cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Margaréta I. (Dánsko)
Meno
Je označovaná ako Margaréta I., aby sa odlíšila od súčasnej dánskej kráľovnej Margaréty II., ale sama sa kráľovnou nenazývala (okrem krátkeho obdobia v roku 1375). Keď hovorila o svojej vláde v Dánsku, nazývala sa Margaréta, z vôle božej, dcéra dánskeho kráľa Valdemara alebo právoplatná dedička Dánska. Ostatní jej hovorili „Pani kráľovná“.
V Nórsku bola známa ako Kráľovná (Kráľovná manželka, neskôr Kráľovná vdova) a regentka, vo Švédsku bola Kráľovnou vdovou a splnomocnenou vládkyňou. Keď si v roku 1363 vzala nórskeho kráľa Håkona VI. (syna Magnusa VII.), bol už spolukráľom Švédska, a stala sa švédskou kráľovnou. Aj keď bol Håkon neskôr zosadený, nikdy sa nevzdal svojich nárokov a titulu (de facto ovládal najzápadnejšie provincie Švédska až do svojej smrti). Keď v roku 1389 Švédi vyhnali Albrechta I. Meklenburského, Margaréta z právneho hľadiska len obnovila svoje pôvodné postavenie.
Kráľovná
Narodila sa na hrade Vordingborg ako dcéra Valdemara IV. a Helvigy zo Sønderjyllandu, dcéry šlezvického vojvodu Erika II. V apríli 1363 sa v Kodani vydala za nórskeho kráľa Håkona VI. (nórska šľachta si priala inú nevestu – Alžbetu Holštajnskú, tá však bola zadržaná v dánskych vodách, kým sa neuskutočnila svadba Håkona a Margaréty). Margaréta bola poslaná do Nórska vo veku 12 rokov, o jej ďalšiu výchovu sa tu starala Märta Ulfsdotter, dcéra svätej Brigity.
Na konferencii na hrade Dalaborg, v marci 1388, prijali švédski magnáti všetky Margarétine požiadavky a zvolili ju za „zvrchovanú vládkyňu“ s tým, že prijmú akéhokoľvek ňou určeného následníka. 24. februára 1389 bola žoldnierska armáda kráľa Albrechta, ktorý sa vrátil z Meklenburska, v bitke pri Falköpingu porazená a Albrecht zajatý. Margaréta tak získala úplnú vládu nad všetkými tromi krajinami.
Štokholm, v tom čase prakticky nemecké mesto, však Margaréta stále nezískala. A navyše proti spojeným kráľovstvám začalo Meklenbursko v spojení so severonemeckými hanzovými mestami viesť pirátsku vojnu. Baltské a Severné more rýchlo zaplnili lode „Zásobovacieho bratstva“ alebo vitaliánov, ktorí boli pôvodne najatí, aby zásobovali obliehaný Štokholm potravinami. Vitalijskí bratia ale čoskoro začali prepadávať dánske, nórske i švédske lode; neskôr i mestá na pobreží Fínska a Švédska a nakoniec dobyli a obsadili i ostrovy Bornholm a Gotland. Margaréta musela ustúpiť a na základe dohody z Lindholmu (1395) bol Albrecht prepustený so záväzkom do troch rokov zaplatiť výkupné 60 000 mariek; Štokholm bol daný hanze do zálohu. Albrecht peniaze nevyplatil a tak hanza – výmenou za obchodné privilégia – predala Štokholm kráľovnej (september 1398).
Erik Pomoranský
Predpokladalo sa, že Margaréta pri prvej príležitosti dá kráľovstvám kráľa, príbuzného všetkým trom dynastiám, aj keď v Nórsku bolo stanovené, že bude naďalej vládnuť po boku tohto kráľa. V roku 1389 vyhlásila svojho synovca Erika Pomoranského nórskym kráľom. V roku 1396 mu vzdali hold v Dánsku a Švédsku, ale i tu si Margaréta uchovala úrad regentky do doby dospelosti jej synovca. Aby spojila tri kráľovstvá ešte tesnejšie, zvolala Margaréta v júni 1397 Riksråd (ríšsku radu) troch kráľovstiev do mesta Kalmar a na Sviatok najsvätejšej trojice (17. júna) tu bol Erik slávnostne korunovaný za kráľa Dánska, Švédska a Nórska. Dokument zaručoval štátom zachovanie ich pôvodných území, zvyklostí a hodnostárov, čo Margaréta nepodporovala, lebo podľa nej to bráni úplnému zjednoteniu Škandinávie.
Erik čoskoro dosiahol plnoletosť, ale za svojho života bola faktickým vládcom troch krajín Margaréta.
Politika
thumb|left|Hrobka Margaréty I. v katedrále v Roskilde Kým nebola únia zaistená, tolerovala Margaréta prítomnosť „dobrých mužov“ všetkých troch kráľovstiev pri tróne, ale pritom im nikdy nepredala významnejšie právomoci. Nadradenou zostávala v každom ohľade moc kráľovská. Moc šľachty bola značne obmedzená, najmä vo Švédsku, ktoré bolo menej lojálne voči únii (a menej závislé na Dánsku) než Nórsko.
Margaréta plánovane získavala naspäť majetky, ktoré dával Valdemar IV. svojim stúpencom, a veľa z nich pripadlo korune.
Margaréta tiež reformovala dánsku menu, zaviedla strieborné mince namiesto starých a bezcenných medených. Stále mala dostatok prostriedkov, z ktorých časť bola venovaná na dobročinnosť.
V zahraničnej politike bola prezieravá a rozvážna, oproti smelej politike jej otca. Najlákavejšie ponuky spojenectva ju nikdy nepresvedčili ustúpiť od jej systému neutrality. Na druhej strane získala veľmi ľahko stratené dánske územia. Kúpila ostrov Gotland od Albrechta Meklenburského a Rádu Livonských rytierov, a kúpila aj veľkú časť Šlezvicka.
V roku 1402 začala rokovať s anglickým kráľom Henrichom IV. o manželskom spojení Anglicka a severskej únie. Návrh zahŕňal dve svadby. Kráľ Erik by si vzal Henrichovu dcéru Filipu a syn kráľa Henricha, toho času princ z Walesu, neskorší kráľ Henrich V., by si vzal Erikovu sestru Katarínu. Anglická strana ale chcela spolu so sobášmi získať spojenectvo s úniou v anglických vojnách, čo by znamenalo účasť v storočnej vojne proti Francúzsku. Margaréta viedla ale nemennú politiku a nenechala vtiahnuť svoje krajiny do vojny, a preto odmietla Henrichov návrh. Celý návrh ale nepadol, pretože Erik sa oženil s Filipou 26. októbra 1406 v Lunde. Spolu so svadbou bola uzavretá čisto obranná aliancia medzi Anglickom a Kalmarskou úniou. Erikova sestra Katarína si vzala Jána, grófa z Falcko-Neumarktu, čím zaistila únii spojenca na juhu Nemecka.
Smrť
Margaréta zomrela náhle na palube svojej lode vo flensburgskom prístave 28. októbra 1412 pravdepodobne na mor. Jej sarkofág, zhotovený lübeckým sochárom Johanessom Jungom, je vystavený v katedrále v Roskilde neďaleko Kodane. Kráľovná zanechala katedrále veľký majetok pod podmienkou, že sa budú konať pravidelné omše za jej dušu, táto tradícia prestala v dobe reformácie, ale vyzváňanie zvláštnym zvonom dvakrát denne dodnes pripomína jej pamiatku.
Externé odkazy
Kráľovná Margaréta
2799 Justus
2799 Justus je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 25. septembra 1960.
Olešná (okres Čadca)
Olešná je obec na Slovensku v okrese Čadca.
Poloha
Obec sa nachádza v západnej časti okresu Čadca, v údolí Olešnianky, pri toku rieky Kysuca. V súčasnosti je stavebne prepojená so susednou Podvysokou i Staškovom. Leží na rozhraní Turzovskej vrchoviny a Javorníkov.
Katastrálne územie sa skladá z dvoch samostatných častí: Olešná a Olešná – Burkov vrch (do roku 2003 Olešná I a Olešná II).
Doprava
Obcou prechádza cesta III. triedy, ktorá sa v Staškove pripája na cestu II/487 do Čadce. Okrajom obce vedie železničná trať Čadca – Makov.
Nairo Quintana
Nairo Alexander Quintana Rojas (* 4. február 1990, Cómbita, Kolumbia) je kolumbijský cestný cyklista jazdiaci za Movistar Team. Jeho najväčšia sila je v kopcoch, má veľmi ľahkú postavu.
Ocenenia
1. miesto klasifikácia vrchárov, Volta a Catalunya
607 Jenny
607 Jenny je planétka s priemerom 65 km, ktorú objavil August Kopff 18. septembra 1906.
Podvysoká
Podvysoká je obec na Slovensku v okrese Čadca.
Atmosféra Marsu
Atmosféra Marsu je plynný obal obklopujúci planétu Mars. Je veľmi riedky, a preto nie je schopná zadržiavať tepelnú výmenu medzi povrchom a okolitým priestorom, čo má za následok veľké tepelné rozdiely počas dňa a nocí. Skladá sa prevažne z oxidu uhličitého, ktorý tvorí viac než 95 % jej objemu.
Tlak na povrchu sa pohybuje medzi 600 a 1 000 Pa (s extrémami 30 Pa na vrcholku Olympus Mons až 1 155 Pa v oblasti Hellas Planitia). Je to približne 100 až 150-krát menej než na povrchu Zeme. Zodpovedá to tlaku zhruba vo výške nad zemským povrchom (priemerný tlak na povrchu Zeme je 101,3 kPa). Podobne ako na Zemi ale dochádza k sezónnym zmenám v atmosfére, ako sa planéta približuje a vzďaľuje od Slnka. V zime 25 – 30 % atmosférického oxidu uhličitého zmrzne na póloch, zatiaľ čo v lete opäť sublimuje a vracia sa do atmosféry. Spomedzi planét má nižší atmosférický tlak už len Merkúr. Podobne ako na Zemi ale dochádza k zmenám v atmosfére v závislosti na sezónnych výkyvoch, ako sa planéta približuje a vzďaľuje od Slnka.
Podrobné znalosti o zložení atmosféry, ich zmenách a o dlhodobejších klimatických podmienkach, boli získane na základe niekoľkých sond, ktoré na povrchu pristáli (napr. Viking 1 a 2, Spirit, Opportunity atď.), resp. skúmali atmosféru z orbity. Výškovo sa atmosféra delí na nižšiu (do ), strednú (do ) a vyššiu (nad ).
Zloženie
Atmosféra je tvorená prevažne z oxidu uhličitého (95,32 %), ďalej obsahuje: dusík (2,7 %), argón (1,6 %), kyslík (0,13 %), oxid uhoľnatý (0,07 %) a vodné pary (0,03 %), ktorá vzniká sublimáciou z polárnych čiapoček. Medzi ostatné plyny vyskytujúce sa v atmosfére sa potom ešte radí neón, kryptón, xenón, ozón a metán (ktorý je možným indikátorom života na Marse, keďže podlieha rýchlemu rozpadu a musí teda existovať nejaký zdroj, ktorý plyn v atmosfére dopĺňa – možný život alebo sopečná aktivita. ) Keďže je možné na povrchu planéty pozorovať množstvo sopiek, predpokladá sa, že časť atmosféry vznikla uvoľnením sopečných plynov.
Oxid uhličitý
Hlavnou zložkou atmosféry je oxid uhličitý, ktorý v nej vytvára vlastný kolobeh. Vďaka nízkym teplotám dochádza k tomu, že oxid uhličitý v zime skondenzuje a dopadá na povrch vo forme snehu. Hlavná časť pevného oxidu uhličitého sa potom nachádza v polárnych oblastiach, kde tvorí polárne čiapočky. Počas leta časť oxidu uhličitého vysublimuje do atmosféry, a tým zväčší svoj podiel. thumb|left|Mračná v atmosfére
Metán
V atmosfére Marsu bol objavený metán, ktorý v atmosfére nie je schopný vydržať dlhšie ako niekoľko stoviek rokov, čo ukazuje, že sa na planéte musí nachádzať nejaký zdroj, ktorý ho dopĺňal. Špekuluje sa o dvoch možných zdrojoch, ktoré sú známe z pozemských podmienok – vulkanická aktivitu alebo produkcia biologickými pochodmi v podobe mikroorganizmov organizmov. Podobné organizmy spracúvajúce vodík a oxid uhličitý za vzniku práve metánu sú známe aj zo Zeme.
V marci 2004 európska sonda Mars Express potvrdila výskyt metánu v atmosfére, ktorý bol predtým predpovedaný na základe pozorovaní United Kingdom Infrared Telescope na Havaji a telekosopu Gemini South v Čile v roku 2003.
Existuje ale aj geologické vysvetlenie obsahu metánu v atmosfére, ktoré je spojené s premenou minerálu olivín na serpentín za prítomnosti tekutej vody niekde pod povrchom, ktorý by mohol uvoľňovať dostatočné množstvo plynu do atmosféry.
Amoniak
Amoniak je v marťanskej atmosfére veľmi nestály a je schopný v nej zotrvať iba niekoľko hodín, ale aj napriek rýchlemu rozkladu amoniaku, bol tento plyn v atmosfére detegovaný. Vedci z NASA dokonca vyhlásili "Nie je známy žiadny spôsob, ako by sa mohol vyskytovať amoniak v atmosfére Marsu, na ktorom neexistuje život". Objavenie čpavku sa tak stáva dôležitým argumentom pre podporu hypotézy o súčasnom živote na Marse.
Na druhej strane výsledky meraní planetárneho fourierovského spektrometra boli opätovne spochybnené časťou vedeckej obce, ktorá poukazuje na fakt, že spektrometer nemá dostatočnú schopnosť rozlíšiť amoniak od oxidu uhličitého. Pre definitívne potvrdenie alebo vyvrátenie nameraných výsledkov bude potrebný ďalší výskum a merania.
Členenie atmosféry
thumb|Západ slnka viditeľný z povrchu Marsu. Oproti západu na Zemi v hustejšej [[Atmosféra Zeme|atmosfére je západ na Marse v riedkej atmosfére iný.]] Podobne ako na Zemi, aj atmosféra Marsu sa dá vertikálne rozčleniť na niekoľko vrstiev, v ktorých sa prejavujú rozdielne vlastnosti atmosféry, alebo v ktorých dochádza k zmene teploty.
Počasie
thumb|Prachová búrka tak ako ho pozorovalo vozidlo Opportunity v roku 2007 Na striedaní ročných období je založené aj počasie na Marse. Hlavnú úlohu v tomto procese zohrávajú polárne oblasti. Počas zimy na Marse v oblasti pólu dochádza k obdobným javom ako na Zemi. Oblasť pólu je vystavená permanentnej tme (tzv. polárna noc) po určitú časť solu. Počas zimy vzniká suchý ľad tvorený oxidom uhličitým, ktorý na jar začne sublimovať vplyvom dopadajúceho slnečného žiarenia. Následne začne uvoľnený oxid uhličitý meniť svoju pozíciu. Vplyvom rýchleho nárastu dochádza k zmenám tlaku medzi pólom a rovníkovými oblasťami, ktoré sa začnú vyrovnávať za vzniku silných vetrov dosahujúcich rýchlosť až /h. Silné vetry následne transportujú obrovské množstvo jemného materiálu v podobe prachu, čo často spôsobuje vznik celoplanetárnych prachových búrok.
Vďaka týmto vetrom dochádza tiež k transportu vodnej pary, ktorá sa často zhlukuje v mrakoch typu cirrus. Tieto mraky boli odfotografované roverom Opportunity v roku 2004.
Teplota
thumb|Ilustrácia ukazuje unikanie plynov z atmosféry vplyvom interakcie so [[slnečný vietor|slnečným vetrom]] Priemerná teplota pri povrchu planéty je okolo −56 °C. Pre Mars sú charakteristické veľké rozdiely medzi dňom a nocou. Na rovníku sa teploty bežne pohybujú od −90 do −10 °C, a nad nulu sa dostanú iba výnimočne. Oproti tomu teplota povrchovej vrstvy pôdy môže niekedy dosiahnuť až +30 °C. Aj napriek týmto občasným priaznivým teplotám nemôže na povrchu existovať kvapalná voda. Voda by sa okamžite začala vyparovať vplyvom nízkeho tlaku. Vo výške okolo 40 až sa nachádza vrstva, ktorá má stálu teplotu. Následne vo výške približne začína ionosféra a vodíková koróna planéty dosahuje až do výšky. Na základe meraní sa zistilo, že aj na Marse panuje skleníkový efekt, ktorý otepľuje planétu približne o 5 °C a zadržuje okolo 30 % tepelnej energie.
Oblačnosť
thumb|left|Vozidlo Opportunity pozorovalo mraky v atmosfére planéty I keď je planéta studená a suchá, má veľmi dynamické počasie. Na Marse bola pozorovaná aj oblačnosť, ktorá je pravdepodobne tvorená kryštálikmi oxidu uhličitého. Prejavujú sa tu aj ďalšie procesy, ktoré umožňujú hovoriť o marťanskom počasí. Okrem počasia je atmosféra planéty tiež dejiskom častých prachových búrok, ktoré občas dosiahnu celoplanetárny charakter alebo aj malé vzdušné víry v podobe prašných vírov.
Počas búrok môžu vetry na povrchu planéty dosahovať až rýchlosti okolo /h. Vynášajú do atmosféry značné množstvo drobných prachových častíc (obsahujúcich magnetit) o veľkosti 0,1 mikrometra až. Pretože magnetit má väčšiu schopnosť pohlcovať modré svetlo než červené, atmosféra sa pri pohľade z planéty zdá žltavá až červená. Proces, ktorý toto spôsobuje, je zložitejší než Rayleighov rozptyl, ktorý je známy zo Zeme a spôsobuje modrú farbu oblohy. Priemerné rýchlosti vetra sú však len 35 až /hod. Kvôli redšej atmosfére ale vietor nemá takú silu ako vietor s rovnakou rýchlosťou na Zemi.
Na Marse môžeme pozorovať 3 druhy oblakov:
Magurský potok (prítok Juríkovho potoka)
Prameň
Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Ošust, na severnom svahu Vysokej Magury (1 115,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 990 m n. m.
Obrnice
Obrnice je obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 344 obyvateľov, z toho 1 195 mužov a 1 149 žien, pričom priemerný vek v obci bol 32,9 roka (muži 32,6 roka, ženy 33,2 roka).
Magurský potok (prítok Juríkovho potoka)
Opis toku
Od prameňa tečie na východ, pričom vytvára oblúk prehnutý k severu, zľava priberá prítok z oblasti Stratenca a stáča sa juhovýchodným smerom. Opäť z ľavej strany priberá najprv prítok z južného svahu Úšustu (1 155,4 m n. m.), potom zo severozápadného svahu Jurikovej (928,4 m n. m.), výrazným oblúkom sa prehýňa na východ a vstupuje do Podbeskydskej vrchoviny. Z pravej strany ešte priberá prítok (1,4 km) z juhovýchodného svahu Vysokej Magury a západne od chaty Kohútik, na území obce Oravská Lesná ústi v nadmorskej výške 789,0 m n. m. do Juríkovho potoka.
Beaupréau (kantón)
Beaupréau je francúzsky kantón v obvode Cholet v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 12 obcí.
Bukovinský potok
Bukovinský potok môže byť:
Antiopé (Amazonka)
náhľad|Amazonka sa pripravuje na bitku (Antiopé alebo Hippolyta?), autor: [[Pierre-Eugène-Emile Hebert 1882, Národná galéria umenia vo Washingtone]] Antiopé alebo Antiopa alebo Antiope (starogr. Ἀντιόπη – Antiopé, ) je v gréckej mytológii vodkyňa Amazoniek, prvá manželka aténskeho kráľa Thésea.
Jedným z Heraklových hrdinských činov, ktoré plnil na príkaz mykénskeho kráľa Eurysthea bola výprava do krajiny Amazoniek, odkiaľ priniesol Eurystheovej dcére Adméte pás ich kráľovnej Hippolyty.
Do krajiny Amazoniek sa Herakles vybral s neveľkým oddielom, medzi ktorými bol aj jeho priateľ aténsky kráľ Théseus. Cestou sa zastavili v Mýsii, kde vládol kráľ Lykos. Kráľ ich veľkolepo pohostil a zatiaľčo hodovali, vtrhli do krajiny divokí Bebrykovia a začali ju drancovať. Herakles a jeho druhovia nečakali, Bebrykov zahnali, ich kráľa zabili a celú ich krajinu darovali Lykovi, ktorý ju potom z vďaky nazval Herakleiou.
Týmto víťazstvom si Herakles získal takú slávu, že mu kráľovná Hippolyta vyšla v ústrety, aby mu pás dala. Bohyňa Héra však následne rozšírila lož, že ju chce Herakles zajať a tak došlo k ozbrojenému stretu, v ktorom Amazonky utrpeli porážku. Medzi zajatými Amazonkami boli aj dve vodkyne Melanippa a Antiopa. Melanippu vykúpila kráľovná Hippolyta svojim pásom a Antiopu daroval Herakles svojmu priateľovi Théseovi a ten si ju odviedol do Atén, kde sa s ňou oženil. Manželom sa narodil syn Hippolytos a keď potom Amazonky vtiahli do Atén, aby svoju družku oslobodili, Antiopa sa postavila na stranu svojho muža a v boji zahynula.
Two-Face
Two-Face je postava DC Comics, superzločinec a nepriateľ Batmana. Debutoval v Detective Comics #66 v auguste 1942. Bol vytvorený Bobom Kaneom a Billom Fingerom.
Hlavnou črtou Two-Facea je, že každé rozhodnutie činí hodením mince a vždy sa podľa neho správa.
Two-Face sa objavil v animovanom seriáli a aj v oboch batmanovských filmových sériách. Vo filme Batman ho hral Billy Dee Williams ešte ako Denta. Vo filme Batman navždy (Batman Forever) ho stvárnil Tommy Lee Jones, toto stvárnenie však fanúšikovia neprijali dobre. Aaron Eckhart hral Two-Facea vo filme Temný rytier (The Dark Knight), kde je vykreslený skôr ako tragický hrdina než ako regulárny superzločinec.
NGC 4732
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
Magda Paveleková
Magda Paveleková, rod. Lörinczová (* 7. jún 1931, Levice – † 20. júl 2015, Dunajská Lužná ) bola slovenská herečka a zabávačka.
Životopis
Študovala na Gymnáziu Andreja Vrábla v Leviciach a na evanjelickom gymnáziu v západomaďarskom mestečku Kysak pri rakúskych hraniciach. V roku 1956 ukončila bratislavské konzervatórium, kde študovala hru na klavír. Ešte počas stredoškolského štúdia sa stala zakladajúcou členkou Krajského divadla v Nitre (dnešné Divadlo Andreja Bagara (DAB)). Po 17 rokoch odišla z Nitry do Bratislavy, kde spočiatku hrala v Tatra kabarete, neskôr na Novej scéne, kde pôsobila až do odchodu do dôchodku. Účinkovala v 12 filmoch, 205 inscenáciách, v dabingu, bola protagonistkou televízneho seriálu o nadváhe Tak už dosť a predstavila sa takmer v 60 zábavných reláciách v rozhlase a v televízii. Účinkovala tiež v relácii Inkognito. Napísala umeleckú autobiografiu, ktorá vyšla pod názvom Spomienky starej herečky (2001).
Podľa vlastných slov bola potomkom šľachtického rodu Koháriovcov. Jej príslušnosť k šľachte a najmä k dávno vymretému rodu Koháriovcov však bola spochybnená Občianskym združením potomkov šľachticov Slovenska Nobilitas Carpathiae.
Oľga Krčméryová
Oľga Krčméryová (rod. Petényová) (* 17. august 1868, Budiná – † 24. december 1950, Bratislava) bola kultúrna pracovníčka.
Rodina
Bola vydatá za Miloslava Krčméryho, syna Augusta Horislava Krčméryho. Ich deti: Vnúčatá: Pravnúčatá:
Životopis
Absolvovala školu K. Orfanidesa v Banskej Bystrici. Žila na viacerých miestach Slovenska v období 19071936 a 19481950 v Bratislave. Po príchode do Bratislavy sa venovala kultúrnej a spoločenskej práci, jej domácnosť sa stala pred rokom 1918 jedným z mála centier slovenského kultúrneho života v Bratislave.
Ako blízka priateľka Timravy uverejnila o nej spomienkové príspevky v Slovenských pohľadoch (1932) a v zborníku Timrava v kritike a spomienkach (1958).
Extrasolárna planéta
Extrasolárna planéta alebo exoplanéta je planéta obiehajúca hviezdu inú ako Slnko a teda patriaca do jej planetárnej sústavy. Do tejto skupiny možno zaradiť aj tzv. túlavé planéty, čo sú planéty, ktoré neobiehajú nijakú hviezdu.
Existencia extrasolárnych planét bola predpokladaná už dávno, predpokladal ich napríklad už Immanuel Kant. V jeho dobe ani dlho potom však ich existenciu nebolo možné overiť. Úplne prvou objavenou exoplanétou bol objekt obiehajúci pulzar B1257+12. Objavil ju poľský astronóm Alex Wolszczan v roku 1992. Prvé planéty obiehajúce okolo hviezd hlavnej postupnosti boli objavené až v 90. rokoch 20. storočia. Prvou objavenou exoplanétou obiehajúcou plazmovú hviezdu bola planéta obiehajúca hviezdu 51 Pegasi objavená v roku 1995. Objav extrasolárnych planét viedol k otázke, či na nich môže existovať mimozemský život.
Keďže nijaká planéta nežiari vlastným svetlom a všetky iba odrážajú svetlo svojich materinských hviezd, extrasolárne planéty majú veľmi malú jasnosť dosahujúcu rádovo miliardtiny jasnosti svojej hviezdy. Na rozdiel od planét slnečnej sústavy preto extrasolárne planéty nemôžu byť súčasnými ďalekohľadmi pozorované priamo a len v posledných rokoch sa objavili prvé fotografické pozorovania týchto objektov. Metódy ich objavovania sa zakladajú takmer výlučne na pozorovaní materskej hviezdy. Oveľa ľahšie možno aj vizuálne pozorovať protoplanetárne disky – disky, z ktorých sa extrasolárne planéty tvoria.
Obývateľnosť
Štatistické prehľady iných planetárnych systémov naznačujú, že štandardný režim vzniku planét, vytvára planéty s obehom kratším než 100 dní a hmotnosťami podstatne väčšími než Zem. Absolútna väčšina planét, ktoré boli zatiaľ objavené obieha ich hviezdy oveľa bližšie než je obežná dráha Zeme okolo Slnka – a sú oveľa väčšie než Zem. Obidve charakteristiky robia tieto planéty neobývateľnými. Periódy ich obehu sú od dní po mesiace a hmotnosti od hmotnosti Zeme až po jej 50 násobok. Navyše sa často vyskytujú v tesnej blízkosti, ak ich je viac. Vzorový príklad môže byť planetárny systém Kepler-11 obsahujúci minimálne 6 planét vážiacich viac ako 40 Zemí. Takáto dominantná populácia planét ostro kontrastuje so Slnečnou sústavou, ktorá sa javí ako veľmi neobvyklý a zriedkavý typ planetárneho systému. Väčšina objavených extrasolárnych planét je veľmi veľká. Niektoré už ležia na hranici medzi hnedým trpaslíkom a planétou. Mnohé obiehajú svoje hviezdy po veľmi blízkych dráhach. Pre svoju veľkosť a blízkosť k materskej hviezde dostali tieto objekty prezývku „horúce Jupitery“. Obežné dráhy exoplanét sú väčšinou veľmi excentrické (pritom obežné dráhy planét slnečnej sústavy sú takmer kruhové) a exoplanéty sa môžu nachádzať aj v dvoj- alebo viachviezdnych systémoch.
Podľa vedeckého modelu môže byť voda na kamenných exoplanétach bežnou látkou.
Gravitačný vplyv na dráhu hviezdy
Táto metóda platí len pre objavovanie dostatočne hmotných planét, ktoré svojou gravitáciou spôsobujú viditeľný obeh hviezdy okolo jej ťažiska. Tento obeh sa prejavuje zmenou dráhy materskej hviezdy, pokiaľ sa na sústavu pozeráme pod veľkým uhlom, alebo Dopplerovým javom, keď planéta obieha viac-menej v rovine zorného uhla.
Zmeny v spektre hviezdy
Ak sa v spektre hviezdy v pravidelných intervaloch nečakane zjavia spektrálne čiary molekúl, je takmer isté, že ju obieha neviditeľný chladnejší spoločník. Hviezdy, hlavne horúcejšie, totiž molekuly vo svojich spektrách takmer neobsahujú.
Detekcia tepelnej emisie
Táto metóda sa zakladá na detegovaní infračerveného žiarenia vychádzajúceho z planéty.
Najnovšie objavy
right|thumb|Disk materiálu okolo hviezdy Fomalhaut spolu s extrasolárnou planétou Fomalhaut b, ktorú vyfotografoval [[Hubblov vesmírny ďalekohľad]]
Hádzaná na Letných olympijských hrách 2016
Hádzaná na Letných olympijských hrách 2016 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2016. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii v dňoch od 6.21. augusta 2016, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvo Kataru a ženské družstvá Argentíny a Holandska. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1936, a toto bolo jeho 13. vydanie. Zápasy sa hrali v novovybudovanej aréne Arena do Futuro.
Extrasolárna planéta
Najnovšie objavy
V júni 2005 bola pri hviezde Gliese 876 objavená prvá extrasolárna planéta veľkosti a zloženia porovnateľného so Zemou. Dovtedy boli všetky pozorované planéty prevažne plynní obri typu Jupiter. Ďalšou zaujímavou planétou je planéta HD 209458b (obežnica hviezdy HD 209458) s menom Osiris. V atmosfére tejto planéty veľkej ako Jupiter sa nachádza kyslík, sodík a uhlík, ale aj voda. najbližšie objavená extrasolárna planáta Proxima Centauri b pri hviezde Proxima Centauri. Ďalšia blízka planetárna sústava je okolo hviezdy Epsilon Eridani. Nepriame dôkazy existencie planéty aj pri našom druhom najbližšom hviezdnom systéme: pri Barnardovej hviezde.
Hádzaná na Letných olympijských hrách 2016
V kategórii mužov získalo olympijský titul 🇩🇰, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z 🇫🇷. U žien získalo titul 🇷🇺, ktoré vo finále vyhralo nad 🇫🇷.
Extrasolárna planéta
Označovanie
Exoplanéty sa označujú menom materskej hviezdy, za ktoré sa pridá malé písmeno. Začína sa u „b“ (napr. 51 Pegasi b), ďalej „c“ atď. („a“ malo byť vyhradené pre hviezdu samotnú).
Písmena sa planétam priraďujú na základe poradia v ktorom boli objavené, bez závislosti na ich polohe. Napríklad v systéme Gliese 876 bola posledná objavená planéta pomenovaná Gliese 876 d, napriek tomu, že je bližšie k hviezde ako Gliese 876 b a Gliese 876 c.
Hádzaná na Letných olympijských hrách 2016
Nasadenie do výkonnostných košov
Vyžrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo 29. apríla 2016.
Extrasolárna planéta
Označovanie
Pred objavom 51 Pegasi b v roku 1995 boli planéty označované rôzne. Prvé nájdené planéty okolo pulzaru PSR 1257+12 boli označené s veľkými písmenami: PSR 1257+12 B a PSR 1257+12 C. Keď bola neskôr v systéme objavená nová, k pulzaru bližšia planéta, dostala meno PSR 1257+12 A (namiesto D).
Niektoré exoplanéty majú aj svoje neoficiálne prezývky. Napríklad HD 209458b je niekedy prezývaná "Osiris," a 51 Pegasi b sa hovorí "Bellerophon." (podľa gréckeho mýtu o Bellerofontovi) Gliese 581 c, zatiaľ najmenšia objavená exoplanéta, ktorá je pravdepodobne najviac podobná Zemi, sa niekedy nazýva "Ymir". Medzinárodná astronomická únia nemá v pláne oficiálne pomenovávať exoplanéty z praktických dôvodov.
Hádzaná na Letných olympijských hrách 2016
Skupina A
náhľad|Zápas žien medzi Nórskom a Brazíliou
Extrasolárna planéta
Externé odkazy
On-line encyklopédia extrasolárnych planét
Hádzaná na Letných olympijských hrách 2016
Skupina B
náhľad|Zápas žien medzi Švédskom a Kórejskou republikou
Somsois
Somsois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nízke Beskydy
Nízke Beskydy (poľsky Beskid Niski) sú krajinná oblasť subprovincie Vonkajšie Východné Karpaty, nachádzajúce sa v severovýchodnej časti Slovenska a v južnom Poľsku. Najvyšším vrchom je Busov (1002 m n. m.).
Viskozita
Viskozita alebo väzkosť je fyzikálna veličina, miera odporu tekutiny deformovať sa pod vplyvom šmykových (tangenciálnych) napätí. Prejavuje sa vnútorným trením.
Nízke Beskydy
Charakteristika
Tvorí ju súbor krajinných celkov, ktoré sú spojovacím článkom medzi Západnými a Východnými Karpatmi. Sú najužšou a najnižšou časťou Karpát. Celková rozloha je skoro 3 700 km2. Patria k nej na Slovensku tieto krajinné celky: Busov, Ondavská vrchovina, Laborecká vrchovina a Beskydské predhorie. Z juhu do Nízkych Beskýd zasahujú dubové lesy. Veľkú časť zaberajú dubovo-hrabové lesy. Pri Becherove sa zachoval aj tis. Pri potokoch sú časté jelšiny.
Viskozita
Viskozita udáva pomer medzi šmykovým napätím a zmenou rýchlosti v závislosti na vzdialenosti medzi susednými vrstvami pri prúdení skutočných kvapalín.
Nízke Beskydy
Geomorfologické pomery
Nízke Beskydy tvoria priečnu morfoštruktúrnu depresiu medzi Východoslovenskou nížinou a Sandomierzskou kotlinou. Sú v nich zastúpené len 2 základné tektonické jednotky Karpát – vonkajšie flyšové pásmo na severe a bradlové pásmo na juhu. Diferenciačné tektonické pohyby a exogénne procesy tu podmienili vznik dvoch typov reliéfu, a to eróznych až tektonicko-eróznych brázd a kotlín s pahorkatinným reliéfom, a štruktúrnych až tektonicko-štruktúrnych chrbtov v vrchovinným reliéfom.
Viskozita
Určuje únosnosť hydrodynamickej vrstvy a podmienky udržania hydrodynamického trenia. Viskozita je závislá od teploty. Pri mechanizmoch s hydromechanickým trením je zároveň mierou mechanických strát.
Nízke Beskydy
Členenie
Z geomorfologického hľadiska sa pohorie člení na nasledovné celky:
Viskozita
Supratekutina má viskozitu rovnú nule.
Sère-Rustaing
Sère-Rustaing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Nízke Beskydy
Rastlinstvo
Z juhu zasahujú teplé dubové lesy (vzácne s dubom plstnatým, drieňom obyčajným (Cornus mas), ostricou horskou (Carex montana), kamienkou modropurpurovou (Lihtospermum purpurocaeruleum), vzácnymi vstavačmi – vstavač purpurový (Orchis purpurea), vstavač mužský poznačený (Orchis mascula ssp. signifera), vstavač vojenský (Orchis militaris) a iné. Sprevádza ich borovica lesná (Pinus silvestris) s ostricou vtáčou nôžkou (Carex ornithopoda), črievičník papučka (Cypripedium calceolus), časté sú dubiny s kostravou horskou (Festuca drymeia).
Sère-Rustaing
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Viskozita
Meranie viskozity
Pre meranie viskozity sa používajú dve rôzne fyzikálne veličiny.
Výhonok
Výhonok je nadzemná časť cievnatej rastliny. Výhonok sa ďalej delí na stonku a listy. Jeho opakom, tzn. podzemnou časťou rastliny, je koreň.
Ako výhonok sa niekedy označuje len rastový vrchol rastliny (púčik), ktorý ešte nie je diferencovaný na stonku a listy.
Rastliny, ktorých súčasťou tela je výhonok, sú cievnaté rastliny. Opakom sú stielkaté rastliny. Výhonok je charakteristický tým, že má diploidný, prípadne polypoidný počet chromozómov v bunkách (čím sa líši napríklad od stielky machorastov, ktorá síce svojim tvarom niekedy pripomína stonku s listami, ale počet chromozómov v jeho bunkách je haploidný). Ďalším znamok výhonku je prítomnosť chloroplastov a asmilačných farbív minimálne v niektorých jeho častiach. Druhotne (u heterotrofných rastlín) alebo v čase vegetačného pokoja však môžu tieto farbivá chýbať.
Viskozita
Dynamická viskozita
Dynamická viskozita sa označuje symbolom {\mu}. SI jednotkou dynamickej viskozity je pascal.sekunda (Pa·s), čo zodpovedá aj vyjadreniu: kg·m-1·s-1
Kinematická viskozita
Kinematická viskozita sa označuje symbolom {\nu}. SI jednotkou je (m2·s-1). Alternatívnou jednotkou je stokes (skratka St).
Relatívna viskozita
Používa sa na pozorovacie účely, je bezrozmerná.
Vzájomný vzťah
Medzi oboma viskozitami platí jednoznačný vzťah:
Viskozitný index
Vyjadruje závislosť viskozity od teploty. Čím vyššie číslo nadobúda, tým je teplotný gradient viskozity menší, t. j. viskozita je menej závislá od zmeny teploty.
Nebeské pastviny
Nebeské pastviny (angl. The Pastures of Heaven) je kniha Johna Steinbecka z roku 1932. Pozostáva z dvanástich vzájomne prepojených príbehov o údolí Monterey v Kalifornii.
Ferran
Ferran je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 98 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nízke Beskydy
Obyvateľstvo a jeho činnosť
Ekonomicky najvýznamnejším celkom Nízkych Beskýd, s najpriaznivejšími prírodnými podmienkami je Beskydské predhorie. Tvorí takmer 100 km dlhý, ale len – 7- km široký pruh prevažne pahorkatinného územia po celom južnom okraji Nízkych Beskýd. Celková rozloha je asi 650 km². Charakterizuje ho poľnohospodársko-priemyselná funkcia. Najvýznamnejšie strediská sú Humenné, Snina a Bystré.
608 Adolfine
608 Adolfine je planétka s priemerom 101 km, ktorú objavil August Kopff 18. septembra 1906.
NGC 4733
NGC 4733 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
2800 Ovidius
2800 Ovidius je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Oliver Sykes
náhľad|247x247bod|Oliver Sykes Oliver Scott Sykes (* 20. november 1986, Ashford, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je leader metalcorovej skupiny Bring Me the Horizon ("BMTH") a zakladateľ Drop Dead oblečenia.
Minulosť
Vo svojich piatich rokoch sa s rodičmi presťahoval do Austrálie. Keď mal 8 rokov, sa naspäť presťahoval do Veľkej Británie. Ako teenager navštevoval "Stockbridge High School" a bol o ročník nižšie ako Alex Turner a Matt Helders zo skupiny "Arctic Monkeys". Oliver obľuboval predmety ako angličtina a výtvarná (umenie), naproti tomu vôbec nebol zaujatý vo vedných predmetoch a matematike.
Lansing
Lansing je hlavné mesto amerického štátu Michigan a šieste najväčšie mesto v tomto štáte. Nachádza sa v okrese Ingham County a malá časť zasahuje do okresu Eaton County. Má rozlohu a žije tu 114 297 obyvateľov (2010).
Oliver Sykes
Minulosť
Po tom, čo skončil školu, začal robiť CD a krátke tracky pod menom "Quake Beat". Počas štúdia v roku 2003 začal dávať dohromady krátke piesne pod menom Quakebeat. Oliver taktiež hral v rôznych kapelách, zahrňujúcich aj hip-hopovú skupinu "Womb 2 Da Tomb", ktorú tvoril jeho brat Tom a dnešný bubeník skupiny Bring me the horizon- Matt Nicholls. Taktiež pôsobil aj v metalovej skupine"Purple Curto" ako bubeník/spevák, spolu s jeho spolužiakom Neilom Whiteley-om, pod pseudonymom "Olisaurus", ktorý neskôr používal pre svoje sólo materiály.
"Quake Beat" je album, ktorý vytvoril ešte kým navštevoval školu a premenoval ho na "Quake Sound"
Oblečenie
Okrem jeho vokálnych príspevkov a písania piesní pre Bring Me The Horizon, sa tiež stal zakladateľom a majiteľom oblečenia "Drop Dead Clothing". V novembri 2013 bolo oznámené, že "Drop Dead Clothing" robí spoluprácu s vývojármi Sega. Spolu majú vytvoriť "The Drop Dead Mega Drive Collection", ktorá bude distribuovaná Drop Dead a bude obsahovať oblečenie navrhnuté s umeleckými dielami od: Ecco The Dolphin, Golden Axe a Streets of Rage.
Anna Krčulová
Anna Krčulová (* 4. február 1920, Banská Bystrica - † 2. apríl 1969, Banská Bystrica) bola osvetová pracovníčka, dramaturgička, pedagóg.
Životopis
Pôvodným povolaním učiteľka, v roku 1954-1963 vedúca Krajskej poradne ľud. umeleckej tvorivosti, 1963-1969 dramaturgička Krajského bábkového divadla v Banskej Bystrici. Ako organizátorka ľudovej umeleckej tvorivosti v Stredosl. kraji pripravila prehliadky, festivaly a školenia, pracovala v porotách a komisiách ochotníckych súborov na Slov. Podieľala sa na zakladaní ochotníckych scén, v roku 1950-1960 spolupracovala s bábkarským súborom Domu osvety v Banskej Bystrici, 1949-1961 členka Mestského divadelného združenia Banská Bystrica, resp. Divadelného súboru A. Sládkoviča v Banskej Bystrici, s kt. naštudovala 4 divadelné hry a viacero krátkych scénok. Prekladala z češ.
609 Fulvia
609 Fulvia je planétka s priemerom 56 km, ktorú objavil M. F. Wolf 24. septembra 1906.
NGC 4734
NGC 4734 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 7. apríla 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
Candé (kantón)
Candé je francúzsky kantón v obvode Segré v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 6 obcí.
Felah
thumb|[[Charles Gleyre, Traja felahovia. 1835.]] Felah (arab. فلاح - falláh, pl. فلاحين - falláhín) je roľník alebo pracovník v poľnohospodárstve na Blízkom východe, napr. v Egypte alebo Sýrii. Slovo je odvodené z arabského výrazu pre oráča. V čase rozmachu islamu sa toto označenie používalo na rozlíšenie medzi arabskými osadníkmi a pôvodnými obyvateľmi dobytých území, napr. Egypťanmi.
Patokryje
Patokryje sú obec v Česku v okrese Most v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 415 obyvateľov, z toho 200 mužov a 215 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 40,4 roka, ženy 38,0 roka).
Ilia Grigorievič Erenburg
Ilia Grigorievič Erenburg (* 26. január 1891, Kyjev, Ruské impérium – † 31. august 1967, Moskva, ZSSR) bol ruský spisovateľ, básnik a publicista.
Život
Narodil sa v Kyjeve 26. januára 1891 v židovskej rodine. Pôvodne mu dali rodičia krstné meno Eliahau. Podobne ako jeho otec však judaizmus nevyznával. Mal tri staršie sestry. V roku 1896 sa s rodičmi presťahoval do Moskvy, kde jeho otec pracoval ako správca pivovaru. Navštevoval známe gymnázium, kde sa spriatelil so svojím rovesníkom, neskôr známym spisovateľom Nikolajom Bachurinom. Od roku 1906 študoval v Moskve, kde bol v roku 1908 pre účasť v sociálno-demokratickej organizácií väznený. Následne emigroval a v rokoch 1908 – 1917 žil v Paríži, kde sa zoznámil s V. I. Leninom. Živil sa ako publicista, stýkal sa s francúzskymi avantgardnými umelcami. Počas prvej svetovej vojny pôsobil na francúzsko-nemeckom fronte ako korešpondent. V roku 1917 sa vrátil do Ruska, odkiaľ v roku 1921 odišiel ako korešpondent sovietskej tlače späť do Francúzska, kde zostal až do roku 1931. Počas občianskej vojny v Španielsku a druhej svetovej vojny pôsobil ako dopisovateľ. Jeho články písané počas bojov na východnom fronte boli známe veľmi ostrou až agresívnou nenávisťou voči Nemcom. Boli známe aj na druhej strane frontu a niekoľkokrát sa dokonca stali predmetom nacistickej propagandy ako odstrašujúci príklad toho, čo bude nasledovať po obsadení Nemecka Sovietmi. Počas vojny bol členom Židovského protifašistického výboru. Prekladal tiež francúzsku a španielsku literatúru. Zomrel na rakovinu prostaty 31. augusta 1967. Je pochovaný na Novodevičiom cintoríne v Moskve. Portrét na jeho náhrobku namaľoval jeho priateľ Pablo Picasso.
Dielo
Počas svojej aktívnej literárnej činnosti prešiel značným vývojom. Jeho literárnymi prvotinami boli básne, často s katolíckymi motívmi. Spočiatku bol ovplyvnený expresionizmom, neskôr symbolizmom. Inklinoval k socialistickej tvorbe a v jeho diele je viditeľný odpor k buržoázii. Za jeho najhodnotnejšie diela sú považované najmä memoáre Ľudia, roky, život, kde vyjadril svoj názor na viaceré osobnosti kultúry svojej doby. Vo svojich umeleckých knihách často sledoval osudy stretu súkromia postáv s revolúciou.
Počas druhej svetovej vojny sa Ilia Erenburg stal známym najmä vďaka svojim článkom, v ktorých neúprosne útočil na Nemcov, bez rozdielu. Jeho článkom v novinách Pravda a Krasnaja zvezda sa hovorilo „kaťuša“, čo bol známy raketomet, ktorého salvy spôsobovali veľké škody. Podľa niektorých názorov boli mnohé krutosti, ktorých sa dopúšťala Červená armáda pri dobýjaní Nemecka, inšpirované Erenburgovými textami.
Chalonnes-sur-Loire (kantón)
Chalonnes-sur-Loire je francúzsky kantón v obvode Angers v departemente Maine-et-Loire v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 5 obcí.
Wilkinson Eyre Architects
thumb|Most [[Gateshead Millennium Bridge, v Anglicku.]] thumb|[[Magna Science Adventure Centre, Rotherham, Anglicko]] Willkinson Eyre je jedna z najväčších a najvýznamnejších architektonických spoločností Spojeného kráľovstva. Sú tvorcami širokého portfólia projektov doma i vo svete, ktoré získali veľa cien. Majú za sebou úspešné projekty v oblasti dopravy, umenia, mostového dizajnu, obchodných, priemyselných a množstva ďalších občianskych budov.
Ich architektonické návrhy sú založené na využití technológii a materiálov s väzbou na pôvodnú architektúru. Ich prístup k dizajnu je založený na blízkom kontakte so zákazníkom od raného začiatku trvania projektu. Projekty Wilkinson Eyre sú z diaľky rozpoznateľné a vzbudili záujem a nadšenie v médiách, ale aj u odbornej a širokej verejnosti. Získali tiež množstvo ocenení.
Chris Wilkinson
Chris Wilkinson založil spoločnosť v roku 1983 spolu s Jimom Eyrom, ako vedúcu spoločnosť v tejto oblasti. Jeho prístup k architektúre a dizajnu je najlepšie opísaný v monografii Bridging arts & science, kde je kladený rovnaký dôraz na inovatívnosť konceptu a na detailný technický návrh. Dohliada na každý projekt, od návrhu po jeho realizáciu, so zvláštnym záujmom sa zapája do kľúčových projektov, kde využíva svoje skúsenosti. Tiež sa zaujíma o výučbu, maľovanie a písanie.
Jim Eyre
Jim Eyre pracuje so skupinou od roku 1983. Pracoval na širokej palete projektov s Chrisom Wilkinsonom, s hlavným zameraním na projekty v špecifických lokáciach. „Každý projekt musí byť dôkladne premyslený, aby bola výsledkom stála hodnota projektu. Pri týchto projektoch najlepšie vidieť, kde sa strácajú hranice medzi vedou a umením.“ Cíti, že architekti majú výhodnú pozíciu využívať prednosti nových digitálnych technológii. „Sloboda, ktorú poskytujú v spojení s disciplínou tradičných metód, znamená neustále sa otváranie novým možnostiam.“
Ďalší členovia
Keith Brownile, Dominic Bettison, Bosco Lam, Paul Baker, Stafford Critchlow, Oliver Tyler, Giles Martin, Sebasian Ricard, Vinny Patel, Christian Poulton, Geoff Turner, Anna Woodeson, Sam Wright,.... a ďalší
Publikačná a prednášková činnosť
Wilkinson Eyre Architects sa venujú aj publikačnej a prednáškovej činnosti a ich projekty môžeme zaradiť do týchto kategórií:
Projekty
Dielo londýnskej skupiny Wilkinson Eyre predstavuje pomerne široké spektrum realizácií. V jednom odvetví sa však stali majstrami, ktorí rúcajú statické mýty. Stavajú od dopravných mostov, cez pešie lávky až po drobné klenoty vo vnútri budov.
Floral Street Bridge (Bridge of Aspiration)
Jedným z príkladov je Bridge of Aspiration v Covent Garden v Londýne, spájajúci Royal Ballet School a Royal Opera House. Dizajnérsky návrh je čitateľný tak ako nezávislá architektonická jednotka, ako aj ako úplne integrovaný komponent týchto dvoch budov. Vstavaná lávka zo stoviek predpätých drôtov, ktoré fixujú prechodnú plochu skladajúcu sa výhradne z tlačených sklenených pásov. Ich stavby sa občas hýbu, ale dlhý most nad Floral street pohyblivý nie je. Napriek tomu z neho dynamika priam srší. Vo výške štvrtého podlažia prepojili medzi sebou dve miesta, ktoré boli výškovo i pôdorysne mimostredné. Autori pridali ešte jednu excentricitu navyše a obratom spravili z nevýhody prednosť. Harmonika 23 rámov – štvorcových portálov, v kombinácii hliník, drevo, sklo sa navzájom natáča vždy o 4 stupne. Výsledkom je elegantné prepojenie nad cestou, ktoré evokuje ľahkosť a pôvab tanca. Toto dielo bolo ocenené okrem iných aj cenou RIBA Award 2004.
Gateshad Millenium Bridge
Gateshead Millenium Bridge je unikátny most pre peších a cyklistov, ktorý sa stal novou pozoruhodnosťou mesta Gateshead, známeho pre reiku Tyne a jej historické mosty. Je súčasťou projektu obnovy nábrežia rieky Tyne a spája prekvitajúcu severnú časť Newcastle s južnou – kultúrno umeleckou štvrťou – Gateshead Quays. Ide o pešiu a cyklistickú lávku, ktorá sa vykláňa zo svojej bežnej polohy vďaka dvom obrovským kĺbom, aby pod ňou mohli preplávať lode. Celý proces vyklopenia trvá 4,5 minúty a poháňa ho 8 motorov. Pri každom vyklopení sa most sám vyčistí, pretože sa všetky odpadky zosunú do špeciálnych košov umiestnených v podlahe.. Most využíva inovatívny systém otvárania – pohyb podobný pomalému otváraniu očného viečka. Samotný Millenium Bridge pripomína tvarom oko, ktoré hľadí smerom k moru. Konštrukcia, skladajúca sa z dvoch oblúkov pôsobí ľahko a elegantne a nenarušuje ráz nábrežia, aj keď obsahuje toľko ocele, že by sa z nej dalo vyrobiť 16 tankov. Celková váha je vyše 850 ton a výška v normálnej polohe je nad úrovňou rieky. Celý most bol dopravený po rieke Tyne a usadený najväčším európskym žeriavom Asian Hercules II. Osvetlenie mostu dostali na starosť Jonathan Speirs and Associates (JSA) a ich úlohou bolo osvetliť most tak, aby spôsoboval čo najmenšie svetelné znečistenie nábrežia. Počas týždňa je nasvietený bielym svetlom a cez víkend postupne mení farby. Pre verejnosť bol otvorený 20. novembra 2000 a prvé vyklopenie sledovalo na nábreží 36 000 ľudí. Gateshead Millenium Bridge získal množstvo cien, dve najprestížnejšie z nich sú – RIBA Stirling Prize 2002 a RIBA Award 2002.
Mužská dvojhra na Heineken Open 1988
Mužská dvojhra na Heineken Open 1988 sa hrala ako súčasť Heineken Open 1988 od 4. do 11. januára 1988. Titul získal Izraelčan Amos Mansdorf, ktorý vo finále porazila Rameša Krišnana z Indie 6-3 6-4. Bol to jeho tretí titul v dvojhre na okruhu ATP.
2801 Huygens
2801 Huygens je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil H. van Gent 28. septembra 1935.
Július Krébes
Július Krébes (* 3. apríl 1903, Hiadeľ – † 9. november 1958, Banská Bystrica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a pedagóg.
Životopis
Napriek slabnúcemu zraku absolvoval štúdium teológie na Kňažskom seminári sv. Karola Doromejského v Banskej Bystrici. Za kňaza bol vysvätený v Kostole sv. Kríža v Banskej Bystrici (1929). Ako kňaz pôsobil v Kostole Nanebovzatie Panny Márie, tzv. farský a v Kostole sv. Kríža v Banskej Bystrici. Spovedník a učiteľ náboženstva v kňažskom seminári v Banskej Bystrici.
Politicky prenasledovaný. V čase politického prenasledovania cirkvi bol tajne poverený nitrianskym biskupom Dr.Eduardom Nécseyom vykonávať niektoré cirkevné rozhodnutia v Banskej Bystrici.
Bukovinský potok (prítok Juríkovho potoka)
Bukovinský potok je potok na hornej Orave, v západnej časti okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Juríkovho potoka, meria 2,7 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Ošust, na severozápadnom svahu Bukoviny (1 049,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 960 m n. m.
Opis toku
Na hornom toku tečie severojužným smerom, sprava priberá tri krátke zdrojnice z juhovýchodného úpätia Talapkovho Beskydu (1 057,3 m n. m.) a vstupuje do najzápadnejšieho výbežku Podbeskydskej vrchoviny. Tu sa oblúkom stáča, sprava priberá prítok prameniaci severne od osady Demänová a pokračuje priamo na východ. Severozápadne od osady Tanečník ústi v nadmorskej výške približne 833 m n. m. do Juríkovho potoka.
Kvantová fyzika
Kvantová fyzika je časť fyziky využívajúca aparát kvantovej teórie (bližšie pozri tam).
Dejiny
Je to jedna z hlavných súčastí súčasnej fyziky. Kvantová fyzika ako teória pochádza zo začiatku 20. storočia, jej experimentálne korene však siahajú ďaleko späť do 19. storočia. Kvantovú fyziku charakterizuje univerzálna Planckova konštanta h a opis stavov v hmotných systémoch celými čislami.
Kvantová fyzika začala objavením povahy elektromagnetického žiarenia, akým je teplo a svetlo. Hoci sa toto žiarenie šíri priestorom v podobe vĺn, môže sa správať, akoby pozostávalo z častíc. Najmä vyžarovanie a pohlcovanie svetla sa odohráva v podobe balíčkov (čiže kvánt) energie, nazývaných fotóny. Ukázalo sa, že táto zvláštna kombinácia časticových a vlnových aspektov, ktorá sa niekedy nazýva časticovo-vlnovým dualizmom, platí pre všetky fyzikálne objekty v atomárnom a subatomárnom meradle.
Songy
Songy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.