cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keith Relf
Keith William Relf (* 22. marec 1943, Richmond, Surrey, Anglicko † 12. máj 1976, Londýn, Anglicko) bol anglický hudobník, známy ako frontman a hráč na harmoniku v skupine Yardbirds. Zomrel vo veku 33 rokov po zásahu elektrickým prúdom vo svojom dome, zatiaľ čo hral na nesprávne uzemnenú elektrickú gitaru. Aj keď väčšina zdrojov mylne uvádza 14. máj ako Keithov dátum úmrtia (deň, v ktorom sa o tom dozvedeli mnohé noviny), na úradnom úmrtnom liste bol 12. mája vyhlásený za mŕtveho v nemocnici West Middlesex.
Olivet (Loiret)
Olivet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
What's My Age Again?
„What's My Age Again?“ je skladba americkej rockovej skupiny Blink-182, ktorá bola vydaná dňa 4. novembra 1999 ako hlavný singel z ich tretieho štúdiového albumu Enema of the State (1999). Väčšinu skladby napísal basgitarista Mark Hoppus a po textovej stránke sa skladba zaoberá začiatkom veku dospelosti, a zároveň nedostatku realizácie tejto zmeny. Je tiež prvou skladbou skupiny, v ktorej hral na bicie Travis Barker. Pôvodne skladba niesla názov „Peter Pan Complex“, ale pred tým ako bola dokončená prešla mnohými zmenami.
HK ZTR (Záporožie)
HK ZTR je ukrajinský mužský hádzanársky klub zo Záporožia. Vznikol v roku 1966 pod názvom ZII Zaporožie. Je 14-násobný majster Ukrajiny a 2-násobný víťaz Ukrajinského pohára. Z medzinárodných úspechov je najhodnotnejšie víťazstvo v Pohári EHF v roku 1983. Momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž, Čempionat Ukrainy v gandbol.
Konjic
Počas vojny v Bosne a Hercegovine na konci 20. storočia mal Konjic strategický význam. Ako stanica na hlavnej spojnici medzi metropolou Sarajevom a hlavnou spojnicou k Stredozemnému moru bolo cieľom vojenských ťažení. V meste sa navyše nachádzala významná zbrojná továreň Igman.
HK ZTR (Záporožie)
Úspechy
Sovietska najvyššia súťaž:
What's My Age Again?
Skladba sa stala hitovým singlom a obsadila 2. miesto v rebríčku Modern Rock Tracks, 3. miesto v Taliansku a 17. miesto v Spojenom kráľovstve. V rebríčku Billboard Hot 100 obsadila 58. miesto. K skladbe bolo natočené populárne hudobné video, v ktorom členovia skupiny behajú nahí po uliciach Los Angeles - v skutočnosti mali pri natáčani slipy vo farbe kože (okrem poslednej "ostrej" scény"). Video bolo často vysielané na stanici MTV a ďaalších hudobných staniciach. Manažment skupiny a pracovníci vydavateľstva v nej videli veľký potenciál na hitový singel. Mark Hoppus to cítil inak, a povedal "nerozumiem tomu, pretože doteraz sme ešte žiadny veľký hitový singel nemali."
Konjic
V meste v súčasnosti žije vyše 90% bosnianskych Moslimov. Po konflikte v 90. rokoch Srbi a Chorváti (ktorých žilo v meste okolo 40%) odišli do miest ovládaných svojimi vojskami (napr. Srbi do Pale, Chorváti do Mostare atď.).
What's My Age Again?
V októbri 2011 zaradil časopis NME skladbu na 117. miesto v zozname "150 Best Tracks of the Past 15 Years".
HK ZTR (Záporožie)
Úspechy
Ukrajinská najvyššia súťaž:
Víťaz Ukrajinského pohára:
Európske súťaže
Liga majstrov EHF:
Pohár víťazov pohárov EHF:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár EHF:
Fredegarova kronika
thumb|Strana z Fredegarovej kroniky Fredegarova kronika alebo Kronika takzvaného Fredegara alebo (najmä spolu s rozšírením pridaným v roku 751 zriedkavo aj) Historia Francorum alebo Chronicarum quae dicuntur Fredegarii Scholastici libri IV („Štyri knihy kroník takzvaného Fredegara scholastika“) je franská kronika spísaná v 7. storočí v Burgundsku. Má štyri časti.
Ako Fredegarova kronika sa označuje od 16. storočia, aj keď je zrejmé, že autorov diela bolo viac. Nie je známe ani presné meno údajného autora, môže to byť Fredegar alebo Fredegart.
Je najstarším dôveryhodným zdrojom informácií o Slovanoch na území Strednej Európy v období Samovej ríše. .
Historia Francorum
Historia Francorum ("Dejiny Frankov") môže byť:
Irena Čubírková
Irena Čubírková, rodená Srncová (* 15. marec 1923, Vrádište – † 28. september 1966, Praha) bola česko-slovenská vrahyňa, ktorá najprv 10. októbra 1951 v Trutnove s pomocou svojho milenca Václava Bernarta a jeho manželky (ktorej nahovorili, že ju Čubírek týra) zavraždila svojho manžela, zinscenovala to ako nehodu a o 13 rokov neskôr 7. decembra 1964 zavraždila v slovenskej obci Boleráz svojho druha Ambróza Ščepku (* 2. marec 1926, Prievaly – † 7. december 1964, Boleráz). Popravili ju 28. septembra 1966 v Prahe na Pankráci obesením. Bola matkou siedmich detí (štyri deti mala s manželom a tri deti so svojím druhom).
Vražda Jána Čubírku
V roku 1951 žili Čubírkovci v Trutnove v severovýchodných Čechách. Irena Čubírková svojho manžela podvádzala a on to zistil a o nevere získal aj dôkaz. Rozhodla sa, že ho zabije a do vraždy zasvätila aj svojho suseda a zároveň milenca Václava Bernarta a jeho manželku, ktorej nahovorili, že Čubírek si neveru vymyslel, aby Čubírkovú mohol týrať.
Úspešný bol až pokus z 10. októbra 1951. Ján Čubírek bol na PN a voľný čas trávil lakovaním nábytku. Aby nábytok rýchlejšie uschol, rozhodol sa zniesť z povaly staré kachle, dokonca si u suseda bol pýtať komínové rúry, čo neskôr podporilo Čubírkovej alibi. Tá mu do alkoholu zamiešala lieky na spanie, ktoré zaúčinkovali. Potom zavolala Bernarta, ktorý mu rozbil hlavu, čím ho usmrtil. Zavliekli ho spolu s Bernartovou manželkou pod schody, a Čubírková zvrhla naňho kachle. Keď bolo všetko upratané, poslala svoju 9 ročnú dcéru zobudiť otca a tá ho objavila pod schodmi. Privolaná polícia konštatovala smrť nešťastnou náhodou. Bernart sa potom k Čubírkovej nasťahoval, no tá ho vyhnala.
Ai no Kusabi
Ai no Kusabi (jap. 間の楔) je japonské OVA vyrobené podľa románu autorky Rieko Jošiharovej. Príbeh vychádzal na pokračovanie v časopise Šósecu Džune od 22. decembra 1986 do 27. októbra 1987. Neskôr vyšiel ako román v roku 1990. CD dráma Dark Erogenous vznikla v novembri 1993, pričom nie je adaptáciou románu, ale sa týka obdobia, ktoré je v knihe iba stručne opísané. Ai no Kusabi sa považuje za klasiku v homosexuálne ladenom žánri jaoi.
Irena Čubírková
Vražda Ambróza Ščepku
Po vražde svojho manžela žila v Trutnove až do roku 1959, kedy sa so svojim novým druhom Ambrózom Ščepkom presťahovala na majer Políčko v obci Boleráz na Slovensku. Čubírková bola vtedy pôvabná žena. V Trutnove chodila cvičiť do Sokola a k štyrom deťom si najímala opatrovateľku. Tvrdila, že jej muž zahynul náhodou, keď sťahoval kachle. Ščepka bol od nej o tri roky mladší. Spoločne sa presťahovali na Slovensko. Ščepka (zamestnanec JRD) k nej bol údajne často hrubý a navyše alkoholik. Pokiaľ v Trutnove žila ako domáca pani, v Bolerázi bola na majeri a starala sa o zvieratá (prasce). Po 5 rokoch súžitia a troch (alebo štyroch ) deťoch so Ščepkom sa 7. decembra 1964 rozhodla túto situáciu vyriešiť opäť „po svojom“. Ščepka mal meniny a tak sa od rána opíjal, až napokon spadol zo stoličky a zaspal. Čubírková ho niekoľkokrát udrela tupou stranou sekery do hlavy, čím ho zabila, následne hlavu pomocou sekery, sekáčiku na mäso a noža oddelila od zvyšku tela. Telo bez hlavy sama vložila do pece na chlieb, aby ho spálila. Na ďalší deň bol oheň vyhasnutý a telo nespálené. Znovu založila oheň a celkovo manžela pálila 35 hodín. Preosiaty popol potom vysypala na príjazdovú cestu. Ďalšie nespálené kosti vysypala z mosta do potoka (most v smere na Smolenice miestni dodnes volajú „Čubírkovej most“) a kosti zahrabala v chlieve. Od susedov si požičala nákupnú tašku, do ktorej dala hlavu a prikryla ich montérkami a išla na MNV Boleráz, kde nahlásila Ščepkovo zmiznutie. V Smoleniciach nasadla na vlak do Trnavy, ale hlavy sa jej nepodarilo zbaviť. Na konečnej v Trnave hlavu pohodila za dvere na toalete osobného vlaku, ktorý potom odchádzal do Bratislavy. 9. decembra 1964 ešte pred pred zastavením na stanici Pezinok (medzi obcami Cífer a Báhoň ) našli sprievodcovia vlaku hlavu a rozbehlo sa vyšetrovanie.
Ai no Kusabi
Príbeh
Dej sa odohráva na planéte Amoi v meste Tanagura, kde je spoločnosť riadená superpočítačom nazývaným Jupiter a ľudia sa delia do tried podľa farby vlasov. Elitu tvoria ľudia s blond vlasmi. Potom nasledujú farby strieborná, modrá, zelená, červená, hnedá a najnižšie sú čiernovlasí. Blonďáci si vydržujú ľudí z nižších vrstiev, ktorí im slúžia v podstate ku všetkému.
Irena Čubírková
Vyšetrovanie
Bolo zistené, že zo všetkých 287 osôb, ktoré vlakom cestovali, žiadny z cestujúcich nepodal žiadne konkrétne údaje o páchateľovi alebo obeti. Pritom bolo nepochybné, že hlava bola do vlaku vnesená v priebehu jazdy tohto vlaku. Pri prehliadke celej železničnej trate sa nenašlo žiadne telo alebo časti tela, ale ani žiadne stopy. Prípad sa skomplikoval nálezom zakrvavených montérok v nákladnom vlaku vypraveného v ten istý deň z Bratislavy do Budapešti. Na druhý deň (10. decembra 1964) kriminalisti narazili na nahláseného nezvestného Ambróza Ščepku, bytom Boleráz v okrese Trnava. Stratenie tohto muža nahlásila polícii v Trnave jeho družka - Irena Čubírková. Porovnaním posledných fotografií živého Ambróz Ščepka s fotografiou s nájdenou hlavou, vyhotovenú na súdnom lekárstve bola zistená jeho totožnosť. Čubírková bola zatknutá a predvedená. Pretože Čubírková po otázkach kriminalistov okolo zmiznutia Ščepku a jej vzťahu k nemu začala byť neistá, nervózna a budila dojem, že niečo tají, bola vykonaná v jej byte domová prehliadka. Počas domovej prehliadky vyšetrovateľ náhodou objavili podozrivo teplú chlebovú pec, napriek tomu, že sa v nej chlieb vraj nikdy nepiekol. Potom našli na ceste kosti, u ktorých bol potvrdený ľudský pôvod. Čubírková sa pod ťarchou dôkazov priznala. Následne boli nájdené a vykopané aj ostatné Ščepkove pozostatky zakopané v chlieve. Ako dôvod brutálnej vraždy uviedla, že Ščepka sa jej vyhrážal, že ju zabije, odreže jej hlavu a hodí ju do záchoda. Takmer na záver vyšetrovania vraždy Ščepku sa zistilo, že pred 13 rokmi Ján Čubírek zomrel pri sťahovaní kachlí, ktoré na neho spadli za veľmi podobných podozrivých okolností.
Ai no Kusabi
Príbeh
Mongrel Riki je na ulici napadnutý gangom, ktorý ho chce zlikvidovať. Našťastie sa objaví záchranca, no je to blonďák. Riki mu nechce byť nič dlžný za záchranu. Nemá peniaze, tak mu ponúkne seba a Iason to prijme.
Irena Čubírková
Vyšetrovanie
Hrob Jána Čubírka bol otvorený, telo exhumované a oneskorene bola vykonaná podrobná prehliadka jeho pozostatkov. Prehliadka preukázala, že zranenie, ktoré Čubírka utrpel, nemohli za žiadnych okolností spôsobiť padajúce kachle. Čubírková sa nakoniec priznala aj k vražde svojho manžela.
Ai no Kusabi
Príbeh
Riki sa na to potom snaží zabudnúť. Vracia sa do svojho gangu vedeného Guyom. Spolu sa vrhnú na kšeft, ale sú zradne chytení do pasce políciou. Riki sa z väzenia dostane hlavne preto, že Iason zariadi, aby sa Riki dostal na listinu domácich zvierat. Sám si ho potom privlastní, i keď je to proti pravidlám spoločnosti, aby mal blonďák ako hračku niekoho z mongrelov. Ale Jupiter to povolil.
Irena Čubírková
Vyšetrovanie
Čubírková bola odsúdená za dvojnásobnú vraždu na trest smrti obesením vo veku 43 rokov. Jej žiadosť o milosť bola zamietnutá 28. septembra 1966 a v rovnaký deň ju v Prahe na Pankráci obesili. Bernart bol odsúdený na 15 rokov väzenia a Bernartová strávila 4 mesiace vo vyšetrovacej väzbe potom bolo stíhanie zastavené.
Ai no Kusabi
Príbeh
Predstava toho, že bude Iasonovým domácim zvieraťom, sa Rikimu vážne nepáči. A ešte menej to, čo s ním potom Iason robí. Snaží sa preto Iasona zo všetkých síl nenávidieť. Raoul sa snaží Iasonovi dohovoriť, nech to nerobí, vraj je to proti pravidlám a že ani Jupiter nemusel domyslieť všetky dôsledky.
American Museum of Natural History
American Museum of Natural History alebo Americké prírodovedné múzeum je jedno z najväčších múzeí sveta. Nachádza sa v Upper West Side na ostrove Manhattan v New Yorku v Spojených štátoch amerických. Pozostáva z 25 prepojených budov, ktoré ukrývajú 46 sál so stálymi výstavami, výskumné laboratória a renomovanú knižnicu. Zbierky múzea obsahujú viac ako 32 miliónov exemplárov, z ktorých môže byť vystavený len malý zlomok. Múzeum zamestnáva viac ako 200 vedcov a každý rok sponzoruje viac než 100 špecializovaných vedeckých expedícií.
Ai no Kusabi
Príbeh
Príbeh zameraný na lásku a konflikty medzi tromi hlavnými postavami - Iasonom Minkom, Rikim a Guyom, odohrávajúci sa v budúcej počítačovo riadenej spoločnosti smeruje nezvratne k tragickému koncu.
American Museum of Natural History
História budovy
Múzeum bolo založené roku 1869. Než bolo postavené jeho súčasné sídlo, bolo umiestnené v starej budove Arsenal v Central Parku. Múzeum založili Theodor Roosevelt st., otec prezidenta Theodora Roosevelta, John David Wolfe, William T. Blodgett, Robert L. Stuart, Andrew H. Green, Robert Colgate, Morris K. Jesup, Benjamin H. Field, D. Jackson Steward, Richard M. Blatchford, John Pierpont Morgan, Adrian Iselin, Moses H. Grinnell, Benjamin B. Sherman, AG Phelps Dodge, William A. Haines, Charles A. Dana, Joseph H. Choate, Henry G. Stebbins, Henry Parish a Howard Potter. Uskutočnil sa tak sen prírodovedca Alberta S. Bickomora, ktorý za založenie prírodovedného múzea v New Yorku loboval po niekoľko rokov. Jeho žiadosť, zaštítená mocnými sponzormi, získala podporu guvernéra štátu New York Johna Thompsona Hoffmana, vďaka ktorému bolo múzeum 6. apríla 1869 oficiálne založené.
Annemarie Selinko
Annemarie Selinko (* 1. september 1914, Viedeň, Rakúsko - † 28. júl 1986, Kodaň, Dánsko) bola rakúska spisovateľka. Patrila k najpredávanejším nemecky píšucim autorom svojho obdobia.
Život
V roku 1939 na začiatku II. svetovej vojny opustila Nemecko a usadila sa so svojim dánskym manželom v Dánsku. V roku 1943 spolu utiekli do Švédska.
Jej romány sa stali predlohou pre film a boli prekladané do množstva jazykov. Posledný, Désirée (1951), o Désirée Clary, Napoleonovej snúbenici, ktorá sa neskôr stala švédskou kráľovnou, bol preložený do 25 jazykov. V roku 1954 bol sfilmovaný, hlavné postavy stvárnili Jean Simmonsová a Marlon Brando. Knihu venovala svojej sestre Liselotte, ktorú zabili nacisti.
Opuzen
250px|náhľad|Opuzen - centrum Opuzen je malé mesto v Dubrovnícko-neretvianskej župe (Chorvátsko). Podľa sčítania ľudu z roku 2001 má 3242 obyvateľov, avšak spoločne so susednou samosprávnou oblasťou Slivno, ktorá leží pozdĺž ľavého brehu rieky Neretva, má 5320 obyvateľov.
Toto sídlo je známe ako hlavné centrum produkcie mandarínok v Chorvátsku.
Hrdlička
Hrdlička môže byť:
Malá Mača
Malá Mača je obec na Slovensku v okrese Galanta.
Šport
V obci pôsobí futbalové mužstvo Slavoj Malá Mača, ktoré hrá Majstrovstvá okresu Galanta.
NGC 2850
NGC 2850 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 22. marca 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Trafikkalfabetet
Trafikkalfabetet je font patriaci do rodiny písiem sans-serif, ktorý je využívaný na dopravné účely v Nórsku.
Písmo vytvoril Karl Petter Sandbæk v roku 1965. Digitalizácia, ktorú viedol Jacob Øvergaard, prebehla v roku 2006.
Audresselles
Audresselles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam najbližších galaxií
Toto je zoznam najbližších galaxií zoradených podľa vzdialenosti vzostupne. Mnohé vzdialenosti sú len odhadované a niektoré sa môžu líšiť od skutočnosti až o 50 % alebo i viac, teda aj poradie je len približné. Vzdialenosti sú udávané vo svetelných rokoch.
Antiochijské kniežatstvo
thumb|Antiochijské kniežatsvo Antiochijské kniežatstvo (iné názvy: (kniežatstvo) Antiochia /Antioche(i)a, Antiošské kniežatstvo, Antiochijské/Antiošské vojvodstvo , zastarano Antiochenské kniežatstvo/kráľovstvo  ) bol križiacky štát v rokoch 1098 až približne 1268 v časti dnešného Turecka a časti dnešnej Sýrie. Jeho sídlom bolo mesto Antiochia. Štát vznikol počas pvej križiackej výpravy. Formálne bol vazalom Jeruzalemského kniežatstva, v skutočnosti to ale bol samostatný štát. Čoskoro po svojom vzniku bol cieľom islamských protikrižiackych výprav, ale aj byzantských útokov, napokon bol spustošený mongolským nájazdom.
NGC 2851
NGC 2851 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 27. februára 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Komárnický potok
Komárnický potok je potok v hornom Šariši, v severovýchodnej časti okresu Svidník. Je to pravostranný prítok Šivarnej, meria 2,8 km a je tokom VII. rádu.
Opis toku
V pramennej oblasti tečie smerom na západ v blízkosti národnej prírodnej rezervácie Komárnická jedlina na ľavom brehu, ďalej preteká Komárnickou dolinou a sprava priberá krátky prítok prameniaci juhovýchodne od kóty 583,4 m. Ďalej sa stáča smerom na ZJZ a následne východne od vrchu Dranec (583,3 m n. m.) na juh. Pri horárni v Šivarnej doline, východne od obce Nižný Komárnik, sa v nadmorskej výške cca 378 m n. m. vlieva do Šivarnej.
Ondreville-sur-Essonne
Ondreville-sur-Essonne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Radějovice (okres Praha-východ)
Radějovice je obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 331 obyvateľov, z toho 161 mužov a 170 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,0 roka (muži 39,4 roka, ženy 36,6 roka).
Karol Alexander Lotrinský
Karol Alexander Lotrinský (* 12. december 1712, Lunéville, Francúzsko – † 4. júl 1780, Tervuren, Belgicko) bol brat cisára Františka I. Štefana a švagor kráľovnej Márie Terézie. V rokoch 1761 – 1780 bol veľmajstrom Rádu nemeckých rytierov.
Pôvod
Narodil sa ako piaty syn lotrinského vojvodu Leopolda Jozefa a Alžbety Orleánskej; dvaja starší bratia však zomreli ešte pred jeho narodením. Staršími žijúcimi bratmi boli Leopold (1707 – 1723) a František Štefan (1708 – 1765), ktorý sa po otcovej smrti v roku 1729 stal ako František III. lotrinským vojvodom. Staršia sestra Alžbeta Terézia sa po vydaji stala sardinsko-piemontskou kráľovnou a mladšia Anna Charlotta vstúpila do kláštora.
Život
V roku 1744 sa oženil so sestrou svojej švagrinej Márie Terézie, Máriou Annou. Manželstvo zostalo bezdetné.
Odraz vlnenia
Zákon odrazu je platný pre všetky druhy vlnenia (mechanické vlnenie, elektromagnetické vlnenie).
Odvodenie
thumb|Odraz rovinného vlnenia na rovinnom rozhraní Ak uvažujeme dve rôzne prostredia, ktorých rozhranie je rovinné, a na toto rozhranie dopadá rovinná vlna vlnenia, táto sa odráža späť do pôvodného prostredia. V mieste dopadajúceho lúča vlnenia vztýčime kolmicu, tzv. kolmicu dopadu (všeobecne ide o normálu k ploche rozhrania). Uhol medzi kolmicou dopadu a dopadajúcim lúčom sa nazýva uhol dopadu. Rovina, ktorá je určená kolmicou dopadu a lúčom dopadajúceho vlnenia, sa nazýva rovina dopadu.
Vlnenie, ktoré dopadá na rozhranie pod uhlom dopadu \alpha, dôjde najprv do bodu A a postupne do ďalších bodov až po bod D. Tieto body sa podľa Huygensovho princípu stávajú zdrojmi elementárnych vlnení, ktoré sa šíria späť do prostredia 1. Dochádza tak k odrazu vlnenia. Čelo dopadajúcej vlny predstavuje úsečka AB, čelo odrazenej vlny predstavuje úsečka CD. Zo zhodnosti trojuholníkov ABD a CAD vyplýva Uhol sa nazýva uhol odrazu. Lúč odrazeného vlnenia leží v rovine dopadu vlnenia.
Uvedený vzťah predstavuje matematickú formuláciu zákona odrazu.
Zákon odrazu platí nie len pre rovinné vlnenie, ale vo všeobecne pre ľubovoľné vlnenie dopadajúce na rozhranie ľubovoľného tvaru.
Dôsledky
right|thumb|Princíp kútového odrážača V prírode sa môžeme stretnúť s odrazom svetla na hladkých povrchoch (napr. na vodnej hladine).
Existencia odrazu umožňuje v optike konštrukciu zrkadiel a rôznych optických prístrojov.
Idomeneus (syn Priama)
Idomeneus alebo Ídomeneus je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priamosa a jednej z jeho mnohých manželiek.
Jeho otec Priamos mal päťdesiat synov a mnoho dcér, niektoré s Hekabou a mnohé ich mal s inými manželkami, alebo konkubínami. Podľa antického autora Apollodora z Atén, bol Idomeneus synom Priama a niektorej jeho manželky.
Aphrodite (DJ)
Gavin King, viac známy ako Aphrodite, A Zone či DJ Aphro, je britský jungle/drum and bassový DJ a hudobný producent, ktorý pracuje spolu s Mickym Finnom v jeho spoločnom vydavateľstve Urban Takeover. Je tiež jedným z najstarších drum and bassových producentov a do značnej miery prispel a ovplyvnil súčasné techniky a štýly žánru.
Jeho skladba „King of the Beats“ bola použitá vo videohrách Rollcage a SSX Tricky.
NGC 2852
NGC 2852 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
Dobra
Dobra môže byť:
miesta v Poľsku:
2 mestá
4 gminy
Želiezovská skupina
Želiezovská skupina bola kultúrna skupina v neolite (cca 5000 – 4700 pred Kr. [prípadne pred 5000 pred Kr.] podľa novšieho datovania, resp. 4300 – 3900 pred Kr. podľa staršieho datovania) na juhozápadnom Slovensku, v západnom Maďarsku, v priľahlom Rakúsku, na južnej Morave, v južnom a juhovýchodnom Poľsku a na Spiši.
Pomenoval ju H. Mitscha-Märheim podľa nálezov vo Veľkom Peseku, ktorý je dnes časťou obce Sikenica (ktorá bola časťou Želiezoviec v rokoch 1986 – 1992). Archív vykopávok bol po objavení uložený v Želiezovciach.
Je priamym pokračovaním kultúry so západnou lineárnou keramikou (s podielom juhovýchodných vplyvov) a niekedy sa klasifikuje ako posledná fáza kultúry s lineárnou keramikou.
Delí sa na 4 chronologické stupne. V prvom vidno transformáciu techniky a tematiky výzdoby mladej lineárnej keramiky. V ďalších dvoch sa skupina vyhraňuje ako svojrázny útvar. V poslednej fáze (prelengyel) badať v želiezovskej skupine impulzy na vznik lengyelskej kultúry, dokazuje to napríklad hrob v Dvoroch nad Žitavou.
Dnes je známych vyše 1000 katastrov s lokalitami (väčšinou sídliskami) želiezovskej skupiny. Najvýznamenšie náleziská na Slovensku: Dvory nad Žitavou, Horné Lefantovce, Iža, Patince, Štúrovo, Šarovce, Sikenica.
Lineárna keramika želiezovskej skupiny sa vyznačuje tým, že má ornament rytý a maľovaný (červený, občas žltý) a lineárna ornamentika je veľmi bohatá. Tvar jej nádob bol väčšinou hruškovitý. Z tohto obdobia pochádzajú aj prvé vŕtané kamenné nástroje a obilné zásobné jamy. Nositelia želiezovskej skupiny budovali rozľahlé osady s veľkými kolovými domami (Štúrovo, Šarovce, Dvory nad Žitavou). Sídliská sú pri vodných tokoch v nížinatých úrodných oblastiach na terasách sprašových svahov a na pieskových dunách. Početné sú nálezy importov (vinčianska kultúra, szakálhátska skupina, bukovohorská kultúra a pod.)
Abrahám (okres Galanta)
Abrahám je obec na Slovensku v okrese Galanta, v Trnavskom kraji.
Prírodné podmienky
Abrahám leží na juhovýchodnom okraji Trnavskej pahorkatiny, ktorá je súčasťou Podunajskej pahorkatiny. Celú oblasť možno charakterizovať ako kultúrnu step, prevažne odlesnenú. Oblasť Abrahámu má reliéf vlnitých rovín, kde prevládajú černozemné a lužné pôdy. Tieto pôdy sú mimoriadne vhodné na pestovanie náročných poľnohospodárskych plodín pšenice, kukurice a cukrovej repy.
Klimatické podmienky
Oblasť Abrahámu patrí do teplej oblasti, pre ktorú je charakteristický počet letných dní v roku nad 50 s maximálnou teplotou vzduchu 25°C a miernou zimou. Celoročný úhrn zrážok sa pohybuje od 530 do 650 mm. Okolie obce s priľahlým okolím patrí čo do množstva zrážok k jednej z najsuchších oblastí strednej Európy.
Vegetácia
Celé územie je odlesnená rovina, na ktorej sa pestujú kultúrne plodiny. Zachovali sa zvyšky lužného lesa s drevinami dub letný, javor poľný, brest nízky, jaseň štíhly, topoľ čierny. Rozšírené sú agát, topoľ, vŕba a kroviny trnky, bazy čiernej, liesky, ruža šípová a orech vlašský. Ovocné dreviny hruška, jabloň, čerešňa.
Živočíšstvo
Na území obce sa nachádza bohaté spoločenstvo hmyzu. Zaujímavý je najmä chránený roháč obyčajný. Zastúpenie majú obojživelníky ako sú skokany, ropuchy a mloky. Z plazov je tu užovka, slepúch a jašterica. Z drobných stavovcov hraboš poľný, chrček, syseľ. Z dravcov káňa, sokol myšiar a sovy. Poľná a lesná zver je zastúpená srnou, zajacom, bažantom a jarabicou.
Dejiny
Vykopávky archeológov dokazujú, že územie obce bolo osídlené už od praveku. Striedali sa tu kultúry od najstaršieho neolitu (lužianska, lengyelská a želiezovská kultúra). Našli sa tu kostrové pohrebiská s bronzovej doby, halštatské sídlisko, ale i osídlenie z rímskych čias, slovanské žiarové pohrebisko a pohrebisko z čias Veľkej Moravy. Prvá písomná zmienka o obci Abrahám je z 5. marca 1231, keď bol spísaný v Svätom Abraháme (Sanktus Abrahám) testament Šebešom, grófom z Pezinka a Svätého Jura, na majetku jeho syna Abraháma. Ďalšia listina z roku 1266 spomína obec ako Scent Abraan. Obec v 16. storočí patrila panstvu Šintava, od roku 1817 panstvu Čeklís, ktoré tu malo majer.
V obci bol v roku 1561 postavený kostol na kamennej podmurovke. Na cintoríne okolo kostola sa pochovávalo do roku 1780.
Najstaršia známa pečať obce s vyobrazením patriarchu Abraháma, patróna miestneho kostola, pochádza z 18. storočia.
Obyvatelia obce sa zaoberali poľnohospodárstvom.
Národnostné zloženie
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001, Štatistický úrad Slovenskej republiky
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad Slovenskej republiky
Kultúrny dom
Kultúrny dom bol postavený v roku 1936, zrekonštruovaný v rokoch 1994-1996.
Základná škola
Rímskokatolícka škola s piatimi triedami bola postavená v roku 1930. Výstavbu navrhli 5. mája 1929 Dr. Michal Tarek, Alojz Poppy a Michal Šimko. Okolo roku 1983 bola vybudovaná prístavba, v ktorej boli umiestnené ďalšie učebne. Rekonštrukcia a zateplenie vonkajšieho plášťa budovy prebehla v rokoch 2007-2011.
Obecný úrad
Budova obecného úradu bola postavená v polovici 19. storočia, s rekonštrukciou na začiatku 21. storočia.
Materská škola
Súčasná budova materskej školy bola vybudovaná v roku 1972. Navštevuje ju priemerne 40 detí v predškolskom veku. Nachádza sa tu kuchyňa aj jedáleň.
Zdravotné stredisko
Budova zdravotného strediska bola postavená v roku 1962. V rámci brigád sa na stavbe podieľali občania spoločenskej organizácie. V budove je všeobecná a detská ambulancia. Pod zdravotný obvod patrí aj obec Hoste.
Cintorín
Súčasný cintorín bol zriadený v roku 1780, v tom čase mimo obce. V roku 1961 tu obec postavila dom smútku a v roku 1967 cintorín oplotila. K rozsiahlej úprave obec prikročila opäť v rokoch 1995-2000. Dokončilo sa oplotenie, vybudovali chodníky, osvetlenie, prístrešok domu smútku a obnovili pomníky významných osobností.
Šport
V obci pôsobí futbalový klub OFK Abrahám.
Zoznam japonských provincií
thumb|300px|Bývalé japonské provincie thumb|240px|Provincie v rokoch [[701–702]] thumb|240px|Provincie v [[obdobie Kamakura|období Kamakura do roku 1868]] Japonské provincie od 7. storočia až do obdobia Meidži.
Hranice provincií sa menili od konca obdobia Nara a počas obdobia Meidži. Avšak od obdobia Heian až do obdobia Edo ostali hranice bez zmeny. Nasledujúci zoznam provincií je založený na Gokišičidó, včítane provincií, ktoré existovali iba krátko. Provincie, ktoré sa nachádzajú na Hokkaidó sú uvedené ako posledné. Do dnešného dňa nebol vydaný žiadny zákon, ktorý by provincie zrušil. Sú ale považované za úplne zastarané, i keď sú ich názvy stále široko používané na označovanie prírodných javov, v názvoch spoločností a komerčných značiek.
Radonice (okres Praha-východ)
Radonice je obec v Česku v okrese Praha-východ v Stredočeskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 752 obyvateľov, z toho 369 mužov a 383 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 39,0 roka, ženy 39,7 roka).
NGC 2853
NGC 2853 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Ormes (Loiret)
Ormes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Marc Trauner
Marc Trauner lepšie známy pod jeho niekoľkými pseudonymami ako Marc Acardipane, Mescalinum United, The Mover, Pilldriver, Marshall Masters a Resident E je frankfurtský DJ a producent.
História
Trauner bol spoluzakladateľ vydavateľstva Planet Core Productions a pod pseudonymom Mescalinum United vydal skladbu „We Have Arrived“ v roku 1990. Skladba „We Have Arrived“ bola zremixovaná producentom Aphex Twin, a dve verzie skladby sa objavili na albume Aphex Twin Classics.
V roku 2006 vydal svoj Best Of Album - Best Of Marc Acardipane (1989-1998). Bol zložený z dvoch častí.
„We Have Arrived“
„We Have Arrived“ je gabberová skladba Marca Traunera pod pseudonymom Mescalinum United. Bola prvýkrát vydaná vydavateľstvom Planet Core Productions v roku 1990 z Reflections of 2017 EP. Skladba je často považovaná za prvú gabber/hardcore skladbu.
Francúzština
náhľad|vpravo| Rozšírenie francúzštiny vo svete:{{legend|#0049a2|hlavný jazyk}} {{legend|#006aFF|úradný jazyk}} {{legend|#8ec3ff|druhý jazyk}} {{legend|#00ff00|menšinový jazyk}}
Francúzština je románsky jazyk, ktorým sa hovorí najmä vo Francúzsku, Belgicku, Švajčiarsku, Kanade a v niekoľkých krajinách v Afrike.
Pôvod
Prvopočiatky vývoja francúzštiny ako románskeho jazyka sú spájané s postupným prenikaním rímskeho vojvodcu Iulia Caesara do Galie v rokoch 58 pred n.l. až 52 pred n.l. Rimania so sebou priniesli svoj talent pre správu územia a ako víťazi sa ujali administratívy v krajine. Úradným jazykom sa stala latinčina (najmä vo forme hovorenej vulgárnej latinčiny). Pôvodné keltské obyvateľstvo sa snažilo jazyk svojich dobyvateľov naučiť, pretože im umožňoval dostať sa na dobre platené a rešpektované pozície úradníkov a takisto získať status rímskeho občana.
Pôvodný keltský jazyk Galov prežíval aj naďalej, a to prevažne v hovorenej podobe na vidieku, ale aj v mestských domácnostiach.
Tento proces, ktorý sa označuje ako romanizácia, prebiehal od juhu krajiny a rozdiely v nárečiach možno pozorovať ešte dnes. Tzv. provensalčina, nárečie kraja Provence, je svojou výslovnosťou veľmi podobné taliančine.
Obdobie Germánov
Germáni prenikali na galské územia v neskorom staroveku. Vulgárna latinčina sa postupne vytráca a prežíva iba vo forme latinčiny klasickej, ktorá sa stala od roku 313 vyhlásením Milánskeho ediktu jediným jazykom bohoslužieb.
Krajina je relatívne roztrieštená a vyvíjali sa miestne nárečia (patois), z ktorých najvýznamnejšie je nárečie Île-de-France. Postupne sa utvárajú tri hlavné jazykové oblasti: Vplyv germánskych jazykov na francúzštinu
Obdobie šírenia kresťanstva
V roku 496 si franský kráľ Chlodovik I. berie za manželku burgundskú kňažnú Klotildu a preberá aj jej katolícku vieru. Tak sa katolícke kresťanstvo stáva oficiálnym náboženstvom Franskej ríše. Znovu sa vracia vplyv latinčiny, ktorá sa vyvíja do rôznych nárečí.
Francúzština vo svete
Z francúzštiny pochádza veľká časť medzinárodných slov – až 70 % slov v dnešnej angličtine má francúzsky (a sprostredkovane cez francúzštinu vlastne latinský) pôvod. Francúzština je medzinárodným diplomatickým jazykom, komunikačným jazykom EÚ, NATO, OSN a ďalších podobných organizácií, dnes je však vytlačovaná angličtinou, vďaka ktorej jej význam upadá (napriek snahe francúzskej vlády podporovať šírenie jazyka v zahraničí).
Black Arts movement
Black Arts Movement, alebo Black Aesthetics Movement alebo BAM je umelecká odnož politického emancipačného hnutia Black Power. Toto umelecké hnutie začalo v Harleme aktivitami básnika Everetta LeRoi Jonesa, pôvodne bítnika, ktorý si osvojil nové meno Amiri Baraka. Časopis Time opísal „Black Arts Movement“ ako ojedinelý, kontroverzný moment v histórii americkej literatúry. Kľúčovou inštitúciou pre toto hnutie bolo divadlo „Black Arts Repertory Theatre“. thumb|[[Amiri Baraka]]
Vznik a vývoj
V roku 1968 napísal Larry Neal esej nazvanú „The Black Arts Movement“, ktorá bola estetickou a duchovnou sestrou hnutia Black Power. "The Black Arts Movement," vvznikajúce na konci 60. rokov 20. storočia si začalo aplikovať na podmienky v USA pôvodné ciele hnutia zo začiatku 60. rokov za oslobodenie afrických národov. Toto hnutie propagovalo heslá ako „Čierna je krásna“ a iné. Hnutie začalo vznikať v roku 1965 a zaniklo okolo 1976 – 75. Ako vyplýva z tejto definície, hnutie nebolo ani tak umeleckou školou, skôr ideologickým nástrojom v boji za zrovnoprávnenie amerických černochov. Amiri Baraka so svojou bítnickou slávou a publikačnou činnosťou bol vývesným štítom politického hnutia.
„Black Art Movement“ však využívalo nielen politické subjekty ale aj umelecké. Okrem spomenutého divadla to boli časopisy „Freedomways“ a „Liberator“ a denník „Freedom Movement“ v New York City, ktoré uverejňovali autorov z BAM. Prvou veľkou literárnou publikáciou bol kalifornský „Black Dialogue“ (1964) editovaný Arthurom A. Sheridanom, ďalej to boli Abdul Karim, Edward Spriggs, Aubrey Labrie a Marvin Jackmon (Marvin X). „Black Dialogue“ mal paralelu v Oaklande v „Soulbook“ (1964) editovaný Mamadou Lumumba (Kenn Freeman) a Bobb Hamilton.
Zostup činnosti BAM začal v roku 1974, keď sa hnutie stalo cieľom štátnych orgánov, ktoré sa ho snažili zlomiť. Hnutie definitívne zničil konflikt medzi americkými nacionalistami a marxistami, ktorý bol podnietený v jednotlivých politických organizáciách pre oslobodenie čiernych.
Vplyv BAM na umenie
Napriek svojmu politickému angažmánu bolo hnutie inovatívne aj umelecky a to v spôsobe používania reči. Špeciálne v „black english“, v hudbe a performatívnom umení. Orientovalo sa na rituál jazykovej komunikácie medzi umelcami a poslucháčmi. Táto orientácia je badateľná v rapovej muzike a performatívnej poézii, napríklad „Nuyorcan poets“ a „poetry slams“.
Extraliga hádzanárov 1997/98
Extraliga hádzanárov v sezóne 1997/98 bol 5. ročník najvyššej hádzanárskej ligy mužov, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaž niesla zmenený názov – Extraliga a počet účastníkov bol oproti minulej sezóne znížený o 2 družstvá. Svoj tretí titul získalo družstvo HC Topoľčany.
Systém súťaže
Najprv sa hrala základná časť, ktorá pozostávala zo 14 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Po základnej časti nasledovala nadstavbová časť, v ktorej sa družstvá rozdelili do dvoch skupín, do skupiny o 1. až 4. miesto a do skupiny o 5. až 8. miesto, v ktorých sa započítavali body zo základnej časti. Nadstavbová časť o prvú štvorku pozostávala zo 6 kôl, v ktorej sa každý s každým doma a vonku stretol raz. Umiestnenie v tejto časti rozhodlo o semifinálových dvojiciach play-off. Po nich nasledovali zápasy o 3. miesto a finále, ktoré určilo majstra. Nadstavbová časť o 5. až 8. miesto pozostávala z 12 kôl, v ktorej sa každý s každým doma a vonku stretol dvakrát. Posledné družstvo z tejto skupiny zostúpilo do 1. ligy a predposledné hralo baráž s druhým tímom 1. ligy.
Audruicq
Audruicq je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pas-de-Calais, v regióne Nord-Pas-de-Calais.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Krišna (rieka)
náhľad|Rieka Krišna Krišna je rieka na juhu Indie. S dĺžkou asi je jednou z najdlhších riek krajiny. Pramení v pohorí Západný Ghát neďaleko mesta Púna vo federálnom štáte Maháraštra a tečie paralelne s riekou Gódávarí cez štáty Karnátaka a Ándhrapradéš, kde ústi do Bengálskeho zálivu.
Rieka pramení v Mahádévovej svätyni v Mahábaléšvari, kde voda vyteká z ústneho otvoru sochy posvätnej kravy.
Jej najdôležitejším prítokom je Tungabhadra, ktorá vzniká sútokom riek Tunga a Bhadra. Ďalšie prítoky rieky sú Kojna, Bhíma, Malaprabha, Ghataprabha, Jérla, Várna, Dindi, Músi a Dudhganga.
Šivarná
Šivarná je potok v hornom Šariši, v severovýchodnej časti okresu Svidník. Je to ľavostranný prítok Ladomirky, meria 6,2 km a je tokom VI. rádu.
Krišna (rieka)
Na rieke sú postavené dve veľké hrádze. Jedna v Srísailame a druhá pri Nágárdžunakonda. Posledne menovaná, nazývaná Nágárdžuna ságar, sa považuje za najväčšiu sypanú hrádzu na svete s výškou 124 metrov; zadržiava vody.
Šivarná
Prameň
Pramení v Laboreckej vrchovine, na území CHKO Východné Karpaty západne od kóty 597 m, pod sedlom pod Beskydom, VJV od obce Príkra, v nadmorskej výške približne 560 m n. m. v jedľovom a bukovom poraste, v tesnej blízkosti hranice s Poľskom. Juhovýchodne, z druhej strany kopca vo vzdialenosti asi 300 m, vyviera Chotčianka.
Opis toku
Od prameňa tečie najprv na sever, sprava priberá krátky prítok spod Sedla pod Beskydom a stáča sa na SSZ. Z pravej strany potom priberá prítok spod sedla Javoriny a pokračuje severozápadným smerom cez lokalitu Jaruhy severne od Príkrej. Následne preteká Šivarnou dolinou, stáča sa na západ a v blízkosti južného okraja územia národnej prírodnej rezervácie Komárnická jedlina priberá pravostranný prítok prameniaci na severozápadnom svahu kóty (624,4 m, poľský názov Pstrzynska). Vzápätí priberá ľavostranný prítok vznikajúci na východnom svahu Čierťažíka (578,9 m n. m.), pravostranný Komárnický potok a prechodne tečie smerom na juhozápad. Z ľavej strany ešte priberá prítok zo západného svahu Čierťažíka, mení smer toku na západ a preteká južným okrajom intravilánu obce Nižný Komárnik. Na okraji obce (juhozápadne od miestnej drevenej cerkvi ústi v nadmorskej výške cca 339,5 m n. m. do Ladomirky.
Piešť (prítok Turca)
Piešť je potok v hornom Turci, v západnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Turca, má dĺžku 8,1 km a je tokom IV. rádu.
Prameň
Pramení v pohorí Žiar, v podcelku Horeňovo, na východoseverovýchodnom svahu Opáleného vrchu (732,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 690 m n. m.
Opis toku
Najprv tečie na krátkych úsekoch severovýchod a sever, zľava potom priberá Lieštiny (0,5 km) a prechodne tečie na východ. V lokalite Pod Macangovou pokračuje viac východoseverovýchodným, následne znovu východným smerom, zľava priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Košariska (685,3 m n. m.) a oblúkom sa stáča opäť na sever. Sprava ďalej priberá Chotárny potok, v blízkosti osady Za Hájom vstupuje do Turčianskej kotliny, do podcelku Diviacka pahorkatina kde najprv pokračuje východným smerom výraznejšie rozšíreným korytom. Sprava potom priberá Kaluž (0,4 km) a na dolnom toku už tečie severoseverovýchodným smerom. Tesne pred ústím ešte mení smer toku na severovýchod a juhovýchodne od obce Kaľamenová ústi v nadmorskej výške 465,0 m n. m. do Turca.
Oľga Lajdová
Tanec
Pôsobila ako tanečníčka v Balete SND, neskôr v Lúčnici.
Prekladateľská tvorba
Prekladala literárnu tvorbu z angličtiny a španielčiny.
Malá Scéna SND]] v roku 1982)
Podkarpatská Rus
Podkarpatská Rus je historický názov územia, ktoré sa z prevažnej časti rozkladá na území dnešnej Zakarpatskej oblasti Ukrajiny, čiastočne na území dnešného Prešovského a Košického kraja na Slovensku, malou časťou tiež na území Poľska a župy Maramureș v Rumunsku.
Názvoslovie
V zásade platí, že Ukrajina a jej priaznivci používali názvy začínajúce sa na Zakarpat-, kým krajiny na západ (logicky) používali názvy začínajúce sa na Podkarpat-. Vzhľadom na to, že Podkarpatská Rus bola počas svojej histórie súčasťou mnohých štátnych útvarov v mnohých podobách, oficiálne pomenovanie územia sa menilo v závislosti od politickej situácie.
Slovanské osídlenie a začlenenie do Uhorska
Slovanské kmene sa na území Podkarpatskej Rusi začali usadzovať okolo 6. storočia nášho letopočtu, po nájazdoch Hunov. V 7. a 8. storočí sa na úpätí Karpát usadzovali vo väčšej miere ďalšie slovanské kmene (Pozri aj Bieli Chorváti). Územia a jeho obyvatelia nikdy neboli súčasťou východoslovanských štátnych útvarov, ani Kyjevskej Rusi. Takmer celé územie bolo súčasťou Veľkej Moravy v čase jej rozkvetu za vlády Svätopluka v rokoch 871894. Kontrolu nad časťou územia (brehy rieky Tisa) mala koncom 9. storočia tiež Bulharská ríša vedená cárom Simeonom I.
Súčasť Sedmohradska a Habsburskej ríše
náhľad|vľavo|Plan de la Forteresse de Mongast Nákres plánu hradu Palanok v [[Mukačevo|Mukačeve od francúzskeho kartografa Nicolasa de Fera (1692).]]
Od roku 1490 bolo Uhorsko súčasťou česko-uhorskej personálnej únie, ktorú vytvoril Vladislav II. Jagelovský. Avšak po smrti Ľudovíta II. v bitke pri Moháči (1526) nastal zápas o vládu nad Uhorskom medzi Ferdinandom I. Habsburským a Jánom Zápoľským, ktorý vo februári 1528 uzavrel vazalský vzťah so sultánom Osmanskej ríše. Boje sa skončili uzavretím mieru vo Veľkom Varadíne (dnes mesto Oradea na severozápade Rumunska) 24. februára 1538, podľa ktorého sa navzájom uznali za legálnych vládcov a rozdelili si krajinu. Územie Podkarpatskej Rusi spolu s ďalšími územiami na severovýchode Uhorska a Sedmohradskom pripadli do doživotnej Zápoľského doživotnej držby. Podľa mierovej zmluvy malo po jeho smrti toto územie pripadnúť Ferdinandovi, ktorý bol viazaný odškodnením Zápoľského dedičov majetkami v iných častiach ríše.
S tým avšak nesúhlasila skupina sedmohradských šľachticov, prívržencov vdovy Izabely Jagelovskej a jej syna Jána Žigmunda, ktorý sa narodil len 14 dní pred smrťou Jána Zápoľského. Na obranu svojich záujmov požiadali sultána o vojenskú podporu. Osmani po porážke 25 tisícovej žoldnierskej armády pri Budíne (29. august 1541) utvorili v južnej časti Uhorska svoju provinciu (ejálet) a ďalšími nájazdmi oslabovali postavenie kráľovského Uhorska. Časť Podkarpatskej Rusi sa dostala do držby Sedmohradského kniežatstva, zvyšok ostal súčasťou habsburskej monarchie. V tomto období dochádza k formovaniu významnej rusínskej kultúrnej a náboženskej identity. Brest-litovská únia z roku 1595 a Užhorodská únia (1646) deklarovali rozhodnutie pravoslávnych cirkví Podkarpatskej Rusi prijať patriarchát rímskeho pápeža, čím boli v praxi vytvorené východné katolícke cirkvi (rusínska katolícka cirkev a ukrajinská gréckokatolícka cirkev).
Neskôr pripadlo celé územie Podkarpatskej Rusi Sedmohradsku do roku 1648. V rokoch 16821685 patrila severozápadná časť kniežaťu Imrichovi Tökölimu, vodcovi piateho protihabsburského stavovského povstania, zatiaľ čo juhovýchodná časť bola stále súčasťou Sedmohradska. Až v roku 1699 sa stalo celé územie súčasťou Habsburskej monarchie.
Medzi rokmi 1850 a 1860 po protihabsburskej revolúcii z rokov 18481849, bolo Uhorsko rozdelené na päť vojenských celkov, pričom Podkarpatská Rus patrila pod veliteľstvo v Košiciach. Po obnovení župného zriadenia až do zániku monarchie patrilo územie Podkarpatskej Rusi pod Berežskú, Marmarošskú, Ugočskú a Užskú župu.
Národnoemancipačné snahy a aktivity rusínskej emigrácie (1917 – 1918)
náhľad|vpravo|Grigorij Žatkovič Ako reprezentant Uhorských Rusínov (Uhro-Rusínov) bol jedným zo signatárov Deklarácie spoločných cieľov nezávislých stredoeurópskych národov, ktorá bola podpísaná vo [[Philadelphia|Philadelphii, 26. októbra 1918 Library of Congress úplné znenie ]]
Podľa sčítania obyvateľov z roku 1910 v tejto časti Rakúsko-Uhorska žilo 319 361 Rusínov, 169 434 Maďarov, 84 697 Židov, 62 187 Nemcov, 15 387 Rumunov, 4057 Slovákov a 1602 príslušníkov iných národností,napríklad aj malý počet Ukrajincov, pričom Rusíni obývali predovšetkým vidiecke oblasti, keďže populáciu miest tvorili v prevažnej miere Maďari, Židia a Nemci. Teda Ukrajinci, podobne ako aj pri ďalšom sčítaní v roku 1921, tvorili len zanedbateľnú časť populácie Podkarpatskej Rusi. Situácia na území Podkarpatskej Rusi počas prvej svetovej vojny neposkytovala priestor na rozvinutie emancipačných snáh tu žijúcej rusínskej národnosti. Perzekúcii uhorských úradov boli vystavovaní hlavne rusínski pravoslávni duchovní a intelektuáli (učitelia, právnici a pod.), ktorí boli hromadne zatýkaní a transportovaní do väzníc v západnej časti monarchie, čo bolo odôvodnené obvineniami zo špionáže a kolaborácie s ruskou armádou. Najväčšie množstvo Rusínov bolo internovaných z Haliče, Bukoviny a ruskými zajatcami v tábore Talerhof v Štajersku, pričom odhady hovoria o 1915 až 5000 väzňoch z 151 rusínskych obcí.
NGC 2854
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
Podkarpatská Rus
Národnoemancipačné snahy a aktivity rusínskej emigrácie (1917 – 1918)
Z tohto dôvodu do novembra 1918 zohrávala hlavnú úlohu reprezentácie Podkarpatskej Rusi početná rusínska emigrácia v Spojených štátoch, ktorá avšak spočiatku nebola názorovo jednotná. 13. júla 1917 v New Yorku zasadal rusky orientovaný Rusínsky kongres. Svoju žiadosť o „čo najužšiu autonómiu a zjednotenie so staršou sestrou – veľkým demokratickým Ruskom“ adresoval vedúci reprezentant kongresu Nikolaj Pačuta Ministerstvu zahraničných vecí Spojených štátov a veľvyslanectvám európskych štátov v USA. Túto iniciatívu avšak prekazil boľševický prevrat v Rusku, ako aj odmietavý postoj rusínskej gréckokatolíckej cirkvi v USA, požadujúcej autonómiu v rámci Uhorska, a diplomacie dohodových štátov, ktoré nechceli pripustiť posunutie ruských hraníc do strednej Európy.
Najdôležitejším krokom emigrácie bolo utvorenie Americkej národnej rady Uhro-Rusínov (skratka ANRUR), ktorá vznikla na schôdzi delegátov rusínskych svetských a náboženských spolkov 23. júla 1918 v Homesteade v Pensylvánii. ANRUR sa vyhlásila za jediný legitímny orgán reprezentujúci rusínskych emigrantov z Uhorska a prijala tzv. Homesteadskú rezolúciu, podľa ktorej, ako to uvádza vo svojich poznámkach Tomáš Garrigue Masaryk, ''„pokiaľ nebude možná úplná samostatnosť, Rusíni sa majú spojiť so svojimi bratmi v Haliči a Bukovine. Ak nebude možné ani to, má im byť udelená autonómia. Nespomína sa v ktorom štáte.“'' Zatiaľ čo časť predstaviteľov ANRUR bola vďaka konexiám s americkými Slovákmi naklonená plánu Česko-slovenskej národnej rady, predovšetkým konzervatívni gréckokatolícki klerikáli zaujímali opačné (proruské a proukrajinské) stanovisko, poukazujúc na územné spory so Slovákmi ohľadne zemplínskej, šarišskej, spišskej, abovskej, boršodskej a užskej župy.