3._symfónia_(Górecki)
Vznik
Skladateľ dielo zložil počas októbra a decembra 1976. Symfónia je určená pre orchester a sólový soprán, ktorý v každej z troch viet spieva odlišný text. Ako prvý sa k skladateľovi dostal text záverečnej tretej vety. V 60. rokoch poľský etnológ Adolf Dygacz poskytol skladateľovi nahrávky štyroch ľudových piesní nahratých v Sliezsku. Góreckeho zaujal nápev Kajze mi sie podzioł mój synocek miły opisujúci hlboký žiaľ matky nad synom, ktorý padol vo vojne. Góreckeho vtedy zaujala úprimná poetika tohto jednoduchého ale zároveň silného textu piesne. Neskôr sa dopočul o prípade Heleny Wandy Błażusiakównej. Táto iba 18-ročná dievčina bola počas druhej svetovej vojny väznená v gestapáckom väzení v Zakopanom na poľskej strane Tatier. Po vojne sa na stene väzenskej cely našiel nápis, ktorý tam Helena napísala: "Ó, mama neplač, nie – Prečistá Kráľovná nebies, vždy ma posilňuj." Góreckeho fascinovalo týchto niekoľko úprimných slov, ktorými dievča hľadalo útechu v ťažkej situácií, v kontraste s nenávistnými a zúfalými volaniami, ktorými boli steny vo väzení popísané. V tom čase Górecki začal uvažovať nad zhudobnením týchto textov. Uvažovanie nad hudobnou formou mu nakoniec uľahčil nález ľudovej piesne z 15. storočia, ktorá je lamentáciou Panny Márie nad jej synom zomierajúcim na kríži. Skladateľ sa rozhodol zložiť trojvetú symfóniu ako zhudobnenie troch textov, ktorých spoločným prvkom je materstvo a odlúčenie matky a dieťaťa. Kvôli textu druhej vety je niekedy symfónia prezentovaná ako dielo, ktorého ústrednou témou je protest proti druhej svetovej vojne, čo však Górecki dôsledne odmietal. Chcel ponechať symfónií univerzálnejší charakter, jeho vlastnými slovami: "…tretia symfónia nie je o vojne, nie je to Dies Irae, je to jednoducho Symfónia žalospevov." Prvá nahrávka diela bola nahratá rok po skomponovaní v Poľsku. Symfónia nevyvolal žiadny výraznejší medzinárodný ohlas. Dielo v 70. a 80. rokoch zanelo na niekoľkých európskych festivaloch vážnej hudby, kde sa stretlo prevažne s výrazne negatívnou reakciou kritiky. Górecki patril vtedy jedným z predstaviteľov výraznej povojnovej skladateľskej generácie v Poľsku, známy len úzkej skupine poslucháčov v rodnej krajine. Takmer 15 rokov po skomponovaní sa však dielo stretlo s prekvapujúcim úspechom. V roku 1992 vydavateľstvo Elektra-Nonesuch vydalo na hudobnom nosiči nahrávku symfónie so sopranistkou Dawn Upshow a orchestrom London Sinfonietta pod vedením Davida Zinmana. Nahrávka sa stretla s priaznivým ohlasom poslucháčov a v USA a Veľkej Británií sa jej predalo neuveriteľných milión kópií, čo asi dvestonásobne prekročilo očakávanie vydavateľstva. Nahrávka sa 38 týždňv držala na vrchole amerického rebríčka klasickej hudby, vo Veľkej Británií bola dokonca na 6. mieste v mainstreamových rebríčkoch. Úspech bol o to prekvapivejší, že išlo o dielo súčasnej vážnej hudby, navyše od neznámeho poľského skladateľa. Fenoménom sa vtedy zaoberalo mnoho hudobných kritikov, niektorí ho pripisovali dobrému marketingu, styčným prvkom s populárnou hudbou, iní uvažovali, či ide o nastúpujúci trend vzostupu záujmu o vážnu hudbu. Samotný Górecki situáciu okomentoval slovami: "Pravdepodobne ľudia v tomto hudobnom kuse našli niečo, čo potrebovali. Nejakým sposobom som trafil správnu notu, niečo čo im chýbalo. Niečo sa im niekde stratilo. Cítim, že som inštinktívne vedel, čo potrebujú." Symfónia sa stala známou a jej fragmenty boli použité ako sprievodná hudba k niekoľkým hraným a dokumentárnym filmom, a dokonca aj v populárnej hudbe.