cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Otto II. (Meißenské markgrófstvo)
Život
vľavo|náhľad|Brakteát (minca zo strieborného plechu) Otta II. Bohatého Otto viedol neúspešný spor s purkgrófmi v Dohne vo východných Krušných horách. Neskôr viedol spory s durínskym landgrófom Ľudovítom III. Durínskym. V roku 1179 sa spolu s magdeburským arcibiskupom Wichmannom zo Seeburgu pridal k výprave cisára Barbarossu proti rebelujúcemu saskému vojvodovi Henrichovi Levovi. Jeho pád však nedokázal využiť. Ottova domáca politika bola oveľa úspešnejšia. V roku 1165 udelil občanom Lipska, ktorí sa nachádzali na križovatke obchodných ciest Via Regi a Via Imperi, mestské privilégiá. Založil kostol svätého Mikuláša a opátstvo Altzella na svahoch Krušných hôr, ktoré dostal od cisára v roku 1168. Nové banícke mesto (Bergstadt) vo Freiburgu sa čoskoro stalo jedným z najdôležitejších zdrojov príjmov Meißenského markgrófstva. Otto vďaka tomu získal prídomok „Bohatý“.
V posledných rokoch vlády sa musel Otto vyrovnať zo spormi o dedičstvo medzi svojimi synmi Albertom a Dietrichom. Otto dal prednosť svojmu mladšiemu synovi Dietrichovi, na čo jeho brat Albert zareagoval zajatím a uväznením ich otca. Otto bol prepustený až na príkaz cisára Barbarossu. Spor však pokračoval a bol doň zapojený Ottov zať, manžel jeho dcéry Adléty a neskorší český kráľ Přemysl Otakar I. Mier v tomto rodinnom spore nastolil cisár Henrich VI. v roku 1189. I napriek tomu si svoje nároky uplatnil Albert a po smrti Otta II. sa stal novým meißenským markgrófom.
Ján V. (Byzantská ríša)
Ján V. Palaiologos (* 18. jún 1332, Didymoteichon† 16. február 1391, Konštantínopol) bol byzantský cisár v rokoch 13411376 a 13791390/1391. Na počiatku svojej vlády musel ako maloletý čeliť občianskej vojne vedenej Jánom VI. Kantakuzénom. Kantakuzénos sa stal Jánovým spoluvládcom, no následne konflikt znovu ožil. Sám začal vládnuť až v roku 1354. Vnútorné spory krajinu výrazne oslabili a Byzancia sa stala ľahkou korisťou Osmanov, Srbov a európskych námorných republík Benátok a Janova. Byzancia sa stala vazalským štátom Osmanov. Záverečné roky Jánovej vlády sa spájali s povstaniami jeho dedičov Andronika IV. (vládol v 13761379) a Jána VII. (vládol niekoľko mesiacov v 1390).
Životopis
Ján sa narodil v roku 1332 Andronikovi III. a Anne Savojskej. Keď mal deväť rokov, Andronikos zomrel a Ján bol prehlásený za cisára. Regentom maloletého panovníka sa stala jeho matka podporovaná patriarchom Jánom XIV. Kalekom a aristokratom Alexiom Apokaukom. Regentom však chcel byť aj mocný aristokrat a dlhoročný Andronikov priateľ Ján Kantakuzénos. Kantakuzénos sa nechal prehlásiť za cisára a proti regentke a jej podporovateľom vystúpil. Nasledovala šesťročná občianska vojna, počas ktorej moc krajiny výrazne oslabla. Do vojny aktívne zasiahli Osmani, ktorí obsadili početné byzantské územia v Malej Ázii a Srbi, ktorí získali územia v Macedónsku. Sociálne nepokoje zároveň viedli k povstaniu zelótov v Solúne (potlačené až v roku 1350), ako i k vzbure v Konštantínopole. Značnú úlohu vo vojne zohrával spor o náboženské učenie hésychazmu vychádzajúce z radov athoských mníchov. Situácia sa nakoniec obrátil v neprospech Jána V. a v roku 1347 Kantakuzénos na čele vojsk vošiel do Konštantínopola. Kantakuzénos sa stal Jánovým spoluvládcom a mier bol stvrdený Jánovým sobášom s Kantakuzénovou dcérou Helenou.
Nasledujúce roky bol Ján skôr v pozadí a vládol Kantakuzénos. Postupne však Kantakuzénova moc upadala a zhoršovali sa aj vzťahy medzi spolucisármi. Situácia vyvrcholila do novej občianskej vojny. Do nej opätovne zasiahli aj Osmani, ktorí prvýkrát rozšírili svoje panstvo aj do Európy (prístav Kallipolis). V roku 1354 bol Kantakuzénos s pomocou Janovčanov porazený a Ján sa stal samovládcom.
náhľad|Minca Jána V.|vľavo Do konca 50-tych rokov moc Osmanov výrazne vzrástla. V roku 1359 dokonca ohrozili Konštantínopol a v roku 1361 dobyli Dimotiku a následne aj Adrianopol. Ten sa zároveň stal novým osmanským hlavným mestom. Ján sa so žiadosťou o pomoc obrátil na pápeža a začal jednať o cirkevnej únii. Rokovania však žiadne výsledky nepriniesli. Pomoc hľadal aj v Uhorsku u kráľa Ľudovíta I. Na spiatočnej ceste bol však prepadnutý a zajatý Bulharmi. Zo zajatia sa dostal vďaka zásahu jeho bratranca Amadea Savojského. Amadeus v Európe zozbieral vojsko a Jána oslobodil. Dopomohol mu tiež k dočasnému zastaveniu osmanskej expanzie.
V roku 1369 Ján osobne navštívil Rím, kde jednal s pápežom Urbanom V. o pomoci proti Osmanom. Pápežovi prisľúbil osobnú konverziu ku katolicizmu. Pred návratom do Konštantínopola navštívil aj Benátky, kde bol však znovu zajatý. Benátčania od neho totiž žiadali splatenie byzantských podlžností. Do Byzancii sa vrátil až v roku 1371 vďaka podpore jeho syna Manuela. Benátkam ríša musela odstúpiť ostrov Tenedos.
Moc Osmanov medzitým rástla a v bitke pri Marici dokonca porazili Srbov. Keďže pomoc zo Západu neprichádzala, uznal osmanského sultána Murada I. za svojho suzeréna. S vazalským pomerom nesúhlasil jeho syn Andronikos IV., ktorý Jána v roku 1376 zvrhol. Hoci sa Ján s pomocou Benátčanov a Osmanov v roku 1379 opätovne dostal k moci, musel učiniť niekoľko ústupkov. Jeho syn Andronikos dostal ako údel Trákiu, Manuel Solún a Theodoros Moreu. V ríši tým vznikol akýsi kolektívny model správy. V roku 1390 proti Jánovi v Konštantínopole povstal jeho vnuk Ján VII., ktorého povstanie však bolo po pár mesiacoch potlačené. V roku 1391 Ján zomrel a novým cisárom sa stal Manuel.
Vonnas
Vonnas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Vonnas má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Vonnas má 2735 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Čatár
thumb|110px| Čatár (OR-5)
Čatár je vojenská hodnosť, hierarchicky zaradená medzi poddôstojníkov. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky je to štvrtá najnižšia vojenská hodnosť, vyššia ako desiatnik, nižšia ako rotný. V klasifikácii NATO má označenie OR-5. Je teda približne ekvivalentná k hodnosti seržant (môže mať viaceré stupne) v mnohých ozbrojených silách.
Cazilhac (Hérault)
Cazilhac je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lemmy (film)
Lemmy (podtitul „49% motherf**ker. 51% son of a bitch“) je dokumentárny film z roku 2010 o anglickom rockovom hudobníkovi Ianovi „Lemmy“ Kilmisterovi, zakladateľovi, basgitaristovi a hlavnom spevákovi britskej rokenrolovej skupiny Motörhead.
Dej
Film Lemmy režírovali a produkovali Greg Olliver a Wes Orshoski a ponúka rozhovory s priateľmi, rovesníkmi a obdivovateľmi ako napr. Slash a Duff McKagan zo skupín Guns N' Roses a Velvet Revolver, Ozzy Osbourne, James Hetfield, Lars Ulrich, Robert Trujillo a Kirk Hammett zo skupiny Metallica, David Ellefson zo skupiny Megadeth a Scott Ian zo skupiny Anthrax. Taktiež obsahuje Dava Vaniana a Captain Sensibla zo skupiny The Damned, Petera Hooka zo skupín Joy Division a New Order, Marky Ramone zo skupiny Ramones a Nika Turnera a Dava Brocka z bývalej Lemmyho skupiny Hawkwind. Filmári boli schopní zachytiť mnoho úprimných momentov, ako napríklad kolegov Dava Grohla a Billyho Boba Thorntona s Lemmym v baroch a nahrávacích štúdiách.
Film odhaľuje, že Lemmy trávi väčšinu svojho života buď na turné so skupinou Motörhead alebo visí v podniku Rainbow Bar and Grill, s dobre známymi hudobníkmi ako je Nikki Sixx, žartovaním, že narazia na Lemmyho "každý" krát, keď idú do Rainbow. Žije sám v malom byte s riadeným nájomným v Hollywoode, ktorého sa odmieta vzdať kvôli svojej tesnej blízkosti k Rainbow. Odhaľuje, že sa nikdy neoženil a že to má veľmi blízko svojmu synovi Paulovi, gitaristovi, ktorý sa občas pripojí k Lemmymu na pódiu.
Uvedenie
Film Lemmy mal premiéru v marci 2010 na filmovom festivale South by Southwest v Austine v štáte Texas. Po svetovej premiére časopis Wired napísal „'Lemmy' doluje čisté zlato,“ a Marc Savlov z The Austin Chronicle napísal: „Čo je v názve? Portrét zakladateľa skupiny Motörhead Lemmyho Kilmistera od Lemmyho, Grega Ollivera a Wesa Orshoskiho, ktorý je jedným z najviac dôkladných a zábavných rock and rollových dokumentov od filmu 'Dig!' od Ondiho Timonera. Rovnako ako jeho námet, je to zase, filozofický, drzý, a dôkladný nakopávač.“ Potom bol uvedený na filmových festivaloch v Kanade, Austrálii, Mexiku, Južnej Kórei, Grécku, Čile, Brazílii, Španielsku, Francúzsku a inde. Film bol divadelne vydaný v Spojenom kráľovstve v decembri 2010 a v januári a februári 2011 v Spojených štátoch. V marci 2011 bol v Spojených štátoch vydaný na DVD, Blu-ray a digitálne stiahnutie. Americká verzia filmu bola považovaná za "konečnú", keďže verzia Blu-ray obsahuje viac ako 4 hodiny doplnkov, a vydanie dvoj-DVD obsahuje viac ako tri hodiny bonusových funkcií, vrátane viac ako 30 minút džemovania Kilmistera so skupinou Metallica. Film Lemmy bol prvýkrát uvedený 23. októbra 2010 v Spojenom kráľovstve na London Film Festivale. Spoločnosť Entertainment One vydala DVD v Spojenom kráľovstve 24. januára 2011.
Hodnotenie
Film má v súčasnosti 82-percentné hodnotenie na stránke Rotten Tomatoes. Hamish MacBain z časopisu NME udelil filmu Lemmy pozitívnu recenziu (8 z 10), pričom poznamenal, že „[p]očujúc jeho slová 'Rock It' je samotný dôvod na sledovanie tohto filmu.“ Recenzia časopisu The Hollywood Reporter zistila, že obsah filmu je „zábavný dosť na to, aby pritiahol k subjektu divákov mimo metalového davu“. Recenzia na stránke CinemaFunk vysvetľuje, že je film „pomerne jednoduchý a nemá estetické voľby okrem toho, že natáča tú prekliatu vec, zobrazuje ju a pokračuje. Neexistuje lepší spôsob, ako vysvetliť Lemmyho vlastné ideológie.“ Brandon Tenold, ktorý si preštudoval film pre stránku Twitchfilm.net, povedal, že hoci to nie je klasika všetkých čias ako Woodstock alebo Gimme Shelter bola to stále „prítulná a vtipná momentka jednej z najvýraznejších a najtrvalejších postáv rock and rollu“.
Vongnes
Vongnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Vongnes má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Vongnes má 73 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Uličská kotlina
Uličská kotlina je geomorfologickou časťou Bukovcov. Leží na ich juhovýchodnom okraji, približne východne od mesta Snina v rovnomennom okrese.
Chránené územia
Aj Uličská kotlina leží v ochrannom pásme Národného parku Poloniny, ktorý ju z veľkej časti obkolesuje. Osobitne chránené územie sa v kotline nenachádza žiadne, v blízkosti leží národná prírodná rezervácia Rožok a prírodná rezervácia Uličská Ostrá.
Turizmus
Táto časť Bukovských vrchov je špecifická z dôvodu svojej polohy na okraji Slovenska, blízko hranice a tiež atraktívneho trojmedzia s Poľskom a Ukrajinou. Z Uličského Krivého vedie k hraničnému kameňu na Kremenci červeno značená trasa cez Novú Sedlicu. V jej trase prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E8 a Východokarpatská magistrála, ktoré smerujú na hraničný priechod v Ubli. Z Uličského Krivého vedie i modro značený chodník cez Ruský Potok do Topole, čím prepája trojicu drevených chrámov, ktoré sa v týchto obciach zachovali. Z rázcestia Ulička vedie žltá trasa obcou Ulič do lokality Mergencov kameň.
Copa América 2019
Copa América 2019 bol 46. ročník Copa América. Turnaj sa konal od 14. júna do 7. júla 2019 v Brazílii. Hral sa na 5 štadiónoch v 5 rôznych mestách a na rozdiel od 45. ročníka sa turnaja zúčastnilo len 12 tímov.
Štadióny
Dňa 14. júna 2018 oznámil podpredseda CBF Fernando Sarney, že sa bude hrať v piatich mestách: Salvádor, Rio de Janeiro, São Paulo, Belo Horizonte a Porto Alegre, v piatich mestách, na šiestich štadiónoch.
Tímy
Okrem všetkých desiatich národných tímov CONMEBOL, ktoré majú nárok na účinkovanie na turnaji, zúčastnili sa aj 2 ďalšie tímy AFC. CONMEBOL spočiatku plánoval usporiadať 16-tímový turnaj. Dňa 16. marca 2018 CONMEBOL zverejnil tri tímy z CONCACAF a tri tímy z AFC. Dňa 12. apríla 2018 bolo oznámené, že Katar, hostiteľ Majstrovstiev sveta vo futbale 2022, prijal pozvanie na účasť na turnaji. Dňa 4. mája 2018 CONMEBOL oznámil, že turnaj sa bude hrať s 12 tímami, rovnako ako predchádzajúce vydania od roku 1993 (okrem roku 2016), pričom dva hosťovské tímy budú z Kataru a Japonska z AFC.
Katar bol prvý arabský národ, ktorý hral na turnaji, zatiaľ čo Japonsko mal už svoje druhé vystúpenie na turnaji od roku 1999. Bola to tiež prvá Copa América, na ktorej neúčinkoval žiadny tím CONCACAF.
Skupinová fáza
V skupinovej fáze boli mužstvá rozdelené do troch štvorčlenných skupín. Do štvrťfinále postúpili prvé 2 mužstvá v skupinách a 2 najlepšie tímy na tretích miestach.
Umiestnenie tímov na tretích miestach
Pravidlá klasifikácie: 1.) Body; 2.) Gólový rozdiel; 3.) Strelené góly; 4.) Rozlosovanie
Vysielacie práva TV
Televízne vysielacie práva pre územie Slovenska na ročník 2019 získala športová stanica Orange Šport, ktorá naživo vysielala všetkých 26 zápasov futbalového turnaja.
Cazouls-lès-Béziers
Cazouls-lès-Béziers je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Basketbalová extraliga mužov 1999/00
Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1999/00 bol 8. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov I. liga a súťažilo v nej 12 účastníkov. Titul obhájil BK Slovakofarma Pezinok po víťazstve vo finálovej sérii nad tímom BK AŠK Inter Bratislava.
Systém súťaže
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil iba čiastočne. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 6 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 7. až 12. miesto, ktorá určila zostupujúci tím do nasledovnej sezóny. Nadstavbové skupiny sa hrali 4-kolovým systémom, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. Najlepšie 2 tímy v nadstavbovej časti odohrali finálový duel o majstra hraný na 4 víťazné zápasy, tímy na 3. a 4. mieste odohrali duel o bronz hraný na 3 víťazné zápasy a tímy na 5. a 6. mieste duel o konečné 5. miesto hraný na 2 víťazné zápasy.
Účastníci
Na základe účinkovania klubov v európskych súťažiach sa Slovensko v tejto sezóne umiestnilo v európskom rebríčku FIBA, zostavovanom z výsledkov z posledných troch sezón, na 24. mieste so ziskom 2,583 bodov. V samotnej sezóne 1999/00 sa Slovensko v európskych súťažiach so ziskom 1,6 bodov umiestnilo na 26. mieste rebríčka európskych krajín.
Play-off
Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.
Major
Major je policajná a vojenská hodnosť. V slovenskej armáde patrí k vyšším dôstojníckym a je štvrtá, v policajnom zbore piata najvyššia dôstojnícka hodnosť. Hodnosť je vyššia ako kapitán a nižšia ako podplukovník. V klasifikácii NATO má major označenie OF-3.
Cazouls-d’Hérault
Cazouls-d’Hérault je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pravoslávny
Za pravoslávne sa zvyčajne považujú cirkvi, ktoré sú vo vzájomnom cirkevnom spoločenstve, a ktoré po východnej schizme prestali byť v spoločenstve s rímskym biskupom a za prvého medzi patriarchami uznávajú koštantínopolského patriarchu. Tieto cirkvi obyčajne nesú názov východná Pravoslávna cirkev.
Katolícke ponímanie pravoslávnosti
V chápaní Katolíckej cirkvi sa pravoslávnymi rozumejú cirkvi, ktoré prijali učenie Efezského a Chalcedónskeho ekumenického snemu. Niektoré cirkvi neprijali tieto snemy z historických dôvodov a preto sa aj tieto cirkvi môžu nazývať pravoslávnymi. Iná mienka hovorí, že pravoslávnymi sú tí, ktorí rešpektujú prvých sedem ekumenických snemov, čo sa dá aplikovať nielen na pravoslávne ale aj na katolícke a predchalcedónske cirkvi.
Elán: Megakoncert
Elán: Megakoncert je názov koncertného dvojalbumu a koncertného DVD slovenskej pop rockovej skupiny Elán, ktoré v roku 2004 vydalo hudobné vydavateľstvo MC production.
Zoznam skladieb
*DVD obsahuje aj bonusové materiály zo zákulisia a príprav Megakoncertu.
Cébazan
Cébazan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Virieu-le-Petit
Virieu-le-Petit je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Virieu-le-Petit má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Virieu-le-Petit má 311 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Virignin
Virignin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Ain, v regióne Rhône-Alpes.
Polohopis
Virignin má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod.
Obyvateľstvo
Virignin má 835 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropoly v Diocletianopole, sú zvyšky piatich antických nekropol, ktoré sa nachádzajú v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku, na území niekdajšieho rímskeho mesta Diocletianopolis.
Opis
Nekropolám v Diocletianopole bola venovaná podstatná časť archeologického výskumu antického mesta Diocletianopolis, keďže podrobný prieskum pohrebísk prispel k hlbšiemu poznaniu ekonomického a sociálneho štatútu obyvateľov mesta. Nekropoly č. 1, 2 a 3 boli skromnejšie a predpokladá sa, že v nich boli pochovávaní predovšetkým menej významní a chudobnejší obyvatelia mesta, pričom mestskej aristokracii slúžili hrobky, ktoré sa nachádzali v nekropolách č. 4 a 5.
Celkovo bolo pri archeologických vykopávkach do súčasnosti objavených päť neskoroantických nekropol patriacich k antickému mestu Diocletianopolis. Všetky sa nachádzajú mimo opevnenej časti antického mesta, a teda mimo jeho pôvodných hraníc. Počas neskoršieho rozširovania mesta sa však niektoré z nich stali súčasťou nových mestských štvrtí. Pochádzajú z 3.6. storočia, pričom prevážna časť hrobiek pochádza z obdobia 4.6. storočia a len malá časť bola založených už v priebehu 3. storočia.
Hrobky v nekropolách sú rôzneho typu od rozmerovo malých jednoduchých pohrebných komôr až po priestorovo rozľahlé rodinné hrobky.
Nekropola č. 1
Lokalita: Nachádza sa mimo opevnenej časti mesta východne od opevnenej časti antického mesta, približne 150 metrov západne od prameňa Momina sălza a južne od baziliky č. 8.
Opis: Bola postavená v štvrti, kde sa nachádzali jedny z mestských rímskych kúpeľov. Nachádzalo sa v nej množstvo hrobiek pokrytých škridlami. Všetky hroby boli postavené v smere východzápad. Nekropola pochádza z 5.6. storočia.
FC Ružinov Bratislava
FC Ružinov Bratislava (celým názvom Football Club Ružinov Bratislava) je slovenský futbalový klub sídliaci v bratislavskej mestskej časti Ružinov. Po odstúpení seniorského mužstva z TIPOS IV. ligy Bratislava v sezóne 2015/2016 sa klub zameriava výlučne na mládežnícke kategórie. V súčasnosti v ňom pôsobí okolo dvesto detí a mládežníkov v šiestich kategóriach.
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropola č. 1
Dostupnosť: neprístupná
FC Ružinov Bratislava
Svoje domáce zápasy hráva na štadióne na Sklenárovej ulici v miestnej časti Ružová dolina. Stánok má kapacitu asi 600 ľudí.
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropola č. 2
Lokalita: Nachádza sa mimo opevnenej časti mesta blízko severnej časti východných hradieb mesta.
FC Ružinov Bratislava
História
Klub bol založený v roku 1919 pod názvom ŠK Kabel Bratislava. Hrávali v ňom najmä robotníci z továrne Kablo. Názov Kablo sa klubu s menšími obmenami zachoval až do roku 2000, keď bol premenovaný na ŠK Ružinov. V roku 2002 sa zlúčil s vojenským klubom VTJ Žižka Malacky, ktorý bol po profesionalizácií slovenskej armády zrušený. Názov sa opäť zmenil na ŠK VTJ Ružinov. Doteraz posledná zmena názvu sa udiala v roku 2005, keď sa klub premenoval na FC Ružinov.
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropola č. 2
Opis: Išlo o malú nekropolu. Objavené tu boli dve hrobky, ktoré boli postavené z malých kamenných blokov. V hrobkách boli objavené kostrové pozostatky, ale aj množstvo menších predmetov zo zlata ako napríklad prstene, dva menšie krížiky, náušnice, ihla do vlasov, alebo čast náhrdelníku. Nekropola pochádza zo 4. storočia.
FC Ružinov Bratislava
História
V posledných rokoch začala klubu hroziť likvidácia, keďže pozemky pod štadiónom vlastní súkromná spoločnosť, ktorá na jeho mieste chce stavať polyfunkčný komplex. V roku 2015 sa objavili špekulácie o zlúčení klubu s FC Petržalka, ktoré sa napokon ukázali ako nepravdivé. V novembri 2018 vypovedal súkromník klubu nájomnú zmluvu s tým, že sa má do troch mesiacov vysťahovať. Po rokovaniach medzi klubom, MČ Ružinov a developerom sa nakoniec dohodlo na tom, že klub môže sezónu 2018/19 na štadióne dohrať. Budúcnosť klubu ale naďalej ostáva neistá.
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropola č. 2
Dostupnosť: neprístupná
Nekropola č. 3
Opis: Patrila k veľkým nekropolám Diocletianopolu. V rámci nekropole bola objavená hrobka Solomona, ktorý bol vikárom v provincii Trácia počas panovania cisára Maurikia I. Jeho hrobka bola zakrytá mramorovou doskou, na ktorej sa nachádzal ranokresťanský nápis v starogréčtine.
Nekropola č. 4
Lokalita: Nachádza sa mimo opevnenej časti mesta, asi 200 metrov južne od južných hradieb mesta pri ceste do Philippopolu (dnešný Plovdiv).
Opis: Išlo o najväčšiu z diocletianopolských nekropol. Pri výskumoch tu boli odkryté štyri veľké klenuté hrobky ako aj množstvo menších hrobov. Všetky hroby boli postavené v smere východzápad. V hrobkách sa nachádzali murované pohrebné lôžka a hrobky patria k typickým predstaviteľom neskoroantickej pohrebnej architektúry. Pohrebisko pochádza z druhej polovice 4 .storočia.
Dostupnosť: neprístupná
Antigénový drift
Antigénový drift označuje postupné zmeny vlastností antigénu v dôsledku hromadenia bodových mutácií. Typickým príkladom je postupné hromadenie zmien v antigénne významných povrchových glykoproteínoch (hemaglutinín a neuraminidáza) chrípkového vírusu typu A. Hemaglutinín a neuraminidáza sú pod selekčným tlakom imunitného systému organizmu, ktorý bojuje proti vírusovej nákaze. Príčiny veľkej premenlivosti antigénov tohto vírusu sú vo vlastnostiach jeho genómu. Synonymom pre pojem antigénový drift je antigénová odchýlka.
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropola č. 5
Lokalita: Nachádza sa mimo opevnenej časti mesta približne 120 metrov juhozápadne od opevnenej časti mesta pri pravom brehu riečky Slaveev dol.
Antigénový drift
Tento pojem si netreba mýliť s výrazom antigénový shift (antigénový posun). Aj ten sa vyskytuje pri víruse chrípky typu A, ale jeho genetický základ je iný. Ak sa hovorí o antigénovom shifte, opisuje sa výmena (reassortment) niektorých segmentov vírusového genómu. K tomu môže dôjsť v prípade zmiešanej infekcie ľudským aj živočíšnym vírusom chrípky (človek nie je jediným hostiteľom chrípkového vírusu typu A). Takto vzniknuté zmeny v hemaglutiníne a neuraminidáze sú väčšie a závažnejšie ako zmeny vznikajúce antigénovým driftom.
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropola č. 5
Opis: Je najvýznamnejšou z nekropol objavených na území mesta Chisaria. V rámci nekropoly je exponovaná a sprístupnená rímska rodinná hrobka zo 4. storočia ktorá pozostáva z koridoru a pohrebnej komory. Hrobka bola objavená v roku 1957. Je najväčšou z antických hrobiek na území mesta Chisaria. Nekropola pochádza z druhej polovice 4. storočia.
Antigénový drift
Pojem genetický drift, ktorý sa používa v populačnej genetike, má odlišný význam ako antigénový drift.
Genetický základ variability antigénov
Pre antigénový drift je zásadná vysoká frekvencia mutácií počas replikácie RNA vírusov, ktorá sa pohybuje v rozpätí od 10−3 do 10−5 substitúcií na každý replikovaný nukleotid. Vírusom kódovaný enzým RNA-závislá RNA-polymeráza, ktorú Orthomyxoviridae potrebujú na syntézu mRNA zo svojej (-) ssRNA nemá na rozdiel od DNA-polymeráz DNA vírusov kontrolnú 3’-5’ exonukleázovú aktivitu schopnú opravného mechanizmu. Takto sa pri zaraďovaní komplementárnych báz v replikačnom procese objavujú bodové mutácie, ktoré sa prejavujú ako zmeny aminokyselinových sekvencií hemaglutinínu a neuraminidázy.
Nekropoly v Diocletianopole
Nekropola č. 5
Dostupnosť: prístupná jedna rodinná hrobka
Antigénový drift
Chrípkový vírus typu A
Hemaglutinín a neuraminidáza sú antigénne významné povrchové glykoproteíny chrípkového vírusu typu A, proti ktorým vznikajú neutralizačné protilátky.
Hemaglutinín
Hlavnou úlohou hemaglutinínu je sprostredkovanie adsorpcie vírusu na povrch hostiteľskej bunky a uplatňuje sa aj pri fúzii membrán pri nákaze bunky. Neutralizačné protilátky proti hemaglutinínu blokujú naviazanie vírusu na bunku tým, že bránia jeho interakcii s receptorom (kyselina sialová) na hostiteľskej bunke. Významné sú mutácie, ktoré sa objavujú v sekvencii aminokyselín obkolesujúcich receptor viažuce miesto skryté v priehlbine hemaglutinínu. Mutácie spôsobia zmenu v epitopoch tohto glykoproteínu, a tak sa už vírus neutralizačná protilátka nedokáže viazať alebo sa zmení sila jej väzby. Gény pre hemaglutinín sa v dôsledku silného selekčného tlaku imunitného systému hostiteľa menia rýchlejšie ako ostatné gény chrípkového vírusu typu A pre PB2, PB1, PA, NP, či M1.
Nekropoly v Diocletianopole
Dostupnosť
Prístupná je len jedna hrobka, ktorá sa nachádza v nekropole č. 5, mimo hraníc opevnenej časti mesta, približne 300 metrov južne od juhozápadného rohu hradieb antického mesta.
Antigénový drift
Neuraminidáza
Hlavnou úlohou neuraminidázy je pravdepodobne odstrániť po úspešnej infekcii receptory z povrchu hostiteľskej bunky. Tak sa zabráni interakcii ďalších viriónov s pozostatkami bunky zničenej infekciou. Neutralizačné protilátky proti neuraminidáze na rozdiel od neutralizačných protilátok proti hemaglutinínu nebrzdia väzbu vírusu na bunkový receptor. Môžu ale do určitej miery zabrániť rozšíreniu nákazy ďalej do organizmu.
Dôsledky antigénového driftu
Zmenami sprostredkovanými antigénnym driftom sa vírus snaží uniknúť spod kontroly imunitných mechanizmov. Po prekonaní chrípkovej infekcie vzniká celoživotná imunita sprostredkovaná protilátkami. Dôležité však je, že chráni iba pred opätovnou infekciou vírusovým variantom s rovnakými antigénnymi vlastnosťami. Toto spôsobuje problémy pri príprave účinnej očkovacej látky.
Približne každé 2 – 3 roky sa pôsobením antigénového driftu objaví variant chrípkového vírusu obsahujúci mutácie, ktoré mu umožnia uniknúť spod kontroly neutralizačných protilátok prítomných u jedincov danej populácie. Iné mutácie ovplyvňujú epitopy v proteínoch, ktoré sú rozpoznávané T-lymfocytmi, hlavne CD8+ cytotoxickými T-lymfocytmi. Vďaka tomu dokážu bunky infikované takto zmeneným vírusom uniknúť zničeniu a vírus, ktorý ich infikoval nepríde o hostiteľskú bunku, ktorú ako obligátny intracelulárny parazit nevyhnutne potrebuje. Ľudia imúnni voči nezmenenému pôvodnému chrípkovému vírusu sú tak náchylní k nákaze novým variantom, ale pretože zmeny vo vírusových proteínoch sú relatívne malé, týchto ľudí chráni do určitej miery krížová reaktivita s protilátkami a pamäťovými T-lymfocytmi produkovanými proti predchádzajúcemu vírusovému variantu a väčšina populácie je aspoň do určitej miery chránená. Epidémia spôsobená antigénovým driftom je teda väčšinou relatívne mierna.
Katedra marketingovej komunikácie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Zameranie
Katedra sa zaoberá prípravou svojich poslucháčov na budúce uplatnenie sa v oblasti reklamy a marketingu. Informuje ich o súčasnom stave marketingovej komunikácie v prepojení na ekonomickú situáciu na Slovensku. Zabezpečuje výučbu širokého spektra predmetov súvisiacich s marketingovou komunikáciou a reklamou. Popri teoretických poznatkoch sa usiluje aj o ich praktické využitie a precvičovanie kreatívnych schopností svojich študentov. Predáva svojim študentom potrebné vedomosti z oblasti dejín umenia, jazykovej kultúry, masovej komunikácie, psychológie, literatúry a nezabúda ani na nové trendy v marketingovej komunikácii. Dôležitými poznatkami, ktoré študenti nadobúdajú, sú tiež právne a etické aspekty marketingovej komunikácie.
Absolventi študijného programu marketingová komunikácia dokážu v praxi realizovať marketingovo-komunikačné akcie, ovládajú jazyk a štýl potrebný pre realizáciu reklamných textov. Na profesionálnej úrovni zvládnu tvorbu propagačného prostriedku či marketingovej kampane. Nadobudnú teoretické vedomosti a praktické zručnosti pre návrh a realizáciu rozsiahlych marketingovo-komunikačných riešení s vysokou mierou samostatnosti a tvorivosti. Absolventi tohoto štúdia sa obvykle stávajú pracovníkmi či zakladateľmi reklamných agentúr a agentúr poskytujúcich služby public relations. Absolventi sa pravidelne umiestňujú na popredných miestach reklamných súťaží. Absolventi katedry marketingovej komunikácie, tiež známej ako KAMAKO zastávajú aj posty v marketingových a PR oddeleniach komerčných i nekomerčných organizácií, vo výskumných agentúrach a mediálnych inštitúciách, v nadáciách a iných organizáciách 3. sektora. Podobne sa absolventi uplatňujú vo funkciách hovorcov najrôznejších typov organizácií.
História katedry
História fakulty sa viaže na rok 1979, kedy sa začala výučba špecializácie Propagácia určená pre poslucháčov Katedry žurnalistiky na Filozofickej fakulte. Samostatné štúdium propagácie vzniklo až v roku 1990. Toto štúdium bolo považované za prvé a zároveň jediné svojho druhu v Československu. V tom čase sa propagácia dala študovať len popri zamestnaní. V roku 1991 vzniklo bakalárske štúdium propagácie, čím sa začal rozvoj marketingu na území Slovenska. Rok 1995 priniesol možnosť študovať propagáciu aj na magisterskom stupni štúdia, čo prispelo k formovaniu odborníkov tejto oblasti. Magisterské štúdium sa realizovalo na Katedre žurnalistiky v kombinácii s anglickým a nemeckým jazykom, kulturológiou a inými študijnými odbormi.
Rok 1996 sa stal výrazným medzníkom v histórii vzniku samostatného študijného odboru špecializovaného na marketingovú komunikáciu a reklamu na Slovensku. V tomto roku bola zriadená samostatná Katedra propagácie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského, ako prvá svojho druhu na Slovensku. O 3 roky neskôr sa na katedre otvorilo samostatné magisterské jednoodborové štúdium propagácie. V roku 2002 bola Katedra propagácie premenovaná na Katedru marketingovej komunikácie FiF UK. Stalo sa tak z dôvodu zamieňania pojmov propagácia a propaganda, čo znižovalo záujem študentov o štúdium na tejto katedre. V roku 2002 bola katedra zaradená pod masmediálne štúdiá.
Zriadenie samostatnej katedry potvrdilo užitočnosť tohto druhu štúdia – dokazuje to každoročne mimoriadne veľký záujem uchádzačov o tento študijný odbor. Každý akademický rok katedra spravidla otvára jednu triedu s 25 – 30 žiakmi, ktorí úspešne prešli prijímacími pohovormi. Tie pozostávajú z testu všeobecných študijných predpokladov a špeciálnej skúšky zameranej na overenie kreatívnych schopností uchádzača.
František Kopernický
ThDr. František Kopernický (* 17. február 1851, Zebegény† 22. marec 1941, Bratislava) bol katolícky kňaz, bratislavský prepošt a politik maďarskej národnosti v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Klinická neuropsychológia
Klinická neuropsychológia je „aplikácia neuropsychologického vyšetrenia a princípov intervencie, ktoré sú založené na vedeckom štúdiu ľudského správania počas životného cyklu na základe jeho vzťahov k normálnej a abnormálnej funkcii centrálnej nervovej sústavy.“
František Kopernický
Životopis
Za kňaza bol vysvätený v roku 1874. Začínal ako pomocný kňaz v Stupave. Od roku 1880 pôsobil ako učiteľ latinčiny a gréčtiny na arcibiskupskom lýceu v Ostrihome. Istý čas pracoval aj ako archivár. Následne sa stal kňazom a neskôr aj dekanom vo Veľkých Ludinciach. V tejto farnosti pôsobil 25 rokov, počas ktorých sa podarilo zrekonštruovať a zväčšiť miestny kostol. V roku 1908 bol vymenovaný za ostrihomského kanonika a miestodržiteľa kňazského vzdelávacieho ústavu. Od roku 1915 bol bratislavským prepoštom. Po vzniku Česko-Slovenska sa venoval aj politike. Vo volebnom období 19201925 zasadal v hornej komore Národného zhromaždenia, kde zastupoval Krajinskú kresťansko-socialistickú stranu. Prejavy v senáte prednášal po maďarsky i po nemecky. Bol kritikom vzniku Česko-Slovenska a pripojenie Slovenska k novému štátu hodnotil: „Pravdou je, že územie Horných Uhier, vojensky nechránených, bolo českými vojskami obsadené, a že politikou pomsty bolo ich obyvateľstvo násilne - tak ako figúrky na šachovnici - presunuté do nového rámca nového štátneho útvaru“.
Dagmar Pecková
Dagmar Pecková (* 4. apríl 1961, Chrudim) je česká operná speváčka, mezzosopranistka.
Život
Pochádza z Medlešic, miestna časť Chrudimi. V súčasnosti je vydatá za nemeckého hudobníka Klausa Schiessera. Má dve deti: syna Theodora, ktorého otec je violončelista Aleš Kaspřík, zo súčasného manželstva dcéru Dorotheu. Jej predchádzajúcim manželom bol novinár Jiří Vejvoda.
Hudobná kariéra
Absolvovala Pražské konzervatórium a operné štúdie v Drážďanoch. Pôsobila v drážďanskej Semperovej opere a Štátnej opere v Berlíne, predstavila sa aj na mnohých ďalších významných svetových scénach (Stuttgart, Ženeva, Mníchov, San Francisco, Paríž, Barcelona, atď.) vrátane londýnskej Royal opera house Covent Garden.
V rámci svojej koncertnej činnosti vystupuje na pódiách vo Viedni, Madride, Londýne, Tokiu, Zürichu, Montreale, Moskve a ďalších mestách. Spievala aj v newyorskej Carnegie Hall. Vystupuje tiež na medzinárodných festivaloch v Bregenze, Salzburgu (Salzburger Festspiele), Prahe (Pražská jar), Edinburghu (Edinburgh International Festival) alebo San Sebastiane. Na festivale Schleswig-Holstein Music Festival bola v roku 2014 rezidenčnou umelkyňou.
Spolupracuje s Českou filharmóniou i dirigentmi (Jiří Bělohlávek, Sir Charles Mackerras, Richard Hickox, Libor Pešek, atď.). Medzi jej najdôležitejšie nahrávky patria CD s áriami Gustava Mahlera a Wolfganga Amadea Mozarta.
V roku 1999 dostala Cenu Thálie v oblasti opery za postavu Carmen v inscenácii pražského Národního divadla.
Diskografia
V roku 2015 vydala Dagmar Pecková v spolupráci s vydavateľstvom Supraphon album s názvom Hriešnici, na ktoré naspievala árie osudových hrdiniek ako Mária Magdaléna, Herodiada, Dalila, Medea, Elektra alebo Salome. Nahrávanie prebehlo v spolupráci s dirigentom Aleksandarom Markovičom, Slovenskou filharmóniou a Slovenským filharmonickým zborom.
Libido
Libido môže byť (spravidla v psychológii):
Ceilhes-et-Rocozels
Ceilhes-et-Rocozels je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hérault, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Montmartin-sur-Mer
Montmartin-sur-Mer môže byť:
Piastovská klenba
Terminológia
Termín piastovská klenba je odvodený od jeho použitia v rámci krakovského dvora na Waweli v hlavnom korunovačnom chráme prvých poľských kráľov z dynastie Piastovcov. Označenie piastovská klenba prvý krát použil v roku 1901 Ján Sas-Zubrzycki vo svojej dizertačnej práci: Krakowska szkoła architektoniczna XIV wieku. Termín sa neskôr ujal aj v poľskej odbornej literatúre. Termín piastovská klenba sa všeobecne používa, ako zastrešujúce označenie pre viac príbuzných variácii klenbového systému.pozri: Najčastejší druhotný názov v poľskej odbornej literatúre je sklepienie trójpodporowe. Pre jednoduchšiu verziu piastovskej klenby sa používa termín sklepienie trójdzielne, ktorá je zložená z troch vzájomne sa prelínajúcich rebier, tvoriaci tvar trojuholníka. Zložitejšia verzia má označenie sklepienie przeskokowe, ktorej štruktúra spočíva v posunutí nosného bodu. Klenba bola zoskupená do polovičnej šesťramennej hviezdice, tvoriaci sedemdielnu obkročnú klenbu.
Historický vývoj
vľavo|náhľad|Derail piastovskej klenby v bočnej lodi Kostola Preblahoslavenej Panny Márie na Piasku, [[13341390, Vroclav, Poľsko]] Piastovská klenba je pravdepodobne odvodená z architektonického tvaroslovia cisterciánskych stavieb nemeckého prostredia na prelome 13. a 14. storočia. Stavitelia sa v súvislosti s dvojpodporovými tzv. kazimírovskými dvojlodiami inšpirovali riešením klenbového systému trojlúča rebier v kapitulnej sieni cisterciánskeho kláštora v Pelpline alebo hradu Marienburg (Malbork, okolo roku 1300) na území Rádu nemeckých rytierov. Práve na ne nadviazal pravdepodobne aj Peter Parlér pri vytváraní svojej obkročnej klenby. Podobné klenbové riešenia uplatňovali cisterciáni vo svojich kapitulných sieňach juhonemeckého a podunajského prostredia, akými sú kláštory v Maulbronn, Bebenhausen a Vyšší Brod. Prototyp obkročnej trojdielnej klenby tzv. wiślická klenba sa prvýkrát objavil v Kolegiálnej bazilike narodenia Preblahoslavenej Panny Márie vo Wiślice, ktorú mohol ovplyvniť aj klenbový systém kapitulnej sieni v cisterciánskom opátstve v Ląde.
Klenbový systém sa skladá z troch trojuholníkových polí zvyčajne v obdĺžnikovom uzávere chrámu, z ktorých každé rozdeľuje trojlúč rebier na tri časti, čím vzniká klenba zložená z deviatich malých trojuholníkov. Rebrá väčšieho, čelného trojuholníkového poľa obkračujú víťazný oblúk smerom do rohov. Po stranách sú menšie polia. Na klenbu mali rozhodujúci vplyv cisterciánske kláštory v prímorských oblastiach na severe dnešného Poľska. Piastovská klenba bola prvýkrát použitá vo východnom uzávere presbytéria Wawelskej katedrály v Krakove (1346). Ďalej sa piastovská klenba objavuje v bočných lodiach mnohých malopoľských alebo vroclavských chrámov, akými sú Kolegiálny kostol svätého Kríža a Bartolomeja (13411371) alebo Kostol Preblahoslavenej Panny Márie na Piasku (13341390) či Kostol svätého Stanislava, Doroty a Václava (14. storočie) vo Vroclave. Klenbu použili aj v mariánskej kaplnke Wawelskej katedrály, pristavanej k osi presbytéria (13821390) a v mnohých ďalších sliezskych kostoloch, napríklad v Legnici, Namysłówe, Nyse alebo Góre. Obmena sedemdielnej piastovskej klenby bola použitá v chórovej ochodzi Oliwskej katedrály (1401) v Gdansku alebo v mestskej radnici v Toruni (koniec 14. storočia). Rôzne variácie piastovskej klenby sa nachádzajú ojedinele aj v podunajskom prostredí pod sliezko-malopoľským vplyvom, ako napríklad klenba Zlatej brány Katedrály svätého Víta (1368) alebo v predsieni Kostola Panny Marie pod řetězem v Prahe (1375) či zjednodušený typ v centrálnom dvojlodí kostola v Sankt Peter bei Freistadt (14. storočie), ktorý možno súvisí s klenbami v presbytériách juhočeských kostolov, ukončených rovným dvojosovým uzáverom.
V priebehu 14. storočia bola spišská gotická architektúra ovplyvnená piastovskou klenbou. Podľa Juraja Žáryho bol malopoľský vplyv jeden z faktorov vývoja tzv. spišského dvojlodia. Deväťdielna obkročná klenba sa vyskytuje v oboch skupinách centrálneho a pozdĺžneho dvojlodia, akými sú napríklad Kostol svätého Serváca vo Vrbove, Kostol svätého Antona Pustovníka v Spišskej Belej, Kostol nanebovzatia Panny Márie v Ľubici, Kostol svätého Jána Evanjelistu vo Veľkej, Kostol svätého Egídia v Poprade, Kostol svätej Alžbety Uhorskej v Dravciach, Kostol svätého Mikuláša v Odoríne, Kostol svätého Juraja v Spišskej Sobote a Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej vo Veľkej Lomnici. Klenbový systém spišských obkročných klenieb je podobný piastovskej klenbe. Vo vymedzenom obdĺžnikovom rámci s piatimi klenbovými pätkami sú štyri umiestené v rohoch a piata je na stredovej podpore uprostred dvojlodia. Z nej smeruje trojlúč rebier do rohov pri víťaznom oblúku, ktorý delí plochu na tri časti, čím vzniká klenba zložená z deviatich malých trojuholníkov, zoskupených do polovičnej šesťramennej hviezdice. Z podobného základu vychádza aj jednoduchá sedemdielna obmena piastovskej klenby, ktorá bola vzorom pre klenby v Kostole svätej Agnesy v Ruskinovciach (dnes zničený), Kostole Márie Magdalény v Danišovciach a v Kostole Ducha Svätého v Žehre.
Éetión (otec Andromachy)
Éetión (starogr. Ἠετίων – Éetión ) je v gréckej mytológii vládca Kilíkie. Otec Andromachy a siedmich synov.
V Homérovej Iliade je Éetión vládca Kilíkie, mýtickej krajiny nachádzajúcej sa južne od Tróje, niekde na juhovýchode Malej Ázie. Sídelným mestom Éetióna boli mýsijské Théby pri úpätí vrchu Plakos. Stal sa otcom siedmich synov a dcéry Andromachy, ktorá sa vydala za Hektora syna trójskeho kráľa Priama. Všetci žili šťastne až do dňa, keď sa na brehoch Tróady vylodilo achájske vojsko, aby dobylo Tróju.
Počas tejto vojny sa Éetión stal spojencom kráľa Priama, čo sa pre neho, ako aj pre jeho rodinu a krajinu stalo osudným. Za jediný deň zabil achájsky vojvodca Achilles Éetióna a všetkých jeho sedem synov a potom zničil celú jeho krajinu. Jeho manželku usmrtila bohyňa Artemis. Achilles mŕtvemu Éetiónovi ponechal brnenie, pretože cítil pred ním rešpekt a jeho telo nechal spáliť v plnej zbroji. Keď sa o tomto nešťastí dozvedela dcéra Andromaché veľmi trpela a mala zlé predtuchy, že sa to stane aj jej manželovi.
Jej neblahá predtucha sa nanešťastie naplnila. Hektor po hrdinskom boji s Achillom padol a po ňom padla aj Trója. Pri dobýjaní Tróje vytrhol z náručia Adromachy jej malého synčeka Astyanakta nejaký achájsky vojak a zhodil ho z trójskej hradby. Andromachu zajal Neoptolemos, ktorý ju zneuctil a odviedol ako otrokyňu do Fthie. Nešťastná Adromaché potom zomrela ďaleko od svojich rodných Théb a od rozvalín Tróje, kde stratila svojich najdrahších.
Elán Unplugged, Carnegie Hall, New York
Elán Unplugged, Carnegie Hall, New York je názov koncertného albumu slovenskej pop rockovej skupiny Elán, ktorý v roku 2007 vydalo hudobné vydavateľstvo MC production.
Zoznam skladieb
na albume sa nachádza stopa s video dokumentom
Eurovision Song Contest 2013
Eurovision Song Contest 2013 bol 58. ročník súťaže Eurovision Song Contest. Uskutočnil sa vo švédskom meste Malmö. Švédsko sa stalo organizátorom súťaže po 13 rokoch, keďže jeho reprezentantka Loreen zvíťazila so skladbou „Euphoria“ v predchádzajúcom ročníku súťaže v Baku.
Súťaž bola rozdelená na dve semifinálové kolá, ktoré sa konali 14. a 16. mája 2013 a veľké finále. Finálové kolo sa odohralo v sobotu 18. mája 2013. Všetky tri súťažné večery prebehli na rovnakom mieste - v hale Malmö Arena, ktorá hostila v rokoch 2009-2012 semifinále švédskeho národného výberu, Melodifestivalen. Tohoto ročníka súťaže sa zúčastnilo 39 krajín, víťazkou sa stala dánska reprezentantka Emmelie de Forestová s piesňou „Only Teardrops“ pred azerbajdžanským spevákom Faridom Mammadovom a Ukrajinkou Zlatou Ognevičovou. Moderátorkou súťaže bola Petra Medeová.
Miesto konania
vľavo|náhľad|[[Malmö Arena, hala hosťujúca Eurovision Song Contest 2013]]
Kandidátske mestá
náhľad|Súťažné pódium počas skúšky talianskeho reprezentanta Švédsko do roku 2013 už hostilo súťaž 4-krát. V roku 1975 v Štokholme (Štokholmské medzinárodné výstavisko), v roku 1986 v Göteborgu (Scandinavium), v roku 1993 v Malmö (Malmö Isstadium) a v roku 2000 znova v Štokholme (Ericsson Globe). Pri výbere miesta konania súťaže v roku 2013 prichádzalo do úvahy viacero vhodných miest. Riaditeľka švédskej verejnoprávnej televízie SVT Eva Hamiltonová krátko po oznámení víťazstva Švédska označila v rozhovore pre švédsky denník „Expressen“ 3 možné mestá, kde by sa mohla súťaž uskutočniť - Štokholm, Malmö alebo Göteborg. Zároveň deklarovala, že SVT má ľudské aj technické kapacity na zorganizovanie takéhoto obrovského podujatia (na rozdiel od predchádzajúceho hostiteľa, keďže Azerbajdžan si musel organizáciu draho zaplatiť prostredníctvom externých dodávateľov).
Jednou z alternatív, ktorú v denníku „Expressen“ v júni 2012 pripustil výkonný producent švédskej televízie Martin Österdahl, mala byť súťaž konaná v troch rôznych mestách - semifinále v Göteborgu a Malmö a finále v Štokholme (podobne ako švédska národná súťaž Melodifestivalen).
Prehľad kandidátskych miest na usporiadanie súťaže v roku 2013 je uvedený v nasledujúcej tabuľke.
Malmö a Malmö Arena
8. júla 2012 švédsky národný vysielateľ SVT oficiálne oznámil, že súťaž Eurovision Song Contest 2013 sa bude konať v meste Malmö v hale Malmö Arena.
Logo a slogan
Od roku 2004 má súťaž Eurovision Song Contest jednotné logo dotvorené srdcom, v ktorom je vlajka hosťujúcej krajiny. Okrem toho však každý usporiadateľ prezentuje aj vlastný vizuál spoločne so sloganom, ktoré majú odlíšiť aktuálny ročník od ostatných.
Motýľ mal súčasne evokovať myšlienku tzv. „motýlieho efektu“, ktorá je známa hlavne v oblasti vedy. Mávnutie motýlích krídel môže teoreticky napomôcť až k vzniku hurikánu, teda zdanlivo malá nevýznamná vec môže spustiť celosvetovo či celospoločensky významné udalosti. Rovnakú ambíciu mali aj organizátori tohoto ročníka súťaže. Zdanlivo triviálna hudobná súťaž môže mať nevídaný dosah vďaka obrovskej popularite a sledovanosti na celom svete. Každoročne totiž súťaž Eurovision Song Contest sleduje vyše sto miliónov divákov vo viac ako 40 krajinách sveta, čo z tohoto podujatia robí jednu z najsledovanejších udalostí sveta.
Koncept a vizuály pre organizátorov vytvorili dizajnérske spoločnosti „Happy F & B“ a „Forsman & Bodenfors“.
Účastníci
[[Súbor:ESC 2013 Map.svg|náhľad|vpravo|Mapa účastníkov
Účasť v súťaži potvrdilo celkovo 39 krajín. Oproti predchádzajúcemu ročníku sa viaceré krajiny z finančných dôvodov rozhodli súťaže nezúčastniť (Bosna a Hercegovina, Portugalsko  a Slovensko ). Turecko sa rozhodlo nezúčastniť súťaže oficiálne kvôli nesúhlasu so zmenou pravidiel, ktorá sa udiala v roku 2009 a zaviedla aktuálne platný systém hlasovania. Naopak, do súťaže sa vrátilo po ročnej prestávke Arménsko, ktoré sa z minulého ročníka odhlásilo z dôvodu politických sporov s Azerbajdžanom, ktorý podujatie organizoval.