cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Planckov vyžarovací zákon
História
Max Planck zistil, že svetelná energia je vyžarovaná len v určitých balíčkoch - kvantách, a nie spojito. On sám ale považoval kvantá len za matematický obrat, ktorý ho priviedol k výsledku v súlade s experimentom. Správny význam dal kvantám Albert Einstein v roku 1905, ktorý Planckovu myšlienku rozvinul a prehlásil, že svetlo samotné sa skladá z fotónov, čo sú jednotlivé kvantá svetla, vďaka čomu vysvetlil fotoelektrický jav. Einstein tak prispel k pochopeniu princípu duality hmoty, ktorá vykazuje vlnové aj časticové vlastnosti.
Planckov vyžarovací zákon je špeciálnym prípadom Boseho-Einsteinovo rozdelenie pre fotóny.
Max Planck odvodil zákon v roku 1900 pozorovaním experimentu, čo je považované za vrchol štatistickej fyziky. O rok neskôr dokázal zákon aj fyzikálne odvodiť, za čo dostal v roku 1918 Nobelovu cenu za fyziku.
Morsiglia
Morsiglia je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Smolnícky potok
Prameň
Pramení v v juhovýchodnej časti územia obce Smolnícka Huta v tesnej blízkosti obecnej a zároveň aj okresnej hranice stelesnenej aj trojchotárom obcí Smolnícka Huta v okrese Gelnica a Štós a Medzev v okrese Rožňava na juhozápadnom svahu vrchu Jedľovec s  v lesnom extraviláne premiešanom lúkami.
Opis toku
Od prameňa tečie Smolnícky potok severným smerom až severovýchodoseverným smerom cez lesný extravilán, preteká cez strednú a severnú časť územia obce Smolnícka Huta, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, v  priberá bezmenný pravostranný prítok zo severozápadného svahu sedla Jedľovec, v  priberá ďalší bezmenný pravostranný prítok, v  priberá bezmenný ľavostranný prítok z východného svahu vrchu Mláky s, v  priberá bezmenný pravostranný prítok zo západného svahu vrchu Zbojnícka skala s  pritekajúci Zbojníckou dolinou, bez zmeny smeru preteká lesným extravilánom, ktorý je premiešaný lúkami, v osade Smolnícka píla v  ústi do  Smolníka ako jeho pravostranný prítok. Smolnícky potok patrí do okresu Gelnica v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Volovské vrchy v geomorfologickom podcelku Kojšovská hoľa. Nemá významnejší prítok.
Pôvod názvu
Názov vodného toku Smolnícky potok má pôvod v názve vodného toku Smolník, do ktorého ústi. Z hydronyma Smolník bolo po rozšírení o formant -sky/-cky a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Smolnícky potok ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Nemožno ale vylúčiť ani možnosť, že názov vodného toku Smolnícky potok má pôvod v osadnom názve Smolnícka Huta. Táto relatívne mladá osada (dnes obec) má najstarší písomný záznam svojho názvu z roka 1828 v podobe Szomolnok Hutta. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1975. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Smolnícky potok je jedinečným hydronymom (september 2022).
Péchabou
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Brilantná modrá FCF
Brilantná modrá FCF označovaná aj žiarivá modrá FCF je modré triarylamínové farbivo. Je známa aj pod E číslom E 133. Je to modrý prášok, ktorý je rozpustný vo vode. Modrá farba je spôsobená tým, že táto zlúčenina pohlcuje najviac svetla okolo 628 nm, a preto odráža viac svetla s vyššou frekvenciou – modré svetlo. Niekedy sa mieša s tartrazínom (E 102) na namiešanie rôznych odtieňov zelenej.
Výroba
Vyrába sa kondenzáciou kyseliny 2-formylbenzénsulfónovej a vhodného anilínu s následnou oxidáciou.
Využitie
Používa sa na farbenie potravinových výrobkov, ako napríklad cukrová vata, zmrzlina, mliečne produkty, výrobky s čučoriedkovými príchuťami, rôzne sladkosti, nealkoholické aj alkoholické nápoje. Z alkoholických nápojov je to najmä likér modré curacao. Takisto sa týmto farbivom farbia aj kozmetické a hygienické výrobky, ako šampóny, ústne vody (napr. Listerine ), mydlá a iné.
Môže sa taktiež použiť na zafarbenie vody, pri skúmaní jej pohybu a distribúcie v pôde.
Zdravie a bezpečnosť
Pri prechode cez tráviacu sústavu sa vstrebáva toto farbivo len veľmi slabo, pričom 95 % sa vylúči v stolici. Z jazyka alebo oholenej kože sa dokáže vstrebať rovno do krvi.
Potočná ulica (Pezinok)
Potočná ulica je ulica v historickom centre mesta Pezinok. Je pešou zónou a je pomenovaná podľa potoka, ktorý v minulosti tiekol cez túto ulicu, ale neskôr bol odklonený mimo centra mesta okolo sídliska Starý dvor.
Na čísle 2 sa nachádza evanjelický farský úrad.
Na čísle 2/A sa nachádza vinohradnícky dom, v ktorom dnes sídli turecká reštaurácia s predajom kebabu.
Na čísle 5 sa nachádza Galéria Prokop, ktorá je múzeom diel akademického sochára Štefana Prokopa.
Na súpisnom čísle 194 sa nachádza evanjelický kostol augsburského vyznania.
Vladimír Dolinay
Mgr. Vladimír Dolinay (* 1. september 1981, Žilina – † 25. júl 2020, Komárno ) bol slovenský pedagóg a politik, štátny tajomník Ministerstva kultúry SR, regionálny a komunálny politik.
Životopis
Dolinay absolvoval štúdium na Pedagogickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave a doktorandské štúdium na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre.
Politická kariéra
Vladimír Dolinay sa najprv angažoval v komunálnej a regionálnej politike. Pôsobil ako poslanec mestského a krajského zastupiteľstva v Petržalke, Bratislave a Bratislavskom samosprávnom kraji, v rokoch 2014 – 2015 tiež ako asistent poslankyne Európskeho parlamentu Jany Žitňanskej. Ako komunálny politik aj ako bloger sa Dolinay zaoberal otázkami transparentnosti, korupcie, životného prostredia a aktivitami developerov, vystupoval tiež proti extrémizmu. Vo voľbách do orgánov VÚC v roku 2017 bol za petržalský obvod zvolený za poslanca BSK, keď kandidoval s podporou koalície KDH, NOVA, OKS, OĽANO, SaS a Zmena zdola, DÚ a získal 7 770 hlasov.
V parlamentných voľbách v roku 2020 kandidoval za stranu ZA ĽUDÍ na 24. mieste. Za poslanca nebol zvolený, následne krátkodobo pôsobil v ôsmom volebnom období ako asistent poslankyne Národnej rady Viery Leščákovej. Vládou Igora Matoviča bol 1. júla 2020 vymenovaný do funkcie Štátneho tajomníka na Ministerstve kultúry.
Smrť
Dolinay tragicky zahynul pri dopravnej nehode na ceste medzi Komárnom a Ižou 25. júla 2020, kedy protiidúce auto prešlo náhle pri obchádzaní odstaveného vozidla do protismeru. Pri nehode bola ťažko zranená tiež jeho manželka Zuzana, ktorá bola prevezená vrtuľníkom do Fakultnej nemocnice v Nových Zámkoch. Zuzana svojim zraneniam podľahla 31. júla 2020.
Osobný život
Dolinay bol ženatý so Zuzanou Dolinayovou Kutlíkovou, asistentkou europoslankyne Jany Žitňanskej v rokoch 20142019. Mali spolu jedného syna.
Kanadské národné ženské hokejové družstvo
thumb|Družstvo po zisku zlatej medaily na [[Zimné olympijské hry 2010|ZOH 2010 vo Vancouveri]]
Kanadské národné ženské hokejové družstvo je jedno z najlepších národných ženských reprezentačných družstiev v ľadovom hokeji v histórii. Má zlatú medailu zo zimných olympijských hier 2002 v Salt Lake City, 2006 v Torine a 2010 vo Vancouveri. V Nagane v 1998 vybojovali striebornú medailu. Na majstrovstvách sveta vybojovali od roku 1990 10 zlatých a 4 strieborné medaily. Na ZOH 2010 vo Vancouveri zdolali 🇸🇰 18:0.
Katarína z Poděbrad
Katarína z Poděbrad (* 11. november 1449 Poděbrady† 8. marec 1464 Budín) bola dcéra českého kráľa Jiřího z Poděbrad a jeho prvej manželky Kunhuty zo Šternberka, prvá manželka Mateja Korvína a uhorská kráľovná.
Život
Matejovou prvou nevestou bola Alžbeta Celjská, ktorá ale zomrela ešte v detskom veku. 1. mája 1461 sa len osemnásťročný uhorský kráľ Matej Korvín oženil s mladou dcérou Jiřího z Poděbrad. Svadba bola dohodnutá už začiatkom roku 1458 a mala podľa strážnických dohôd prebehnúť v priebehu nasledujúceho roku. Trvalo však niekoľko rokov, než medzinárodná politická situácia umožnila uzatvorenie manželstva, a Katarína preto odišla do Uhorska až v roku 1461.
Na budínskom dvore o Kataríne zložil niekoľko latinských epigramov uhorský básnik Janus Pannonius.
Tri roky po svadbe porodila Katarína, ktorá mala iba štrnásť rokov, prvé dieťa, ktoré sa ale narodilo mŕtve. Ona sama zomrela o niekoľko dní potom. Pochovaná bola v budínskom Kostole svätého Žigmunda.
Thales Watchkeeper WK450
Watchkeeper je britské bezposádkové lietadlo, ktoré vyvinula firma Thales a izraelská Elbit Systems. Je postavené na základe izraelského dronu Hermes 450, ktorý prvýkrát vzlietol v roku 1998.
Vznik a vývoj
Napriek tomu, že projekt Watchkeeper sa začal ešte v roku 2005, vývoj tohto bezpilotného lietadla napredoval veľmi pomaly a sprevádzalo ho mnoho omeškaní. Pôvodné plány hovorili o jeho zaradení do služby v septembri 2010, nakoniec však v apríli toho istého roku došlo ešte len k prvému letu prototypu.
V roku 2007 britská vláda zverejnila, že celý projekt by mal stáť 800 miliónov libier, vrátane 54 sériovo vyrobených lietadiel. Nakoniec však celkové náklady presiahli 1,2 miliardy libier.
Dňa 30. novembra 2018 dosiahli lietadlá Watchkeeper plnú operačnú spôsobilosť.
Konštrukcia
Pohon tohto bezposádkového lietadla zabezpečuje turbovrtuľový motor Wankel s výkonom 52 koní, ktorý sa nachádza v zadnej časti trupu. Watchkeeper je hornoplošník s priamymi krídlami s rozpätím 10,5 m. Má trup v tvare cigary, ktorý je dlhý 6 m.
V spodnej časti trupu sa nachádza púzdro, ktoré je otočné o 360 stupňov a je v ňom umiestnená elektro-optická a infračervená kamera. Ďalším senzorom je rádiolokátor, schopný sledovať aj pohyblivé pozemné ciele. Watchkeeper nemá integrovanú žiadnu muníciu, čo ho predurčuje hlavne na prieskumné misie.
Intervencia v Afganistane
V septembri 2014 vyslala britská armáda do Afganistanu tri lietadlá Watchkeeper, ktoré tu boli nasadené do polovice októbra. Tieto stroje uskutočňovali v Afganistane až 8 hodinové prieskumné lety a celkovo nalietali 146 hodín.
Muracciole
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pisa (provincia)
Pisa je provincia v talianskom regióne Toskánsko. Hlavným mestom je Pisa.
Arezzo (provincia)
Arezzo je provincia v talianskom regióne Toskánsko. Hlavným mestom je Arezzo.
Chindlijanov dom
Chindlijanov dom    je meštiansky dom z polovice 19. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy
Budova je známa aj pod názvami Dom Stepana Chindlijana,  alebo Dom Stepana Chindlijana so skladom a hospodárskymi budovami.
Lokalita
Danovov dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv na úpätí tzv. Trojpahorčia v západnom svahu pahorku Nebet tepe na ulici „Artin Gidikov“  č. 4.
Dejiny a súčasnosť
Dom bol postavený v rokoch 18351840 ako rodinný som bohatého arménskeho obchodníka a hospodára Stepana Chindlijana. Do roku 1974 budova slúžila ako obytný dom a celkovo v nej (od jej dokončenia v roku 1840) do tohto roku žilo 23 rôznych arménskych rodín. V roku 1974 však bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku a vzápätí prešla reštauráciou. V súčasnosti slúži ako múzeum.
Charakteristika
Predstavuje typický príklad bulharskej obrodeneckej neobarokovej architektúry. Mená majstrov, ktorí dom postavili nie sú známe. Nachádza sa v rozľahlom dvore medzi troma ulicami. Ide o dvojposchodový symetrický obrodenecký dom plovdivského typu a jeden z najväčších obytných obrodeneckých domov v architektonicko-historickej rezervácii Starý Plovdiv. Druhé poschodie je rozľahlejšie a arkierovito sa rozširuje nad prízemím.
Dom je cez dvor prepojený s areálom susedného Balabanovovho domu.
Exteriér
Hlavná budova je postavená v križovatke dvoch ulíc a jej fasáda sa tak podieľa na tvarovaní ich siluet. Architektonické riešenie exteriéru budovy je opulentné a rozmanité. Fasády budovy smerujúce do ulice sú dynamicky rozdelené arkiermi, čo fasádu robí pomerne zložito členenú. Fasáda smerujúca do dvora je jednoduchšia s dvomi radmi rovnakých okien. V strede fasády smerujúcej do dvora sa nachádza portikus so štyrmi drevenými stĺpmi.
Interiér
Celková rozloha interiéru je 254m². Miestnosti sú rozdelené symetricky a na obidvoch poschodiach sú rovnako rozložené. Centrálnu miestnosť predstavuje rozľahlý salón, okolo ktorého sú rozmiestnené izbyvždy po dve vedľa seba na dlhších stranách salónu. Izby v dome sú priestranné s veľkým počtom okien, ktoré umožňujú výborné osvetlenie izieb zvonku. Pre miestnosti sú typické tzv. alafrangy, ktoré sú zdobené maľbou predovšetkým v podobe krajinných kompozícií. V miestnostiach sa nachádzajú maľby (v alafrangách, ale aj priamo na stenách), ktoré zobrazujú rôzne svetové mestá, napríklad Alexandriu, Carihrad, Benátky, Štokholm, Kodaň, Petrohrad a iné.
Stropy sú drevené s ozdobnou drevorezbou s rôznymi druhmi ornamentov,  pričom v každej miestnosti je strop rozdielny a žiadny motív sa neopakuje. Vymaľované sú v orientálnom štýle.
Schodisko, ktoré spája prízemie s druhým poschodím sa nachádza v samostatnom koridore, ktorý je oddelený od salónu a ostatných miestností.
Ozdobná maľba
Zo zachovaných domov ide o jeden najbohatšie zdobených obrodeneckých domov v Plovdive. Exteriérové ako aj interiérové steny sa vyznačujú bohatou výzdobou tvorenou maľovanými pilastrami, girlandami (tvorené rastlinnými a geometrickými motívmi), medailónmi, zátišiami a krajinnými kompozíciami. Autormi sú Čirpanskí majstri Moko a Mavrudi,   ktorí na vymaľovaní celého domu pracovali viac ako šesť mesiacov. Maľbou sú ozdobené aj steny, ktoré ohradzujú areál domu, pričom maľby na vonkajších stenách sú umelecky v súlade s maľbami na dome.
Dvor
Vo dvore sa okrem samotného domu nachádzajú ešte ďalšie tzv. pomocné budovy. Ide o kúpeľňu s práčovňou, kuchyňu s pomocnými izbami a sklad (tzv. maaza).
Kúpeľna je postavená v orientálnom štýle s kupolami, typickými klenbami a nikami s mramorovou podlahou a ozdobnou kašňou. Mala vyhrievanú podlahu a je priamo prepojená s domom. Ide o jedinú do súčasnosti zachovalú kúpeľňu z obdobie bulharského národného obrodenia s tečúcou studenou a teplou vodou.
Múzejná expozícia „Staromestský život“
Múzejná expozícia „Staromestský život“ predstavuje životný štýl obyvateľov Plovdivu v minulosti. Expozícia sa nachádza aj vo vedľajšom Balabanovovom dome s ktorým tak Chindlijanov dom tvorí jeden expozičný celok.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená ako „ľudová starožitnosť“ v Štátnom vestníku č.85 z roku 1949. V roku 1974 bola budova vyhlásená za kultúrnu pamiatku. Štatút bol obnovený v Štátnom vestníku č.4 z roku 1995, pričom ako dôvod ochrany bola uvedená architektonicko-umelecká hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kăšta na Stepan Chindlijan (, doslova Dom Stepana Chindlijana), prípadne Kăšta na Stepan Chindlijan s maaza i stopanski sgradi (, doslova Dom Stepana Chindlijana so skladom a hospodárskymi budovami).
Grosseto (provincia)
Grosseto je provincia v talianskom regióne Toskánsko. Hlavným mestom je Grosseto.
H2S (radar)
náhľad|vpravo|Handley Page Halifax s radarom H2S (kryt pod trupom) náhľad|vpravo|zobrazenie Zuiderzee aj s priehradou na zobrazovacej jednotke radaru H2S náhľad|vpravo|H2S H2S bol radarový navigačný systém používaný Royal Air Force počas druhej svetovej vojny na podporu nočného bombardovania Nemecka a cieľov na okupovanom území. Išlo o výkonný radar pracujúci na, v tom čase, veľmi vysokej frekvencii 3 000 MHz. Radar bol zabudovaný v lietadle a zobrazoval radarovú mapu terénu pred lietadlom. Nebol závislý na žiadnej pozemnej technike, ako iné rádionavigačné systémy používané v tej dobe. Luftwaffe pridelila zariadeniu kódové označenie Rotterdam.
Pokusy o utajenie
Briti si boli vedomí inovačnej hodnoty nového prístroja a mali obavy, že by ho Nemci pri získaní zo zostreleného lietadla mohli skopírovať a použiť proti nim. V tom čase nemali vedomosti o príliš veľkom zaostávaní nemeckého vývoja na tomto poli. Štandardom bolo, že cenné a tajné prístroje obsahovali malú detonačnú nálož, ktorá v prípade, že hrozilo núdzové pristátie alebo pád lietadla prístroj alebo jeho časti zničila. V prípade prístroja H2S bolo problematické veľké a pevné kovové teleso magnetrónu. Nálož, ktorá by bola dostatočná na jeho deštrukciu, by spôsobila aj deštrukciu trupu lietadla. Preto sa hľadali alternatívne spôsoby: vystrelenie prístroja z lietadla menšou náložou a jeho zničenie druhou, väčšou až mimo lietadla, alebo rozleptanie prístroja kyselinou. Nakoniec sa neujala ani jedna z možností.
Operačné použitie
Radar sa začal vyrábať pre operačné použitie v druhej polovici roku 1942. V polovici januára 1943 boli radarom vybavené Halifaxy 35. perute a Stirlingy 7. perute RAF, takzvané jednotky Pathfinder. Prvý krát sa radar H2S použil pri nálete na Hamburg v noci z 30. na 31. januára. Ďalší nálet na Kolín nasledoval v noci z 2. na 3. februára. Následne sa stal spolu so systémom Oboe štandardne používaným navigačným systémom. Dočkal sa aj verzie H2S Mk.III, ktorá pracovala s frekvenciou 9 000 MHz.
Protiopatrenia
Už počas druhého náletu z 2. na 3. februára bol jeden Stirling s radarom zostrelený a časti prístroja, bez zobrazovacej jednotky, sa dostal do rúk Nemcom. Počas ich výskumu v továrni Telefunken boli zničené náletom z 1. marca na Berlín, ktorý zasiahol aj túto továreň. Zároveň bol v tú istú noc zostrelený Halifax s iným prístrojom H2S, ktorý sa opäť bez zobrazovacej jednotky dostal k Nemcom. Po doplnení prístroja nemeckými dielmi a jeho sprevádzkovaní boli nemeckí technici ohromení pokrokom, aký ich protivníci dosiahli. Na základe znalosti prístroja začali Nemci vyrábať zameriavací radar Naxos. Najskôr ako doplnok pozemných radarov, od februára 1944 ako Naxos-Z aj do nočných stíhačiek. V apríli 1945 ešte stihli uviesť do prevádzky rušičku Postklystron na ochranu rafinérie v Leune.
Brunejské národné futbalové mužstvo
Brunejské národné futbalové mužstvo reprezentuje Brunej na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1956. V roku 2008 kvôli vládnym zásahom zakázala FIFA a AFC činnosť zväzu a tak v roku 2011 bol založený nový futbalový zväz. Brunej sa nikdy nezúčastnil na Majstrovstvách sveta vo futbale alebo Majstrovstvách Ázie vo futbale.
Pechbonnieu
Pechbonnieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gorila (rozlišovacia stránka)
Gorila môže byť:
Murato
Murato je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ivo Helóry
Svätý Ivo Helóry (* 17. október 1253, Le Minihy-Tréguier, Bretónsko†19. máj 1303, Kermartin, Bretónsko) bol bretónsky právnik a kňaz. Katolíckou cirkvou je uctievaný ako svätý. Jeho sviatok pripadá na 19. mája. Je patrónom právnikov (zvlášť advokátov, no aj sudcov a notárov), sirôt a chudobných. Býva nazývaný „advokátom chudobných“.
Ikonografia
vľavo|náhľad|[[Matthias Bernhard Braun, Súsošie svätého Iva, 1711, Karlov most, Praha]] V umení býva zobrazovaný v talári a právnickom barete. V rukách zvykne držať listiny alebo knihu. Pri nohách mu často stoja jeho chudobní klienti: deti a ženy alebo alegória Spravodlivosti. Niekedy býva zobrazovaný aj ako kňaz s kalichom či v rámci súsošia boháča a chudobného. Jeho súsošie sa nachádza na Karlovom moste v Prahe. Pôvodné súsošie vytvoril v roku 1711 rakúsky sochár Matyáš Bernard Braun, no dnes je vystavená replika z roku 1908, ktorú vytvoril František Hergesel. Svätca sprevádza socha starca, vdovy, dieťaťa a socha Spravodlivosti, ktorá má zaviazané oči. Ivova socha sa nachádza na žezle historickej Právnickej fakulty historickej Trnavskej univerzity v Trnave, ktoré je dnes súčasťou zbierok Maďarskom národnom múzeu v Budapešti.
Kult
náhľad|Lebka svätého Iva v relikviári, [[Tréguier (obec)|Tréguier, Bretónsko, Francúzsko]] Katolíckou cirkvou je uctievaný ako svätý. Kanonizovaný bol 19. mája v roku 1347 pápežom Klementom VI. na návrh bretónskych biskupov a francúzskeho kráľa. Jeho kult je rozšírený najmä vo Francúzsku. V jeho rodisku sa konávajú v deň výročia jeho úmrtia každý rok púte. Najmä vo Francúzsku ale aj inde vo svete (Taliansko, Brazília) po ňom bývajú pomenované právnické bratstvá, ktoré poskytujú právnu pomoc chudobným. Je patrónom právnikov (advokátov, sudcov, notárov), sirôt, chudobných, sústružníkov, farárov, súdnych procesov , Bretónska a viacerých právnických fakúlt (napríklad Právnickej fakulty Karlovej univerzity). Česká advokátska komora udeľuje v rámci súťaže „Právník roku“ každoročne Cenu svätého Yva, ktorú prezentuje sklenená plastika s podobizňou svätého Iva. Udeľovaná býva za zásluhy v rôznych oblastiach právnického pôsobenia.
Livorno (provincia)
Arezzo je provincia v talianskom regióne Toskánsko. Hlavným mestom je Livorno.
Lucca (provincia)
Lucca je provincia v talianskom regióne Toskánsko. Hlavným mestom je Lucca.
Eurovision Song Contest 2012
Eurovision Song Contest 2012 je 57. ročník súťaže Eurovision Song Contest. Uskutočnil sa azerbajdžanskom hlavnom meste Baku. Azerbajdžan usporiadal túto súťaž po prvýkrát v histórii, vďaka víťazstvu azerbajdžanského dua Ell & Nikki v predchádzajúcom ročníku súťaže.
Súťaž pozostávala z dvoch semifinálových kôl, ktoré sa uskutočnili 22. a 24. mája 2012, a veľkého finále, ktoré sa konalo 26. mája 2012. Tohoto ročníka súťaže sa zúčastnilo 42 krajín vrátane Slovenska, víťazkou sa stala švédska speváčka Loreen pred ruskou skupinou Buranovskije babuški a srbským spevákom Željkom Joksimovićom.
Organizácii tohto medzinárodného podujatia prikladal Azerbajdžan veľkú váhu, celkové náklady na prípravu vyčlenené z azerbajdžanského štátneho rozpočtu dosiahli 50 miliónov azerbajdžanských manatov (cca 63,3 milióna dolárov).
Súťaž dlhodobo patrí medzi celosvetovo najsledovanejšie televízne programy. Podľa údajov Európskej vysielacej únie sledovalo tento ročník súťaže takmer 103 miliónov divákov (19,4 milióna divákov sledovalo 1. semifinále, 19,6 milióna 2. semifinále a finále videlo 63,9 milióna divákov).
Miesto konania
Jediným azerbajdžanským mestom, ktoré spĺňalo náročné požiadavky na organizovanie podujatia takéhoto významu (predovšetkým z pohľadu úrovne služieb, vybudovanej infraštruktúry, dopravnej dostupnosti a veľkostnej kapacity), bolo hlavné mesto - Baku. Preto bola voľba usporiadateľského mesta organizátorom jasná od samého začiatku. V meste však bolo treba nájsť, alebo vybudovať vhodné miesto konania súťaže. Organizátori ponúkli predstaviteľom EBU niekoľko alternatív. Napokon 25. januára 2012 EBU oficiálne oznámila miesto konania súťaže. Stala sa ním úplne nová multifunkčná hala v centre azerbajdžanského hlavného mesta s názvom Bakuská kryštálová hala na pobreží Kaspického mora. Aréna bola projektovaná na kapacitu 23 000 divákov, pre jednotlivé súťažné večery organizátori počítali s maximálne 16 000 divákmi.
Celý komplex postavila nemecká stavebná spoločnosť „Alpine Bau Deutschland, AG“ za 8 mesiacov. Aréna spĺňa všetky medzinárodné bezpečnostné štandardy a svojou jedinečnou konštrukciou dokáže vyhovieť aj najnáročnejším technickým požiadavkám. Hala má oválny tvar, steny z vonkajšej strany evokujú kryštalickú štruktúru. Jednotlivé plochy sú posiate tisíckami svetelných panelov, ktoré dokážu sfarbiť celú budovu do približne 45 tisíc farebných odtieňov. Tieto technické možnosti organizátori využili aj priamo v súťaži - pred každým vystúpením sa vonkajšia fasáda haly osvetlila do farieb súťažiacej krajiny.
Vnútorné vybavenie haly a pódium taktiež patrili k svetovej technologickej špičke. Niektoré časti scény a osvetľovaciu techniku bolo potrebné doviezť do krajiny z Nemecka v 90 kontajneroch na 70 štyridsaťtonových nákladných automobiloch. Pódium tvorilo 1300 m² LED obrazoviek, osvetlenie zabezpečovalo 2500 svetlometov. Všetko dianie na pódiu bolo snímané celkovo 25 HD kamerami, zvuk bol prenášaný v stereo formáte Dolby Surround 5.1.
Súčasťou scény bol prvýkrát v histórii súťaže tzv. „Green Room“ - hľadisko pre všetkých súťažiacich. Tí si tak mohli vychutnať vystúpenia svojich kolegov, ako aj atmosféru v hale.
Logo a slogan
náhľad|Taxík v [[Baku s logom Eurovízie 2012]]Od roku 2004 má súťaž Eurovision Song Contest jednotné logo dotvorené srdcom, v ktorom je vlajka hosťujúcej krajiny. Okrem toho však každý usporiadateľ prezentuje aj vlastný vizuál spoločne so sloganom, ktoré majú odlíšiť aktuálny ročník od ostatných.
Azerbajdžan oficiálne predstavil vizuál a logo 57. ročníka súťaže Eurovision Song Contest počas slávnostného večera 25. januára 2012 v Baku. Organizátori sa inšpirovali tradičným označením Azerbajdžanu ako „krajiny ohňa“. Logo predstavuje „ohnivý kvet“ vychádzajúci svojou podobou z tradičných azerbajdžanských vzorov. Slogan súťaže - „Zapáľ svoj oheň!“ rovnako vychádza zo spojenia krajiny s ohňom. Vizuály pre organizátorov spracovala londýnska dizajnérska spoločnosť „Turquoise“.
Účastníci
Do 57. ročníka súťaže sa prihlásilo 43 krajín, nakoniec sa súťaže zúčastnilo iba 42, keďže Arménsko dodatočne odrieklo svoju účasť.
Pravidlá súťaže ponechávajú jednotlivým národným vysielateľom voľnú ruku pri spôsobe nominácie svojho reprezentanta. Najčastejšími spôsobmi nominácie sú: Do úvahy pripadajú aj rôzne variácie týchto dvoch spôsobov, kedy vysielateľ zvolí interpreta a verejne sa vyberá pieseň, prípadne sa pre pieseň hľadá interpret. Národné kolo môže mať podobu samostatnej televíznej súťaže, alebo sa národným kolom stane prestížna hudobná súťaž, ktorá sa v krajine koná (napr. v Taliansku hudobný festival v San Reme, vo Švédsku Melodifestivalen a podobne).
V tomto ročníku bolo 28 reprezentantov vybraných vo verejných národných kolách a 14 reprezentantov interným výberom. Pri dvoch interpretoch vybraných interne mali diváci možnosť vybrať aspoň súťažnú pieseň (Cyprus, Španielsko). Väčšina krajín vyberala reprezentantov v televíznych súťažiach. Kombináciu dvoch súťaží si pre výber zvolil vysielateľ v Slovinsku, reprezentant Ukrajiny bol vyberaný z dvoch súťaží rôznych ukrajinských vysielateľov. V niektorých krajinách sa reprezentantmi stali víťazi domácich hudobných festivalov - vo Švédsku „Melodifestivalen“, v Taliansku „Festival di Sanremo“.
Prehľad tohtoročných účastníkov súťaže a spôsob ich výberu
Niekoľkonásobní reprezentanti
Eurovision Song Contest 2012 sa zúčastnilo aj niekoľko interpretov, ktorí sa tejto súťaže zúčastnili už v minulosti. Išlo o týchto účastníkov:
Rozdelenie košov
Súťažiace krajiny sú už tradične rozdelené do jednotlivých košov podľa geografickej príbuznosti a v nich žijúcich početných cudzích diaspór. Z jednotlivých košov sa potom krajiny rozdelia medzi obe semifinále tak, aby sa tak zaistila čo možno najväčšia objektivita hlasovania.
Rozdelenie 37 účastníkov (bez priamych kvalifikantov do finále) do košov a ich rozlosovanie do jednotlivých semifinálových večerov prebehlo 25. januára 2012 v Baku. náhľad|Žrebovanie účastníkov semifinálových večerov, komplex „Buta Palace“, [[Baku, 25. 1. 2012]]
Priebeh súťaže
Súťaž prebiehala od 22. mája do 26. mája 2012. Počas dvoch semifinálových kôl bolo hlasovaním vybraných 20 najlepších súťažiacich (po 10 z každého semifinále). Vo veľkom finále súťažilo okrem postupujúcich zo semifinálových kôl aj 6 súťažiacich, ktorí podľa pravidiel súťaže postúpili priamo do finálového kola. Priamymi kvalifikantmi bolo 5 štátov tzv. "Veľkej päťky" (Francúzsko, Nemecko, Spojené kráľovstvo, Španielsko, Taliansko) a víťaz z predchádzajúceho ročníka súťaže (Azerbajdžan).
Spôsob hlasovania bol rovnaký pre všetky tri súťažné dni. Po odznení všetkých súťažných skladieb bolo odštartované telefonické (SMS) hlasovanie divákov. Každá krajina zároveň mala aj svoju odbornú porotu. Celkový výsledok za každú krajinu sa získal sčítaním výsledkov hlasovania divákov a odbornej poroty, pričom obe hlasovania mali 50%-nú váhu.
Semifinále
V dvoch semifinálových kolách sa spolu zúčastnilo 36 krajín. Počas semifinálových večerov mohli hlasovať iba krajiny, ktoré sa v ten-ktorý večer zúčastňovali súťaže. Okrem toho hlasovali aj krajiny priamych kvalifikantov. Žiadna krajina nemohla hlasovať za svojho reprezentanta.
1. semifinále
Prvé semifinále sa konalo v utorok 22. mája 2012 a vystupovalo v ňom 18 krajín. Hlasovať mohli okrem zúčastnených krajín aj 3 zo šiestich priamych kvalifikantov do finále súťaže (Azerbajdžan, Španielsko a Taliansko). Do finále postúpilo 10 súťažiacich s najvyšším počtom získaných hlasov.
Kvôli vyhlásenému štátnemu smútku po tragickej dopravnej nehode v Albánsku tamojšia televízia požiadala o výnimku z povinnosti vysielať semifinále v priamom prenose. EBU výnimku schválila, preto albánski diváci semifinále naživo nevideli a za Albánsko hlasovala iba odborná porota. Semifinále odvysielala albánska televízia po polnoci zo záznamu.
Účastníci 1. semifinále aj s ich výsledným umiestnením a získanými bodmi sú uvedení v nasledujúcej tabuľke:
2. semifinále
Druhé semifinále sa konalo vo štvrtok 24. mája 2012 a vystupovalo v ňom taktiež 18 krajín. Pôvodne malo v druhom semifinále vystúpiť 19 krajín, Arménsko však dodatočne odstúpilo zo súťaže. Okrem zúčastnených krajín hlasovali aj 3 zo šiestich priamych kvalifikantov do finále súťaže (Francúzsko, Nemecko a Spojené kráľovstvo). Do finále postúpilo 10 súťažiacich s najvyšším počtom získaných hlasov.
Účastníci 2. semifinále aj s ich výsledným umiestnením a získanými bodmi sú uvedení v nasledujúcej tabuľke:
Finále
Finále súťaže sa konalo v sobotu 26. mája 2012 a zúčastnilo sa ho 26 krajín - po 10 postupujúcich z prvého a druhého semifinále, ako aj priami kvalifikanti (tzv. "Veľká päťka" - Francúzsko, Nemecko, Spojené kráľovstvo, Španielsko, Taliansko a víťaz predchádzajúceho ročníka súťaže - Azerbajdžan). Po odprezentovaní všetkých súťažných piesní hlasovalo všetkých 42 krajín, ktoré sa aktuálneho ročníka súťaže zúčastnili. Žiadna krajina nemohla hlasovať za svojho reprezentanta.
Účastníci finále aj s ich výsledným umiestnením a získanými bodmi sú uvedení v nasledujúcej tabuľke:
Slovenský reprezentant
Slovensko svojho reprezentanta vybralo internou voľbou vysielateľa. Na tlačovej konferencii 7. marca 2012 predstavitelia RTVS deklarovali svoj záujem zúčastniť sa tejto prestížnej súťaže, problém však boli chýbajúce financie. Preto sa rovnako ako v roku 2011 rozhodli dohodnúť sa s interpretom, ktorý si bude svoju účasť na súťaži financovať sám. Zároveň bol oficiálne predstavený slovenský reprezentant v súťaži Max Jason Mai, ktorý ešte pod menom Miro Šmajda bol jedným z finalistov Česko Slovenskej SuperStar 2009.
Kvôli kontroverznej skladbe a image slovenského reprezentanta sprevádzali od počiatku komplikácie s jeho promovaním. Napríklad jeho prvé plánované vystúpenie odmietli zaradiť organizátori slávnostného vyhlásenia výsledkov televíznej ankety OTO. Oficiálne bola skladba slovenského reprezentanta odprezentovaná 1. apríla 2012 na prvom okruhu RTVS v benefičnom programe „Vietor do plachiet“. Samotný spevák vystúpil v populárnej talkshow Slovenskej televízie „Anjeli strážni“. RTVS ďalej promovala speváka prostredníctvom webu a Facebooku. Napriek tomu sa aj samotný reprezentant sťažoval na slabú podporu - vo verejnoprávnej televízii sa skladba objavila iba raz a na všetkých rozhlasových okruhoch verejnoprávneho Slovenského rozhlasu počas dvoch mesiacov pred súťažou odvysielali jeho súťažnú skladbu len deväťkrát.
Max Jason Mai vystúpil 24. mája 2012 v 2. semifinále súťaže Eurovision Song Contest 2012, skončil na poslednom mieste a do finále nepostúpil. Jeho neúspech rozprúdil na Slovensku diskusie o ukončení účasti Slovenska v súťaži.
Ako hlasovalo Slovensko
Diváci na Slovensku mohli hlasovať zaslaním SMS s číslom ich favorita, pričom z jedného telefónneho čísla bolo možné poslať maximálne 20 správ. Cena SMS správy bola 0,50 € s DPH. Odbornú porotu tvorili predstavitelia slovenského vysielateľa a slovenských hudobníkov. Predsedom poroty bol Vladimír Juhanesovič, členmi poroty boli speváčka Katarína Hasprová, speváčka Mirka Brezovská, moderátor a hudobný redaktor Pavol Hubinák a spevák Marcel Palonder. Celkové výsledky vznikli zlúčením diváckeho hlasovania a hlasovania poroty, pričom obe mali 50%-nú váhu.
2. semifinále
Slovensko mohlo hlasovať v druhom semifinále, keďže sa v ňom zúčastnil slovenský reprezentant. V priamom prenose sa vyhlásili iba desiati postupujúci interpreti s najvyšším počtom získaných hlasov. Kvôli zachovaniu dramatickosti súťaže boli výsledky hlasovania jednotlivých krajín v semifinálových kolách zverejnené až po skončení súťaže.
Hlasovanie Slovenska v 2. semifinále je v nasledujúcej tabuľke :
Finále
Výsledky hlasovania za Slovensko v priamom prenose súťaže ohlasovala moderátorka STV Mária Pietrová.
Lauterbach (Hesensko)
náhľad|Pohľadnica s fotografiou mesta Lauterbach z roku 1898
Lauterbach je mesto v krajinskom okrese Volgelsberg vládneho obvodu Gießen v Hesensku. Cez mesto tečie rieka Lauter, podľa ktorej vznikol jeho názov.
Lauterbach bol založený v období franského zúčtovania a vyrovnania (roku 400 – 800). Prvýkrát sa spomína v roku 812 v dokumentoch kostola v Schlitz.
Okrem vnútorného mesta Lauterbach (so začlenením Blitzenrodu v roku 1939) sa skladá z mestských častí Allmenrod, Frischborn, Heblos, Maar, Reuters, Rimlos, Rudlos, Sickendorf, Wallenrod a Wernges, ktoré boli pred rokom 1972 samostatnými obcami.
V roku 2009 získalo mesto od spolkovej vlády titul „Ort der Vielfalt“.
Massa-Carrara (provincia)
Arezzo je provincia v talianskom regióne Toskánsko. Hlavným mestom je Massa.
Pechbusque
Pechbusque je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lauter (prítok Schlitz)
Lauter je rieka v spolkovej krajine Hesensko v Nemecku. Má dĺžku 27,9 km a jej povodie má 136,58 km². Pri sútoku s riekou Altefeld v Bad Salzschlirfe vytvára rieku Schlitz.
Muro (Haute-Corse)
Muro je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Spirituals (Put Your Hand In a Hand)
Spirituals (Put Your Hand In a Hand) je názov piateho sólového štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 1997 vydalo hudobné vydavateľstvo Rádia Bratislava.
Nessa (Haute-Corse)
Nessa je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Telemundo
Telemundo je americká španielska televízna spoločnosť. Bola založená v roku 1984. Sídlo spoločnosti je v Miami.
Voľba prezidenta Poľskej republiky v roku 1947
Voľby prezidenta Poľskej republiky v roku 1947 sa konali 5. februára. Bolesław Bierut požiadal o miesto prezidenta štátu pred Zákonodarným sejmom. Schôdzi predsedal maršalek Sejmu Władysław Kowalski. Voľby vyhral Bierut, ktorý v prvom kole získal 94,66 %.
Tupelo (Mississippi)
Tupelo (anglická výslovnosť ) je mesto v americkom státe Mississippi, na južnom pobreží Spojených štátov amerických. Podľa odhadu z roku 2017 tu žilo 38 114 obyvateľov. Tupelo je siedmym najväčším mestom v Mississippi a je považované za obchodné, priemyslové a kultúrne centrum severného Mississippi. Narodil sa tu napríklad spevák a herec Elvis Presley.
Limbašská cesta
Limbašská cesta je ulica v Pezinku v historickej mestskej časti Grinava. Je pomenovaná podľa svojho smeru do obce Limbach.
Na čísle 2 sa nachádza Vinohradnícko-vinárske družstvo podielníkov.
Na čísle 7 sa nachádzajú bývalé sklady civilnej ochrany, ktoré sú v súčasnosti opustené a zničené vandalizmom.
Na čísle 9 sa nachádza Strapákov mlyn.
Péguilhan
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pelleport
Pelleport je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Garonne, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Benzaldehyd
Benzaldehyd (taktiež: fenylmetanal; systematický názov: benzénkarbaldehyd) je kvapalná organická zlúčenina s mandľovou vôňou. Pozostáva z aldehydovej skupiny naviazanej na benzénové jadro a je to najjednoduchší aromatický aldehyd. Benzaldehyd je hlavná zložka oleja z horkých mandlí. Používa sa ako dochucovadlo na imitáciu mandľovej chuti.
Výroba
Každý rok sa vyrobí 7000 ton umelého a 100 ton prírodného benzaldehydu.
Hlavným spôsobom výroby je chlorácia a oxidácia toluénu. Okrem toho existujú aj iné spôsoby, ako napríklad čiastočná oxidácia benzylalkoholu, zásaditá hydrolýza (dichlórmetyl)benzénu a karbonyláciou benzénu
Výskyt
Benzaldehyd spolu s podobnými chemikáliami sa vyskytuje v mnohých jedlách. Najviac benzaldehydu, ktorý zjeme je prírodný a pochádza z rastlinných produktov, ako napríklad mandle.
Mandle, jablká, jadierka z čerešní a marhule obsahujú amygdalín. Ten sa v telách pomocou enzýmov metabolizuje na benzaldehyd, kyanovodík a glukózu. náhľad|Reakcia metabolizmu amygdalínu, [[Kyanovodík|HCN uniká ako plyn|vľavo]]
Reakcie
Benzaldehyd sa dá oxidovať na kyselinu benzoovú, ktorá sa často nachádza aj v laboratórnych vzorkách benzaldehydu. Kedže bod varu tejto kyseliny je o dosť vyšší než bod varu benzaldehydu, takže ho môžeme prečistiť oddestilovaním zo zmesi. Z benzaldehydu môžeme taktiež pripraviť benzylalkohol pomocou hydrogenácie. Reakciou benzaldehydu s octanom sodným a acetanhydridom vzniká kyselina škoricová. Benzoínovou kondenzáciou sa z neho za prítomnosti kyanidu draselného ako katalyzátoru v alkoholovom roztoku sa pripravuje benzoín. Pri reakcii s koncentrovanými zásadami sa benzaldehyd rozkladá na benzylalkohol a kyselinu benzoovú.
Využitie
Benzaldehyd sa používa na dodanie mandľovej chuti rôznym jedlám. Niekedy sa takisto pridáva do kozmetických prípravkov.
Bezpečnosť
Americké agentúry FDA a FEMA označili ako všeobecne považovaný za bezpečný. Európska únia povoľuje jeho použitie ako dochucovadlo. Toxikologické výskumy naznačujú, že benzaldehyd je bezpečný a nie je karcinogénny v koncentráciách pridávaných do jedál a kozmetiky a dokonca môže mať aj karcinostatické (rakovinu potláčajúce) účinky.
Laoské národné futbalové mužstvo
Laoské národné futbalové mužstvo reprezentuje Laos na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História
Futbalový zväz bol založený v roku 1951. Laos sa nikdy nekvalifikoval na Majstrovstvá sveta vo futbale ani na Majstrovstvá Ázie vo futbale. Laos je súčasťou Futbalovej federácie ASEAN.
Nocario
Nocario je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Corse, v regióne Korzika.
Dom Dragana Mančova
Dom Dragana Mančova, je meštiansky dom z druhej polovice 19. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita
Dom Dragana Mančova leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na ulici „Christo G. Danov“ (, doslova ulica Christa G. Danova) č. 39.
Nocario
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dom Dragana Mančova
Dejiny
Dom si nechal postaviť plovdivský vydavateľ kníh Dragan Mančov. Výstavba prebiehala v rokoch 18811882. Projekt pripravil architekt Josef Schnitter, ktorý bol osobný priateľ Dragana Mančova.
Nocario
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dom Dragana Mančova
Dejiny
V budove neskôr sídlili Okružná správa, Oblastná správa a neskôr niektoré oddelenie plovdivského magistrátu. Po roku 1990 boli v budove krátky čas premiestnení bývalí stranícki funkcionári, neskôr v nej pôsobil úrad práce, ako aj niektoré súkromné firmy.
V súčasnosti sa v budove nachádza sídlo administratívy radnice plovdivského rajónu Centralen.
Charakteristika
Autorom projektu budovy je významný architekt Josef Schnitter. Budova má dve priestranné obytné poschodia. Je považovaná za jednu z najkrajších plovdivských domov z konca 19. storočia.
Druhý Mančovov dom
Dragan Mančov vlastnil ešte jeden menší dom, ktorý sa nachádzal na rohu ulíc „Christo G. Danov“ a „Betoven“. túto budovu si kúpil a presťahoval sa do nej po predaji svojho domu na ulici „Christo G. Danov“ č. 39. V súčasnosti táto budova už neexistuje.
Nocario
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
OpenOffice.org Calc
OpenOffice.org Calc je open source tabuľkový procesor z kancelárskeho balíka OpenOffice.org. Je podobný s programom Microsoft Excel z balíka Microsoft Office. Svoje dokumenty ukladá do súborového formátu OpenDocument, ale dokáže pracovať aj s  súbormi z Excelu.
Apache OpenOffice Calc je tabuľkový kalkulátor - súčasťou softvérového balíka OpenOffice Apache.
Calc je podobný programu Microsoft Excel svojim ekvivalentným rozsahom funkcií. Calc je schopný otvárať a ukladať aj vo formáte Microsoft Excel. Veľkou vymoženosťou Calc-u ako aj balíka OpenOffice je ukladať súbor priamou do formátu PDF.
Predvolený formát súboru pre OpenOffice.org Calc (verzia 2.xa 3.x) možno nastaviť buď ako formát aplikácie Microsoft Excel alebo medzinárodný štandard OpenDocument Format (ODF) ISO / IEC 26300:2006. Calc tiež podporuje na otváranie a ukladanie širokú škálu iných formátov súborov napr.: CSV, HTML , SXC , DBF , DIF , UOF , SLK , SDC a ďalšie.
Orlando Bloom
Orlando Jonathan Blanchard Copeland Bloom  (* 13. január 1977, Canterbury, Spojené kráľovstvo) je anglický herec. Preslávila ho rola Legolasa v trilógiách Pán prsteňov a Hobit. Ďalšiu pozornosť získal vďaka fantasy, historickým a dobrodružným filmom ako napríklad Piráti z Karibiku, kde stvárnil postavu Willa Turnera po boku Johnnyho Deppa a Keiry Knightleyovej. Následne si zahral úlohu princa Parida v historickom epose Trója s Bradom Pittom. Od roku 2019 hrá v seriáli Amazon Prime Video s názvom Carnival Row.
Na divadelných doskách debutoval v Duke of York's Theatre v hre In Celebration. V roku 2013 si zahral v broadwayskej adaptácii hry Rómeo a Júlia. V roku 2009 ho UNICEF vymenovala za veľvyslanca dobrej vôle. V roku 2015 získal BAFTA Britannia Humanitarian Award.
Fond národného majetku Slovenskej republiky
náhľad|Sídlo na Trnavskej ceste 100 v Bratislave
Orlando Bloom
Osobný život
V rokoch 20032006 bol vo vzťahu s americkou herečkou Kate Bosworth. Začiatkom roka 2007 začal chodiť s austrálskou modelkou Mirandou Kerr. Svoje zásnuby oznámili v júni 2010 a o mesiac neskôr sa vzali. 6. januára 2011 sa im v Los Angeles narodil syn. 25. októbra 2013 Bloom a Kerr oznámili, že sa pred pár mesiacmi rozišli a plánujú ukončiť manželstvo. Rozviedli sa na konci roka 2013.
Fond národného majetku Slovenskej republiky
Fond národného majetku Slovenskej republiky (FNM SR) je slovenská právnická osoba, ktorej hlavnou činnosťou je prevod majetku štátu určeného na privatizáciu na neštátne subjekty. FNM svoje poslanie ďalej špecifikuje ako "realizáciu privatizačných projektov na základe rozhodnutí o privatizácii. V prípade priameho predaja majetku alebo akcií organizuje fond výberové konania, alebo zabezpečuje prípravu a priebeh verejných obchodných súťaží, pripravuje a uzatvára kúpne zmluvy s nadobúdateľmi privatizovaného majetku. Pri privatizácii uskutočnenej vložením štátneho majetku do akciovej spoločnosti je fond zakladateľom a jediným akcionárom, ktorý následne tieto akcie prevádza na nadobúdateľov v súlade s rozhodnutím o privatizácii." Fond je pod dohľadom Národnej rady SR. K 2. decemberu 2011 vlastnil akcie v hodnote 2,3 miliardy eur v 75 firmách, medzi najväčšie patrí okrem Slovak Telekomu aj Slovenský plynárenský priemysel, Slovenské elektrárne či Slovenská elektrizačná prenosová sústava. . FNM SR bol ku 1.1.2016 zrušený (Zákon č. 375/2015 Z. z.), majetok a záväzky boli prevedené na právnickú osobu určenú Ministerstvom hospodárstva Slovenskej republiky, ktorej jediným akcionárom je štát.
Orlando Bloom
Osobný život
Bloom začal v januári 2016 chodiť s americkou speváčkou a skladateľkou Katy Perry; no vo februári 2017 oznámili, že už nie sú spolu. Svoj vzťah obnovili vo februári 2018  a 14. februára 2019 sa zasnúbili. 5. marca 2020 vo videoklipe k piesni „Never Worn White“ speváčka odhalila, že čakajú dieťa. 26. augusta 2020 Perry porodila ich spoločnú dcéru.
Fond národného majetku Slovenskej republiky
Kauza Gorila
Ako reakcia na kauzu Gorila bola k 18. januáru 2012 zo svojej funkcie odvolaná predsedníčka výkonného výboru Anna Bubeníková, nominovaná SDKÚ-DS. Prezident SR Gašparovič proces menovania nového vedenia zastavil s tým, že krátko pred marcovými parlamentnými voľbami nevidí zmysel v tom, aby sa vymenúval nový predseda fondu, a necháva to už na novú vládu. Oklieštené vedenie fondu však prezidenta upozornilo, že fungovanie FNM bez vedenia môže ohroziť vyplácanie dividend v spoločnostiach vo vlastníctve štátu.
== Predsedovia výkonného výboru FNM ==
Karpatská ulica (Trnava)
Karpatská ulica je ulica v Trnave, v mestskej časti Trnava-sever. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Kojak
Kojak je americký kriminálny televízny seriál, ktorý sa nakrúcal v rokoch 19731978. V piatich sériach dosiahol počet 118 častí. Hlavným hrdinom je charizmatický poručík Theo Kojak, stvárnený Telly Savalasom.