cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
František Maxmilián Kaňka
Životopis
thumb|[[Kostol svätého Jána Nepomuckého (Kutná Hora)|Kostol Svätého Jána Nepomuckého, Kutná Hora]] Vyučil sa v pražskej hute svojho otca Víta Václava Kaňku, neskôr študoval v Taliansku a Viedni. Po návrate zo zahraničia spolupracoval s G. B. Alliprandim, J.B. Santini-Aichelom, vykonával tiež stavby podľa projektov K. I. Dientzenhofera. Stal sa mešťanom na Starom Meste s bytom v Dlouhé ulici, kde prevádzkoval tiež pivovar. V roku 1709 spolu so sochárom Františkom Preisom usiloval o zriadenie pražskej Akadémie umení, ale neuspeli. Priatelil sa a spolupracoval s maliarom V. V. Reinerom a sochárom M. B. Braunom.
Úspešne vykonával úpravy zámkov, palácov a chrámov, v roku 1724 bol menovaný cisárskym architektom. Pracoval pre rády augustiniánov, jezuitov a cisterciánov, ďalej pre šľachtické rody Valdštejnovcov, Černínovcov, Mansfeldovcov, Pachtovcov z Rájova, Trautmansdorfovcov a pánov z Vrtby, z čoho mal nemalé príjmy. Pre rod Kinských postavil v rokoch 17211723 zámok Karlova Koruna pri Chlumci nad Cidlinou.
Pre rod Černínovcov projektoval o. i. zámok vo Vinoři, kaplnku v záhradnom paláci vo Viedni a dva paláce na Malej Strane v Prahe a dokončil palác na Hradčanoch. V službách ďalších rodov viedol napr. pre Vrtbovcov prestavbu zámku Konopiště, či projektoval úpravu Vrtbovskej záhrady na Malej Strane v Prahe, pre Valdštejnovcov postavil zámok a kostol v Loučeni a pre Pachtu z Rájova zámok v Liběchove. Podľa jeho plánov bol pre rád jezuitov postavený chrám sv. Klimenta či dostavaný internát Klementinum v Starom Meste v Prahe, ďalej viedol dostavbu piaristického chrámu Nájdenie sv. Kríža v Litomyšli, projektoval prestavbu konventu a prelatúry augustiniánskeho kláštora na Karlove v Novom Meste v Prahe, či Karolinum v Starom Meste v Prahe a dokončil konventuálnu budovu cisterciánskeho kláštora v Zbraslavi. Navrhoval tiež oltáre, pomníky a sochy. Stavby, ktoré vyprojektoval, realizoval celý rad jeho spolupracovníkov a žiakov.
Nadväzoval na klasicistickú formu baroka, ktorú spoznal u G. Alliprandiho. Postupne sa stal najproduktívnejším architektom českého baroka, so Santinim a Dientzenhoferovcami patril tiež medzi najvýznamnejších českých architektov. Svojou prácou prispel k zdomácneniu baroka v českej architektúre.
Guchan
Guchan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Migréna
Začínajú sa obyčajne ráno, trvajú niekoľko hodín až dní. Sprevádzané sú vracaním, nechutenstvom, sčervenaním tváre, opuchom mihalníc, slzením, citlivosťou na svetlo (fotofóbia) a hluk (fonofóbia). Strany sa môžu v jednotlivých záchvatoch striedať a na vrchole záchvatu sa môže bolesť rozšíriť na celú hlavu. Frekvencia paroxyzmov je rôzna, od niekoľkých záchvatov za mesiac, až po zopár ročne. Začína často už v puberte, môže sa ale vyskytovať aj u detí. Častý je pozitívny rodinný výskyt.
Migrénová aura ( existuje aj epileptická) môže mať nasledujúce príznaky:
Zámok Karlova Koruna
thumb|Zámok Karlova Koruna
Karlova Koruna je zámok patriaci k najvýznamnejším barokovým stavbám v Česku. Stojí na návrší v západnej časti mesta Chlumec nad Cidlinou. Na jeho mieste stála kedysi tvrdza.
V priestoroch zámku je interiérová expozícia zoznamujúca s dejinami rodu Kinských v portrétoch a chovom koní Kinských-chlumeckých plavákov.
Dejiny
Keď panstvo zdedil František Ferdinand Kinský, začal uvažovať o stavbe nového objektu, ktorý by vyjadril postavenie jeho rodu. Sídlo malo slúžiť na reprezentáciu. Pri realizácii sa zišli najvýznamnejší umelci architekt Jan Blažej Santini-Aichel a staviteľ František Maxmilián Kaňka. Stavba sa uskutočnila v rokoch 1721 - 1723. Na počesť návštevy cisára Karola VI. dostal nový zámok meno Karlova Koruna.
V roku 1943 došlo k veľkému požiaru, pri ktorom bol zámok veľmi poškodený. Všetok mobiliár ktorý sa podarilo zachrániť, bol prevezený na zámocké objekty po celom Česku, napr. Zákupy, Opočno, Ratibořice, Kozel a iné.
V roku bola 1968 v zámockej budove zriadená Národná galéria.
Po dlhoročnej rekonštrukcii bol zámok sprístupnený pre verejnosť až v roku 1969 a Národná galéria tu otvorila svoju expozíciu pod názvom "Baroko v Čechách".
V roku 1992 bol majetok vrátený rodine Kinských a Národná galéria zrušila svoju expozíciu. Kinskí dohľadávajú po celom Česku svoj majetok a vytvárajú expozíciu, ktorá sa zaoberá životom rodiny Kinských a chovom koní na Chlumecku.
Súčasne so zámkom vznikal aj priľahlý anglický park o rozlohe 20 hektárov, ktorého hlavné osi nadväzujú na tri osi zámku.
Domašín (okres Chomutov)
Domašín je obec v Česku v okrese Chomutov v Ústeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 166 obyvateľov, z toho 83 mužov a 83 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,4 roka (muži 40,7 roka, ženy 34,1 roka).
Dormans
Dormans môže byť:
Rich Kids
Rich Kids bola krátko fungujúca britská hudobná skupina. Založil ju Glen Matlock (basová gitara) po svojom odchode zo Sex Pistols.
História
Vo februári 1977 Matlock ukončil členstvo v Sex Pistols a bol nahradený hudobným analfabetom Sidom Viciousom. Rozhodol sa založiť vlastnú skupinu, ktorú pomenoval Rich Kids. V zakladajúcej zostave hrali okrem neho Rusty Egan (bicie), Steve New a Mick Jones (obaja gitary). Jones však v skupine nevydržal dlho a strieda ho Midge Ure zo skupiny Slik. Zároveň sa stáva po Matlockovi hlavným spevákom.
Skupina nemala veľký komerčný úspech. V roku 1978 vydala svoj jediný album Ghosts of Princes in Towers, no koncom roku sa rozpadla. Oficiálne bol rozchod skupiny však oznámený až v polovici roku 1979.
320 Katharina
320 Katharina je planétka v hlavnom páse planétok.
NGC 4568
NGC 4568 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Jim Raynor
Príbeh
Príbeh Jima Raynora sa v svete Starcraft mení po tom, čo ako maršal kolónie Mar Sara narazí na mimozemskú rasu, identifikovanú ako Zerg. Konfederácia pri jej aktívnej obrane nepomohla, naopak rebelská frakcia Sons of Korhal pod vedením Arcturusa Mengska pomohla s evakuáciou vojska a civilistov. Začína tak jeho boj po boku rebelov proti konfederácii. Počas bojov sa stretáva so Sarah Kerrigan, psychicky vyspelou bojovníčkou (Terran Ghost), ktorá bola rovnako ako on na strane Arcturusa Mengska. Veliteľ Sons of Korhal sa počas dôležitého ťaženia rozhodol nechať Sarah Kerrigan osudu, čo spôsobilo okrem iného dezerciu Jima Raynora a jeho armády. Jim sa rozhodol vrátiť a zachrániť Sarah, no jeho snaha bola neúspešná. Stretol ďalšiu mimozemskú rasu, Protossov, a rozhodol sa spojiť s nimi sily proti Zergom. Domovská planéta Protossov, Aiur, bola napadnutá a Jim sa spolupodielal na jej obrane.
V datadisku Starcraft: Brood War sa Jim Raynor vracia ako priateľ Protossov a kryje ich evakuáciu na planétu Shakuras. Krátkodobo spája svoje sily aj so Sarah Kerrigan, premenenou na kráľovnú Zergov (Queen of blades).
Hra Starcraft 2: Wings of Liberty je zameraná špeciálne na ďalšie osudy Jima Raynora. Po tom, čo sa vrátil do kolónie Mar Sara, kontaktoval ho Tychus Findlay s informáciami o mocnom artefakte, o ktorý je veľký záujem. Zisťuje, že artefakt bol rozložený na množstvo úlomkov a s ich kombinácia má neuveriteľné vlastnosti, ktoré dokážu ničiť akékoľvek zergské formy života. Jim zároveň zháňa časti artefaktu, bojuje proti silám Arcturusa Mengska a plní rôzne vedľajšie úlohy. Po zohnaní všetkých častí sa dostáva armáda na planétu Char, kde v rozhodujúcej bitke poráža sily Sarah Kerrigan a zmazáva zergskú časť jej osobnosti.
Jim sa znovuobjavuje v hre Starcraft 2: Heart of the swarm, no už nie ako hlavná postava.
Južnoslovenská vinohradnícka oblasť
thumb|Vinohradnícke oblasti na Slovensku, Južnoslovenská vinohradnícka oblasť oranžovou farbou
Južnoslovenská vinohradnícka oblasť zaberá územie nachádzajúce sa v najjužnejšej časti Slovenska (na mape zvýraznená červenou farbou), severne od rieky Dunaj. Má celkovú výmeru.
Rozdeľuje sa na dve odlišné podoblasti, líšiace sa vhodnosťou prírodných podmienok na pestovanie viniča. Západná časť, hlavne v okolí mesta Dunajská Streda, sa rozprestiera na fluviálnych sedimentoch Dunaja (štrky a štrkopiesky) a poskytuje podmienky predovšetkým vhodné na produkciu vín nižšej kvality. Naopak, východná časť, hlavne severne, severozápadne a severovýchodne od mesta Štúrovo poskytuje vhodné podmienky na dopestovanie odrôd náročných na teplo a slnečný svit. Ide o najteplejšiu oblasť Slovenska a vinohrady sú vysadené na kvalitných sprašových pahorkatinách Podunajskej nížiny.
Sú tu jednoznačne najlepšie podmienky na dopestovanie hrozna vhodného na výrobu vysokokvalitných červených vín, ako aj napríklad odrody Cabernet Sauvignon, ktorá vyžaduje dlhšie vegetačné obdobie (v porovnaní s väčšinou u nás bežne pestovaných odrôd). V Južnoslovenskej vinohradníckej oblasti v súčasnosti nesídli žiadny významnejší slovenský výrobca vín. Jednou z výrobných činností Združenia agropodnikateľov, družstvo Dvory nad Žitavou je aj produkcia vína. Na druhej strane, všetci významní vinári, ktorí majú záujem o výrobu vysokokvalitných vín, nakupujú hrozno práve tu, prípadne tu majú svoje vinohrady.
Táto oblasť sa ďalej rozčleňuje na 8 vinohradníckych rajónov a 114 vinohradníckych obcí:
16 vinohradníckych obcí kategórie B3: Dolný Štál, Dunajská Streda, Dunajský Klátov, Gabčíkovo, Holice, Horná Potôň, Jahodná, Kostolné Kračany, Kráľovičove Kračany, Kútniky, Michal na Ostrove, Okoč, Orechová Potôň, Veľký Meder, Vieska, Vydrany
23 vinohradníckych obcí kategórie B3: Abrahám, Čierna Voda, Diakovce, Dlhá nad Váhom, Galanta, Horné Saliby, Jelka, Košúty, Kráľov Brod, Kráľová nad Váhom, Mostová, Neded, Pusté Úľany, Selice, Sládkovičovo, Šaľa, Tešedíkovo, Topoľnica, Trnovec nad Váhom, Trstice, Veľké Úľany, Vlčany, Žihárec
9 vinohradníckych obcí kategórie B1: Bátorove Kosihy, Dulovce, Hurbanovo, Marcelová, Modrany, Mudroňovo, Pribeta, Svätý Peter, Šrobárová
7 vinohradníckych obcí kategórie B3: Bajč, Búč, Chotín, Kravany nad Dunajom, Moča, Patince, Radvaň nad Dunajom
12 vinohradníckych obcí kategórie B3: Brestovec, Číčov, Imeľ, Kameničná, Komárno, Martovce, Nesvady, Okoličná na Ostrove, Sokolce, Tôň, Zemianska Olča, Zlatná na Ostrove
14 vinohradníckych obcí kategórie B3: Blahová, Čenkovce, Čunovo, Dunajská Lužná, Hubice, Jarovce, Lehnice, Mierovo, Miloslavov, Podunajské Biskupice, Rovinka, Rusovce, Šamorín, Zlaté Klasy
12 vinohradníckych obcí kategórie B1: Bajtava, Bíňa, Chľaba, Kamenica nad Hronom, Kamenín, Kamenný Most, Malá nad Hronom, Mužla, Pavlová, Salka, Sikenička, Štúrovo
Ružena Jilemnická
Ružena Jilemnická (rodená Hudcová, pseudonymy Vlasta, Roku Záskalská) (* 15. február 1897, Brno – † 19. august 1947, Svätý Jur) bola slovenská spisovateľka a pedagogička, manželka spisovateľa Petra Jilemnického.
Životopis
Do roku 1916 študovala na Učiteľskom ústave v Brne. Pôsobila ako učiteľka na viacerých miestach v Česku a na Slovensku, v rokoch 1923 – 1925 v Brezne. Bola predstaviteľkou ženského hnutia na Slovensku. Zomrela v roku 1947 v Svätom Jure, pochovaná je v Letohrade.
Tvorba
náhľad|Dom vo [[Svätý Jur|Svätom Jure, v ktorom žila spolu so svojim manželom Petrom.]] Svoje postrehy, črty, príbehy zo života a besednice v duchu socialistických ideí publikovala na stránkach periodík Proletárka, Spartakus a i. Je autorkou brožúrky o prírodných javoch, zemepisných zaujímavostiach a prírodovede (Znáš ten kraj, kde citrony kvitnú? 1936). Dokumentárnu aj umeleckú hodnotu  má jej korešpondencia s manželom Petrom Jilemnickým, priateľmi a príbuznými (Plamienky šťastia 1979).
Esternay
Esternay môže byť:
Sol (Mars)
Sol je časová jednotka, zodpovedajúca strednému slnečnému dňu na povrchu planéty Mars. Nie je súčasťou jednotiek SI. Je približne o 3 % dlhší ako stredný slnečný deň na Zemi a rovná sa 24,6598 hodiny (24 h 39 min 35,244 s), t. j. 1,0275 dňa. Hviezdny deň na Marse je zhruba o 2 minúty kratší a trvá 24,6229 h (24 h 37 min 22,66 s).
V prenesenom význame sa slovo sol používa aj pre kalendárne počítanie časových intervalov na povrchu tejto planéty, napr. pri popise práce sond vysadených na povrch Marsu. Plnohodnotný marsovský kalendár však doteraz nebol zadefinovaný, aj keď prvé návrhy sa už objavili (napr. návrh R. Zubrina ).
2498 Tsesevich
2498 Tsesevich je planétka s priemerom 53 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 23. augusta 1977.
Saint-Mards-en-Othe
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 652 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 4570
NGC 4570 je galaxia v súhvezdí Panna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
Slovinsko
Slovinsko (slov. Slovenija), dlhý tvar Slovinská republika (slov. Republika Slovenija), je štát nachádzajúci sa v Európe na križovatke hlavných európskych kultúrnych a obchodných ciest. Hraničí na západe s Talianskom, na severe s Rakúskom, na severovýchode s Maďarskom, na juhovýchode s Chorvátskom a na juhozápade s Jadranským morom. Slovinsko má rozlohu 20 271 km2 a 2 095 036 obyvateľov. Je jedným z bývalých štátov Juhoslávie. Je to parlamentná republika, a je členom Európskej únie, Spojených národov a NATO. Hlavným a najväčším mestom je Ľubľana.
Slovinsko má prevažne hornatý terén s prevažne kontinentálnym podnebím, s výnimkou Slovinského prímoria, ktoré má stredozemné podnebie, a Júlskych Álp na severozápade, ktoré majú alpské podnebie. Zároveň sa na území Slovinska stretávajú Dináre a Panónska nížina. Je to krajina, ktorá sa vyznačuje významnou biologickou diverzitou, je jednou z najbohatších na vodu v Európe s hustou riečnou sieťou, bohatým vodným systémom a významnými krasovými podzemnými tokmi. Viac ako polovica územia je pokrytá lesmi. Ľudské osídlenie Slovinska je roztrúsené a nerovnomerné.
André Kuipers
André Kuipers (* 5. október 1958, Amsterdam, Holandsko) je pôvodne lekár špecializujúci sa pôvodne na výskum rovnovážneho ústrojenstva človeka, neskôr sa venoval problémom prispôsobenia ľudí na prostredie vesmíru. Od augusta 1998 je astronautom oddielu ESA. Roku 2004 absolvoval krátkodobý kozmický let v ruskom Sojuze na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). V decembri 2011 letel na ISS ako člen Expedícií 30 a 31 s návratom na Zem 1. júla 2012.
Slovinsko
Slovinsko bolo historicky križovatkou slovanských, germánskych a románskych jazykov a kultúr. Hoci populácia nie je úplne homogénna, väčšinu tvoria Slovinci. Juhoslovanský jazyk slovinčina je úradným jazykom v celej krajine. Slovinsko je do značnej miery sekularizovanou krajinou, ale jeho kultúru a identitu významne ovplyvnili katolicizmus a luteránstvo. Ekonomika Slovinska je malá, otvorená a orientovaná na vývoz, a preto je silne ovplyvnená podmienkami ekonomík vyvážajúcich partnerov. Platí to najmä pre Nemecko, najväčšieho obchodného partnera Slovinska. Podobne ako väčšina vyspelého sveta bolo Slovinsko vážne zasiahnuté krízou eurozóny, ktorá sa začala v roku 2009, ale začala sa zotavovať v roku 2014. Hlavnou ekonomickou hnacou silou krajiny je odvetvie služieb, po ktorom nasleduje výroba a stavebníctvo.
André Kuipers
Mladosť
Už počas štúdia a aj po ňom pracoval v amsterdamskom Akademickom lekárskom centre, zaoberal sa výskumom rovnovážneho ústrojenstva človeka. V rokoch 19891990 bol zamestnaný v holandskom Leteckom a kozmickom lekárskom centre v Soesterbergu kde sa venoval skúmaniu procesov adaptácie človeka na prostredie kozmu, predovšetkým na stav beztiaže a mikrogravitácie. Tiež sa zúčastnil lekárskych kontrol pilotov, dozoru nad tréningom na centrifúge a prednášal pilotom o fyziologických aspektoch lietania. Od roku 1991 sa zúčastňoval prípravy, koordinácie a spracovania výsledkov lekárskych experimentov prevádzaných astronautmi ESA (napríklad v misiách Spacelab D-2 a Euromir 95).
Slovinsko
Počas druhej svetovej vojny (1939 - 1945) okupovalo Nemecko, Taliansko a Maďarsko územia zahŕňajúce dnešné Slovinsko. V roku 1945 sa Slovinsko stalo zakladajúcim členom Juhoslovanskej federatívnej ľudovej republiky, premenovanej v roku 1963 na Juhoslovanskú socialistickú federatívnu republiku. V prvých rokoch po druhej svetovej vojne bol tento štát pôvodne spojencom východného bloku, ale z dôvodu rozdelenia Tita a Stalina v roku 1948 nikdy nepodpísalo Varšavskú zmluvu a v roku 1961 sa stalo jedným zo zakladateľov hnutia nezúčastnených krajín.
André Kuipers
Astronaut
Roku 1991 sa prihlásil do 2. náboru Európskej kozmickej agentúry (ESA), dostal sa medzi päť holandských finalistov, ale astronautom sa nakoniec nestal. Až v októbri 1998 bol počas procesu vytvárania jediného oddielu astronautov štátov ESA začlenený do oddielu astronautov ako kandidát Holandska. Vlastnú prípravu v Európskom astronautickom stredisku v Kolíne nad Rýnom začal v júli 1999. Základný výcvik v Kolíne a Stredisku prípravy kozmonautov v Hviezdnom mestečku dokončil až roku 2002. Pri letoch Sojuzu TMA-1 v októbri 2002 Sojuzu TMA-2 v apríli 2003 pôsobil v tíme ESA v Stredisku riadenia letov v Koroljove.
Slovinsko
V júni 1991, po zavedení viacstrannej zastupiteľskej demokracie, sa Slovinsko stalo prvou republikou, ktorá sa oddelila od Juhoslávie a stala sa nezávislým suverénnym štátom. V roku 2004 vstúpilo do NATO a Európskej únie; v roku 2007 sa stalo prvou predtým komunistickou krajinou, ktorá vstúpila do eurozóny; a v roku 2010 sa pripojilo k OECD, globálnej asociácii rozvinutých krajín s vysokými príjmami. Slovinsko je vysoko rozvinutá krajina s vysokými príjmami s veľmi vysokým indexom ľudského rozvoja. Je na 12. mieste v indexe ľudského rozvoja upraveného o nerovnosť.
André Kuipers
Astronaut
náhľad|vľavo|André Kuipers na ISS, 21. apríla 2004. V decembri 2002 bol menovaný palubným inžinierom 6. návštevnej expedícii na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) s plánovaným štartom v októbri 2003. Po havárii Columbie a zrušení letov raketoplánov bol program letov radikálne zmenený. Kuipers sa stal náhradníkom Pedra Duqueho v 5. návštevnej expedícii (letela v októbri 2003) a sám sa od júla 2003 súčasne pripravoval na štart v apríli 2004 v 6. návštevnej expedícii. ESA let pomenovala DELTA.
Do vesmíru vzlietol na lodi Sojuz TMA-4 19. apríla 2004 spoločne s členmi novej základnej posádky – Gennadijom Padalkom a Michaelom Finckeom, od 21. apríla pracoval na ISS, pristál s vystriedanou posádkou 30. apríla 2004. Vo vesmíre strávil 10 dní 20 hodín 49 minút.
Slovinsko
15. mája 2020 sa Slovinsko stalo prvou európskou krajinou, ktorá vyhlásila ukončenie pandémie COVID-19. Francúzska automobilka Renault prepustila Slovinských pracovníkov v závode v dôsledku pandémie.
André Kuipers
Astronaut
V auguste 2006 bol predbežne zaradený do záložnej posádky Expedície 16, ale vo februári 2007 zo zostavy vypadol. V auguste 2007 bol začlenený do zálohy Expedície 20 (štart v máji 2009).
Slovinsko
Etymológia
Názov Slovinsko znamená „Slovanská krajina“ v slovinčine a iných juhoslovanských jazykoch. Ide teda o príbuzne slovo ako Slavónsko, Slovensko a Slovania. Etymológia samotného Slav zostáva neistá.
André Kuipers
Astronaut
V júli 2009 bol zaradený do posádky Expedícií 30 a 31 so štartom v novembri 2011. V tejto misii strávil 194 dní a na Zemi pristál 1. júla 2012.
Gabriel Jób
Životopis
Od roku 1713 člen jezuitskej rehole, misionár a rekatolizátor. Pôsobil v Liptovskom Mikuláši, v Skalici a v Žiline. Ako magister vyučoval gramatiku na gymnáziu v Banskej Bystrici (1721), tretiu probáciu robil v Banskej Bystrici (1726). Autor lat. komédie s historickou tematikou.
Slovinsko
Pravek a starovek
vľavo|náhľad|Južná stena Rímskej Emony (rekonštrukcia) v dnešnej Ľubľane Oblasť súčasného Slovinska bola osídlená už v období staršej doby kamennej, čo potvrdzujú kamenné a kostené nálezy. Gréckej a rímskej pramene zmieňujú, že v období okolo 2 tisícročia p.n.l. bola oblasť osídlená Ilýrmi. Práve od názvov niektorých ilýrskych kmeňov vznikli pomenovania niektorých jadranských oblastí - Dalmácia (kmeň Dalmátov) či Istria (kmeň Histri). Okolo roku 1000 p.n.l. v tejto oblasti pravdepodobne založili v rámci svojich kolonizačných aktivít osady Gréci. V dobe železnej osídlili oblasť Kelti. Najvýznamnejšie keltský kmeň - Norikovia - založil v priestore súčasného rakúskeho Korutánska prvý štátny útvar, ktorý neskoršie rímske pramene označujú za Norické kráľovstvo. Centrum kráľovstva sa nachádzalo približne 7 kilometrov na sever od dnešného Klagenfurtu. Od druhého storočia p.n.l. malo kráľovstvo obchodné styky s Rímom, s čím súvisel vznik rímskych miest - Emona, Poetovio, Nevioduna. Rimania sa Norického kráľovstva zmocnili v období rokov 15 až 10 p.n.l. V tejto dobe bola tiež zriadená rímska provincia Noricum. Od štvrtého storočia nášho letopočtu bola rímska prítomnosť ohrozovaná celým radom barbarských kmeňov. Tie v roku 379 vyplienili jedno z najväčších rímskych miest v oblasti - Poetovio (dnešný Ptuj). V piatom storočí z oblasti panónskej nížiny pretiahli Huni, rovnakou cestou potom prešli aj Ostrogóti. V polovici šiesteho storočia prišiel do oblasti dnešného Slovinska germánsky kmeň z panónskej nížiny - Longobardi. Vykopávky z okolia Kranje naznačujú, že určitú dobu priestor súčasného Slovinska obývali. Po odchode Langobardov prichádzajú v šiestom storočí do alpských údolí slovanské kmene - tzv. Alpskí Slovania.
Stredovek
náhľad|240x240bod|Karantánia (880) Existujú dve hypotézy o príchode alpských Slovanov do tejto oblasti. V súčasnosti je všeobecne prijímaná a doložená tézami, že priestor Slovinska bol osídlený dvoma vlnami obyvateľov: prvá vlna dorazila okolo roku 550 zo severu z oblastí osídlených západnými Slovanmi. Nálezy, ktoré by túto tézu potvrdili, boli nájdené až na sklonku dvadsiateho storočia pri výstavbe diaľnice v okolí Mariboru. Druhá vlna prišla neskôr pozdĺž riek Drávy a Sávy z juhovýchodu. V minulosti - v časoch Juhoslávie - za neexistencie nálezov, ktoré by preukazovali väzbu so severnými oblasťami, bola podporovaná predstava, že celý priestor bol osídlený práve z juhovýchodu, čo malo potvrdzovať jednotný pôvod južných Slovanov. Slovania boli zo západu zafixovaní langobradským limes a zo severu Karavankami, kam boli vytlačení nemeckou kolonizáciou, ktorá prebiehala od ôsmeho storočia.
Mairy-sur-Marne
Mairy-sur-Marne je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Slovinsko
Geografia
vľavo|náhľad|267x267bod|Topografická mapa Slovinska Slovinsko sa nachádza v strednej a juhovýchodnej Európe, dotýka sa Álp a hraničí so Stredozemím. Najvyšší vrchol Slovinska je Triglav (2 864 m.n.m.); priemerná výška krajiny je 557 m.n.m.
Mairy-sur-Marne
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slovinsko
Geológia
Slovinsko sa nachádza v pomerne aktívnej seizmickej zóne kvôli svojej polohe na malej Apulskej platni, ktorá je stlačená medzi eurázijskou platňou na severe a africkou platňou na juhu a otáča sa proti smeru hodinových ručičiek. Krajina je teda na križovatke troch dôležitých geotektonických jednotiek: Alpy na severe, Dináre na juhu a Panónska nížina na východe. Vedci dokázali v minulosti identifikovať 60 ničivých zemetrasení. Mnoho častí Slovinska má uhličitanovú pôdu a rozvinul sa rozsiahly podzemný systém.
Podnebie
vľavo|náhľad|281x281bod|Typy podnebia v Slovinsku v rokoch 1970 až 2000. náhľad|217x217bod|Cez národný park Triglav preteká rieka [[Soča]] Slovinsko sa nachádza v miernych zemepisných šírkach. Podnebie ovplyvňuje aj rôznorodosť reliéfu a vplyv Álp a Jadranského mora. Na severovýchode prevláda kontinentálny typ podnebia s najväčším rozdielom medzi zimnou a letnou teplotou. Na územiach pobrežia je Stredozemné podnebie. Vplyv mora na mieru teploty je viditeľný aj v údolí Soča, zatiaľ čo vo vysokohorských oblastiach je prítomné silné alpské podnebie. Medzi týmito tromi klimatickými systémami existuje vo väčšine krajiny silná interakcia.
Zrážky, ktoré často pochádzajú z Janovského zálivu, sa v krajine líšia. V niektorých západných oblastiach je viac ako 3 500 mm zrážok a v Prekmurie klesá na 800 mm zrážok. Cez zimu je sneh pomerne častý a rekordná snehová vrstva v Ľubľane bola zaznamenaná v roku 1952 pri 146 cm snehu.
V porovnaní so západnou Európou nie je Slovinsko príliš veterné, pretože leží v úpätí Álp. Priemerné rýchlosti vetra sú nižšie ako na pláňach okolitých krajín. Kvôli členitému terénu sú prítomné miestne vertikálne vetry s dennými obdobiami. Okrem toho existujú tri vetry osobitného územného významu: bora, jugo a foehn. Jugo a bora sú charakteristické pre Prímorie. Zatiaľ čo jugo je vlhký a teplý, bora je zvyčajne chladná a nárazovitá. Foehn je typický pre alpské regióny na severe Slovinska. V Slovinsku sa zvyčajne vyskytuje severovýchodný vietor, juhovýchodný vietor a severný vietor.
Biodiverzita
náhľad|[[Jaskyniar vodný|Jaskyniara vodného je možné nájsť v jaskyni Postojna a ďalších jaskyniach v krajine.]] Slovinsko podpísalo 13. júna 1992 Dohovor o biologickej diverzite a 9. júla 1996 sa stalo zmluvnou stranou dohovoru. Následne vypracovala národnú stratégiu a akčný plán pre biodiverzitu, ktorá bola prijatá dohovorom 30. mája 2002.
Živočíšstvo
Biologická diverzita krajiny je vysoká, pričom 1% svetových organizmov sa nachádza na 0,004% zemského povrchu. Existuje 75 druhov cicavcov, medzi ktoré patria svišť, kozorožec alpský a kamzík. Existuje tu mnoho jeleňov, srncov, kancov a zajacov. Plch sivý sa často vyskytuje v slovinských bukových lesoch. Chytanie týchto zvierat je dlhá tradícia a je súčasťou slovinskej národnej identity. vľavo|náhľad|Včela Medzi dôležité mäsožravce patrí rys ostrovid, európske mačky divé, líšky (najmä líška hrdzavá) a šakal európsky. Nachádzajú sa tu ježkovia, bodliaky a hady, ako sú zmije a užovka obojková. Podľa posledných odhadov má Slovinsko cca. 40-60 vlkov a asi 450 medveďov hnedých.
V Slovinsku sa vyskytuje mimoriadne rozmanitý počet jaskýň s niekoľkými desiatkami endemických druhov. Medzi jaskynnými stavovcami je jediný známy jaskyniar vodný, ktorý žije v krase, Dolnom Kraňsku a Bielom Kraňsku.
Jediným regulárnym druhom veľrýb, ktorý sa vyskytuje v severnom Jadranskom mori, je delfín skákavý (Tursiops truncatus).
Žije tu široká škála vtákov, ako je napríklad sova obyčajná, myšiarka ušatá, výr, jastraba a hadiar krátkoprstý. Zaznamenali sa aj iné dravé vtáky, ako aj rastúci počet havranov a vrán a migrujúcich do Ľubľany a Mariboru, kde sa usadia. Medzi ďalšie vtáky patrí tesár čierny a žlna zelená a bocian biely, ktoré hniezdia hlavne v Prekmurie. náhľad|Moderné pasenie [[Lipican|lipicánov]] V Slovinsku existuje 13 domácich zvierat z ôsmich druhov (sliepky, ošípané, psy, kone, ovce, kozy, včely a hovädzí dobytok). Medzi nimi sú krašský ovčiak, kranská včela a lipicánsky kôň. Salmo marmoratus sú pôvodné slovinské ryby. Slovinsko je tiež domovom sumca západného.
Huby
Zo Slovinska bolo zaznamenaných viac ako 2 400 druhov húb a keďže toto číslo nezahŕňa huby tvoriace lišajníky, celkový počet už známych slovinských húb je nepochybne oveľa vyšší. Ostáva ešte objaviť mnoho ďalších.
Rastlinstvo
Slovinsko je treťou najlesnatejšou krajinou v Európe a 58,3% územia pokrývajú lesy. Lesy sú dôležitým prírodným zdrojom a ťažba dreva je obmedzená na minimum. Vo vnútrozemí krajiny sú typické stredoeurópske lesy, prevažne dubové a bukové. V horách sa vyskytujú smreky, jedle a borovice. Borovice rastú na náhornej plošine Kras, aj keď iba jedna tretina tejto oblasti je pokrytá borovicovým lesom. Lipa, bežná v slovinských lesoch, je národným symbolom.
Slovinsko má na svojom území veľa rastlín z etnobotanicky užitočných skupín. Z 59 známych druhov etnobotanického významu sú niektoré druhy ako prilbica modrá, konopa siatá a tis obyčajný obmedzené podľa Úradného vestníka Slovinskej republiky.
Politika
náhľad|Budova vlády a kancelária prezidenta v Ľubľane náhľad|264x264bod|Prezident [[Borut Pahor]] Slovinsko je parlamentnou demokratickou republikou s viacstranným systémom. Hlavou štátu je prezident, ktorý je volený ľudovým hlasovaním a má dôležitú integračnú úlohu. Prezident je volený na päť rokov a najviac na dve po sebe nasledujúce funkčné obdobia. Má prevažne reprezentatívnu úlohu a je hlavným veliteľom slovinských ozbrojených síl.
Výkonným a správnym orgánom v Slovinsku je vláda Slovinska (Vlada Republike Slovenije), ktorej lídrom je predseda vlády a rada ministrov alebo vláda, ktorých volí Národné zhromaždenie (Državni zbor Republike Slovenije). Zákonodarnú moc má dvojkomorový parlament Slovinska, ktorý sa vyznačuje asymetrickou dualitou. Prevažná časť moci je sústredená v Národnom zhromaždení, ktoré pozostáva z deväťdesiatich členov. Z toho 88 je volených všetkými občanmi v systéme pomerného zastúpenia, zatiaľ čo dvaja sú volení registrovanými členmi autochtónnej maďarskej a talianskej menšiny. Voľby sa konajú každé štyri roky. Národná rada (Državni svet Republike Slovenije), ktorá sa skladá zo štyridsiatich členov vymenovaných za zastupovanie sociálnych, ekonomických, profesionálnych a miestnych záujmových skupín, má obmedzenú poradenskú a kontrolnú právomoc. Obdobie rokov 1992 až 2004 bolo poznačené vládou liberálnej demokracie Slovinska, ktorá bola zodpovedná za postupný prechod z Titoistického hospodárstva na kapitalistické trhové hospodárstvo. Neskôr pritiahlo veľa kritiky neoliberálnych ekonómov, ktorí požadovali menej postupný prístup. Prezident strany Janez Drnovšek, ktorý pôsobil ako predseda vlády v rokoch 1992 až 2002, bol spolu s prezidentom Milanom Kučanom (ktorý pôsobil v rokoch 1990 až 2002) jedným z najvplyvnejších slovinských politikov 90. rokov.
Obdobie rokov 2005 až 2008 sa po vstupe do EÚ vyznačovalo nadmerným nadšením. Počas prvého funkčného obdobia vlády Janeza Janša prvýkrát po nezávislosti slovinské banky zistili, že pomer pôžičiek vymkol spod kontroly. Došlo k nadmerným pôžičkám od zahraničných bánk a potom k nadmernému úverovaniu zákazníkov vrátane miestnych obchodných magnátov.
Po začatí finančnej krízy v rokoch 2007 až 2010 a európskej krízy štátneho dlhu musela ľavicová koalícia, ktorá nahradila Janšovu vládu vo voľbách v roku 2008, čeliť dôsledkom nadmerného požičiavania v rokoch 2005 až 2008. Pokusy o uskutočnenie reforiem, ktoré by pomohli hospodárskemu oživeniu, sa stretli s protestujúcimi študentmi, ktorých viedol študent, ktorý sa neskôr stal členom SDS Janeza Janša, a odbormi. Navrhované reformy boli odložené v referende. Ľavicová vláda bola bez hlasovania vylúčená. Janez Janša pripísal rozmach výdavkov a nadmerných pôžičiek obdobiu ľavicovej vlády; navrhol tvrdé úsporné reformy, ktoré predtým odložil. Niektorí ekonómovia vo všeobecnosti odhadujú, že ľavicové a pravicové strany sa pripisujú nadmernému požičiavaniu a prevzatiu manažérov; dôvodom bolo to, že každá strana sa snažila založiť ekonomickú elitu, ktorá bude podporovať politické sily.
Súdnictvo
Súdne právomoci v Slovinsku vykonávajú sudcovia, ktorých volí národné zhromaždenie. Súdnu moc v Slovinsku vykonávajú súdy so všeobecnou zodpovednosťou a špecializované súdy, ktoré sa zaoberajú záležitosťami týkajúcimi sa konkrétnych právnych oblastí. Štátny prokurátor je nezávislý štátny orgán zodpovedný za stíhanie prípadov podozrivých zo spáchania trestných činov. Ústavný súd, zložený z deviatich sudcov zvolených na deväťročné funkčné obdobie, rozhoduje o súlade zákonov s ústavou; všetky zákony a nariadenia musia tiež byť v súlade so všeobecnými zásadami medzinárodného práva a ratifikovanými medzinárodnými dohodami.
Samosprávy
náhľad|239x239bod|Tradičné regióny Slovinska - 1.) [[Prímorie (Slovinsko)|Slovinské prímorie, 2.a) Horné Kraňsko, 2.b) Vnútorné Kraňsko, 2.c) Dolné Kraňsko, 3.) Korutánsko, 4.) Dolné Štajersko, 5.) Prekmurie]] Slovinsko je oficiálne rozdelené na 212 občín (z ktorých jedenásť má štatút mestských samospráv). Občiny sú jediné orgány miestnej samosprávy v Slovinsku. Na čele každej občiny je starosta (župan), ktorý je volený každé štyri roky ľudovým hlasovaním, a mestská rada (občinski svet). Vo väčšine občín je obecná rada volená prostredníctvom systému pomerného zastúpenia; len niekoľko menších občín používa väčšinový volebný systém. V mestských samosprávach sa občinské rady nazývajú mestské rady. Každá občina má tiež lídra mestskej správy (načelnik občinske uprave) menovaného starostom, ktorý je zodpovedný za fungovanie miestnej správy. vľavo|náhľad|229x229pixelů|Štatistické regióny: 1. Gorizia, 2. Horné Kraňsko, 3. Korutánsko, 4. Dráva, 5. Mura, 6. Stredné Slovinsko, 7. Centrálna Sáva, 8. Savinja, 9. Pobrežie, 10. Vnútorné Kraňsko, 11. Juhovýchodné Slovinsko, 12. Dolná Sáva
Správne obvody
Medzi občinami a Slovinskou republikou neexistuje žiadna oficiálna sprostredkovateľská jednotka. 62 správnych obvodov, ktoré sa oficiálne nazývajú „administratívne jednotky“ (upravne enote), sú iba podskupinami štátnej správy a sú pomenované podľa ich príslušných sídiel. Na jeho čele je vedúci oddelenia (načelnik upravne enote), ktorého menuje minister verejnej správy.
Tradičné regióny a identity
Tradičné regióny boli založené na bývalých habsburských korunných krajinách, medzi ktoré patrili Kraňsko, Korutánsko, Štajersko a Prímorie. Hlavné mesto Ľubľana bolo historicky administratívnym centrom Kraňska a patrilo do Vnútorného Kraňska, s výnimkou okresu Šentvid, ktorý sa nachádzal v Hornom Kraňsku a tiež v čase, keď bola hranica medzi nemeckým anektovaným územím a talianskou provinciou Ľubľana počas druhej svetovej vojny.
Štatistické regióny
Dvanásť štatistických regiónov nemá administratívnu funkciu a na účely regionálnej politiky Európskej únie sa člení na dva makroregióny. Tieto dva makroregióny sú:
Ekonomika
náhľad|Od roku 2007 je Slovinsko súčasťou [[Eurozóna|eurozóny (tmavomodrá).]] Slovinsko má rozvinutú ekonomiku a je na obyvateľa najbohatšou slovanskou krajinou podľa nominálneho HDP a druhou najbohatšou podľa HDP (PPP) za Českom. Slovinsko patrí tiež medzi svetové ekonomiky z hľadiska ľudského kapitálu. Slovinsko bolo začiatkom roku 2007 prvým novým členom, ktorý zaviedol euro ako svoju menu a nahradil toliar. Od roku 2010 je členom Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj. Medzi jednotlivými regiónmi existuje veľký rozdiel v prosperite. Ekonomicky najbohatšími regiónmi sú regióny Strednoslovinska, ktoré zahŕňajú hlavné mesto Ľubľana a regióny západného Slovinska, ako sú Gorický región a Pobrežno-krasový región, zatiaľ čo najchudobnejšími regiónmi sú Pomurský región, Zasávsky región a Vnútornokraňsko-krasový región.
Ekonomický rast
vľavo|náhľad|Pomer pôžičiek a vkladov v Slovinsku podľa rokov - vrátane obdobia rozmachu 2005 až 2008. V rokoch 2004 až 2006 vzrástla ekonomika v Slovinsku v priemere o takmer 5% ročne; v roku 2007 sa zvýšila o takmer 7%. Nárast rastu bol podporený dlhmi, najmä medzi firmami a najmä v stavebníctve. Finančná kríza v rokoch 2007 až 2010 a dlhová kríza v eurozóne mali významný vplyv na domácu ekonomiku. V roku 2009 sa slovinský HDP na obyvateľa znížil o 8%, čo je najväčší pokles v Európskej únii po pobaltských krajinách a Fínsku. Zvyšujúcim sa zaťažením slovinskej ekonomiky je jej rýchlo starnúca populácia.
V auguste 2012 dosiahla medziročná redukcia 0,8%, v prvom štvrťroku však došlo k rastu o 0,2% (v porovnaní s predchádzajúcim štvrťrokom po úprave údajov podľa ročných období a pracovných dní). Medziročný pokles bol spôsobený poklesom domácej spotreby a spomalením rastu vývozu. Pokles domácej spotreby sa pripisuje fiškálnej úspore, zmrazeniu rozpočtových výdavkov v posledných mesiacoch roku 2011, zlyhaniu úsilia o vykonávanie hospodárskych reforiem, nevhodnému financovaniu a zníženiu vývozu.
Národný dlh
Celkový štátny dlh Slovinska sa počas veľkej recesie výrazne zvýšil a od roku 2019 klesal; na konci roku 2018 predstavoval 32,223 miliárd €, čo je 70% HDP.
Služby a priemysel
náhľad|Grafické zobrazenie vývozu slovinských výrobkov do 28 farebne označených kategórií Takmer dve tretiny ľudí sú zamestnaných v službách a viac ako tretina v priemysle a stavebníctve. Slovinsko využíva výhody vzdelanej pracovnej sily, dobre rozvinutej infraštruktúry a svojej polohy na križovatke hlavných obchodných ciest.
Úroveň priamych zahraničných investícií (PZI) na obyvateľa v Slovinsku je jednou z najnižších v EÚ a produktivita práce a konkurencieschopnosť slovinskej ekonomiky sú stále výrazne pod priemerom EÚ. Dane sú relatívne vysoké, trh práce vnímajú obchodné záujmy ako nepružné a priemyselné odvetvia strácajú predaj v Číne, Indii a inde.
Vysoká miera otvorenosti spôsobuje, že Slovinsko je mimoriadne citlivé na ekonomické podmienky svojich hlavných obchodných partnerov a zmeny v medzinárodnej cenovej konkurencieschopnosti. Hlavnými priemyselnými odvetviami sú motorové vozidlá, elektrické a elektronické zariadenia, stroje, farmaceutika a palivá. Medzi hlavné slovinské spoločnosti pôsobiace v Slovinsku patria výrobca domácich spotrebičov Gorenje, farmaceutické spoločnosti Krka a Lek (dcérska spoločnosť Novartis), ropná distribučná spoločnosť Petrol Group, distribučná spoločnosť GEN-I a Revoz, výrobná dcérska spoločnosť Renaultu.
Energia
V roku 2018 bola čistá výroba energie 12 262 GWh a spotreba 14 501 GWh. Vodné elektrárne vyrobili 4 421 GWh, tepelné elektrárne 4 049 GWh a jadrová elektráreň Krško vyrobila 2 742 GWh (50% podiel ide do Slovinska; ďalších 50% ide do Chorvátska kvôli spoločnému vlastníctvu). Domáca spotreba elektrickej energie bola pokrytá domácou produkciou 84,6%; percento klesá z roka na rok, čo znamená, že Slovinsko je stále viac závislé od dovozu elektriny.
Stavba nového bloku tepelnej elektrárne Šoštanj s výkonom 600 MW bola na jeseň roku 2014 uvedená do prevádzky. Nová vodná elektráreň HE Krško s výkonom 39,5 MW bola dokončená v roku 2013 a odvtedy je najväčším samostatným výrobcom energie, ktorý predstavuje hrubú výrobu energie v roku 2018. V roku 2018 boli na rieke Sáva postavené vodné elektrárne Brežice s výkonom 41,5 MW a elektrárňa Mokrice s výkonom 30,5 MW. V roku 2030 sa plánuje dokončenie výstavby ďalších 10 vodných elektrární s kumulatívnou kapacitou 338 MW. V štádiu plánovania je veľká prečerpávacia vodná elektráreň Kozjak na rieke Dráva.
Na konci roku 2018 bolo nainštalovaných najmenej 295 MWp fotovoltaických modulov a 31,4 MW bioplynových elektrární. Oproti roku 2017 prispeli obnoviteľné zdroje energie k celkovej spotrebe energie o 5,6 percentuálneho bodu viac. Existuje záujem pridať viac výroby v oblasti solárnych a veterných zdrojov energie (dotačné schémy zvyšujú ekonomickú uskutočniteľnosť), ale postupy urovnávania mikroklóbií si vyžadujú obrovské úsilie o efektívnosť tejto iniciatívy (dilema ochrany prírody a zariadení na výrobu energie).
Cestovný ruch
náhľad|[[Postojnska jama|Postojnska jaskyňa]]
Slovinsko ponúka turistom širokú škálu prírodných a kultúrnych za><<riadení. Rozvinuli sa rôzne formy cestovného ruchu. Gravitačná oblasť cestovného ruchu je značne veľká, turistický trh je však malý. Neexistoval rozsiahly cestovný ruch ani akútne environmentálne tlaky; v roku 2017 vyhlásil časopis National Geographic Traveller's Magazine Slovinsko za krajinu s najudržateľnejším cestovným ruchom na svete. vľavo|náhľad|Staré mesto [[Piran na slovinskom pobreží]] Hlavné mesto krajiny Ľubľana má mnoho významných barokových a viedenských secesných budov, s niekoľkými významnými dielami rodeného architekta Jožeho Plečnika a tiež jeho žiaka, architekta Eda Ravnikara.
Na severozápadnom cípe krajiny ležia Júlske Alpy s jazerom Bled a údolím Soča, ako aj najvyšší vrchol národa, hora Triglav uprostred národného parku Triglav. Medzi ďalšie pohoria patria Kamnicko-Savinjské Alpy, Karavanky a Pohorje, ktoré sú obľúbené medzi lyžiarmi a turistami.
Najznámejšími jaskyňami sú jaskyňa Postojna a jaskyne Škocjan zapísané na zozname UNESCO. Región Slovinskej Istrie sa stretáva s Jadranským morom, kde najdôležitejšou historickou pamiatkou je benátske gotické stredomorské mesto Piran, zatiaľ čo sídlo Portorož v lete láka davy ľudí. náhľad|233x233bod|[[Bledské jazero so svojím ostrovom]] Kopce okolo druhého najväčšieho slovinského mesta Maribor sú známe svojou výrobou vína. Severovýchodná časť krajiny je bohatá na kúpele, pričom v posledných dvoch desaťročiach rástol význam miest Rogaška Slatina, Radenci, Čatež ob Savi, Dobrna a Moravske Toplice.
Medzi ďalšie obľúbené turistické destinácie patria historické mestá Ptuj a Škofja Loka a niekoľko hradov, ako napríklad Predjamský hrad.
Medzi dôležité súčasti cestovného ruchu v Slovinsku patrí kongresová a hazardná turistika. Slovinsko je krajina s najvyšším percentuálnym podielom kasín na 1 000 obyvateľov v Európskej únii. Perla v Novej Gorici je najväčšie kasíno v regióne.
Väčšina zahraničných turistov v Slovinsku pochádza z kľúčových európskych trhov: Talianska, Rakúska, Nemecka, Chorvátska, Beneluxu, Srbska, Ruska a Ukrajiny, po ktorých nasleduje Spojené kráľovstvo a Írsko. Európski turisti vytvárajú viac ako 90% turistického príjmu Slovinska. V roku 2016 bolo holandskou organizáciou Green Destinations vyhlásené za prvú ekologickú krajinu na svete. Po vyhlásení za najudržateľnejšiu krajinu v roku 2016 malo Slovinsko veľkú úlohu v ITB v Berlíne na podporu trvalo udržateľného cestovného ruchu.
Doprava
náhľad|Sklápací vlak [[Pendolino]] Od staroveku diktovala geografia dopravné trasy v Slovinsku. Pri rozvoji dopravných koridorov oblasti zohrávali úlohu významné pohoria, hlavné rieky a blízkosť Dunaja. Jednou z nedávnych zvláštnych výhod sú paneurópske dopravné koridory V (najrýchlejšie spojenie medzi severným Jadranom a strednou a východnou Európou) a X (spájajúce strednú Európu s Balkánom). To dáva Slovinsku osobitné postavenie v európskej sociálnej, hospodárskej a kultúrnej integrácii a reštrukturalizácii. vľavo|náhľad|Diaľnice v Slovinsku v auguste 2020; hlavné mesto Ľubľana leží v priesečníku hlavných smerov sever - juh a západ - východ|alt= Cestná nákladná a osobná doprava predstavuje najväčšiu časť dopravy v Slovinsku s 80%. Osobné automobily sú omnoho obľúbenejšie ako verejná cestná osobná doprava, ktorá sa výrazne znížila. V porovnaní s priemerom Európskej únie má Slovinsko veľmi vysokú hustotu diaľníc. Diaľničný systém, ktorého výstavba sa po roku 1994 zrýchlila, Slovinsko pomaly, ale stabilne zmenilo na veľké súmestie. Ostatné štátne cesty sa rýchlo zhoršovali v dôsledku zanedbávania a celkového nárastu premávky.
Existujúce slovinské železnice sú zastarané a nemôžu konkurovať diaľničnej sieti; čiastočne aj v dôsledku rozptýleného osídlenia obyvateľstva. Z tohto dôvodu a predpokladaného nárastu premávky cez prístav Koper, ktorý je predovšetkým vlakom, je druhá železničná trať na trase Koper-Divača v počiatočných fázach začatia výstavby. Vzhľadom na nedostatok finančných prostriedkov sa zanedbávala údržba a modernizácia slovinskej železničnej siete. V dôsledku zastaranej infraštruktúry sa podiel železničnej nákladnej dopravy v Slovinsku znížil. Železničná osobná doprava sa zotavuje po veľkom poklese z 90. rokov. Celoeurópske železničné koridory V a X a niekoľko ďalších významných európskych železničných tratí sa pretínajú v Slovinsku. Všetky medzinárodné tranzitné vlaky v Slovinsku prechádzajú železničným uzlom v Ľubľane. náhľad|[[Letisko Joža Pučnika Ľubľana je najväčším medzinárodným letiskom v krajine]] Hlavným slovinským prístavom je prístav Koper. Je to najväčší prístav na severnom Jadrane z hľadiska kontajnerovej dopravy s takmer 590 000 TEU ročne a smeruje do všetkých hlavných svetových prístavov. Je to omnoho bližšie k cieľom východne od Suezského prieplavu ako k prístavom v severnej Európe. Okrem toho sa námorná osobná doprava väčšinou uskutočňuje v Koperi. Dva menšie prístavy používané na medzinárodnú osobnú a nákladnú dopravu sa nachádzajú v Izole a Pirane. Osobná preprava sa uskutočňuje hlavne s Talianskom a Chorvátskom. Splošna plovba, jediná slovinská lodná spoločnosť, prepravuje náklad a je aktívna iba v zahraničných prístavoch.
Letecká doprava v Slovinsku je pomerne nízka, od roku 1991 sa však výrazne zvýšila. Z troch medzinárodných letísk v Slovinsku je letisko Joža Pučnika Ľubľana v strednom Slovinsku najrušnejšie a má spojenie s mnohými významnými európskymi destináciami. Letisko Edvarda Rusjana Maribor sa nachádza vo východnej časti krajiny a letisko Portorož v západnej časti. Štátna spoločnosť Adria Airways je najväčšou slovinskou leteckou spoločnosťou; v roku 2019 však vyhlásila bankrot a ukončila operácie. Od roku 2003 vstúpilo na trh niekoľko nových dopravcov, najmä nízkonákladové letecké spoločnosti. Jediným slovinským vojenským letiskom je letecká základňa Cerklje ob Krki v juhozápadnej časti krajiny. V Slovinsku je tiež 12 verejných letísk.
Demografia
S počtom obyvateľov 101 na kilometer štvorcový sa Slovinsko zaraďuje medzi európske krajiny s nízkou hustotou obyvateľstva (v porovnaní so 402 obyvateľmi na km2 v Holandsku alebo 195 obyvateľmi na km2 v prípade Talianska). Štatistický región Vnútornokraňsko-krasový región má najnižšiu hustotu obyvateľstva, zatiaľ čo štatistický región Strednoslovinsko má najvyššiu.
Slovinsko patrí medzi európske krajiny s najvýraznejším starnutím populácie, ktoré možno pripísať nízkej pôrodnosti a zvyšujúcej sa strednej dĺžke života. Takmer všetci slovinskí obyvatelia starší ako 64 rokov sú na dôchodku bez výrazného rozdielu medzi pohlaviami. Skupina v produktívnom veku sa napriek prisťahovalectvu zmenšuje. Návrh na zvýšenie veku odchodu do dôchodku zo súčasných 57 rokov pre ženy a 58 rokov pre mužov bol v referende v roku 2011 zamietnutý. Okrem toho je stále výrazný rozdiel medzi pohlaviami, pokiaľ ide o očakávanú dĺžku života. Celková miera pôrodnosti sa v roku 2014 odhadovala na 1,33 narodených detí/žien, čo je nižšia miera ako miera reprodukcie na úrovni 2,1. Väčšina detí sa rodí slobodným ženám (v roku 2016 bolo 58,6% všetkých narodených detí nemanželských). V roku 2018 bola priemerná dĺžka života 81,1 roka (muži 78,2 roka a ženy 84 rokov).
V roku 2009 bola miera samovrážd v Slovinsku 22 ku 100 000 osôb ročne, čo z tohto hľadiska Slovinsko zaraďuje medzi najvyššie hodnotené európske krajiny. Od roku 2000 do roku 2010 sa však počet samovrážd znížila asi o 30%. Rozdiely medzi regiónmi a pohlaviami sú výrazné. náhľad|300x300bod|Hustota obyvateľstva v Slovinsku podľa občín. Viditeľné sú štyri hlavné mestské oblasti: Ľubľana a Kranj (v strede), Maribor (severovýchod) a [[Slovinská Istria (juhozápad).]]
Urbanizácia
náhľad|229x229bod|[[Celje]] Jediné veľké mesto je hlavné mesto Ľubľana. Medzi ďalšie (stredné) mestá patria Maribor, Celje a Kranj. Celkovo je v Slovinsku jedenásť mestských oblastí. vľavo|náhľad|227x227bod|[[Ľubľana]] vľavo|náhľad|210x210pixelů|[[Maribor]]
Jazyky
Úradným jazykom v Slovinsku je slovinčina, ktorá je členom juhoslovanskej jazykovej skupiny. V roku 2002 bola slovinčina podľa sčítania ľudu rodným jazykom približne 88% slovinskej populácie, pričom viac ako 92% slovinskej populácie ňou hovorilo v domácnostiach. Táto štatistika zaraďuje Slovinsko medzi najhomogénnejšie krajiny v EÚ, pokiaľ ide o podiel osôb hovoriacich prevažujúcim materinským jazykom.