cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaštieľ v Mošovciach
Kaštieľsky park
Zvláštnu pozornosť si zasluhuje anglický park, ktorý je od druhej polovice 18. storočia neodmysliteľnou súčasťou Mošoviec a patrí medzi najväčšie parky na strednom Slovensku. Jeho súčasťou je aj neogotická kaplnka, záhradný pavilón a dnes už neexistujúci secesný skleník.
Lujza de Marillac
Svätá Lujza de Marillac (* 12. august 1591 – † 15. marec 1660, Paríž) bola spoluzakladateľka mníšskeho rádu Spoločnosť Dcér kresťanskej lásky sv. Vincenta de Paul a svätá rímskokatolíckej cirkvi.
Pôvod a mladosť
Lujza sa narodila 12. augusta 1591 pravdepodobne v Paríži (iné zdroje uvádzajú Ferrières blízko Le Meux) v záhadných podmienkach. Nikdy nepoznala svoju matku. Zo strany starého otca Guillauma II. de Marillac (1518 – 1573) pochádzala zo starej rodiny z kraja Auvergne vo Francúzskom stredohorí, povýšenej do šľachtického stavu v roku 1569. Tri dni po jej narodení sa dozvedáme z notárskeho spisu, ktorý dal spísať Ľudovít I. de Marillac (1556 – 1604), rytier, pán pozemkov vo Ferrières a Villiers-Adam, člen významnej rodiny de Marillac a v tom čase vdovec, že Lujze udeľuje rentu a nazýva ju svojou „nemanželskou dcérou“. Je však možné, že si len berie na seba toto dieťa, aby jedného zo svojich bratov ušetril od škandálu. Je však pravdou, že keď sa Ľudovít de Marillac 15. januára 1595 znovu oženil, umiestnil malú Lujzu do penziónu v kráľovskom kláštore svätého Ľudovíta v Poissy. Tu dominikánky naučili malú Lujzu poznať Boha, čítať, písať, maľovať, neskôr jej poskytli solídne humanistické vzdelanie pod vedením jednej z jej tiet, Matky Lujzy de Marillac, ktorá nosila to isté meno (1556 – 1629). Je veľmi pravdepodobné, že v tej dobe Lujza spoznáva spiritualitu Kataríny Sienskej, ktorá bude zjavná z jej duchovných spisov.
Čoskoro, bezpochyby po smrti Ľudovíta de Marillac (25. júla 1604) ju strýko a poručník Michal de Marillac (1560 – 1632), budúci kancelár Francúzska umiestňuje do dievčenského útulku v Paríži. Tu sa Lujza naučí viesť domácnosť a zakúsi ovzdušie katolíckej reformy, ktorou bol zanietený zbožný Paríž. Stretáva sa s kapucínkami na predmestí St. Honoré - „Dcérami sv. Kríža“ a pomýšľa stať sa jednou z nich, skladá Bohu sľub, že bude slúžiť jemu a blížnemu.
Michal de Marillac, bývalý člen katolíckej ligy, ktorý sa stal prísediacim členom v kráľovskej rade, sa aktívne podujal založiť reformovaný Karmel vo Francúzsku a horlivo sa zúčastňoval na živote krúžku pod vedením pani Acarie. Tu sa spoznal s kňazmi Petrom de Bérulle (1575 – 1629) a Karolom Bochard de Champigny (1568 – 1624), ktorý v r. 1612 bol provinciálnym predstaveným kapucínov a ktorý Lujze vzhľadom na jej slabú telesnú konštrukciu poradil, aby sa nestala kapucínkou a uistil ju, že Boh má s ňou „iný zámer“.
Lujzu čoskoro bude duchovne sprevádzať Ján Peter Camus (1584 – 1652), biskup z Belley, veľký priateľ Františka Saleského a synovec Ľudovíta de Marillac. Napriek jeho častým cestám sa Lujza upäla na tohto Božieho muža mnohých tvárí, ktorý skončí svoj život medzi „Nevyliečiteľnými“. Spomedzi mnohých nábožných románov, ktoré vydal Mgr. Camus, viaceré mali za cieľ „Božiu žiarlivosť jeho spravodlivými trestami, ktoré dáva pocítiť tým, ktorí násilím alebo ľsťou sa pokúšajú vytrhnúť mu z rúk jeho nevesty“.
Roky manželstva (1613 – 1625)
Ale Michal de Marillac a jeho švagor Oktavián II. Doni z Attichy (pôvodom z Florencie, zomrel v r. 1614) videli v Lujze novú príležitosť ako sa priblížiť k moci, preto sa rozhodli vydať ju za tajomníka kráľovnej matky Márie Medicejskej. Dňa 5. februára 1613 sa v kostole sv. Gerváza Lujza de Marillac vydala za Antona Le Gras, pôvodom zo starodávnej rodiny z Montferrand, ktorá neskôr dosiahla šľachtický titul. Keďže sa pripojil ku šľachte Le Gras, ktorej nosil meno a erb, a nie k erbu svojich predkov, jeho manželka sa bude volať len „slečna“. Bol to titul rezervovaný manželkám panošov, t. j. šľachty bez titulu. V októbri mladá žena predčasne porodila svojho jediného syna Michala, ale šťastie rodiny Le Gras je krátke. V roku 1622 Anton vážne ochorel. Lujza si myslela, že touto chorobou ju Boh trestá preto, že sa mu neobetovala, ako mu to prisľúbila v mladosti a postupne upadla do dlhého obdobia depresie a duchovnej noci.
A predsa na Turíce v roku 1623, keď sa Lujza modlila v kostole sv. Mikuláša des Champs, bol jej duch osvietený a jej pochybnosti boli náhle rozptýlené. Na pergamen si zapísala toto „Turíčne osvietenie (svetlo)“ a nosila ho do konca života. Vďaka týmto zápiskom vieme, že v ten deň nadobudla istotu, že jej miestom je zostať pri manželovi až do jeho smrti a že príde čas, keď vysloví sľuby, bude žiť v komunite a nájde nového duchovného vodcu. Práve na konci roku 1624 alebo začiatkom 1625 sa stretla so svätým Vincentom de Paul (1581 – 1660), ktorý založil bratstvá kresťanskej lásky na konci ľudových misií, ktoré viedol v mnohých farnostiach na pozemkoch rodiny Gondiovej a ktorý vďaka pomoci tejto rodiny mohol založiť Misijnú spoločnosť, takzvaných Lazaristov (podľa opátstva sv. Lazára). Anton Le Gras zomrel 21. decembra 1625 na tuberkulózu a zanechal Lujzu a neplnoletého syna v istej finančnej nestálosti. Ale Lujza umiestnila Michala do penziónu vo farnosti sv. Mikuláša zo Chardonnet.
Prvé roky pod vedením Vincenta de Paul (1625 – 1633)
V rokoch 1625 – 1629 sa Vincentovi de Paul pomaly darilo natoľko viesť Slečnu Le Gras k spáse druhých namiesto starosti o vlastnú zbožnosť alebo prílišné znepokojenie o syna, že v liste zo 6. mája 1629 ju slávnostne poveril poslaním pri dámach kresťanskej lásky. Tieto pochádzali zo šľachty a buržoázie a rozhodli sa obetovať zo svojho času v telesnej a duchovnej službe chudobným. Ale niektoré z nich posielajú svoje slúžky alebo im kážu navariť namiesto toho, aby samé pripravili jedlo. Slečna Le Gras, ktorá zvyčajne prichádzala s ošatením a liekmi, sústreďovala tieto dámy, vypočula ich a povzbudzovala ich, aby videli Krista v chudobných, ktorým slúžia; podobne i prezrela účty a pripravovala učiteľky pre poučovanie dievčat. Postupne, ako prekonávala fyzické slabosti a obavy, ukazovala sa Lujzina osobnosť. Prechádzala farnosťami, aby v nich organizovala a povzbudzovala charitatívne bratstvá.
Medzitým bol Michal de Marillac menovaný za strážcu pečatí 1. júna 1626 a po smrti kardinála de Bérulle (2. októbra 1629) sa stal vodcom nábožnej strany. Jeho nevlastný brat Ľudovít II. de Marillac (1573 – 1632) bol menovaný 3. júna 1629 za maršala Francúzska. Od obsadenia mesta La Rochelle (august 1627 – október 1628) bola ich opozícia voči politike kardinála Richelieu zrejmá a bola príčinou ich pádu počas známeho dňa Oklamaných (11. októbra 1630). Maršal i kancelár upadli do nemilosti, jeden bol uväznený a druhý nesmel opustiť rezidenciu. Ľudovít bol obvinený zo sprenevery, odsúdený pred tribunálom oddaným Richelieuovi a bol verejne sťatý na námestí pred hlavnou radnicou 10. mája 1632. Michala zatvorili v pevnosti Châteaudun, kde preložil Knihu Jób a začal písať Príručku o večnom živote. Tu zomrel 7. augusta 1632.
Od založenia Spoločnosti dcér kresťanskej lásky (1633 – 1660)
Margita Naseau zomrela krátko nato, 24. februára, keď sa nakazila pri ošetrovaní postihnutých na choleru. Ale medzitým prichádzali ďalšie vidiečanky a pokračovali v štafete. 29. novembra 1633, so súhlasom Vincenta de Paul, ich Lujza sústredila vo svojom byte, aby ich tu viedla. 25. marca 1642 Lujza a štyri prvé sestry zložili sľub obetovania sa Bohu v službe Kristovi v osobe chudobných. Takéto boli nenápadné začiatky Spoločnosti dcér kresťanskej lásky svätého Vincenta de Paul.
Lujza a Vincent boli spojení úzkou spoluprácou a veľkým priateľstvom. Spoločne odpovedali na volania núdznych tej doby vďaka novej spoločnosti, ktorú spoločne utvorili – opatera a výchova nájdených detí, pomoc obetiam tridsaťročnej a občianskej vojny, ošetrovanie chorých v ich príbytkoch alebo v nemocniciach, služba galejníkom a mentálne postihnutým osobám, vyučovanie chudobných dievčat, účasť na vytvorení hospicu Mena Ježiš a pôsobenie v hlavnej nemocnice Paríža. Tieto nové sestry, ktoré neboli uzatvorené v kláštoroch, žijúce „v šírom svete“, mali za závoj „svätú skromnosť“, za kláštor dom chorých, za celu prenajatú izbu, za kláštornú chodbu ulice mesta alebo nemocničné sály a za heslo: „Láska ukrižovaného Krista nás pobáda“. Slečna Le Gras postupne poslala alebo sama uvádzala nové komunity všade, kde boli potrebné: skoro v tridsiatich mestách Francúzska a až v Poľsku: Paríž, Richelieu, Angers, Sedan, Nanteuil-le-Haudouin, Liancourt, Saint-Denis, Serqueux, Nantes, Fontainebleau, Montreuil/Mer, Chars, Chantilly, Montmirail, Hennebont, Brienne, Étampes, Varšava, Bernay, Sainte-Marie-du-Mont, Cahors, Saint-Fargeau, Ussel, Calais, Metz a Narbonne.
V roku 1657 Vincent de Paul hovoril o Lujze de Marillac, že je už skoro dvadsať rokov „akoby mŕtva“, ale zomrela 15. marca 1660, len niekoľko mesiacov pred ním. Lujza bola najskôr pochovaná v kostole sv. Vavrinca v Paríži (vo farnosti, kde bol ich materský dom); teraz sa jej telesné pozostatky uchovávajú v súčasnom materskom dome dcér kresťanskej lásky v Paríži na ulici du Bac č. 140.
Pápež Benedikt XV. blahorečil Lujzu de Marillac 9. mája 1920, Pius XI. ju vyhlásil za svätú 11. marca 1934 a Ján XXIII. ju 10. februára 1960 vyhlásil za nebeskú patrónku všetkých kresťanských sociálnych diel. Nemanželské dieťa, skúšaná manželka, kontemplatívna a aktívna vdova, nepokojná matka a pokojná stará matka, učiteľka a ošetrovateľka, sociálna pracovníčka a organizátorka bratstiev: Lujza naďalej inšpiruje mužov a ženy, medzi ktoré patrí 21 000 dcér kresťanskej lásky, niekedy nazývaných aj sestry svätého Vincenta de Paul, ktoré slúžia v celom svete spolu s ich početnými spolupracovníkmi.
Pankasz
Pankasz je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Őriszentpéter.
Má rozlohu 927 ha a žije tu 445 obyvateľov (2007).
Kaharlyk (Šynkarenko)
Kaharlyk je román Oleha Šynkarenka, satirická antiutópia zachycujúca život na Ukrajine o sto rokov neskôr. Uskutočnila sa ruská okupácia, kvôli ktorej sa Ukrajina vrátila do stredoveku. Protagonista, ktorého psychické schopnosti boli zneužité k výrobe počítačov ruských vojenských satelitov, sa pokúsi získať stratenú pamäť a svoju manželku. Preto sa vydáva do tajomného mesta Kaharlyk, kde sa v dôsledku nedávnych skúšok jadrových zbraní navždy zastavil čas.
História vzniku
Román začal vznikať 12. decembra 2012 na stránkach Facebooku, kde Šynkarenko denne publikoval presne 100 slov – správy z paralelnej reality budúcnosti. Projekt bol od začiatku plánovaný ako mediálny, autor k nemu vytvoril niekoľko hudobných fragmentov v žánri "konkrétnej" hudby, keď použil namiesto hudobných nástrojov zvuky okolitej reality (klepanie práčky, chladničky, batérie, panvice, zvuky mlynčeka na kávu, fragmenty srbských pravoslávnych chorálov) v kombinácii s absurdnými kolážami. 7. mája 2013 autor sa rozhodol dokončiť román v podobe tradičnej papierovej knihy, preto zastavil publikáciu fragmentov na Facebooku. Posledná epizóda má číslo 9300.
Dej románu
náhľad|Blok pamäte. Ilustrácia z románu Dej románu sa odohráva v roku 2114, čiže o sto rokov po Euromajdane a ruskom útoku na Ukrajinu. Miestne obyvateľstvo existuje vo stredovekom stave, bez médií, kníh a elektriny. Hlavná postava románu Olexandr Sahajdačnyj získal stratené vedomie v dome na okraji Kyjeva. Nepamätá si takmer nič, okrem toho, že musí nájsť svoju ženu Olenu. Sahajdačnyj dúfa, že sa mu spolu s manželkou vráti aj jeho pamäť.
V tomto dome stretne Birdžira Hansena, cudzinca, ktorý niečo vie o jeho minulosti a radí mu, aby hľadal svoju ženu v malom mestečku Kaharlyk (neďaleko Kyjeva). Okrem toho, Birdžir naznačil Sahajdačnému, že okolitý svet bol umelo zmenený, preto prežitie v ňom je veľmi ťažké.
Kyjev je teraz prakticky prázdne mesto s asi 2500 obyvateľmi. Sahajdačnyj tam stretáva kňaza otca Andrija, ktorý vyznáva svoju vlastnú verziu kresťanstva, a verí, že Boh sa skrýva na zemi medzi chudobnými a odmieta vládnuť svetu. Olexandr sa spolu s otcom Andrijom vydáva do vojnou zničeného supermarketu, nejaký muž, ktorého volajú "major Hryhorenko", ho zdedil po otcovi. Spolu s dodávkou suchého krmiva sú tam uložené morfóny dávno mŕtvych obyvateľov Kyjeva. Major Hryhorenko spolu s otcom Andrejom sa pokúšajú vypočuť ich, aby zistili, ktorý je teraz rok. Obyvatelia Kyjeva, ktorí sa považujú za starostov mesta, bojujú medzi sebou o titul a majetkové práva na pozostatky supermarketu. Jeden z nich zabije majora Hryhorenka, ale hneď po tom, zomrie aj on, keď ho zasiahne záhadný záblesk spôsobený bizarným stvorením - ruskou vojenskou družicou s jadrovým laserom, ktorá o sebe tvrdí, že jej vedomie bolo násilne odkopírované z vedomia Olexandra Sahajdačného, a teraz ho má sledovať, aby ho zachránila pred nebezpečenstvom. Otec Andrej presvedčí Sahajdačného zostať v Kyjeve, ale ten sa rozhodne pre návrat do Kaharlyku, aby našiel Olenu tam.
Ruská družica je v opozícii voči orgánom v Moskve a vymkla sa spod ich kontroly. Hovorí, že chce zachrániť Olexandra Sahajdačného a prepašovať ho z Ukrajiny do civilizovaného sveta. Za týmto účelom začal zbierať peniaze na crowdfundingové platformy v rámci internetu a za zhromaždené finančné prostriedky si najal pre záchrannú misiu na Ukrajine prevádzkovateľa marťanskej jadrovej elektrárne Birdžira Hansena, ktorý je unavený zo svojej monotónnej práce a postupnej dehumanizácie západnej spoločnosti. Avšak po príchode na Ukrajinu, Hansen odmieta zachraňovať Sahajdačného a namiesto toho sa rozhodne cestovať s ním do Kaharlyku, aby študoval ľudové tradície a výrazové prostriedky, ktoré sa objavili v dôsledku zakrivenia priestoru a výrazného spomalenia času okolo tohto mesta, čo bolo spôsobené skúškami nejakej novej ruskej zbrane. Po odchode z Kyjeva Sahajdačnyj stretáva Hansena v tej istej budove, kde sa stretli na začiatku románu.
Na ceste do Kaharlyku sa Sahajdačnyj a Hansen zoznámia s tunajšími obyvateľmi, ktorých život je stále ovplyvnený časopriestorovou anomáliou. Napríklad obyvatelia Chodosivky sú ovplyvnení vyčerpávajúcim náboženským kultom. Obec Romankiv je celkom ponorená pod zemou, jej obyvatelia tam ušli od ruskej armády, zostali bývať vo veľkých norách, kde vykŕmili stádo obrích krtov. V Obuchove sa ľudia objavujú len príležitostne.
Po príchode do Kaharlyku Olexandr stretáva približne 50-ročnú ženu, ktorá tvrdí, že je jeho manželkou Olenou. Sahajdačnyj sa domnieva, že sa jej vek vysvetľuje časopriestorovou anomáliou, v jej oblasti ľudia zostarnú rýchlejšie. Olena hovorí, že tiež hľadá svojho manžela, ale Olexandr sa mu podobá len málo. Avšak žena súhlasí s tým, aby považovala jeho za svojho manžela, pretože si nie je istá kvôli svojej slabej pamäti.
Nakoniec Hansen ponúka Sahajdačnému, aby s ním išiel do zahraničia, ale ten odmieta, pretože chce obnoviť mier na Ukrajine. Mal v pláne napísať román o svojich dobrodružstvách a dať ho prečítať Ukrajincom, aby pochopili abnormalitu sveta, v ktorom žijú. Zrazu si na okraji mesta všimne nápis na stene "Kontraktové námestie 12 Olena". Toto je adresa istého miesta v Kyjeve, Olexandr sa tam vydáva, s nádejou, že tam stretne skutočnú Olenu.
Pavilón
Pavilón je neveľká budova, väčšinou slúžiaca na oddych, ktorá býva súčasťou parkov, resp. iných väčších plôch.
NGC 6565
NGC 6565 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Edward Charles Pickering 14. júla 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Bejzbal na Stredoamerických a karibských hrách
náhľad|Štáty zúčastnené na hrách Bejzbal na Stredoamerických a karibských hrách je bejzbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Stredoamerických a karibských hier a ktorý organizuje Panamerická bejzbalová konfederácia (COPABE) v spolupráci so Stredoamerickou a karibskou športovou organizáciou (CASCO). Do programu hier bol bejzbalový turnaj prvýkrát zaradený hneď na 1. Stredoamerických a karibských hrách v roku 1926 v Mexiko City. Bejzbalový turnaj sa odvtedy organizuje pravidelne, zatiaľ iba v mužskej kategórii. Turnaju dominuje družstvo 🇨🇺.
Účasti družstiev na Stredoamerických a karibských hrách
(do 2014)
Klavírne trio č. 1 (Brahms)
'''Klavírne trio č. 1 H dur, Op. 8''' (revidované v roku 1889) je dielo nemeckého skladateľa Johannesa Brahmsa.
Skladateľ dielo komponoval v roku 1853 za dramatických životných okolností. Počas práce na skladbe ho zastihla správa o samovražednom pokuse nemeckého skladateľa a jeho priateľa Roberta Schumanna. Brahms preto odišiel do Düsseldorfu za Clarou Schumannou a jej deťmi, pre ktorých bol oporou v ťažkých časoch. Práve tu sa medzi nimi prehĺbilo puto, ktoré neskôr viedlo k dôvernému, i keď pravdepodobne iba platonickému vzťahu. V jej spoločnosti v roku 1854 trio dokončil. Dielo bolo vydané ako ôsme v poradí a ako prvé Brahmsovo komorné dielo vôbec, verejného predvedenia sa ale dočkalo až oveľa neskôr.
O 35 rokov po dokončení diela sa skladateľ dohodol so svojím vydavateľom Simrockom na revízií niektorých svojích starších diel. Obsiahle úpravy postihli najmä práve ''Klavírne trio č. 1'', ktoré skladateľ skrátil a prepracoval všetky vety s výnimkou tretej. V porovnaní s pôvodnou verziou rozsiahle úseky prvej vety prekomponoval do tónoniny h mol, v ktorej veta aj končí. Brahms, ktorý bol ako autor veľký perfekcionista, však prekvapivo dal okrem novej podoby diela súhlas aj na ďalšie vydávanie a uvádzanie pôvodnej verzie. Dnes sa dielo takmer výhradne nahráva a uvádza v revidovanej verzii.
Dielo začína rozsiahlou témou, ktorá patrí medzi najkrajšie a najinšpiratívnejšie v celej Brahmsovej tvorbe. Ako prvý na nej participuje klavír, ku ktorému sa po štyroch taktoch pridáva violončelo v citlivom a expanzívnom sóle. Až po pomerne dlhom časovom odstupe sa pridávajú k obom nástrojom aj husle. V plnom obsadení lyricky nežná téma postupne, avšak veľmi cielene graduje až do dramatického vyvrcholenia, po ktorom je ešte stále rozvíjaný jej materiál. Podobným spôsobom ako hlavná téma je vystupňovaná i vedľajšia téma, ktorá pôsobí smutnejšie než téma hlavná. Po expozícií a čiastočnom prevedení oboch tém nasleduje repetícia značnej časti vety od jej úplného začiatku. Repetícia končí asi v polovici vety a je nasledovaná ďalším rozvedením tém. Nálada je tu skôr dramatická až drásavá a vykompenzuje ju až repríza hlavnej témy, ktorá má podobu akýchsi zamyslených návratov. Záver vety je však dramatický.
Druhá veta - Scherzo je založené na staccatovej téme, ktorá je v porovnaní s prvou vetou veľmi úsečná, no napriek svojej stručnosti plne využitá vo výrazne rytmizovanom rozvedení, kde prechádza v silnom klavírnom údere z molovej tóniny do durovej. Tak ako je to typické u tanečnej vety, obsahuje aj táto Trio, ktoré je stále písané je v tanečnom 3/4 takte, dochádza však k spomaleniu tempa. Jeho téma je voľne plynúca, výrazne citovo zafarbená a pripomína idylickú náladu z úvodu celého diela. Trio je opäť vystriedané pôvodným tempom a témou.
Tretia veta je v pomalom tempe. Otvára ju sled niekoľkých tlmených klavírnych akordov v pianissime. Tento štýl klavírnej hry sa objavuje aj naďalej. Klavírne frázy sa striedajú s legatovými pasážami duo huslí a violončela. Výnimkou je iba stredná časť tejto vety skomponovaná v piesňovej forme, v ktorej husle spočiatku utíchnu a priestor dostáva violončelové sólo doprevádzané klavírom. Hudba v tejto vete je veľmi subtílna a intímna.
Záverečného Finale sa úpravy pôvodnej verzie skladby týkali azda najviac. Otvára ho chromatická téma v h mol, ktorá je v kontraste s hlavnou témou prvej vety veľmi úsečná a navodzuje dojem nespokojnosti a hľadania. Pôsobí trochu ťaživo, avšak vyvažuje ju energická vedľajšia téma v durovej tónine (D dur). Jej optimistická a rozhodná melódia je zverená klavíru a sláčikové nástroje ju len doplňajú. Téma je však skôr iba epizodická a hoci sa objavuje v priebehu vety ešte raz, vo vete dominuje závažná atmosféra. Tá je nakrátko prerušená niekoľkými taktami v h dur, ktoré evokujú náladu z prvej vety diela, potom však už nasleduje zoširoka koncipovaný záver v h mol, v ktorom dielo v tragickom výraze mocne, až beethovenovsky vrcholí.
Saint-Usuge
Saint-Usuge je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kaharlyk (rozlišovacia stránka)
Kaharlyk môže byť:
Kvarner
náhľad|Mapa Kvarnerského zálivu Kvarner je región v severnej časti Jadranského mora, medzi Istriou a severnou Dalmáciou v Chorvátsku.
Oblasť zahŕňa pobrežie a ostrovy Krk, Rab, Pag, Cres a Lošinj v Kvarnerskom zálive. Na severnom okraji leží významný prístav Rijeka, kde môžu kotviť aj veľké lode a ropné tankery.
Kvarner má stredomorskú klímu s miernou zimou bez snehu a horúcimi letami. Jadranské more v zime ohrieva a v lete ochladzuje ostrovy i pobrežie, čím prispieva k výborným podmienkam pre letnú dovolenku. Častý zimný vietor na jar postupne ustáva a v letnom období fúka väčšinou len slabý vánok.
Jozef Krajčovič
Jozef Krajčovič môže byť:
Síta
Síta alebo Sítá (v sanskrite Sítá) je družka Rámu.
Keďže nielen bohovia sa inkarnujú, hinduizmus považuje Sítu za vtelenie bohyne Lakšmí. Síta je jednou z najdôležitejších postáv staroindického eposu Rámájana.
Ráma
Ráma (-sanskritský kmeň) alebo Rámah (-sanskritský nominatív) alebo Rám (-hindská výslovnosť) bol kráľ podľa legiend fyzicky prítomný na tomto svete, ktorého existenciu opisuje jeden z najstarších indických eposov.
Epos Rámájana popisuje príbeh Rámu, ktorému zlý démon Rávana uniesol družku Sítu. Ráma je tak jednou z najpopulárnejších osôb višnuizmu a považuje sa za jedného z desiatich avatárov Boha Višnu. Jeho snaha oslobodiť Situ vyvrcholí do veľmi ťažkého, ale spravodlivého boja. Pomáha mu Hanumán a Ráma a Síta zároveň predstavujú jeden z najstarších príbehov lásky dvoch ľudí. Ráma sa často zobrazuje s lukom a v indickom náboženstve je mu venovaných niekoľko festivalov.
Ženská dvojhra na Medibank International Sydney 2011
Ženská dvojhra na Medibank International Sydney 2011 sa hrala ako súčasť Medibank International Sydney 2011 od 9. januára do 15. januára. Turnajový titul získala Číňanka Li Na, ktorá vo finále zdolala Belgičanku Kim Clijstersovú. Bol to jej 4. titul v dvojhre na okruhu WTA.
Pápoc
Pápoc je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Celldömölk.
Má rozlohu 3132 ha a žije tu 360 obyvateľov (2007).
Skleník
thumb|Skleník v Saint Paul, Minnesota (USA) Skleník je stavba slúžiaca na umelé vytváranie a kontrolu vnútorných klimatických podmienok, najmä teploty a vlhkosti vhodných pre pestovanie istých druhov rastlín, ktoré by pri vonkajších poveternostných podmienkach neprosperovali, resp. prosperovali horšie.
Arabistika
Arabistika je vedná disciplína zaoberajúca sa jazykom, literatúrou, kultúrou a politicko-ekonomickými dejinami arabských národov. Je súčasťou orientalistiky.
Karosa B 741
thumb|Pôvodný vzhľad autobusov Karosa v Bratislave na linke thumb|Autobus Karosa B 741 CNG #2643 po plynofikácii na linke
Karosa B 741 je mestský model autobusu od českej spoločnosti Karosa vyrábaný v rokoch 1991 až 1997. Na Slovensku postupne nahrádzali vyraďované Ikarusy 280.
Zaujímavosti
náhľad|KAROSA 30 ROKOV 2. apríla 2022 sa v Bratislave s týmito autobusmi uskutočnila „Rozlúčková jazda“, ktorá sa začala o 10:30 hod. na Hlavnej stanici a skončila o 13:30 hod. na Letisku. Autobusy počas svojej jazdy zastavovali na viacerých zastávkach, počas ktorých bolo možné si tieto autobusy odfotografovať.
Zoznam zastávok:
NGC 6566
NGC 6566 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 27. októbra 1861.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Šaštíne-Strážach
Zoznam kultúrnych pamiatok v meste Šaštín-Stráže v okrese Senica.
Norberčany
Norberčany sú obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 325 obyvateľov, z toho 182 mužov a 143 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,9 roka (muži 40,8 roka, ženy 43,3 roka).
NGC 6567
NGC 6567 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Edward Charles Pickering 18. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Moëze
Moëze je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škoda 1Tr
Škoda 1Tr bol prvý trolejbus vyrobený vo Škodových závodoch. Zároveň išlo tiež o jeden z troch trolejbusov, ktoré boli určené pre začatie trolejbusovej dopravy v Prahe
Konštrukcia
Išlo o trojnápravový trolejbus (hnacia bola tretia náprava). Bol vybavený tromi brzdami – elektrickú rekuperačnú, pneumatickú prevádzkovú a ručnú. Bol určený pre ľavostrannú prevádzku, preto boli v ľavej bočnici umiestnené dvoje dvojdielne skladacie dvere. Vodič trolejbusu mal pre vstup na svoje stanovište k dispozícii ešte malé dvierka v pravej bočnici. Po vzniku Protektorátu bol voz prestavaný na pravostrannú prevádzku.
Prototyp
Prototyp (a tiež jediný vyrobený voz tohto typu) bol vyrobený v roku 1936. Spolu s prototypmi trolejbusov Praga TOT a Tatra T 86 bol určený pre prvú česko-slovenskú "modernú" trolejbusovú prevádzku v Prahe. Voz 1Tr dostal evidenčné číslo 301 a jazdil až do roku 1955, kedy bol odstavený. O rok neskôr bol vyradený zo stavu pražských trolejbusov a bol odovzdaný Národnému technickému múzeu, ktoré však tento unikátny voz v roku 1961 sešrotovalo.
Prevádzka
V roku 1936 bol vyrobený jediný voz.
Zoznam astronomických článkov/9
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 133 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
Pecöl
Pecöl je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Sárvár.
Zoznam astronomických článkov/9
9
9 Metis
Pecöl
Má rozlohu 1726 ha a žije tu 802 obyvateľov (2007).
Zoznam astronomických článkov/9
91
91 Aegina – 910 Anneliese – 911 Agamemnon – 912 Maritima – 913 Otila – 914 Palisana – 915 Cosette – 916 America – 917 Lyka – 918 Itha – 919 Ilsebill – 91P/Russell
92
92 Undina – 920 Rogeria – 921 Jovita – 922 Schlutia – 923 Herluga – 924 Toni – 925 Alphonsina – 926 Imhilde – 927 Ratisbona – 928 Hildrun – 929 Algunde – 92P/Sanguin
93
93 Minerva – 930 Westphalia – 931 Whittemora – 932 Hooveria – 933 Susi – 934 Thuringia – 935 Clivia – 936 Kunigunde – 937 Bethgea – 938 Chlosinde – 939 Isberga – 93P/Lovas
94
94 Aurora – 94 Ceti – 940 Kordula – 941 Murray – 942 Romilda – 943 Begonia – 944 Hidalgo – 945 Barcelona – 946 Poesia – 947 Monterosa – 948 Jucunda – 949 Hel – 94P/Russell
95
95 Arethusa – 950 Ahrensa – 951 Gaspra – 952 Caia – 953 Painleva – 954 Li – 9543 Nitra – 955 Alstede – 956 Elisa – 957 Camelia – 958 Asplinda – 959 Arne
96
96 Aegle – 960 Birgit – 961 Gunnie – 962 Aslog – 963 Iduberga – 964 Subamara – 965 Angelica – 966 Muschi – 967 Helionape – 968 Petunia – 969 Leocadia – 96P/Machholz
97
97 Klotho – 970 Primula – 971 Alsatia – 972 Cohnia – 973 Aralia – 974 Lioba – 975 Perseverantia – 976 Benjamina – 977 Philippa – 978 Aidamina – 979 Ilsewa – 9793 Torvalds – 97P/Metcalf-Brewington
98
98 Ianthe – 980 Anacostia – 981 Martina – 982 Franklina – 9821 Gitakresáková – 9822 Hajduková – 9823 Annantalová – 983 Gunila – 984 Gretia – 985 Rosina – 986 Amelia – 987 Wallia – 988 Appella – 9885 Linux – 989 Schwassmannia – 98P/Takamizawa
99
99 Dike – 990 Yerkes – 991 McDonalda – 992 Swasey – 993 Moultona – 994 Otthild – 995 Sternberga – 996 Hilaritas – 9969 Braille – 997 Priska – 998 Bodea – 999 Zachia – 99942 Apophis – 99P/Kowal
Nová Hradečná
Nová Hradečná je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 816 obyvateľov, z toho 408 mužov a 408 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 37,9 roka, ženy 40,6 roka).
Cvetanka Christovová
Cvetanka Christovová známa aj pod menom Cvetanka Pavlovová Christovová (po bul.: Цветанка Христова ; * 14. marec 1962, Kazanlak – † 14. november 2008, Kazanlak ) bola bulharská atlétka, majsterka sveta v hode diskom a dvojnásobná olympijská medailistka v tejto disciplíne. V roku 1991 bola vyhlásená za najlepšiu diskárku roka.
Montluçon (obvod)
Montluçon je obvod v departemente Allier a regióne Auvergne vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 12 kantónov a 106 obcí.
Livinské Opatovce
Livinské Opatovce sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery
Leží v strednej časti Nitrianskej sprašovej pahorkatiny v údolí potoka Livina.
Dejiny
Od roku 1321 do roku 1468 patrila obec zoborskému kláštoru. Od polovice 15. storočia patrila panstvu Skačany, od roku 1777 nitrianskej kapitule. Za 1. ČSR pracovali ako sezónni robotníci v Česku, na južnom Slovensku a v Nemecku. Vznikla odčlenením od Nadlíc.
Kultúrne zaujímavosti
V obci sa nachádza materská škola. Chotár obce obhospodaruje prosperujúce poľnohospodárske družstvo, v ktorom je zamestnaná časť obyvateľov, ostatní dochádzajú za prácou hlavne do okolitých miest. V obci je vybudovaná regionálna skládka odpadov Borina-ekos, s.r.o.. V roku 1998 – 1999 bol vybudovaný verejný vodovod a plynofikácia obce. Jedinou pamiatkou je klasicistický rímskokatolícky kostol sv. Kataríny Alexandrijskej z 19. storočia.
Park
thumb|Verejný park v Tours, Francúzsko Park alebo (najmä ak obsahuje veľa stromov ) sad(y) je väčší (čiastočne alebo úplne) umelo vytvorený otvorený priestor, ktorý slúži najmä na prechádzky a krátkodobé zotavenie, ale niekedy má (aj) hygienickú, estetickú, kultúrnu, vzdelávaciu a pod. funkciu. Obyčajne je to plocha s trávou a chodníkmi, často aj s drevinami, niekedy s aj kvetmi, lúkami, jazierkami a/alebo architektonickými prvkami. Hlavné typy parkov sú väčšie záhrady (najmä pri zámkoch) v krajinárskom štýle a ľudové (najmä mestské) parky. Hranica medzi parkom a záhradou nie je striktne určená.
Etymológia
Slovo sa do slovenčiny dostalo cez západné jazyky (najmä nemecké Park a anglické park), do ktorých sa dostalo z francúzštiny, kde slovo parc znamenalo pôvodne ohradený priestor alebo zverinec, neskôr veľkoplošnú umelo vytvorenú ohradenú plochu so zeleňou (teda park) alebo vojenské depo zbraní alebo parkovisko. Francúzske slovo parc pochádza zo slova parricus stredovekej latinčiny, ktoré znamenalo uzavretý priestor. Toto latinské slovo môže pochádzať z iberského *parra (tyč, mrež) alebo z ľudovolatinského *barra (priečna tyč) alebo zo staronemeckého pherih (ohrada, prekážka; podľa väčšinového názoru ale pherih pochádza naopak z latinského parricus)
Ukážky definícií parku z literatúry
Park je:
Dejiny
Koncom 18. storočia vznikli ľudové resp. mestské parky (do konca 19. storočia ich možno označiť skôr ako ľudové resp. mestské záhrady), t.j. parky všeobecne prístupné, obyčajne v meste, s lúkami na ležanie, jazierkami na kúpanie, neskôr aj so športoviskami, hostincami , zhromažďovacími sieňami, amfiteátrami a pod. Najstarší mestský park na Slovensku je Sad Janka Kráľa (pôvodne Aupark) v Bratislave založený v roku 1773. Od konca 20. storočia sa zriaďujú tzv. lesoparky.
A cappella rock
A cappella rock (tal. a cappella – bez sprievodu) je odnož angloamerickej rockovej hudby, založená na speve interpreta alebo speváckeho súboru bez hudobného sprievodu. Najväčší rozmach zažil tento žáner v 50-tich rokoch 20. storočia na počiatkoch rokenrolu a bol doménou černošských skupín a spevákov (žáner doo-wop).
Chéry-Chartreuve
Chéry-Chartreuve je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Škoda 9Tr
300px|right|thumb|Trolejbus 9 Tr v Brne 300px|right|thumb|Trolejbus 9 Tr, Jalta
Škoda 9 Tr je krátke trolejbusové vozidlo, vyvinuté na konci 50. rokov a vyrábané vo veľkých sériách od 60. do 80. rokov 20. storočia. Vo svojej dobe to bol prevratný typ, rozšíril sa do mnohých krajín sveta a býva prirovnávaný k električkám typu ČKD Tatra T3.
Dejiny
Prvý prototyp z typovej rady týchto trolejbusov sa vyrobil v roku 1958 a po štyroch rokoch jeho skúšobnej prevádzky začala sériová výroba v roku 1962, ktorá trvala až do roku 1982, kedy ho nahradili modernejšie vozidlá - Škoda 14 Tr. Dlhá zotrvačnosť sériovej výroby bola vyvolaná hlavne obľubou tohto vozidla u najväčšieho odberateľa, Sovietskeho zväzu, väčšina veľkých miest zväzu postavených prevažne v druhej polovici 20. storočia má trolejbusovú dopravu, ako aj obmedzenými možnosťami socialistickej ekonomiky. Škoda 9 Tr sa veľmi dobre osvedčila, vykazovala vysokú životnosť, nenáročnosť a odolnosť tiež v ťažkých prevádzkových podmienkach.
Prevádzka
Dve vozidlá vlastní Dopravný podnik Bratislava, kde sú evidované ako historické vozidlá.
V Česku majú svoje historické vozidlá 9 Tr dopravné podniky v Brne, Ostrave, Zlíne, Pardubiciach, Plzni a v Českých Budejoviciach dokonca aj upravený vozeň pre napätie 750V. Teplický vozeň č. 105 je tiež historický, avšak na rozdiel od iných nebol nikdy vyradený z pravidelnej prevádzky (administratívne zrušený). Iné vozidlá sú v súkromných rukách.
Agricola
Agricola môže byť:
Paradise
„Paradise“ je skladba britskej alternatívnej rockovej skupiny Coldplay. Bola vydaná dňa 12. septembra 2011 ako druhý singel z ich albumu Mylo Xyloto. Singel debutoval dňa 12. septembra 2011 o 7:50 v rozhlasovej show The Chris Moyles Show na BBC Radio 1. Singel bol ohlásený spolu s názvom albumu Mylo Xyloto dňa 12. augusta 2011.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Štefanov
Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Štefanov v okrese Senica.
Perenye
Perenye je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Szombathely.
Má rozlohu 1622 ha a žije tu 691 obyvateľov (2007).
Mark Recchi
Recchi hral na pozícií pravého krídla a počas svojej bohatej kariéry v 1652 zápasoch v NHL nazbieral 1533 bodov.
Hokejová kariéra
Recchi začal svoju juniorskú kariéru v drese New Westminster Bruins vo Western Hockey League v rokoch 1984-85 a o dve sezóny neskôr sa pripojil k svojmu rodnému juniorskému tímu Kamloops Blazers.
V roku 1988 bol draftovaný klubom Pittsburgh Penguins zo 67. miesta. Recchi nezačal hneď hrať za Penguins. Prvé dva roky svojej kariéry hrával za Muskegon Lumberjacks z International Hockey League a práve Penguins. Počas jeho nováčikovskej sezóny 1989-90 zaznamenal celkovo 30 gólov a 37 asistencií v 74 zápasoch, čím sa v tej sezóne zaradil na druhé miesto medzi nováčkmi. V drese Penguins získal v roku 1991 Stanley Cup, tento úspech sa mu podarilo zopakovať o 15 rokov neskôr, v roku 2006, keď vyhral Stanley Cup v drese Carolina Hurricanes, odkiaľ sa vrátil do Pittsburghu. Tam sa mu bodovo nedarilo a tiež z dôvodu nepriazne trénera Michela Therriena ho v priebehu sezóny umiestnili na waiver listinu (prekl. zoznam voľných hráčov) odkiaľ si ho vybrala Atlanta Thrashers. Od leta 2008 bol hráčom tímu NHL Tampa Bay Lightning. 4. marca 2009 bol spoločne s voľbou v 2. kole draftu 2010 vymenený do Boston Bruins za Matta Lashoffa a Martinsa Karsumsa, kde sa v sezóne 2010/2011 po tretí raz v kariére stal držiteľom Stanley Cupu, a tým ukončil svoju dlhoročnú úspešnú hráčsku kariéru.
Reprezentácia
Recchi reprezentoval Kanadu na MS v ľadovom hokeji 1993, 1997, kde aj získal zlatú medailu, a na ZOH 1998 v Nagane.
Montmirail (kantón, Sarthe)
Montmirail je francúzsky kantón v obvode Mamers v departemente Sarthe v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 9 obcí.
Peresznye
Peresznye je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Kőszeg.
Má rozlohu 1073 ha a žije tu 676 obyvateľov (2007).
Olbramice (okres Olomouc)
Olbramice je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 232 obyvateľov, z toho 119 mužov a 113 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 40,8 roka, ženy 40,8 roka).
Moulins (obvod)
Moulins je obvod v departemente Allier a regióne Auvergne vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 12 kantónov a 111 obcí.
NGC 6568
NGC 6568 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. mája 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,6.
Saint-Vallerin
Saint-Vallerin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Moings
Moings je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
NGC 6569
NGC 6569 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. júla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
Saint-Calais (kantón)
Saint-Calais je francúzsky kantón v obvode Mamers v departemente Sarthe v regióne Pays de la Loire. Tvorí ho 14 obcí.
Majstrovstvá Afriky vo volejbale žien 2011
Majstrovstvá Afriky vo volejbale žien 2011 boli v poradí 15. majstrovstvá Afriky vo volejbale žien, ktoré organizuje Africká volejbalová konfederácia (CAVB). Konali sa od 17.23. augusta 2011 v Nairobi, v Keni, za účasti 9 tímov. Keňa bola organizátorom afrického šampionátu žien tretíkrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 2003 a 2007, vždy v Nairobi. Zápasy sa hrali v aréne Nazarene University Hall. Svoj siedmy titul získala domáca 🇰🇪, ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad 🇩🇿.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia afrických družstiev na Svetový pohár 2011, ktorý sa uskutočnil v Japonsku. Kvalifikovali sa naň 2 najlepšie družstvá.
Petőmihályfa
Má rozlohu 995 ha a žije tu 248 obyvateľov (2007).
NGC 6570
NGC 6570 je galaxia v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 2. júna 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
Paseka (okres Olomouc)
Paseka je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 280 obyvateľov, z toho 640 mužov a 640 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,2 roka (muži 37,1 roka, ženy 39,3 roka).
Saint-Vallier (Saône-et-Loire)
Saint-Vallier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Saône-et-Loire, v regióne Burgundsko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 6571
NGC 6571 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. júla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
Pinkamindszent
Pinkamindszent je obec v Maďarsku vo Vašskej župe v obvode Körmend.
Má rozlohu 1101 ha a žije tu 160 obyvateľov (2007).
Maximilián Remeň
Maximilián Remeň (* 3. december 1927, Ilija – † 4. august 2008, Bratislava) bol slovenský filmový strihač.
Vyštudoval filmovú réžiu so zameraním na strih na pražskej Filmovej akadémii múzických umení (FAMU). Po skončení školy v roku 1956 nastúpil do Slovenskej filmovej tvorby na Kolibu v Bratislave, kde nepretržite pôsobil tridsaťpäť rokov. Z počiatku sa venoval strihu spravodajských filmov, žurnálov a krátkych filmoch. Počas dlhoročnej kariéry mu rukami prešlo vyše sto hraných filmoch a stovky krátkometrážnych filmoch, spolupracoval s väčšinou slovenských režisérov. Posledným filmom, na ktorom pracoval bol sci-fi príbeh Gemini od Pavla Gejdoša ml. z roku 1991.
Azar Nafisi
Azar Nafisi (* 1955, Teherán, Irán) je iránska spisovateľka a vysokoškolská profesorka anglickej literatúry. Od roku 1997 žije v Spojených štátoch amerických, kde pracuje ako profesorka literatúry a estetiky na Johns Hopkins University vo Washingtone. Prednášala takisto v Oxforde a na univerzitách v Iráne.
Kvôli odmietaniu povinného nosenia šatky bola v 80. rokoch vylúčená z radov vyučujúcich na Teheránskej univerzite. Študentov potom učila na tajných stretnutiach u seba doma.
Le Puy-en-Velay (obvod)
Le Puy-en-Velay je obvod v departemente Haute-Loire a regióne Auvergne vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 16 kantónov a 103 obcí.
NGC 6572
NGC 6572 je planetárna hmlovina v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil nemecký astronóm Friedrich Georg Wilhelm von Struve v roku 1825.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,1.
Škoda 14Tr
Škoda 14 Tr je trolejbusové vozidlo klasickej koncepcie vyrábané medzi rokmi 1982 a 1991 v českom závode v Ostrove nad Ohří spoločnosťou Škoda.
Opis
Vozidlo je dlhé približne 12 metrov, má troje dverí. Karoséria je oceľová a jej časť pod oknami je tepelne izolovaná a odhlučnená antivibračným náterom. Podlaha je pokrytá gumou, sedadlá koženkové a usporiadané vo dvoch radoch, niekedy aj v proti alebo v boku smere jazdy. Vozidlá sa líšia podľa sérií, zatiaľčo v prvej sérii bolo čelné a zadné sklo nedeliteľné, toto sa neskôr zmenilo.
Prevádzka
14 Tr nahradili pôvodné úspešné rozšírené trolejbusy typu Škoda 9 Tr, objavili sa vo všetkých mestách bývalého Česko-Slovenska, kde bola trolejbusová doprava (Brno, Ostrava, Plzeň, Bratislava, Košice, Prešov, Banská Bystrica a ďalšie). V súčasnosti (2006) sú v niektorých mestách buď modernizované na typ 14 TrM alebo likvidované, prípadne odpredávané do východných krajín. V Bratislave je ešte možné vidieť v premávke aj pôvodné trolejbusy, väčšina je ale už rekonštruovaná na 14 TrM. Ide prakticky o novostavby vozidiel a vozidla sú písané ako modernizované.
Elektrický rušeň 372
Elektrický rušeň 372 (podľa starého označenia ČSD ES 499.2) je dvojsystémový elektrický rušeň. Bol vyvinutý pre cezhraničnú prevádzku medzi Česko-Slovenskom a Nemeckou demokratickou republikou. Vychádza z radov českých strojov 163, 263 a 363, avšak svojím technickým riešením sa od nich veľmi líši.
Vývoj
náhľad|Nemecká verzia "bastardov" alebo lokomotíva 180 V roku 1988 boli vyrobené dva prototypy - 372.001 ČSD a 230.001 DR (továrenské označenie 80E). Následne bolo v roku 1991 vyrobených 14 strojov rady 372 ČSD (76E) a 19 strojov pre Deutsche Reichsbahn (80E). Rušne boli vyvinuté pre cezhraničnú prevádzku na napájacie systémy 3 kV js a 15 kV ~ 16 ⅔ (16,7) Hz.
Hoci je elektrický rušeň 372 takmer vizuálne zhodný s ostatnými stojmi Škoda II. generácie, je na ňom použitých mnoho zastaraných dielov. Hlavným rozdielom je použitie kontaktných odporových regulátorov výkonu. Nutné podotknúť že k ich osadeniu došlo na základe požiadaviek východonemeckej strany, ktorá sa spolupodieľala na návrhu koncepcie rušňa a ktorá mala výhrady voči pulznej regulácii, ktorá podľa nich nebola ešte v prevádzke dostatočne overená a navyše sa vyznačovala vyššou hmotnosťou než odporová regulácia. Oficiálne zdôvodnenie teda znie „Traťové pomery na území NDR, najmä nízka únosnosť mostov ovplyvnili požiadavku na maximálnu hmotnosť rušňa 84 t tým nebolo možné v koncepcii použiť pulzné meniče, ktoré podstatne zväčšujú hmotnosť vrátane trakčného transformátora na 16 ⅔ Hz.“ Vďaka tomuto rozhodnutiu sa stal nový rušeň zastaraný už v čase jeho vývoja, preto sa uvažovalo, že má byť len akýmsi „prechodným“ strojom do doby, než budú vyvinuté úplne nové typy rušňov. To sa však stalo až neskôr a rad 372 (180) jazdí po českých a nemeckých koľajniciach, hoci už v menšej miere ako predtým, dodnes.
Technika
Rušeň je na oboch systémoch riadený odporovú reguláciou. Nepriamy kontrolér spína elektropneumatické stýkače, na jednosmernom sériovom zapojení trakčných motorov má rušeň 27 jazdných stupňov a na sérioparelnej ďalších 17, na každom hospodárnom stupni možno zaradiť ešte 5 suntov. Trakčný odporník je fechralový, využíva sa aj pre plynule riadenie čiže indukované nezávislé EDB (2 200 kW).
Mechanická časť rušňa je prevzatá z radu 263. Odtiaľ je prevzatá aj koncepcia chladenia so žalúziami v pravej bočnici.
Pri jazde na jednofázovom systéme je obvodom rušňa predradený transformátor a olejom chladené diódové usmerňovače.
Aby rušne mali prechodnosť aj na nemeckej železnici, sú vybavené okrem mobilnej časti líniového zabezpečovača LS IV / I aj nemeckým bodovým zabezpečovačom PZ 80 a rýchlomerom Metra GMR. Na rušni 372.007 sa od roku 2000 overuje statický menič 3 000/600 V so samostatnými výstupmi pre nabíjanie batérií a nabíjanie striedača pomocných pohonov.
Prevádzka
Po roku 2010, aj vďaka dodávkam nových štvorsystémových rušňov radu DB 189 a väčšiemu podielu súkromných dopravcov v nákladnej doprave, začal nemecký DB Schenker s postupným odstavovaním svojich rušňov radu 180. Niekoľko rušňov bolo zošrotovaných (po necelých 20 rokoch prevádzky), rušeň 180.014 bol odovzdaný železničnému múzeu vo Weimare, ďalšia časť rušňov bola dlhodobo odstavená v Chemnitzi. Roku 2014 postupne celkom 15 rušňov odkúpila česká spoločnosť TSS Cargo, ktorá z nich po oprave plánuje zostaviť niekoľko funkčných a používať pre svoje výkony. Posledným dňom prevádzky rušňov radu 180 u DB Schenker tak bol 4. december 2014, kedy rušne 180.006, 008, 011 a 015 došli do Děčína, odkiaľ boli nasledujúceho dňa spolu so 180.018 prevezené už v réžii nového majiteľa do jeho areálu v Hulíne. Všetky vlaky Schenker idúce cez hraničný prechod Děčín/Bad Schandau od tohto dátumu prevzali rušne radu 189, upravené na prevádzku v Česku. Teraz tak ČD Cargo svoje stroje nasadzuje na dopravu vlakov prevažne na trati (Ústí nad Labem -) Děčín - Drážďany - Lipsko, občas ale tiež zachádza napríklad do Prahy alebo Nymburku. Po krátkom odstavení sprevádzkovala svoje odkúpené strojE i spoločnosť TSS Cargo a sú tak využívané k vedeniu vlakov po celej jednosmernej časti českej železničnej siete, na čele kontajnerových vlakov však jazdia aj do Nemecka - jazda do Brém alebo Hannoveru boli síce po krátkej dobe zrušené, na trati do Drážďan sú ale príležitostne k videniu aj naďalej.
Pňovice (okres Olomouc)
Pňovice je obec v Česku v okrese Olomouc v Olomouckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 881 obyvateľov, z toho 449 mužov a 432 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 38,4 roka, ženy 40,5 roka).
Mons (Charente-Maritime)
Mons je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Charente-Maritime, v regióne Poitou-Charentes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Chéry-lès-Pouilly
Chéry-lès-Pouilly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aisne, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nitriansky kraj
Nitriansky kraj je kraj na juhozápade Slovenska. Žije tu 674 767 obyvateľov (2021) a má rozlohu.