cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prvý nicejský koncil
Priebeh koncilu
V oblasti kresťanského Východu existovalo veľké množstvo navzájom veľmi podobných vyznaní viery, a tak nie je celkom presne možné určiť, ktoré z nich sa stalo podkladom pre Nicejské vyznanie viery. Skupina biskupov pod vedením Ossia z Córdoby sa pri formulovaní tohto vyznania neuspokojila len so zavedením výrazu ὁμοούσιος (jednej, rovnakej podstaty s Otcom), ale vložila do textu vyznania  aj iné formulácie, proti ktorým ariáni v uplynulých rokoch bojovali. Ide o výrazy ako: „splodený a nestvorený“ alebo „zrodený/splodený z podstaty Otca“. Prvý nicejský koncil zdôraznil, že Syn je (druhou) osobou Najsvätejšej Trojice, a nie je tak súčasťou stvorenstva. K vyznaniu viery pripojil aj dodatok, ktorým sa heréza arianizmu definitívne odsudzuje (anathema sit).
Nicejské vyznanie viery
Biskupom Ossiom z Córdoby predložené Nicejské vyznanie viery podpísali prakticky všetci prítomní biskupi. Ako prvý sa podpísal Ossius a obaja vyslanci rímskeho biskupa. Euzébius z Cézarey požiadal o deň na rozmyslenie, nakoniec vyznanie podpísal, no považoval za potrebné nápísať svojej diecéze list, v ktorom tento krok vysvetlí. Biskupi Eusébios z Nikomédie a Theognis z Nikaie síce vyznanie podpísali, no odmietli jeho už spomínaný antiariánsky dodatok, na základe čoho boli zosadení a na istý čas exkomunikovaní. Neskôr však svoje námietky stiahli. Len dvaja egyptskí biskupi, Theonas a Secundus, odmietli podpísať vyznanie ako celok a boli spolu s kňazom Ariom poslaní do vyhnanstva v Ilýrii.
Všetky Ariove diela boli spálené a vlastniť ich bolo odteraz zakázané pod trestom smrti. Jeho prívrženci boli označení za nepriateľov kresťanstva. Bol to vlastne prvý prípad, ktorým sa hlásanie odlišnej teologickej náuky začalo považovať nielen za prečin voči cirkvi, ale aj za prečin voči štátu.
Kánony
Okrem arianizmu sa koncil musel zaoberať aj ďalšími, vtedy aktuálnymi otázkami. Rozhodnutia v týchto záležitostiach boli zhrnuté do nasledujúcich kánonov :
Dátum Veľkej noci
Doslovné znenie kánonu o stanovovaní dátumu slávenia Veľkej noci sa nezachovalo. Jeho obsah sa však dá zrekonštruovať na základe mnohých zmienok v rôznych textoch autorov zo 4. storočia (napr. Epifánius zo Salaminy, Sokrates Scholasticus). Z nich vyplýva :
Dôsledky
Napriek definitívnemu rozhodnutiu koncilu zostalo kresťanstvo v dôsledku sporu o Ariovo učenie rozdelené. Mnohí z biskupov, ktorí podpísali Nicejské vyznanie viery, neskôr tento svoj podpis odvolali. Napr. ariánsky biskup Eusébios z Nikomédie v jednom liste cisárovi píše: „Jednali sme hriešne, ó Knieža, keď sme zo strachu pred Vami súhlasili vlastne s blasfémiou.“
Vplyv cisára na priebeh koncilu
Cisár Konštantín sa usiloval všetkými prostriedkami zabezpečiť stabilitu a udržať jednotu ríše. Dynamicky rastúca a rozvíjajúca sa kresťanská cirkev mala zohrať úlohu integrujúceho faktoru.
Konštantín sa nechal pokrstiť až na smrteľnej posteli. Jeho matka bola kresťanka, kým on uctieval slnečného boha Sola. Meno „Christos“ počul prvýkrát až od svojej matky. Podľa legendy mal pred bitkou proti Maxentiovi pri pohľade do Slnka, počas modlitby k Solovi, uvidieť akési trámy, ktoré si ihneď spojil s „Christosom“. Po prekvapujúcom víťazstve toto všetko vyrozprával pápežovi. Nastalo "zjednotnenie" štátu a cirkvi. Je možné, že si Konštantín identifikoval kresťanského Boha so svojím slnečným božstvom. Z jeho správania počas koncilu, na ktorom podporoval raz antiariánov, raz ariánov, podľa toho, čo sa mu zdalo byť užitočnejšie pre mier v ríši, môžeme usudzovať, že tomto dogmatickom spore však jasný názor nemal.
Je dokázateľné, že cisárovi išlo v prvom rade o mier a jednotu v cirkvi, a tým pádom aj v ríši. V jednom liste napísal: „Mojím cieľom bolo zachovať – napriek rozdielnym názorom medzi národmi, uctievajúcimi Boha, – jednotu [vedomie jednoty, jednotu v rôznosti]. A po druhé, obnoviť takú zdravú atmosféru v svetovom politickom systéme.“ Tieto ciele však cisár nedosiahol ani na koncile, ani v nasledujúcich rokoch svojho panovania.
Zástancovia cisárovho vplyvu sa domnievajú, že Konštantín nechal o otázke Ježišovho božstva opakovane hlasovať až dovtedy, kým všetci inak zmýšľajúci neopustili koncil. A že týmto spôsobom napokon cisár dosiahol svoje, no za cenu hrubej manipulácie princípmi väčšinového hlasovania.
Proti cisárovmu diktátu zas hovoria nasledujúce argumenty:
Zoznam ženských rehoľných rádov a združení
Toto je zoznam ženských rehoľných rádov a združení.
Ulica J. Kráľa
Ulica J. Kráľa je ulica:
Lafranconiho palác
Lafranconiho palác (menej vhodný názov: Lanfranconiho palác ) je neorenesančný reprezentačný meštiansky bytový dom v Bratislave v Starom Meste, na rohu na Námestí Ľudovíta Štúra (súpisné číslo: 1) a Vajanského nábreží. Budovu postavil v rokoch 1876-1877 Ignác Feigler na mieste bývalého soľného úradu. Železná strešná konštrukcia pochádza z objektov Viedenskej svetovej výstavy.
Dal si ho postaviť Antonio Lanfranconi (=Antonio Lafranconiho), ale keďže bol postavený až po jeho smrti, používal ho až jeho syn Enea Grazioso Lanfranconi.
Dnes v paláci sídli Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky.
2113 Ehrdni
2113 Ehrdni je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil N. S. Černych 11. septembra 1972.
Aigios
Aigios je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho fenickej manželky. Aigios bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Aigiovi potom za manželku vybrali Mnéstru, dcéru Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Jarabinková ulica
Jarabinková ulica je ulica:
Glitch
Glitch, známy tiež ako Clicks and Cuts je štýl elektronickej hudby, ktorý vznikol v druhej polovici 90. rokov. Glitch vznikal spolu so zdokonaľovaním počítačového hardvéru a softvéru. Spája v sebe minimalistickú rytmiku a rad, často ťažko definovateľných zvukov, rôzneho pípania a cvakania. Zdrojom glitchu sú zvyčajne nefunkčné alebo poškodené nástroje nahrávania zvuku alebo digitálna technológia ako vynechávanie kompaktných diskov, šum, digitálne alebo analógové skreslenie, zníženie bitovej rýchlosti, hardvérový hluk, počítačové chyby, pády systému, sykot alebo škriabanie gramofónových platní a systémové chyby. Pochádza z New Yorku, kde ho prvýkrát "predstavil" japonský umelec Yasunao Tone v roku 1985 vo svojom predstavení Techno Eden, v ktorom použil poškodené disky CD. Prvý regulárny glitchový album nahral v roku 1993 nemecký projekt Oval a volal sa Wohnton.
Palmela
Palmela môže byť v Portugalsku:
Andrest
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Nikitaras
Nikitaras, gr. Νικηταράς, vlastným menom Nikitas Stamatelopulos, gr.  Νικήτας Σταματελόπουλος , prezývaný ako Τουρκοφάγος (Turkofagos-Požierač Turkov) (* 1784, Nedusa, Grécko† 1849), bol známy grécky revolucionár, generál v Gréckej vojne za nezávislosť.
Pôvod
Narodil sa v dedine Nedusa (Megali Anastasova) v peloponézskom kraji Lakónia, blízko Sparty a Kalamaty. Jeho rodiana však pochádzala z peloponézskej Arkádie, z dediny Turkoleka, pri meste Megalopoli. Bol synovcom Theodorosa Kolokotronisa, vodcu Grékov vo vojne za nezávislosť.
Kariéra
Spoločne s Kolokotronisom pôsobil pred vypuknutím povstania v britskej armáde na Iónskych ostrovoch. V prvom roku povstania (1821) Nikitaras spoločne s Kolokotronisom velil armáde, ktorá dobyla mesto Tripolitsa, sídlo tureckého správcu Peloponézu. V Tripolitse sám Nikitaras zajal miestneho tureckého správcu. V najväčšej bitke pri Dervenakii, kde nakoniec Gréci porazili turecké vojská Mahmuda Dramaliho Pašu sa Nikitaras, spoločne s Papaflessasom a Dimitriosom Ypsilantisom zaslúžil o obsadenie strategického miesta na kopcoch, odkiaľ potom jeho vojsko napadlo Turkov. V tomto boji vraj Nikitaras bojoval naraz až s 5 mečmi a zabil veľké množstvo Turkov, preto si vyslúžil prezývku Turkofagos. Nikitaras bojoval v mnohých iných menších bitkách, ktoré sa odohrávali na Peloponéze, podľa niektorých správ stál Nikitaras aj za niektorými masakrami civilného moslimského obyvateľstva. Po oslobodení Grécka sa Nikitaras pridal na stranu premiéra Ioannisa Kapodistriasa, ktorý bol neskôr zvrhnutý a zabitý a tak aj Nikataras išiel do väzenia na ostrov Aigina. Neskôr bol však oslobodený, bol však už takmer slepý a svoj život dožil v Pireu.
Tiesňavy
Tiesňavy môžu byť:
Cheppes-la-Prairie
Cheppes-la-Prairie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sviatosť zmierenia
Sviatosť zmierenia (sa volá aj Svätá spoveď, Sviatosť pokánia, Sväté tajomstvo spovede, Sviatosť svätej spovede, Sviatosť odpustenia, Sviatosť obrátenia, lat. confessio) je sviatosť, počas ktorej sa penitent (kajúcnik) vyznáva zo svojich ľahkých a ťažkých hriechov kňazovi alebo biskupovi prostredníctvom tzv. ušnej spovede alebo súkromnej, individuálnej spovede.
Na základe vyznania hriechov a ich ľútosti spravidla dostáva rozhrešenie ako znak ich odpustenia. Rozhrešenie nemusí penitent dostať v špecifických prípadoch, o ktorých hovorí Kódex kánonického práva, resp. Kódex kánonov východných cirkví. Po vyznaní hriechov kňaz kajúcnika poučí a uloží mu epitímiu (kánon, pokutu) - skutok kajúcnosti, ktorý má vykonať. Je to istá forma duchovnej terapie, ktorá má pomôcť človeku napredovať v duchovnom živote, uzdraviť zranenia spôsobené hriechom a zároveň je to prejav kajúcnosti a vďačnosti voči Bohu. Epitímia môže byť aj úsilím aspoň čiastočne vynahradiť dôsledky spáchaných hriechov konaním dobra. Kňaz udeľuje odpustenie v mene Božom. V katolíckej a pravoslávnej cirkvi je spoveď jednou zo siedmich sviatostí. Všeobecné rozhrešenie je možné len za úzko vymedzených podmienok.
V gréckokatolíckej cirkvi sa má spoveď konať pred analojom, na ktorom je ikona Krista a evanjeliár (alebo kríž a evanjeliár). Kňaz nie je vnímaný ako sudca, ale ako príhovorca a lekár. Cieľom spovede je duchovné vyslobodenie a uzdravenie celého človeka, nielen právna anulácia viny a zodpovednosti za zlé skutky.
Mnéstra
Mnéstra je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky z Aithiopie. Mnéstra bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Sviatosť zmierenia
Spovedné tajomstvo
Spovedné tajomstvo je dôležité pri každej spovedi. Čo povie penitent pri spovedi je prísne tajné, dôverné. Kňaz nesmie zo spovede nikomu nič prezradiť. Porušenie spovedného tajomstva by hrozilo až exkomunikáciou z Cirkvi samotným skutkom (latae sententiae). Takisto aj kajúcnik musí zachovať spovedné tajomstvo. Aj iný veriaci, ktorý mohol započuť spovedné tajomstvo je povinný zachovávať mlčanlivosť o všetkých skutočnostiach, o ktorých sa nedopatrením dozvedel zo spovede kajúcnika.
Mnéstra
Mnéstre za manžela vybrali Aigia, syna Aigypta a jeho fenickej manželky. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.
2114 Wallenquist
2114 Wallenquist je planétka s priemerom 32 km, ktorú objavil Claes-Ingvar Lagerkvist 19. apríla 1976.
Dalarna (provincia)
left|70px Dalarna alebo Dalarnas län je provincia v strednom Švédsku. Susedí so švédskymi provinciami Jämtland, Gävleborg, Västmanland, Örebro a Värmland. Na západe susedí s nórskymi provinciami Hedmak a Sør-Trøndelag. Provincia má rozlohu.
Mike Mangini
Mike Mangini (*18. apríl 1963, Newton, Massachusetts, USA) je bubeník, známy najmä ako člen progmetalovej formácie Dream Theater. V minulosti hral pre Steva Vaia, Jamesa LaBrieho, kapelu Annihilator či Extreme. Učil na univerzite Berklee College of Music v Bostone, pokým ho Dream Theater neprijali do kapely. Je jedným z najrýchlejších bubeníkov sveta a o svojich technikách napísal dve knihy. Objavil sa v epizóde Time Warp na Discovery Channel, kde zobrazili jeho bubenícku zručnosť na špeciálnych vysokorýchlostných kamerách. Paradoxom je, že dávnejšie si raz zahral s Mikom Portnoyom, ktorého v kapele Dream Theater roku 2010 nahradil.
Chauchigny
Chauchigny je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 253 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Donaustadtbrücke
right|thumb|Donaustadtbrücke
Donaustadtbrücke je zavesený most vo Viedni na Dunaji, ktorý spája viedenské mestské okresy Leopoldstadt a Donaustadt.
Bol postavený v rokoch 1995 až 1997.
Od roku 2010 cez most premávajú vlaky linky U2 viedenského metra; na južnom konci sa nachádza stanica Donaumarina a na severnom Donaustadtbrücke.
Arieh Warshel
Arieh Warshel (* 20. november 1940, Sde Nachum) je izraelsko-americký biochemik a biofyzik pôsobiaci na University of Southern California. V roku 2013 získal spolu s Michaelom Levittom a Martinom Karplusom Nobelovu cenu za chémiu za „vývoj viacškálových modelov komplexných chemických systémov“.
Život
Narodil sa v kibuci Sde Nachum v Bejtše'anskom údolí v britskej mandátnej Palestíne (dnešný Izrael). Počas povinnej vojenskej služby v izraelskej armáde slúžil v obrnenom zbore. Následne študoval bakalársky odbor chémie na Technione v Haife a promoval summa cum laude v roku 1966.
V štúdiu potom pokračoval na Weizmannovom inštitúte pre vedu v Rechovote, kde v rokoch 1967 a 1969 získal magisterský (MSc) a následne doktorandský (PhD) titul v chemickej fyzike. Po získaní doktorátu sa venoval postdoktorandskej praxi na Harvardovej univerzite, v rokoch 1972 až 1976 sa vrátil na Weizmannov inštitút a pracoval pre laboratórium molekulárnej biológie v Cambridge. V roku 1976 nastúpil na katedru chémie University of Southern California.
V radoch izraelskej armády bojoval v šesťdňovej vojne v roku 1967, Jomkipurskej vojne v roku 1973 a dosiahol hodnosť kapitána.
Regetovka
Regetovka je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci je gréckokatolícky chrám sv. Demetera z roku 1893. V obci sa nachádza lyžiarske stredisko s troma svahmi a piatimi vlekmi. Obec Regetovka sa rozprestiera na území horného Šariša v pohorí Nízkych Beskýd a od okresného mesta Bardejov je vzdialená 18 km. Najbližšie obce v okolí obce Regetovka sú obce Becherov, ktorá je vzdialená od obce Regetovka 5 kilometrov, čo predstavuje 7 minút autobusovom a ďalšou obcou je Chmeľová, ktorá je vzdialená 3 kilometre čo predstavuje 5 minút autobusom. Prístup do obce pre návštevníkov a obyvateľov obce, ktorí nevlastnia osobné motorové vozidlo alebo nemajú možnosť tejto dopravy, je zabezpečená hromadná osobná doprava, ktorú vykonáva spoločnosť SAD Prešov – prevádzka Bardejov. Táto obec je bohatá na lesné porasty, pričom lesníctvo a drevárstvo v tejto obci malo významnú funkciu a jeho tradícia sa delila z generácie na generáciu. Regetovské rašelinisko s rozlohou 2.55 ha bola v roku 1979 vyhlásená za prírodnú rezerváciu.
Počas svojho najväčšieho rozmachu koncom 19. storočia žilo v tejto obci 275 obyvateľov. V súčasnosti Regetovku obýva okolo 15 obyvateľov a 50 príležitostných chalupárov. V zimnom období cestovný ruch tejto obce narastá vďaka vybudovaniu lyžiarskeho areálu s piatimi vlekmi s celkovou prepravnou kapacitou 3600 osôb/hod. Pre návštevníkov sú k dispozícii 3 lyžiarske svahy vhodné pre začiatočníkov i náročných lyžiarov. Ich dĺžka je od 400 do 620 metrov. Asi 80 m od každého svahu sú bezplatné parkoviská. Parkovanie je možné tiež v celom úseku obce Regetovka. Celková dĺžka zjazdoviek je takmer 3 km, z toho 1,4 km s umelým zasnežovaním. Lyžiarske svahy sú situované na severovýchod v nadmorskej výške 520 až 720 metrov. Sezóna trvá zvyčajne od polovice decembra do konca marca. Stredisko je v prevádzke denne od 9. do 16. hodiny. V piatok a sobotu a počas prázdnin je v prevádzke aj večerné lyžovanie v čase od 18. do 21. hodiny. Svahy sú pravidelne upravované. Oproti svahom je hotel s kapacitou 105 osôb a reštauráciou. Ubytovanie je možné aj v súkromí priamo v obci, v hoteloch a ubytovacích zariadeniach v okolí Bardejova a v Bardejovských Kúpeľoch. Počas zimnej sezóny navštívi Regetovku mnoho ľudí, pričom domácu klientelu lyžiarov znásobujú aj Poliaci, Ukrajinci a Maďari.
Říkovice
thumb|Znak Říkovic Říkovice je obec ležiaca v juhovýchodnej časti okresu Přerov, 9 km južne od Přerova. Obcou prechádza cestae č. 55, spojujúca Přerov a Hulín, a 2. železničným koridorom (Přerov - Břeclav). Říkovice majú v 136 domoch 452 obyvateľov, rozloha katastru obce je 385 ha. PSČ je 751 18. Obcou preteká rieka Moštěnka.
História obce
Prvé písomné zmienky o obci pochádzajú z roku 1274, v tomto roku udelil Říkovice olomoucký biskup Bruno ako léno bratrom Jindřichovi a Gunterovi z Brandýsa. V roku 1956 bolo v obci založené JZD a v roku 1995 bola dokončená plynofikácia.
Chepy
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Juráňov potok
Juráňov potok je potok na hornej Orave, vo východnej časti okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice, meria 4,6 km a je tokom V. rádu.
Prameň
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Osobitá, na severozápadnom svahu Bobrovca (1 658,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 360 m n. m.
Anères
Anères je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Reichsbrücke
náhľad|Reichsbrücke
Reichsbrücke je najznámejší most vo Viedni, ktorý spája Mexikoplatz v Leopoldstadte s ostrovom Donauinsel v Donaustadte na opačnej strane Dunaja. Nachádza sa na dôležitej osi vedúcej z centra mesta cez Praterstern na Kagran na the severovýchode. Na moste je 6-pruhová vozovka, pričom cez most denne prejde 50-tisíc vozidiel a na okrajoch má lávky pre peších a cyklistov.
Súčasný most stojí od roku 1980, keďže pôvodný z roku 1937 sa v nedeľu 1. augusta 1976 o 4.55 zrútil do Dunaja. Na moste sa v tom čase nachádzali iba dve vozidlá. Linkový autobus viedenskej hromadnej dopravy bez cestujúcich a služobné vozidlo s technikom vysielača ORF. Vodič autobusu vyviazol s ľahkými zraneniami. Druhé vozidlo bolo nájdené až na druhý deň pod zrútenou konštrukciou mosta, vodič bol mŕtvy.
Od roku 1982 premávajú vnútrom mostu aj vlaky linky metra U1. Riešenie vedenia metra by sa dalo prirovnať k Nuselskému mostu v Prahe, v ktorého útrobách je vedená linka C pražského metra. Vo vnútri mostu Reichsbrücke sa nachádza aj jedna stanica Donauinsel, ktorá slúži hlavne ako prístup na rovnomenný ostrov (pevnina medzi Dunajom a Novým Dunajom), slúžiaci najmä na rekreáciu a zábavu pre Viedenčanov.
2115 Irakli
2115 Irakli je planétka s priemerom 24 km, ktorú objavil R. M. West 24. októbra 1976.
Semilobárna holoprozencefália
Semilobárna holoprozencefália je stredne ťažká forma holoprozencefálie, vrodenej chyby centrálnej nervovej sústavy. Na rozdiel od alobárnej formy chýba postihnutie tváre, hoci občas sa môžu vyskytnúť napríklad rázštepy pery a podnebia.
Porucha vývoja mozgu sa prejaví nasledovnými anomáliami: interhemisferická ryha, mozgový kosák (falx cerebri) a svorové teleso (corpus callosum) v prednej časti mozgu chýbajú, vzadu sú obyčajne primerane alebo aspoň čiastočne vyvinuté. Výsledkom je čiastočné oddelenie mozgových pologúľ (hemisfér) vzadu a ich splynutie v prednej časti (frontálne laloky). Hipokampus je rudimentárny, čo deformuje normálny tvar spánkových rohov bočných komôr, ktoré sú zväčšené a neúplne vytvorené. Vždy chýba priezračná priehradka (septum pellucidum). Talamy sú obyčajne aspoň čiastočne oddelené, medzi nimi leží malá tretia komora. Dorzálna cysta v lebečnej dutine môže a nemusí byť prítomná. Semilobárna holoprozencefália býva bežne spojená s poruchami vývoja mozgovej kôry a poruchami neuronálnej migrácie.
Phạm Tuân
Phạm Tuân (* 14. február 1947, dedina Quốc Tuấn, severná provincia Thái Bình, Severný Vietnam, dnes Vietnam) je severovietnamský vojenský letec a kozmonaut, ktorý letel do vesmíru roku 1980 v rámci programu Interkozmos. Bol prvým kozmonautom z Ázie, zo Zeme potom v poradí 96.
Život
Pochádzal z početnej roľníckej rodiny, ktorá celá pracovala v miestnom poľnohospodárskom družstve. V roku 1955 šiel do školy a stal sa členom Komunistického zväzu mládeže. Po skončení školy roku 1963 nastúpil do armády. Pilotný výcvik urobil v ZSSR a potom spolu so ženou bojovali vo vojne vo Vietname. Mal za sebou ako vojenský letec radu vzdušných súbojov s lietadlami USA a tiež ako vôbec prvý človek na svete zostrelil v roku 1972 zo svojho MIGu lietajúcu pevnosť B-52, za čo ho vyznamenala vláda titulom Hrdina Vietnamskej socialistickej republiky. Mal v tom čase 25 rokov. Po vojne nastúpil v ZSSR na leteckú akadémiu J. Gagarina a bol tu tiež vybraný do prvej skupiny kozmonautov medzinárodného programu Interkozmos. V čase letu bol podplukovník.
Po lete
Po skončení letu dokončil štúdium akadémie. Neskôr bol povýšený na generála a poverený vedením oddelenia obranného priemyslu na Ministerstve obrany v Hanoji. S manželkou majú spolu jednu dcéru, ktorá sa im narodila v roku 1976.
Chaudrey
Chaudrey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 153 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Gregor Tarkovič
Gregor Tarkovič (* 21. november 1745, Pasika, Berežská župa (dnes Ukrajina) – † 16. január 1841, Prešov), prvý gréckokatolícky biskup Prešovskej eparchie.
Gymnázium absolvoval v Užhorode, filozofiu vo Veľkom Varadíne (Oradea) a teologické štúdia vo Viedni.
V roku 1779 ho mukačevský biskup Andrej Bačinský vysvätil za kňaza. Pôsobil ako profesor teológie v Užhorode a neskôr ako farár, najprv v Hajdúdorogu a neskôr v Užhorode. V roku 1803 odišiel do Budína, kde do roku 1831 pôsobil v cirkevnom vydavateľstve ako cenzor pre slovanské knihy.
Bol organizátorom života gréckokatolíckej cirkvi na východnom Slovensku a v Podkarpatskej Rusi. V roku 1816 ho rakúsky cisár František I. vymenoval za prvého biskupa novozriadenej eparchie v Prešove. Toto cisárske rozhodnutie bolo potvrdené pápežom Piom VII. až v roku 1818, keď bulou Relata semper kanonicky potvrdil ustanovenie prešovského biskupstva a Tarkovičove menovanie 26. septembra 1818. Biskupské svätenie prijal z rúk mukačevského biskupa Alexeja Póčiho 17. júna 1821 v baziliánskom monastierskom chráme v Krásnom Brode.
Počas jeho pôsobenia ako biskupa mu pripadla úloha vytvorenia fungujúcej eparchie.
Pochovaný je v krypte prešovskej gréckokatolíckej katedrály.
Majstrovstvá sveta vo futbale žien do 17 rokov 2012
Majstrovstvá sveta vo futbale žien do 17 rokov 2012 boli tretie majstrovstvá sveta vo futbale žien v tejto juniorskej vekovej kategórii, na ktorých mohli hrať dievčatá narodené v roku 1995 a mladšie. Záverečný turnaj sa konal od 22. septembra do 13. októbra 2012 v Azerbajdžane za účasti šestnástich reprezentačných družstiev.
Systém turnaja
Hralo sa rovnakým systémom ako prevažná väčšina svetových a kontinentálnych futbalových šampionátov so 16 účastníkmi. Zo štyroch štvorčlenných skupín prví dvaja postúpili do vyraďovacej fázy (play-off), ktorá sa začala štvrťfinálovými zápasmi vo štvrtok 4. a v piatok 5. októbra.
Pozri aj
Majstrovstvá sveta vo futbale žien do 20 rokov 2012
Zoznam chránených území v okrese Prešov
Toto je zoznam chránených území v okrese Prešov aktuálny k roku 2017, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Prešov.
Széchenyi Lánchíd
Széchenyi Lánchíd (čítaj: Séčéni Lánchíd) (doslova "Széchenyiho reťazový most") je prvý most cez rieku Dunaj v Budapešti. Spája dve historické mestá Budín a Pešť. Hoci v preklade názov znamená "reťazový", je to visutý most. Bol postavený v rokoch 1839-1849, slávnostne bol otvorený 20. 11. 1849. Pomenovaný je po slávnom maďarskom politikovi menom Štefan Sečéni (István Széchenyi). Stavbu mostu financoval rakúsko-grécky podnikateľ Georgios Sinas.
Na moste je dvojpruhová vozovka a lávky pre peších. Dĺžka mosta je 375 metrov, hlavné rozpätie mosta medzi piliermi je 202 m, čím bol svojho času jedným z najväčších na svete. Navrhol ho anglický inžinier William Tierney Clark v roku 1839, na výstavbu dohliadal škótsky inžinier Adam Clark (napriek rovnakému menu neboli príbuzní). Most je zväčšenou verziou mostu Marlow Bridge na rieke Temža v Anglicku.
Počas 2. svetovej vojny bol most ťažko poškodený, ale po oprave bol v roku 1949 znovu otvorený.
Livovská Huta
Livovská Huta je obec na Slovensku v okrese Bardejov. Vznikla v 17. storočí na panstve Hertník. V 18. -19. storočí patrila miestnemu zemepánovi Fridrichovi Anhaltovi. Z roku 1773 je doložená ako Hutta, po maďarsky Livóhuta. V prvej polovici 20. storočia sa už onej píše ako o Livovskej Hute. V obci je gréckokatolícky chrám sv. Jakuba z roku 1937.
Horská obec v pohorí Čergov v pramennej oblasti rieky Topľa leží v nadmorskej výške 640 metrov nad morom.
Jej chotár je výrazne členitý, zalesnený a hornatý.
Dejiny
Pôvodné osídlenie vzniklo a rozvíjalo sa od 17. storočia pri sklárskej hute na výrobu fliaš, ktorá využívala bohatstvo miestnych lesov. S prestávkami bola v prevádzke od roku 1683 až do roku 1906, od roku 1856 mala aj brusiareň.
Okrem sklárne využívali drevo od 18. storočia aj zriadené vodné píly.
V roku 1828 mala Livovská Huta 26 domov a 200 obyvateľov, v roku 1900 tu žilo 404 ľudí, v 70. rokoch minulého storočia počet klesol na približne sto obyvateľov. Dnes ich tu zostalo už len pár desiatok.
Okrem práce na pílach a v neďalekej sklárni sa obyvatelia Livovskej Huty zaoberali výrobou šindľov a korýt.
Keďže obec mala svoju valchu na súkno, boli tu aj plátenníci. Obyvatelia Huty sa venovali aj chovu oviec alebo obrábali pôdu ako súkromne hospodáriaci roľníci.
Po zániku sklárne sa časť obyvateľstva vysťahovala do neďalekej Kružlovskej Huty, kde muži ako pomocní robotníci pracovali na niekoľkých miestnych pílach. Časť zostala pracovať v lesnom hospodárstve, časť odišla do priemyselných podnikov v Bardejove.
Dominantou tejto lokality sú bohaté jedľovo-bukové lesy, ktoré aj napriek ich zachovanosti a prírodnej hodnote sú aj v súčasnej dobe ohrozované nadmernou ťažbou. Tá vo flyšových pohoriach výrazne znižuje ich akumulačnú schopnosť, čo má za následok po výdatnejších zrážkach problémy s povodňami.
Pre Livovskú Hutu je charakteristická potočná radová zástavba zrubových domčekov a dreveníc. Z 19. storočia sú tu ešte zachované zrubové domy so vstupným pitvorom, prednou a zadnou izbou, s valbovou šindľovou strechou a s podstreším, ktoré sa využívalo ako skladový priestor. Nad oknami a vchodmi do pivníc mali domy bodovú výzdobu.
2. svetová vojna
29.decembra 1944 bolo 29 občanov Livovskej Huty transportovaných do koncentračných táborov. Tým ktorý sa nevrátili postavila obec pomník na ktorom je nádpis: "ČEST A SLÁVA OBČANOM PADLÝM V II. SVETOVEJ VOJNE".
Haswell
Haswell je kódové označenie pre novú generáciu mikroprocesorov vyvíjanú Intelom ako nástupca mikroarchitektúry Ivy Bridge. Mikroprocesory používajú 22nm proces. Intel oficiálne predstavil tieto CPU spoločne s novou mikro-architektúrou 4. júna 2013 na Computex Taipei 2013. Spoločne s Haswell Intel uviedol nové energeticky nenáročné procesory do ultrabookov. Intel predstavil fungujúci Haswell čip v roku 2011 na Intel Developer Forum.
Design
Architektúra Haswel je špeciálne navrhnutá na optimalizáciu úspory energie a výkonnostných prínosov z prechodu z FinFET (iných než rovinných, "3D") tranzistorov na vylepšenej 22 nm štruktúre.
Haswell bol zavedený v troch základných formách:
Zoznam Haswell procesorov
Desktopové procesory
Kozmonautika
thumb|[[Medzinárodná vesmírna stanica v roku 2018]]
Kozmonautika alebo astronautika je oblasť vedy a techniky, ktorá sa zaoberá vynášaním umelých telies a cestovaním mimo zemskú atmosféru. Zahŕňa lety kozmických rakiet a kozmických raketoplánov, ktoré štartujú s pomocou raketových motorov a pristávajú ako lietadlo, ale aj kozmických sond a orbitálnych staníc. Kozmonautika obsahuje aj teóriu kozmických letov s výpočtami dráh, technické riešenie kozmických rakiet, palív, systémov navádzania na dráhu, riadenia, spojenia, komunikácie, spracúvania údajov, konštrukcie družíc a iných kozmických zariadení. Medzi jej oblasti patrí aj problematika spojená s pobytom človeka v kozmickom priestore, vedecké a výskumné programy v spojitosti s prieskumom kozmického priestoru okolo Zeme a okolo iných vesmírnych telies, ako aj prieskum povrchu samotných vesmírnych telies. Nie je totožná s výskumom kozmického priestoru a kozmických telies, keďže tento výskum je možné uskutočňovať aj zo zemského povrchu pomocou teleskopov a iných zariadení. Pri každom experimente kozmonautiky ide o kozmický let. Termín astronautika zodpovedá medzihviezdnym letom, kým kozmonautika letom do kozmického priestoru, napr. na obežnú dráhu okolo Zeme alebo na Mesiac.
Technika kozmických letov sa zaoberá najmä konštrukciou raketových motorov, ich jednotlivých stupňov, zložením palív, spôsobom navedenia na obežnú dráhu, voľbou maximálneho preťaženia, spôsobmi komunikácie, navigácie a riadenia letov. Ďalej sem patrí zabezpečenie orientácie v kozmickom priestore, spojenia dvoch a viacerých kozmických lodí a orbitálnych staníc, technika návratu z obežnej dráhy a spôsoby pristátia. Osobitnou kapitolou je zabezpečenie pobytu človeka v kozmickej lodi. Od maximálneho preťaženia cez zvýšené nároky na stabilitu, hermetizácia, zásoby vzduchu, jedla a vody až po etapu návratu (znesiteľná teplota, spôsoby brzdenia). Zložitou procedúrou je aj navedenie kozmických sond na obežnú dráhu okolo iných kozmických telies, či prípadne pristátie na ich povrchu a riadenie činnosti robotických povrchových častí týchto sond.
História
História kozmonautiky je úzko spätá s históriou raketovej techniky. K priekopníkom raketovej a kozmickej techniky patria W. von Braun, F. A. Cander, K. A. Ciolkovskij, R. Esnault-Peltiere, H. Ganswindt, V. P. Gluško, R. H. Goddard, N. I. Kibalčič, J. V. Kondraťuk, S. P. Koroľov, H. J. Oberth, J. A. Pobedonoscev, N. A. Rynin a M. K. Tichonravov.
Ľudovít Bohdan Grossmann
náhľad|Hrob Ľudovíta Bohdana Grossmanna v banskobystrickom evanjelickom cintoríne Ľudovít Bohdan Grossmann (* 15. apríl 1818, Pukanec – † 6. február 1890, Banská Bystrica) bol slovenský národnokultúrny pracovník a pedagóg.
Životopis
Narodil sa v rodine obchodníka Ondreja Grossmanna a jeho manželky Juliany rodenej Messerschmied. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, v Gemeri, na evanjelický lýceu v Bratislave, na univerzite v Jene a v Halle. 18411842 učiteľ v Pukanci. Od 1842 žil v Martine, 18441847 vychovávateľ v rodine Justhovcov v Necpaloch, od 1847 profesor evanjelického gymnáziá v Banskej Bystrici, od 1888 na dôchodku. Autor pedagogických a literárnych článkov. Spoluzakladateľ a funkcionár Matice slovenskej.
Gotland (obec)
thumb|200px|right thumb|200px|right|satelitný pohľad na ostrov Gotland
Gotland je obec (nazývaná aj Gotlands kommun) a (na rovnakom území) aj provincia (nazývaná aj Gotlands län) a historický kraj na ostrove Gotland vo Švédsku. Leží východne od ostrova Öland a pobrežia provincie Kalmar v Baltskom mori. Hlavným mestom provincie je Visby.
Ostrovy
Okrem hlavného ostrova Gotland patria k obci/provincii/kraju aj menšie priľahlé ostrovy. Sú to Fårö, Gotska Sandön, Asunden, Fjaugen, Furillen, Lilla Karlsö, Olofsholm, Stora Karlsö.
Sídla
V obci/provincii/kraji sa nachádza 16 sídel. Sú zoradené podľa počtu obyvateľov (31. 12. 2005).
2116 Mtskheta
2116 Mtskheta je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil R. M. West 24. októbra 1976.
Angos
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Linos (mytológia)
Linos (starogr. Λῖνος – Linos, ) je v gréckej mytológii syn boha Apolóna a Psamathy dcéry argejského kráľa Krotópa.
Psamathé dcéra argejského kráľa Krotopaa, zo strachu pred otcom, ktorý ju podozrieval, že sa prespala so smrteľníkom a nie s bohom Apolónom, pohodila svojho narodeného syna Lina v lese, kde ho našli pastieri, ktorí ho potom vychovávali. Skôr však ako Linos dospel, osud sa s ním kruto zahral, pri prechádzke lesom ho zdivení psi jeho starého otca roztrhali. Boh Apollón následne zaslal na mesto Argos mor.
Linos sa podobne ako Hyakinthos či Adónis, ktorým sa krásou vyrovnal, stal symbolom zomrelého mladíka, ktorý zanechal po sebe zmarené nádeje.
Z gréckych mýtoch poznáme dve postavy Lina, ktorí sú synmi boha Apolóna. Druhý Linos je bratom slávneho pevca Orfea, ktorý v neskorších verziách mýtov s hore uvedeným Lynom splýva.
Cherville
Cherville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sviatosť krstu
náhľad|Krst Ježiša v rieke Jordán. Krst ( číta sa baptisma alebo vaptizma) čo v preklade znamená ponorenie do vody. Je to sviatosť ktorej účinky sú zmytie dedičného hriechu, odpustenie hriechov a zjednotenie sa s Kristom ako ním vykúpené Božie dieťa.
História a pôvod slova krst
thumb|Krst dieťaťa ponorením v ruskej pravoslávnej [[Cerkev|cerkvi v Sankt Peterburgu]] thumb|Krstný prameň z 5. storočia v Šivte v [[Negevskej púšti.]] thumb|Baptistérium pri [[Bazilika svätého Jána v Lateráne|Bazilike svätého Jána v Lateráne v Ríme s typickým osemuholníkovým pôdorysom.]] Slovo "krst" je v slovenčine etymologicky príbuzné so slovom "Kristus". Pôvodina slova Kristus v jazyku Novej zmluvy, kde má aj korene, je z gréckeho Χριστός – pomazaný. Pôvodné slovo pre "krst" v gréčtine je βαπτίζω – ponoriť. V dobách počiatku kresťanstva sa vykonával doslova ponorením do vody, neskôr sa v niektorých cirkvách (napr. v rímskokatolíckej) zmenil na pokropenie alebo poliatie vodou. Dôvod zmeny bol tiež v tom, že pôvodne sa krstili prevažne dospelí ľudia. Keď sa začali hojnejšie krstiť aj malé deti (novorodenci), začalo sa ustupovať od nevyhnutnosti ponorenia a zaviedla sa možnosť krstiť poliatím, prípadne iba pokropením vodou.
Krst je v katolíckej, pravoslávnej, anglikánskej a starokatolíckej cirkvi súčasťou kresťanskej iniciácie, ktorá pozostáva z troch sviatostí: krstu, birmovania (myropomazania) a eucharistie.
Katolícka cirkev
Krst ( číta sa baptizó) je sviatosť iniciácie. Je to prvá sviatosť, bez ktorej nemožno prijať iné sviatosti. Krst je schopný prijať každý dosiaľ nepokrstený človek. „Krstom je človek oslobodený od hriechu, znovuzrodený do nového života, oblečený do Krista a začlenený do Cirkvi.“ Táto sviatosť zmýva dedičný hriech i všetky osobné hriechy (a odpúšťa tresty za ne), dáva mu Božiu milosť, udeľuje teologálne čnosti a dary Ducha Svätého. Bez krstu nikto nevojde do Božieho kráľovstva až na špecifické aspekty: túžba po krste, obetovanie svojho života na znak viery. Krstiť môže biskup, kňaz (v rímskokatolíckej aj diakon) a v nevyhnutnosti každý kresťan (v katolíckej cirkvi dokonca každá osoba s náležitým úmyslom, teda teoreticky aj nekresťan). Krst v Biblii sa často spomína v Novom zákone (Mt 3,6; Mt 3,15; Sk 1,5; Rim 6,3 – 4; Mt 28,19; Mt 3,11; Mar 16,16; Sk 2,38; Ján 3,3 – 5; Ján 3,23; Mar 1,10; Sk 8,38 – 39; Mar 1,4; Rím 6,2 – 4; Tit 3,5; Kol 2,12 – 13)
Udeľovanie krstu v Katolíckej cirkvi
Riadnym vysluhovateľom krstu je diakon, kňaz, alebo biskup. Mimoriadnym vysluhovateľom je každý človek, ktorý má úmysel krstiť. Taký však môže krstiť iba v prípade nebezpečenstva smrti.
Prijímateľom krstu je nepokrstený človek. Krstia sa aj novorodenci. Človek, ktorí už užíva rozum, musí pred prijatím sviatosti krstu absolvovať náležitú prípravu o základoch viery. Počas tejto prípravy sa označuje pojmom „Katechumen“.
Forma udelenia krstu znie:
„(Meno), ja ťa krstím v mene Otca i Syna i Ducha Svätého.“
Za tým bezprostredne nasleduje zvolanie: „Otvor náruč, Svätá Cirkev, a objím dieťa, ktoré vo vode znovuzrodil Svätý Duch Boží“
Matériou je svätená voda. Tá sa svätí buď priamo pred obradom krstu, alebo je posvätená pri inej príležitosti (napr. pri Liturgii krstu na Veľkonočnú vigíliu). Voda sa na trikrát leje na hlavu krstenca alebo sa krstenec trikrát ponorí do krstného prameňa, teda sa takto deje vždy po vyrieknutí mien Svätej Trojice: „(Meno), ja ťa krstím v mene Otca (nasleduje 1. poliatie/ponorenie ) i Syna (2. poliatie/ponorenie) i Ducha Svätého (3. poliatie/ponorenie).“
Podmienkou vyslúženia sviatosti krstu je prítomnosť krstného rodiča (v našej oblasti je zvykom mať dvoch krstných rodičov, nie je to však podmienka). Krstný rodič musí mať absolvovaný krst, prvé sväté prijmanie, aj birmovku. Zároveň nesmie byť na neho uvalený žiaden cirkevný trest (exkomunikácia, interdikt) a nesmie viesť verejne hriešny život (napr. konkubinát a pod.)
Krst je možné vysluhovať v rámci sv. omše, alebo pri samostatnom obrade, mimo omše. K sprievodným obradom patrí zrieknutie sa zlého ducha, vyznanie viery, prijatie tzv. svetla Kristovho a symbol Bieleho rúcha (tzv. krstná košielka).
Krst v prípade nebezpečenstva smrti
V prípade hroziacej smrti môže krstiť prakticky ktokoľvek (aj neveriaci), musí však v sebe vzbudiť vnútorný úmysel udeliť sviatosť krstu. Jedine sám seba nemôže človek pokrstiť. Forma krstu zostáva rovnaká ako v prípade riadného krstu. Ako matéria sa použije akákoľvek voda (z prameňa, z rieky, z mláky), ak nie je prístup k svätenej vode. Dôležité je tiež trojité liatie na hlavu krstenca. Odporúča sa pred udelením sviatosti krstu, aby mimoriadny vysluhovateľ recitoval vyznanie viery.
Krst krvi
V prípade mučenia a smrti kvôli viere v Krista, Cirkev garantuje, že v hodine smrti „sám Kristus zostúpi k človeku a udelí mu krst“. Krstom krvi sú teda „pokrstení“ všetci mučeníci, ktorí zomreli ako nepokrstení, za pevnú vieru v Ježiša Krista. Keďže ovocie sviatosti krstu je odpustenie všetkých hriechov, a aj dočasných trestov za hriechy (tzv. úplné odpustky), Cirkev verí, že človek umučený za vieru v Krista, vstúpi priamo do nebeského kráľovstva.
Krst túžby
Katechumen, ktorý čaká na prijatie sviatosti krstu, ale náhle zomrie, pričom sa snažil žiť život v zhode s evanjeliom, je duchovne pokrstený v okamihu smrti. Krst túžby je založený na vlastnej viere, v prípade nenarodených detí však na viere ich rodičov.
Podmienečný krst
V niektorých prípadoch, keď nie je možné doložiť hodnoverné svedectvo o krste, alebo krst nastal nesprávnou formou (napr. kropením vody a nie liatím), alebo v prípadoch, kedy nie je isté, či je človek pokrstený, môže mu byť udelený tzv. podmienečný krst. Ten sa udeľuje s použitím inej formy:
„M (meno), ak nie si pokrstený, ja ťa krstím v mene Otca i Syna i Ducha Svätého.“
Krstencovi sa odporúča pred prijatím podmienečného krstu, vykonať podmienečnú sv. spoveď.
Prax východných cirkví
Východné cirkvi si v prevažnej miere ponechali pôvodnú prax krstu ponorením, a to aj pri malých deťoch. Zároveň si ponechali pôvodnú prax udeľovania všetkých troch iniciačných sviatostí spolu – teda krstu, myropomazania (birmovania) a eucharistie. Niektoré východné katolícke cirkvi od krstu ponorením pod vplyvom latinizácie upustili, rovnako ako od spoločného udeľovania troch iniciačných sviatostí, ale dnes sa táto prax obnovuje (napr. v Gréckokatolíckej cirkvi na Slovensku) a krst poliatím sa má chápať len ako výnimka.
V minulosti sa okrem toho krstilo prevažne na veľké sviatky, v byzantskom obrade to bolo najmä na Paschu (Veľkú noc), niekedy tiež na Bohozjavenie a Zostúpenie Svätého Ducha, o čom svedčí aj hymnus Ktorí ste v Krista pokrstení, ktorý sa na božskej liturgii spieva namiesto Trisagionu. Najčastejšie sa krstilo na Veľkú sobotu večer počas večierne s liturgiou sv. Bazila Veľkého, konkrétne počas čítania 15 starozákonných čítaní. Krstilo sa mimo chrámu, v baptistériu. Čítania a bohoslužobné texty tejto bohoslužby poukazujú na teologické spojenie krstu a Paschy, ktoré je vo východných cirkvách veľmi silné. V prípade dospelých krstu predchádzalo dlhšie obdobie prípravy, ktoré sa nazýva katechumenát. Dnes sa väčšinou krstia deti zhruba na 40. deň po narodení (tak to predpisuje trebník).
Názory na krst detí
V niektorých kresťanských cirkvách je pravidlom, že sa krstia iba dospelí. Rozdiel je aj v názore, či sa deti krstili v časoch apoštolov alebo nie.
Za krst detí hovorí prax katolíckej, pravoslávnej, starokatolíckej, anglikánskej a niektorých protestantských cirkví (napr. luteránskych). Tiež to dokazuje stať zo Skutkov svätých apoštolov 16, 33: V tú nočnú hodinu ich vzal, vymyl im rany a hneď sa dal pokrstiť on i všetci jeho domáci ( aj deti ). Na Východe sa viera nevníma tak striktne racionalisticky, ale skôr ako život v Kristovi a podľa Krista, účasť na živote Cirkvi ako Kristovho tela, ak teda rodičia žijú v Cirkvi (v Kristovi), prirodzenie vierou žije celá rodina a celá rodina má účasť na živote v Kristovi, preto je krst detí vnímaný ako prirodzená záležitosť. Dieťa od mala má účasť na živote Cirkvi a tým rastie jeho viera.
Podľa tých, ktorí odmietajú krst detí (napr. baptisti a iné evanjelikálne a letničné cirkvi), mal byť človek najskôr rozhodnutý ísť za Kristom, nasledovať jeho učenie a prijať odpustenie hriechov, až potom mohol byť pokrstený. (Marek 16, 16: „Ten, kto uverí a pokrstí sa, bude spasený; a kto neuverí, bude odsúdený.“) Krst bol súčasne verejným vyznaním vnútorného presvedčenia a viery v Krista. V počiatkoch to bolo často vyznaním, ktoré znamenalo podpísanie si ortieľu smrti – kresťanstvo bolo úradmi prenasledované a jeho prívrženci zabíjaní. Neskôr sa začali krstiť i tí, ktorí evanjeliu neuverili a keďže išlo o malé deti, nemluvňatá, ani nemohli. Prax prvej cirkvi bola však iná, ako dokazuje i text zo Skutkov apoštolov: ''„Ako šli cestou ďalej, prišli k akejsi vode. I prehovoril eunuch: Ajhľa, voda! Čo mi prekáža dať sa pokrstiť? 37 [Filip mu povedal: Ak veríš z celého srdca, môže sa stať. A (eunuch) odpovedal: Verím, že Ježiš Kristus je Syn Boží.] 38 Nato kázal zastaviť voz a obaja, Filip a eunuch, zostúpili do vody; i pokrstil ho.“''
Niektoré cirkvi so sviatosťou krstu v podobe rímskokatolíckej cirkvi nesúhlasia''. A to hlavne preto, lebo biblické texty vyučujú, že z hriechu bol človek očistený skrze obeť Ježiša Krista jeho krvou. Krst je krokom viery, kedy človek zanecháva svoj starý život a odovzdáva sa kresťanskej viere. Tieto cirkvi tvrdia, že ak by bolo možné očistiť človeka od hriechu krstom, potom obeť Ježiša Krista bola zbytočná, pretože krst poznali už v židovskej kultúre pred ukrižovaním Ježiša Krista. Sviatosť krstu rím. kat. cirkvi tým vraj neguje význam obete Ježiša Krista.
Tieto cirkvi zároveň sa odvolávajú na vyššie zmienený biblický verš o rozhodnutí eunucha pokrstiť sa.( Sk.ap. 8, 36 - 38 ) Do cirkvi by mal človek vstúpiť iba na základe slobodného rozhodnutia. Bez viery krst nemá význam, preto odmietli krstiť novorodencov. Rímskokakatolícka cirkev sa zase odvoláva na biblický text sk.apoštolov 16,33: V tú nočnú hodinu ich vzal, vymyl im rany a hneď sa dal pokrstiť on i všetci jeho domáci.
V učení cirkví ktoré krstia deti sa na základe tohto verša usúdilo, že slovné spojenie " i všetci jeho domáci " zahŕňa aj deti (novorodencov). Avšak niektoré cirkvi nesúhlasia, pretože slovo "domáci" nedokazuje, že domáci boli aj novorodenci.
Cirkvi ktoré krst novorodencov odmietajú však väčšinou schvaľujú krst detí, ale iba v tom prípade, ak je dieťa už schopné sa samostatne rozhodnúť a pochopiť čo daný krst znamená, a tým vstúpiť na cestu kresťanskej viery na základe slobodného rozhodnutia.
Jozef Grün
Jozef Grün (* 1840, Strečno - † 12. apríl 1903, Slovensko) bol  podnikateľ, pivovarník.
Životopis
Podnikateľ a pivovarník v Banskej Bystrici, podnikal s Móricom Popperom (za manželku mal dcéru Emíliu), neskôr podnikal so svojim synom Arminom.
Ženská dvojhra na Internazionali BNL d’Italia 2009
Ženská dvojhra na Internazionali BNL d’Italia 2009 sa hrala ako súčasť Internazionali BNL d’Italia 2009 od 3. do 9. mája 2009. Titul získala Ruska Dinara Safinová, ktorá vo finále porazila Rusku S. Kuznecovovú 6-3 6-2. Bol to jej desiaty titul v dvojhre na okruhu WTA.
Cd
Cd môže byť:
Örebro (provincia)
left|70px thumb|Poloha provincie Örebro na mape Švédska. Örebro je provincia v strednom Švédsku. Susedí s provinciami Västra Götaland, Värmland, Dalarna, Västmanland, Södermanland a Östergötland.
Chauffour-lès-Bailly
Chauffour-lès-Bailly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Örebro (provincia)
Provincia má rozlohu a populáciu 273 822 obyvateľov.
Chauffour-lès-Bailly
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 116 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Money (Pink Floyd)
„Money“ je šiesta skladba z albumu The Dark Side of the Moon, ktorý v roku 1973 vydala anglická skupina Pink Floyd. Na originálnom LP vinylovom vydaní táto pieseň otvára jeho druhú („B“) stranu.
Autorom skladby „Money“ je basgitarista a skladateľ Roger Waters. Tento singel je jediným, ktorý dosiahol Top 20 rebríčka Hot 100 hudobného magazínu Billboard.