cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charles de Secondat, Baron de Montesquieu
Život
Montesquieu bol vysoko cenený aj v britských kolóniách v Severnej Amerike ako zástanca slobody. Podľa prieskumu prác z konca 18. storočia, ktorý uskutočnil politológ Donald Lutz, bol Montesquieu najčastejšie citovanou autoritou v oblasti vlády a politiky v koloniálnej predrevolučnej britskej Amerike, pričom americkí zakladatelia ho citovali viac než ktorýkoľvek iný zdroj okrem Biblie. Po americkej revolúcii malo jeho dielo naďalej silný vplyv na mnohých amerických zakladateľov, najmä na Jamesa Madisona z Virgínie, "otca ústavy". Montesquieuova filozofia, že "vláda by mala byť zriadená tak, aby sa nikto nemusel báť iného", pripomenula Madisonovi a ďalším, že slobodný a stabilný základ ich novej národnej vlády si vyžaduje jasne definované a vyvážené rozdelenie moci.
Montesquieua trápil katarakt a obával sa oslepnutia. Koncom roka 1754 navštívil Paríž s úmyslom zbaviť sa prenájmu svojho tamojšieho domu a napokon odísť na odpočinok do La Brède. Čoskoro však ochorel a 10. februára 1755 zomrel na vysokú horúčku. Bol pochovaný v parížskej Église Saint-Sulpice. Francúzska revolúcia následne zahladila všetky stopy po jeho telesných pozostatkoch.
Filozofia dejín
Montesquieuova filozofia dejín minimalizovala úlohu jednotlivých osôb a udalostí. V Úvahách o príčinách veľkosti Rimanov a ich úpadku zverejnil názor, že každá historická udalosť bola poháňaná principálnymi pohnútkami:
"Nie je to náhoda, ktorá vládne svetu. Spýtajte sa Rimanov, ktorí mali nepretržitú postupnosť úspechov, keď sa riadili určitým plánom, a neprerušenú postupnosť zvratov, keď sa riadili iným plánom. Existujú všeobecné príčiny, morálne a fyzické, ktoré pôsobia v každej monarchii, pozdvihujú ju, udržiavajú alebo ju vrhajú k zemi. Všetky náhody sú riadené týmito príčinami. A ak náhoda jednej bitky - teda konkrétna príčina - priviedla štát do záhuby, nejaká všeobecná príčina spôsobila, že tento štát musel zahynúť v dôsledku jednej bitky. Jedným slovom, hlavná tendencia so sebou strháva všetky partikulárne náhody."
Pri diskusii o prechode od republiky k cisárstvu vyslovil myšlienku, že keby sa Caesar a Pompeius neboli usilovali uzurpovať vládu republiky, na ich miesto by boli povstali iní muži. Príčinou nebola ctižiadosť Caesara alebo Pompeja, ale ctižiadosť človeka.
Politické názory
Montesquieu sa zaraďuje medzi predchodcov antropológie, medzi ktorých patria aj Herodotos a Tacitus - ako jeden z prvých rozšíril porovnávacie metódy klasifikácie na politické formy v ľudských spoločnostiach. Francúzsky politický antropológ Georges Balandier totiž považoval Montesquieua za "iniciátora vedeckého podniku, ktorý na istý čas plnil úlohu kultúrnej a sociálnej antropológie." Podľa sociálneho antropológa D. F. Pococka bol Montesquieuov Duch zákona "prvým dôsledným pokusom preskúmať rozmanitosti ľudskej spoločnosti, klasifikovať a porovnávať ich a v rámci spoločnosti skúmať vzájomné fungovanie inštitúcií." Montesquieuova politická antropológia dala vzniknúť jeho teóriám o vláde. Keď Katarína Veľká písala svoj Nakaz (Inštrukciu) pre zákonodarné zhromaždenie, ktoré vytvorila na objasnenie existujúceho ruského právneho kódexu, avizovala, že si vo veľkej miere požičiava z Montesquieuovho Ducha práva, hoci časti, ktoré nepodporovali absolutistickú byrokratickú monarchiu v Rusku, vyradila alebo zmenila.
Montesquieu vo svojom najvplyvnejšom diele rozdelil francúzsku spoločnosť na tri triedy (alebo trias politica, termín, ktorý sám vytvoril): monarchiu, aristokraciu a pospolitosť. Montesquieu videl existenciu dvoch typov vládnej moci: panovníckej a administratívnej. Administratívnu moc tvorili výkonná, zákonodarná a súdna moc. Tieto mali byť od seba oddelené a závislé, aby vplyv žiadnej z nich nemohol prekročiť vplyv ostatných dvoch mocí, či už jednotlivo, alebo v kombinácii. Išlo o radikálnu myšlienku, pretože nenadväzovala na trojstavovskú štruktúru francúzskej monarchie: duchovenstvo, aristokracia a ľud ako celok reprezentovaný generálnym stavovským snemom, čím sa vymazal posledný pozostatok feudálnej štruktúry.
Teória deľby moci do značnej miery vychádza z diela Duch práva:
"V každom štáte existujú tri druhy moci: zákonodarná moc, výkonná moc pre veci, ktoré vyplývajú z práva národov, a výkonná moc pre veci, ktoré vyplývajú z občianskeho práva.
''   Na základe prvej z nich knieža alebo sudca vydáva dočasné alebo trvalé zákony a mení alebo ruší tie, ktoré už boli vydané. Na základe druhej právomoci uzatvára mier alebo vojnu, vysiela alebo prijíma veľvyslanectvá, stanovuje verejnú bezpečnosť a zabezpečuje ochranu pred inváziou. Tretím spôsobom trestá zločincov alebo rozhoduje o sporoch, ktoré vzniknú medzi jednotlivcami. Posledne menovanú budeme nazývať súdnou mocou a druhú jednoducho výkonnou mocou štátu."''
Montesquieu tvrdí, že každá moc by mala vykonávať len svoje vlastné funkcie; zaujal celkom jednoznačný postoj:
"Keď sa v tej istej osobe alebo v tom istom súdnom orgáne spojí zákonodarná moc s výkonnou mocou, neexistuje žiadna sloboda, pretože sa možno obávať, že ten istý panovník alebo ten istý senát vydá tyranské zákony, aby ich mohol tyransky vykonávať. Opäť neexistuje sloboda, ak nie je súdna moc oddelená od zákonodarnej a výkonnej moci. Ak by sa spojila so zákonodarnou mocou, moc nad životom a slobodou občanov by bola svojvoľná, pretože sudca by bol zákonodarcom. Ak by sa spojila s výkonnou mocou, sudca by mohol mať moc utláčateľa. Všetko by sa stratilo, keby ten istý človek alebo ten istý orgán riaditeľov, šľachticov alebo ľudu vykonával tieto tri moci: moc vydávať zákony, moc vykonávať verejné rozhodnutia a moc súdiť zločiny alebo spory medzi jednotlivcami."
- Duch práva, XI, 6.
Ak zákonodarná moc vymenúva výkonnú a súdnu moc, ako to naznačil Montesquieu, nedôjde k oddeleniu alebo rozdeleniu jej právomocí, pretože právomoc vymenúvať so sebou nesie právomoc odvolávať.
"Výkonná moc musí byť v rukách monarchu, pretože túto časť vlády, ktorá si takmer vždy vyžaduje okamžité konanie, lepšie spravuje jeden ako viacerí, zatiaľ čo tú, ktorá závisí od zákonodarnej moci, často lepšie organizujú viacerí ako jedna osoba sama.
Ak by neexistoval monarcha a výkonná moc by bola zverená určitému počtu osôb vybraných zo zákonodarného zboru, znamenalo by to koniec slobody, pretože by sa obe moci spojili, pričom tie isté osoby by niekedy mali a vždy mohli mať úlohu v oboch."
- Duch zákona, XI, 6.
Podobne existovali tri hlavné formy vlády, z ktorých každá sa opierala o spoločenský "princíp": monarchie (slobodné vlády na čele s dedičnou osobou, napr. kráľom, kráľovnou, cisárom), ktoré sa opierajú o princíp cti; republiky (slobodné vlády na čele s ľudovo volenými vodcami), ktoré sa opierajú o princíp cnosti; a despotické vlády (zotročené vlády na čele s diktátormi), ktoré sa opierajú o strach. Slobodné vlády sú závislé od krehkých ústavných opatrení. Montesquieu venuje štyri kapitoly Ducha zákona diskusii o Anglicku, súčasnej slobodnej vláde, kde sa sloboda udržiavala vďaka rovnováhe moci. Montesquieu sa obával, že vo Francúzsku dochádza k oslabovaniu strednej moci (t. j. šľachty), ktorá zmierňovala moc kniežaťa. Tieto myšlienky kontroly moci často využíval vo svojom myslení Maximilien Robespierre.
Montesquieu v diele Duch zákona obhajoval reformu otroctva, konkrétne tvrdil, že otroctvo je vo svojej podstate zlé, pretože všetci ľudia sa rodia rovní, ale že by sa možno dalo ospravedlniť v kontexte podnebia s intenzívnymi horúčavami, v ktorom by sa robotníci cítili menej ochotní pracovať dobrovoľne. V rámci svojej obhajoby predložil satirický hypotetický zoznam argumentov pre otroctvo. V ňom bez ďalšieho komentára ironicky vymenoval argumenty za otroctvo vrátane argumentu, podľa ktorého by sa cukor bez bezplatnej práce otrokov stal príliš drahým.
John Maynard Keynes vo svojej Všeobecnej teórii francúzskym čitateľom naznačil, že Montesquieu bol "skutočný francúzsky ekvivalent Adama Smitha, najväčší z vašich ekonómov, ktorý svojou prenikavosťou, jasnou mysľou a zdravým rozumom (čo sú vlastnosti, ktoré by mal mať ekonóm) o hlavu a plecia prevyšuje fyziokratov".
Villarrica (sopka)
Villarrica je aktívna sopka, nachádzajúca sa v čilskom regióne Araucanía, neďaleko mesta a jazera s rovnakým menom. Je to jeden z najaktívnejších stratovulkánov v tejto časti Ánd. Len od 16. storočia bolo zaznamenaných viac ako 40 erupcií, viaceré plínijského typu.
Sopka leží na staršej, neskoropleistocénnej kaldere s priemerom približne. Ďalšia, široká kaldera, ktorá vznikla približne pred 3 500 rokmi, leží vo vnútri väčšej kaldery (presnejšie pri jej severozápadnom okraji). Villarrica je tvorená bazaltami a andezitmi a jej svahy sú posiate rôznymi troskovými kužeľmi. Vrchol je pokrytý trvalým ľadom, čo rapídne zväčšuje výskyt lahárov a bahnotokov, ničiacich mestečká a dediny na svahoch sopky.
Iné projekty
.
Exitus
Exitus je prvý štúdiový album slovenskej metalovej skupiny Anthology.
Viedeň-okolie
Viedeň-okolie (po nemecky Wien-Umgebung) je okres v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okolí mesta Viedeň. Pozostáva zo štyroch pomerne malých fyzicky oddelených území. Má rozlohu a žije tu 117-tisíc obyvateľov (2014). Sídlom okresu je mesto Klosterneuburg.
Iquique
Iquique môže byť:
Online
Online je stav, keď je zariadenie aktivované a pripravené na činnosť, schopné kontroly alebo komunikácie s počítačom (napr. tlačiareň je v stave online, keď ju možno použiť na tlačenie). Databáza je online, keď ju môže použiť osoba ovládajuca počítač, v ktorom sa nachádza.
Online v slangu označuje aj to, že počítač je zapojený do siete.
Motyčka
Motyčka môže byť:
Podtrieda
Podtrieda je taxonomická kategória, nižšia ako trieda a vyššia ako rad (ordo).
Hobbiti
Hobbiti alebo hobiti (🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿) sú fiktívna rasa vymyslená anglickým spisovateľom fantasy J. R. R. Tolkienom vo svete Stredozem, prvýkrát zmienená v románe Hobbit (1937), ktorý tvorí akúsi predlohu k trilógii Pán prsteňov (19541955).
Opis
Sú to malí ľudia, ktorí chodia bosí, lebo na chodidlách majú husté chlpy. Ich vzhľad je takmer rovnaký ako „veľkých ľudí“, no majú od nich len asi polovičný vzrast a vždy kučeravé vlasy. Na rozdiel od trpaslíkov, ktorí v Stredozemi tiež žijú, hobitom nikdy nezarastajú tváre. Obliekajú si hlavne žltú a zelenú farbu. Cez deň sa dobre stravujú a pokiaľ to ide, doprajú si jedlo dvakrát, a preto sú väčšinou tuční. Žijú o čosi dlhšie ako ľudia, plnoletosť dosahujú vo veku 33 rokov.
Hobiti milujú prírodu, žijú v dobre obrobenej vidieckej krajine, nestarajú sa do cudzích vecí a obdivujú elfov. Bývajú v Grófstve, malom území v západnej časti Stredozeme, na ľavom brehu rieky Brandyvín a na západ od Starolesa.
Povaha a zvyky
Hobiti sú mierumilovní, no keď sú napadnutí, vedia sa húževnato brániť. Majú radi svoje domovy, pohodlie, a väčšinou to nie sú dobrodružné typy. Žijú buď v dobre zariadených norách alebo v prízemných domoch pripomínajúcich nory, s okrúhlymi oknami a dverami. Nepoznajú zložitejšiu technológiu než vodný mlyn.
Väčšina hobitov neobľubuje člnkovanie a plávanie. Nie všetci vedia čítať a písať, no tí, ktorí to ovládajú, si veľmi radi dopisujú. S obľubou rozdávajú aj prijímajú darčeky. Jazdia na poníkoch, len historicky najväčší spomedzi hobitov mohli jazdiť na koni. Po vlastných nohách sa prírodou pohybujú ticho a nenápadne.
Pôvod
Ich pôvod nie je celkom jasný. Tolkien však napísal, že pochádzajú z východného úpätia Hmlistých hôr, ešte dávno predtým, ako padla na Veľký zelený les choroba a tieň a začal sa nazývať Temnohvozd. Po čase odtiaľto odišli za Hmlisté hory a okolo roku 1600 Tretieho veku prekročili Brandyvín po veľkom kamennom moste. Odvtedy založili nový letopočet.
Flagnac
Flagnac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 972 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Onomastika
Onomastika je náuka o vlastných menách, ich tvorení a historickom vývoji. Slovo pochádza z gréckeho slova "ὀνομαστικός" (onomastikos).
Libčany
Libčany sú obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 872 obyvateľov, z toho 428 mužov a 444 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 39,9 roka, ženy 40,0 roka).
Balkánska dohoda
thumb|Mapa zapojených štátov. Balkánska dohoda alebo balkánsky pakt bola dohoda podpísaná Gréckom, Tureckom, Rumunskom a Juhosláviou dňa 9. februára 1934. Bola zameraná na uchovanie geopolitického statu quo v oblasti, ktorý bol nastolený po prvej svetovej vojne. Signatári súhlasili s odložením všetkých vzájomných územných nárokov. Ostatné krajiny s prítomnosťou v regióne – Taliansko, Albánsko, Bulharsko, Maďarsko a Sovietsky zväz sa odmietli pripojiť k zmluve, hoci boli zapojené v súvisiacich rokovaniach. Nesignatármi boli väčšinou tie štáty, ktorých vlády zamýšľali zabrať územie niektorých členských štátov (napríklad Bulharsko si nárokovalo Severné Macedónsko a západnú Tráciu). Tento dokument privítalo najmä Francúzsko, jeho predstavitelia v ňom videli záruku svojho vplyvu v tejto časti Európy.
Denis Michajlovič Archipov
Denis Archipov (* 19. máj 1979, Kazaň, Rusko) je bývalý ruský hokejový útočník.
Palaiseul
Palaiseul je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Balkánska dohoda
Balkánska dohoda bola koncipovaná ako defenzívny spolok. Účastníci si navzájom garantovali hranice. Namierená bola predovšetkým proti bulharskému revizionizmu. Poskytovala ochranu len proti útoku iných balkánskych štátov, pri útoku iných mocností ako napríklad Talianska neboli zmluvní účastníci zaviazaní k pomoci.
Balkánska dohoda pomohla zaistiť mier medzi Tureckom a suverénnymi krajinami juhovýchodnej Európy, ktoré vznikli na území bývalej Osmanskej ríše, z nich predovšetkým s Gréckom. Formálne prestala platiť v roku 1938. Jej skutočný krach nastal počas druhej svetovej vojny, keď skrachovala pre regionálne intrigy podporované vojenskými intervenciami mocností – hlavne Nemecka, Spojeného kráľovstva a Sovietskeho zväzu.
Palaiseul
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Denis Michajlovič Archipov
Klubový hokej
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu ruskej hokejovej superligy Chimik Moskovská oblasť. Presadil sa aj v NHL, keď v Nashville Predators vytvoril spolu s Vladimírom Országhom a Martinom Eratom úderný „útok samohlások“.
Dimbsthal
Dimbsthal je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Denis Michajlovič Archipov
Reprezentácia
Reprezentoval Rusko už v juniorských kategóriach, na Majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov 1999 získal zlatú medailu.Tréner Vladimir Krikunov ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 79.
Dimbsthal
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Palaiseul
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dimbsthal
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Palaiseul
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ruské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov
vpravo|150px Ruské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Rusko na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov.
Peugeot Slovak Open 2015
náhľad|vpravo|Minuloročný víťaz [[Peter Gojowczyk z Nemecka, ktorý obhajuje titul]]
Peugeot Slovak Open 2015 je 16. ročník medzinárodných majstrovstiev Slovenska v tenise mužov. Hrá sa na tvrdom povrchu v hale v Bratislave v Národnom tenisovom centre v dňoch 7. až 15. novembra 2015. Turnaj sa hrá v rámci série ATP Challenger Tour 2015. Hlavná súťaž sa začína v pondelok 9. novembra, kvalifikácia 7. novembra. Dotácia mužskej časti je 85 000 EUR + H (náklady na pobyt). Turnaj usporadúva Slovenský tenisový zväz. Obhajcom titulu je Nemec Peter Gojowczyk.
Továreň Van Nelle
Továreň Van Nelle sa nachádza v severnej časti Rotterdamu na brehu kanála Delfshavense Schio v Holandsku. Považuje sa za „výkladnú skriňu“ internacionálneho štýlu modernej architektúry z 20. rokov 20. storočia. Autorom stavby je architekt Leendert van der Vlugt. Vybudovaná bola pre firmu Van Nelle, ktorá v továrni vyrábala tabakové výrobky, kávu a čaj.
Od roku 1986 je chránená ako Rijksmonument, od roku 2014 je na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Peugeot Slovak Open 2015
Súbežne s mužským turnajom sa hrajú aj medzinárodné majstrovstvá Slovenska v tenise žien ITF Slovak Indoor 2015.
Priebeh turnaja
Pôvodne boli do hlavnej súťaže prihlásený aj Rakúšan Jürgen Melzer a Estónec Jürgen Zopp, avšak zrušili svoju účasť. Na ich miesto sa posunuli Rus Aslan Kazbekovič Karacev a Bielorus Uladimir Ignatik.
Divokú kartu pridelili organizátori Čechovi Radkovi Štěpánkovi, Turkovi Altuğovi Çelikbilkovi výmenou s Tureckým tenisovým zväzom za šesť divokých kariet pre Slovenský tenisový zväz na turnaje kategórie ITF Futures. Organizátori takisto pridelili divokú kartu dvom slovenským hráčom, Jozefovi Kovalíkovi a Alexovi Molčanovi. Pôvodne avizoval záujem o divokú kartu aj Martin Kližan, avšak nakoniec stratil záujem. Vo štvrtok, tri dni pred začatím hlavnej súťaže, pribudli do hlavného turnaja aj Izraelčan Amir Weintrub a Čech Jan Šátral, keďže nikto nedostal od organizátorov špeciálnu výnimku. Organizátori uvažovali, že v prípade, ak by sa uvoľnilo ešte jedno miesto odhlásením sa ľubovoľného hráča z turnaja, tak sa do hlavnej súťaže automaticky posunie aj držiteľ divokej karty, Jozef Kovalík a v tom prípade by automaticky stratil právo divokej karty a tú by organizátori pridelili inému slovenskému tenistovi Martinovi Blaškovi. Tak sa aj nakoniec stalo a 6. novembra sa odhlásil Ír James McGee, neskôr ešte aj Chorvát Ivan Dodig, namiesto ktorého v hlavnej súťaže štartoval Ukrajinec Arťom Smirnov.
Z kvalifikácie postúpilo z celkových 32 hráčov štvorica – najvyššie nasadený Bielorus Jegor Gerasimov, piaty nasadený Rus Alexej Dmitrijevič Vatutin, Švéd Mikael Ymer a náhradník Ukrajinec Danylo Kaleničenko.
Kvalifikáciu vyžrebovali v piatok 6. novembra o 21:15 SEČ a hlavnú súťaž v sobotu 7. novembra o 11:00.
Program dvojhier
náhľad|vpravo|Národné tenisové centrum, dejisko konania zápasov
Ruské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov
Úspechy
Majstrovstvá sveta
Peugeot Slovak Open 2015
Odmeny a body do rebríčka
Dotácia mužskej časti turnaja je 85 000 EUR + H (náklady na pobyt).
Účastníci
náhľad|vpravo|[[Lukáš Lacko, ktorý turnaj Slovak Open už dva razy vyhral]] náhľad|[[Michail Michajlovič Južnyj bol najvyššie v rebríčku ATP na 8. mieste]]
Nasadení
náhľad|vpravo|Najvyššie nasadený [[Lukáš Rosol z Česka]]
Špeciálni účastníci
Nasledujúci hráči dostali od usporiadateľov divokú kartu do hlavnej súťaže:
Nasledujúci hráči dostali od usporiadateľov špeciálnu výnimku:
Nasledujúci hráči sa dostali do hlavnej súťaže vďaka chránenému rankingu:
Nasledujúci hráči si vybojovali postup do hlavnej súťaže cez kvalifikáciu:
Dušan Ondrejovič
Prof. ThDr. Dušan Ondrejovič (* 30. máj 1930, Turíčky – † 3. júl 2022, Senec) bol slovenský filozof a teológ, zaoberal sa výskumom protestantského myslenia.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2000
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2000 boli 24. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Majstrovstvá sa hrali v štyroch výkonnostných skupinách.
Skupina "A" MS 2000
Turnaj Skupiny "A" MS 2000 sa hral od 25. decembra 1999 do 4. januára 2000 vo švédskych mestách Skellefteå a Umeå.
O udržanie
Po zápase sa hralo desaťminútové predĺženie a samostatné nájazdy kvôli rovnosti bodov z oboch zápasov. Slovensko v nájazdoch vyhralo.
🇺🇦 zostúpila do I. divízie MS v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2001
Štatistiky turnaja
{| align="right"
Skupina "B" MS 2000
Turnaj Skupiny "B" MS 2000 sa hral v Minsku v Bielorusku od 13. do 19. decembra 1999.
Zápasy o konečné umiestnenie
'''O 7. miesto''' FR Juhoslávia zostupuje do III. divízie MS 2001
'''O 5. miesto'''
'''O 3. miesto'''
'''O 1. miesto''' Rakúsko postupuje do I. divízie MS 2001
Skupina "D" MS 2000
Turnaj Skupiny "D" MS 2000 sa hral v Mexiku, hlavnom meste Mexika, 9. do 15. januára 2000.
Ján Polomský
Ján Polomský (* 7. december 1896, Jelšava - † 20. august 1981, Banská Bystrica) bol hrebenár.
Jeho otec Ondrej Polomský, matka Júlia rod. Jurinová, manželka Kornélia rod. Chlebušová.
Životopis
Hrebenárskemu remeslu sa vyučil u svojho otca a pracoval v otcovej dielni, aj po jeho smrti pokračoval v hrebenárskom remesle. Bol posledným hrebenárom, ktorý sa venoval v Jelšave tomuto remeslu. Od roku 1968 žil na dôchodku v Banskej Bystrici.
Autoimunitná choroba
Autoimunitná choroba/ochorenie alebo autoimúnna choroba alebo imunopatia je kolektívne označenie pre ochorenia, pri ktorých je imunitný systém nadmerne aktívny a napáda niektoré štruktúry vlastného tela. Napr. niektoré bunky normálne zabezpečujúce obranu organizmu proti infekcii a poškodeniu začnú nekontrolovateľne napádať a ničiť iné bunky v tele. Novšie výskumy (M.Pender et al.: Multiple sclerosis) naznačujú možnú vírusovú etiológiu autoimúnnych chorôb, kde imunitný systém útočí na rôzne druhy latentných vírusov pri súčasnej CD8+ nedostatočnosti imunitného systému.
Zoznam (neúplný, etiológia viacerých nižšie uvedených chorôb je v štádiu výskumu a nie je jednoznačne známa):
Symptómy / prejavy
V mieste / orgáne / tkanive, ktoré je postihnuté autoimunitnou poruchou vznikajú zápalové procesy, odumieranie buniek, bolesti a pod.
Príčina
Príčiny vzniku týchto ochorení nie sú presne známe. Podľa dostupných údajov má genetická predispozícia jedinca najväčší vplyv na vznik autoimunitnej choroby. Aby sa choroba prejavila, sú pravdepodobne nutné ďalšie faktory, ktoré podporia zdedenú predispozíciu tak, aby vznikla choroba.
Liečba
Liečbou autoimunitných chorôb je podávanie protizápalových liekov. Používajú sa nesteroidné protizápalové liečivá, kortikosteroidy (glukokortikoidy) aj iné imunosupresíva. Dlhodobé užívanie liekov má aj mnohé vedľajšie nežiaduce účinky, môže sa vyvinúť pľúcna arteriárna hypertenzia (vyžaduje ďalšiu liečbu) a rôzne nádorové ochorenia (Miklošková a kol. 2007). Dlhodobé používanie kortikosteroidov vedie k zvýšenej vnímavosti na infekcie a celkovej imunosupresii.
Zoznam najväčších hitov v roku 1977 (USA)
Toto sú piesne, ktoré v jednotlivých týždňoch roku 1977 skončili v rebríčku Billboard Hot 100 na prvom mieste.
Pluviál
náhled|Čierny pluviál (gotický, moderný) Pluviál (lat. pluviale, plášť do dažďa) je liturgický odev používaný v rímskokatolíckej cirkvi, anglikánskej cirkvi, starokatolíckej cirkvi a jeho používanie sa uchovalo aj v niektorých luteránskych cirkvách (Škandinávia, Pobaltie). Má podobu polkruhového plášťa, ktorý sa oblieka na albu a štólu. Vpredu býva otvorený, vzadu má naznačenú kapucňu. Pluviál používajú kňazi pri pohreboch, slávnostných cirkevných procesiách, požehnaniach a rôznych obradoch. Nepoužíva sa pri omši.
Jeho pôvod je pravdepodobne v plášti, ktorý nosili kňazi počas sprievodov, v zlom počasí alebo ho obliekali v chladnom počasí pri chórových modlitbách.
Onomaziológia
Onomaziológia je odvetvie jazykovedy, náuka o pomenúvaní. Skúma, ako sa predmetom a udalostiam, resp. ich pojmovému stvárneniu priraďujú jazykové znaky, dávajú mená. Onomaziológia postupuje pri skúmaní vzťahu jazykových výrazov k označovaným javom od javov k označujúcim prvkom.
Aviticitný zákon
Aviticitný zákon (z lat. avitus, t. j. dedičný) bolo nariadenie uhorského kráľa Ľudovíta I. Veľkého z Anjou z 11. decembra 1351 o spôsobe dedenia majetkov.
Tento dekrét potvrdzoval znenie Zlatej buly Ondreja II. z roku 1222 okrem jej štvrtého článku. Ten bol nahradený novým ustanovením, podľa ktorého sa šľachtické majetky ani za života ani testamentárnymi odkazmi nesmú scudzovať, ale dedia sa vždy v línii celého rodového príbuzenstva (iba ak ho niet, prepadnú v prospech kráľa). Toto ustanovenie, znemožňujúce voľné (bez osobitného kráľovho súhlasu) scudzovanie a darovanie šľachtických majetkov, sa priamo dotklo predovšetkým záujmov cirkvi, lebo práve jej majetky často vzrastali odkazmi šľachticov, nemajúcich priame potomstvo.
V ďalšom vývoji malo toto nariadenie (platilo až do konca feudalizmu) veľký praktický význam a výrazne ovplyvnilo štruktúru šľachtického vlastníctva u nás.
Podľa tohto zákona sa zakázali praktiky prelátov, ktorí sa pri sporoch so šľachticmi neraz uchyľovali k cirkevnej exkomunikácii svojich odporcov. Išlo tu o jasné oslabenie nadradeného postavenia cirkevných feudálov.
Dekrét čiastočne upravoval aj pomery poddaných. Zakazoval ich trestať za predošlé previnenia a zdržiavať ich, ak sa chceli sťahovať na iné miesto. To hovorí o slobode sťahovania (po splnení stanovených podmienok), na druhej strane sa taktiež zakazovalo násilné odvádzanie poddaných bez súhlasu ich dovtedajšieho zemepána.
Zákon posilnil postavenie šľachty ako spoločenskej skupiny, a to aj voči kráľovi.
Motyčka (priezvisko)
Motyčka je české a slovenské priezvisko odvodené od slova motyka. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Praha, Žamberk a Veselí nad Moravou. Na Slovensku je menej časté, najviac sa vyskytuje v Bratislave.
Malužiná
Malužiná je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Motyčka (priezvisko)
Známi nositelia
Pozri v článku Motyčka.
Malužiná
Polohopis
Horská obec sa nachádza v južnej časti horného Liptova, v Bocianskej doline, na styku Ďumbierskych a Kráľovohoľských Tatier. V Malužinej sa stretávajú Bocianska a Malužinská dolina, ktorými pretekajú potoky Boca a Malužiná. Obcou tiež vedie cesta I/72, spájajúca Liptov s Horehroním cez horský priechod Čertovica.
Dejiny
Vznikla ako banská obec hrádockého panstva v druhej polovici 18. storočia, medený hámor tu bol postavený v roku 1771 a zanikol v roku 1860. V obci fungovala do roku 1885 aj sklárska huta.
Rodopske planine
Rodopske planine (, Родопске планине) sú najstaršie horské pásmo na Balkánskom polostrove. Rozprestiera sa medzi riekou Marica na východe, Dinárskou sústavou na západe a Karpatsko-balkánskou planinou na severovýchode.
Horstvo je súčasťou Trácko-macedónskeho masívu a najväčšia časť rozsiahleho celku je v juhozápadnom Bulharsku. Práve tu najstaršie jadro (Rodopy, Pirin a Rila) dosahuje vrcholom Musala výškové maximum Rodopske planine však zasahujú tiež na územie Srbska a Severného Macedónska.
V Srbsku, medzi riekami Ibar a Morava a v Šumadiji prevládajú nižšie vrchy a osamotené druho a treťohorné planiny. Rodopske planine ležia pozdĺž Južnej i Veľkej Moravy. Na východ od riek sú pohoria Dukat, Koćura, Besna Kobila, Vardenik, Čemernik, Ruj-planina, Seličevica, Stalaćka brda, Bukovik a Resavski humovi, na západ je to Kukavica, Vidojevica, Jastrebac, Juhor, Crni vrh a Azanjske planine.
Najstaršie paleozoické jadro narušili vertikálne pohyby pozdĺž tektonického zlomu. Pohorie tvoria najmä kryštalické bridlice, mramoru, žuly a mladšie vulkanické horniny. Územie má významné zásoby chrómu, olova, zinku, železnej rudy a zlatonosných a iných rúd.
Vegetácia je väčšinou riedka, vysoké horské polohy (1800 až ) pokrývajú pastviny.
Flavin
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 2216 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Čierna voda (prítok Malého Dunaja)
náhľad|Tok rieky Čierna voda pri kaplnke sv. Anny v Bernolákove náhľad|Čierna voda v obci Nová Dedinka
Čierna voda je nížinnou riekou na južnom Slovensku. Na základe informácie pracovníkov Vodohospodárskeho podniku Bratislava, odštepného závodu v Šali, bol prameň Čiernej vody lokalizovaný tesne nad štátnou cestou č. 502 (Pezinok – Sv. Jur)“ vo vinohrade. Čierna voda má dĺžku a na Podunajskej nížine vytvára početné meandre, slepé ramená a hlavný tok pretínajú mnohé vodné kanály. Priemerný prietok v ústí dosahuje 2,2 m³/s.
Charakteristika
S Malým Dunajom sa spája pri obci Tomášikovo. Pri obci Čierna Voda sa oddeľuje rameno Stará Čierna voda, priberá Salibský Dudváh a do Malého Dunaja ústi severozápadne od Kolárova. Najvýznamnejším prítokom je ľavostranný Stoličný potok. Pri Svätom Jure preteká cez NPR Šúr, nížinné slatiniská a významné hniezdisko vtáctva, chránené Ramsarskou dohodou.
Obce
Postupne preteká cez tieto obce: Svätý Jur, Bernolákovo, Nová Dedinka, Tureň, Kráľová pri Senci, Čierna Voda, Vozokany, Tomášikovo, Kráľov Brod a Dolný Chotár.
Jaoi
náhľad|Príklad šónen-ai Jaoi (🇯🇵; ) je pôvodne japonský termín, ktorý označuje mužský homosexuálny sex, ktorý je zobrazovaný v rôznych japonských anime, mangách a hrách. Vo všeobecnosti obsahuje priame zobrazenie sexuálnych vzťahov, čím sa líši od šónen-ai. V súčasnosti vydávajú diela v žánri jaoi aj v USA a v Indonézii.
Anime/manga Jaoi
Jaoi je druh mangy alebo žáner anime, ktorý sa zaoberá sexuálnym vzťahom medzi mladými mužmi. Jaoi môže znamenať aj „bez pointy, bez zmyslu, bez deja...“ Dej nebýva nijak dôležitý, hlavný je ich sexuálny život.
Charakteristickým prvkom na rozlíšenie „shonen-ai" šónen-ai (shonen-chlapec, chlapčenské; ai-láska) od „Jaoi“ je teda romantizovaný, ale nie sexuálny vzťah medzi mužmi, zato sa venuje skôr tej druhej stránke rozoberajúce ich city a náklonnosť. Hlavní hrdinovia tohoto žánru často po sebe túžia ale môže dôjsť maximálne k bozku. Predchodcom žánrov bolo tanbi. Šónen-ai a Jaoi sú populárne hlavne v Japonsku, a to predovšetkým medzi dievčenskou populáciou a medzi ženami v domácnosti. V USA a v Európe sú hlavnou cieľovou skupinou predovšetkým ženy vo veku 18-24 rokov a homosexuálni muži.
Ako aj v jaoi tak aj v šónen-ai dochádza k jednotlivým rozdeleniam hlavných postáv na uke (ukera) čo sa používa aj pri súbojoch s katanou a dá sa to preložiť ako úder smerom dole, ináč aj ako len dole. Postava, ktorá je v homosexuálnom vzťahu označená ako uke je tá podriadená, nevyvoláva skoro žiadnu iniciatívu a plní skôr ženskú funkciu. Jeho opak je seme (semera) čo sa používa ako zdvihnutie alebo slovo hore. Seme je vo vzťahu ten nadradený, vyvoláva hlavnú iniciatívu a je mužnejší.
Autizmus
Autizmus môže byť v medicíne a psychológii:
Motyka (rozlišovacia stránka)
Motyka môže byť:
Rap
Rap môže byť:
RAP môže byť:
Dingsheim
Dingsheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pansey
Pansey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Libníkovice
Libníkovice je obec v Česku v okrese Hradec Králové v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 144 obyvateľov, z toho 64 mužov a 80 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,5 roka (muži 44,9 roka, ženy 40,5 roka).
Motyka (priezvisko)
Motyka (o význame pozri motyka) je české, slovenské a poľské priezvisko. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Stropkove a Poproči (okres Košice-okolie). V Česku je najrozšírenejšie v mestách Třinec, Ostrava a Jablunkov.
Známi nositelia
Pozri v článku Motyka (rozlišovacia stránka).
Šen-čou 2
thumb|125px|Štart Šen-čou 2, 9. január 2001
Bezpilotná loď Šen-čou 2 štartovala z kozmodrómu Ťiou-čchüan v stredu v noci 10. januára 2001 o 01:00:03,561 miestneho času (9. januára o 17:00:03,561 svetového času) pomocou nosnej rakety Čchang-čeng CZ-2F a bola navedená na obežnú dráhu Zeme vo výške 197 – 336 km. Neskôr bola korekciami táto dráha upravená na výšku asi 330 – 346 km. Kozmický let trval celkovo 7 dní, 10 hodín a 22 minút, pristávací modul lode následne pristál 16. januára o 11:22 UTC (19:22 miestneho času) v čínskej provincii Vnútorné Mongolsko. Vzhľadom na to, že z tohto pristátia výnimočne neboli zverejnené žiadne snímky, predpokladá sa, že pristátie bolo kvôli čiastočnému zlyhaniu padákového systému veľmi tvrdé a pristávací modul sa poškodil, pričom mohlo dôjsť k úhynu niektorých živočíchov na palube. Čínska strana to ale rázne poprela a celý let označila za plne úspešný. Orbitálny modul lode bol pred pristátím oddelený a ostal na orbite do 24. augusta 2001.
Míny (počítačová hra)
Míny je logická počítačová hra pre jedného hráča. V súčasnosti je dostupná v rôznych operačných systémoch.
Cieľ hry
Cieľ hry je čo najrýchlejšie vyčistiť hracie pole bez odpálenia čo i len jednej míny. To znamená odhaliť všetky políčka bez kliknutia na štvorček s mínou.
Začiatočník
81 kameňov a 10 mín
Pokročilý
256 kameňov a 40 mín
Expert
480 kameňov a 99 mín
Vlastná
Najviac 720 kameňov a 667 mín
Príjmová nerovnosť
Lorenzova krivka
Lorenzova krivka dostala pomenovanie po americkom ekonómovi Maxovi O. Lorenzovi, ktorý ako prvý v roku 1905 graficky znázornil nerovnomerné rozdelenie bohatstva v populácií. Jedná sa o jedno z najpoužívanejších grafických zobrazení príjmovej nerovnosti. (viď. obrázok)
thumb|Giniho koeficient
Ak by bolo rozdelenie bohatstva v spoločnosti dokonalé (t. j. neexistovala by žiadna nerovnosť a všetci by mali rovnaké bohatstvo) krivka by bola priamka a mala uhol presne 45°. Naopak v prípade absolútnej nerovnosti, kedy by jedna osoba vlastnila všetko bohatstvo sveta by krivka kopírovala osi grafu. V realite sa Lorenzova krivka pohybuje v rozmedzí pod krivkou 45°a nad osami grafu. Na priloženom obrázku môžeme vidieť, že 60% populácie vlastní približne 30% celkového bohatstva sveta (jedná sa o ilustráciu). Čím viac sa krivka vzďaľuje od priamky absolútnej rovnosti tým väčšia je v spoločnosti príjmová nerovnosť.
Giniho koeficient
Giniho koeficient (tiež Gini index) je číselné vyjadrenie Lorenzovej krivky. Zachytáva odklon Lorenzovej krivky od krivky absolútnej rovnosti. Spočíta sa ako podiel plochy A a súčtu plôch A+B. Tento index nadobúda hodnoty od 0 (znázornené krivkou absolútne rovnosti) až po 1 (krivka absolútnej nerovnosti). Čím viac sa index blíži k 1 tým je nerovnosť v spoločnosti väčšia. Často sa tento index publikuje v percentách ako aj desatinných číslach. Giniho index je ale často podrobený kritike, že nezachytáva šedú ekonomiku, a teda jeho výsledky môžu byť skreslené.
Koeficient príjmovej nerovnosti S80/S20
Tento koeficient je determinovaný ako pomer objemu príjmov 20% obyvateľstva s najvyššími príjmami (5. kvintil) k objemu príjmov 20% obyvateľstva s najnižšími príjmami (1. kvintil). Čím je koeficient vyšší tým je vyššia aj nerovnosť. Tento koeficient nemá obmedzenie a môže nadobúdať hodnoty <1,∞). Často sa využívajú aj iné jeho variácie (napr. S90/S10), obsah je však ten istý.
Index robina Hooda
Označovaný tiež ako Hoover index. Zatiaľ čo Giniho index zachytáva výšku nerovnosti index Robina Hooda sa snaží nájsť v Lorenzovej krivke bod, v ktorom je najväčší rozdiel medzi ideálnym a skutočným rozdelením dôchodku. Graficky znázorňuje najdlhšiu absolútnu vzdialenosť medzi skutočnou a teoretickou Lorenzovou krivkou. Index nám hovorí aké veľké množstvo dôchodkov by malo byť prerozdelené smerom od bohatých k chudobným aby nastal stav absolútnej rovnosti v spoločnosti.
Príčiny príjmovej nerovnosti
Medzi základné príčiny patria rozdiely medzi jednotlivcami obecne, ktoré sú dlhodobé a je nemožné týmto príčinám zabrániť v rámci štátu. Často vychádzajú z vrodených rozdielov ako napr. nižšie popísané. Existujú však aj príčiny, ktoré ovplyvniť možno. Hovoríme o rôznej miere distribúcie vlastníctva výrobných faktorov (t. j. distribúcií majetku).
Rozdiely v schopnostiach
Ľudia majú odlišné schopnosti a vedomosti, s ktorými sa rodia. Tieto rozdiely nutne vedú k rozdielom v možnosti vykonávanej práce, a teda odmeny za ňu danú.
Vzdelanie
Rozdielne prístupy k vzdelaniu môžu spôsobiť diskrimináciu jedincov na pracovnom trhu a ovplyvniť ich budúci zárobok a teda výšku ich príjmov.
Diskriminácia
Diskriminácia, či už na základe veku, pohlavia, príslušenstva k určitej sociálnej skupine, kultúre alebo náboženstvu, tvorí ďalší bod, ktorý prispieva k nerovnosti. Príkladom môžu byť štatistiky, že ženy zarábajú v priemere o 17% menej ako muži.
Bohatstvo
Niektorí jedinci sa rodia už s určitou výškou bohatstva a tak ich schopnosti a vedomosti nie sú úplne zodpovedné za výšku bohatstva, ktorou disponujú. Zároveň majetok dokáže v mnohých prípadoch generovať ďalšie dodatočné príjmy jedinca. Práve nerovnomerné rozdelenie príjmov z kapitálu sa považuje za jednu z hlavných príčin rastu príjmovej nerovnosti za posledných 30 rokov.
Ernest Polóny
Ernest Polóny (* 26. apríl 1844, Kláštor pod Znievom - † 29. apríl 1928, Kláštor pod Znievom) bol pedagóg, filológ.
Životopis
Ľudovú školu navštevoval v Kláštore pod Znievom, 1862-1869 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde jeho nár. a  rusofilskú orientáciu upevnil M. Čulen, 1869-1875 klasickú filológiu na univerzite v Pešti, 1875-1877 poslucháč Slovanského učiteľského ústavu v Petrohrade. Po pôsobení na Slovensku na protest proti zrušeniu gymnázia v Kláštore pod Znievom odišiel do Ruska. V Rusku sa venoval tvorbe učebníc a školských príručiek, autor článkov v slovenskej tlači. Po návrate z Ruska, po vzniku prvej ČSR sa pričinil o znovuotvorenie gymnázia v Kláštore pod Znievom, bol jeho riaditeľom.
Bitka na Chlebovom poli
Bitka na Chlebovom poli bola bitka, ktorá sa odohrala na tzv. Chlebovom poli pri obci Şibot (dnes Rumunsko) v Uhorsku 13. októbra 1479 medzi uhorským a tureckým vojskom. Turkom pomáhali aj vojaci z Valašska.
Miesto leží v západnej časti územia nazývaného Königsboden (Fundus regius), na hranici Huňadskej župy. Na mieste bitky sedmohradský vojvoda postavil kaplnku, ktorej miesto sa dalo vidieť až do začiatku 20. storočia.
Bitka bola najväčším uhorským víťazstvom nad Turkami, ktorí sa po porážke už nepokúšali rabovať v Uhorsku až do moháčskej bitky.
Žiar (okres Liptovský Mikuláš)
Žiar je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis
Leží 10 km severovýchodne od Liptovského Mikuláša, neďaleko ústia Žiarskej doliny do Liptovskej kotliny.
Ružena Polónyová-Žaludová
Ružena Polónyová-Žaludová (* 11. júl 1908, Příbram – † 11. jún 1966, Nitra) bola hudobná pedagogička.
Životopis
V roku 19191923 študovala na reálke v Příbrami, 19231927 na Št. koedukačnom ústave. Roku 19281931 vyučovala na obecných školách v Prahe a súčasne si robila št. skúšky z hudby a tak získala diplom stredošk. učiteľky hudby. V roku 19411945 pôsobila na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. V roku 19591966 odborná asistentka na Pedagogickom ústave v Nitre. Spolupracovala na tvorbe učebníc a metodických príručiek hudobnek výchovy pre 8. a 9. ročník základných škôl a na skriptách pre padagogické inštitúty. Viedla spevácke zbory na školách, kde pôsobila.
Florentin-la-Capelle
Florentin-la-Capelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 327 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nepozerám
Nepozerám je duet slovenského speváka Mira Jaroša a Barbary Haščákovej. Je tretím singlom z albumu Mira Jaroša s názvom #5. V 39. týždni sa stala 11. najhranejšou skladbou v slovenských rádiách.
O skladbe
Pieseň pôvodne napísali Miro Jaroš a Marek Danko ako sólovú pesničku. Krátko pred vydaním ju Miro prepísal na duet a oslovil na spoluprácu Barbaru Haščákovú. Tá ponuku prijala a svoje časti nahrala v domácom štúdiu na Floride. Jarošovi doručila viac ako 50 stôp rôzne naspievaných verzií. Flash back remix nahrávky obsahuje úryvok z piesne Anjel, ktorá bola veľkým hitom Mc Erika a Barbary v roku 1995. Nahrávka v štýle 80tych rokov využíva tiež sample z pesničky Raspberry Beret od Princa z roku 1985.
Videoklip
Barbara kvôli nakrúcaniu videoklipu pricestovala na Slovensko. Dej sa odohráva v prezidentskom apartmáne hotela Sheraton. Ukazuje Barbaru vo vani, pred zrkadlom ako sa niekam chystá. Miro je na neurčitom mieste. V závere klipu sa dvojica stretáva v spoločnej spálni. Hudobná kritika prijala nahrávku vlažne. Bulvárne média ju označili za kontroverznú.
Quetrupillán
Quetrupillán je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Čile, približne v strede spojnice stratovulkánov Villarrica a Lanín. Na rozdiel od vyššie uvedených sopiek je zloženie láv Quetrupillán viac kyslé (obsahuje vyšší podiel SiO2). Sopka je vybudovaná na staršej kaldere s rozmermi 7 × 10 km. Vrchol sopky je trvalo zaľadnený. Jediná erupcia v historickom čase sda odohrala v roku 1872.
Iné projekty
.
Čip
Čip (z angl. chip) je:
Výroba
Základným materiálom platničky je spravidla kremičitý piesok, ktorý postupne prechádza zložitými procesmi chemickej rafinácie, čistenia a transformácie na monokryštalický materiál. Z týchto procesov vzíde tzv. kremíková tyč (ingot). Túto špeciálna píla rozreže na plátky, ktoré sa potom brúsia a leštia. Potom sa pomocou pripravených masiek a oxidáciou, implantáciou alebo fotolitografiou, nanášaní a difúziou na plátku vytvárajú jednotlivé vrstvy (prepájacie vodiče, tranzistory a podobne), čím sa spravidla vytvoria integrované obvody. Potom sa v plátkoch pomocou lasera alebo diamantu urobia ryhy, plátky sa rozlámu na jednotlivé čipy a zakryjú sa púzdrom.
Saducej
Saduceji tvorili stranu aristokratov v židovskom národe. Pridržiavali sa síce zákona, ale si ho ľubovoľne vysvetľovali. Neverili v nesmrteľnosť duše ani v zmŕtvychvstanie tela. Patrili k nim poprední a bohatí Židia, ktorí sa usilovali byť vždy v dobrom vzťahu s vládnucou triedou. Pre toto ich masy ľudu neobľubovali a oni nemali vplyv na bežný ľud.
Čierna voda (prítok Uhu)
Čierna voda je kanalizovaným vodným tokom na východe Slovenska, na Východoslovenskej nížine. Má dĺžku a je pravostranným prítokom Uhu.
Vyteká zo Zemplínskej šíravy pri obci Lúčky spoločne s Kusínskym kanálom, s ktorým chvíľu tečie rovnobežne pomedzi obce Lúčky a Závadka. Tečie na juh, spája sa s Kusínskym kanálom zľava do jedného toku, preteká popri obci Blatné Revištia, oblúkom sa stáča na juhozápad a sprava priberá Blatský kanál. Preteká okrajom sústavy Senianskych rybníkov, ktoré napája. Sprava priberá Iňačovský kanál a pri Sennom zľava najvýznamnejší prítok Oknu. Za obcou Senné priberá ešte Prievlaku z pravej strany a opäť sa stáča na juh, tečie popri obciach Stretava a Stretavka, južne od ktorej sa vlieva do Uhu.
Jan Meisner
náhľad|Jan Meisner (Museum Angewandte Kunst vo Viedni) Akad. mal. Jan Meisner (* 29. december 1939, Bratislava) je československý grafický dizajnér, ilustrátor a vysokoškolský pedagóg.
Život
Jan Meisner sa narodil 29. decembra 1939 v Bratislave v českej rodine. Po absolvovaní Jedenásťročnej školy s maturitou (aj Škola Petra Jilemnického, Bratislava, Palisády) sa pokúsil o štúdium na bratislavskej VŠVU. Neúspešné pokusy ho od vysokoškolského štúdia neodradili. Odcestoval do Prahy, kde v rokoch 19611967 študoval na Vysokej škole umeleckopriemyslovej propagačnú grafiku (u prof. Antonína Strnadela).
Tvorba
Po ukončení štúdia sa vrátil do Bratislavy, kde sa ako umelec na voľnej nohe venoval prevažne knižnej a propagačnej grafike. Kreatívny autorský prístup a rešpekt k spoločenskej a úžitkovej funkcii sa prejavil najmä v grafickom spracovaní prvých knižných obálok a ilustráciách, plagátovej tvorbe, či návrhoch obalov gramoplatní. Vo vlastnom vizuálno-komunikačnom štýle dokázal Meisner veľmi zručne prepájať grafický prejav s výtvarnými princípmi maľby, fotografiou, ale i písmom a typografiou. Meisnerov výtvarný prejav je syntézou obrazu a písma, znaku a slova, farby a línie, ale aj satiry a múdrej vážnosti. Koexistencia prvkov v ploche plagátu, objekte knihy, či gramoplatne, spočíva v harmonickom dialógu a dekódovaní vizuálnej a významovej informácie, či psychológie videnia a videného. Tento prístup sa zrkadlí vo všetkých oblastiach autorovej tvorby – v tvorbe filmového plagátu (napr. Dušan Hanák: 322, 1969), ale aj výstavného a divadelného plagátu (Anton Cepka – Šperky, plagát výstavy v Slovenskej národnej galérii, 1978). Nemožno nespomenúť autorov prínos v oblasti knižných obálok a knižnej ilustrácie (napr. J. Bédier: Román o Tristanovi, 1977; A. France: Ostrov tučniakov; G. Durrel: Rózka je mi rodina oba 1985; M. Macourek: Arabela Rumburak, 1987), či dizajn obalov gramofónových platní (séria pre kultúrne podujatia Bratislavská lýra, Bratislavské hudobné slávnosti, Bratislava Jazz Days a il.). Syntéza textu a obrazu je charakteristická aj pre grafické riešenie odborných časopisov z obdobia začiatku 90. rokov (Pulsus, Diagnóza, Chirurgia), ako aj realizované i nerealizované návrhy korporátnych identít (ERIC – Evropské regionálne informační centrum, Univerzita Tomáše Bati v Zlíne, a i.). Prejav plný hry, vtipu a pôsobivej farebnosti je príznačný pre ilustrácie do detských a mládežníckych časopisov (Ohník, ABC Pionierov, Zornička, Slniečko, či Věda a technika mládeži), detské omaľovánky (Električka cililing, Mišo Sedmospáč od H. Suchej, Maľovaná príroda, Maľovaná abeceda a ďalšie), ale aj grotesknú, podnes neukončenú sériu autorských novoročeniek. V 80. rokoch začal Ján Meisner svoju dlhoročnú spoluprácu s bratislavským Štúdiom S. Pre tamojšiu pôdu a priestory štúdia vytvoril v blízkosti poézie, filozofie, no najmä divadla a hlavných protagonistov Milana Lasicu a Júliusa Satinského, vizuálnu identitu nielen u nás, ale aj za hranicami známej „firmy“ Štúdia S (logo, bulletiny, divadelné plagáty).
V roku 1996 sa Meisner presťahoval do Zlína, kde bol prvým dekanom Fakulty multimediálnej komunikácie Univerzity Tomáše Bati. Na škole vyučoval do roku 2016.