový album s názvom Lost in the Sound of Separation, ktorý bol vydaný dňa 2. septembra 2008. Album dosiahol 8. miesto v rebríčku Billboard 200. Posledný album skupiny, Ø (Disambiguation) bol vydaný dňa 9. novembra 2010. Bol to prvý album bez pôvodného bubeníka Aarona Gillespieho, ktorý zo skupiny odišiel začiatkom roka.
Dňa 2. októbra 2012, ohlásila skupina Underoath, že v roku 2013 ukončí svoju činnosť, ale 17. augusta 2015 ohlásili návrat na scénu.
Dňa 22. februára 2018, ohlásila skupina svoj ôsmy album, nazvaný Erase Me, ktorý vychádza 6. apríla 2018. Prvý song nesie názov "On My Teeth".
Vznik a Act of Depression (1997 – 2000)
Dňa 30. novembra 1997 založili skupinu Underoath Dallas Taylor a gitarista Luke Morton v Ocale na Floride. Morton vymyslel meno Underoath, ktoré našiel "niekde v Biblii". Bubeník Aaron Gillespie, ktorý navštevoval Mortonov kostol sa neskôr opýtal, či by nemohol hrať s nimi. Gillespie sa teda pridal k dvojici a skupina ešte získala gitaristu Coreyho Stegera a basgitaristu Octavia Fernandeza; všetci členovia vtedy chodili na strednú školu.
Po roku hrania na festivaloch po Floride, podpísala skupina v roku 1999 nahrávaciu zmluvu s vydavateľstvom Takehold Records. V tom čase odišiel zo skupiny Luke Morton a jeho meno sa tak neobjavilo na žiadnej vydanej nahrávke. Skupina potom vydala album Act of Depression, ktorého sa predalo viac ako 2000 kópií.
Cries of the Past a The Changing of Times (2000 – 2003)
V roku 2000 prišiel do skupiny klávesista Christopher Dudley, a päťskladbový, 40-minútový album Cries of the Past bol vydaný. Predalo sa ho 3000 kusov. V roku 2001 bolo vydavateľstvo Takehold Records kúpené vydavateľstvom Tooth & Nail Records, a Underoath podpísala zmluvu s Solid State Records. V januári 2002 prišiel do skupiny basgitarista Grant Brabdell. Skupina začala pracovať na debutovom albume pod Solid State Recordfs, s názvom The Changing of Times, s producentom Jamesom Paulom Wisnerom. Album bol vydaný dňa 26. februára 2002 a bol z neho vydaný jeden singel „When the Sun Sleeps“.
They're Only Chasing Safety (2004 – 2005)
Po ukončený turné počas roka 2003 začala skupina pracovať na albume, pričom začiatok nahrávania potvrdila na február 2004.
Počas prvých mesiacov roka 2004 sa skupina Underoath vrátila do štúdia s hlavným vokalistom Chamberlainom a producentom Jamesom Paulom Wisnerom. Album They're Only Chasing Safety bol vydaný dňa 15. júna 2004 a získal pre skupinu väčší komerčný úspech. Počas prvého týždňa sa predalo skoro 100 000 kópií a koncom roka 2005 získal zlatú platňu za predaj viac ako 487 000 kópií. S Gillespiem, jediným pôvodným členom, bol album They're Only Chasing Safety obrovskou zmenou v hudbe a rytme oproti ich predchádzajúcej tvorbe. Skladby „Reinventing Your Exit“ and „It's Dangerous Business Walking out Your Front Door“ boli vydané ako single a ich hudobné videá boli často vysielané na MTV a Fuse.
Define the Great Line (2006 – 2007)
V januári 2006 sa skupina vrátila do štúdia, aby nahrala svoj piaty štúdiový album Define the Great Line. Skupina písala texty pre skladby tohto albumu už dva týždne po vydaní albumu They're Only Chasing Safety. Producentmi albumu boli Matt Goldman, ktorý produkoval albumy pre skupiny Copeland a Norma Jean a Adam Dutkiewitz, gitarista skupiny Killswitch Engage. Chamberlain poznamenal, že viokály na albume môžu trochu pripomínať Taylora. Texty mali význam pre Chamberlaina, pretože písal o "veciach, ktoré ho formovali to takého, kým je dnes".
Album bol vydaný dňa 20. júna 2006, pričom sa ho počas prvého týždňa predalo 98 000 kópií. Tiež debutoval na 2. mieste v rebríčku Billboard 200, čo je najlepšia pozícia kresťanského albumu od roku 1997. Album bol certtfikovaný na zlatú platňu asociáciou RIAA dňa 11. novembra 2006, za predaj 500 000 albumov. Album bol tiež vydaný ako vinyl, ale táto edícia bola limitovaná na 3000 kusov. Skupina odohrala koncom roku 2008 turné naprieč Európou, Áziou a Austráliou, a od februára do apríla 2007 koncertovala so skupinami Taking Back Sunday a Armor for Sleep.
Lost in the Sound of Separation (2008 – 2009)
Počas turné v septembri 2007 Chamberlain viackrát poznamenal, že skupina plánuje vydať nový album niekedy v polovici roku 2008. Neskôr bolo potvrdené vydanie na 2. septembra 2008. Nahrávanie začalo v marci a skončilo v apríli 2008. McTague povedal, že album bude zvukovo tvrdší ako album Define the Great Line.
V októbri 2007 začala skupina natáčať svoj dokument z pohľadu tretej osoby Survive, Kaleidoscope. Film bol natočený v rozlíšení 720p a v širokouhlom formáte 16:9. Koncertné CD/DVD Survive, Kaleidoscope vydala skupina dňa 27. mája 2008, pričom album dosiahol 81. miesto v rebríčku Billboard 200.
V prvom týždni debutoval album Lost in the Sound Separation na 8. mieste v rebríčku Billboard 200, pričom v USA sa počas prvého týždňa predalo okolo 56 000 kópií.
Odchod Aarona Gillespieho a Ø (Disambiguation) (2010 – 2011)
Počas rozhovoru koncom roka 2009, povedal gitarista Timothy McTague, že skupina "začína písať skladby pre ďalší štúdiový album", a dúfajú, že nahrávať začnú koncom leta alebo začiatkom jedene 2010. Skupina sa rozhodla vydať svoj koncertný album Live at Koko exkluzívne pre britských fanúšikov prostredníctvom svojej predajnej webstránky. Dňa 25. februára 2010 oznámila skupina, že má ukončené písanie textov skladieb pre nový album.
Dňa 5. apríla 2010 ohlásila skupina odchod jej posledného pôvodného člena, bubeníka a speváka Aarona Gillespieho. Aaron naposledy hral so skupinou Underoath dňa 6. apríla 2010 v Miláne v Taliansku.
Nový album s názvom Ø (Disambiguation) bol vydaný dňa 9. novembra 2010 cez vydavateľstvo Tooth & Nail Records. Dňa 9. septembra 2010 bolo oznámené, že skupina podpísala zmluvu s vydavateľstvom Roadrunner Records pre distribúciu nahrávok mimo USA a Kanady. Dňa 23. novembra 2010 spevák Spencer Chamberlain začal trpieť otravou jedlom.
Anthology, koniec a rozlúčkové turné (2012 – 2013)
Dňa 2. októbra 2012 oznámila skupina cez svoj Twitter, že v roku 2013 ukončí pôsobenie. Okrem toho, vydala skupina kariérnu kompiláciu Anthology: 1999-2013 dňa 6. novembra 2012.
Dňa 26. januára 2013 odohrala skupina Underoath svoju poslednú show v Jannus Live v meste St. Petersburg na Floride. Zúčastnil sa tiež Aaron Gillespie, ktorý zahral skladby „Emergency Broadcast“, „The End is Near“ a „Reinventing Your Exit“.
Návrat na scénu (2015–2017)
V januári 2015 spustila skupina kampaň pre dokončenie produkcie dokumentárneho filmu o ich rozlúčkovom turné, zverejnením dvoch trailerov na ich Youtube kanál.
Erase Me (2018–súčasnosť)
20. februára 2018, používateľ Redditu uverejnil, že do poštovej schránky dostal CD od Fearless Records. Na tomto bielom CD bolo napísané čiernou fixou “ERASE ME” a pod nápisom bola webstránka www.eraseme.io. Na CD bol iba jeden song s názvom “No Frame”, ktorý mal 35 sekúnd a znel ako napätý elektronický song. Odpočet na stránke odpočítaval čas do 22. februára 2018.
Žáner
Štvrtý album skupiny, Define the Great Line demonštroval ťažší a eklektickejší štýl a ambientnými post-metalovými pasážami. Album Lost in the Sound of Separation včlenil do tvorby zase prvky industriálnej hudby.
Vplyvy
Basgitarista Grant Brandell vysvetlil, že hudba Underoath je ovplyvnená viacerými skupinami ako Refused, At the Drive-In, Apple Not Asteroid, Jimmy Eat World, Isis a Radiohead.
Nigérijské národné futsalové družstvo mužov
Nigérijské národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Nigériu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Nigeria Football Federation (NFF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1992, na druhých majstrovstvách sveta. V septembri 2016 mu patrilo vo svetovom rebríčku 131. miesto.
Thiron-Gardais (kantón)
Thiron-Gardais je francúzsky kantón v departemente Eure-et-Loir v regióne Centre-Val de Loire. Tvorí ho 12 obcí.
Underoath
Členovia skupiny
Súčasní členovia
Bývalí členovia
Časová os
Nigérijské národné futsalové družstvo mužov
Vrcholné podujatia
Majstrovstiev sveta FIFA sa nigérijské družstvo zúčastnilo iba v roku 1992, vtedy na pozvanie FIFA. V základnej skupine prehralo všetky 3 zápasy, s Argentínou, Hongkongom a tesne aj s Poľskom, a na turnaji celkovo skončilo na delenom 13. mieste. Keďže sa prvých troch kontinentálnych majstrovstiev nezúčastnilo, na ďalšie svetové šampionáty sa ani nemohlo kvalifikovať. V africkej kvalifikácii na MS 2012 najprv prešlo v 2. kole cez 🇬🇦 bez boja, v 3. kole hranom na 1 zápas prehralo s favorizovaným 🇪🇬 na jeho pôde.
Nigérijské družstvo sa zúčastnilo svojich prvých majstrovstiev Afriky až v roku 2008 v Líbyii. V skupine skončilo tretie, keď vyhralo nad 🇹🇳 a remizovalo s tímom 🇨🇲 a skončilo celkovo na delenom 5. mieste. O osem rokov bolo vyžrebované v kvalifikácii na Majstrovstvá Afriky 2008 na dvojzápas proti 🇹🇳, no z kvalifikácie sa napokon odhlásilo.
North American X-15
North American X-15 bolo experimentálne raketové lietadlo vyvinuté firmou North American pre potreby NASA a Vzdušných síl USA. X-15 pomohlo agentúre pri vývoji neskorších raketoplánov Space Shuttle. Dňa 3. októbra 1967 X-15 dosiahlo rýchlostný rekord (Mach=6,7) pre pilotované lietadlá. V roku 1963 dosiahlo lietadlo výšku (hranica zemskej atmosféry). Piloti, ktorí dosiahli túto výšku boli neskôr označení za astronautov.
Lietadlo dlhé s rozpätím krídla  štartovalo z upraveného nosiča B-52. Celkovo boli postavené tri exempláre X-15, ktoré priebežne prechádzali viacerými úpravami.
Lety nad hranice zemskej atmosféry
thumb|X-15 po zažihnutí [[raketový motor|raketového motora]]
Modely
thumb|X-15A-2 s prídavnými nádržami
Z troch postavených kusov bol jeden prestavaný na X-15A-2, tento stroj niesol označenie 66671. Prestavba zahŕňala predĺženie trupu a pridanie závesných slotov na prídavné nádrže.
Opis
V rýchlosti a dosiahnutej výške je model X-15 (prvý let s vlastným pohonom v septembri 1959) na špici. Toto experimentálne lietadlo bolo súčasťou amerického výskumného programu na skúmanie tepla vznikajúceho trením, kontrolu stability a riadenia letu kozmických lodí pri opätovnom vstupe do zemskej atmosféry. Až do zapálenia raketového motoru pre vzostup do extrémnej výšky (model x-15A-2 dosiahol výšku ) a dosiahnutia vysokej rýchlosti bol X-15 len lietajúcim telesom z ocele a titánu umiestneným pod nosičom. Na riadenie vo veľkej výške využíval pilot, ktorého chránil skafander, reaktívne riadiace dýzy. Tri modely resp. modifikovaná verzia X-15A-2, absolvovali spolu 199 letov. Modernizovanú verziu bolo možné vybaviť dvoma odhadzovacími nádržami, umiestnenými pod trupom, a mala inú prednú časť. Táto predná časť bola neskôr pokrytá materiálom T-500 spoločnosti Emerson Electric, absorbujúcim teplo. Modely X-15 a X-15A-2 vydržali až do skončenia programu v novembri 1968.
Špecifikácie (X-15)
350px|vpravo
Remeselnícka ulica
Remeselnícka ulica je ulica:
Durango
Durango môže byť:
Krpeľany
Polohopis
Nachádzajú sa na východnom okraji Turčianskych nív, podcelku Turčianskej kotliny, severne od derivačného Krpelianskeho kanála. Severne sa dvíha Šútovské podhorie, juhovýchodne za korytom Váhu strmo stúpa masívom Kopy Šípska Fatra.
Obec je prístupná cestou III/2131, odbočujúcej pri susednom Ratkove z cesty I/18 (Vrútky – Ružomberok) a pokračujúcou do obce Nolčovo a Sučian. Severným okrajom obce vedie železničná trať Žilina – Košice. Najbližším mestom sú západne situované Turany, Martin je vzdialený  západne, Dolný Kubín  severovýchodne, Ružomberok  východne a krajské mesto  severozápadne.
Dejiny
Poloha v údolí Váhu a v trase starodávnych ciest predpokladá osídlenie už v praveku. Potvrdili to nálezy z doby železnej, presnejšie z obdobia lužickej kultúry na terasách Váhu, ako aj mladšie artefakty z doby rímskej. Práve v rímskej dobe bol neďaleko obce a dôležitej cesty vybudovaný hrádok Pohanovo, ktorý bol osídlený aj po príchode Slovanov. V blízkosti sa spájala považská cesta na Liptov s cestou z Ponitria cez Blatnicu.
Najstaršia písomná zmienka o osade pochádza z roku 1430, kedy Krpeľany patrili pod sučianske panstvo. Majitelia panstva sa často menili, až kým majetky v roku 1541 prešli pod rod Pavla Nyáryho. Šľachtická rodina vlastnila sučianske panstvo až do roku 1848. V roku 1600 mala obec 14 domov, o storočie neskôr tu pôsobilo 9 sedliakov, 1 želiar a 1 mlynár, v roku 1799 to v 34 domoch bolo už 28 sedliakov, 3 podželiari, olejkár a čižmár. V roku 1825 mali Krpeľany 326 obyvateľov v 52 domoch a tí sa živili poľnohospodárstvom, chovom dobytka, včelárstvom, ťažbou a spracovaním dreva, pálením vápna a pltníctvom. Po zrušení poddanstva nastal pozvoľný rozvoj priemyslu a podnikania, no výraznejší pokrok priniesla až výstavba Košicko-bohumínska železnice a rozšírenie cesty údolím Váhu na Liptov, ktoré však viedli opačným brehom rieky. Dopravu tak zabezpečovala kompa a člny. Spádovým centrom oblasti sa stali Sučany, kde sídlil aj notársky úrad. Poštový úrad bol od roku 1868 v Turanoch, tu tiež v roku 1895 vznikol matričný úrad. Richtára si obyvatelia volili od roku 1888. V roku 1890 mala obec 78 domov a 410 obyvateľov, spomína sa tu škola, drevená zvonica, 4 krčmy, 2 vodné mlyny a z remesiel kováč, kožušník a obuvník.
Začiatkom 20. storočia mnohí obyvatelia odišli za prácou do Ameriky, mnohé obete si vyžiadala prvá svetová vojna. V tomto období (1921) mali Krpeľany 81 domov a 402 obyvateľov, bolo obnovené vyučovanie v miestnej škole, hralo sa ochotnícke divadlo, prevádzkovaný bol mlyn a od roku 1924 Dobrovoľný hasičský zbor. Miestny odbor Matice slovenskej vznikol v roku 1934, poštový úrad bol stále v Turanoch a obvodný lekár a četnícka stanica pre obec zasa v Sučanoch.