cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrew Blake
Autor stĺpčeka venovaného sexu v San Francisco Chronicle Violet Blue o jeho práci hovorí: „Je to úplne iný žáner explicitnej erotickej tvorby zrejmý od prvého záberu – čistý, vysoko módny, lesklý cukrový svet fantázie. Je luxusne navrhnutý od malinkej špičky až k päte. A je pekelne štýlový.“
Zdroj
Spracované voľne podľa anglickej Wikipédie a dostupných filmov a recenzií.
Châteauneuf-la-Forêt
Châteauneuf-la-Forêt môže byť:
Následnosť
Následnosť je vlastnosť nasledovania po niečom.
Šuňava
Šuňava je obec na Slovensku v okrese Poprad.
Obec Šuňava sa nachádza v okolí Vysokých a Nízkych Tatier v nadmorskej výške 798 Prechádza ňou rozvodie Baltského a Čierneho mora. Do povodia Baltského mora patrí najjužnejší prítok Lopušná, prameniaci v obci a do povodia Čierneho mora Šuňavský potok. Na východnej strane obce vyčnieva Kozí kameň, známy tiež ako Patria, z ktorého je výhľad až na Malú Fatru a Branisko. Keďže sa obec nenachádza pri hlavných cestných ťahoch, podarilo sa tu zachovať prírodu, ktorá je stále častejšie navštevovaná a vyhľadávaná turistami a hubármi.
Bohaté kultúrne a historické tradície v obci zachovávajú jej typický charakter a ráz. Aj napriek rôznym ťažkostiam sa obec dynamicky rozvíjala a rozvíja, o čom svedčí narastajúci počet obyvateľov. K 31. 12. 2015 žilo v obci celkovo 1 971 obyvateľov. Listina z roku 1298 dokumentuje existenciu jednej obce menom Šuňava. Názov zrejme pochádza od „šumiacich lesov alebo od pekného hája“. V minulosti mala dve časti - Vyšnú a Nižnú Šuňavu a obidve boli samostatné obce, ktoré mali svoj vlastný osud, často spájaný spoločnými udalosťami, až do roku 1973, kedy boli zlúčené do obce Šuňava.
Kostoly v obci
náhľad|258x258bod|Kostol Všetkých svätých náhľad|220x220bod|Kostol svätého Mikuláša
2671 Abkhazia
2671 Abkhazia je planétka s priemerom 28 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 21. augusta 1977.
Násilie
thumb|160px Násilie je uplatňovanie sily pri prekonávaní odporu.
Definícia násilia
Ralph Tanner cituje definíciu násilia v Anglickom oxfordskom slovníku takto: "ďaleko za hranicou (spôsobovania) bolesti a prelievanie krvi". Argumentuje tým, že hoci násilie jasne obsahuje zranenie ľudí či násilné zmeny vlastníctva, taktiež zahŕňa násilné zasahovanie do osobnej slobody, prudké či vášnivé chovanie či slovné vyjadrovanie, túžbu (vášeň či zanietenie) a zúrivosť."
NGC 4658
NGC 4658 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 25. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
Násilie
Definícia násilia
Podobne píše Abhijit Nayak: Slovo "násilie" môže byť definované tak, aby sa rozšírilo viac než len o bolesť a prelievanie krvi. Taktiež nesie význam použitia fyzickej sily, agresívneho jazyka, zúrivosti a nemenej dôležitých agresívnych či prudkých reakcií.
Terence Fretheim píše:
Pre veľké množstvo ľudí je násilie chápané iba vo forme fyzického násilia. Ale pojem násilie je o niečom viac, než len o zabíjaní ľudí, pokiaľ nezahŕňa aj jeho iné prejavy, ktoré postupne pomaly zabíjajú. Efekt zamlčovania perspektív "zabíjacích oblastí" je všeobecne zanedbávaný v rámci rozpoznávania foriem násilia. Musíme trvať na tom, že násilie sa tiež vyskytuje vo forme ponižovania, spôsobovania ujmy, depersonalizácie iných..., ktorá pôsobí deštruktívne psychicky. Akceptovaním týchto úvah môže byť násilie definované ako čin, verbálny či neverbálny, slovný či písomný, fyzický či psychický, aktívny či pasívny, verejný či privátny, na báze jednotlivca či spoločnosti/inštitúcie, ľudský či nadprirodzený (božský), v akomkoľvek stupni intenzity, ktorý zneužíva, týra, zraňuje alebo zabíja. Niektoré z najperverznejších a najnebezpečnejších foriem násilia sú tie, ktoré sú často skryté (hlavne voči ženám a deťom); v mnohých domácnostiach, kostoloch či komunitách je iba kúsok pod povrchom také týranie, z ktorého tuhne krv. Navyše, mnohé formy systematického násilia často uniknú našej pozornosti, pretože sú silnou súčasťou každodenného života a jeho infraštruktúry (napríklad rasizmus, sexizmus, veková diskriminácia..).
Josef Bek
Josef Bek (* 21. decembra 1918 Hradec Králové – † 5. mája 1995 Praha) bol český herec,, ktorý celý život hral optimisticky naladených, bodrých a príjemných českých mužov z ľudu, chlapíkov do každej životnej nepohody. Za svoj život hral takmer v sedemdesiatich českých filmoch, v dvoch stovkách televíznych programov ako aj v mnohých desiatkach divadelných hier. Medzi jeho najvýznamnejšie úlohy patrí napríklad vyslúžilý vojak Martin Kabát z filmu Hrátky s čertem, alebo pozoruhodný výkon vo filme Florenc 13.30 či úloha amatérskeho dirigenta Honzu vo filme Hudba z Marsu. Spolu s herečkou Irenou Kačírkovou nakrútil pod režijným vedením Ladislava Rychmana pravdepodobne vôbec prvú filmovú pieseň (čo bola obdoba dnešných videoklipov) na svete s názvom Dáme si do bytu. Josef Bek miništroval a spieval v kostole Nanebovzatia Panny Márie na Veľkom námestí v Hradci Králové. Vyštudoval královohradeckú Obchodnú akadémiu. Je pochovaný na cintoríne v Hradci Králové - Pouchove.
Je po ňom pomenovaná ulica v Hradci Králové.
Eymoutiers
Eymoutiers môže byť:
Antiopé (dcéra Nyktea)
náhľad|Antiopé a Zeus, autor:[[Jean-Baptiste Marie Pierre (1714–1789)]] Antiopé alebo Antiopa alebo Antiope (starogr. Ἀντιόπη – Antiopé, ) je v gréckej mytológii dcéra tébskeho kráľa Nyktea (podľa inej verzie riečneho boha Asópa ), milenka najvyššieho boha Dia.
Antiopé bola taká krásna, že upútala pozornosť najvyššieho boha Dia a stala sa jeho milenkou. Keď oťarchavela, zo strachu pred svojím otcom ušla do Sikyónu, kde sa s ňou oženil tamojší kráľ Epópeus. Jej otec Nykteus to znášal veľmi ťažko a keď umieral zaviazal svojho brata Lyka prísahou, aby nenechal Antiopu bez trestu. Lykos následne usporiadal vojenskú výpravu na Peloponéz, mesto Sikyón zničil, kráľa Epopea zabil a Antiopu zajal. Na spiatočnej ceste v boiótskej Eleutherii porodila Antiopa dvojčatá a pohodila ich v lese na vrchu Kitharión (podľa iných antických prameňov ich však v lese nechal Antiopin strýko Lykos na nátlak svojej manželky Dirky)
Opustené deti potom našiel pastier, ktorý si ich vzal k sebe, dal im mená Amfión a Zéthos a vychoval ich. Po rokoch dospeli a z oboch sa stali urastení mládenci, ktorí sa povahou odlišovali. Amfión bol jemný, miloval hudbu, zatiaľ čo Zéthos bol silák, miloval lov a zápas. Napriek tomu žili spokojne spolu, nič netušiac o svojom pôvode.
Lykos a jeho manželka Dirké zatiaľ Antiopu uvrhli do väzenia, kde strávila dlhé roky, až kým jej Zeus nakoniec dopomohol k úteku do hôr. Možno to bola náhoda, možno božia vôľa, keď sa dostala práve k pastierovi a k svojim synom. Než si však mohli všetko vysvetliť, objavila sa Dirké, ktorá vyhlásila, že prijali otrokyňu na úteku a prikázala bratom, aby ju priviazali k rohom býka a nechali ju ním usmrtiť. Bratia váhali, ale nakoniec sa rozkaz kráľovnej odhodlali splniť. V poslednej chvíli im však pastier povedal, že je to ich matka a nahnevaní bratia okamžite Dirku potrestali rovnakým krutým spôsobom, akým ona chcela potrestať ich matku.
Antiopé a jej synovia sa potom vrátili do Téb. Po dohode s bohom Hermom upustili od potrestania kráľa Lyka, život mu ponechali, ale z mesta ho vyhnali. (podľa inej verzie ho zbavili vlády a zabili.) Potom sa ujali vlády, dali sa do zveľaďovania mesta a do výstavby silnejších hradieb.
516 Amherstia
516 Amherstia je planétka z pásma planétok.
Šiesty zmysel (seriál)
Šiesty zmysel je americký kriminálno-dramatický televízny seriál. Vysielal sa od 20. septembra 2011 do 22. januára 2016, pričom prvé tri série vysielala stanica CBS a posledná štvrtá sa vysielala na stanici A&E. CBS seriál po skončení prvej série zrušila, no svoje rozhodnutie nakoniec zmenila, odvysielala ďalšie dve série a seriál nakoniec zrušila druhý raz. Niekoľko mesiacov na to stanica A&E objednala ďalšiích 13 častí pre štvrtú sériu a po jej skončení seriál definitívne ukončila.
Dej
Bývalá detektívka Carrie Wells trpí hyperthymesiou, čo je vzácny syndróm, ktorý jej umožňuje si vizuálne zapamätať úplne všetko. Rozhodne sa, že sa pridá k jednotke vyšetrujúcej vraždy v Queense pre newyorskú políciu potom, čo ju bývalý priateľ a partner Al Burns požiada o pomoc pri riešení prípadu. Snaží sa však spomenúť si na jedninú vec, na ktorú si nepamätá - čo sa stalo v deň, kedy zavraždili jej sestru.
Belvianes-et-Cavirac
Belvianes-et-Cavirac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 288 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Laurière
Laurière môže byť:
Plevica
náhľad|[[Ryža|Ryžové plevice.]] náhľad|Príklad dvojkvetého klásku tráv, 1 – [[Pleva (šupina)|plevy, 2 – plevice, 3 – osti, 4 – plievočky, 6 – tyčinky]] Plevica (lat. palea inferior alebo lemma) je špeciálny termín pre listeň na báze kvetu na kláskoch tráv, teda rastlín z čeľade lipnicovité (Poaceae). Klások tráv môže byť buď jednokvetý a potom obsahuje 1 plevicu, alebo viackvetý a potom obsahuje viac plevíc. Veľkosť a rôzne vlastnosti plevíc sú veľmi dôležité pri určovaní jednotlivých druhov tráv. Plevica je niekedy jednožilová, inokedy zreteľne viacžilová. Stredná žilka (vzácne aj ďalšie žilky) je často pretiahnutá v rôzne dlhú osť.
Empedokles (rozlišovacia stránka)
Empedokles alebo Empedoklés (Empedokles, iný prepis: Empedoklés, ) môže byť:
Empedocles môže byť aj:
Henryk Rogacki
náhľad|Hrob Henryka Rogackého Henryk Telesfor Rogacki (* 17. december 1942 – † 23. máj 2010, Štetín) bol poľský geograf, špecialista na sociálno-ekonomické a územné plánovanie.
V roku 1966 absolvoval geografiu na univerzite Adama Mickiewicza v Poznani. O deväť rokov neskôr získal doktorát a roku 2002 získal titul profesora. Bol vysokoškolským pedagógom na univerzitách v Poznani a Štetíne. V rokoch 2005 – 2008 bol dekanom fakulty geografie a geológie Univerzity Adama Mickiewicza.
Zomrel v noci na 23. mája 2010 počas plesu absolventov univerzity v Štetíne.
NGC 4659
NGC 4659 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Nieul
Nieul môže byť:
Biele Karpaty
náhľad|Krivoklátska tiesňava náhľad|Vršatecké bradlá
Biele Karpaty sú pohorie Vonkajších Západných Karpát na hraniciach medzi Slovenskom a Moravou. Najvyšším vrchom je Veľká Javorina.
Geomorfológia
Z geomorfologického hľadiska je geomorfologický celok Biele Karpaty súčasťou subprovincie Vonkajšie Západné Karpaty a oblasti Slovensko-moravské Karpaty. Na Slovensku hraničí s nasledovnými geomorfologickými celkami: Chvojnická pahorkatina na juhozápade, Myjavská pahorkatina na juhu, Považské podolie na východe a Javorníky na severe.
Delenie
Vnútorne sa člení na 9 geomorfologických podcelkov, ktoré zahŕňajú 6 častí:
Geológia
Z geologického hľadiska ide o dve rôzne kombinácie geologického podkladu. Prvú – väčšiu časť pohoria tvorí flyšový podklad s prevahou pieskovcov, zlepencov a ílovcov z obdobia paleocén až spodný eocén. Flyšové pásmo je v oblasti Bielych Karpát tvorené magurským príkrovom. Ten je zastúpený príkrovovou bielokarpatskou jednotkou, ktorá leží na bystrickej jednotke.
Druhú – menšiu časť pohoria – zaberá bradlové pásmo. V reliéfe bradlového pásma sa výrazne prejavujú odolné vápence, ktoré pochádzajú z jurského obdobia. Tieto sa striedajú s menej odolnými vrstvami – slieňovcami a ílovcami, ktoré sú ponajviac z obdobia kriedy. Bradlá sú vlastne šošovky vápenca, ktoré sú ako tvrdší materiál vypreparované eróziou z menej odolných vrstiev prevažne flyšových hornín. Najvýznamnejšie bradlá Bielych Karpát sú: Dolné bradlo, Horné bradlo , Bradlová , Krasín , Sokolí kameň a Vršatské bradlá. V bradlovom pásme Bielych Karpát sa nachádza aj niekoľko jaskýň, napr. Dračia jaskyňa, jaskyňa pod hradom Vršatec či ľadová jaskyňa vo Zvonových.
Rozdielnosť obidvoch typov geologického podkladu vplýva aj na výsledný charakter terénu. Terén na flyši je monotónnejší, doliny a chrbty tu majú pravidelný priebeh. Terén bradlového pásma je naopak členitejší a menej pravidelný. Zmeny v charaktere terénu Bielych Karpát si možno všimnúť najmä na ceste z údolia Váhu k záverom bielokarpatských dolín. Počiatočná niva rieky Váh prechádza do bizarného terénu bradlového pásma. V Tomto úseku sú nezriedkavé bralnaté pasáže vápencov a zriedkavejšie aj tiesňavy. Po prejdení tohoto úseku nasleduje flyšový záver s pravidelným monotónnejším terénom.
Ochrana prírody
Centrálne časti pohoria sú chránené v CHKO Biele Karpaty, na ktorú na českej strane nadväzuje CHKO Bílé Karpaty.
Povodia
Zvláštnosťou Bielych Karpát je excentrická poloha pramenísk vzhľadom na centrum masívu. Mnohé prítoky Váhu sa spätnou eróziou zarezávali intenzívne dozadu a tak svoje vody privádzajú až ďaleko spoza severozápadného okraja pohoria. Vidno to na tokoch Klanečnice, Bošáčky, Drietomice, Lednice Bielej vody ale najmä Vláry. Rieka Vlára prakticky prerezáva pohorie naprieč a svoje pramenisko posúva až do Vizovických vrchov ďaleko na moravskej strane. Vlára riečnym pirátstvom preberá do svojho koryta značnú časť vody, ktorá by inak patrila do povodia Moravy. Fenomén riečneho pirátstva je rozšírený aj na iných miestach v Bielych Karpatoch. Jednou z jeho najkrajších ukážok je činnosť Haluzického potoka pri Haluziciach v okrese Nové Mesto nad Váhom.
Väčšina územia Bielych Karpát patrí k povodiu riek Váh a Moravy. Najväčšími prítokmi Váhu sú tu Vlára, Biela voda, Klanečnica, Bošáčka a Vlára. Do Moravy z oblasti Bielych Karpát vtekajú Chvojnica a Myjava. Flyšový charakter pohoria, zapríčiňuje nedostatočné vsakovanie vôd do podzemia a celkovo ich plytký obeh. To je jeden z dôvodov prečo sú vodné prietoky v oblasti Bielych Karpát nevyrovnané. Vodné toky tu majú najviac vody v jarnom období pri topení snehu.
Rastlinstvo
V oblasti Bielych Karpát prevládajú listnaté lesy, v ktorých prevládajú buky. Zaznamenaný je tu najzápadnejší výskyt zubačky žľaznatej (dentaria glandulosa). Na južných úbočiach pohoria sa vo výškach nad nachádzajú hlavne dubovo-hrabové lesy, zo severozápadu sa zvyšuje podiel ihličnanov.
2672 Pisek
2672 Pisek je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil J. Kveton 31. mája 1979.
NGC 4660
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
Peniarka nížinná
Peniarka nížinná (Cercopis sanguinolenta) patrí do čeľade peniarkovité a medzi cikády.
Pierre-Buffière
Pierre-Buffière môže byť:
Pes
Pes môže byť:
PES môže byť:
Ossen
Ossen je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
František Dostál (horolezec)
František Dostál (* 16. marec 1940 – † 2. december 2006, Bratislava) bol slovenský vedúci výroby, autor námetov a scenárista horolezeckých filmov. Účastník siedmich česko-slovenských himalájskych expedícii.
Saint-Germain-les-Belles
Saint-Germain-les-Belles môže byť:
Rosnay (Marne)
Rosnay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Léonard-de-Noblat
Saint-Léonard-de-Noblat môže byť:
Lages
Lages je mesto a obec (município) v južnej Brazílii v štáte Santa Catarina, v regióne Planalto Serrano.
Mesto sa nachádza v horskom prostredí a pri rieke Carahá. Je najdôležitejším mestom regiónu a hraničí s mestami Otacílio Costa, São Joaquim a Correia Pinto.
Lages každoročne usporiadava festival Festa do Pinhão, ktorý je známy po celej krajine. Navštevuje ho okolo 350 tisíc turistov z celej Brazílie i zo zahraničia, predovšetkým z Argentíny.
Mesto je známe chovom dobytka a drevospracujúcim priemyslom. Agroturistika je v meste a okolí mimoriadne rozvinutá, mesto je známe ako "hlavné mesto agroturistiky v Latinskej Amerike"
Simeon I. (Bulharsko)
Simeon I., zvaný Veľký (iné mená: Symeon, po bulharsky: Симеон I. Велики; * 864/865/866† 27. máj 927) bol bulharský knieža, neskôr v rokoch 893927 prvý bulharský cár, jeden z najvýznamnejších panovníkov Prvej bulharskej ríše, za ktorého vlády dosiahol bulharský štát najväčší rozmach a politický význam; dokončil poslovančovanie Bulharov.
517 Edith
517 Edith je planétka s priemerom 95 km, ktorú objavil R. S. Dugan 22. septembra 1903.
Simeon I. (Bulharsko)
Životopis
Bol tretím synom Borisa I. Jeho súčasníci mu hovorili “Veľký”, pretože skoro dosiahol svoj veľký úspech na známej univerzite v Konštantínopole. Pôvodne sa chcel stať kňazom, ale musel zanechať štúdium teológie a nahradiť na tróne svojho brata Vladimíra, ktorý sa pokúšal obnoviť pohanské zvyky v krajine.
Skôr ako sa dostal na trón urobil dve veci: miesto gréckeho jazyka ustanovil bulharský jazyk ako liturgický jazyk a hlavné mesto preniesol z Plisky do Preslavu.
Vzostup Bulharska
Byzantskí panovníci podceňovali ambície Bulharov, ktorí chceli nezávisle od Byzantskej ríše ísť svojím vlastným politickým a náboženským smerovaním. V roku 893 premiestnili trh s bulharskými produktmi z Konštantínopolu do Solúna preto, aby mohli od Bulharov vyberať väčšie dane. Bulhari sa vzbúrili a ešte v ten istý rok vyprovokovali prvú bitku, ktorú nakoniec aj vyhrali.
Po nej sa na dve desaťročia cár Simeon už Byzantíncov nezbavil a smelo im vzdoroval, aj napriek tomu, že musel bojovať aj proti starým Maďarom. Druhú porážku, oveľa trpkejšiu, utrpeli Byzantínci v roku 896 pri meste Bulgarofigon v západnej Trácii. Po nej už Byzantská ríša nemala inú možnosť ako prosiť o mier. Trh sa znova premiestnil do Konštantínopolu a Byzantínci museli Bulharom platiť každoročnú daň. Od tejto chvíle narastala nevraživosť medzi Preslavom a Konštantínopolom.
V roku 913 jeho armáda “rozprestrela vlajku” pred bránami Konštantínopolu a byzantský cár bol nútený pustiť Simeona do paláca a darovať mu titul Cár Bulharska.
Hneď nato sa Byzantínci pokúšali spojiť so Srbmi proti Bulharom. Cár Simeon začal v kritickom momente bojovať – výsledok bola 20. augusta 917 bitka pri rieke Acheloj medzi mestami Anchialo a Mesembria (dnešný Nesebar): “Mnoho Byzantíncov našlo svoju smrť v rukách svojich nepriateľov.” čítame v kronike kronikára Scititeza. Víťazstvo Bulharov vo vojne prinútilo Simeona ešte viac si myslieť, že by sa mohol stať pánom Bulharov a Byzantíncova nadšený touto myšlienkou, uskutočnil pochod na územie Byzantskej ríše a doslova zrovnal so zemou pohraničné mestá.
Dokonca sa chcel stať aj panovníkom Byzancie, aby mohol vrátiť podraz srbskému kráľovi z bitky z roku 917. Spojil sa s Arabmi a dohodol sa s ich panovníkom, pápežom a patriarchom. A tak srbský kráľ musel obetovať časť svojho územia Bulharsku.
Výsledok vojen
Všetky vojny, ktoré viedol cár Simeon Veľký, ukázali Bulharsko ako najsilnejšiu slovanskú veľmoc v Európe. Čo sa týka kultúry, paláce postavené v mestách Preslav a Ochrid nikdy neboli také slávne, ako za čias cára Simeona. Nové paláce, ktoré cár postavil v hlavnom meste, dali nové meno hlavnému mestu a od tejto chvíle sa volalo Veliki Preslav.
Panovník s najvyšším vzdelaním, samotný Simeon, sa stal patrónom umenia a písomnosti. Pod jeho vedením bulharská duchovná tvorba bola najviac ovplyvnená susedným byzantským kultúrnym dedičstvom. Tento rozvoj vošiel do bulharských dejín pod názov „zlatý vek Simeona Veľkého“.
Cárovým koníčkom bola literatúra. Jeho ľudia prekladali najlepšie knihy byzantských teológov, ktoré sa čítali aj v zahraničí – Joana Ekzarcha (kniha Šestodnev, v ktorej autor rozpráva o stvorení sveta) a černorizca Chrabra (kniha O písmenách, filozofická rozprava o slovanských písmenách).
Starý, chorý a zoslabnutý cár umrel 27. mája roku 927. Na tróne ho vystriedal nie veľmi schopný panovník cár Peter I.
Nástrojová oceľ
Nástrojová oceľ je oceľ určená na výrobu náradia a obrábacích nástrojov. Rôzne druhy nástrojových ocelí sú optimalizované okrem iného na odolnosť proti opotrebeniu.
Rozdelenie podľa použitia
Rozdelenie a terminológiu nástrojových ocelí upravuje norma STN EN 10020. Ocele sa rozdeľujú do skupín:
Ocele na rezné nástroje
thumb|Oceľový rezný nástroj Základnou požiadavkou je zachovanie vysokej tvrdosti rezného klina pri teplote obrábania, reznosti a odolnosti proti opotrebovaniu. Na rezné nástroje sa používajú ocele v zakalenom a popustenom stave. Nelegované, nízkolegované a strednelegované ocele na rezné nástroje sú zvyčajne nadeutektoidné s veľkou časťou jemných karbidov. Vysokolegované ocele na rezné nástroje sú ledeburitické. Vysokolegované rýchlorezné ocele si zachovávajú tvrdosť rezného klina až do cca 600 °C.
Nelegované ocele
Nelegované ocele na rezné nástroje obsahujú 0,5 až 1,3 % uhlíka, najčastejšie však 1 až 1,2 %. Tvrdosť po zakalení závisí od obsahu uhlíka, pohybuje sa okolo 56 až 64 HRC. Nelegované ocele majú malú prekaliteľnosť (pri hrúbke nástroja 10 – 80 mm sa prekalia iba do hĺbky 2 – 5 mm). Je to výhodné pri malých nástrojoch, ktoré si zachovajú dostatočnú húževnatosť aj po kalení, na podporu tohoto efektu sa obsah sprievodných prvkov (mangán, kremík, chróm) udržiava na nižšej úrovni ako pri konštrukčných oceliach. Pri týchto oceliach prudko klesá ich tvrdosť za tepla s rastúcou teplotou, preto sa používajú hlavne na nástroje na obrábanie dreva, iba obmedzene na nástroje na obrábanie kovov (hlavne pre nízke rezné rýchlosti).
Napoleonské vojny
Napoleonské vojny (1803 - 1815) boli sériou veľkých konfliktov, v ktorých bojovalo Francúzske cisárstvo s jeho spojencami pod vedením Napoleona I. proti európskym mocnostiam formovaných do rôznych koalícií. Výsledkom vojen bolo krátke obdobie francúzskej nadvlády nad väčšinou kontinentálnej Európy. Vojny pramenili z nevyriešených sporov spojených s francúzskou revolúciou a jej výsledným konfliktom. Vojny sú často rozdelené do piatich konfliktov, každý pomenovaný podľa koalície, ktorá bojovala proti Napoleonovi: Tretia koalícia (1805), Štvrtá (1806 - 1807), Piata (1809), Šiesta (1813 - 1814) a Siedma koalícia (1815).
Napoleon pri nástupe na pozíciu prvého konzula vo Francúzsku v roku 1799 zdedil republiku v chaose; následne vytvoril štát so stabilným finančníctvom, silnou byrokraciou a dobre vycvičenou armádou. V roku 1805 vytvorili Rakúsko a Rusko tretiu koalíciu a viedli vojnu proti Francúzsku. Napoleon v reakcii na to v decembri 1805 porazil spojenecké rusko-rakúske vojsko pri Slavkove, čo sa považuje za jeho najväčšie víťazstvo. Na mori Briti 21. októbra 1805 v bitke pri Trafalgare jednoznačne porazili francúzsko-španielske námorníctvo. Toto víťazstvo zabezpečilo Britom kontrolu nad morami a zabránilo invázii do samotnej Británie. Z obavy o zvýšenie francúzskej moci viedlo Prusko vytvorenie štvrtej koalície s Ruskom, Saskom a Švédskom a obnovenie vojny v októbri 1806. Napoleon rýchlo porazil Prusov pri Jene a Rusov pri Friedlande, čím priniesol na kontinent neistý mier. Mier však netrval dlho, pretože vojna vypukla v roku 1809, keď bola vo Wagrame rýchlo porazená zle pripravená piata koalícia na čele s Rakúskom.
V nádeji, že Britániu prostredníctvom kontinentálnej blokády Francúzsko ekonomicky izoluje a oslabí, zahájil Napoleon inváziu do Portugalska, jediného zostávajúceho britského spojenca v kontinentálnej Európe. Po okupácii Lisabonu v novembri 1807 a s väčšinou francúzskych vojsk prítomných v Španielsku využil Napoleon príležitosť obrátiť sa proti svojmu bývalému spojencovi, zosadiť vládnucu španielsku kráľovskú rodinu a vyhlásiť jeho brata za španielskeho kráľa v roku 1808 ako Jozefa I. Španieli a Portugalčania sa vzbúrili s britskou podporou a v roku 1814 po šiestich rokoch bojov vyhnali Francúzov z Pyrenejského polostrova.
Rusko pravidelne porušovalo kontinentálnu blokádu, čo viedlo Napoleona k zahájeniu masívnej invázie do Ruska v roku 1812. Výsledná kampaň sa skončila katastrofou a takmer zničením Napoleonovej Grande Armée.
Nástrojová oceľ
Legované ocele
Vysokolegované chrómové ocele majú obsah uhlíka pod 1 % a možno ich do priemeru 100 mm kaliť aj prúdom vzduchu pri vyšších kaliacich teplotách. Vysokolegované chrómové ocele s obsahom chrómu 12 %, uhlíka 1,5 až 2 % a prísadami (vanád, wolfrám, molybdén) majú ledeburitickú štruktúru s charakteristickou sieťovinou, ktorú treba rozrušiť tvárnením za tepla. Ich prekaliteľnosť je ešte vyššia – 150 až 200 mm pri kalení z teplôt nad 1000 °C. Legované nástrojové ocele sa používajú najmä na obrábanie a rezanie neželezných a nekovových materiálov.
Napoleonské vojny
Viedenský kongres prekreslil hranice Európy a priniesol obdobie relatívneho mieru. Vojny mali hlboké následky na globálne dejiny vrátane šírenia nacionalizmu a liberalizmu, vzostupu Británie ako najvýznamnejšej námornej a hospodárskej sily na svete, vzniku hnutí za nezávislosť v Latinskej Amerike a následného rozpadu Španielskeho impéria a Portugalskej ríše, na zásadné reorganizácie nemeckých a talianskych území na väčšie štáty a na zavedenie radikálne nových metód vedenia vojen, ako aj občianskeho práva.
Nástrojová oceľ
Rýchlorezné ocele
Rýchlorezné ocele obsahujú 0,8 až 1,3 % uhlíka a 15 až 30 % prísadových prvkov (chróm, vanád, wolfrám, molybdén, kobalt). Od chemického zloženia výrazne závisí výkonnosť týchto ocelí. Štruktúra týchto ocelí po stuhnutí je eutektická, preto ju treba rozrušiť tvárnením za tepla. Tieto ocele majú nízku tepelnú vodivosť, na čo treba brať ohľad pri ich tepelnom spracovaní, aby sa nástroje vplyvom napätí nedeformovali. Rovnako je potrebné pri ohreve chrániť ich povrch od oduhličenia. Kaliace teploty týchto ocelí sú vyššie (1210 až 1280 °C) pretože je potrebné rozpustenie karbidov. životnosť nástrojov z rýchlorezných ocelí sa ďalej predlžuje nitridovaním, alebo sulfonitridovaním. Nástroje sa používajú na obrábanie rozličných kovových materiálov.
Napoleonské vojny
Prehľad
Napoleon sa chopil moci v roku 1799 a vytvoril vojenskú diktatúru. Existuje mnoho názorov k tomu, kedy nastal formálny začiatok napoleonských vojen; často sa používa 18. máj 1803, keď Británia a Francúzsko ukončili iba krátke obdobie mieru medzi rokmi 1792 a 1814. Napoleonské vojny sa začali vojnou tretej koalície, ktorá bola prvou z koaličných vojen proti prvej francúzskej republike po nástupe Napoleona ako vodcu Francúzska.
Samuel Kokavinus
Samuel Kokavinus (iné zápisy priezviska: Cocavinus, Kokavský ; * okolo 1600, Brezno† ?) bol študent, resp. náboženský spisovateľ.
Napoleonské vojny
Prehľad
Británia ukončila Amienskú zmluvu a v máji 1803 vyhlásila vojnu Francúzsku. Medzi dôvody patrili Napoleonove zmeny v medzinárodnom systéme v západnej Európe, najmä vo Švajčiarsku, Nemecku, Taliansku a Holandsku. Historik Frederick Kagan tvrdí, že Británii vadilo najmä Napoleonovo presadzovanie kontroly nad Švajčiarskom. Briti sa navyše cítili byť urazení, keď Napoleon vyhlásil, že ich krajina si v európskych záležitostiach nezaslúži žiadnu pozornosť, hoci kráľ Juraj III. bol voličom Svätej rímskej ríše. Rusko sa samo rozhodlo, že intervencia vo Švajčiarsku naznačuje, že Napoleon nehľadá mierové riešenie svojich sporov s ostatnými európskymi mocnosťami.
2673 Lossignol
2673 Lossignol je planétka s priemerom 42 km, ktorú objavil Henri Debehogne 22. mája 1980.
Nástrojová oceľ
Rýchlorezné ocele
Výkonnejšie materiály na rezné nástroje už nie sú na báze ocelí, ale sú to zliatiny kobaltu, spekané karbidy, spekané nitridy a diamant.
Ocele na nástroje na strihanie
Tieto ocele sú vystavené abrazívnemu opotrebeniu na rezných hranách a bokoch nástrojov, ktoré sa trú o materiál, a únavovému opotrebeniu na ich čelách ktoré na materiál opakovane dopadávajú.
Ocele na prácu za studena
Tepelným spracovaním a zložením sú blízke oceliam na rezné nástroje. Nelegované a nízkolegované sa používajú na nože pre príležitostné strihanie materiálov s malou hrúbkou (do 6 mm), alebo na strihadlá pre tenké výstrižky (priemer 10 až 20 mm). Chrómované ocele s približne 5 % Cr sa používajú na strihanie materiálov strednej hrúbky, alebo strihanie tenkých plechov z tvrdých materiálov. Ledeburitická chrómová oceľ sa používa na nástroje na strihanie materiálov s vysokou pevnosťou (800 až 1400 MPa) malej hrúbky. Volfrámové ocele sa používajú na strihanie pevných materiálov väčších hrúbok.
Ocele na prácu za tepla
Tieto ocele majú nižší podiel uhlíka, mnohé sa používajú aj na nástroje na tvárnenie za tepla. Niklovo-chrómové ocele sa používajú na strižnice pre ostrihávanie výkovkov, alebo výliskov za tepla. Na nože nožníc sa používajú volfrámové ocele.
Ocele na prácu za studena
Aj keď pracujú za studena, pri veľkých rýchlostiach tvárnenia sa môžu ohriať na 300 až 400 °C. Požaduje sa od nich vysoká pevnosť, odolnosť proti opotrebeniu a húževnatosť. Z podeutektoidných nelegovaných ocelí sa vyrábajú veľké nástroje na ťahanie, z nadeutektoridných malé jednoduché nástroje na ťahanie, pretláčanie a razenie. Nízkolegované a strednelegované mangánové a chrómové ocele sa používajú na ohýbacie, zakružovacie a ťahacie nástroje pre materiály s malou hrúbkou, alebo jednoduché veľké nástroje na ťahanie. Chrómové ocele s obsahom 5 % Cr a vysokým obsahom uhlíka sa používajú na razidlá, prieťažnice, prietlačnice a nástroje na tvárnenie závitov. Chrómové ocele s obsahom 12 % Cr sa používajú na malé a súmerné nástroje. Niklovo - chrómové ocele sa používajú na najviac namáhané a nesúmerné nástroje, ocele s vyššou pevnosťou na pretláčanie neželezných kovov.
Ocele na prácu za tepla
Popri podobných požiadavkách ako u vyššie uvedených oceliach na prácu za studena sa navyše požaduje odolnosť proti oxidácii pri vyšších teplotách, proti tepelnej únave a proti popúšťacej krehkosti. Ak je nástroj vystavený tepelným nárazom, nemal by mať tvrdosť vyššiu ako 50 HRC. Menšie plytké zápustky sa zhotovujú z nelegovaných podeutektoidných ocelí. Chrómové ocele s obsahom 2 % Cr sa používajú na malé a stredné zápustky. Chrómové ocele s obsahom 5 % Cr a stredným obsahom uhlíka sa používajú na nástroje, ktoré je možné počas práce ochladzovať vodou. Niklovo – chrómové ocele s vyššou pevnosťou na zápustky pre buchary. Najvýkonnejšie sú vysokolegované volfrámové ocele, ktoré sa používajú na kovacie lisy pre tvárnenie vysokolegovaných ocelí a zliatin neželezných kovov.
Napoleonské vojny
Prehľad
Briti narýchlo presadili námornú blokádu Francúzska. Napoleon reagoval ekonomickým embargom proti Británii a snažil sa eliminovať britských kontinentálnych spojencov, aby rozbil koalície zostavené proti nemu. Takzvaná kontinentálna blokáda vytvorila ligu ozbrojenej neutrality, aby narušil blokádu a presadil voľný obchod s Francúzskom. Briti odpovedali na to dobytím dánskej flotily, rozbitím ligy a neskôr si zaistili nadvládu nad morami, čo im umožnilo slobodne pokračovať v stratégii. Napoleon vyhral vojnu tretej koalície v Slavkove, vytlačil z vojny rakúske cisárstvo a formálne rozpustil Svätú rímsku ríšu. Za niekoľko mesiacov Prusko vyhlásilo vojnu a spustilo vojnu štvrtej koalície. Táto vojna sa pre Prusko skončila katastrofou, bola porazená a obsadená do 19 dní od začiatku kampane. Napoleon následne porazil Rusko pri Friedlande, vytvoril silné klientske štáty vo východnej Európe a ukončil štvrtú koalíciu.
Nástrojová oceľ
Ocele na formy
Tieto ocele musia odolávať abrazívnemu opotrebeniu a tepelnej únave. Formy na tlakové liatie musia mať zvýšenú žiaruvzdornosť, a odolnosť proti korózii roztavenými kovmi. Formy na lisovanie plastov musia mať zvýšenú odolnosť proti korózii a musia sa dať dobre leštiť. Nelegované ocele majú 0,1 až 1 % uhlíka. Formy na lisovanie plastov a gumy sa cementujú, kalia a popúšťajú na tvrdosť 58 až 60 HRC. Malé a jednoduché formy sa vyrábajú z nadeutektoidných ocelí. Formy na tvárnenie práškových materiálov sa vyrábajú z nízkolegovaných mangánových ocelí. Nízkolegované chrómové ocele sa používajú na malé a stredné formy pre plasty, gumy, stavebné zeminy a šamot. Strednelegované na veľké formy. Vysokolegované ocele s 5 až 10 % chrómu sú vhodné na namáhané časti foriem pre plasty a gumy, na malé formy pre plasty s abrazívnymi plnivami, sklo, porcelán, keramické materiály, alebo na formy pre tlakové liatie zliatin zinku a hliníka. Antikorózne ocele s 12 % Cr sa používajú na tlakové liatie kovových zliatin do teploty 750 °C. Vysokolegované volfrámové ocele sú vhodné na časti foriem pre tlakové liatie medi.
Napoleonské vojny
Prehľad
Súčasne odmietnutie Portugalska zaviazať sa k kontinentálnej blokáde a neschopnosť Španielska ju dodržiavať viedlo k Polostrovnej vojne a k vypuknutiu vojny piatej koalície. Francúzi obsadili Španielsko a vytvorili španielske klientské kráľovstvo, ktoré ukončilo spojenectvo medzi nimi. Čoskoro nasledovalo veľké britské zapojenie sa do Polostrovnej vojny. Napoleon dohliadal na situáciu na Pyrenejskom polostrove, porazil Španielov a vykázal Britov z polostrova. Rakúsko, ktoré chcelo získať späť územie stratené počas vojny tretej koalície, zaútočilo na klientske štáty Francúzska vo východnej Európe. Napoleon porazil piatu koalíciu pri Wagame.
Hnev na britské námorné akcie viedol Spojené štáty k vyhláseniu vojny Británii vo vojne roku 1812. Sťažnosti na kontrolu nad Poľskom a vystúpenie Ruska z kontinentálnej blokády viedli k tomu, že Napoleon v júni 1812 napadol Rusko. Invázia bola pre Napoleona katastrofou; taktika spálenej zeme, dezercia, francúzske strategické zlyhania a nástup ruskej zimy prinútili Napoleona ustúpiť s obrovskými stratami. Napoleon utrpel ďalšie neúspechy; nasledujúce leto bola v bitke pri Vitorii zlomená francúzska moc na Pyrenejskom polostrove a nová koalícia začala vojnu šiestej koalície.
Nástrojová oceľ
Ocele na ručné náradie
Požiadavky na tieto ocele sa líšia od typu náradia, ale celkovo sú nižšie ako na strojové obrábanie. Preto sa uplatňujú uhlíkové nástrojové aj konštrukčné ocele. Optimalizujú sa na pevnosť a oteruvzdornosť. Podeutektoidné nelegované ocele sa používajú na kamenárske, kováčske, montážne, zámočnícke a murárske náradie. Vyrábajú sa z nich napríklad: kliešte, vidlicové kľúče, gola kľúče, cvikačky atď. Nadeutektoidné ocele sú vhodné na vrtáky, výstružníky, jamkovače, rycie a nitovacie náradie, pilníky a pod. Nízkolegované mangánové a kremíkové ocele sa používajú na závitorezné nástroje. Nízkolegované chrómové ocele sú vhodné na pilníky, vrtáky, sekáče, skrutkovače a kľúče. Volfrámové ocele sa používajú na škrabáky a rydlá.
Napoleonské vojny
Prehľad
Koalícia porazila Napoleona v Lipsku, čo urýchlilo jeho pád z moci a abdikáciu, ktorá nastala 6. apríla 1814. Víťazi vyhostili Napoleona do Elby a obnovili Bourbonskú monarchiu. Napoleon v roku 1815 utiekol z Elby a zhromaždil dostatočnú podporu na zvrhnutie monarchie Ľudovíta XVIII., čím proti nemu bola vyvolaná siedma a posledná koalícia. Napoleon bol pri Waterloo jednoznačne porazený a 22. júna opäť abdikoval. 15. júla sa vzdal Britom v Rochefortu a bol natrvalo vyhostený na ostrov Svätá Helena. Vojnu formálne ukončila Parížska zmluva podpísaná 20. novembra 1815.
Nástrojová oceľ
Ocele na meradlá
thumb|Oceľové meradlo Požiadavkou na ocele na meradlá je odolnosť proti opotrebovaniu a stálosť rozmerov. Preto sa používajú ocele, ktoré majú po zakalení v štruktúre malý podiel zvyškového austenitu. Rozpadom zvyškového austenitu pri popúšťaní by sa zmenšovali rozmery meradla, pretože má väčší špecifický objem. Kvôli jeho zníženiu sa používa dodatočné zmrazenie nástroja na teploty -50 až -80 °C. Na odstránenie zvyškových napätí sa používa žíhanie na stabilizáciu rozmerov. Niektoré meradlá sa cementujú, chrómujú, alebo fosfátujú.
Samuel Kokavinus
Život
Po absolvovaní nižších domácich škôl študoval na gymnáziu v Gdansku (16181620). Bol respondentom pri nábožensko-logických dišputách, ktoré vydal tlačou.
Nástrojová oceľ
Ocele na upínané nástroje
Optimalizujú sa na tvrdosť a oteruvzdornosť. Patria medzi vysokolegované ocele. Zaraďujú sa medzi ne tiež rýchlorezné ocele.
Vyrábajú sa z nich
Nelegované
Obsah uhlíka je od 0,35 do 1,4 %. Po dobrom tepelnom opracovaní bývajú tvrdé, s dobrými reznými vlastnosťami a húževnatým jadrom.
Legované pre prácu za studena
Chróm-vanád pre ručné náradie, chróm-vanád-kremík pre strižníky alebo chróm-wolfrám pre stopkové frézky.
Napoleonské vojny
Prehľad
Bourbonská monarchia bola znovu obnovená a víťazi začali Viedenský kongres s cieľom obnoviť mier na kontinente. Priamym výsledkom vojny sa stalo to, že Pruské kráľovstvo sa stalo na kontinente veľmocou, zatiaľ čo Veľká Británia so svojím neprekonateľným kráľovským námorníctvom a rozvíjajúcim sa impériom sa stala dominantnou superveľmocou na svete. Svätá rímska ríša bola rozpustená a filozofia nacionalizmu, ktorá sa objavila na začiatku vojny, výrazne prispela k neskoršiemu zjednoteniu nemeckých štátov a talianskeho polostrova. Vojna na Pyrenejskom polostrove veľmi oslabila španielsku moc a Španielske impérium sa začalo rozpadať; Španielsko do roku 1833 stratilo takmer všetky svoje územia v Amerike. Portugalská ríša sa zmenšila a Brazília vyhlásila nezávislosť v roku 1822.
Pozadie
vľavo|náhľad|Francúzske víťazstvo nad Prusmi v [[Bitka pri Valmy|bitke pri Valmy v roku 1792]] Vypuknutie francúzskej revolúcie prijali vládcovia kontinentálnych mocností Európy s veľkou nevôľou, čo sa ešte viac zhoršilo popravou francúzskeho kráľa Ľudovíta XVI. a zvrhnutím francúzskej monarchie. V roku 1793 vytvorili Rakúske cisárstvo, Sardínske kráľovstvo, Neapolské kráľovstvo, Pruské kráľovstvo, Španielske impérium a Kráľovstvo Veľkej Británie Prvú koalíciu na potlačenie rastúcich nepokojov vo Francúzsku. Opatrenia ako masový odvod, vojenské reformy a totálna vojna umožnili Francúzsku poraziť koalíciu napriek súbežnej občianskej vojne vo Francúzsku. Napoleon, vtedajší generál francúzskej armády, prinútil Rakúšanov podpísať mier z Campoformia, čím zostala len Veľká Británia proti rodiacej sa Francúzskej republike. vľavo|náhľad|Bonaparte porazil Rakúšanov v [[Bitka pri Rivoli|bitke pri Rivoli v roku 1797]] Druhú koalíciu vytvorili v roku 1798 Veľká Británia, Rakúsko, Neapolské kráľovstvo, Osmanská ríša, Pápežské štáty, Portugalsko, Rusko a Švédsko. Francúzska republika bola pod výkonným direktóriom postihnutá vysokou úrovňou korupcie a vnútornými problémami. Novej republike takisto chýbali finančné prostriedky, a taktiež služby Lazareho Carnota, ministra vojny, ktorý viedol Francúzsko k víťazstvám v raných fázach revolúcie. Bonaparte, veliteľ Armée d'Italie v posledných fázach Prvej koalície zahájil kampaň v Egypte s cieľom narušiť britskú ekonomickú veľmoc v Indii. Republika pod tlakom zo všetkých strán utrpela sériu postupných porážok proti revitalizovaným nepriateľom, ktorí boli podporovaní britskou finančnou pomocou.
Bonaparte sa po neúspešnej kampani vrátil do Francúzska z Egypta 23. augusta 1799. Velenie nad francúzskou vládou prevzal 9. novembra štátnym prevratom, zrušil pozíciu konzula a transformoval republiku na de facto diktatúru. Ďalej reorganizoval francúzske vojská a založil veľkú rezervnú armádu, ktorá poslúžila na podporu kampaní na Rýne alebo v Taliansku. Rusko už bolo z vojny von a pod Napoleonovým vedením Francúzi v júni 1800 jednoznačne porazili Rakúšanov. V decembri bolo Rakúsko definitívne porazené Moreauovými jednotkami v Bavorsku. Porážku Rakúska spečatila zmluva v Lunéville začiatkom nasledujúceho roku, čo prinútilo Britov podpísať Amienskú zmluvu s Francúzskom a zaviesť tak neistý mier.
Dátum začatia a nomenklatúra
Neexistuje konsenzus o tom, kedy sa skončili francúzske revolučné vojny a začali napoleonské vojny. Možné dátumy zahŕňajú 9. november 1799, kedy sa Bonaparte chopil moci prevratom 18. brumaira, čo je dátum, ktorý sa v tom čase používal podľa republikánskeho kalendára; 18. máj 1803, kedy Británia a Francúzsko ukončili jedno krátke obdobie mieru medzi rokmi 1792 a 1814; alebo 2. december 1804, kedy sa Bonaparte korunoval za cisára.
NGC 4661
NGC 4661 je galaxia v súhvezdí Kentaur, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. júna 1834.
Napoleonské vojny
Dátum začatia a nomenklatúra
Britskí historici príležitostne označujú takmer nepretržité vojnové obdobie od roku 1792 do roku 1815 ako Veľkú francúzsku vojnu alebo ako záverečnú fázu anglicko-francúzskej druhej storočnej vojny, ktorá trvala od roku 1689 do roku 1815. Historik Mike Rapport (2013) navrhol použiť výraz „francúzske vojny“ na jednoznačné opísanie celého obdobia od roku 1792 do roku 1815.
Vo Francúzsku sú napoleonské vojny všeobecne integrované do francúzskych revolučných vojen: Les guerres de la Révolution et de l'Empire.
NGC 4661
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
Napoleonské vojny
Dátum začatia a nomenklatúra
Nemecká historiografia ráta vojnu druhej koalície (1798/1799 – 1801/1802), počas ktorej sa Napoleon ujal moci, ako Erster Napoleonischer Krieg („prvá napoleonská vojna“).
V holandskej historiografii je bežné označovať sedem hlavných vojen medzi rokmi 1792 až 1815 ako koaličné vojny (Coalitieoorlogen), pričom prvé dve sa označujú ako vojny francúzskej revolúcie (Franse Revolutieoorlogen).
Predohra
náhľad|Francúzske víťazstvo proti Rakúšanom a Rusom v [[Druhá bitka pri Zürichu|druhej bitke pri Zürichu]] Britániu podráždilo niekoľko francúzskych krokov po Amienskej zmluve. Bonaparte anektoval Piemont a Elbu, stal sa prezidentom Talianskej republiky, štátu v severnom Taliansku, ktorý založilo Francúzsko, a nepodarilo sa mu evakuovať Holandsko, tak ako to bolo dohodnuté v zmluve. Francúzsko pokračovalo v zasahovaní do britského obchodu napriek tomu, že došlo k mieru, a sťažovalo sa na Britániu, ktorá ukrývala určitých jednotlivcov a nezakročila protifrancúzskou tlačou. Malta bola počas vojny zajatá Britániou a bola predmetom komplexného usporiadania v 10. článku Amienskej zmluvy, kde mala byť s neapolskou posádkou obnovená u rytierov svätého Jána a poskytnutá pod záruku tretích mocností. Oslabenie rytierov svätého Jána konfiškáciou ich majetku vo Francúzsku a Španielsku spolu s oneskorením pri získavaní záruk zabránili Britom v evakuácii po troch mesiacoch, ako to stanovuje zmluva.
Helvétsku republiku založilo Francúzsko, keď v roku 1798 napadlo Švajčiarsko. Francúzsko stiahlo svoje jednotky, ale proti vláde došlo k prudkým sporom, ktoré mnohí Švajčiari považovali za príliš centralizované. Bonaparte v októbri 1802 znovu obsadil krajinu a nastolil kompromisné riešenie. To spôsobilo rozsiahle pobúrenie v Británii, ktorá protestovala, že išlo o porušenie zmluvy z Lunéville. Napriek tomu, že kontinentálne mocnosti neboli pripravené konať, Briti sa rozhodli vyslať agenta, ktorý by Švajčiarom pomohol získať zásoby, a tiež nariadil ich armáde, aby nevracala Kapskú kolóniu Holandsku, ako sa zaviazali v Amienskej zmluve. náhľad|Britské víťazstvo nad Francúzmi v [[Bitka pri Alexandrii|bitke pri Alexandrii malo za následok koniec Napoleonovej vojenskej prítomnosti v Egypte.]] Švajčiarsky odpor sa zrútil skôr, ako bolo možné niečo dosiahnuť, a po mesiaci Británia odvolala rozkaz neobnoviť Kapskú kolóniu. Zároveň sa Rusko konečne pripojilo k záruke, pokiaľ ide o Maltu. V obave, že dôjde k nepriateľstvu, keď Bonaparte zistí zadržanie Kapskej kolónie, začali Briti otáľať s evakuáciou Malty. V januári 1803 vládny dokument vo Francúzsku zverejnil správu obchodného agenta, ktorá zaznamenala ľahkosť, s akou je možné Egypt dobyť. Briti sa toho chopili a požadovali uspokojenie a bezpečnosť pred evakuáciou Malty, ktorá bola vhodným odrazovým mostíkom do Egypta. Francúzsko sa vzdalo akejkoľvek túžby zmocniť sa Egypta a pýtalo sa, aký druh uspokojenia je potrebný, ale Briti nedokázali odpovedať. Stále ich ešte nenapadlo ísť na vojnu; predseda vlády Addington verejne potvrdil, že Británia je v mierovom stave.
Začiatkom marca 1803 Addingtonové ministerstvo dostalo správu, že Kapská kolónia bola znovu obsadená britskou armádou v súlade s rozkazmi, ktoré boli následne zrušené. 8. marca nariadili vojenské prípravy na ochranu pred možnou francúzskou odvetou a zdôvodnili ich nepravdivým tvrdením, že išlo iba o reakciu na francúzske prípravy a že s Francúzskom vedú vážne rokovania. O pár dní sa vedelo, že Kapská kolóna bola odovzdaná v súlade s protiargumentmi, ale už bolo neskoro. Bonaparte pred vojenskými prípravami nadával britskému veľvyslancovi pred 200 divákmi.
Addingtonové ministerstvo si uvedomilo, že budú čeliť vyšetrovaniu z dôvodu ich falošných dôvodov vojenských príprav, a v priebehu apríla sa neúspešne pokúsilo získať podporu Williama Pitta mladšieho, aby ich chránil pred hrozbou. V tom istom mesiaci ministerstvo vydalo ultimátum pre Francúzsko, ktoré požaduje zadržanie Malty najmenej na desať rokov, trvalé získanie ostrova Lampedusa od sicílskeho kráľovstva a evakuáciu Holandska. Ponúkli tiež uznanie francúzskych ziskov v Taliansku, ak evakuujú Švajčiarsko a odškodnia kráľa Sardínie za jeho územné straty. Francúzsko ponúklo, že Maltu zverí do rúk Ruska, aby uspokojilo britské záujmy, odišlo z Holandska, keď bola Malta evakuovaná, a uzavrelo dohodu, ktorá by uspokojila Britániu v iných otázkach. Briti nepravdivo popreli, že by Rusko ponúklo, a ich veľvyslanec opustil Paríž. V snahe vyhnúť sa vojne poslal Bonaparte tajnú ponuku, v ktorej súhlasil s tým, aby Británia zadržala Maltu, ak by Francúzsko mohlo obsadiť polostrov Otranto v Neapolsku. Všetko úsilie bolo márne a Británia 18. mája 1803 vyhlásila vojnu.
Britské motivácie
Británia ukončila prímerie vyvolané Amienskou zmluvou, keď v máji 1803 vyhlásila vojnu Francúzsku. Britov čoraz viac hnevalo Napoleonovo preskupenie medzinárodného systému v západnej Európe, najmä vo Švajčiarsku, Nemecku, Taliansku a Holandsku. Kagan tvrdí, že Britániu znepokojilo najmä Napoleonovo presadzovanie kontroly nad Švajčiarskom. Briti sa cítili urazení, keď Napoleon vyhlásil, že si nezaslúžia [Briti] žiadny hlas v európskych záležitostiach (napriek tomu, že kráľ Juraj bol voličom Svätej rímskej ríše), a pokúsil sa obmedziť londýnske noviny, ktoré ho hanobili. vľavo|náhľad|Karikatúry zosmiešňujúce Napoleona ho veľmi rozčuľovali, a preto chcel, aby ich britská vláda potlačila. Británia mala pocit straty kontroly a straty trhov a bola znepokojená možnou hrozbou Napoleona pre jeho zámorské kolónie. McLynn tvrdí, že Británia išla do vojny v roku 1803 zo „zmesi ekonomických motívov a národných neuróz - iracionálnej obavy o Napoleonove motívy a zámery“. McLynn dospel k záveru, že sa to ukázalo ako správna voľba pre Britániu, pretože z dlhodobého hľadiska boli Napoleonove zámery nepriateľské voči britským národným záujmom. Napoleon nebol pripravený na vojnu, a tak to bol najlepší čas, kedy ich Británia zastavila. Británia využila otázku Malty a odmietla dodržiavať podmienky Amienskej zmluvy a ostrov evakuovať. náhľad|[[Bitka pri San Domingu, 6. február 1806]] Hlbšou britskou sťažnosťou bolo ich vnímanie, že Napoleon preberá osobnú kontrolu nad Európou, robí medzinárodný systém nestabilným a núti Britániu byť bokom. Mnoho vedcov tvrdí, že Napoleonov agresívny postoj z neho urobilo nepriateľov a stálo ho potenciálnych spojencov. Až v roku 1808 kontinentálne mocnosti potvrdili väčšinu jeho ziskov a titulov, ale pokračujúci konflikt s Britániou ho viedol k zahájeniu Polostrovnej vojny a invázii do Ruska, čo mnohí vedci považujú za dramatickú chybu.
Bitozeves
Bitozeves je obec v Česku v okrese Louny v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 418 obyvateľov, z toho 204 mužov a 214 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,0 roka (muži 37,6 roka, ženy 36,5 roka).