cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Július Ladziansky
Životopis
Študoval na gymnáziu v Leviciach, medicínu na univerzite v Budapešti a na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1939 univ. prof. Od roku 1930 pracovník a od roku 1936 prednosta Anatomického ústavu, od roku 1940 Histologicko-embryologického ústavu Lekárskej fakulty Slovenskej univerzity v Bratislave. Absolvoval študijný pobyt u prof. Eggelinga v Nemecku. V anatómii proti teóriám o funkcionálnom pôvode skoliózy riešil problém jej vzniku na anatomickom podklade. Priekopnícku prácu vykonal na poli slovenskej anatomickej terminológie, jeho Pitevné cvičenia z topografickej anatómie patria dodnes k základným dielam. Prispieval hlavne do Bratislavských lekárskych listov, 1940-1941 ich zodpovedný redaktor a Anatomischer Anzeigeru. Člen Učenej spoločnosti Šafárikovej, Slov. učenej spoločnosti, viacerých zahraničných lekárskych spoločností.
2934 Aristophanes
2934 Aristophanes je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 25. septembra 1960.
Búrka (Shakespeare)
thumb|right|Prospero a Miranda na obraze Williama Mawa Egleyho (okolo 1850) thumb|The Tempest Búrka je považovaná za poslednú hru anglického alžbetínskeho dramatika Williama Shakespearea. Prvé známe predstavenie Búrky sa konalo 1. novembra 1611 v Londýne vo Whitehall Palace. Neskôr bola hra inscenovaná aj divadlách Globe a Blackfriars.
Pythagoras zo Sparty
Pythagoras (iné názvy: Pytagoras, Pýthagorás; Pythagoras) bol v roku 716 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Pythagoras zo Sparty zvíťazil v behu na jedno stadion na 16. olympijských hrách, v bežeckej disciplíne, v ktorej sa súťažilo od založenia hier v roku 776 pred Kr.. Hry sa v Olympii o ďalšiu disciplínu behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili na 14. hrách v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov (olympijské stadion 192,27 metra). Na nasledujúcich 15. hrách v roku 720 pred Kr. zaviedli tzv. dlhý beh, po grécky dolichos, ktorý sa na začiatku bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty.
Búrka (Shakespeare)
Búrka sa často zaraďuje k Shakespearovým neskorým romanciam. Shakespeare sa v nich zaoberá obnovením rodinných vzťahov, často v mýtickom prostredí.
Taktiež je to jedna z dvoch Shakespearových hier, ktorá dodržuje tri jednoty klasickej drámy – jednotu času, miesta a deja. Tou druhou je Komédia omylov. Jednota miesta je dosiahnutá tým, že dej hry sa odohráva na vzdialenom ostrove a jednota času je dosiahnutá tak, že celý príbeh sa odohráva v priebehu niekoľkých hodín. Jednota deja však už nie je prísne dodržiavaná.
Plutokracia
Plutokracia je forma vlády, v ktorej sa moc sústreďuje do rúk bohatej vrstvy ľudí, respektíve vyššej triedy. Väčšinou ide o formu oligarchie.
Dejiny
Plutokraciami boli viaceré staroveké mestské štáty antického Grécka (napr. Atény). Boli nimi tiež niektoré mestské štáty stredovekého Talianska (Benátky, Janov, Florencia), ktoré sa sami označovali ako republiky, ale v ktorých chudobná vrstva obyvateľstva (nižšia trieda) nemali politické práva.
Aj niektoré feudálne či demokratické štáty zavádzali opatrenia, ktoré obmedzovali politickú moc chudobných (resp. nižšej triedy) alebo zvyšovali politickú moc bohatých (napr. možnosť si kúpiť politickú funkciu, volebný cenzus a pod.).
Sojuz 32
Sojuz 32 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 32 vyštartoval 25. februára 1979 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Celkovo išlo o ôsmu misiu k stanici a siedmu s úspešným spojením. Veliteľom lode bol Vladimir Ľachov a palubným inžinierom bol Valerij Riumin. Vo vesmíre strávili 175 dní, čím vytvorili nový rekord.
Štart
Loď odštartovala 25. februára 1979 odpoludnia z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz-U. Štart sa vydaril, loď sa dostala na orbitu 193 – 250 km, bez problémov fungoval i zapnutý systém automatického približovania. K pevnému pripojeniu k stanici došlo 26. februára 1979 a ten istý deň obaja kozmonauti prešli do Saľutu, ktorý bol na obežnej dráhu už jeden a pol roku.
Návštevy
Počas svojho pobytu stála posádka prijala tri zásobovacie lode typu Progress a ďalšiu Sojuz 34 (tentoraz bezpilotnú).
Práce na stanici
V dobe ich príletu bola stanica tri mesiace prázdná. Obaja kozmonauti ju postupne uviedli do pracovného režimu a zároveň vypli časť prevádzkových systémov svojej lodi, s ktorou prileteli. Zahájili obvyklý pracovní deň od 6 do 21 hodín na pripravených experimentoch. Využili svoju loď 1. marca k navedeniu celého komplexu na vyššiu obežnú dráhu, pretože pod vplyvom príťažlivosti klesal. Zároveň bola upravená dráha na 308 – 338 km s periódou 91 minút.
Neodarvinizmus
Neodarvinizmus je smer, podľa predstaviteľov ktorého sú podstatou evolúcie náhodné mutácie (náhodné poruchy v presnosti kopírovania genetickej informácie) a prostredie má iba selektívnu funkciu. Neodarvinizmus nepripúšťa, že by sa nejaké fenotypické charakteristiky mohli stať genotypickými. Ide iba o to, že potencialita morfologických zmien je u jedného druhu obmedzenejšia než u iného.
Sojuz 32
Posádka
Odštartovala:
(V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.)
Majster a Margaréta
Majster a Margaréta je román, ktorého autorom je ruský spisovateľ Michail Bulgakov. Román bol napísaný v rokoch 1928-1940.
Bulgakov začal na knihe pracovať v roku 1928. Ku koncu tridsiatych rokov musel kvôli ťažkej poruche zraku román diktovať. Pracoval na ňom až do svojej smrti.
Cenzúrovaná verzia románu bola publikovaná rokoch 1966/1967 v časopise Moskva. V roku 1967 vyšiel román knižne vo Francúzsku v v roku 1968 v ZSSR. V Rusku vyšla takmer úplná verzia roku 1973. Týmto románom Bulgakov nadviazal na spisovateľov ako Johann Wolfgang von Goethe (Faust), Gogoľ (groteska) a Dostojevskij (eticko-filozofické romány).
Dej
Do Moskvy prichádza kúzelník Woland (Satan) so svojimi kumpánmi a začnú robiť mnohé vandalstvá a podvody. Ich pričinením mnohé postavy v románe buď zomierajú a dostávajú sa do pekla, stávajú sa jeho prisluhovačmi, alebo skončia v psychiatrickej liečebni. Všetky postihnuté postavy súvisia s Majstrom, ktorý napísal román o Pontskom Pilátovi, ktorý však kritika neprijala a preto ho spálil (paralela s Bulgakovom a osudom tohto románu). Celý dej románu je prepletený týmto príbehom, ktorý sa ale značne líši od toho biblického a Bulgakov ním vytvára akýsi vlastný apokryf. Je to najlepšie literárne spracovaná téma o ukrižovaní vôbec. Zaujímavé je tiež to, že Satan v románe nie je vykreslený len ako zlý, ale často sa správa ľudsky (parafráza Fausta). Do Majstra je vášnivo zaľúbená jeho krásna milenka Margaréta, ktorá ho povzbudzovala počas písania a chce sa preňho rozviesť so svojim manželom. Napokon však aj Majster skončí na psychiatrii. V románe sa striedajú obrazy zo života dobovej Moskvy a jej obyvateľov často s fantastickými výjavmi, ktoré má na svedomí Woland so svojimi spoločníkmi, apokalyptické obrazy pekla a biblického príbehu o odsúdení Ješuu ha-Nocriho. Woland vytvorí ďalšiu časopriestorovú dimenziu, v ktorej sa stretne on a jeho kumpáni s Majsterom a Margarétou a je tam aj Pilát. O Pilátovi sa od Satana dozvedia, kedy pochopil svoju vinu na odsúdení Ješuu a ukáže im trest, ktorý za to dostal: tu sú veľmi plasticky a desivo vykreslené jeho výčitky. Woland sa ukáže ako niekto, kto má na starosti výkon trestu tak, aby trestaný pochopil svoj omyl. Napokon sa ale na príhovor Margaréty nad ním zľutuje a Pilát odchádza po mesačnej ceste spolu s Ješuom, ktorého odsúdil na smrť. Všetci potom odchádzajú do večnosti, ale Woland sa bude stále vracať. Ešte niekoľko rokov prebieha vyšetrovanie všetkých záhadných udalostí spôsobených pekelníkmi, sú zatýkané a vypočúvané mnohé osoby nielen v Moskve, no napokon to milicionári napriek nezrovnalostiam uzavrú ako fantastické davové hypnózy kúzelníka Wolanda.
Zoznam portugalských panovníkov
thumb|Portugalské kráľovstvo v roku 1561 Zoznam portugalských kráľov je prehľad panovníkov Portugalského kráľovstva ležiaceho na Pyrenejskom polostrove od roku 1139, kedy sa Portugalsko oddelilo od Leónskeho kráľovstva a Alfonz I. sa stal prvým portugalským kráľom (pápežom uznaný v roku 1143), do zániku monarchie 5. októbra 1910.
Na portugalskom kráľovskom tróne sa vystriedali štyri vládnuce dynastie:
Dejiny
Burgundovci panovali v Portugalsku viac než dve storočia, posledný kráľ Ferdinand I., ktorý zomrel v roku 1383, mal len jednu dcéru Beatrix, ktorej manžel kastílsky kráľ Ján I. nedokázal nárok na trón obhájiť.
Druhou vládnucou portugalskou dynastiou sa stali Avizovci, jej zakladateľom a prvým portugalským kráľom z tejto dynastie bol Ján I., nemanželský syn kráľa Petra I. Ich dve storočia trvajúcu vládu ukončila dynastia Habsburgovcov.
Regenti
thumb|upright|Regentka Izabela Mária de Bragança
Iluzionista
Iluzionista alebo iluzionik môže byť:
714 Ulula
714 Ulula je planétka s priemerom 41 km, ktorú objavil J. Helffrich 18. mája 1911.
Le Bousquet
Le Bousquet je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 46 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Neofašizmus
Neofašizmus je ideológia alebo hnutie usilujúce sa obnoviť fašizmus. Rozvíja sa po 2. svetovej vojne. Usiluje sa obnoviť korporatívne formy fašistickej diktatúry.
V širšom slova zmysle predstavuje neofašizmus tendencie k dosiahnutiu fašistických cieľov násilnými metódami - v súčasnej dobe najmä demonštráciami organizovanej sily a teroristickými aktami.
K najsilnejším neofašistickým stranám patrí Talianske sociálne hnutie - Národná pravica v Taliansku, Nacionálny front vo Francúzsku, Nacionálno demokratická strana v Nemecku.
Externé odkazy
Rechtsextremismus
Baillestavy
Baillestavy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Doué-la-Fontaine (kantón)
Doué-la-Fontaine je francúzsky kantón v obvode Saumur v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 12 obcí.
2935 Naerum
2935 Naerum je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavil R. M. West 24. októbra 1976.
Filipínčina
Filipínčina je jedným z dvoch úradných jazykov Filipín (druhým je angličtina), založený na jazyku Tagalog s prímesou slov pochádzajúcich z iných filipínskych jazykov. Patrí do západnej vetvy rodiny malajsko-polynézskych jazykov. Je materinským jazykom značnej časti obyvateľov centrálnych regiónov Filipín, ako materinský jazyk ho používa približne 25 miliónov ľudí.
Marusyne
Marusyne je dedina (село) na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 5 obyvateľov.
Melódia
Melódia (gr.) môže byť:
Ján Petrík
Ján Petrík môže byť:
Elektrický rušeň 122
Elektrický rušeň 122 (predtým E 469.2) je rušeň pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV určený pre nákladnú dopravu. Vyrábala ho plzenská firma Škoda (továrenské označenie Škoda 57E), vtedy nazývaná Závody V. I. Lenina, v roku 1967. Patrí k československých elektrickým rušňom tzv. I. generácie. Postupujúca elektrifikácia železníc v Československu si v 60. rokoch vynucovala dodávky ďalších typov rušňov vývojovo vychádzajúcich z prvej povojnovej série jednosmerných strojov neskoršej rady 140.
Konštrukcia
200px|náhľad|vľavo|Elektrický rušeň 122.002 v novej farebnej schéme spoločnosti ČD Cargo. 200px|náhľad|vľavo|Rušeň 122.002 ešte v pôvodnom nátere s nákladným expresom v Prahe-Horných Měcholupoch. U rady 122 je použitá oceľová skriňa s dvoma koncovými stanovištami rušňovodiča, do ktorých je vstup z vonku, na rozdiel od starších radov z oboch strán. Sú použité nové čelá s odlišnými svetlami i svetlometom a na boku ozdobný plát, ktorý bol v pôvodnom nátere zdôraznený bielou farbou. Medzi stanovišťami sa nachádza strojovňa so štyrmi bočnými oknami na každej strane. Pohon zabezpečujú štyri trakčné motory, pre každú nápravu jeden.
Prevádzka
Všetkých 55 kusov bolo dodaných do rušňového depa Ústí nad Labem, v ktorom zostali bez akýchkoľvek presunov dodnes (dnes ako SOKV v rámci spoločnosti ČD Cargo). V 60. rokoch síce slúžili aj v osobnej doprave, vozili osobné vlaky z Děčína do Lysej nad Labem alebo aj na trati z Ústí do Mostu. Zaujímavé bolo tiež ich nasadenie na rekreačných rýchlikoch, ktoré jazdili z NDR k letoviskám pri Čiernom mori. S týmito vlakmi jazdili z Děčína do Kutnej Hory. Väčšina ich nasadenia ale prebiehala a prebieha v nákladnej doprave. Ťažiskovým výkonom bývalo vozenie uhoľných vlakov z Třebušic. S týmito vlaky zachádzajú k elektrárňam Opatovice nad Labem, Chvaletice (železničná stanica Řečany nad Labem) a Mělník (železničná stanica Hněvice). V 90. rokoch počet uhoľných vlakov poklesol v súvislostí s plynofikáciu domácností a teplární. O to viac sa však objavujú na iných vlakoch, vrátane kontajnerových nákladných expresov a ucelených vlakov s automobilmi. Okrem okolia Prahy a východných Čiech zachádzajú až na Moravu a do Sliezska.
Napriek svojmu veku sú stále nosným radom u ČD Carga a nákladnú dopravu si bez nich stále nie je možné predstaviť.
František Laho
František Laho (* 16. august 1725, Banská Bystrica-Radvaň – † 1774, Senné) bol slovenský evanjelický kňaz a náboženský spisovateľ.
Životopis
Študoval na univerzite vo Wittenbergu. Roku 1753 evanjelický kňaz v Pondelku, od roku 1756 v Sennom. Autor barokovej náboženskej práce.
Dzs
Dzs je trigraf vyskytujúci sa v maďarskom jazyku. Je ôsmym pímenom maďarskej abecedy. Vyslovuje sa ako slovenské dž, napr.: dzsungel [džungla]. Nepatrí medzi časté znaky v maďarčine, no je jediným trigrafom v tomto jazyku.
David Oliver (atlét)
David Oliver (* 24. apríl 1982, Orlando, Florida, USA) je americký atlét, ktorý sa venuje 110 metrov cez prekážky. Na letných olympijských hrách získal jednu medailu.
Peking 2008
Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu skončil v disciplíne behu 110 metrov cez prekážky na treťom mieste výkonom 13,18 s. K druhému miestu Davida Payna mu chýbalao 1 stotina sekundy.
2009
V júni si počas trénigu vážne zranil lýtko a nebude sa štartovať na Majstrovstvách sveta 2009 v nemeckom meste Berlín.
Villeneuve-Renneville-Chevigny
Villeneuve-Renneville-Chevigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Melodický
Melodický (gr.) je týkajúci sa melódie, majúci príjemný nápev, lahodný, ľubozvučný, spevný.
Klinovka žltonohá
Klinovka žltonohá (Gomphus flavipes) je druh vážky z podradu šidlá.
Opis
Jej telo je výrazne žlto sfarbené s čiernymi úzkymi pruhmi na hrudi. Oči sa na temene nedotýkajú (poznávací znak klinoviek). Krídla sú číre. Nohy majú prevládajúcu žltú farbu s pozdĺžnymi čiernymi pruhmi a čiernymi chodidlami. Zvrchu je zadoček čierny s pozdĺžnym žltým pruhom uprostred. Zadoček je u samčekov na posledných článkoch rozšírený.
Spôsob života
Nymfy (larvy) sa liahnu z vajíčka po niekoľkých týždňoch. Vajíčko niekedy môže aj prezimovať, väčšinou ale prezimuje nymfa. Nymfy žijú v prúdiacej vode (reobiont) na bahnitých/piesočnatých dnách čistých veľkých vodných tokov. Tu sa živia malým vodným hmyzom. Nymfa sa vyvíja 2 až 4 roky. Dospelé jedince sa liahnu od mája do júla. Lietajú až do konca septembra. Dospelé klinovky sa väčšinou zdržujú v blízkosti vodných tokov. Samičky nemajú kladielko, preto znáša vajíčka počas letu nad vodnou hladinou. Vajíčka sú potom nesené prúdom ďalej a neskôr sa uchytia na dne.
2936 Nechvile
2936 Nechvile je planétka s priemerom, ktorú objavil Antonín Mrkos 17. septembra 1979.
Aes grave
thumb|Jeden z typov mincí aes grave; ich hodnota sa líšila Aes grave (lat., ťažká meď) je starorímska minca, používaná od roku 289 pred Kr. Bola na hranici medzi aes rude a skutočnými mincami. Bola medená a mala okrúhly tvar, na reliéfe boli hlavy rôznych bohov. Mala rôznu váhu, podľa doby použitia a hodnoty. Minca tohto typu bola nájdená i na území Slovenska, konkrétne v Nitre.
715 Transvaalia
715 Transvaalia je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil H. E. Wood 22. apríla 1911.
Ariel (meno)
Ariel je krstné starozákonné meno hebrejského pôvodu. Pochádza zo slova Ariél s významom Boží lev, alebo Boží oheň. Používa sa ako mužské, ale aj ženské meno.
Adwa (mesto)
Adwa je mesto v severnej Etiópii.
Dejiny
V marci 1896 sa tu konala rozhodujúca bitka taliansko-etiópskej vojny, tzv. bitka o Adwu, kde Menelik II. rozprášil talianske vojsko vedené generálom Baratierim. Po tejto porážke nová talianska vláda podpísala mierovú dohodu a uznala nezávislosť Etiópie.
Živá fosília
Živé fosílie alebo žijúce skameneniny sú organizmy, ktoré vznikli pred mnohými miliónmi rokov a nevyhynuli, pričom počas evolúcie sa zmenili len málo alebo takmer vôbec. O niektorých druhoch sa pôvodne myslelo, že už dávno vyhynuli.
Medzi živočíchmi k nim patria: tapíry, krokodíly, okapia pásavá, latiméria divná, hoacín chochlatý, hatérie, ramenonožce, lodienky, šváby, hrotnáče prezývané aj ako ostrochvosty, žralok Owstonov atď. Medzi rastlinami sú to napr. metasekvoja čínska, wollemia nobilis, ginko dvojlaločné, lagarostrobus franklini, cykasy atď.
Existujú neoverené správy o legendárnych príšerách vo svete, ktoré by podľa niektorých teórií mohli byť žijúci zástupcovia oficiálne vyhynutých živočíchov. Patria k nim napríklad lochnesská príšera, yowie, yeti, sasquatch, cadborosaurus atď. Výskumom podobných bytostí sa zaoberajú kryptozoológovia.
2937 Gibbs
2937 Gibbs je planétka s priemerom 35 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 14. júna 1980.
Le Clat
Le Clat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 35 obyvateľov (2009).
717 Wisibada
717 Wisibada je planétka s priemerom 36 km, ktorú objavil F. Kaiser 26. augusta 1911.
Ján Petrík (1949)
Ján Petrík (* 17. december 1949, Spišská Nová Ves) je slovenský spisovateľ, autor literatúry faktu.
Životopis
Pochádza z rodiny rušňovodiča. Vzdelanie získal na Strednej priemyselnej škole geologickej a baníckej v Spišskej Novej Vsi v rokoch 1965 – 1969.
Po ukončení štúdia pracoval v Geologickom prieskume n. p. Spišská Nová Ves. Neskôr pracoval ako technik vo firme URANPRES s.r.o. Spišská Nová Ves. V súčasnosti je na dôchodku.
Od roku 1972 je členom Horskej služby oblasti Slovenský raj. Od roku 1998 je horským vodcom v Slovenskom raji. Je členom Spišského dejepisného spolku.
Tvorba
Jeho prvou prácou bola monografia o dejinách Malej vojny a bombardovaní Spišskej Novej Vsi. Ďalšími prácami sú publikácie zaoberajúce sa dejinami letectva na Spiši, dejinami Spiša a jeho osobnosťami.
716 Berkeley
716 Berkeley je planétka s priemerom 25 km, ktorú objavil J. Palisa 30. júla 1911.
Baixas
Baixas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská štvorhra na Heineken Open 1997
Mužská štvohra na Heineken Open 1997 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1997 od 6. do 13. januára 1997. Titul získali Juhoafričan Ellis Ferreira a Američan Patrick Galbraith, ktorí vo finále porazili americký pár Rick Leach, Jonathan Stark 6-4 4-6 7-6. Pre Ferreiru to bol štvrtý a pre Galbraitha 29. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Chiariho malformácia II. typu
thumb|Chiariho malformácia II. typu – schéma '''Chiariho malformácia II. typu (iné názvy: Arnoldova-Chiariho malformácia, Clelandova-Chiariho malformácia''') je vrodená chyba centrálnej nervovej sustavy patriaca do skupiny tzv. porúch dorzálnej indukcie. Ide o komplexnú vrodenú chybu, ktorá postihuje štruktúry zadnej jamy lebečnej (mozoček a mozgový kmeň je ťahaný smerom nadol do miechového kanála) a je spojená s myelomeningokélou (rázštepom chrbtice) v bedrovej oblasti.
Klinický obraz
Dieťa s touto malformáciou sa narodí s dobre viditeľným rázštepom bedrovej až krížovej chrbtice typu myelomeningokély, ktorý vyžaduje akútny chirurgický zákrok. Krátko po narodení sa u časti postihnutých rozvinie vodnatieľka mozgu (hydrocefalus). Objavujú sa symptómy z poškodenia mozgového kmeňa a mozočka: poruchy prehĺtania, bolesti hlavy a krku, spánkové apnoe, opistotonus, obrny hlavových nervov, zriedkavo poruchy dýchania a srdcového rytmu. Samotné klinické prejavy nie sú spôsobené len tlakom na tieto mozgové štruktúry, ale aj ich porušeným vývojom, preto po dekompresii (uvoľnení tlaku na ne) často nedochádza k významnému zlepšeniu príznakov. Novšie štúdie však predsa len naznačujú užitočnosť takejto dekompresie.
Menšia časť pacientov môže mať i anomálie nadšiatrového (supratentoriálneho) mozgu a epilepsiu.
Etiopatogenéza
Je stále predmetom výskumu. Na klinických prejavoch sa pravdepodobne podieľa viacero faktorov: Tzv. zjednotená teória predpokladá, že hlavnou príčinou Chiariho malformácie II. typu je porucha neurulácie s vznikom myelomeningokély. Tá má za následok únik mozgovomiechového moku, pokles normálneho tlaku v komorovom systéme mozgu a následnú kaskádu porúch vývoja. Vplyv poruchy cirkulácie mozgovomiechového moku potvrdzujú i dobré výsledky operácie myelomeningokély ešte in utero (plodu v maternici).
Patomorfológia a zobrazovacia diagnostika
Nižšie popísané prejavy sa nevyskytujú všetky u všetkých pacientov a stupeň poškodenia či poruchy vývoja môže byť takisto rôzny.
Zadná jama lebečná je zmenšená. Mozočkový šiator (tentorium cerebelli) sa upína v blízkosti veľkého otvoru (foramen magnum), žilové splavy sú často v neštandardnom anatomickom postavení. Mozoček sa tlačí cez veľký otvor do krčnej časti chrbticového kanála – v ťažkých prípadoch môže "obaliť" celý mozgový kmeň, s vyplnením mozočkovomiechových a mozočkovomostových nádržiek (cisternae cerebellomedullares et cerebellopontinae). Mozočkový červ (vermis cerebelli) je zatlačený do chrbticového kanála a v miestach najväčšieho tlaku podlieha degeneratívnym zmenám. IV. mozgová komora je lokalizovaná nízko, jej dolný okraj často zasahuje pod úroveň veľkého otvoru a je zúžená v predozadnom rozmere. Ak je na prvý pohľad normálna, naznačuje to problém s cirkuláciou mozgovomiechového moku v tejto oblasti. Varolov most je dislokovaný smerom nadol a takisto predozadne zúžený. Predĺžená miecha sa prakticky celá nachádza v krčnom chrbticovom kanáli. Krčná miecha je takisto dislokovaná smerom nadol, niekedy má až vlnitý priebeh. Častá je sprievodná syringohydromyélia.
Takmer vždy sa nachádzajú abnormality i v nadšiatrovom (supratentoriálnom) mozgu: hypoplázia svorového telesa (corpus callosum), zväčšenie chvostnatého jadra (nucleus caudatus) a medzilôžkovej hmoty (massa intermedia), diery v mozgovom kosáku (falx cerebri) s následným presahom priľahlých mozgových závitov cez interhemisferickú ryhu, rozšírenie bočných komôr, mnohopočetné malé mozgové závity s kôrou normálnej hrúbky (tzv. stenogýria) najmä v mediálnych častiach záhlavných (okcipitálnych) lalokov. Štvorhrbolie (lamina quadrigemina) má abnormálnu konfiguráciu.
Villeneuve-Saint-Vistre-et-Villevotte
Villeneuve-Saint-Vistre-et-Villevotte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
2938 Hopi
2938 Hopi je planétka s priemerom 67 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 14. júna 1980.
Ján Laho
Ján Laho (* 8. Apríl 1738, Banská Bystrica-Radvaň – † 21. november 1790) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis
Evanjelický kňaz, od roku 1767 učiteľ na šľachtickej škole v Ožďanoch, roku 1784 superintendent v Krížovej. Roku 17841785 prvý superintendent čes. evanjelickej a. v. cirkvi, v roku 1784 na audiencii v Jihlave žiadal cisára Jozefa II., aby zrušil odvádzanie štóly katolíckym kňazom a podporoval superintendantov zo štátnych prostriedkov. Roku 1785 sa vrátil z Čiech do vlasti.
Melodika
Melodika je náuka o melódii, o tvorení nápevov; melodický ráz skladby, hudobnosť, melodickosť vôbec.
Stonka
náhľad|Schéma stonky, [[Internódium (rastliny)|internódium je úsek stonky medzi dvoma uzlami, z uzlov vyrastajú stopky listov ]] Stonka je nadzemný orgán vyšších rastlín spájajúci koreň s listom a s kvetom. Jej rast je zvyčajne neohraničený. Je rozčlenená na články, medzičlánky (kde sa predlžuje) a uzliny (nódy), z ktorých vyrastajú listy.
Metamorfózy stonky a druhy stoniek
náhľad|[[Poplaz jahody obyčajnej, príklad metamorfózy stonky]]
Anatómia stonky
náhľad|Priečny rez stonkou [[Ľan|ľanu: Ep = pokožka (epiderma), C = primárna kôra (cortex), BF = lykové vlákna, P = lyko, X = drevo, Pi = dreň stredného valca]]
Vegetačný vrchol stonky
Vegetačný vrchol stonky je tvorený jednou veľkou iniciálnou bunkou nazývanou terminála, alebo väčším počtom buniek (meristematické pletivo).
Stredný valec
Obvod stredného valca tvorí pericykel. Oddeľuje škrobovú pošvu od cievnych zväzkov, ktoré tvoria vodivé pletivá. Môžu tvoriť všetky typy okrem radiálnych cievnych zväzkov. V strede je vyplnený stredný valec stržňom, ktorý je tvorený parenchymatickými bunkami a vychádzajú z neho primárne stržňové lúče.
Druhotná stavba stonky - druhotné hrubnutie stonky
Druhotné hrubnutie stonky sa uskutočňuje len u nahosemenných a dvojklíčnolistových rastlín, pričom u jednoklíčnolistových je známe len u niektorých stromových druhov. Nastáva u rastlín s otvorenými cievnymi zväzkami činnosťou sekundárnych meristémov kambia a felogénu. (Kambium sa neobmedzuje len na cievne zväzky, ale vzniká aj z parenchymatických buniek stržňových lúčov ležiacich na tom istom polomere ako zväzkové kambium a nazývame ho medzizväzkové (interfascikulárne) kambium. Jeho splynutím s fascikulárnym kambiom vzniká súvislý dutý valec druhotného delivého pletiva, ktorý sa pri priečnom reze javí ako súvislý kruh tzv. kambiálny kruh)
Kambium funguje dvojstranne
Na jar tvorí drevo, ktorého bunky sú veľké, tenkostenné nazývame jarné drevo - je mäkkšie a svetlejšie.-beľ
V lete, najmä ku koncu leta, tvorí drevo, ktorého bunky sú hrubostenné, tmavšie a nazývame ho letné drevo - je tmavšie, tvrdšie a pevnejšie.-jadro
Z tohto vyplývajú rozdiely medzi jarným a letným drevom, ktoré môžeme vidieť ako ostrú hranicu a tieto odlišné prírastky za jednotlivé vegetačné obdobia sa javia ako sústredné kružnice na priereze stoniek (kmeňov) a nazývajú sa letokruhy (podľa nich môžeme približne určiť vek stromu).
Počas rastu stonky (kmeňa) sa na vedení roztokov postupne podieľajú len vonkajšie roky, tj. ich cievne zväzky, zatiaľ čo vnútorné prírastky dreva (staršie) postupne prestávajú plniť svoju funkciu a odumierajú. Cievy tohto odumretého dreva sa upchávajú thylami - vakovitými výrastkami susedných buniek. V bunkových stenách a dutinách dreva sa ukladajú triesloviny, silice, živice a farbivá, ktoré drevo chránia pred rozkladom a dodávajú mu tmavé zafarbenie. Tieto odumreté tmavé časti dreva tvoria v kmeni tzv. jadro (duramen). Vonkajšie živé, svetlejšie bunky tvori tzv. beľ (splint).
Kmene stromov so značným množstvom odumretého dreva sú v praxi označované ako „zrelé drevo“
Felogén funguje dvojstranne
U niektorých druhotne hrubnúcich rastlín napr. ruží, javorov pretrváva pokožka na stonke niekoľko rokov a zväčšuje svoju plochu delením buniek. U väčšiny ostatných drevín sa však pokožka pri hrubnúcej stonke roztrhá a odumiera a tak pokožka a prvotná kôra bývajú spravidla už v prvom roku nahradené druhotnou kôrou (periderma). Na povrchu kmeňa a konárov sa tak postupne vytvára ochranná vrstva skorkovatelých buniek nazývaná borka, ktorú tvoria odumreté bunky kôry.
V korku, podobne ako v pokožkových bunkách existujú prieduchy. Sú to šošovicovité útvary lenticely, umožňujúce výmenu plynov. So vznikom borky spravidla zanikajú lenticely, ktoré sa zachovávajú len výnimočne pri niektorých stromoch ako napr. čerešňa.
Hospodársky význam stonky
náhľad|Stonka púpavy Nadzemné aj podzemné časti stonky mnohých rastlín majú veľký hospodársky význam. Významnou potravou ľudí a zvierat sú nadzemné aj podzemné časti stonkové hľuzy napr. zemiaky. reďkovka, kaleráb, špargľa, mladé výhonky bambusu. Zo stonky cukrovej repy sa vyrába cukor, z ľanu a konope sa získava textilné vlákno.
Najvýznamnejšia je však druhotne hrubnúca stonka drevín. Získavame z nej niekoľko základných surovín:
Zborovňa (seriál)
Zborovňa je slovenský televízny komediálny seriál. Vznikol v roku 1999 pod taktovkou režiséra Stanislava Párnického ako projekt Tv Luna. Po zániku televízie práva na vysielanie kúpila verejnoprávna STV a seriál s menšími prestávkami reprízuje aj dnes.
Hlavné úlohy v tomto seriáli stvárnili: Marián Zednikovič, Božidara Turzonovová, Ján Kroner, Diana Mórová, Slávka Halčáková, Richard Stanke, Zuzana Fialová a Oľga Belešová. Ide o sériu situačných komédií zo školského prostredia a tešiť sa môžete na úsmevné príhody zo života študentov a profesorov súkromného gymnázia Andrewa Bliznu.
Postavy:
Neognóza
Neognóza sa dnes rozmáha v podobe new age a často na seba upozorňuje aj v rúchu ezoteriky ako "Tajné poznanie".
718 Erida
718 Erida je planétka s priemerom 76 km, ktorú objavil J. Palisa 29. septembra 1911.
Vojenstvo v stredoveku
Stredovek bol vo väčšine sveta obdobím takmer nepretržitých vojen. Vtedajšia vojenská stratégia sa zaoberala kontrolou ekonomických základov bohatstva a tým pádom schopnosťou mať armády v poli. Na začiatku éry to predovšetkým znamenalo pustošiť či brániť krajinu, keďže všetko bohatstvo plynulo práve z pôdy. Časom sa dôležitými stali aj mestá, pretože predstavovali centrum bohatstva z obchodu a výroby.
Bojová taktika všeobecne
Stredoveké bitky sa pomaly vyvíjali zo stretov slabo organizovaných bojových bánd až do bitiek, kde sa uplatňovali manévre a taktika na veľmi vysokej úrovni. Podiel na tomto vývoji mal vývoj rôznych druhov vojska a zbraní ako aj schopností správne ich využiť. Prvé armády raného stredoveku boli zväčša len húfmi pešiakov vyzbrojených vrhacími oštepmi, štítmi a mečmi či sekerami. Neskôr sa však dominantou stredovekých bojísk stal nový fenomén obrnených jazdcov. Vzostupom ťažkej jazdy sa najlepšími armádami stali masy rytierov a pechota bola odsunutá ako pomocná zložka vojska na ničenie poľnohospodárskej pôdy a ťažkú prácu pri obliehaní, či boj v mestskej zástavbe. Rytieri, ktorí zväčša slúžili na základe feudálnych vzťahov svojim pánom sa venovali iba vojenskému remeslu, a vďaka tomu prekonali kvalitou masy zle vycvičených a chabo organizovaných slobodných sedliakov, ktorí nemali možnosť trénovať ani sa zdokonaľovať vo vojenskom umení. Rytieri bojovali ako kvalitne vycvičený jednotlivci alebo celé družiny. Ich útoku mohli úspešne vzdorovať iba podobné jazdecké jednotky. V tomto období sa uplatňovali pomerne milosrdné bojové praktiky a rytierska česť nebola len prázdne slovo. V bitkách nezvyklo byť veľa padlých a o ich výsledku sa často rozhodovalo aj bez boja, keď sa jedna zo strán, ktorá sa cítila slabšia vzdialila z bojiska.
Držanie a dobývanie hradov či opevnených hradísk bolo jedným z kľúčových elementov bojovej činnosti, pretože hrady chránili poľnohospodársku pôdu. Posádky hradov kontrolovali svoje okolie a preto bolo pre útočníka nebezpečné nechávať ich vo svojom tyle. Podobne ako hrady, boli opevňované aj mestá. Ich obrana a dobývanie boli vo všeobecnosti rovnako dôležité ako boje o hrady.
Poľné armády manévrovali tak, aby získali kľúčové opevnené body a mohli tak plieniť krajinu alebo naopak zabrániť nepriateľovi v podobnej činnosti. Pravidelné bitky boli vedené na zastavenie skazy spôsobenej nepriateľskou inváziou. Napríklad v bitke pri Hastingse roku 1066 bojovali Anglosasi o zastavenie invázie Normanov. Anglosasi prehrali a Normani pod Williamovým vedením strávili ďalších niekoľko rokov upevňovaním vlády nad Anglickom v ich víťaznom ťažení. V bitke na rieke Lech roku 955 sa stretli Nemci s maďarskými nájazdníkmi z Východu. Presvedčivé víťazstvo Nemcov pod Ottom I. znamenalo koniec maďarských invázií. Porážka Maurov roku 732 Karlom Martelom ukončila moslimské nájazdy a ich rozpínanie sa zo Španielska.
Bitka pri Kreščaku, Poitiers a Azincourte, všetky počas storočnej vojny medzi Angličanmi a Francúzmi, boli vždy snahou Francúzov o zastavenie anglických vpádov. Francúzi prehrali všetky tri bitky a anglické nájazdy pokračovali. V tomto prípade však nájazdy Angličanom nezabezpečili stálu kontrolu a Francúzi napokon vojnu vyhrali.
Všetky Križiacke výpravy boli snahou ovládnuť silné kľúčové miesta v Svätej zemi, odkiaľ by sa dala udržiavať kontrola nad oblasťou. Cieľom bitiek v týchto výpravách bolo zrušenie kontroly jednej či druhej strany. Víťazstvo Saracénov pri Hattine roku 1187 pod vedením Saladina umožnilo opätovné získanie Jeruzalema.
V od konca 14. storočia zaznamenávali väčšie úspechy armády, v ktorých sa kládol dôraz na disciplínu rytierov a spoluprácu vojska ako celku. Dopomohol k tomu postupný prechod z feudálnych na peňažné vzťahy. Disciplína v rytierskom vojsku, ktoré bojovalo pre česť a slávu sa nedala porovnať s tou, ktorú mali dlhodobo existujúce žoldnierske jednotky. Od polovice 14. storočia utrpeli dovtedy preferovaní rytieri niekoľko zdrvujúcich porážok, ktoré im uštedrila lepšie organizovaná a disciplinovanejšia pechota. Veľmi zaujímavý je tiež príklad husitského vojenského umenia, ktoré uštedrilo niekoľko ťažkých porážok pápežom organizovaným križiackym výpravám. Základom ich bojovej taktiky bola vozová hradba, kombinovaná s rozumným nasadením pechoty, jazdectva i delostrelectva.
Jazdecká taktika
Európska jazda bola obyčajne rozdelená do troch sledov, ktoré boli do boja posielané jeden za druhým. Prvá vlna mala buď preraziť nepriateľskými radami alebo ich rozvrátiť a narušiť natoľko, aby druhá či tretia vlna prerazila. Keď už bol nepriateľ na úteku, podieľalo sa jazdectvo na likvidácii, zväčša neorganizovaných skupín nepriateľského vojska. Jazdci útočili a bojovali v prvom rade kopijou, pri čom sa kryli štítom. Po tom, čo ju stratili alebo zlomili bojovali ďalej rôzne veľkým mečom či palcátom. Obrnený jazdec bol schopný v priebehu boja muža proti mužovi pobiť desiatky nepriateľov.
V praxi rytieri sledovali svoj vlastný zoznam priorít a narúšali tak plán každého veliteľa. Rytieri sa predovšetkým usilovali o česť a slávu a chceli bojovať v prvých radoch prvého oddielu. Celkové víťazstvo na bojisku bolo druhotné voči vlastnej sláve. Veľmi často rytieri vyrazili okamžite, ako zazreli nepriateľa, rušiac tak akýkoľvek plán. V niektorých prípadoch velitelia svojich rytierov radšej nechali zosadnúť z koní z dôvodu lepšej kontroly. Toto bolo populárnou voľbou v prípade, že daná armáda bola menej početná ako protivník. Peší rytieri podporili silu a morálku ostatnej pechoty. Rytieri zosadnutí z koní sa spoločne s pechotou najčastejšie opevnili za vozovou hradbou alebo bariér z kolov tak, aby zabránili nepriateľskej jazde prelomiť ich pozície. To však bývalo možné iba vo vhodnom teréne, kde vhodným výberom vlasnej pozície minimalizovali nepriateľovu výhodu v rýchlosti a mobilite.
Príkladom nedisciplinovanosti rytierov a prekonanej taktiky nasadenia jazdectva bola bitka pri Kreščaku roku 1346. Francúzska armáda mala veľkú presilu (40 000 ku 10 000), pričom mala omnoho viac rytierov na koňoch. Angličania sa však rozdelili do troch oddielov lukostrelcov, ktoré chránili zabodnuté koly v zemi a obsadili postavenia vo vhodnom teréne. Medzi troma oddielmi boli dva oddiely peších rytierov. Tretí bol držaný v zálohe. Francúzsky kráľ poslal ženevských nájomných strelcov z kuší, aby anglickú armádu ostreľovali, zatiaľ čo sa snažil zorganizovať svoje jazdectvo do troch oddielov. Kuše ženevských strelcov však boli zvlhnuté a neúčinné. Francúzski rytieri medzitým ignorovali snahu svojho kráľa zorganizovať ich a len čo uvideli nepriateľa, zúrivo naňho vrieskali. Francúzsky kráľ nakoniec poslal svojich rytierov vpred proti anglickým lukostrelcom. A hoci bitka trvala celý deň, anglická pechota (ktorá svoje kuše a dlhé luky chránila pred dažďom) odrazila početné útoky francúzskeho jazdectva a výkvet vtedajšieho európskeho rytierstva porazila.
V neskorom stredoveku sa na bojisku lukostrelci a pešiaci postupne vyrovnali ťažkej jazde a vďaka svojej lepšej organizácii a premyslenej taktike ju dokázali porážať. V tomto čase bola márnosť výpadov jazdy proti dobre postaveným a disciplinovaným peším už zrejmá. Pravidlá sa zmenili. Armády štandardne používali koly, konské pasce a priekopy ako ochranu pred jazdou. Výpady proti nahromadeným radom kopijníkov a strelcov zanechali len hŕbu mŕtvych koní a tiel. Rytieri museli buď bojovať po vlastných alebo vyčkávať na správny moment. Zničujúce prielomy však stále boli možné, ale len vtedy, ak bol nepriateľ v pohybe, dezorganizovaný alebo mimo svojich dočasných podporných stavieb na bojisku.
Taktika pechoty
Taktika peších vojsk v ranom stredoveku bola pomerne jednoduchá – vojská sa k sebe priblížili, a snažili sa preniknúť do radov nepriateľa, kde sa začal boj zblízka. Franská pechota bola napríklad vycvičená vrhať na nepriateľa z vzdialenosti niekoľko desiatok metrov sekery, aby rozrušili jeho rady, pred tým ako začne samotný boj zblízka. V boji sa bojovníci spoliehali na svoju silu a zúrivosť. V týchto ohľadoch sa stali povestní najmä Vikingovia, ktorý sa pred bojom povzbudzovali zvláštnou zmesou z muchotrávok, ktorá v ních vybudila zúrivosť – to je ale z veľkej časti mýtus. Vzostup rytierov dočasne zatlačil pešiakov do úzadia, to hlavne preto, že dobre disciplinovaná a dobre cvičená pechota nejestvovala. Peší vojaci skorých stredovekých armád boli hlavne sedliaci, ktorí boli len provizórne ozbrojení a veľmi chabo ak vôbec nejak vycvičení. Sasi a Vikingovia vyvinuli obranný postoj zvaný „štítová stena“. Muži stáli vedľa seba a spolu držali dlhé štíty a tvorili tak bariéru. Chránili sa tak proti jazde a lukostrelcom, ktorých oni sami nemali nikdy vo veľkom počte. Pechota zažila obrodu tam, kde neboli zdroje pre táborenie armád s ťažkou jazdou – kopcovité krajiny ako Škótsko, Švajčiarsko či ako vojenské posádky miest. Tieto dva sektory našli spôsob, ako mať v poli účinné armády s minimom alebo aj žiadnou jazdou. Obe taktiky sa spoliehali na to, že kone nevletia na hrádzu naježených kolov či pík. Disciplinovaný tvar kopijníkov vedel zastaviť elitnú ťažkú jazdu bohatších národov a pánov za zlomok ich ceny.
Bojová formácia šiltron bol kruh kopijníkov, ktorý Škóti začali používať počas ich vojen za nezávislosť okolo konca 13. storočia. Zistili, že šiltron je účinný obranný tvar. Róbert Bruce bojoval proti anglickým rytierom len v močaristom teréne, kde bol ich výpad zbrzdený. Švajčiari sa naproti tomu preslávili bojom s pikami. V podstate len oprášili grécku falangu a stali sa veľmi schopnými v boji s dlhými kopijami. Tvorili štvorec kopijníkov. Vonkajšie štyri rady držali piky mierne dole, čo tvorilo účinnú stenu proti jazde. Zadné rady používali kopije s ostrím na útok proti priblížujúcim sa nepriateľom. Švajčiari podobne ako Škóti svoju pechotu cvičili v manévrovaní v takto zovretých zostavách, až boli schopní pomerne rýchleho pohybu vo formácii, čo vedeli využiť aj na útok.
Spoločne s vývojom pechoty bojujúcej zblízka sa v stredoveku začali uplatňovať vo veľkom množstve aj lukostrelci a strelci z kuší. Strelci mali proti peším výhodu dosahu svojich zbraní. Význam týchto vojsk bol v antických časoch dobre známy, ale táto znalosť sa v obodbí celkového úpadku európskej spoločnosti v období raného stredoveku dočasne vytratila. Zem ovládajúci bojovní rytieri boli zvrchovaní a ich kódex žiadal boj zblízka s dôstojným súperom. Zabíjanie šípmi na diaľku bolo pre rytierov nečestné, preto vládnuca vrstva robila len málo pre vývoj a účinné používanie tejto zbrane. Časom však začalo byť jasné, že strelci sú účinní a veľmi užitoční, či už pri obliehaní openvení, alebo v poli. Víťazstvo Williama I. pri Hastingse bolo vo veľkej miere dosiahnuté pomocou lukostrelcov, hoci uznanie zožali jeho rytieri. Anglosasi držali úbočie a boli natoľko zomknutí, že normanskí rytieri mali veľké problémy preniknúť. Anglický kráľ pri tom držal elitnú jednotku peších bojovníkov, ktorým sa v tej dobe hovorilo huskarlioni v strede svojej zostavy. Huskralioni boli zvláštne vycvičení bojovníci, ktorí bojovali ľavou rukou a v prevej sa kryli štítom. Pri boji s pravákmi pri tom boli zväčša vo veľkej výhode a sústredili sa na útok proti pravej ruke v ktorej držal súper zbraň. Bitka sa prelievala tam a späť celý deň. Anglosasi sa odvážili vyjsť spod svojej steny štítov, aby uskutočnili výpad na normanských strelcov z kuší. Ich útok však Normani odrazili. Nejaký čas Normani márne útočili na nemanévrujúce Anglosaské vojsko, v ktorom sa huskralionom darilo odrážať všetky normanské útoky. Vyzeralo to, že Normani už musia zlyhať, ale mnohí veria, že práve normanskí strelci vyhrali bitku, keď jedna zo striel smrteľne zasiahla anglosasského kráľa Harolda, na čo sa bitka čoskoro skončila.
Aj ďalšia z inovácií v pešom vojsku pochádzala z Britských ostrovov. Lukostrelecké vojsko malo spomedzi európskych krajín pravdepodobne najväčšie tradície v Anglicku. Tam ho začali aktívne podporovť a zlepšovať nasledovníci Viliami Dobyvateľa, keď viedli vojny na európskej pevnine pevnine, kde boli vždy v menšine. Keď sa Angličania naučili používať veľké oddiely strelcov, začali vyhrávať bitky, hoci boli zväčša prečíslení. Angličania vyvinuli „šípovú hradbu“, uplatniac tak výhodu dostrelu dlhých lukov. Miesto streľby na jednotlivé ciele strieľali dlhé luky na určitú oblasť, ktorú rovnomerne pokryli po celej ploche. Pri kadencii 6 striel za minútu mohlo 3000 strelcov vyslať 18 000 šípov do hustých radov nepriateľa. Efekt tejto streľby na kone a mužov bol devastujúci. Francúzski rytieri počas storočnej vojny rozprávali o nebi zatienenom šípmi a hluku letiacich striel.
Peší lukostrelci a strelci z kuší bojovali v zomknutých útvaroch po 100 či dokonca 1000 mužov. Na diaľku 90 metrov mohli ich šípy prerážať brnenie útočiacich rytierov. Na takúto vzdialenosť strieľali lukostrelci na jednotlivé ciele. Straty utrpené v dôsledku paľby lukostrelcov výrazne podlamovali morálku, hlavne ak nemohli jednotky bezprostredne reagovať. V ideálnej situácii lukostrelci dlhšie trvajúcou paľbou narúšali protivníkovu zostavu a tým výrazne znižovali schopnosť viesť efektívne bojovú činnosť. Nepriateľ, kryjúc sa za palisády, či vozovú hradbu, mohol byť v bezpečí pred jazdou, ale nemohol zabrániť dopadu nepriateľských striel. Ak sa nepriateľ vzdal tohto krytu, aby napadol lukostrelcov, ťažká jazda, poprípade neskôr zvlášť na to svičení kopijníci mali reagovať a chrániť ich. Strelci z kuší a arbaletov sa stali významnými prvkami armád aj v Európe, kde boli dôležitou zložkou milícií a profesionálnych síl mestských posádok. Kombinácia lukostrelcov, či strelcov s kúší s nasadením kopijníkov sa ukázala ako nesmierne účinná proti armádam, ktoré stále využívali primárne jazdectvo.
Odpoveďou na husté rady kopijníkov bola artiléria, ktorá umožnila narúšať zomknuté formácie. Jednými z prvých kto vedel delostrelectvo použiť účinne v boji boli Španieli, ktorí tiež účinne bojovali proti kopijám baklermi. To boli ľahko vyzbrojení muži, ktorí sa vedeli dostať medzi piky a bojovať efektívne krátkymi mečmi. Ich bakler (buckler) bol malý a praktický štít. Na konci stredoveku Španieli ako prví experimentovali s miešaním kopijí, mečov a pušných zbraní do jedného útvaru. Bola to účinná sila schopná čeliť všetkým zbraniam v rôznom teréne v obrane i útoku. Na konci éry boli Španieli jedným z najúčinnejšších vojsk v Európe.
Problém v použití lukostrelcov spočíval v ich pasívnej ochrane počas streľby. Aby boli účinní, museli byť dosť blízko k nepriateľovi. Anglickí strelci z dlhých lukov so sebou na bojisko nosili koly a vytvárali si z nich provizórne obranné steny. Tie im poskytli slušnú ochranu pred jazdou. Spoliehali na svoju palebnú silu v boji proti nepriateľským strelcom. Boli v nevýhode, keď ich napadla pechota. Niektorí iní strelci do boja nosili ťažký ochranný štít, ktorý zakrýval celú postavu lukostrelca. Posádky miest zase umiestňovali svojich strelcov z kuší na hradby. Kuše používané v 15. storočí už boli dosť silné na to aby jediným výstrelom zrazili jazdca z koňa.
Na konci éry strelci a kopijníci spolupracovali v zložených tvaroch. Piky držali nepriateľa na odstup, kým strelci strieľali do ich radov. Tieto tvary sa naučili hýbať a neskôr aj útočiť. Jazda sa pred týmto tvarom musela stiahnuť. Ak nepriateľ nemohol odpovedať vlastnými pikami a streľbou, bitku pravdepodobne nevyhral.
Hrady
Opevnenia a návršia sa začali používať už v dobe kamennej. Skutočné hrady, ako centrá vojenskej a politickej moci sa však v Európe objavili až v 9. storočí ako dôsledok decentralizovanej feudálnej moci. Hrady nemali vo všetkých krajinách podobu kamenných pevností, ale boli zväčša kombinované či do značnej miery z dreva. Stavby kamenných hradov v niektorých oblastiach podnietili až stretnutia s Mongolmi, ktorých dobývacie techniky zrovnali so zemou všetky drevené hrady. Od 9. do 15. storočia Európu posiali tisícky hradov. Okolo roku 1900 bolo len vo Francúzsku viac než 10 000 hradov a ich zrúcanín.
Šľachta počas feudalizmu zabezpečovala právo a poriadok, takisto ako ochranu pred lúpežníkmi, ako boli Vikingovia. Stavala hrady, odkiaľ mohli vojská bezpečne operovať. Zjavná obranná funkcia hradu zatienila fakt, že to bol i potenciálny útočný nástroj. Slúžil ako základňa pre profesionálnych vojakov, hlavne jazdu, ktorí ovládali priľahlú oblasť. V čase, keď centralizovaná autorita kráľov bola slabá, bola sieť hradov to hlavné čo zabezpečovalo politickú stabilitu.
2939 Coconino
2939 Coconino je planétka s priemerom 40 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 21. februára 1982.
Socializmus
right|thumb|400px|Mapa krajín (so súčasnými hranicami), ktoré boli niekedy v minulosti ústavne vyhlásené za socialistické. Farebné odlíšenie podľa dĺžky trvania tohto stavu: {{legend|#FF0000|viac ako 70 rokov}} {{legend|#FF6600|60 až 69 rokov}} {{legend|#B0B000|50 až 59 rokov}} {{legend|#00CC00|40 až 49 rokov}} {{legend|#0000FF|30 až 39 rokov}} {{legend|#000033|20 až 29 rokov}} {{legend|#9966FF|menej ako 19 rokov}}