cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jiří Kánský
Po politickej rehabilitácii sa vrátil na katedru filozofie a dejín filozofie, kde pôsobil až do odchodu do dôchodku (1995). Spolupracoval s radou redakcií novín, časopisov, rozhlasov (v oblasti etickej problematiky), prednášal na Univerzite tretieho veku v Bratislave a vo voľnej miere aj pre verejnosť. V roku 1993 bol na dvojmesačnom študijnom pobyte na univerzite v nemeckom Dortmunde. Vo svojej pedagogickej, vedeckej a publicistickej práci sa venoval problémom sociálnej filozofie a hlavne etiky. Z východiskovej koncepcie neortodoxného pojatia marxistickej etiky prešiel vývojom k súčasnej evolučnej etiky a utilitarizmu pravidla. Evolučnú etiku, opierajúcu sa o neodarwinizmus, pokladal za podnetnú v otázkach, napr.: v probléme vzniku morálky, ovplyvnenie morálky prostredníctvom geneticky zakódovaných informácií, a tým aj objasnenie niektorých všeľudských morálnych hodnôt. Predovšetkým sa však snažil o rozvíjanie utilitarizmu pravidla (R.B. Brendt). Zameriaval sa na praktickú (aplikovanú) etiku, hlavne na etiku hospodárstva a etiku vedy. Jiří Kánský náhle zomrel 24. októbra 1999.
Bělá (Bělá pod Pradědem)
Bělá leží v katastrálnom území Domašov, ktorý má rozlohu 57,17km2.
Nočná optika
Nočná optika je štvrtý štúdiový album, ktorý nahral Richard Müller. Album vydalo v roku 1998 hudobné vydavateľstvo PolyGram. Celý ho produkoval Richard Müller.
Bělá (Bělá pod Pradědem)
História
Bělá bola založená ako osada obce Domašov v roku 1798. Až do konca patrimoniálnej správy v roku 1850 patrila osada Bělá k panstvu Frývaldov, patriacemu vratislavskému biskupstvu, v rokoch 1850 až 1964 bola osadou obce Domašov. Nové povojnové meno bolo prevzaté od riečky Bělej, na ktorej hornom toku sa dedina nachádza, a následne v roku 1964 využité - s prívlastkom "pod Pradědem" - pre názov novej obce vzniknutej zlúčením Domašova a Adolfovíc.
Nočná optika
Autorom hudby je, až na skladbu „Nočná optika“, Jaro Filip, autorom všetkých textov je Richard Müller. . Niektoré nahrávky albumu boli súčasťou soundtracku k slovenského filmu Rivers of Babylon. Boli to skladby „24 hodín denne“ a „V tom istom meste“. V roku 2002 vyšla albumu u vydavateľa Universal Music reedícia.
V porovnaní s albumom LSD, ktorý bol viac rockový, obsahuje Nočná optika trinásť kľudných skladieb, ktoré sú reminiscenciou na album Neuč vtáka lietať (1992).
Bělá (Bělá pod Pradědem)
História
V súčasnosti je Bělá, nachádzajúca sa v bezprostrednej blízkosti najvyšších partií Hrubého Jeseníka, predovšetkým rekreačnou oblasťou.
Vývoj počtu obyvateľov
Počet obyvateľov Bělej podľa sčítania alebo iných úradných záznamov : V Bělej je evidovaných 35 adries : 10 čísel popisných (trvalé objekty) a 25 čísiel evidenčných (dočasné alebo rekreačné objekty). Pri sčítaní ľudu v roku 2001 tu bolo zistených 7 domov, všetky trvalo obývané.
Abrod
Abrod je národná prírodná rezervácia v oblasti Záhorie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Veľké Leváre, v okrese Malacky, ktorá leží v Bratislavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1964 za národnú prírodnú rezerváciu na rozlohe 92 ha. Ochranné pásmo nebolo stanovené. Rezervácia je súčasťou CHKO Záhorie. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: ''Lokalita slatinnej vegetácie s vedecky významnými rastlinnými spoločenstvami a reliktnými a vzácnymi druhmi rastlín. Významná ornitologická lokalita. Využité je ako vedeckovýskumný objekt.''
Živočíšstvo
Medzi druhy obojživelníkov žijúce v oblasti patrí ropucha bradavičnatá. Medzi druhy cicavcov nachádzajúce sa v tejto oblasti patrí bobor európsky a netopier obyčajný. Medzi druhy rýb príklad lopatka dúhová, čík európsky a medzi bezstavovce patrí príklad roháč veľký, bystruška potočná, pižmovec hnedý, či modráčiky rodu Maculinea.
Rastlinstvo
V súčasnosti sa Abrod skladá hlavne z plôch s purpurovou trávou. Abrod je najväčší komplex tohto typu močiarov na Slovensku. Tento biotop spolu s pozostatkami vápenatých slatín a nížinných slaných lúk tvoria hlavný predmet ochranného pásma. Abrod je tiež dôležitým biotopom pre výskyt mnohých vzácnych a ohrozených druhov flóry na Slovensku. Oblasť je známa ako významná botanická lokalita prinajmenšom od roku 1923. Je to jediná lokalita na Slovensku s životaschopnými populáciami močiarov ako príklad lat. Schoenus nigricans alebo ranná močiarna orchidea. Okrem týchto a ďalších 116 ohrozených druhov rastlín vytvára oblasť aj útočisko pre niekoľko ďalších rastlinných druhov, ako sú orchidey, príklad lat. Anacamptis palustris, Achillea asplenifolia a ďalšie. Medzi ďalšie bežné rastliny patrí Cirsium brachycephalum.
Rekreácie
Najľahší prístup k lokalite je zo stanice Závod, odkiaľ vedie úzka asfaltová cesta pozdĺž železnice k hranici lokality. Prechádzky môžu byť vykonané v rozsiahlych borovicových lesoch v okolí prírodnej rezervácie.
Zdroj
http://zahorie.info/narodna-prirodna-rezervacia-abrod-velke-levare/
Silius Italicus
Silius Italicus, celým menom Tiberius Catius Asconius Silius Italicus (* 25 alebo 26 – † 101) bol rímsky epický básnik, ktorého tvorba spadá do strieborného obdobia rímskej literatúry.
Život
Rodisko Silia Italica zostáva neznáme. Podľa cognomen Italicus niektorí usudzujú, že mohol pochádzať z Italicy v Hispánii, ale iní tento argument vyvracajú na základe toho, že ho Martialis nemenuje medzi slávnymi osobnosťami pochádzajúcimi z tejto časti impéria. Ako pravdepodobnejšie sa javí, že cognomen získal niektorý Italicov predok v súvislosti so Spojeneckou vojnou (91 – 88 pred Kr.).
Politická kariéra
Silius Italicus začal svoju kariéru ako rečník a politik. Jeho priemerné schopnosti i ambície mu zaručili, že prekĺzol všetkými politickými čistkami, ktoré postihli jeho schopnejších kolegov, a že nevzbudil prílišný záujem cisárov. Počas vlády cisára Nerona sa prepožičal ako žalobca v procesoch proti Nerovým vybraným obetiam a ako udavač. Vďaka tejto spolupráci s režimom dosiahol na rok 68, kedy ironicky Nero spáchal samovraždu, úrad konzula. Tacitus spomína, že Silius Italicus bol jedným z dvoch svedkov, ktorí sa zúčastnili tajných dohovorov po Neronovej smrti medzi cisárom Vitelliom a Flaviom Sabinom, bratom budúceho cisára Vespasiána, ktorý v tej dobe tiahol na Rím na čele svojich légii.
V boji o moc, ku ktorému došlo po Nerovej smrti, sa pridal Silius Italicus na stranu Vitellia. Po jeho porážke a smrti napriek tomu nebol Vespasiánom postihnutý. Rok po svojom konzuláte zastával funkciu prokonzula v provincii Asia, v ktorej sa osvedčil ako schopný a spravodlivý správca. Po návrate do Ríma sa stiahol z verejného života a venoval sa iba literárnej činnosti.
Silius Italicus bol veľkým milovníkom literatúry. Dva veľké vzory preňho predstavovali rečník a filozof Marcus Tullius Cicero a epický básnik Vergílius. V prípade oboch jeho úcta hraničila až so zbožňovaním. Italicus mimo iné zakúpil pozemok, na ktorom sa nachádzal údajný Vergíliov hrob, a Cicerov statok v Tusculu. Posledné roky svojho života strávil v Kampánii, v blízkosti Vergíliovho hrobu.
Silius Italicus patril k stúpencom stoicizmu. Podľa Cicerovho vzoru po odchode z politického života často viedol s priateľmi podobného filozofického zmýšľania debaty na filozofické témy. Siliov priateľ, stoický filozof Epiktétos sa o ňom vyjadril, že patril k najväčším rímskym filozofom svojich čias. Jeho ďalší priateľ, rečník, vzdelanec a tiež stoik Lucius Annaeus Cornutus, mu venoval svoj komentár k Vergíliovi. Aj Italicova smrť bola v úplnej zhode s jeho presvedčením: keď u neho prepukla nevyliečiteľná choroba, zomrel dobrovoľnou smrťou hladom, pričom zostal veselý až do posledného okamihu.
Dielo
Italicus je autorom jediného dochovaného diela – historického eposu Punica (Púnska vojna) v 17 knihách a viac ako 12 000 daktylských hexametroch. Pôvodne mal maž epos snáď až 18 kníh, aby sa vyrovnal Enniovým Annales, ale i v nám známej podobe ide o najdlhší dochovaný latinský epos.
Hodnotiť Silia Italica ako autora nie je jednoduché. Látka, ktorú si vyberá pre svoju tvorbu, teda skutočná, historicky dobre doložená Púnska vojna, ho kladie medzi epických básnikov a historikov. Prvým sa nevyrovná pre nedostatok talentu a básnickej kreativity, druhých nedosahuje práve preto, že píše básnickú skladbu o tému, ktorú pred ním zdokumentovali historici lepšie a s dôrazom na faktický detail. Dochádza tak k tomu, že Italicus pôsobí na básnika príliš učene a strnulo, ale na historika sa málo pridržiava faktov a prekladá ich umeleckými obrazmi. Práve preto si vyslúžil od svojich kritikov rozpačité prijatie. Quintilianus, ktorý ho ani menovito neuvádza, hovorí len o skupine básnikov, ktorí píšu len so zmyslom pre učenosť. Plínius sa o ňom vyjadruje, že písal viac s úsilím než s nadaním (scribebat carmina maiore cura quam ingenio). Vo všeobecnosti sa Silius, sčítaný milovník literatúry, ktorý sa podujal sám literatúru tvoriť, nedočkal výraznejšieho ohlasu a jeho dielo zostáva priemernou tvorbou strieborného obdobia.
Téma
Pokiaľ ide o obsah diela, Silius Italicus pomerne presne kopíruje obsah známeho Livioveho historického diela, konkrétne tretej desiatky jeho kníh. Na niektorých miestach možno veľmi presne určiť, ktoré Liviove pasáže sú u Italica prebásnené. Punica začínajú Hannibalovou výpravou do Hispánie (229 pred Kr.) a končia rozhodujúcim víťazstvom Publia Cornelia Scipiona Africana pri Zame (202 pred Kr.).
Jazyk
Latinčina Silia Italica je jazykom strieborného obdobia rímskej literatúry, ktoré obľubuje pátos a vyumelkovaný sloh. Jazyk autora Puník je tak pomerne čistý a patetický, jeho hexametre plynulé, ale oproti epickým velikánom strnulé a umelé. Jeho vyjaddrovaniu chýba živosť a prirodzenosť a príliš v ňom badať vplyv predchádzajúcich literárnych generácii, ktoré Silius Italicus tak vášnivo uznával.
Rukopis
Punicu objavil v roku 1416 alebo 1417 v Konstanz humanista Poggio Bracciolini. Z tohoto, dnes strateného, rukopisu sú odvodené dnes známe rukopisy, ktoré pochádzajú z 15. storočia.
Kyselina sírová
Kyselina sírová je silná minerálna, anorganická kyselina, miešateľná s vodou v neobmedzenom pomere. Kyselina sírová má veľmi veľa použití a po vode je to chemikália s najväčšou produkciou na svete, je takisto nazývaná aj "krvou chemického priemyslu", pretože sa nenájde výroba, kde by sa kyselina sírová nepoužívala. Dôležité aplikácie zahrňujú spracovanie rúd, výrobu hnojív, rafinovanie ropy, čistenie odpadových vôd a rôzne chemické syntézy.
Nesystémový názov vitriol pochádza z názvu minerálu zelený vitriol (FeSO4·7H2O), z ktorého sa v minulosti pripravovala.
Fyzikálne vlastnosti
Čistá kyselina sírová je bezfarebná olejová kvapalina s hustotou 1,836 g/cm3 a teplotou topenia 10,36 °C. Pri každom pomere kyseliny sírovej a vody sa teplota tuhnutia mení. Tak vzniká diagram tuhnutia závislosti teploty tuhnutia od hmotnostného percentného obsahu kyseliny sírovej. Ide v podstate o štyri eutektické systémy medzi jednotlivými hydrátmi kyseliny sírovej (sústavy: H2O - H2SO4.4H2O, H2SO4.4H2O - H2SO4.2H2O, H2SO4.2H2O - H2SO4.H2O, H2SO4.H2O - H2SO4). Už aj malými množstvami vody sa teplota topenia znižuje (pri 96% kyseline sírovej je to len 3 °C). Do predaja prichádza ako 98% vodný roztok, nakoľko pri jej destilácii sa tvorí azeotropická zmes s vodou. Takáto kyselina sírová sa nazýva koncentrovaná.
Veľa proteínov sa pripravuje z aminokyselín obsahujúcich síru (napr. cysteín a metionín), ktoré sa metabolizujú na kyselinu sírovú.
Chemické vlastnosti
Pri rôznej koncentrácii kyseliny sírovej sa vyznačujú rôzne chemické vlastnosti. Vo veľkej koncentrácii sa prejavujú jej oxidačné účinky centrálneho atómu síry a v malej koncentrácii zasa jej kyslosť (resp. oxidačné účinky kyslého vodíka). V čistej kyseline sírovej nastáva jej autoprotolýza:
Riedenie kyseliny sírovej s vodou je prudko exotermická reakcia. V prípade, že sa leje voda do koncentrovanej kyseliny sírovej, môže roztok zovrieť a nebezpečne prskať. Vždy by sa mala liať kyselina do vody a nikdy nie naopak. Toto sa dá zapamätať mnemotechnickou pomôckou: "nelejeme Dunaj do kyseliny, ale kyselinu do Dunaja". Nutnosť tohto postupu vyplýva z relatívnych hustôt týchto kvapalín. Voda má menšiu hustotu ako kyselina sírová, a preto má tendenciu držať sa nad kyselinou. Riedenie si môžeme najlepšie predstaviť ako tvorbu hydroxóniových katiónov:
Zvezda
náhľad|240px|Zvezda s vesmírnou loďou [[Sojuz (kozmická loď)|Sojuz]] Zvezda (služobný modul) je modul Medzinárodnej vesmírnej stanice. Je základom ruskej časti stanice. Postavila ho firma RKK Energia. Vynesená bola raketou Proton 12. júla 2000. K stanici sa pripojila 26. júla. Má valcový tvar s dĺžkou 13,11 m a maximálnym priemerom 4,35 m. Je vybavený párom solárnych panelov.
Kyselina sírová
Chemické vlastnosti
a potom
Zvezda
Obsahuje riadiaci počítač DMS-R, ktorý slúži na celkovú kontrolu ruského segmentu stanice. Zároveň plní funkcie navádzania, navigácie a riadenia celej stanice (napr. riadenie a úpravu výšky), preto býva označovaný aj ako "mozok" stanice. Vyvinula a vyrobila ho ESA, čím sa stal prvým európskym (pôvodom z ESA) hardvérom na stanici.
Kyselina sírová
Chemické vlastnosti
Pretože hydratácia kyseliny sírovej je termodynamicky veľmi priaznivá, kyselina sírová je excelentné dehydratačné činidlo. Pohlcuje aj vodnú paru zo vzduchu, preto ,keď ju necháme otvorenú, jej objem sa "paradoxne" zväčší. V laboratóriu sa používa ako vysušovadlo. Afinita kyseliny sírovej k vode je taká silná, že ju dokáže odoberať i naviazanú z iných látok, napríklad škrob (C6H12O6)n sa pôsobením kyselinou sírovou takmer okamžite rozkladá na elementárny uhlík a vodu, ktorá je ňou hneď absorbovaná (a tak sa mierne zriedi):
Zvezda
Hlavné parametre
Hlavné parametre:
Kyselina sírová
Chemické vlastnosti
Následne reaguje uhlík s kyselinou sírovou za vzniku oxidu siričitého a oxidu uhličitého:
Zvezda
Interim Control Module
náhľad|Fikcia - Modul ICM pripojený k modulom Zarja a Unity ako náhrada Zvezdy V prípade, že by sa modul Zvezda nerealizoval, alebo bol nepoužiteľný, NASA uvažovala o náhradnom riešení v podobe vlastného servisného modulu ICM (Interim Control Module). Modul ICM sa nakoniec nerealizoval.
Beyoncé: The Ultimate Performer
Beyoncé: The Ultimate Performer je názov albumu americkej speváčky Beyoncé Knowlesovej vydaný v roku 2006.
Kyselina sírová
Ďalšie reakcie
Kyselina sírová vytvára s väčšinou zásad príslušné sírany. Napríklad, modrý síran meďnatý, používaný pri galvanickom pokovovaní a ako fungicíd, sa pripravuje reakciou oxidu meďnatého s kyselinou sírovou:
Kyselina sírová sa tiež používa na vytesnenie slabších kyselín z ich solí, napríklad kyseliny octovej z octanu sodného:
Kyselina sírová je veľmi reaktívna, reaguje skoro so všetkými kovmi okrem železa (v koncentrovanom stave ho pasivuje - vytvára ochrannú vrstvu oxidu), olova, zlata, platiny a wolfrámu, 20% vodný roztok nereaguje s meďou. Zriedená kyselina sírová rozpúšťa železo, hliník, zinok, mangán, horčík, nikel a iné kovy. Na rozpustenie medi a cínu je potrebná horúca koncentrovaná kyselina. Olovo a wolfrám sa nerozpúšťajú. Reakcia kyseliny so železom za vývoja vodíka je typická pre väčšinu kovov, ale pri rozpúšťaní cínu sa vyvíja oxid siričitý:
Tento rozdiel je spôsobený oxidačnými vlastnosťami koncentrovanej kyseliny pri rozpúšťaní cínu, medi, alebo zinku. V prípade aromatických zlúčenín, napríklad benzénu, prebieha elektrofilná substitúcia, pričom vzniká príslušná sulfónová kyselina:
Výroba
Kyselinu sírovú vyrábame zo síry, kyslíka a vody kontaktným procesom.
V prvom kroku sa spaľuje síru za vzniku oxidu siričitého:
Oxid siričitý sa následne kyslíkom oxiduje na oxid sírový v prítomnosti oxidu vanadičného ako katalyzátora:
Nakoniec sa oxid sírový nechá reagovať s vodou (zvyčajne nie s čistou, ale s 97-98% roztokom H2SO4 obsahujúcim 2-3% vody) za vytvorenia 98-99% kyseliny sírovej.
Oxid sírový sa z praktických dôvodov nerozpúšťa v čistej vode, pretože je to vysoko exotermická reakcia produkujúca žieravý aerosól namiesto roztoku. Alternatívne sa oxid sírový môže absorbovať do už vyrobenej kyseliny sírovej, čím vznikne tzv. óleum (H2S2O7), a to sa následne riedi vodou na kyselinu sírovú.
Óleum reaguje s vodou za vzniku koncentrovanej H2SO4:
Zriedená kyselina sírová sa dá vyrobiť aj zmiešaním kyseliny siričitej s peroxidom vodíka
Použitie
Použitie kyseliny sírovej je veľmi široké. Kyselina sírová sa používá najmä:
Filip I. Druget
náhľad|Rodový erb umiestnený na [[Kaštieľ v Humennom|kaštieli v Humennom]] Filip I. Druget (maď. Drugeth Fülöp) (* 1288 - † 1327) bol uhorský palatín.
V roku 1307 sa uhorským kráľom stal Karol Róbert z Anjou. Spolu s novým panovníkom prichádzajú do Uhorska viacerí šľachtici a rytieri, medzi nimi aj Filip I. Druget. Po bitke pri Rozhanovciach v roku 1312, keď panovníkové vojská pod vedením Filipa I. Drugeta a Petra Peteňa porazili vojská domácej šľachty vedenej Matúšom Čákom Trenčianskym sa Filip ujal významných funkcií po Omodejovcoch.
V roku 1316 bol menovaný za župana Spišskej župy so sídlom na Spišskom hrade a súčasne bol županom Abovskej stolice. V roku 1317 sa proti kráľovi postavil niekdajší jeho prívrženec Peter Peteň. Úlohou vyjednávača kráľ poveril Filipa. Vyjednávania však nepriniesli pozitívny výsledok a boj proti kráľovi vyvrcholil v máji pri Bačkove, v ktorom zvíťazili kráľovské vojská. Kráľ zradcov trestal, ale verných odmeňoval. Medzi ne patril predovšetkým Filip I. Druget. V nasledujúcom roku 1317 získal od kráľa Karola Róberta ďalšie majetky, ako to udáva aj kráľovská donačná listina:
1470 Carla
1470 Carla je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil A. Bohrmann 17. septembra 1938.
Filip I. Druget
Touto donáciou získal Filip I. Druget od kráľa Karola hrady Zemplín a Jasenov, s nimi dedinu Humenné s ďalšími 20 dedinami v Zemplínskej župe. Získal aj hrady v Ľubovni, Plavči, Brekove a Trebišove. V roku 1319 sa stal palatínom Uhorska a sudcom Kumánov. O jeho menovaní za palatína sa dozvedáme z donačných spisov. V rokoch 1322-1326 bol menovaný za kráľovského pokladníka. V tých istých rokoch bol aj gemerským županom.
V roku 1323 sa o Filipovi dozvedáme, že v mene kráľa žiada od Zemplínskej stolice, "aby znova vyžadovali desiatky z vína, plodov, oviec, prasiat a žriebät a tiež poplatky pre jágerskú cirkev a aby ich odovzdala určeným: biskupovi a kapitule. Dané na hradišti Vyšehrad.
V roku 1324 v listine uhorského kráľa Karola I. sa uvádza Filip I. už s titulom barón - „Magnificis baronibus palatino“. Za svoje verné služby kráľovi získal veľké majetky, spoločenské postavenie a veľkú priazeň kráľa. Jeho veľkými zásluhami sa neskôr generácie rodiny Drugetovcov veľmi pýšili a na ne odvolávali. Filip zomrel v roku 1327 a keďže nemal mužského potomka, celý jeho majetok zdedil jeho brat Ján I. Druget. Mal jedinú dcéru Kláru, ktorá sa vydala za Ákosa Mikosfiho.
Sóstratos
Sóstratos (Sóstratos) môže byť:
Australázia (geografia)
right|thumb|Australázia chápaná ako Austrália+Nový Zéland+ Melanézia
Australázia (iné názvy: Australoázia, zriedkavo Austrálázia ) je geografický termín, ktorý má v závislosti od zdroja niektorú z týchto definícií: Poznámka: Austrália sa tu vždy myslí vrátane Tasmánie.
Termín zaviedol Charles de Brosses v Histoire des navigations aux Terres australes (1756) vo francúzskej podobe Australasie. Rozumel ním všetky v tom čase nepreskúmané južné územia v Indickom oceáne, teda južne od Ázie (zatiaľ čo obdobné územia v Tichom oceáne nazval Polynézia a v Atlantickom oceáne Magelanika). . Slovo Australasie je zložené zo začiatku latinského slova australis = južný a zo slova Asie = Ázia.
Omicron Canis Majoris
Omicron Canis Majoris je hviezda v súhvezdí Veľký pes.
Jennifer Warnes
Jennifer Warnes (* 3. marec 1947, Seattle, Washington) je americká country-popová speváčka, producentka a pesničkárka, ktorá pochádza z Anaheimu v Kalifornii. Je známa svojou interpretáciou skladieb, ktoré napísala spolu s ďalšími hudobníkmi, ako aj svojou tvorbou filmových soundtrackov.
Je blízkou priateľkou a spolupracovníčkou Leonarda Cohena. Za svoje piesne k filmom bola štyrikrát nominovaná na Oscara, z čoho trikrát vyhrala, a prekonala tak aj Franka Sinatru. Medzi víťazné piesne patrí „It Goes Like It Goes“ (1979) z filmu Norma Rae, „Up Where We Belong“ (1982) z filmu Dôstojník a džentlmen a „(I've Had) The Time of My Life“ (1987) z filmu Hriešny tanec.
Speváčka spolupracovala s mnohými ďalšími umelcami, medzi ktorých patrí napríklad Bill Medley, Joe Cocker, Randy Newman alebo John Cale.
Nom
N.O.M. môže byť:
ChanServ
Skôr než si môžete zaregistrovať kanál si musíte zaregistrovať prezývku "nick" a k tomu slúži už vyššie spomínaný NickServ. Keď si zaregistrujete kanál (napr. <tt>#moj_kanal</tt>) tak sa stávate jeho vlastníkom a máte samozrejme operátora a môžete tak zaistiť, že vám kontrolu nad kanálom nepreberie niekto v čase vašej neprítomnosti.
Zoznam predsedov vlády Veľkej Británie a Spojeného kráľovstva
Toto je zoznam predsedov vlád ("Prime Minister") Spojeného kráľovstva.
V 18. storočí je často nejasné, koho treba považovať za „prvého ministra“, či Prvého pána/lorda pokladnice ( „First Lord of the Treasury“), či Pána/lorda strážcu tajnej pečate („Lord Privy Seal“), či jedného zo Štátnych tajomníkov („Secretary of State“), pretože všetci naraz alebo aj iná funkcia fungovali ako „prví“ ministri v rôznych vládach.
Funkcia predsedu vlády je však najčastejšie (a v poslednej dobe vždy) identická s funkciou Prvého pána/lorda pokladnice („First Lord of the Treasury“). Za prvého „prvého ministra“ v dejinách Spojeného kráľovstva (vtedy ešte zvaného Veľká Británia) sa najčastejšie považuje Robert Walpole (tak aj v tejto tabuľke), ale sú aj iné názory (napríklad sa za predsedov vlády považujú už predchádzajúci Prví páni pokladnice a podobne).
Kľúč farieb
Pozri aj
Zoznam kráľov Anglicka, Škótska, Veľkej Británie a Spojeného kráľovstva
Iota1 Scorpii
Iota-1 Scorpii je hviezda v súhvezdí Škorpión. Jej povrchová teplota je 6 700 K. Žiari až 29 000-krát jasnejšie ako Slnko. Tvorí širokú optickú dvojhviezdu s Iota-2 Scorpii.
Cyg OB2-12
Cyg OB2-12 je hviezda v súhvezdí Labuť, jedna z najsvietivejších známych hviezd.
Jaštery (Lacertilia)
Jaštery (lat. Lacertilia alebo Sauria) je parafyletický (a preto v moderných systémoch už nepoužívaný) taxón, spravidla podrad, radu jašterotvaré.
Podľa reptile-database.org 2001
(Len recentné taxóny) V tomto systéme obrúčkovce tvoria samostatný podrad.
Bitka o Varšavu
Bitka o Varšavu môže byť:
Apálsky ostrov
Apálsky ostrov je národná prírodná rezervácia v oblasti Dunajské luhy.
Predmetom ochrany je: Chránené územie je vyhlásené z dôvodu zabezpečenia ochrany spoločenstiev vŕbovo-topoľového a nížinného lužného lesa vo vysokej fáze sukcesie, s predpokladom autonómneho vývoja týchto spoločenstiev a s výskytom mnohých vzácnych, ohrozených a chránených lužných a mokraďových druhov flóry a fauny.
Astypylos
Astypylos (Astypylos) je v gréckej mytológii paionský bojovník bojujúci pod velením Asteropaia v trójskej vojne. Astypylos a jeho spolubojovníci z Paionie boli spojencami Trójanov vo vojne proti Achájcom. V trójskej vojne sa však všetci dočkali, len biednej smrti. Astypylos umiera v dvadsiatom prvom speve Homérovej Iliady, v ktorom sú Trójania z údolia rieky Skamandros, arény takmer všetkých bojov, opisovaných Homérom, zahnaní Achillom do jej vôd a nemilosrdne zabíjaní. Len čo Achilles usmrtil ich zdatného vodcu Asteropaia, Astypylos a jeho spolubojovníci už neunikli a po chvíli v rieke Skamandros, bohmi zvanej Xanthos, plávali ich mŕtve telá.
Hovoria o tom Homérove verše: „''Potom sa rozbehol napadnúť Paionov, výborných jazdcov, ktorí sa povedľa brehu vírivej rieky hneď na útek dali, len čo uvideli, že vodca ich v urputnom boji rukou Achilla násilne zahynul mečom. Potom sa zmocnil Thersilocha a Mydóna, Thrasia rovnako, Ainia, Astypyla, potom Ofelesta a Mnésa. Ešte by Paionov bol viac usmrtil Achilles rýchly, ale ten vírivý Xanthos sa rozhneval na neho, a v ľudskej podobe, sa z hlbinných vírov ozval: Achilles, vynikáš nad chlapmi silou, no vynikáš nad nimi tiež zlými činmi, veď bohovia sami chránia ťa vždycky. Ak už z Diovej vôle, máš všetkých Trójanov zničiť, aspoň ich vyžeň z mojich vôd a na pláni páchaj tie hrôzy, lebo už milé vlny mám plné mŕtvol, a nemá sa kadial valiť môj tok k moru, tak ma mŕtvoly tiesnia, a ty tu len zabíjaš zhubne! Prestaň už, vládca ľudu; bo hrôza ma chytá!.."''
Trest smrti
Trest smrti je právoplatné zbavenie života, najčastejšie za obzvlášť závažné trestné činy. V Česko-Slovensku bol zrušený v roku 1990.
Dejiny
Trest smrti bol po tisícročia najvyšším trestom. Bol základným prvkom represívnych systémov, trestom v pravom zmysle slova exemplárnym, ktorý mal jedincov pokladaných za nenapraviteľných a nebezpečných definitívne vyradiť zo spoločnosti. Na počiatku bola pravdepodobne osobná pomsta. Zabitie páchateľa bolo morálnym a spravodlivým činom odplaty a zárukou udržania poriadku. S postupným upevňovaním, centralizáciou autority dochádzalo k čoraz väčšiemu obmedzovaniu súkromnej pomsty a toto právo prináleží dnes skoro výlučne štátu pretransformované do podoby zákonného trestu.
Starovek
Trest smrti sa od najstarších čias používal ako trest za široké spektrum priestupkov. Aj v staroveku však existoval veľký kontrast medzi jednotlivými zákonníkmi. Egyptské, židovské, asýrske alebo babylonské sa vyznačovali najprísnejšími trestami – napríklad v tridsiatich štyroch trestnoprávnych prípadoch ustanovení Chammurapiho kódexu sa stereotypne opakuje bude usmrtený.
Trestné sankcie chetitského zákonníka sú, aspoň pre slobodné obyvateľstvo, neobyčajne mierne. A čo je na ňom priam moderné: Rozlišuje, či vinník spáchal trestný čin úmyselne, alebo nie – napríklad vražda, t. j. usmrtenie človeka s vopred uváženým úmyslom sa trestá dvojnásobným trestom než prosté zabitie, keď hreší len ruka vinníkova.
Trest smrti v Biblii
Odraz židovského právneho myslenia v Biblii predpisuje trest smrti za vraždu a mnohé iné zločiny, vrátane únosu. Na rozdiel od egyptského a babylonského práva nepostihoval trest smrti ani majetkové trestné činy ani hospodárske zločiny, zato však stíhal stratou života každý vážny priestupok proti posvätnému zákonu – modloslužobníctvo, rúhanie či čarodejníctvo – ako aj sexuálne vzťahy ohrozujúce rodinnú a klanovú stabilitu.
1471 Tornio
1471 Tornio je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 16. septembra 1938.
Trest smrti
Trest smrti v starovekom Grécku
Na tomto mieste je možné uviesť tri osobitosti Aténskeho práva:
Trest smrti v starovekom Ríme
Vývin najvyššieho trestu v rímskom práve vzbudzuje sústredený záujem historikov, právnikov i sociológov.
V prvých storočiach rímskej kultúry bol trest smrti – najmä však poprava – náboženským činom a pripomínal obetný rituál. Tento hlboký náboženský vplyv sa udržiava ešte v Zákone Dvanástich tabúľ (Lex Duodecim Tabularum) z roku 450 pred Kr., ktorý znamenal prechod od posvätného práva k právu svetskému. Vyskytuje sa v ňom starobylé ustanovenie, podľa ktorého bol páchateľ, vinný z neodčiniteľného skutku zasvätený božstvu, ktoré urazil. Takýto homo sacer bol postavený mimo zákona a každý občan ho smel usmrtiť – stal sa vlastne obetinou.
Zákon Dvanástich tabúľ tiež rozlišoval medzi úmyselným a neúmyselným skutkom, trest smrti – na rozdiel od ostatných civilizácii – postihol len samotného vinníka, nikdy nie jeho rodinu. Ani v starom Ríme nebol vinník vystavený vôli jedinca, ale na smrť ho mohol odsúdiť len zhromaždený ľud (provocatio ad populum).
Tiež Pompeius (Lex Pompeia) inicioval zákon, odstraňujúci trest smrti, ktorý sa dovtedy ukladal vrahovi najbližších príbuzných, a nahradil ho zákazom poskytnúť jedlo a prístrešie. Samotné súdne konanie viedlo k de facto zániku najvyššieho trestu: Každý obvinený mal právo ostať dočasne na slobode a teda vyhnúť sa očakávanému rozsudku útekom. Takto bol dobrovoľný exil faktickou náhradou za smrť a Comices centuriates, poverené riešením dotyčného prípadu sa obmedzovali na potvrdenie vyhnanstva.
Cisárstvo, pravdepodobne z dôvodu upevnenia moci, sa vrátilo k najvyššiemu trestu. Trest smrti za vraždu najbližších príbuzných zrušený Pompeiom bol znovu zavedený cisárom Augustom. Zaviedla sa neľútostná prísnosť, napríklad voči kresťanstvu, ktoré sa previnilo proti tradičnej morálke (mos maiorum) a malo za následok celú sériu náboženských prenasledovaní.
Stredovek
Na prelome 12. a 13. storočia spochybnila sekta Valdenských po prvý raz v dejinách samotný princíp trestu smrti. Podľa Valdusových stúpencov musí byť vražda, aj legálna, absolútne zakázaná. Valdenskí abolicionisti našli v textoch Starého aj Nového zákona závažné argumenty proti trestu smrti:
V stredovekých európskych krajinách možno objaviť dve všeobecné črty, ktoré charakterizovali zvyky spojené s trestom smrti. V Anglicku okolo roku 1500 sa udeľoval trest smrti výlučne za najťažšie zločiny – zradu, vraždu, lúpež, vlámanie, znásilnenie a podpaľačstvo.
S nástupom absolutistických monarchií sa náležitosti verejného poriadku dostali do právomocí panovníka a zemepánske alebo mestské súdy postupne strácali právo nad životom a smrťou. Aby zaistili bezpečnosť osôb a majetkov proti narastajúcej vlne pauperizmu, zavádzajú králi nemilosrdnú legislatívu. Napríklad okolo roku 1800 anglický parlament schválil najvyšší trest za množstvo priestupkov a každoročne umierali stovky ľudí. Treba však povedať, že rozvoj poznania v oblasti trestného práva viedol k presnejšiemu posúdeniu osobnej zodpovednosti za zločiny.
Novovek – boj za zrušenie trestu smrti
Reforma trestu smrti sa v Európe začala v päťdesiatych rokoch 18. storočia za podpory mysliteľov ako boli taliansky právnik Cesare Bonesana markíz de Beccaria, francúzsky filozof François Voltaire a anglický právny reformátor Jeremy Bentham.
Beccaria: O deliktoch a trestoch
Začala sa vlastne vydaním Beccariovho pojednania O deliktoch a trestoch (tal. Dei delitti e delle pene) v Livorne roku 1764. Dielo požadovalo úplné zrušenie trestu smrti a okamžite sa stretlo s veľkým úspechom. Beccaria píše:
V boji proti trestu smrti sa markíz Beccaria opieral o jednoduché a logické uvažovanie. Veril v Rousseauovu Spoločenskú zmluvu, ale nevyvodil z nej tie isté závery, ako jeho vzor: Zákony, vychádzajúce zo všeobecnej vôle sú vlastne súhrnom želaní jednotlivcov – a komu by kedy napadlo dať iným právo zabiť ho? A keďže dobové zákony pokladali aj samovraždu za zločin, Beccaria dôvodí, že ak človek nemá právo nakladať so svojim vlastným životom, nemohol toto právo postúpiť nikomu inému, ani v podobe celej spoločnosti. Otázky užitočnosti trestu smrti sa zhostil tvrdením, že ani celé storočia praktikovania tohto exemplárneho trestu neodrádzajú niektorých jednotlivcov, odhodlaných previniť sa proti pravidlám spoločnosti.
Voltaire, ktorý vo svojom Komentári k Beccariovmu pojednaniu zaujal zdržanlivý postoj voči úplnému zrušeniu trestu smrti sa v roku 1777 vo svojom diele Cena spravodlivosti a ľudskosti stotožnil s týmto zrušením. Veľkí právnici síce neprijali všetky Beccariove závery, ale podľahli ich vplyvu a ostro kritizovali zneužívanie trestu smrti.
Abolicionizmus 19. storočia
Prvá abolicionistická kampaň markíza de Beccariu bola zaštítená humanistickou filozofiou, ktorá ožila v 19. storočí – o sto rokov neskôr. Abolicionizmus sa však nestal literárnou debatou, ale hnutie nadobúdalo konkrétnu podobu. Okolo päťdesiatych rokov reformné snahy začali prinášať prvé plody. V roku 1845 bola v Spojených štátoch založená Americká spoločnosť za zrušenie trestu smrti a prvým štátom ktorý odstránil trest smrti bol štát Michigan (1847). Prvé krajiny ktoré úplne odstránili najvyšší trest boli Venezuela (1853) a Portugalsko (1867).
Medzinárodné záväzky po roku 1945
Široký vývin medzinárodných vzťahov po druhej svetovej vojne viedol k vyhláseniam s celosvetovým alebo regionálnym dosahom, ktoré sa priamo alebo nepriamo dotýkajú problému najvyššieho trestu. Trest smrti sa stal predmetom medzinárodnej diskusie, najmä na pôde OSN. Ide o snahu vypracovať medzinárodné štandardy, ktoré majú byť recipované do národných legislatív signatárskych štátov a ktoré sa opierajú o liberálne ponímanie postavenia jedinca a jeho vrodených, nezastupiteľných a neodňateľných práv.
Popravy v Československu
Česká a Slovenská federatívna republika zrušila trest smrti novelou Trestného zákona z 2. mája 1990. Novela, ktorá nadobudla platnosť 1. júna 1990, zmenila najvyšší trest na odňatie slobody od 15 do 25 rokov a na doživotie. Do 50. rokov sa v bývalom Československu popravy vykonávali vo väzniciach v Prahe na Pankráci, v Brne, Bratislave, Ostrave, Uherskom Hradišti, Jihlave, Plzni, Litoměřiciach a v Olomouci, potom už len v Prahe a Bratislave. Od roku 1945 do roku 1989 bolo v Československu popravených 1162 odsúdených. Posledná poprava v Prahe sa uskutočnila 2. februára 1989 a v Bratislave 8. júna 1989.
Posledným mužom, ktorý v Československu zomrel na šibenici (a teda posledným popraveným vôbec) bol Štefan Svitek, ktorý bol odsúdený za mimoriadne brutálne vyvraždenie svojej rodiny (tehotná manželka a dve dcéry). Popravený bol 8. júna 1989 v Bratislave.
Súčasný stav vo svete
V roku 2015 bolo na svete 96 krajín, ktoré úplne, teda de iure aj de facto odstránili trest smrti zo svojich právnych úprav pre všetky trestné činy. Trest smrti však dlhšie ako 10 rokov nepraktikovalo ďalších 34 krajín a v 9 krajinách je povolený len za zvláštnych okolností. V 58 krajinách sa trest smrti používa.
Saint-Menges
Saint-Menges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ardennes, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 1061 obyvateľov (2009).
Labe
Vodný režim
Najvyššie vodné stavy sú na Labe na jar pri topení snehu a postupne klesajú. V letnom období sa môžu vyskytnúť náhle vzostupy hladiny z dažďov, ktoré môžu dosiahnuť až úroveň povodne. Dlhodobé kolísanie hladiny dosahuje 7 až 8 m. Priemerný ročný prietok vody na česko-nemeckej hranici dosahuje 300 m³/s, v ústí je to okolo 800 m³/s. Morský príliv sa prejavuje až do vzdialenosti 160 km.
Saint-Menges
Obyvateľstvo
Graf vývoja obyvateľstva:
Labe
Vodná doprava
V roku 1857 vznikol prístav v Děčíne a v rokoch 1897 – 1913 vznikla sústava zdvíhadiel a hrádzí na Vltave i Labe. Po založení „Komisie pre kanalizovanie Vltavy a Labe v Čechách“ bol 11. júna 1901 prijatý ríšsky Vodocestný zákon, ktorý umožnil skanalizovať a tým aj splavniť Labe z Mělníka do Brandýsa nad Labem.
V súčasnosti je rieka splavná až po Přelouč v celkovej dĺžke 950 km, s výhľadom predĺženia po Pardubice. Do Hamburgu je splavná pre námorné lode.
Gorges (Manche)
Gorges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Labe
Príroda
Zásluhou výrazného zlepšenia čistoty vody po roku 1990 sa do Labe po dlhej dobe vrátili losos, vydra riečna a bobor európsky, z vtáctva potápka malá, volavka popolavá, volavka biela, kormorán veľký, rybárik riečny, kulík riečny a iné.
Gorges (Manche)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Labe
Príroda
Labe preteká štyrmi českými chránenými územiami:
Gorges (Manche)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Judita Beláková
Judita Beláková (* 13. august 1962, Banská Bystrica) je poetka.
Životopis
V r. 1985 absolvovala Stavebnú fakultu VŠT v Košiciach. Získala viacero ocenení na absolventských detských literárnych súťažiach a na Wolkrovej Polianke. Publikovala a publikuje v Podtatranských novinách, v Literárnej prílohe Smeny, v Novom slove mladých, Slovenských pohľadoch a i. Žije a pracuje v Poprade.
Pavel Jozef Belák
Pavel Jozef Belák (* 11. január 1920, Horná Lehota – † 23. október 1944, Slavošovce) bol právnik a protifašistický bojovník.
Jeho otec Ján Belák, jeho matka Margita rod. Kováčová, jeho brat Ján Daniel Belák
Životopis
Maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, právo študoval na univerzite v Bratislave, 1944 JUDr. Pracovník Slov. obilnej spol. Príslušník partizánskej brigády Za slobodu Slovanov, komisár jej oddielu Sláva. Zúčastnil sa na bojoch o Telgárt. S bratom a i. partizánmi zahynul pri výbuchu muničného skladu v slavošovskej papierni.
Live at Wembley
Live at Wembley je názov albumu americkej speváčky Beyoncé Knowlesovej vydaný v roku 2004. DVD obsahuje vystúpenie vo Wembley Aréne v Londýne. Je to záznam koncertu z turné Dangerously in Love World Tour.
Väz (tkanivo)
Väz (lat. ligamentum) je anatomická štruktúra, ktorá je zložená z tuhého usporiadaného väziva. Je to väzivový pruh slúžiaci na spojenie a upevnenie orgánov a ich jednotlivých častí. Je zložený prevažne z elastických vlákien, ktoré prebiehajú rovnobežne a sú pospájané malým množstvom riedkeho väziva.
Ak majú väzy prevahu elastického väziva, sú žltkastej farby a označujú sa ako tzv. žlté väzy (lat. ligamenta flava).
Unity (ISS)
thumb|right|230px|Unity z raketoplánu [[Endeavour (raketoplán)|Endeavour pri misii STS-88]] Unity (pôvodne Node 1, po slovensky „Jednota“) je súčasťou Medzinárodnej vesmírnej stanice. Slúži ako prechodový modul, ku ktorému sa pripája americká časť stanice. Spája ruský modul Zaria a americké moduly Destiny, Quest a priehradovú konštrukcia Z1. Neskôr boli k nemu pripojené Cupola a Tranquility (Node 3). Do vesmíru bol vynesený a k stanici bol pripojený raketoplánom Endeavour pri misii STS-88 v roku 1998 spolu s prechodovými modulmi PMA 1 a 2. Má tvar valca s dĺžkou 5,49 metra a priemerom 4,57 metra. V priestoroch modulu sa nachádza klimatizačný, televízny a komunikačný systém.
PMA 2
PMA 2 (Pressurized Mating Adapter 2) je prepojovací tunel, ktorý pôvodne slúžil na pripájanie amerického raketoplánu k modulu Unity. Pri misii STS-98 bol tunel premiestnený na modul Destiny. Je dlhý 3,38 metra.
Detská práca
náhľad|Ťažko pracujúce deti
Detská práca môže byť:
V roku 2004 bolo na svete podľa údajov Medzinárodnej organizácie práce (ILO) 280 miliónov pracujúcich detí. Táto štatistika však započítava len tie deti, ktoré za svoju prácu dostávajú, i keď minimálne zaplatené. Niekoľkonásobne viacej detí však pracuje v domácnosti či na poliach zadarmo, do školy však chodiť nemôžu. Detskú prácu obmedzujú dve hlavné konvencie ILO, ale nie všetky štáty sa k nim pripojili. Pretože väčšina veľkých firiem dnes vyrába v rozvojových krajinách, je treba si uvedomiť, že deti sa podieľali na výrobe veľkej časti produktov v európskych obchodoch.
Bo
Bo môže byť:
Jerk It Out
„Jerk It Out“ je skladba švédskej indie rockovej skupiny Caesars, ktorá pochádza z ich albumu Love for the Streets a tiež sa nachádza v nasledujúcom albume Paper Tigers v remixovanej podobe.
Pozície v rebríčkoch
Skladba bola pôvodne vydaná v roku 2003 a dosiahla 60. miesto v rebríčku UK Singles Chart. V roku 2005 bola znovu vydaná, pričom v rebríčku UK Singles Chart dosiahla 8. miesto, 70. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 a 40. miesto v rebríčku Modern Rock Tracks.
Dimitrie Cantemir
Dimitrie Cantemir (po rumunsky) alebo Dmitrij Konstantinovič Kantemir (po rusky) (* 26. október 1673, Dimitrie Cantemir, Vaslui, Rumunsko (vtedy Silișteni, Moldavské kniežatstvo) – † 21. august 1723, Dmitrovka, Rusko) bol moldavský filozof, spisovateľ, historik a orientalista, vládca Moldavska.
V roku 1711 emigroval do Ruska, kde sa stal politickým poradcom Petra I. Dimitrie Cantemir bol členom Berlínskej akadémie (1714). Vo svojich prácach opísal prechod filozofického myslenia od stredoveku do novoveku, od scholastiky k racionalizmu.
Pavel Uhorskai
Pavel Uhorskai (* 2. marec 1919, Tomášovce† 5. október 2010, Lučenec) bol slovenský evanjelický kňaz a generálny biskup Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku.
Život
Narodil sa 2. marca 1919 v rodine roľníka v Tomášovciach (okres Lučenec). Študoval na Slovenskej evanjelickej teologickej fakulte v Bratislave. Po jej skončení nastúpil ako kaplán v Uhrovci. Neskôr pôsobil aj v Bardejove, Prešove, Štrbe, Veľkej, Poprade, Ružomberku a Martine. Po vykonaní kňazskej skúšky roku 1945, nastúpil do funkcie zborového farára v Háji.
Roku 1951 bol zaistený Štátnou bezpečnosťou kvôli údajnej protištátnej činnosti. Následne mu súd vymeral trest vo výške 34 mesiacov väzenia, ktoré si odpykával vo väzniciach v Leopoldove, Ilave a Bratislave. Jeho majetok prepadol štátu a dostal aj peňažnú pokutu. V roku 1953 po Stalinovej smrti prepustený na základe amnestie. Naďalej mal však zákaz vykonávať kňazské povolanie, pracoval teda ako drevorubač, neskôr robotník a skladník v Lučenci. V roku 1979 odišiel do dôchodku a žil v Tomášovciach.
V roku 1990 bol Pavel Uhorskai zvolený za generálneho biskupa evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku. V nasledujúcich rokoch sa stal prvým predsedom Ekumenickej rady cirkví na Slovensku. V roku 1994 odišiel do dôchodku. Zomrel 5. októbra 2010 vo veku 91 rokov v Tomášovciach.
Adamaeva
Adamaeva je druhý štúdiový album slovenskej skupiny EARS z roku 2002.
Zoznam skladieb
Album je koncepčne rozdelený do dvoch častí - Eva (1.-7. skladba) a Adam (8.-14. skladba).
Autorstvo
Hudba: Texty: Aranžmány: Filip Orator (1-14)
Fellowship of Isis
Isidino spoločenstvo (, v skratke FOI) je kemetistická náboženská organizácia, ktorá združuje súčasných nasledovníkov kultu bohyne Isidy (egyptsky Esety). Na rozdiel od väčšiny ostatných kemetistických združení, ktoré usilujú o obnovu staroegyptského náboženstva v jeho „pôvodnej“ podobe, sa zameriava predovšetkým na kult bohyne Isis v pojatí, v akom sa rozšíril po transpozícii do grécko-rímskeho sveta. Okrem egyptských tradícii sú v ňom preto silno zastúpené aj tradície antické.
Organizáciu založila Olivia Robertson v roku 1976 v Írsku, kde sa nachádza aj jej centrum – zámok Clonegal v provincii Leinster v grófstve Carlow. Svojich členov má však aj v mnohých iných krajinách.
1472 Muonio
1472 Muonio je planétka s priemerom 38 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 18. októbra 1938.
Leguány
Leguány (lat. Iguania alebo zriedkavo Iguaniformia) je taxón (spravidla infrarad) radu jašterotvaré.
Leguán je slovenský názov väčšiny rodov z čeľadí leguánovité v užšom zmysle, Phrynosomatidae, Tropiduridae v širšom zmysle, Opluridae a Crotophytidae (tieto čeľade pozri v článku leguánovité).
Systematika
Podľa Conrad & Norell, 2007, Alifanov, 2000, Zonneveld, Gunnell & Bartels, 2000, a Evans, Prasad & Manhas, 2002 a podľa :
Iguania:
Antonio Labriola
Antonio Labriola (* 2. júl 1843, Cassino, Taliansko – † 12. február 1904, Rím) bol taliansky filozof a publicista, predstaviteľ marxizmu.
Stuart O'Grady
Stuart O'Grady OAM (* 6. august 1973, Adelaide, Austrália), prezývaný Stuey, je austrálsky profesionálny cestný cyklista v tíme Orica-GreenEDGE, ktorý začínal v dráhovej cyklistike. Spoločne s Graeme Brownom vyhral zlatú medailu na Letných olympijských hrách 2004 v disciplíne Madison. O'Grady tiež vyhral preteky Paríž-Roubaix v roku 2007.
V roku 2005 bol inštitútom Australian Institute of Sport menovaný za "Best of the Best".
HC Košice v sezóne 1995/1996
HC Košice v sezóne 1995/1996 hrali svoju 3. sezónu celkovo tretieho ročníka najvyššej slovenskej hokejovej súťaže. Po zisku titulu z predošlej sezóny 1994/95 bol košický hokejový klub v pozícii obhajcu majstrovského titulu.
Trénerom klubu boli naďalej Ján Selvek s Vincentom Lukáčom. Obaja tréneri boli v priebehu sezóny nahradení dvojicou Ján Faith a Vladimír Šandrik.
Z majstrovského kádra pred sezónou odišiel útočník Anton Bartánus a Miroslav Ihnačák. Do klubu prišiel navrátilec Peter Veselovský, obranca Michal Segľa a Ľubomír Vaic. Z košického dorastu sa do A-mužstva prebojoval Jiří Bicek a Radovan Hančár
V príprave sa Košice zúčastnili Rona Cupu. 2. ročník tohto turnaja patril Košiciam, ktoré na turnaji nenašli konkurenciu.
V tejto sezóne sa košické HC zúčastnilo ako úradujúci slovenský majster na Pohári európskych majstrov. V novembri nastúpili v nórskom meste Hamar na 2. kolo tohto turnaja. V konkurencii domáceho klubu Storhamar IK, ukrajinskeho tímu Sokol Kiew a Švédskeho majstra HV 71 Jönköping. Košice v skupine skončili práve za HV 71 a nepostúpili do finále. O ich nepostupe rozhodol hlavne vzájomný zápas, ktorý švédi vyhrali 4:2.
"Oceliari" v priebehu sezóny ukazovali svoju dominanciu, keď celú základnú časť extraligy vyhrali pred najväčším konkurentom Duklou Trenčín o 9 bodov. Košičania mali po základnej časti najlepši útok so 173 vstrelenými gólmi(o 34 gólov viac ako druhý Trenčín) a najlepšiu defenzívu so 88 inkasovanými gólmi(o 5 gólov menej ako druhý Trenčín).
Vo štvrťfinále play-off slovenskej extraligy HC Košice narazili na HK 32 Liptovský Mikuláš. Štvrťfinálovú sériu vyhrali košičania 3:1 na zápasy.
V semifinále play-off Košice narazili na HC Slovan Harvard Bratislava. Hokejisti z hlavného mesta Slovenska, ktorí skončili po základnej časti na 5. mieste, prehrali s veľkým rivalom z východu 4:1 na zápasy. HC Slovan Harvard nepostúpil do finále a bojoval už len s tímom Martimex ZŤS Martin o 3. miesto.
Kontubernium
Kontubernium (lat.) bolo združenie protestantských duchovných v Uhorsku.
HC Košice v sezóne 1995/1996
V prvých dvoch historických finále slovenskej hokejovej extraligy sa stretli len dve družstvá, HC Košice a Dukla Trenčín a v treťom sa situácia zopakovala. Zatiaľ čo v prvom finále sa radovala Dukla Trenčín, v druhom to bolo zase košické HC. Nakoniec sa 29. marca 1996 v piatom zápase na zimnom štadióne Ladislava Trojáka v Košiciach rozhodlo o treťom majstrovi Slovenska, ktorým sa stali domáce Košice, keď Duklu Trenčín porazili 4:1 na zápasy. Zároveň to bol na dlhý čas posledný zápas Košíc na tomto štadióne pre rekonštrukciu, ktorá sa pretiahla na takmer 10 rokov.
Z ligy vypadol Dragon Prešov.
Kontumácia
Kontumácia je v práve: odsúdenie žalovaného, ktorý sa nedostavil.
HC Košice v sezóne 1995/1996
Káder
Tréneri
V priebehu sezóny:
Herný systém
Pohár európskych majstrov 1995 hrali majstri európskych líg sezóny 1994/95. Súťaž organizovala IIHF. Súťaž sa hrala na kvalifikáciu, 1. kolo(skupina A,B,C,D), 2. kolo(Skupina E,F,G,H) a dve finálové skupiny(J,K), ktorých víťazi sa stretli proti sebe vo finálovom zápase.
Kvalifikácia Nasadení do 1. kola
Nasadení do 2. kola.
Nasadení do finále
Ligu hralo 10 klubov. Liga sa hrala na dve časti, základnú a play-off. Počas základnej časti každý s odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma. Prvé osem tímy postupovali do play-off. Štvřtfinále sa hralo na 3 víťazné zápasy, semifinále a finále na 4 bíťazné zápasy. Porazení semifinalisti hrali zápasy o 3.miesto na 3 víťazné stretnutia.
Zápasy Základnej časti
Hrubým písmom sú označené zápasy hrané Doma
Pavúk
*výsledky sú uvádzané ako počet víťazných zápasov v sérii
Štatistiky hráčov
Zdroj: eurohockey.com
Dej (priezvisko)
Dej je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v okrese Čadca, predovšetkým vo Svrčinovci.
Známi nositelia
Pozri v článku Dej.