cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov 2018
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov 2018 bola kvalifikácia vo florbale mužov na Majstrovstvá sveta 2018, ktorú organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Zúčastnilo sa jej rekordných 33 družstiev, ktoré súťažili o 15 postupových miest v 6 kvalifikačných skupinách. Nováčikom kvalifikácie bolo družstvo 🇨🇳. Kvalifikácia prebiehala od 22. januára do 11. februára 2018.
Účastníci kvalifikácie
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IFF v roku 2017.
Oxyrhynchos
náhľad|Poloha Oxyrhynchu
Oxyrhynchos alebo Oxyrhynchus (dnes el-Bahnasa) je mesto v Hornom Egypte, asi 200 km na juhozápad od Káhiry. Leží na západnom brehu Bahr Júsuf, umelo vytvoreného ramena Nílu.
Oxyrhynchos bol kedysi metropolou 19. hornoegyptského kraja (nomu). Archeologické výskumy tu odhalili množstvo rukopisov z ptolemaiovského a rímskeho obdobia. Medzi tieto nájdené texty patria Menandrove hry či Tomášovo evanjelium.
Miestnym božstvom bola ryba Oxyrhynchos, ktorá podľa mýtu zožrala Usirov pohlavný úd po tom, čo ho zavraždil a rozsekal na kusy jeho brat Sutech.
Henrich II. (Svätá rímska ríša)
Henrich II. (* 6. máj 973/978, Bad Abbach alebo Hildesheim† 13. júl 1024, Grona) bol posledný rímsky kráľ (od roku 1002) a cisár Svätej ríše rímskej (od roku 1014) zo saskej dynastie Liudolfovcov.
Životopis
Bol synom bavorského vojvodu Henricha II. ktorého nástupcom sa stal v roku 995. Od raného detstva mal úzke styky s cirkvou a dostal výchovu v katedrálnej škole v Hildesheime. Okolo roku 1000 sa oženil s Kunhutou, dcérou luxemburského grófa Siegfried I.
Rímskym kráľom sa stal po smrti svojho bratranca z druhého kolena cisára Otta III. aj napriek silnej internej opozícii. Kráľom bol korunovaný 7. júna 1002 v Mainzi. Jedným z jeho radcov bol svätý Gothard.
Jeho vládu poznamenali najmä spory s posilneným poľským štátom, s ktorým bojoval už od roku 1003. Nepriateľstvo s Boleslavom Chrabrým bolo ukončené v roku 1018 budyšínským mierom, ktorým Poľsko získalo nezávislosť na cisárovi, držbu ríšskych lén Milska a Lužice a tiež Moravy. Naopak sa Henrichovi podarilo využiť slabosti českého štátu na prelome tisícročia; v novembri 1002 prijal Vladivoj české krajiny od cisára ako léno a posilnil tak väzbu Čiech na ríšu.
Henrichovym heslom bolo Restauratio imperii francorum - obnovenie franskej ríše, vzdal sa snahy o podrobenie všetkých štátov moci cisára a usiloval o posilnenie moci najmä na území za Alpami. Významnú úlohu zohral vo vzťahoch štátu a cirkvi. V rozvoji cirkevnej správy podporoval biskupov proti mníšskym rádom a pomáhal im získať svetskú vládu nad rozsiahlymi územiami. Presadzoval celibát kňazov a dbal na nededičnosť cirkevných úradov. V roku 1007 zriadil spolu so svojou manželkou biskupstvo v Bambergu, ktorý si tiež zvolil za svoje cisárske sídlo.
V rokoch 1013 - 1014 sa zdržiaval v Taliansku a 14. februára 1014 ho v Ríme korunoval pápež Benedikt VIII. na cisára.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 2018
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 2018 bol v poradí 18. turnaj majstrovstiev Európy v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konal sa v dňoch od 12.14. januára 2018 v Antverpách, v Belgicku, za účasti 8 tímov. Belgicko bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov prvýkrát, v roku 1977 však hostilo ženský turnaj, v Bruseli. Všetky zápasy sa odohrali v Lotto Arena s kapacitou 7 000 divákov. Svoj druhý titul získalo 🇦🇹, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácim 🇧🇪.
Henrich II. (Svätá rímska ríša)
Životopis
So svojou manželkou Kunhutou nesplodil žiadne deti, podľa neskoršej legendy manželia údajne zložili sľub cudnosti. Zomrel po dlhšej chorobe 13. júla 1024 na falci Gron (zaniknutá falc v oblasti dnešného mesta Göttingen).
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 2018
Kvalifikované družstvá
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k októbru 2017.
Henrich II. (Svätá rímska ríša)
Životopis
V roku 1146 bol vyhlásený za svätého. Roku 1200 bola kanonizovaná aj jeho manželka Kunhuta.
Majstrovstvá Európy v atletike
náhľad|Štáty, ktoré hostili európsky šampionát
Od roku 2010 sa európsky šampionát koná v dvojročných cykloch. Usporiadateľom je Európska atletická asociácia.
Dionýz Andráši
náhľad|Portrét manželky Dionýza Andrášiho Františky Hablawetzovej náhľad|Rodový erb Gróf Dionýz Andráši zo Sâncrăieni a Krásnej Hôrky (starší pravopis: Dionýz Andrássy; latinsko-maďarský prídomok: de Csíkszentkirály et Krasznahorka; ; * 18. november 1835, Krásnohorské Podhradie, Uhorsko – † 23. február 1913, Palermo, Sicília, Talianske kráľovstvo) bol uhorský magnát, posledný príslušník monockej vetvy rodu Andrášiovcov, člen Uhorskej akadémie vied a prezident Uhorskej heraldickej a genealogickej spoločnosti.
Životopis
Bol synom grófa Juraja IV. Andrášiho (17971872) a Františky von Königsegg-Aulendorf (18141871). Mal dve sestry a mladšieho brata. Detstvo prežil v rodnom kaštieli v Krásnohorskom Podhradí, univerzitné vzdelanie získal na viedenskej Orientálnej akadémii. Napriek kvalitnému právnicko-diplomatickému vzdelaniu sa gróf venoval najmä súkromným záujmom (bol aktívnym maliarom) a dobročinnosti. Amatérsky sa zaoberal skúmaním v oblasti genealógie a heraldiky.
V roku 1866 sa v talianskej Pise zosobášil s opernou speváčkou Františkou Hablawetzovou (18381902), dcérou riaditeľa viedenského konzervatória, ktorý bol sám českého pôvodu. Sobáš bol stavovsky nerovný, takže Dionýz prišiel o značnú časť dedičstva v prospech mladšieho brata Juraja V. Andrášiho (18461871). Po bratovej predčasnej smrti sa však stal jediným dedičom veľkého majetku, ktorý tvorilo 61 000 jutár ornej pôdy, 29 000 jutár lesov, vinice, viaceré železiarne, železorudné bane a osem kaštieľov v Gemerskej, Abovskej, Šarišskej a Nitrianskej župe. Do vlastníctva mu pripadol aj hrad Krásna Hôrka. Manželia však trvalo sídlili v Döblingu pri Viedni, kde mali honosnú vilu (neskôr ju venovali pre potreby viedenských sirôt). Ich manželstvo sa vyznačovalo pozoruhodnou emocionálnou vrúcnosťou a stálosťou.
Dionýz Andráši sa venoval maľovaniu a zbieraniu umeleckých diel. S manželkou nemali deti a spoločne podporovali mnoho dobročinných aktivít. Manželia finančne podporili desiatky nemocníc, starobincov, sirotincov, základných a stredných škôl v Michalovciach, Košiciach, Rožňave, Rimavskej Sobote, Lučenci, ale napríklad aj v Liptovskom Mikuláši, vo Viedni a v Budapešti). Gróf v roku 1898 založil pre svojich zamestnancov aj penzijný fond, jeden z prvých súkromných penzijných fondov v Uhorsku. Ako významný zberateľ obrazov podporil aj umeleckú akadémiu v Budapešti, ktorej prispel sumou 223 000 korún na štipendiá pre nadaných študentov maliarstva. Svoj veľkostatok v Monoku v roku 1908 venoval Lige na ochranu detí.
Po smrti manželky Františky (zomrela 26. októbra 1902 v bavorskom Mníchove) dal pre jej pozostatky v rokoch 19031904 vytvoriť secesné pohrebné mauzóleum v Krásnohorskom Podhradí, do ktorého bola Františka Andrášiová pochovaná 26. októbra 1904. Manželku prežil o jedenásť rokov, pričom sa často zdržiaval v Taliansku, kde napokon v Palerme dňa 23. februára 1913 zomrel. Pochovaný je vedľa svojej milovanej manželky.
Bol tiež členom uhorského parlamentu, riadiacej rady Uhorskej akadémie vied (Magyar Tudományos Akadémia) a neskôr prezidentom Uhorskej heraldickej a genealogickej spoločnosti (Magyar Heraldikai és Genealógiai Társaság).
Füssen
Füssen je historické mesto v bavorských Alpách na rieke Lech na nemecko-rakúskych hraniciach.
Nad mestom stojí stredoveký hrad s galériou a v meste sú zvyšky bývalého kláštora St. Mang. V okolí mesta je viacero jazier a začína tu tunel smerom do Tirolska.
Zastúpenie Európskej komisie na Slovensku
náhľad|Dom Európskej únie v Bratislave náhľad|Priestory Európskeho informačného centra v Dome Európskej únie v Bratislave
Füssen
Dejiny
Füssen leží pri starej rímskej ceste Via Claudia Augusta z Talianska do hlavného mesta Raetie (Augusta Vindelicorum, dnešný Augsburg) a bol osídlený už v staroveku. Roku 748 tu založil mních a misionár sv. Magnus (St. Mang) pustovňu okolo ktorej potom vznikol benediktínsky kláštor. V 13. storočí bol už Füssen mestom, v roku 1295 sa spomínajú jeho mestské práva. Mesto potom pripadlo arcibiskupom augsburskými, ktorí tu v rokoch 14861505 dali vybudovať neskorogotický hrad. Už v 16. storočí tu kvitlo husliarstvo a 1562 vznikol vôbec prvý cech lutniarov. V rokoch 16961726 bol kláštor a kostol barokovo prestavaný a rozšírený.
Zastúpenie Európskej komisie na Slovensku
Európska komisia je na Slovensku zastúpená prostredníctvom miestnej kancelárie so sídlom v Bratislave. Svoje zastúpenia má Komisia vo všetkých 28 členských krajinách EÚ, ako aj regionálne kancelárie v Barcelone, Belfaste, Bonne, Cardiffe, Edinburgu, Marseille, Miláne, Mníchove a vo Vroclave. Tieto zastúpenia a kancelárie informujú médiá a verejnosť o politikách EÚ a podávajú Európskej komisii správy o významných udalostiach v krajine.
Füssen
Dejiny
V rámci sekularizácie v roku 1802 bol kláštor zrušený, 1805 pripadol Füssen Bavorsku a koncom 19. storočia dal v blízkosti mesta kráľ Ľudovít II. vystavať romantický zámok Neuschwanstein.
Zastúpenie Európskej komisie na Slovensku
Vedúci
Vedúcim Zastúpenia EK na Slovensku boli:
Füssen
Dejiny
Füssen leží vysoko v podhorí Álp pri jazere Forggensee, priamo nad mestom sú vysoké vrchy a miesto je obľúbeným cieľom turistov.
Alexandra Borbélyová
Borbélyová je narodená v Nitre a má dvoch súrodencov: mladšieho brata Dávida a sestru Dominiku.
Vyštudovala na gymnáziu v Komárne a plánovala pokračovať na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Tam ju nakoniec nezobrali, takže následne odišla študovať ďalej herectvo do Budapešti. Od ukončenia štúdia pracuje v divadle Józsefa Katonu v Budapešti.
V roku 2017 získala cenu pre najlepšiu európsku herečku na European Film Awards za jej výkon vo filme O tele a duši.
Ptolichos z Aiginy
Ptolichos bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. Aiginský sochár Ptolichos, syn a žiak Synnoóna, tvoril v 1. polovici 5. storočia pred Kr. Z antických autorov nám správu o jeho sochárskych dielach zanechal len grécky cestovateľ Pausanias, ktorý ich videl v Olympii. Boli to sochy juniorských olympijských víťazov, boxera Epikradia z Mantineie, korunovaného olivovým vencom v roku 484 pred Kr. a Theognéta z Aiginy, víťaza hier v zápasení v roku 476 pred Kr. Pausanias o Theognétovej soche zaznamenal: „''Aiginskemu Theognétovi bol udelený veniec za zápasenie medzi chlapcami, sochu mu zhotovil Aiginčan Ptolichos. Učiteľom Ptolicha bol otec Synnoón, jeho zase vyučil sikyónsky Aristokles, nemenej slávny brat Kanacha. Prečo nesie Theognétos plod borovice píniovej (šišku s píniovými orieškami) a granátové jablko, nepodarilo sa mi dozvedieť, pravdepodobne sa k tomu viaže nejaká miestna povesť Aiginčanov"''.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji žien 2018
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji žien 2018 bol v poradí 19. turnaj majstrovstiev Európy v halovom pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konal sa v dňoch od 19.21. januára 2018 v Prahe, v Česku, za účasti 8 tímov. Česko bolo organizátorom európskeho šampionátu žien druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 2014, tiež v Prahe. Všetky zápasy sa odohrali v Arene Sparta s kapacitou 3 000 divákov, ktorej výstavba bola dokončená v roku 2008. Svoj pätnásty titul získalo 🇩🇪, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z 🇳🇱.
Kvalifikované družstvá
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k októbru 2017.
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2018
'''Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2018''' bol v poradí 12. turnaj majstrovstiev Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konal sa v dňoch od 19.21. januára 2018 v Bruseli, v Belgicku, za účasti 8 tímov. Belgicko organizovalo II. divíziu európskeho šampionátu žien prvýkrát, ale v roku 1977 hostilo hlavné podujatie ME žien, tiež v Bruseli. Dejiskom zápasov bola Belfius Arena. Víťazom turnaja sa stalo domáce 🇧🇪.
Najlepšie 2 družstvá postúpili v roku 2020 na hlavné podujatie ME. Naopak, posledné družstvo zostúpilo do III. divízie.
BBC News
BBC News je prevádzkové oddelenie BBC, ktoré je zodpovedné za získavanie a vysielanie správ a aktuálnych udalostí. Ide o najväčšiu organizáciu zaoberajúcu sa vysielaním správ vo svete. Každý deň produkuje približne 120 hodín rádiovej a televíznej tvorby a online spravodajstvo. Pod oddelenie spadá 50 zahraničných pobočiek s viac ako 250 spravodajcami po celom svete. Vedúcim oddelenia je od januára 2018 Fran Unsworthová.
Hlavné sídlo BBC News sa nachádza v Broadcasting House v Londýne. Správy z parlamentu sú vysielané zo štúdií v londýnskej štvrti Millbank. BBC News má tiež svoje regionálne centrá po celom Anglicku a národné centrá v Severnom Írsku, Škótsku a Walese.
Televízia
BBC News zodpovedá za spravodajské programy – a časť dokumentárneho obsahu – na hlavných televíznych kanáloch BBC, ako aj na britskom kanáli BBC News a za 22 hodín programov na medzinárodnom kanáli BBC World News. Pokrytie pre BBC Parliament je zabezpečované v štúdiách Millbank, aj keď BBC News zabezpečujú obsah. Obsah BBC News je tiež poskytovaný v digitálnych interaktívnych televíznych službách pod značkou BBC Red Button a do roku 2012 na teletextovom systéme Ceefax.
Charakteristická hudba vo všetkých spravodajských programoch BBC bola predstavená v roku 1999 a zložil ju David Lowe, čo bolo súčasťou rozsiahlej zmeny identity značky, ktorá začala v roku 1999. Hlavný motív nebol použitý len v správach na BBC One, ale aj na News 24, BBC World a v regionálnych spravodajských programoch. Lowe bol zodpovedný aj za hudbu v relácii Newsbeat rádia Radio One. Motív prešiel od roku 1999 viacerými zmenami, naposledy v marci 2013.
Online
BBC News Online sú spravodajskou webstránkou BBC, ktorá bola spustená v novembri 1997. Ide o jednu z najpopulárnejších spravodajských webstránok vo Veľkej Británii s dosahom na viac ako štvrtinu britských internetových používateľov. Celosvetovo má okolo 14 miliónov čitateľov mesačne. Nachádzajú sa na nej medzinárodné správy, ako aj zábava, šport, veda a politické správy.
Od roku 2010 existujú mobilné aplikácie pre Android, iOS a Windows Phone.
Veľa televíznych aj rozhlasových programov je dostupných v službe BBC iPlayer. Kanál BBC News je tiež dostupný 24 hodín denne, zatiaľ čo videá a nahrávky sú dostupné medzi online článkami.
Aless
V roku 2015 sa zúčastnila projektu Podzemgang a v tom istom roku vydala prvý sólový album 17.
V roku 2016 vydala skladby „Dieťa viny“ a „Skaparelli flow“. V roku 2016 bola nominovaná na Rukahore Music Awards a v roku 2017 na cenu OTO.
V roku 2017 vydala druhý album s názvom 18, po ktorom nasledovali skladby „Sami sebou“, „Generácia II“ feat. s Delikom, „Prečo chcú“, „Neverím“, „Čakám“ a „Kráľovná noci“.
Krízový okamih jej kariéry nastal v januári 2018, kedy Alessia vydala na YouTube cover skladby "Rockstar" od Post Malone. Skladbu následne po niekoľkých minútach stiahla kvôli negatívnym ohlasom. V tom istom roku cestovala do Francúzska natočiť videoklip, kde mala nehodu na skútri. Tieto negatívne skúsenosti boli inšpiráciou pre niektoré skladby z jej albumu Druhá Šanca.
V apríli 2019 vydala tretí album s názvom Druhá šanca. Za práce na tomto albume doteraz nezaplatila producentovi Marekovi Šurinovi.
V septembri 2019 vydala prvú skladbu z plánovaného albumu, na ktorom spolupracuje s americkým raperom Raz Simone, s názvom „Southside“.
Peľ
Štúdiom peľový zŕn a spór sa zaoberá palynológia.
Charakteristika
Kvitnúce rastliny tvoria k svojej reprodukcii v peľniciach kvetu peľové zrná vo veľkých množstvách. Na jednej peľnici môže byť až 100 000 peľových zŕn a jedna rastlina vyprodukuje až 5 miliónov peľových zŕn. Počas opelenia (pollinatio) sa peľové zrná dostávajú na bliznu kvetu, buď anorganickou cestou (opelenie vetrom, vodou), alebo organickou (prostredníctvom hmyzu, stavovcov). Pred poškodením sú chránené odolným obalom. Priemerná veľkosť peľového zrna je 0,05 mm pri priemernej váhe 250 ng, najmenšie peľové zrno má nezábudka (Myosotis) o veľkosti 0,006 mm, najväčšie nocovka (Mirabilis) s rozmerom 0,25 mm. Menšie peľové zrná do 0,1 mm môže prenášať vietor (anemogamia), tie sú i v ovzduší rizikové pre alergikov. Opelenie väčšími peľovými zrnami potom zabezpečujú živočíchy, najmä včely. Peľové zrná sa ďalej líšia tvarom, ktorý je zväčša elipsovitý, ale môže byť trojuholníkový, hviezdicový a i., povrchom, ktorý je u anemogamných rastlín hladký, nelepkavý, u entomogamných drsný, lepkavý, farbou, ktorá je zväčša žltá, ale i biela, zelená, tmavá a i.
Pozri aj článok včelí peľ.
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 2018
'''Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 2018''' bol v poradí 11. turnaj majstrovstiev Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konal sa v dňoch od 12.14. januára 2018 v meste Alanya, v Turecku, za účasti 8 tímov. Turecko bolo organizátorom II. divízie európskeho šampionátu mužov prvýkrát, ale v roku 2010 hostilo III. divíziu ME, tiež Alanyi. Víťazom turnaja sa stalo 🇳🇱.
Najlepšie 2 družstvá postúpili v roku 2020 na hlavné podujatie ME. Naopak, posledné 2 družstvá zostúpili do III. divízie.
Kvalifikované družstvá
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k októbru 2017.
Majstrovstvá Európy III. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 2018
'''Majstrovstvá Európy III. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 2018''' bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev Európy III. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konal sa v dňoch od 12.14. januára 2018 v Nikózii, na Cypre, za účasti 7 tímov. Nováčikom halových ME bolo družstvo domáceho Cypru. Pôvodne sa malo zúčastniť aj družstvo Gruzínska. Víťazom turnaja sa stalo 🇧🇾.
Najlepšie 2 družstvá postúpili v roku 2020 do II. divízie ME.
Kvalifikované družstvá
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k októbru 2017.
Moravská zemská knihovna
náhľad|Pohľad na budovu knižnice cez ulicu Kounicova v roku 2009
Moravská zemská knihovna je knižnica sídliaca v Brne. Knižnica je príspevková organizácia a tiež výskumná organizácia. Je krajskou knižnicou Juhomoravského kraja a druhou najväčšou knižnicou v Česku s regionálnym, národným a medzinárodným významom. Knižnica má právo povinného výtlačku. K 31. decembru 2016 mala knižnica 4 239 016 knižných jednotiek, evidovala 20 034 registrovaných čitateľov a 216 429 absenčných výpožičiek. Riaditeľom MZK je prof. PhDr. Tomáš Kubíček, Ph.D. Na svoj post bol menovaný ministrom kultúry Danielom Hermanom začiatkom novembra 2014.
Činnosť knižnice
Knižnica okrem výpožičnej činnosti poskytuje mnoho ďalších služieb: prístup k elektronickým informačným zdrojom, prístup k internetu, vzdelávacie a kultúrne aktivity, vykonáva výskum a činnosť krajskej knižnice pre Juhomoravský kraj.
História
História knižnice začína založením knižnice Moravskosliezskej spoločnosti pre zvelebení orby, prírodovedy a vlastivedy. Prvá kniha bola do jej fondu zaregistrovaná 6. júla 1808. Na začiatku však knižnica bola prístupná iba členom spoločnosti. Verejnosť získala bezplatný prístup až 11. decembra 1883. V tom čase zbierka obsahovala 45 tisíc položiek. V roku 1899 sa odlúčila od múzea spoločnosti a stala sa samostatnou Zemskou knižnicou moravskou. Do začiatku 19. storočia bola knižnica umiestnená v Dietrichstejnskom paláci alebo v biskupskom dvore na Zelnom trhu. Od roku 1907 sídlila v novopostavenom Zemskom dome II na Žerotínovom náměstí. Od prelomu storočí sa po presťahovaní zvýšil aj ročný počet návštev: zo 4 000 na 16 420 v roku 1908. Koncom roku 1989 mala knižnica v správe 20 717 diel, v roku 1908 36 310. Po založení Masarykovej univerzity v roku 1918 bolo rozhodnuté nezaložiť novú knižnicu, ale využiť existujúcu. Tá bola postupne do 23. mája 1923 zoštátnená a premenovaná na Zemskú a univerzitnú knižnicu.
Budova
Autormi budovy sú Tomáš Adámek a Petr Benedikt z ateliéru ONEX. Je situovaná na križovatke ulíc Kounicova a Hrnčířská. Obsahuje 8 nadzemných poschodí vrátane 4 medziposchodí a jedno podzemné. Pozostáva z dvoch veží so skladmi, južným krídlom kancelárií, stredným komunikačným a odpočinkovým priestorom a severným krídlom študovní. Konštrukciou je budova monolitický železobetónový skelet.
Budova získala cenu Stavba roku 2001. V roku 2016 magistrát mesta Brna schválil zástavku MHD pred budovou knižnice. Mala byť vystavaná v priebehu roku 2017.
Kokota
náhľad|Obrázok ukazujúci rozšírenie jazyka kokota na ostrove Santa Isabel Kokota je austronézsky jazyk, ktorým hovorí asi 5001200 ľudí. Hovorí sa ním na Šalamúnových ostrovoch na ostrove Santa Isabel, hlavne v troch dedinách (Goveo, Sisiga a Hurepelo). Ľudia hovoria týmto jazykom medzi sebou, ale postupne ho nahrádza jazyk Čeke Holo, ktorý tento jazyk tiež ovplyvňuje.
Pálffyho park v Smoleniciach
náhľad|Pohľad na park od ulice SNP. Pálffyovský park alebo Pálfiovský park v Smoleniciach je národná kultúrna pamiatka nachádzajúca sa v centre obce Smolenice v okrese (Trnava). Bol súčasťou Smolenického kaštieľa, ktorého ruiny boli v roku 2001 zbúrané.
Založenie parku
Park začal budovať v poslednej štvrtine 19. storočia gróf Móric Pálffy, ktorý sa do Smoleníc presťahoval na konci 60. rokov 19. storočia. Park bol vybudovaný na svažitom teréne, klesajúcom na juhovýchod a mal obdĺžnikový pôdorys nepravidelného tvaru. Kaštieľ sa nachádzal na severnom okraji parku. Bol obohnaný kamenným múrom, ktorý bol obrastený brečtanom alebo divým viničom. Hlavná brána sa nachádzala na severozápadnej strane areálu (od dnešnej ulice SNP). Po roku 1896 pribudla aj južná brána (od dnešnej Štúrovej ulice). Obe brány boli kované, no umelecky rozdielne spracované. Cez celý park viedla cestná sieť zo zvalcovanej drte. V tesnej blízkosti kaštieľa sa nachádzala fontána. V celom areáli boli dve studne (v súčasnosti už zahrnuté). Park bol zakladaný približne v rovnakom období ako park pri dnešnom Smolenickom zámku a mal aj podobnú skladbu drevín. Išlo prevažne o domáce listnaté dreviny, najmä platan, lipa, pagaštan, javor (mliečny a horský), jaseň, brest a ihličnaté dreviny, ako napr. borovica obyčajná, borovica čierna, smrek, duglaska alebo chvojka/borievka a iné. V parku bolo aj množstvo okrasných kríkov a záhonov. Približne v strede parku, v kruhovej výsadbe pagaštanov a líp, bol asfaltový kruh, po obvode ktorého sa nachádzali kamenné lavice a stoličky z bývalého kláštora sv. Kataríny (obec Dechtice). Na konci 19. storočia bol cez plochu parku vybudovaný lesný vodovod, ktorý viedol po trase (Vlčiareň – zámocký park a zámok – tzv. horný majer – kaštieľ). Vo východnej časti areálu bol menší hospodársky dvor, ktorý slúžil pre potreby pálffyovskej rodiny. Nachádzal sa tu aj veľký skleník, ktorý bol počas prechodu frontu v roku 1945 zničený. Časť pôvodných stromov bola v rokoch 1939 – 1945 vyrúbaná.
Po roku 1945
Po odchode Pýlffyovcov zo Smoleníc bol kaštieľ zoštátnený a v novembri 1945 sa do neho presťahovala miestna škola a z parku sa stal školský dvor. Podobne ako budova kaštieľa, tak aj park čiastočne znehodnotili úpravy pre potreby školy, najmä prístavbou nových objektov (sociálne zariadenia, sklad, školské ihrisko a pod.), ako aj slabšou starostlivosťou o zeleň. Po presťahovaní školy do novej budovy v roku 1977 a po odchode materskej školy z kaštieľa v roku 1981 prestal byť celý objekt udržiavaný a začal pustnúť. Situácia sa nezmenila, ani keď kaštieľ prevzali Reštaurácie a jedálne – podnikové riaditeľstvo v Trnave. Postupne sa v parku premnožili rôzne náletové dreviny (baza, agát) a niektorí občania si sem „ustajnili“ svoje zvieratá, takže v priebehu pár rokov sa zmenil na zarastený prales. Fontána a kamenný nábytok boli premiestnené pred kultúrny dom v obci. Viaceré predmety boli z kaštieľa i parku odcudzené. Zmena k lepšiemu neprišla ani po roku 1989, kedy sa kaštieľ dostal do súkromných rúk. Plánovaná rekonštrukcia v skutočnosti znamenala totálne zničenie už tak dosť schátranej národnej kultúrnej pamiatky a jej premenu na zrúcaninu. V parku zostalo množstvo stavebného materiálu chystaného na rekonštrukciu kaštieľa. Stal sa miestom pre stretnutia rôznych neprispôsobivých obyvateľov obce a začal sa v ňom hromadiť odpad. V roku 1998 sa majiteľom stala opäť obec. V roku 2001 bol kaštieľ vyňatý zo zoznamu národných kultúrnych pamiatok a jeho ruiny boli zhodené. V tom istom čase zasa pamiatkari rozhodli, že park je napriek svojmu zlému stavu, najmä svojím zložením a spätosťou s rodom Pálffy, stále významným miestom v Smoleniciach a preto bol 21. septembra 2001 vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Súčasný stav
V posledných rokoch sa pristupuje k postupnej revitalizácii parku. Boli odstránené náletové dreviny, vybudoval sa nový chodník,  pravidelne sa kosí trávnik, odstránili sa  čierne skládky a pod. Na mieste bývalého kaštieľa sa už niekoľko rokov nachádzajú rozostavané základy hotela, ktoré parku ani celej obci na kráse rozhodne nepridávajú. Z pôvodného muriva je značná časť už zbúraná (niektoré časti zhodil aj silný vietor). Pôvodné kované brány sa už v parku nenachádzajú. V auguste 2017 bol v parku odhalená busta Jozefa Pálffyho, ktorý v smolenickom kaštieli býval a ktorý na začiatku 20. storočia začal budovať Smolenický zámok.
Anders Kjølholm
Anders Kjølholm (* 4. marec 1974, Roskilde, Dánsko), vlastným menom Anders Nielsen, je dánsky basgitarista. Je známy ako bývalý člen dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Pred skupinou Volbeat bol basgitaristom skupín Pink Apple, No Solution a death metalovej skupiny Dominus, kde pôsobil spolu s Michaelom Poulsenom. Používa predovšetkým basgitaru Ernie Ball Music Man StingRay, ale hrá aj na basgitaru Fender Jazz Bass a používa zosilňovače TC Electronic.
Je známy najmä svojou plnohodnotnou scénickou prítomnosťou počas vystúpení, svojím vyvádzaním s davom a častou komunikáciou s fanúšikmi.
V novembri 2015 skupina oznámila, že Kjølholm odchádza zo skupiny Volbeat. Zdôraznili, že so skupinou zanechal dobré vzťahy. Poulsen a Larsen uviedli, že ''„Anders bol od roku 2001 lojálnym priateľom a spoluhráčom. [...] Sme veľmi vďační za to a Andersovi želáme všetko najlepšie do budúcna.“'' Kjølholm tiež prial všetko najlepšie zvyšku skupiny.
V roku 2020 sa stal členom rokenrolovej skupiny Ace it Moe. V súčasnosti žije v Hundige, časti mesta Greve Strand, neďaleko Kodane.
Španielske impérium
Španielske koloniálne impérium bolo jednou z najstarších a najrozsiahlejších koloniálnych ríš v histórii. Španielsko sa v priebehu 15. a 16. storočia stalo priekopníkom v zámorských objavoch, na novo objavených územiach potom veľmi často zakladalo vlastné kolónie. Rozsiahle územia v Južnej Amerike boli však získané na úkor tamojších kultúr: španielski conquistadori zničili okrem iného rozvinutú aztécku a inkskú civilizáciu. Španielsko ďalej vybudovalo rozsiahlu obchodnú sieť, najčulejší obchodný ruch prebiehal medzi Európou a americkými kolóniami, obchod s Áziou zabezpečovali španielske prístavy na Filipínach.
V priebehu 16. storočia sa Španielsko stalo poprednou globálnou superveľmocou. Vďaka prílivu zlata a striebra zo svojich amerických kolónií si mohlo dovoliť vydržiavať silnú armádu a námorníctvo, vďaka ktorým dominovalo svetovým moriam ale aj európskym a americkým bojiskám. V tejto dobe zažíva nebývalý rozkvet aj španielska kultúra, 16. a 17. storočie sa preto označuje za španielsky zlatý vek (špan. Siglo de Oro, doslovný preklad storočia zlata).
Od polovice 17. storočia však španielske impérium začalo strácať na sile. V Stredomorí bolo Španielsko konfrontované s Osmanskou ríšou, na európskom kontinente mu rástol významný súper – Francúzsko, v zámorí muselo Španielsko čeliť konkurencii Portugalcov a neskôr aj Britov a Holanďanov. Taktiež pirátstvu sponzorovanému britskou, francúzskou a holandskou vládou, príliš veľkej rozlohe španielskych kolónií, zvyšujúcej sa miere korupcie a ekonomickej stagnácie, ktoré mali za následok úpadok španielskeho impéria.
Španielsko definitívne stratilo štatút superveľmoci po vojne o španielske dedičstvo, kedy prišlo o Holandsko, Sicíliu a zostávajúce územia na Apeninskom polostrove. Dokázalo si však uchovať väčšinu zo svojho obrovského koloniálneho územia, a to až do začiatku 19. storočia, kedy juhoamerické štáty využili napoleonských vojen v Európe pre vyhlásenie nezávislosti. Španielsku sa podarilo uchovať si významné územia v Karibiku (Kuba, Portoriko), v Ázii (Filipíny) a v Oceánii až do španielsko-americkej vojny v roku 1898, po ktorej bolo Španielsko nútené postúpiť Spojeným štátom väčšinu týchto území. Zo španielskej koloniálnej ríše ostávajú v súčasnosti pod španielskou korunou len Kanárske ostrovy, Ceuta, Melilla a ďalšie malé územia na marockom pobreží.
Odkazom španielskej koloniálnej ríše je najmä rozšírenie španielčiny ako materinského jazyka väčšiny obyvateľov Strednej a Južnej Ameriky a rozšírenie rímskokatolíckej viery do územia pod španielskou nadvládou. Dlhá história španielskej kolonizácie Južnej a Strednej Ameriky ďalej spôsobila, že väčšina tamojších obyvateľov má európskych predkov; vďaka prílivu európskych imigrantov a otrokov z Afriky sa v Latinskej Amerike výnimočným spôsobom prelína pôvodná indiánska kultúra s európskou a africkou. Z Ameriky boli do Európy tiež privezené mnohé dnes bežné potraviny, okrem iného zemiaky, kukurica, paprika, paradajky, arašidy alebo tabak.
Počiatky impéria (1402 – 1521)
V roku 1492 bola dobytím Granady zavŕšená niekoľko storočí trvajúca reconquista Španielska od moslimských Maurov, čo umožnilo Španielom sústrediť sa podľa vzoru Portugalcov na dobývanie zámoria. V tomto roku španielski monarchovia vyslali janovského námorníka Krištofa Kolumba, aby sa pokúsil nájsť západnú cestu do východnej Ázie. Španielske nároky na novo objavené územia v Amerike boli potvrdené pápežskou bulou Inter caetera z roku 1493 a Zmluvou z Tordesillas z roku 1494, v ktorej si Španieli a Portugalci rozdelili sféry vplyvu vo svete: Španielsku mala pripadnúť väčšina Ameriky, Portugalsku naopak Afrika a väčšina Ázie.
Súčasne s expanziou v zámorí sa Španielsko zúčastnilo vojnových stretov na európskej pôde: v talianskych vojnách podporovalo neapolský rod proti Karlovi VIII. Francúzskemu a angažovalo sa v bojoch Francúzov s Benátčanmi. Práve v tejto dobe sa konštituovala dlhú dobu prakticky neporaziteľná španielska armáda, veľkú zásluhu na tom mal generál Gonzalo Fernández de Córdoba.
Španielsky zlatý vek (1521 – 1643)
V 16. a 17. storočí Španielsko zažívalo nielen rýchly teritoriálny rozmach, ale aj nebývalý kultúrny a politický rozkvet, toto obdobie sa označuje ako španielsky zlatý vek (špan. Siglo de Oro). Karol V., cisár vnuk Ferdinanda Aragonského a Izabely Kastílskej, po otcovi z habsburského rodu, bol zároveň španielskym kráľom, cisárom rímskym, vojvodom burgundským a arcivojvodom rakúskym; panoval nad rozsiahlymi územiami v Európe i v zámorí a ako sa vtedy začalo hovoriť: nad "ríšou, nad ktorou slnko nezapadá".
Dobytie indiánskych ríš
Po Kolumbových dobách bola kolonizácia Ameriky v rukách objaviteľov-bojovníkov: conquistadorov. Ich hlavnou taktikou bolo využívanie sporov medzi domorodými indiánskymi štátmi k ich úplnému ovládnutiu. Španielske víťazstva boli uľahčené tiež zavlečením európskych infekčných chorôb do týchto krajín (napr. ovčích kiahní), proti ktorým neboli domorodí obyvatelia imúnni a ktoré ich populáciu takmer zdecimovali. Pre rozvoj kolónií však začali chýbať pracovne sily, začali sa teda dovážať otroci z afrických krajín.
Jedným z najúspešnejších conquistadorov bol Hernando Cortés, ktorému sa podarilo medzi rokmi 1519 – 1521 s relatívne malou vojenskou jednotkou podmaniť si s pomocou domorodých kmeňov Aztécku ríšu a založiť na jej území Miestokráľovstvo Nové Španielsko. Rovnako dôležité pre neskorší vývoj bolo dobytie ríše Inkov Franciscom Pizarrom v polovici 16. storočia a následné založenie Miestokráľovstva Peru.
Kolonizácia severnej Ameriky a Ázie
Prvou trvalou kolóniou na severoamerickom kontinente, mimo územia Mexika, bol dnešný St. Augustine na Floride a čoskoro sa stal dôležitým oporným bodom v oblasti. Od polovice 16. storočia boli zakladané prvé španielske osady na Filipínach, čo umožnilo vytvorenie obchodných ciest spájajúcich Východnú Áziu s juhoamerickými kolóniami. Pôvodne moslimská Manila bola dobytá v roku 1570. Filipíny spolu s okolitými ostrovmi (Guam, Mariány a Karolíny) zostali pod španielskou nadvládou až do roku 1898 ako Španielska východná India.
Konflikty v Európe
Od roku 1568 prebiehali boje Holanďanov za nezávislosť proti nadvláde Španielska (tzv. Nizozemská revolúcia), v roku 1581 vznikla Republika spojených holandských provincií, ktorú si už Španieli nedokázali podmaniť späť. Španielsko tiež začalo byť konfrontované s rodiacou sa superveľmocou, Anglickom, ktoré sa spočiatku spoliehalo aj na štátom podporovanom pirátstve zamerané najmä na španielske lode privážajúce zlato z Nového sveta.
Španielsko prekonalo v priebehu 16. storočia z mnohých príčin niekoľko štátnych bankrotov (príliš vysoké vojnové výdavky Rakúska či pirátstvo znepriatelených mocností), čo sa odrazilo na jeho schopnosti udržiavať silnú armádu.
Poslední španielski Habsburgovci (1643 – 1713)
Hoci tridsaťročná vojna skončila v roku 1648 (jedným z jej dôsledkov bolo, že Španielsko muselo akceptovať nezávislosť Holandskej republiky), Španielsko-francúzska vojna pokračovala až do roku 1659. Skončila sa víťazstvom Francúzska (Španielsko utrpelo významnú porážku v bitke pri Rocroi v roku 1643) a okrem menších územných ziskov na úkor Španielska znamenala definitívnu stratu jeho veľmocenského postavenia v Európe.
Keď v roku 1700 zomrel ako bezdetný posledný zo španielskych Habsburgovcov, Karol II. Španielsky, začala sa vojna o španielske dedičstvo, ktorá nakoniec skončila kompromisom: na trón nastúpil Filip V. Španielsky z francúzskeho rodu Bourbonovcov, ale Španielsko podstúpilo mnohé európske územia Rakúsku (Španielske Nizozemsko, Neapol a Miláno), Anglicku (Gibraltár a Menorca) a Savojsku (časť milánska).
Nástup Bourbonovcov: reformy a obnova (1713 – 1808)
vpravo|náhľad|185x185bod|[[Filip V. (Španielsko)|Filip V. Španielsky, prvý bourbonský kráľ na španielskom tróne]] Bourbonovci po svojom príchode začali presadzovať svoju ideu centralizovaného štátu, snažili sa teda obmedziť vplyv miestnej aristokracie v španielskych kolóniách, ktorú tvorili tamojší potomkovia európskych kolonistov. Zamerali sa tiež proti Jezuitom, ktorý mal vo španielskej Amerike veľmi veľký vplyv, z Ameriky bol tento rád vyhnaný v roku 1767. Boli tiež zakladané nové obchodné spoločnosti, najúspešnejšou z nich bola Havana Company.
Vďaka reformám sa podarilo španielskemu impérium v priebehu 18. storočia stabilizovať; v druhej polovici storočia navyše k rastu obchodu výraznou mierou prispelo uvoľnenie obchodných kontrol. Cez isté hospodárske úspechy však efektivita poľnohospodárstva v celom impériu zaostávala za ostatnými krajinami a priemyselná revolúcia sa presadzovala len veľmi pomaly. Za vlády Bourbonovcov sa Španielsko síce opäť stalo relatívne silným štátom, pozíciu svetovej superveľmoci však už definitívne stratilo.
Úpadok impéria (1808 – 1898)
vpravo|náhľad|[[Bitka pri Trafalgare]] Pre Španielsko bolo prvou stratou veľkého územia postúpenie Louisiany späť Francúzsku pod vládou Napoleona Bonaparte v roku 1800 (Španielsko ju od Francúzska dostalo v roku 1763, Napoleon ju neskôr v roku 1803 predal Spojeným štátom americkým).
Zničenie španielskej flotily Britmi v bitke pri Trafalgare (v rámci Napoleonských vojen) znamenalo výrazné oslabenie možnosti kontrolovať rozsiahle koloniálne územia. Vpád napoleonských vojsk do Španielska v roku 1808 a následná Španielska vojna za nezávislosť znamenala zánik španielskeho impéria v Amerike: rozpútali sa vojny za nezávislosť španielskych kolónií v Amerike, ako prvú nezávislosť získal Paraguaj (1811) a Uruguaj (de facto 1811, definitívnu nezávislosť získal v roku 1825). José de San Martín bol hlavným strojcom nezávislosti Argentíny (1816), Čile (1818) a Peru (1821), Simón Bolívar do roku 1825 oslobodil územie zahŕňajúce dnešnú Venezuelu, Kolumbiu, Panamu, Ekvádor a Bolíviu.
Katolícky kňaz Miguel Hidalgo y Costilla vyhlásil v roku 1810 nezávislosť Mexika, ktorá bola uznaná v roku 1821. V roku 1819 Španielsko odpredalo Floridu Spojeným štátom americkým. V tomto období sa osamostatnili aj ďalšie stredoamerické štáty, Španielsku z amerických kolónií ostali iba Kuba a Portoriko; ďalej potom Filipíny, Guam s priľahlými ostrovmi, Španielska Sahara, časti Maroka a Španielska Guinea.
Španielsko zdevastované napoleonskými vojnami sa len veľmi ťažko spamätávalo a bolo politicky aj regionálne fragmentované. Táto nestabilita zabrzdila sľubne naštartovaný rozvoj Španielska v 18. storočí. Isté krátkodobé zlepšenie celkovej situácie priniesla len vláda schopného kráľa Alfonza XII. V 70. rokoch 19. storočia.
O zvyšky kolónií prišlo Španielsko po prehratej španielsko-americkej vojne, v ktorej sa síce obe krajiny stretli najmä o kontrolu nad Kubou, v roku 1898 však Španielsko muselo Spojeným štátom podstúpiť nielen Kubu, ale aj Portoriko a časť Španielskej Východnej Indie (Filipíny a Guam, zvyšok španielskej pacifickej kolónie bol predaný Nemecku, ktoré novo kúpené územie začlenilo do svojich kolónii Nemecká Nová Guinea).
Územie v Afrike (1898 – 1975)
Španielsko vlastnilo drobné územia na africkom kontinente už od 16. storočia, Oran (1509 – 1708), Tripolis (1510 – 1551) a Ceutu (1668 – súčasnosť). V roku 1778 získalo od Portugalska ostrov Bioko v Guinejskom zálive, Río Muni (kontinentálna časť dnešnej Rovníkovej Guiney) a práva na komerčné využívanie krajiny medzi riekami Niger a Ogooué, výmenou za niektoré územia v južnej Amerike. Po španielsko-marockej vojne v roku 1860 uznalo Maroko existenciu španielskych enkláv na marockom území na pobreží Stredozemného mora a ďalej mu postúpilo menšiu oblasť Sidi Ifni na pobreží Atlantiku (približne na rovnakej rovnobežke ako Kanárske ostrovy).
Po Berlínskej konferencii v roku 1884 Španielsko ďalej získalo Západnú Saharu. V roku 1912 vzniklo v severnej časti Maroka tzv. Španielske Maroko, Španielsko ale tlaku miestnych obyvateľov čelilo len s veľkými ťažkosťami, úspechy Maročanov v bojoch proti nadvláde naplno odhalili zlý stav španielskej armády i celej štátnej správy. V roku 1926 sa Bioko a Río Muni spojili do jednej kolónie Španielska Guinea (od roku 1963 s názvom Rovníková Guinea).
Dnes spadajú pod Španielsko iba malé územia mimo európskeho kontinentu: Kanárske ostrovy, autonómne mestá Ceuta a Melilla a španielske severoafrické dŕžavy, na ktoré si robí nárok Maroko.
Mladý Sheldon
Mladý Sheldon je americký komediálny seriál stanice CBS vytvorený Chuckom Lorreom a Stevenom Molarom. Seriál, odohrávajúci sa koncom 80. a začiatkom 90. rokov 20. storočia, je spin-off Prequelom sitkomu Teória veľkého tresku a predstavuje postavu Sheldona Coopera v jeho deviatich rokoch, ktorý žije so svojou rodinou vo východnom Texase a chodí na strednú školu. Iain Armitage hraje mladého Sheldona spolu s Zoe Perry, Lanceom Barberom, Montanym Jordanom, Raegan Revordovou a Annie Potts. Matt Hobby bol povýšený medzi hlavné postavy začiatkom tretej série. Jim Parsons, ktorý stvárňuje dospelého Sheldona Coopera v sitkome Teória veľkého tresku, rozpráva seriál a pôsobí ako výkonný producent.
Honda Legend
Honda Legend je luxusný automobil, ktorý od roku 1985 vyrába japonská automobilka Honda. Honda Legend poskytuje základ pre modely Acura Legend, RL a RLX luxusnej severoamerickej divízie Acura.
Mladý Sheldon
Seriál mal premiéru 25. septembra 2017. 6. januára 2018 bola potvrdená druhá séria, ktorá mala premiéru 24. septembra 2018. 22. februára 2019 bol seriál obnovený pre tretiu a štvrtú sériu; tretia séria mala premiéru 26. septembra 2019 a štvrtá séria 5. novembra 2020. 30. marca 2021 stanica CBS predĺžila seriál o piatu, šiestu a siedmu sériu.
Honda Legend
Prvá generácia (KA1-KA6, 1985–1990)
Prvá generácia Hondy Legend bola v Japonsku uvedená dňa 22. októbra 1985. Stala sa prvým produkčným automobilom, ktorý mal v ponuke len motor SOHC V6. Uvedenie modelu Legend bolo spojené s predstavením nového japonského predajného miesta, zvaného Honda Clio.
Pre európsky trh bol model Legend predstavený v roku 1987. Európska verzia bola identická so severoamerickou, pričom v ponuke bola jediná výbava V6-2.5i.
Mladý Sheldon
Na Slovensku mal seriál premiéru 6. júla 2021 na Markíze.
Honda Legend
Verzia "Wing Turbo"
V októbri 1988 upravila Honda motor C20A V6 použitím turbodúchadla s variabilnou geometriou lopatiek, ktoré nieslo v japonských televíznych reklamách názov "Wing Turbo". Takto upravený motor poskytoval výkon 140 kW/190 koní pri 6000 otáčkach za minútu a krútiaci moment 241 Nm pri 3500 otáčkach za minútu. Turbodúchadlo však nebolo montované pre zvýšenie výkonu motora, ale kvôli zníženiu spotreby paliva a redukcii emisií. Táto verzia bola poskytovaná len s automatickou prevodovkou.
Mladý Sheldon
Dej
Seriál je zasadený v 80. a 90. rokoch 20. storočia a sleduje mladého Sheldona Coopera ako navštevuje strednú a neskôr vysokú školu vo fiktívnom meste Medford v Texase, kde sa snaží zapadnúť vo svete okolo neho, zatiaľ čo jeho rodina a priatelia sa musia vysporiadať s jeho výnimočnými intelektuálnymi schopnosťami a spoločenskými problémami.
Honda Legend
Druhá generácia (KA7/KA8, 1990–1995)
Druhá generácia bola uvedená 24. októbra 1990 v karosárskych verziách sedan a kupé. V Japonsku bola táto generácia známa ako "Super Legend", a to hlavne pre jej veľký 3,2-litrová motor C32A. Ten bol jediným motorom, ktorý sa montoval do modelu Legend. Existovali však dve verzie: Type I s výkonom 158 kW/215 koní a Type II s výkonom 173 kW/235 koní.
Existovali dva typy výbavy, a to luxusnejšia "Alpha" a menej luxusná "Beta". Výbava "alpha" obsahovala okrem iného aj dvojzónovú klimatizáciu, kožený alebo 100% moketový interiér, projektorové predné svetlomety či ABS.
Mladý Sheldon
Poznámky
<references group="pozn." />
Slovenská sekcia IBBY
Slovenská sekcia IBBY je národnou sekciou Medzinárodnej únie pre detskú knihu (International Board on Books for Young People – IBBY) mimovládnej organizácie UNESCO. Do IBBY bola prijatá ako súčasť Československej sekcie v roku 1964.
Honda Legend
Druhá generácia (KA7/KA8, 1990–1995)
Druhá generácia modelu Legend bola tiež vyrábaná automobilkou Daewoo v Južnej Kórei v rokoch 1994 až 1999 pod názvom Daewoo Arcadia. Tento model bol len pre kórejský trh a nahradil starší model Daewoo Imperial.
Slovenská sekcia IBBY
Cieľom jej činnosti je vytváranie priaznivých podmienok pre rozvoj a posilňovanie záujmu autorov, vydavateľov a verejnosti o pôvodnú literárnu tvorbu pre deti i prezentovanie najkvalitnejších kníh.
Honda Legend
Tretia generácia (KA9, 1995–2004)
Tretia generácia modelu Legend bola predstavená dňa 26. októbra 1995, a pokračovala v tradícii automobilky, použitím predného náhonu. Zdvihový objem motora však vzrástol na 3,5 litra, pričom disponoval výkonom 158 kW/215 koní. Kódové označenie platformy pre tretiu generáciu bolo E-KA9.
Slovenská sekcia IBBY
Každoročne pripravuje Dni detskej knihy, ktoré sa spolu so sprievodnými podujatiami organizujú vždy v inom regióne Slovenska. Inšpiráciou pre ne je Medzinárodný deň detskej knihy, ktorý si verejnosť pripomína 2. apríla v deň narodenia veľkého rozprávkara Hansa Christiana Andersena.
Honda Legend
Tretia generácia (KA9, 1995–2004)
Výbava "Exclusice" obsahovala predovšetkým vyladené odpruženie na výkon. Oproti základnéj výbave, zvanej "Euro" obsahovala tiež drevené obklady interiéru. Takisto bol v ponuke prémiový zvukový systém Luxman.
Slovenská sekcia IBBY
Medzi tradičné podujatia patrí súťaž Najkrajšie a najlepšie detské knihy jari, leta, jesene a zimy. Slovenská sekcia IBBY udeľuje národné ceny za literatúru pre deti a mládež Cenu Ľudovíta Fullu a cenu Trojruža a Plaketu Ľudmily Podjavorinskej, ktorá sa udeľuje za propagáciu slovenskej detskej knihy v zahraničí. V rámci rozhlasového festivalu Prix Ex Aequo udeľuje Slovenská sekcia IBBY od roku 2010 Cenu za najlepšiu rozhlasovú adaptáciu literárneho diela.
Honda Legend
Tretia generácia (KA9, 1995–2004)
Dňa 21. septembra 1998 prebehli na tretej generácii Legend malé úpravy, ktoré zahŕňali upravenú prednú masku, bočné airbagy boli v štandardnej výbave a v neposlednom rade aj automaticky nastaviteľný airbag v závislosti na nastavení sedadla vodiča.
Štvrtá generácia (KB1, 2004–2008 / KB2, 2008-2012)
Štvrtá generácia modelu Legend bola predstavená dňa 7. októbra 2004. Stala sa automobilom roka v Japonsku (2004/2005), čo znamenalo štvrté udelenie tejto ceny počas piatich rokov pre automobilku Honda. Oproti tretej generácii bola rozmerovo menšia. Pri pokuse vyriešiť požiadavku trhu, potrebovala štvrtá generácia pohon zadných kolies a motor V8. Honda uviedla technológiu pohonu všetkých kolies zvanú "Super Handling All-Wheel Drive" SH-AWD.
Slovenská sekcia IBBY
V rámci Slovenskej sekcie IBBY rozvíja činnosť iniciatíva Book Handicap, projekty knižných kolekcií IBBY pre postihnutých, ktoré organizuje Verejná knižnica v Toronte (Kanada).
Slovenská sekcia IBBY vydáva štvrťročník BIBIANA – revue o umení pre deti a mládež. Členskú základňu sekcie tvoria spisovatelia, ilustrátori, pedagógovia, pracovníci knižníc a iných kultúrnych inštitúcií.
Honda Legend
Piata generácia (KC1/KC2, 2014–súčasnosť)
Piata generácia bola predstavená dňa 10. novembra 2014, pričom do predaja prišla dňa 20. februára 2015. Verzia po facelifte bola uvedená na Tokijskom autosalóne dňa 27. októbra 2017.
Majstrovstvá Európy III. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2018
'''Majstrovstvá Európy III. divízie v halovom pozemnom hokeji žien 2018''' bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev Európy III. divízie v halovom pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konal sa v dňoch od 20.21. januára 2018 v meste Apače, v regióne Pomurska regija, v Slovinsku, za účasti iba 3 tímov. Nováčikom halových ME bolo družstvo domáceho Slovinska. Pôvodne sa malo zúčastniť aj družstvo Talianska. Víťazom turnaja sa stalo 🇹🇷.
Najlepšie družstvo postúpilo v roku 2020 do II. divízie ME.
Kvalifikované družstvá
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k októbru 2017.
Naturalizácia (právo)
Naturalizácia je „nadobudnutie štátneho občianstva cudzincom alebo bezdomovcom.“