cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
BK Žabiny Brno
Medzinárodné súťaže
Klub zaznamenal rekordnú sériu 256 víťazných zápasov v rade v ŽBL. Trvala 9 rokov a 3 dni, od 7. februára 1998 do 10. februára 2007, a ohraničili ju dve porážky od basketbalistiek ZVVZ USK Praha. 4. apríla 2009 basketbalistky Gambrinusu SIKA Brno po trinástich majstrovstkých tituloch v rade za sebou skončili na druhom mieste, keď vo finálovej sérii podľahli tímu ZVVZ USK Praha 2:3 na zápasy.
Martin Tamaškovič
Martin Branislav Tamaškovič (niekedy aj Tomaškovič) (* 20. október 1803, Dechtice – † 20. február 1872, Trnava) bol známy slovenský vlastenec, národnokultúrny pracovník, mecén a veršovník. Bol spoluzakladateľ Matice slovenskej.
Život
Narodil sa v rodine Imricha Tomaškoviča a jeho manželky Márie Pôvodne mlynársky majster desať rokov vandroval po strednej Európe. Vrátil sa ako uvedomelý Slovák a Slovan. Po návrate sa usadil v Trnave, kde si v roku 1832 otvoril hostinec a v roku 1835 ho mestský magistrát prijal za mešťana. Jeho hostinec sa stal sídlom slovenského národného života v Trnave. Popri hostinci takisto zriadil aj verejnú čitáreň. Tá sa nachádzala v jeho dome na Františkánskej ulici a návštevníci tam mali k dispozícii knihy z jeho bohatej knižnice a rozličné slovenské i české noviny a časopisy.
Tamaškovič bol veľkým ctiteľom a obdivovateľom básnika Jána Hollého. Venoval mu jednu zo svojich básní. Od roku 1846 bol členom spolku Tatrín, bol aktívnym členom Matice slovenskej, Matice srbskej, členom výboru Spolku sv. Vojtecha, podporoval slovenské gymnáziá i Slovenskú besedu v Trnave, poznal sa so všetkými vtedajšími slovenskými národnými dejateľmi, ktorí ho navštevovali a korešpondovali s ním. Svojou tvorbou i svojimi aktivitami sa po celý život snažil o presadzovanie slovenčiny do verejného a kultúrneho života a o posilnenie národného povedomia medzi slovenským obyvateľstvom. O tom, že to v tých časoch nebolo jednoduché, svedčilo niekoľko fyzických útokov na jeho osobu a majetok. Podľa veľkého obrazu Svätopluka, ktorý visel v podbrání jeho domu a dodnes sa zachoval v Spolku sv. Vojtecha, dostal od svojich neprajníkov prezývku Trnavský Svätopluk. Tí to síce pôvodne mysleli ako posmešok, no Tamaškovič to zobral ako poctu a na svoju prezývku, pod ktorou bol známy široko ďaleko, bol veľmi hrdý.
Tamaškovič sa aktívne zapojil do bojov v povstaní v roku 1848, kde pôsobil ako dôstojník Slovenského dobrovoľníckeho zboru a v roku 1849 zastupoval trnavský magistrát v deputácii vyslanej k panovníkovi do Viedne.
Bol pochovaný 22. februára 1872 na Starom cintoríne v Trnave, kde sa dodnes zachoval jeho hrob i s náhrobkom.
Na jeho počesť a prínos mestu je po ňom v Trnave pomenovaná Tamaškovičova ulica.
Ligueux (Gironde)
Ligueux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Eunomos (Sparta)
Eunomos z kráľovského rodu Eurypontovcov  bol kráľom Sparty (možno mýtickým) približne na začiatku ôsmeho storočia pred Kr.
Nič bezpečné o pôvode a panovaní kráľa Eunoma nevieme a z toho mála čo nám vo svojich písomnostiach zanechali antickí autori nemôžeme nesporne dokázať či bol Eunomos historickou osobou. Podľa historika Herodota bol synom Polydekta a otcom Charilaa. Pausanias tvrdí, že bol následníkom Prytana a jeho synom a následníkom bol Polydektes. Básnik Simónides píše, že zákonodarca Lykurgos bol bratom Eunoma a v jeho zozname kráľov Sparty a v zoznamoch  historika Eusebia Kaisarejského či Diodora Sicílskeho sa kráľ Polydektes neuvádza. V uvedených zoznamoch je predchodcom Eunoma Prytanis. Ako vidíme v zoznamoch starších kráľov Sparty kráľovského rodu Eurypontovcov vládne u antických autorov poriadny zmätok.
Anglický učenec H.F.Clinton existenciu Eunoma spochybňuje píše, že meno Eunomos (čo je v preklade z gréčtiny fungovanie právneho štátu) mohlo byť len prívlastkom kráľa Polydekta, ktorý bol podľa niektorých antických historikov bratom zákonodarcu Lykurga.
Z novovekých historikov (napr. W. Forrest, A. Jones, Jona Lendering a iní) sa väčšina prikláňa pri týchto spartských kráľoch k zoznamu od Herodota v ktorom sa píše, že nasledníkom Eunoma bol jeho syn Charilaos a vládu Eunoma kladú do obdobia začiatku ôsmeho storočia pred Kr.
Čo sa týka informácii o dobe vlády Eunoma tú nám zanechal Pausanias, ktorý zaznamenal, že počas jeho vlády prežívala Sparta obdobie mieru.
Káčerovo (seriál)
Káčerovo je americký seriál Walt Disney Television Animation. Vysielal sa od 18. septembra 198728. novembra 1990. Takmer každý diel hovorí o nejakom dobrodružstve, či bojovaní dobra so zlom.
Série a časti
1  - Neopoustejte lod
2  - Patálie s pokladem
Boj proti škodcom
Boj proti škodcom je regulácia populácie druhu, ktorý negatívne ovplyvňuje ľudskú činnosť, t.j. je škodcom.
Boj proti škodcom je starý ako poľnohospodárstvo, pretože vždy existovala potreba chrániť plodiny pred škodcami. Už v roku 3000 p.n.l. v Egypte sa mačky používali na ničenie hlodavcov v sýpkach.
V súčasnosti sú v poľnohospodárstve škodcovia regulovaní fyzikálnymi, chemickými a biologickými prostriedkami. V domácnostiach a mestskom prostredí sú škodcovia kontrolovaní odpudzovaním, sterilizáciou alebo použitím chemikálií. Nemocnice a iné zdravotnícke zariadenia využívajú časté čistenie vrátane chlórovania a špeciálne vybavenie ako súčasť kontroly škodcov.
Deratizácia sa vzťahuje aj na postup likvidácie akýchkoľvek článkonožcov, ktorých blízkosť k ľuďom sa považuje za nežiaducu: muchy, komáre, šváby, mravce, ploštice, blchy atď.
Žralok čiernohrotý
Žralok čiernohrotý môže byť:
Listrac-de-Durèze
Listrac-de-Durèze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Aalen (rozlišovacia stránka)
Aalen môže byť:
Walter Assmann
Gen. por. Dr. med. dent. Walter Karl Friedrich Assmann (iný zápis: Aßmann) (* 22. júl 1896, Mühlhausen, Nemecko† 1. máj 1964, Offenbach am Main, Nemecko) bol nemecký stomatológ a generálporučík Wehrmachtu, veliteľ 101. horskej divízie od 12. júna 1944 do mája 1945, kedy bola jednotka rozpustená a Assmann zajatý 26. pešou divíziou Armády Spojených štátov. Zo zajatia bol prepustený roku 1947, vrátil sa do Nemecka a venoval sa profesii zubného lekára.
Hodnostný postup
Chronologický prehľad povýšení v nemeckej armáde:
Vyznamenania
Chronologicky usporiadaný prehľad udelených vyznamenaní:
Mr. Robot
Mr. Robot je americký dramatický televízny seriál, ktorý sa vysielal na stanici USA Network. Hlavná postava je Elliot Alderson (Rami Malek), špecialista na počítačovú bezpečnosť a hacker, ktorý má sociálnu fóbiu a trpí depresiami. Aldersona naverbuje povstalecký anarchista, známy iba ako „Mr. Robot“ (Christian Slater), aby sa pridal k jeho skupine hacktivistov. Skupina má v úmysle zničiť všetky záznamy o dlhoch zašifrovaním finančných údajov E Corpu, najväčšieho konglomerátu sveta.
Pilotná epizóda mala premiéru 27. mája 2015 na online a VOD službách. Prvá séria sa začala vysielať 24. júna 2015, druhá 13. júla 2016, tretia 11. októbra 2017 a štvrtá a zároveň posledná séria 6. októbra 2019. Posledná časť bola odvysielaná 22. decembra 2019.
Seriál je chválený kritikmi a vyhral niekoľko ocenení, napr. Zlatý glóbus za najlepší dramatický seriál a Cenu Emmy za najlepší herecký výkon v hlavnej roli.
Dej
Seriál sleduje Elliota Aldersona z New Yorku, ktorý pracuje v bezpečnostnej firme Allsafe ako špecialista na počítačovú bezpečnosť. Neustále bojuje so sociálnou fóbiou, disociatívnou poruchou identity a klinickými depresiami, čo hlboko ovplyvňuje jeho myšlienkové pochody, ktoré sú ovplyvňované paranojou a vidinami. Naverbuje ho však tajomný anarchista známy iba ako Mr Robot a pridá sa k jeho skupine hacktivistov - fsociety. Jedným z ich poslaní je vymazať všetky spotrebiteľské dlhy zničením dát jednej z najväčších korporácií na svete E Corp (podľa Elliota Evil Corp), ktorá je zároveň najväčším klientom Allsafu.
Produkcia
Tvorca seriálu Sam Esmail mal pôvodne v úmysle spraviť Mr. Robot ako film. Vzhľadom na rozsah scenára však usúdil, že sa viac hodí pre televízny seriál. Stanica USA Network si v júli 2014 objednala natočenie pilotnej časti. V septembri toho roku bol do hlavnej role obsadený Rami Malek. Následne v decembri si USA Network objednala desať častí, ktoré tvoria prvú sériu. Nakrúcanie začalo 13. apríla 2015 v New Worku. Pilotná časť mala premiéru 27. mája 2015 na viacerých online a video on demand službách. Druhá séria bola potvrdená ešte predtým, než USA Network odvysielala prvú sériu, ktorá mala premiéru 24. júna 2014. V decembri 2015 bolo oznámené, že Esmail sám zrežiruje všetky časti druhej série. V júli 2016 bolo oznámené, že poče častí druhej série sa zvýšil z 10 na 12. Druhá séria mala premiéru 13. júla 2016. 16. augusta 2016 bola potvrdená tretia séria. Tá mala premiéru 11. októbra 2017, skladala sa z 10 častí a opäť ich všetky zrežíroval Esmail. 13. decembra 2017 bola potvrdená štvrtá séria. V auguste 2018 bolo oznámené, že štvrtá séria bude zároveň posledná. Premiéru mala 6. októbra 2019 a posledná časť bola odvysielaná 22. decembra 2019.
Inšpirácie
Seriál je podľa tvorcu Sama Esmaila inšpirovaný filmami Taxikár (Martin Scorsese, 1976), Americké psycho (Mary Harron, 2000), Fight Club (David Fincher, 1999), Mechanický pomaranč (Stanley Kubrick, 1971), Requiem za sen (Darren Aronofsky, 2000), Riskantné podnikanie (Paul Brickman, 1983), Blade Runner (Ridley Scott, 1982) a seriálmi Perníkový tatko (Vince Gilligan, 2008–2013) a Girls (Lena Dunham, 2012–2017).
Pražská pamiatková rezervácia
náhľad|Obľúbený pohľad na historické jadro [[Praha|Prahy s Hradom a Karlovým mostom]] Pražská pamiatková rezervácia (skr. PPR) je najväčšou pamiatkovou rezerváciou v Česku a jedna z najväčších rezervácií na svete. Bola vyhlásená nariadením vlády Českej socialistickej republiky č. 66/1971 Zb. Počnúc rokom 1992 je zapísaná pod názvom Praha – historické jadro mesta v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO, ku ktorej je však navyše pripojený aj Zámok Průhonice s priľahlým parkom.
Estónska ulica (Bratislava)
Estónska ulica je ulica v Bratislave, v mestských častiach Vrakuňa a Podunajské Biskupice.
Pražská pamiatková rezervácia
Územný rozsah
náhľad|Nariadenie vlády [[Česká socialistická republika|Českej socialistickej republiky č. 66/1971 Zb. spolu s mapou]] Rezervácia zaberá rozlohu o výmere, čo je 1,74 % z celého územia Prahy. Zahŕňa historické jadro mesta, konkrétne najmä tieto mestské časti:
V menšej miere zasahuje aj do týchto štvrtí:
Estónska ulica (Bratislava)
Zariadenia
Služby
Pražská pamiatková rezervácia
Územný rozsah
Územný rozsah PPR je veľmi podobný rozsahu Prahy pred pripojením Holešovíc v roku 1884. Približne z rozlohy rezervácie pripadá na rieku Vltavu. Ochranné pásmo PPR zaberá plochu.
Na území rezervácie je 1 322 pamiatkovo chránených domov, značný počet objektov drobnej architektúry, technické pamiatky a historické záhrady i parky. Z celkového počtu je 60 % objektov starších než 100 rokov, 22% pochádza z obdobia medzi rokmi 1900 až 1945 a 8% bolo postavených po roku 1945.
Pamiatky
náhľad|[[Rotunda svätého Martina (Vyšehrad)|Rotunda svätého Martina, najstaršia zachovaná stavba v oblasti Vyšehradu]] náhľad|[[Thunovský palác, sídlo Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky]] ''Nasledujúci zoznam uvádza len najdôležitejšie pamiatky. Hrubo sú vyznačené objekty, ktoré sú zároveň národné kultúrne pamiatky.''
Listrac-Médoc
Listrac-Médoc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sestry (seriál)
Sestry je taliansky dramatický seriál, ktorý sa v Taliansku vysielal od 9. marca do 13. apríla 2017 na stanici Rai 1. Na Slovensku mal seriál premiéru 19. júla 2018 na Jednotke.
Ťažko ho zabiť
Ťažko ho zabiť (ang. Hard to Kill) je akčný film z roku 1990, ktorý režíroval Bruce Malamuth v hlavnej úlohe so Stevenom Seagalom, Kelly LeBrock, Frederickom Coffinom a Williamom Sadlerom. Steven Seagal v úlohe detektíva Masona Storma, ktorý po postrelení upadne do kómy, počas streľby, ktorá zabije jeho manželku Feliciu a synovi Sonnymu sa podarí uniknúť. Po siedmich rokoch sa prebúdza z kómy a chce sa pomstiť s pomocou zdravotnej sestry z nemocnice a bývalého kolegu.
Ohlasy
Film bol verejnosťou prijatý skôr negatívne.
Predaj
Film sa po uvedení umiestnil na 1. mieste v týždňových tržbách.
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2007
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey mužov 2007 bol v poradí 11. turnaj majstrovstiev Európy v inline skater hockey mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia inline skater hockey (IISHF). Konal sa v dňoch od 21.23. septembra 2007 v Steindorf am Ossiacher See, v Rakúsku, za účasti 7 tímov. Zápasy sa odohrali na hokejovom štadióne Ossiacher See Halle s kapacitou 1 200 divákov.
Svoj tretí titul získalo Švajčiarsko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z Nemecka.
Álen
Álen (iné názvy: aalen, aalenien) je spodný stupeň (vek) strednej jury (predchádza ho toark, nasleduje bajok).
Spodná hranica toark-álen bola stanovená v roku 2001 na základe profilu Fuentelsaz v Kastílskej časti Iberských vrchov v Španielsku.
Stanovil ho švajčiarsky geológ a paleontológ Karl David Wilhelm Mayer-Eymar v roku 1864 a pomenoval ho podľa mesta Aalen vo Württembersku. Medzi významné skameneliny álenu patria amonity Ludwigia murchisonae, Leioceras opalinum a Graphoceras concavum.
P-v diagram
náhľad|Cyklus plynovej turbíny s [[Braytonov cyklus|Braytonovým obehom v p-v a T-s diagramoch]] náhľad|Cyklus s Clausiusovým-Rankinovým obehom v p-v diagrame p-v diagram (iné názvy: diagram tlak – špecifický objem, diagram tlak – merný objem, tlakový diagram ) je stavový diagram, v ktorom sa zobrazuje závislosť tlaku plynu na jeho špecifickom objeme. Na vodorovnú os sa vynáša špecifický objem (m3.kg−1) na zvislú os tlak (Pa). Používa sa na vizualizáciu termodynamických dejov a tepelných obehov v uzavrených aj otvorených systémoch.
Porovnanie p-v a p-V diagramu
Diagram tlak – objem (p-V) je voľbou svojich súradníc viazaný na veľkosť stroja. Diagramy strojov pracujúcich inak za rovnakých podmienok s rovnakými termodynamickými procesmi sa nedajú priamo porovnať, ak majú tieto stroje rôzne pracovné objemy. Tento nedostatok sa pri používaní diagramov tlak – špecifický objem (p-v) nevyskytuje, voľba špecifického objemu ako nezávislej premennej umožňuje porovnanie rôzne veľkých strojov.
Inak sú p-v a p-V diagramy podobné a umožňujú rovnaké interpretácie (s prihliadnutím k rozdielu absolútneho/špecifického objemu):
Björnsonova ulica (Bratislava)
náhľad|Pamätná tabuľa B. Bjørnsona s autorovými citátmi: „Národný cit nemožno udusiť“. „Proti Slovanstvu nedá sa bojovať násilím...“ Björnsonova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa nórskeho prozaika Bjørnstjerne Bjørnsona.
Alkimenes
Alkimenes alebo Alkimenés môže byť:
Veľký Príslop
Veľký Príslop je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží nad Oščadnicou, približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom.
Poloha
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Zasahuje na územie okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a katastrálne územie obce Oščadnica a Rajcza. Najbližšími sídlami sú severovýchodne ležiaca Rycerka Górna, západným smerom Lalíky, osada Oščadnice. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis
Veľký Príslop je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie z Veľkej Rače severným smerom do sedla Príslop. Hrebeňom vedie rozvodie Čierneho a Baltského mora. Južným smerom susedí sedlom oddelený Uplaz, dominantná Veľká Rača , no i Bugaj , západným Rovný vrch a Dedovka , severným Malý Príslop  a Magura  a východným Bendoszka Wielka. Východne sa zvažujúce časti hrebeňa odvodňuje potok Rycerka v povodí rieky Sola, voda zo západných svahov je odvádzaná potokom Oščadnica do Kysuce. Vrchol traverzuje východným úbočím značená hrebeňovka.
Výhľady
Vrchol Veľkého Príslopu pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z odlesnených častí možno vidieť okolité vrchy Kysuckých Beskýd, no tiež Javorníky, Moravsko-sliezske, Žywiecke, Sliezske a Oravské Beskydy a Malú Fatru.
Prístup
Na vrchol nevedie značený chodník a ten je prístupný odbočením z hrebeňovky, ktorá v tejto časti vedie východným svahom.
Darling (rieka)
Rieka pramení na západných svahoch horského hrebeňa New England a prevažnú časť toku tečie západným a juhozápadným smerom. Po sútok s riekou Kalgoa sa nazýva Dumerik, Macintyre i Barwon. S riekou Murray tvorí rozsiahly systém Murray-Darling s dĺžkou v štáte Nový Južný Wales.
Vodný režim
Vodnatosť rieky je závislá na dažďových zrážkach. Pretože nemá vodnatejšie prítoky, kolíše jej hladina v rozmedzí až a v období sucha na dolnom toku, pretekajúcom polopúšťou, nezriedka vysychá. Priemerný ročný prietok je /s.
Iné projekty
.
Kubániho ulica
Kubániho ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa nositeľov priezviska Kubáni.
Loubens (Gironde)
Loubens je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Problém roku 2000
Katastrofické scenáre sa nakoniec nenaplnili, a to z dôvodu, že verejný sektor (armády, vládne organizácie, školy a pod.) vynaložil veľké finančné prostriedky na prevenciu prípadných komplikácií. Počítačová technika a iná elektronika rýchlo starne a väčšina súkromného a verejného sektoru bola na prelome rokov 1999/2000 vybavená počítačmi, pri ktorých ich tvorcovia možnosť problému Y2K predpokladali a z dôvodu rozvoja techniky neboli nútení toľko šetriť počítačovou pamäťou.
Lormont
Lormont je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Nové Akvitánsko.
Poloha
Mesto má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Karol Fridrich Wigand
Karol Fridrich Wiegand (* 8. apríl 1817, Bratislava - † 2. december 1890, Bratislava) bol uhorský kníhkupec a redaktor, udržiavajúci vzťahy so Štúrovcami.
Jeho otec Karol Fridrich Wigand (1781-1849) prišiel do Bratislavy zo Šoprone, kde vlastnil kníhkupectvo. Usa­dil sa v Bratislave roku 1812 ako pomoc­ník v kníhkupectve vdovy Lippertovej. Roku 1824 toto kníhkupectvo odkúpil a na šesť rokov vzal do prenájmu vydá­vanie novín Pressburger Zeitung pričom rokoch 184950 bol ich zodpovedným redaktorom.
K. F. Wigand kúpil roku 1836 aj časť zariadenia z bývalej Landererovej tla­čiarne, kníhkupectvo odovzdal svojmu staršiemu synovi Karolovi (1817-1890) a venoval sa kníhtlačiarstvu. Roku 1846 si zriadil aj vlastnú písmolejáreň a roku 1848 kúpil aj zariadenie na tlač litografických lis­tov. Vyhotovoval knihy, kalendáre, perio­diká a iné tlače, Ako bývalo z kapacit­ných dôvodov zvykom, niektoré tlače vy­hotovoval v spojení s inými bratislav­skými tlačiarňami (napr. s Weberom, s Belnayom, ako Weber, Wigand a Belnay).
Ako kníhkupec udržiaval kontakty so Štúrovcami, zaobstarával im najmä českú knižnú produkciu. Tlačil predovšetkým nemecké knihy, kalendáre a periodiká. V rokoch 1846—1848 tlačil časopisy Orol Tatránski, Slovenskje Národňje no­vmi a roku 1846 základný Štúrov spis nového spisovného jazyka Nárečja slovenskuo alebo potreba písaňja v tomto nárečí. V rukách dedičov bola táto tla­čiareň, ktorá sa vypracovala na veľkú modernú tlačiareň, ako účastinná spoločnosť až do znárodnenia roku 1948. Po otcovi prevzal tlačiareň starší syn Karol Wigand.
Ulica francúzskych partizánov (Bratislava)
Ulica francúzskych partizánov v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa francúzskych partizánov.
Karol Fridrich Wigand
Karol Wigand (1817-1890) bol zakladajúcim členom Spolku kníhtlačiarov a písmolejárov v Bratislave.
Stefanos (sochár)
náhľad|150px|Kópia Stefanovho atléta, Museum of Fine Arts of Lyon Stefanos bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr. Stefanos, grécky sochár z druhej polovice prvého storočia pred Kr., pôsobil v Ríme. Z tvorby tohto umelca sa zachovala jeho menom signovaná socha mladého atléta (zrejme víťaza hier) z vily Albani pri Ríme. Nápis na podstavci tiež uvádza, že bol žiakom sochárskeho majstra Pasitela: Socha Stefanovho atléta je jedným z najznámejších príkladov typu sochy požadovanej vrchnou rímskou triedou, ktorá si nimi zdobila svoje súkromné ​​vily (známych je viac ako sedemnásť starých kópií). Grécki sochári v Aténach aj samotnom Ríme mohli poskytnúť viac či menej presné repliky známych sôch z minulosti, ako aj nové diela, ktoré imitovali alebo kombinovali rôzne staršie grécke štýly. Aj Stefanova socha pôsobí výrazne eklekticky (nenovátorsky). Jej veľmi široké ramená a postoj pripomínajú grécke mužské sochy z druhej štvrtiny 5. storočia pred Kr., zatiaľčo menšia hlava a dlhé nohy, diela vytvorené v polovici 4. storočia pred Kr. Podobným sochárskym dielom je aj súsošie Oresta a Elektry zhotovené jeho žiakom Menelaom.
Zo života sochára Stefana nie je nič známe. Rímsky spisovateľ Plínius zaznamenal, že rímsky politik a vzdelanec Gaius Asinius Pollio vlastnil vo svojej zbierke sochy nýmf zvaných Appiades, zhotovených zrejme sochárom Stefanom. To, či tieto sochy zhotovil Stefanos, autor atléta, nie je isté.
Louchats
Louchats je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Ametystová ulica (Bratislava)
Ametystová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa s 2 ulicami: Korálová a Achátová.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Lex Barker
Lex Barker (vlastným menom Alexander Crichlow Barker, Jr., * 8. máj 1919, New York, New York, USA – † 11. máj 1973, New York) bol americký herec, známy najmä ako predstaviteľ filmového Old Shatterhanda zo série západonemeckých filmov nakrútených v 60. rokoch na motívy kníh Karla Maya.
Mladosť
Narodil sa v New Yorku ako druhé dieťa Alexandra Crichlow Barkera, Sr., zámožného kanadského stavebného podnikateľa a jeho americkej manželky Marion Thornton Bealsovej. Jeho otec neskôr pracoval ako maklér. Mal staršiu sestru Fredericu Ameliu (1917 – 1980). Barker bol aj priamy potomok zakladateľa Rhode Islandu, Rogera Williamsa a generálneho guvernéra štátu Barbados, Sira Williama Henryho Crichlowa.
Barker vyrastal v New Yorku a Port Chesteri, kde navštevoval Fessenden School a zmaturoval na Phillips Exeter Academy. Hrával aj futbal a takisto hral na hoboj. Začal navštevovať Princeton University, ale odišiel, aby sa pridal k divadelnej spoločnosti.
Vo februári 1941 zanechal začínajúcu sa hereckú kariéru a vstúpil do americkej armády. Bojoval v druhej svetovej vojne. Vojnu ukončil v hodnosti majora. Počas bojov na Sicílii si zranil hlavu a nohy. Po návrate do USA krátko pracoval vo vojenskej nemocnici v Arkansase, po prepustení z armády odišiel do Los Angeles. Čoskoro získal menšiu rolu vo filme Tvár bábiky (1945). Po sérii menších úloh hral postavu Tarzana vo filme Tarzanov čarovný prameň (1949).
Smrť
Zomrel tri dni po svojich 54. narodeninách v roku 1973 na infarkt srdca, ktorý dostal na ulici v New Yorku.
Mierová ulica (Kolárovo)
Mierová ulica v Kolárove sa nachádza v juhovýchodnej časti mesta a nazvaná bola na počesť mieru. Kolárovo je na sútoku riek Váh a Malý Dunaj a v minulosti bola ulica často zaplavená, naposledy tu riešili následky povodní v roku 2010.
Na čísle 28 je predajňa potravín
Loupes
Loupes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
La Trimouille
La Trimouille môže byť:
Amfiaraos
náhľad|250px|Amfiaraos vo voze, mramorový reliéf, štvrté storočie pred Kr. Amfiaraos alebo Amfiaráos (Amfiaraos, ) je v gréckej mytológii syn kráľa Oiklea, kráľ v Argu, jeden zo siedmich vojvodcov vojny Siedmi proti Tébam.
Amfiaraos syn kráľa Oiklea bol nadaný vešteckým umením. Keď argejský kráľ Adrastos – jeho švagor – zvolával vojsko proti Tébam, ukázalo sa, že Amfiaraos túto vojnu nepodporuje, ostatne nebola po vôli ani bohom. Amfiaraos sa odmietal ťaženia zúčastniť.
Vtedy do udalostí zasiahol Polyneikes, syn vyhnaného tébskeho kráľa Oidipa, ktorého brat Eteokles zbavil vlády v Tébach. Polyneikes navštívil Erifylé, Amfiaraovu manželku. Tá už predtým urovnávala spory medzi svojím manželom a svojim bratom. Na jej vplyv vsadil Polyneikés a na radu Tydea jej priniesol vzácny dar, kúzelný náhrdelník. Ten kedysi dávno darovala sama bohyňa Afrodita pramatke rodu Harmónii, manželke zakladateľa Téb Kadma. Za tento dar Erifylé potom manžela prehovorila a urovnala aj jeho spor medzi Adrastom a on sa k výprave proti Tébam pridal.
Bohovia zjavili mnohé znamenia proti tejto vojne, pridala sa k nim aj jedna neblahá udalosť: keď argejská armáda už tiahla na Téby, v Nemei, kde vládol kráľ Lykourgos, požiadali vojaci o vodu dievča, ktoré opatrovala nemluvňa. Bola to Hypsipylé, bývalá kráľovná na ostrove Lemnos, dcéra kráľa Thoanta. Tú Lemňanky v minulosti predali za trest do otroctva. Dieťa, ktoré opatrovala, bol kráľovský syn Ofeltes. Opatrovateľka ho položila na zem a šla vojakom ukázať prameň do blízkeho lesa. Medzitým sa priplazil veľký had a dieťa zahubil. Amfiaraos to považoval za ďalšie znamenie nepriazne bohov.
Vojsko zaujalo pozície pred bránami, každý z vojvodcov útočil na jednu zo siedmich brán mesta. Po útoku bol prvý zabitý Kapaneus, po ňom bol Tydeus zasiahnutý oštepom do brucha. Jeho ochrankyňa bohyňa Aténa si vyprosila u najvyššieho boha Dia zázračný nápoj na záchranu jeho života. Než sa však vrátila, zabil Amfiaraos tébskeho bojovníka a jeho rozpoltenú hlavu niesol Tydeovi. Ten k nej priložil ústa, aby vypil jeho mozog a tým zvýšil svoju silu a zachránil sa. V tom okamihu, keď to zazrela Aténa, zhnusene vyliala elixír života na zem. Tydeus následne zraneniam podľahol.
Tébania potom pod vedením Kreonta vyrazili do protiútoku a zahnali Argejčanov na útek. Amfiaraa, ktorý unikal vo svojom voze, prenasledovatelia už skoro dostali svojimi oštepmi, ale v tom zasiahol Zeus, udrel pred Amfiaraom do zeme blesk, ktorý roztvoril zem a Amfiaraos zmizol pod zemou, kde vraj ďalej vládne "ako živý medzi mŕtvymi".
Hrebeň (geomorfológia)
náhľad|Horský hrebeň Tatier s mnohými rázsochami pri pohľade z lietadla. náhľad|Hrebeň Veľkej Fatry Hrebeň je geomorfologické označenie pretiahnutej vyvýšeniny s ostrou, často skalnatou vrcholovou časťou a výraznou chrbátnicou.
Hrebeň môže spájať cez sedlo či sedlá dva alebo viac vrcholov, alebo môže byť tvorený pomerne rovným vrcholovým pásmom, za ktorého koncami výška prudšie klesá. Ostrejšie skalnaté hrebene často vznikajú erozívnymi silami ako napríklad ľadovcovou činnosťou, kedy ľadovec obrúsi dve strany pohoria, čím vznikajú po oboch stranách údolia a medzi nimi zvláštny druh horského hrebeňa v podobe arety.
Mnohé hrebene sú pomerne oblé a pozvoľné, vo všeobecnom názvosloví je termín hrebeň približným synonymom slova chrbát, v odbornej terminológii sa chrbát používa častejšie pre oblejšie hrebene.
Hrebene, podobne ako údolia, sú často využívané k doprave či turistike (hrebeňovky Vysokých alebo Západných Tatier), pretože po ich dĺžke je menšie prevýšenie než pri ceste naprieč hrebeňmi a údoliami. Hrebeňové cesty naviac mnohokrát poskytujú atraktívne výhľady do krajiny.
WordPress
WordPress je open source publikačný systém CMS (Content Management System) pre blogy a webstránky. Je vyvíjaný pod licenciou GNU GPL. Má širokú užívateľskú a vývojársku komunitu, počet stiahnutí verzie 3.0 samotnej dosahuje takmer 10 miliónov.
WordPress je používaný na viac ako dvanástich percentách celého svetového internetu, prekonáva tak OpenSource CMS ako Joomla či Drupal, ktoré sa držia pod desiatimi percentami.
Dejiny
Myšlienka vytvoriť WordPress vznikla začiatkom roku 2003. Matt Mullenweg a Mike Little ho vyvinuli ako nástupcu platformy b2/cafe. V marci 2003 zaregistroval Matt doménu wordpress.org. Prvá verzia WordPress 0.7 vyšla 27. mája 2003 a v januári 2004 sa dopracovala na verziu 1.0.
Rok 2005 bol pre WordPress zlomový. Verzia WordPress 1.5, ktorá priniesla grafické témy, editáciu statických stránok a moderáciu, zaznamenala vyše 900 000 stiahnutí. Následne bola založená spoločnosť Automattic, Inc. a v marci 2006 zaregistrovaná ochranná známka WordPress. Koncom roka 2005 bola spustená aj bezplatná hostingová služba WordPress.com.
Slovenský WordPress
Autor úplne prvého prekladu do slovenčiny nám nie je známy. Slovenský preklad WordPress ponúkal na stiahnutie Meneldur na dnes už neexistujúcej stránke priestor.podklenbou.sk do leta 2007.
Niesom prebral po Meneldurovi preklad Wordpresu od verzie 2.2 v auguste 2007 a pracoval na ňom do decembra 2008. Po vzájomnej spolupráci pri preklade WordPress modulov v roku 2008 pripravil preklad WordPress 2.7 Savione.
V septembri 2007 bolo spustené diskusné fórum o webe a internetových technológiách na adrese www.techforum.sk, ktorého najaktívnejšou časťou bola a aj naďalej je téma Podpora pre WordPress.
Na Slovensku má WordPress podiel na trhu 5,12% (15. júl 2018).
Ruské národné florbalové družstvo mužov
Ruské národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Rusko v medzinárodných florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Ruskej florbalovej federácie (FFR). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1994. Vo februári 2018 mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 15. miesto.
Jeho najvýraznejším úspechom je 6. miesto ešte na prvom trnaji majstrovstiev sveta v roku 1996 a 4. miesto na Majstrovstvách Európy 1995. V roku 2016 sa prvýkrát nekvalifikovalo na majstrovstvá sveta.
Loupiac (Gironde)
Loupiac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Climate Intelligence Foundation
Climate Intelligence Foundation (skrátene Clintel) je holandská nadácia známa deklaráciou "There is no climate emergency" (slov. Klimatická núdza neexistuje), ktorú podpísala takmer tisícka vedcov z celého sveta. Clintel založil vedecký novinár Marcel Crok a geovedec Guus Berkhout. Clintel upozorňuje na údajnú manipuláciu s klimatickými dátami a ich chybnou interpretáciou zo strany IPCC a politikov. Naopak mainstreamovými médiami, ktoré vždy prezentujú závery IPCC ako "vedecký konsenzus" a teda jediné správne, je Clintel spochybňovaný a označovaný za klimatoskeptikov, alebo priamo za popieračov vedy.
Ciele nadácie
Nadácia Clintel definuje svoje ciele nasledovne: CLINTEL chce prevziať úlohu nezávislého „klimatického strážcu“ v oblasti klimatickej vedy a klimatickej politiky.
Kliesňová
Kliesňová je krátky nízkotatranský potok na Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Boce, meria a je tokom IV. rádu.
Prameň
Tečie v Nízkych Tatrách, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry, kde pramení pod hlavným hrebeňom pohoria na východnom svahu Rovienok v nadmorskej výške približne, juhozápadne od obce Vyšná Boca a cca  SSZ od sedla Čertovica.
Opis toku
Od prameňa tečie prevažne smerom na severoseverovýchod, na hornom toku preteká v blízkosti opustených banských štôlní na pravom brehu. Na strednom toku podteká štátnu cestu č. 72, tečie s ňou súbežne na ľavom brehu v úseku asi a na dolnom toku sa potok stáča viac na severovýchod. Na západnom okraji intravilánu obce Vyšná Boca, juhozápadne od jej stredu, sa v nadmorskej výške približne  vlieva do Boce.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 2004
Turnaj bol plný prekvapení ale aj sklamaní. Saudská Arábia vypadla už v skupine. Bahrajn nečakane skončil na štvrtom mieste. Jordánsko pri svojej premiére postúpilo do štvrťfinále.
Víťazom turnaja sa stalo Japonsko, ktoré vo finále zdolalo Čínu 3:1.
Pľúcne zatienenie
Pľúcne zatienenie alebo pľúcna opacita je termín používaný v rádiológii hrudníka. Je definované ako oblasť, ktorá výraznejšie absorbuje rtg lúče a preto je na rtg snímke hrudníka sýtejšie ako jej okolie. Termín „zatienenie“ sa používa v súvislosti s rtg snímkami hrudníka, termín „opacita“ je používaný okrem rtg snímok i pri popise vyšetrení počítačovou tomografiou.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 2004
Kvalifikácia
Na turnaj sa kvalifikovalo 16 tímov. Pre Jordánsko, Omán a Turkménsko išlo o debut na tomto turnaji.
Štadióny
Zápasy sa hrali na štyroch štadiónoch v štyroch mestách.
Pľúcne zatienenie
Pľúcne zatienenia sú vzhľadovo značne variabilné, pričom medzi jednotlivými typmi nie sú ostré hranice. Napriek tomu má ich tvarová charakteristika značný diferenciálne diagnostický význam.
==Typy pľúcnych zatienení ==
Lucmau
Lucmau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Loupiac-de-la-Réole
Loupiac-de-la-Réole je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Lucmau
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Loupiac-de-la-Réole
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Carcharhinus longimanus
Carcharhinus longimanus (v médiách prekladaný ako žralok dlhoplutvý) je veľký pelagický druh žraloka z čeľade Carcharhinidae, vyskytujúci sa v moriach a oceánoch subtropického a tropického pásu. Uprednostňuje hlboké vody, ale občas navštevuje aj pobrežné vody. Je ľahko rozpoznateľný podľa dlhých prsných plutiev s bielymi škvrnami. Štúdia Medzinárodného zväzu ochrany prírody (IUCN) ukazuje, že jeho populácia stále klesá.
Carcharhinus longimanus je agresívny a považuje sa za jeden z najnebezpečnejších druhov žraloka pre človeka. Je hrozbou pre stroskotancov, ktorý prežili lodné či letecké nešťastia, mimo iné sa mu pripisuje smrť mnohých stroskotancov lodí Nova Scotia, ktorá sa potopila vo vodách Natalu za druhej svetovej vojny.
Klasifikácia
Tento žralok bol prvýkrát opísaný v rokoch 1822–1825 francúzskym prírodovedcom René Primevèrom Lessonom, ktorý sa spoločne s moreplavcom Louisom Isidorom Duperreym plavil na korvete Coquille. Lesson opísal dva exempláre tohto druhu získané v súostroví Tuamotu vo Francúzskej Polynézii. Žraloka nazval Squalus maou po polynézskom výraze pre žraloka. Lessonov opis a pomenovanie však boli zabudnuté.
Ďalšie vedecké pomenovanie tohto druhu Longimanus squalus pochádza z roku 1861 a zaviedol ho kubánsky zoológ Felipe Poey. Prívlastok longimanus odkazuje na nápadnú veľkosť prsnej plutvy a latinsky znamená „dlhoruký“.
Výskyt a rozšírenie
Carcharhinus longimanus sa spravidla vyskytuje v hlbokých, otvorených vodách s teplotou vyššou ako 18 °C. Preferuje vody s teplotou medzi 20–28 °C a má tendenciu sa sťahovať z oblastí, kde teplota mora klesne nižšie. Skôr bol tento druh žraloka hojne rozšírený, napriek tomu štúdia IUCN z roku 2010 naznačuje, že početnosť drasticky poklesla. Podľa analýzy údajov z amerických štatistík z rokov 1992–2000 (zahrňujúcich severozápadný a stredný Atlantik) poklesol výskyt v danom období o 70 percent.
Bežne sa s týmito žralokmi možno stretnúť medzi 45° severnej šírky a 43° južnej šírky. V roku 2004 bol objavený mŕtvy jedinec na západnom pobreží Švédska, teda za severnou hranicou oblasti svojho výskytu.
Carcharhinus longimanus trávi väčšinu času v horných vrstvách oceánu do hĺbky maximálne 150 metrov a dáva prednosť otvorenému moru. Podľa štatistických údajov rastie počet týchto žralokov so vzdialenosťou od pobrežia. Občas sa vyskytnú aj pri pobreží na plytčinách s hĺbkou okolo 40 metrov, a to hlavne v blízkosti oceánskych ostrovov ako je Havaj alebo v oblastiach, kde je kontinentálny šelf úzky a hlboký oceán nie je ďaleko. Carcharhinus longimanus je samotársky, hoci bol pozorovaný aj v húfoch, pokiaľ bol poblíž bohatší zdroj potravy. Oproti väčšine druhov žralokov nemá pevný denný cyklus, je aktívny cez deň aj v noci. Pláva pomaly, s prsnými plutvami široko roztiahnutými. Môžu ho doprevádzať druhy Naucrates ductor, Coryphaena hippurus či niektoré ďalšie symbiotické druhy z čeľade Echeneidae.
Anatómia a vzhľad
náhľad|vľavo|Nákres žraloka dlhoplutvého Najvýraznejším rozlišovacím znakom tohto druhu žraloka sú jeho dlhé, nápadne zaoblené krídelnaté prsné a chrbtové plutvy, výrazne väčšie ako u ostatných druhov žralokov. Tlama je zaoblená a oči guľaté s ochrannou blanou.
Carcharhinus longimanus má typické, aj keď trochu sploštené, telo žralokov z čeľade Carcharhinidae. Jeho koža je bronzová, hnedá alebo modrasto sivá (farba sa líši podľa regiónu) a biela na bruchu (môže mať aj žltý nádych). Maximálna veľkosť je 4 metre, hoci zvyčajne nepresahuje 3 metre. Ako maximálna hmotnosť je hlásených 170 kg. Samice sú obvykle väčšie ako samce, dosahujú v priemere 1,9 metra, samce 1,8 metra. Väčšina plutiev má biele špičky (mladým exemplárom a niektorým dospelým môžu chýbať). V iných prípadoch môžu mať mladé jedince tieto škvrny čierne.
V dolnej čeľusti má tento druh tenké zúbkované zuby, ktoré sú relatívne malé a trojuholníkovité. Na každej strane čeľuste ich je medzi 13–15. Zuby v hornej čeľusti sú tiež trojuholníkovité, ale oveľa väčšie a širšie. Na každej strane čeľusti ich je 14–15.
Potrava
Hlavnou potravou Carcharhinus longimanus sú pelagické druhy hlavonožcov a kostnaté ryby. Neobmedzuje sa však len na nich a požiera aj druhy z čeľade Polynemidae, raje, morské korytnačky, vtáky, ulitníky, kôrovce aj mršiny. Z kostnatých rýb sú jeho potravou hlavne delfíny, plachetníky, plachetníkovité, tuniaky, makrely a i..
Loví tak, že napadá húfy rýb alebo prepláva húfmi mladých tuniakov s otvorenými ústami. Pri spoločnom kŕmení s inými druhmi žralokov sa stáva agresívnym. Spisovateľ Peter Benchley, autor románu Čeľuste, podľa ktorého bol natočený známy rovnomenný film, pozoroval tento druh žraloka, ako pláva v blízkosti delfína guľatohlavého a požiera jeho exkrementy.
Chovanie
náhľad|Carcharhinus longimanus v [[Červené more|Červenom mori, sprevádzaný skupinou druhu Naucrates]] Carcharhinus longimanus pláva väčšinou osamelo a pomali a inklinuje k pobytu v hornej časti vodného stĺpca, kde križuje obrovské rozlohy oceánov a hľadá potravu. Do 16. storočia nazývali námorníci tento druh žralokov morskými psami z toho dôvodz, že žraloky Carcharhinus longimanus opatrne, ale vytrvale sledovali zaoceánske lode v očakávaní potravy. Ak boli odohnané, vzdialili sa do bezpečnej vzdialenosti, ale rýchlo sa vrátili späť, ak niečo zaujalo ich pozornosť. Carcharhinus longimanus nie je rýchly plavec, je ale schopný prekvapujúceho zrýchlenia napríklad vo chvíľach, kedy bojuje s inými druhmi žralokov o potravu. Často sa o ňu preťahuje so žralokmi hodvábnymi.
Do húfov s ostatnými žralokmi rovnakého druhu sa zhlukuje v prípadoch, kedy sa v dosahu objaví väčší zdroj potravy. Niekedy potom môže nastať alimentárna frenézia, „krvilačné šialenstvo“. Carcharhinus longimanus je oportunný dravec, ktorý radšej okamžite zaútočí aj cez možné ohrozenie, než aby si počkal na budúcu ľahšiu korisť.
Nezdá sa, že by sa prejavy žralokov Carcharhinus longimanus líšili podľa pohlavia či veľkosti. Samce aj samice prenasledujú húfy tuniakov či skupiny veľrýb (hlavne delfínov a guľohlavcov) a útočia na korisť. Ich po tisícročia navyknuté trasy slúžili rybárskym lodiam ako vodidlo k húfom rýb. Pri love veľrýb v teplých vodách je tento druh žraloka zodpovedný za väčšinu škôd na plávajúcich ulovených veľrybách.
Rozmnožovanie
V severozápadnom Atlantiku a juhozápadnom Indickom oceáne bolo preukázané párenie na začiatku leta, ale v Tichom oceáne boli videné samice s embryami celoročne, čo naznačuje dobu párenia dlhšiu. Carcharhinus longimanus je živorodý; embrya sa vyvíjajú v maternici a sú kŕmené z placentárneho vaku. Gravidita trvá jeden rok. Veľkosť vrhu kolíše od jedného do 15 mláďat dlhých cca 0,6 metra. Pohlavnú dospelosť dosahujú samce pri veľkosti 1,75 metra, samice pri veľkosti 2 metre.
Interakcie s ľuďmi
náhľad|vľavo|Carcharhinus longimanus s malou skupinou druhu [[Naucrates ductor|Naucrates]] Z hľadiska rybolovu je Carcharhinus longimanus komerčne významný druh pre plutvy, mäso a olej. Mäso možno konzumovať čerstvé, údené, sušené a solené a v kožiarskom priemysle sa spracováva aj koža. Carcharhinus longimanus sa loví celosvetovo, mnohokrát však skôr ako trofej a vedľajší úlovok na návnadu, určenú pre iné druhy rýb.
Známy oceánograf a bádateľ Jacques-Yves Cousteau opísal tento druh ako „najnebezpečnejší ze všetkých žralokov“. Napriek väčšej známosti žraloka modrého a ďalších žralokov žijúcich bližšie pri pobreží je Carcharhinus longimanus zodpovedný za viac smrteľných útokov na ľudí ako všetky ostatné druhy dohromady, a to v dôsledku predácie preživších z vrakov alebo havarovaných lietadiel. Tieto nezdokumentované prípady však nie sú zahrnuté do oficiálnych štatistík útokov na ľudí v 20. a 21. storočí, preto Carcharhinus longimanus nefiguruje na prvom mieste vedených štatistík.
Carcharhinus longimanus predstavuje oveľa väčšie nebezpečenstvo pre človeka na otvorenom mori ako pre kúpajúcich sa pri pobreží či športových potápačov. napriek tomu došlo v decembri 2010 k piatim útokom žralokov (najmenej v jednom prípade mal útočiť práve Carcharhinus longimanus) na štyroch plavcov pri egyptských brehoch v letovisku Šarm aš-Šajch. Jeden z útokov bol fatálny, zomrela pri ňom nemecká turistka. V tejto lokalite klesá korálový útes prudko do hĺbky už blízko pri brehu, čo zvyšuje pravdepodobnosť výskytu žraloka Carcharhinus longimanus.
Hoci Carcharhinus longimanus je oportunistický a agresívny druh a môže na človeka cielene zaútočiť ako na korisť, potápači sa s ním niekedy odvážia plávať. Doporučujú sa všeobecné zásady bezpečnosti; neharpúnovať v jeho prítomnosti ryby, a pokiaľ sa žralok priblíži príliš blízko alebo začne byť zvedavý, radšej okamžite opustiť vodu.
Status ohrozenia
Ešte v roku 1969 bolo o druhu Carcharhinus longimanus napísané: „Je neobyčajne hojný, možno najhojnejšie zviera väčšie ako 45 kg na tvári Zeme.“ Podľa populačnej štúdie z roku 2003 poklesol jeho výskyt v severozápadnom a západnom Atlantiku medzi rokmi 1992–2000 o 70 %. Ďalšia štúdia, zameraná na Mexický záliv, porovnávala údaje z polovice 50. rokov a konca 90. rokov 20. storočia. Podľa nej poklesol výskyt tohto druhu žraloka v porovnávanom období dokonca o 99,3 %. (Zmeny v metóde zberu dát aj v oblasti komerčného rybolovu však zhoršili porovnateľnosť dát. ) V dôsledku toho bol Carcharhinus longimanus na Červenom zozname IUCN presunutý do zraniteľných globálne a silno ohrozených v severozápadnom Atlantiku.
Benediktínsky kláštor svätého Jána
Benediktínsky kláštor svätého Jána je veľmi dobre zachovaný stredoveký kláštor v Müstair vo východnom Švajčiarsku, v kantóne Graubünden.
Založený bol v roku 775, v čase Karolínskej renesancie. Počas reštauračných prác v 20. storočí bolo odkrytých mnoho nástenných románskych fresiek z obdobia raného stredoveku. V roku 2012 ho obývala malá komunita mníšok benedektíniek (12 osôb).
Od roku 1983 je kláštor zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
V Klučí
V Klučí je prírodná rezervácia ev. č. 1887 neďaleko obce Vilanec v okrese Jihlava v nadmorskej výške 645 - 683 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Rezervácia vznikla zlúčením predchádzajúcich PR Kloc a PR Loučky. Územie je spolu s NPR Velký Špičák súčasťou európsky významnej lokality Velký Špičák.
Ochrana
Dôvodom ochrany je zachovanie prirodzeného bukového porastu pralesovitého charakteru typického pre Českomoravskú vrchovinu a ochrana ohrozených rastlinných a živočíšnych druhov viazaných na toto prostredie.
Ludon-Médoc
Ludon-Médoc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Gironde, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Dom-múzeum Atanasa Krăsteva
Názov
Dom je pomenovaný po svojom poslednom majiteľovi, významnom umelcovi a kultúrnom činiteľovi Atanasovi Krăstevovi (známemu aj pod pseudonymom Načo Kulturata), ktorý bol okrem iného iniciátorom (v roku 1968) projektu reštaurácie plovdivských architektonických pamiatok a založenia architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv  Inicioval tiež otvorenie viacerých plovdivských múzeí, medzi inými napríklad múzea venovanému vydávaniu kníh v Bulharsku v Danovovom dome, alebo múzea venovanému plovdivskému umelcovi Zlaťovi Bojadžievovi v dome doktora Stojana Čomakova.
Lokalita
Dom-múzeum Atanasa Krăsteva leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv na ulici „Dr. Stojan Čomakov“ (, doslova ulica doktora Stojana Čomakova) č. 5A takmer na vrchole pahorku Nebet tepe.
Dejiny
Dom bol postavený na začiatku 18. storočia. Prvý majiteľ domu bol Bojan Nasev.
V roku 1989 otvoril majiteľ domu Atanas Krăstev v priestoroch dvora galériu Červenoto poni. Atanas Krăstev bol posledným súkromným majiteľom domu a zomrel v roku 2003. V roku 2008 bol jeho dom premenený na múzeum pomenované jeho menom a venované jeho osobe a umeleckej zbierke.
Charakteristika
Typovo ide o ranoobrodenecký nesymetrický dom. Areál budovy disponuje priestranným dvorom.
Múzeum
Múzeum bolo založené v roku 2008. Unikátna je v rámci múzea predovšetkým zbierka 30 portrétov umelca a kultúrneho činiteľa Atanasa Krăsteva,  ako aj kolekcia umeleckých diel z jeho zbierky,   ktorá sa nachádza na druhom poschodí domu.
Galéria Červenoto poni
Ide o prvú súkromnú galériu umenia v Plovdive, ktorú založil Atanas Krăstev v roku 1989. Je to vonkajšia galéria, ktorá sa nachádza vo dvore domu. Pomenovaná je po obľúbenej knihe Atanasa KrăstevaSteinbeckovom románe The Red Pony (Červený pony).
Námestie svätého Egídia
Námestie svätého Egídia je námestie v Poprade, v mestskej časti Poprad.