cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vedecký časopis
Dejiny
Prvé vedecké časopisy vznikli v roku 1665, bol to francúzsky Journal des Sçavas a anglický Philosophical Transactions of the Royal Societ of London. Najstarším stále vychádzajúcim vedeckým periodikom v Českom jazyku je Časopis Národního muzea, ktorého prvé číslo vyšlo v roku 1827. Na Slovensku bol prvý Sborník Muzeálnej slovenskej spoločnosti. Jeho prvé číslo vyšlo roku 1896. V roku 1917 začal vychádzať prvý špecializovaný slovenský vedecký časopis Právny obzor. V roku 1921 začali vychádzať Bratislavské lekárske listy, ktoré vychádzajú dodnes. Prvým geologickým vedeckým časopisom vydávaným na Slovensku boli Práce Štátneho geologického ústavu - Zošit, vydávané od roku 1940.
Hodnotenie významu a kvality periodík
Vedecké časopisy sa líšia svojou úrovňou aj renomé, ktoré sa však výrazne líšia v rámci jednotlivých vedných odborov. Napríklad zatiaľ čo vplyv článkov vydaných v niektorých významných inter- či multidisciplinárnych časopisoch (Nature, Science) alebo užšie zameraných časopisoch (napr. The Lancet) je mimoriadne veľký, publikácie v iných časopisoch sa nikdy nedostanú svetovej vedeckej komunite a prakticky upadnú do zabudnutia. Tento jav mal oveľa väčší význam v minulosti, keď sa vedec mohol dostať len k tým výtlačkom, ktoré mal fyzicky v knižnici. Zaobstarávanie časopisov, resp. samostatných výtlačkov - kópii článku (tzv. separátov) zo zahraničia bolo zložité a často navyše sťažované jazykovou bariérou. Dnes je vďaka ľahkej elektronickej dostupnosti časopisov situácia oveľa jednoduchšia, pretože prakticky ktokoľvek si môže článok stiahnuť z internetu - klasický článok za poplatok, článok publikovaný formou Open Access zadarmo.
V roku 1958 v dôsledku potreby hodnotenia vedeckých článkov pre potreby knižníc a sledovania ich citovanosti, vznikol v USA Institute for Scientific Information (ISI), ktorý postupne vytvoril databázu Current Contents Connect, teda tzv. karentovaných časopisov. Dnes je táto databáza vlastníctvom spoločnosti Clarivate Analytics, súčasti mediálneho gigantu Thomson Reuters. V roku 2014 táto databáza indexovala asi 12000 vedeckých časopisov rôznych odborov. K dispozícii sú v internetovej aplikácii ISI Web of Knowledge. Jej nevýhodou je, že podobne ako iné bibliografické databázy je prístup na ňu spoplatnený.
Pri hodnotení časopisov najmä v prírodných vedách sa používa aj tzv. impakt faktor (IF) alebo faktor dopadu, ktorý sa vypočítavá strojovo ako priemerné množstvo citácií článkov určitého časopisu za posledné dva roky. Impakt faktor je uverejňovaný pre každý časopis registrovaný v ISI Journal of Citation Reports, teda iba pre vybrané časopisy, ktoré sa rozhodne ISI sledovať raz do roka. Jedná sa spravidla iba o periodiká písané v angličtine. Výraznou nevýhodou tohto hodnotenia, že ním možno hodnotiť iba časopisy v rámci jedného vedného odboru, lebo spôsoby a zvyky citovania sa v rámci rôznych vedných odborov rôznia. Príkladom sú časopisy s najvyšším impakt faktorom v medicíne a lesníctve v roku 2014 - New England Journal of Medicine (IF - 55,873 ), Agricultural and Forest Meteorology (IF - 3,762 ). Časopisy s vysokým impakt faktorom sú v súčasnosti považované za prestížne.
Ceny a distribúcia časopisov
V súčasnosti proti vysokým, či neprimeraným cenám prístupu k týmto databázam protestujú viacerí vedci či knižnice. Väčšina najvýznamnejších časopisov je totiž v súčasnosti publikovaná veľkými vydavateľstvami zameranými na zisk. Online prístup k databázam si knižnice univerzít a výskumných organizácii predplácajú aby umožnili prístup z univerzitných počítačov, či prostredníctvom vzdialeného prístupu aj z domácich počítačov študentov a výskumníkov. V porovnaní s tlačenými verziami časopisov je elektronický prístup väčšinou drahší. Nemalým problémom zostáva fakt, že zatiaľ čo ceny časopisov a prístupu k nim konštantne rastú, finančné zdroje knižníc na ich zaobstaranie už dlhú dobu všade vo svete stagnujú. Príkladom je celoročný elektronický prístup k časopisu The Journal of Comparative Neurology, ktorého cena v roku 2012 sa rovnala cene 300 vedeckých monografií. Ceny jednotlivých článkov aj vysoké predplatné za prístup k elektronickým verziám časopisov je dlhodobo kritizované odbornou verejnosťou. V súčasnosti vydávajú vedecké časopisy aj mnohé vedecké spoločnosti, ktoré možno považovať za organizácie neorientované na zisk z publikácií. Tieto vedecké časopisy sú spravidla (avšak nie vždy) poskytované za nižšiu cenu ako vo vydavateľstvách orientovaných na zisk. Ceny sa bežne pohybujú okolo niekoľko tisíc amerických dolárov za rok. Takto získané prostriedky vedecké spoločnosti spravidla využívajú na činnosť redakčných rád časopisov a nákladov spojených s ich vydávaním, ale bežne ich investujú do poskytovania iných informačných zdrojov pre svojich členov, či podobné aktivity, čím umožňujú aby tieto prostriedky zostávali vo vede a vedeckej sfére.
Nespokojnosť vedcov s vysokou cenou časopisov a prístupu k nim viedla k vytvoreniu voľne dostupných vedeckých časopisov, alebo časopisov, ktoré sú vydávané za nízku cenu. Potreba profesionálnych editorov však má za následok vyššie náklady, ktoré sa zvyčajne darí pokrývať z príspevkov vedeckých spoločností, nadácií alebo sponzorov. Hlavne menšie časopisy sa však k týmto zdrojom zvyčajne nedostanú ľahko.
Autorské práva
Od autorov jednotlivých článkov sa tradične vyžaduje aby prenechali autorské práva článku na vydavateľa periodika. Vo viacerých prípadoch je takéto jednanie skutočne nutné v záujme ochrany autorských práv, či koordinovania oprávnení pre dotlače a opätovné použitie či napríklad využitie obrázkov. V niektorých prípadoch je však zbytočne zložité. Mnoho autorov, najmä tí, ktorí pôsobia v hnutí za otvorený prístup preto takéto riešenie kritizujú. S časom si vynútili systém, kedy vydavateľ má oprávnenie upravovať, tlačiť a distribuovať článok komerčne, ale autorovi sú ostatné práva na nakladanie s článkom ponechané.
Falošné vedecké časopisy
Štruktúra vedeckého časopisu býva niekedy napodobňovaná na účely publikácie myšlienok, ktoré sú vedeckou komunitou pokladané za vyvrátené alebo nezmyselné. Napr. v prípade rozširovania myšlienkového smeru kreacionuzmu alebo inteligentného diazajnu. Cieľom môže byť jednak vzájomne presviedčanie členov skupiny o vlastnej správnosti a jednak presviedčanie laikov, ktorí nedokážu rozoznať, že nejde o vedecký časopis, a tak prezentovaným tvrdeniam prikladajú oveľa vyššiu váhu. Spoločným rysom zvyčajne je absencia alebo iba formálne recenzné konanie. Takéto časopisy nebývajú indexované v skutočných vedeckých databázach.
Ďalším častým prípadom napodobňovania štruktúry časopisu je agresívny obchodný model zneužívajúci Open Access, označovaný ako predátorský časopis. Takýto „vedecký“ časopis často napodobňuje meno už existujúceho časopisu a agresívne láka vedcov všetkých odborov, hlavne začínajúcich a alebo druhoradých, na rýchlu a pomerne lacnú publikáciu napr. rozosielaním e-mailov. Predátorské časopisy však využívajú z rôznych dôvodov aj prestížne inštitúcie a nie sú doménou nízkopríjmových krajín.
3729 Yangzhou
3729 Yangzhou je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 1. novembra 1983.
3727 Maxhell
Objav a pomenovanie
Planétka sa v čase objavu nachádzala v centrálnej časti súhvezdia Vodnár (Aquarius), asi 51' juhozápadne od hviezdy \theta Aqr (+4,3 mag), mala zdanlivú fotografickú jasnosť +16,4 mag a bola 16. planétkou objavenou v prvej polovici augusta 1981. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1981 PQ, ktoré dostala krátko po objave. V objavovej opozícii bola planétka na Kleti pozorovaná aj v ďalších 2 nociach a celkovo bolo zmeraných 6 pozícií, neskôr zaslaných do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná ráno 11. augusta 1981. Planétka bola na Kleti pozorovaná aj počas 3 nocí v auguste 1987 (6 pozícií). Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 12692 vydanom dňa 4. januára 1988.
Planétka je pomenovaná po Maximiliánovi Hellovi (1720 – 1792), ktorý sa preslávil najmä určením paralaxy Slnka na základe svojich vlastných meraní prechodu Venuše cez slnečný disk v roku 1769. V roku 1755 bol vymenovaný riaditeľom cisárskeho observatória vo Viedni. Bol autorom mnohých astronomických efemeríd. Meno navrhli pracovníci Astronomického ústavu v Tatranskej Lomnici. Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 26424 vydanom dňa 5. januára 1996 Medzinárodnou astronomickou úniou.
Dráha
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 499 mil. km po mierne excentrickej dráhe s dobou obehu 6,10 roku (2228 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 278 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na necelých.
Ján Slezák (herec)
Ján Slezák (* 27. december 1978, Senica) je slovenský spevák a muzikálový herec.
Začínal ako tanečník v hip-hopovej skupine Scream Senica. Vyštudoval Divadelnú fakultu JAMU v Brne. Hlavné postavy stvárnil v muzikáloch, ako sú napríklad Pomáda, Kleopatra alebo Rebelové. Taktiež pôsobil ako pedagogický dozor na letných detských táboroch organizácie Fénix.
Majstrovstvá Južnej Ázie v basketbale mužov 2015
Majstrovstvá Južnej Ázie v basketbale mužov 2015 boli v poradí 4. Majstrovstvá Južnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Juhoázijská basketbalová asociácia (SABA). Konali sa v Bangalúre, v štáte Karnátaka, v Indii v dňoch od 3.5. júla 2015, za účasti rekordných 6 tímov. Pôvodne sa mal turnaj organizovať v Bangladéši. Zápasy sa odohrali v aréne Kanteerava Indoor Stadium. Turnaj pozostával iba z jednej šesťčlennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. 🇮🇳 získala pri svojej tretej účasti tretíkrát titul, keď zvíťazila vo všetkých zápasoch skupiny.
Laurent Skubinsky-Malachovský
Laurent Skubinsky-Malachovský (Skubinský, Vavrinec (Malachovský) (*  Slovensko) bol evanjelický kňaz.
Životopis
Kazateľ slov. evanjelický obce v Banskej Bystrici (1608, 1617).
Steven R. McQueen
Detstvo
Steven R. McQueen sa narodil v Los Angeles v Kalifornii, ako syn Stacy Totenovej a herca a producenta Chada McQueena. Jeho starí rodičia z otcovej strany boli Steve McQueen a filipínska herečka Neile Adamsová. Stevenov nevlastný otec, Luc Robitaille bol uvedený do Kanadskej siene slávy NHL. Steven má dvoch mladších súrodencov, Chasa a Madosin z otcovej a brata Jessaraeho z matkinej strany.
Steven si zmenil meno na Steven R. McQueen, pričom „R“ znamená Robitaille.
Kariéra
V roku 2005 debutoval v seriáli TV stanice CBS, Operácia Threshold. Odvtedy hosťoval napríklad v seriáloch Bez stopy, C.S.I.: Kriminálka Miami a Vražedné čísla. Zahral si Kyla Huntera v siedmich epizódach finálnej série seriálu TV stanice The WB, Everwood. Stevenova prvá filmová rola bola vo filme Minutemen z dielne Disney Channel.
V roku 2009 bol obsadený do roly mladého rebela Jeremyho Gilberta v seriáli Upírske denníky. Ide o fantasy-hororový seriál založený na rovnomennej knihe od spisovateľky L. J. Smithovej. Neskôr prijal rolu Jaka Forestera v hororovej komédii Piraňa 3D (remake rovnomenného filmu z roku 1978). Film získal zmiešané recenzie od kritikov a celosvetovo zarobil viac ako 83 miliónov dolárov.
Ferdinand Peroutka
Je autorom knihy úvah o českej národnej povahe Jací jsme a rozsiahleho diela o počiatkoch ČSR Budování státu (4 diely).
V roku 1933 vo svojom článku opísal M. R. Štefánika ako "prívrženca diktatúry so záľubou v okázalosti, trpiaca hromádka nervov, chorobne ctižiadostivý muž, ktorý chcel, aby ho iní ľutovali".
Po februárovom prevrate odišiel do Spojených štátov, kde niekoľko rokov riadil česko-slovenské vysielanie Slobodnej Európy a spolupracoval s americkými periodikami.
Pecka
Poznámka: Tvar Pecková pozri v článku Pecková (rozlišovacia stránka)
Ferdinand Peroutka
V exile vydal niekoľko politických úvah a próz.
Osobnosť
Osobnosť (pôvod z latinského slova „persona“ – divadelná maska, „personare“ – znieť, ako sa javí, povahové vlastnosti, výzor) definícií existuje okolo 110.
Charakteristickými znakmi pre osobnosť je psychická jednota vlastností, je jedinečná, je samoregulujúca, historicky podmienená. Znakom každej osobnosti je jeho jedinečnosť, odlišnosť. Sebauvedomujúca psychika (osobnosť – až keď sa objaví „ja“, „to je moje“,jednota biologického, sociálneho i duchovného).
Ucelenou teóriou osobnosti chce byť personológia.
Psychológia
Osobnosť v psychológii je suma všetkých psychických osobitostí vytvárajúcich individualitu jednotlivca.
Sociológia
Osobnosť je v sociológii produkt spoločenských vzťahov, konkrétny nositeľ týchto vzťahov, subjekt spoločenského života, člen určitých sociálnych skupín, element spoločenského systému.
Into the Night
„Into the Night“ je prvý singel z kompilačného albumu Ultimate Santana od Carlosa Santanu z roku 2007. Na skladbe spolupracoval Chad Kroeger zo skupiny Nickelback, s ktorým predtým pracoval na skladbe „Why Don’t You & I“ z albumu Shaman. Zároveň Chad Kroeger je aj autorom textu a v piesni hrá na akustickú gitaru. B-strana singlu obsahuje piesne „I Believe It's Time“, „Curacion (Sunlight on Water)“ a „Victory Is Won“. Singel bol vydaný americkým vydavateľstvom Arista Records. Pieseň je niekedy mylne označená za pieseň skupiny Nickelback kvôli spevu Chad Kroegera, ktorý je aj autorom textu.
Popis skladby
Ide o druhú spoločnú skladbu nahranú obomi hudobníkmi. Prvá niesla názov „Why Don’t You & I“ a bola z albumu Shaman z roku 2002. Pieseň debutovala v rebríčku Billboard Hot 100 na #26 a takisto na #2 v rebríčku Canadian Hot 100. Okrem toho skladba dosiahla #4 v Austrálii, #5 v Turecku, Taliansku a Južnej Afrike. V Španielsku dosiahla skladba #8. Najvyššie pozície dosiahla v rebríčku Hot Adult Top 40 Tracks. Singel bol certifikovaný na zlatú platňu od RIAA.
Zoznam skladieb
CD singel
Ariel Šaron
Ariel Šaron (po hebrejsky אריאל שרון, rodným menom Ariel Scheinermann, prezývaný Arik; * 26. február 1928, Kfar Malal, Izrael – † 11. január 2014, Ramat Gan ) bol izraelský vojak, politik a premiér.
Vojenská kariéra
Ariel Šaron bojoval prakticky vo všetkých arabsko-izraelských vojnách a podieľal sa na obsadení egyptského Suezu v jomkippurskej vojne. Je považovaný za jedného z najlepších taktikov v histórii izraelskej armády, tento prínos však bol z veľkej časti anulovaný jeho miestami až neuveriteľnou nedisciplinovanosťou. Tá sa naplno prejavila, keď ako minister obrany viedol inváziu izraelskej armády do Libanonu. V podstate podviedol zvyšok vlády a premiéra a ďaleko prekročil mandát, ktorý dostal. Jeho vojenská kariéra bola veľmi úspešná až do libanonského ťaženia v roku 1982, keď ho dočasne z politiky a definitívne z armády vyhnal škandál spojený s masakrom civilistov v palestínskych utečeneckých táboroch Sabra a Šatíla, ktorý spáchali libanonskí falangisti ako odvetu za zavraždenie svojho vodcu, libanonského prezidenta Bašíra Džamáíla. Následkom tohto škandálu musel Šaron odstúpiť z funkcie ministra obrany. Neskôr ho izraelská komisia označila za vinného, že svojou nepredvídavosťou a nedbanlivosťou nesie za tieto masakre nepriamu zodpovednosť, čo prakticky znemožnilo jeho ďalšiu vojenskú kariéru.
Politika
Šaron bol považovaný za jedného z hlavných propagátorov politiky osadníctva. Jeho zvolenie za premiéra na začiatku roku 2001 možno čiastočne zdôvodniť vyostrenou vnútropolitickou situáciou a krízou v izraelskej ľavici, ale aj radikalizáciou značného množstva izraelských voličov.
V úrade premiéra došlo k postupnému uhladeniu Šaronovej politiky a posunu jeho programu smerom k stredu a umiernenosti. Nevzdal sa síce politiky vojenských zásahov a protiteroristických operácií na území kontrolovanom palestínskou samosprávou, predsa však podporoval mierový proces. V roku 2005 nechal násilne vysťahovať židovské osady v Pásme Gazy a stiahol z neho svoje jednotky, čím sa definitívne názorovo rozišiel so svojou stranou Likud. 21. novembra 2005 preto oznámil, že stranu Likud opúšťa (v decembri ho na čele strany nahradil Benjamin Netanjahu) a zakladá novú stranu Kadima. Zároveň požiadal prezidenta o rozpustenie izraelského parlamentu Knesetu a vypísanie predčasných volieb, pretože sa mu rozpadla vládna koalícia a stratil v ňom väčšinu.
18. decembra 2005 utrpel Šaron ľahkú mozgovú porážku a bol hospitalizovaný v nemocnici. Po dvoch dňoch bol prepustený, ale 4. januára 2006 utrpel novú, tentoraz ťažkú mozgovú porážku. Previezli ho do nemocnice, kde sa podrobil dvom zložitým operáciám. Jeho stav bol taký vážny, že lekári označili za nepravdepodobné, že by Šaron v budúcnosti mohol vykonávať svoju funkciu. Od 14. apríla 2006 ho vo funkcii izraelského premiéra oficiálne nahradil Ehud Olmert, ktorý ho ako podpredseda vlády zastupoval už od januára. 28. mája 2006 ho previezli do liečebne dlhodobo chorých. Šanca, že by sa Šaron dostal z hlbokej kómy a vegetatívneho stavu, v ktorom sa nachádzal, sa podľa lekárov každým dňom znižovala. 11. januára 2014 zomrel po ôsmich rokoch v kóme.
Rohoznice
Rohoznice môže byť:
Pri Bútľavke
Pri Bútľavke je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Poľana.
Predmetom ochrany je: CHÚ je vyhlásené na ochranu zachovalej časti pôvodných lesov s ojedinelým výskytom vzácneho tisu obyčajného (Taxus baccata), ktorú vhodne dopĺňajú skalné a bralné spoločenstvá.
Bazálna osobnosť
Bazálna osobnosť je osobnosť reprezentatívna pre určitú spoločnosť, a to buď vo význame štatistickom (tzv. modálna osobnosť), typologickom, t. j. vtedy, keď sú v nej obsiahnuté typické vlastnosti veľkého počtu jednotlivcov, a napokon ak reprezentuje podstatné hodnoty konkrétnej kultúry.
Jelšovec (obec)
Jelšovec je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Nikózia
Nikózia je hlavné a zároveň najväčšie mesto Cypru. Mesto je obchodné centrum, sídlo vlády. Geograficky je mesto umiestnené v strede ostrova pri ústí rieky Pedieos. V meste žije celkom 309 500 obyvateľov, z toho v gréckej časti 47 832, s aglomeráciou 224 500 a v tureckej časti 85 000.
Po páde Berlínskeho múru je Nikózia jediné rozdelené hlavné mesto na svete. K jeho rozdeleniu na severnú tureckú a južnú grécku časť došlo v roku 1974. Neskôr bola vytvorená demilitarizovaná zóna, spravovaná OSN, ktorú možno dodnes prekročiť iba na dvoch miestach.
Grécka časť mesta zaberá západnú, južnú a východnú časť Nikózie, turecká severná časť metropoly je hlavným mestom Severocyperskej tureckej republiky, ktorú však uznáva iba Turecko. V meste sídli Cyperská univerzita.
Vouécourt
Vouécourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Humphry Davy
Sir Humphry Davy (* 17. december 1778, Penzance, Spojené kráľovstvo – † 29. máj 1829, Ženeva, Švajčiarsko) bol anglický chemik, experimentátor, zakladateľ elektrochémie a objaviteľ radu chemických prvkov.
Je po ňom pomenovaný mesačný kráter Davy.
Životopis
Pochádzal z rodiny rezbára, po strednej škole sa stal učňom u lekárnika. Základy chemického vzdelania získal ako samouk. Neskôr sa stal najprv asistentom (1802), o niekoľko mesiacov neskôr profesorom a nakoniec prezidentom (18201826) na Royal Institution v Londýne a členom Kráľovskej spoločnosti. V roku 1812 bol povýšený do šľachtického stavu.
Bol obľúbeným prednášajúcim a demonštrátorom. Jeho žiakom a asistentom bol napríklad Michael Faraday.
Potvrdil Rumfordovu teoriu
Chemický výskum
Humphry Davy skúmal oxidy dusíka; napríklad pomenoval rajský plyn. Dokázal, že tepelné žiarenie sa šíri aj vo vákuu, že diamant je tvorený čistým uhlíkom a i. Zaoberal sa elektrochemickými javmi a dokázal pritom, že sa voda účinkom elektrického prúdu rozkladá na vodík a kyslík. Ďalej izoloval prvky draslík a sodík (1807) a pomocou elektrolýzy tavenín kovy alkalických zemín (1808). Dokázal, že chlór je prvok; vypracoval teóriu kyselín a objasnil úlohu vodíka v kyselinách. Roku 1801 objavil elektrický oblúk. K jeho ďalším významným vynálezom patrí banícky bezpečnostný lampáš, zvaný tiež Davyho lampáš. Spoločne s Thomasom Wedgwoodom experimentoval vo fotografovaní, je považovaný za priekopníka a vynálezcu v odbore fotografie.
Oto Škrovina
Oto Škrovina alebo Otto Škrovina (* 18. november 1877, Brezno - † 14. máj 1939, Martin) bol slovenský evanjelický kňaz, národný pracovník, historik, publicista. Pseudonym: Benjamin.
Jeho otec bol Andrej Škrovina a matka Zuzana rod. Kolesárová.
Životopis
Základné vzdelanie získal v Brezne. Študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote a v Kežmarku, pre národné presvedčenie vylúčený zo všetkých škôl v Uhorsku. Maturoval v Debrecíne (1898). Teológiu študoval na teologickej akadémii v Prešove, štúdium dokončil v Bratislave. Ordinovaný (1903). Pôsobil v Martine, kaplán pri J. Horváthovi, po jeho smrti adminostrátor evanjelického zboru, farár (1906), senior Turčianskeho seniorátu (1918). Zástupca Slovenskej národnej rady, účastník Deklarácie slovenského národa. Po vstupe maďarských vojsk do Martina s M. Dulom väznený (1919). Orientoval sa na cirkevné školstvo. Stúpenec česko-slovenskej. vzájomnosti, podporoval politiku M. Rázusa. Aktívny v Muzeálnej slovenskej spoločnosti i v ďalších národných a občianskych spolkoch. Cirkevný historik, autor diel v ktorých spracoval dejiny reformácie a protestantizmu v Turci. Publikoval vo všetkých cirkevných časopisoch, písal aj do časopisu Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Slovenských pohľadov, Národných novín.
Jetterswiller
Jetterswiller je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viktor Ivanovyč Baloha
Viktor Ivanovyč Baloha (ukr. Віктор Іванович Балога) (* 15. jún 1963, Zavydovo, Mukačivský rajon, Zakarpatská oblast, ZSSR) je ukrajinský politik. Minister mimoriadnych situácií Ukrajiny (od novembra 2010), Minister Ukrajiny pre mimoriadne udalosti a ochranu obyvateľstva pred následkami černobyľskej katastrofy (2005–2006). Vedúci Sekretariátu Prezidenta Ukrajiny Viktora Juščenka (2006–2009). Ľudový poslanec 4. zvolania (2002–2005). Predseda Zakarpatskej štátnej oblastnej administratívy (1999-2001, 2005), Primátor mesta Mukačevo — 1998-1999).
Vzdelanie
Po skončení osemročnej školy v Zavydovo v roku 1978, študoval na strednej škole v Zahattia Iršavského rajonu Zakarpatská oblasť, ktorú skončil v roku 1980. 09.1980-06.1984 — absolvoval Inštitút ekonómie a obchodu vo Ľvove, špecializácia Tovaroznalectvo a organizácia obchodu s potravinami, tovaroznalec najvyššej kategórie.
Politická kariéra
V roku 1997 vstúpil do Social-demokratickej strany Ukrajiny (spojená) (SDPU (o)). V roku 1998 počas parlamentnej volebnej kampane Baloha bol vedúci volebného štábu Sociálno-demokratickej strany Ukrajiny (spojenej) v Zakarpatskej oblasti – pätinu všetkých hlasov SDPU (o) bolo získané na Zakarpatsku.
9. mája 1998 Viktor Baloha bol zvolený za primátora mesta Mukačevo.
5. mája 1999 bol menovaný za predsedu Zakarpatskej oblastnej štátnej administratívy
3. apríla roku 2002 Viktor Baloha bol zvolený za primátora aj zároveň za ľudového poslanca ale dokonca sa rozhodol v prospech práce v Najvyššej Rade Ukrajiny.
14. maja 2002 — 8. septembra 2005 — ľudový poslanec Ukrajiny z volebného obvodu č.71, bol členom frakcie „Naša Ukrajina“, člen Výboru pre hospodársku politiku, riadenia národného hospodárstva, májetku a investicií Najvyššej Rady Ukrajiny.
Craiova
Craiova je municípium v župe Dolj v Rumunsku. Je 6. najväčším mestom Rumunska, hlavným a najväčším mestom župy, v ktorej sa nachádza.
Viktor Ivanovyč Baloha
Politická kariéra
V máji 2004 Baloha bol jedným z hlavných kandidátov vo voľbach primátora mesta Mukačevo, ale prehral voľby. Tieto voľby boli vyhlásené za neplatne s dôvodu faľšovania volebných výsledkov.
Craiova
Geografia
Mesto sa nachádza na juhu Rumunska na rieke Jiu na východe Rumunskej nížiny. Leží vo vzdialenosti 227 km od Bukurešti a 68 km od Dunaja. Podnebie mesta je kontinentálne, typické pre nížiny v tejto oblasti. Priemerná ročná teplota kolíše medzi 10-11,5°C.
Prvá písomná zmienka
Mesto sa po prvýkrát spomína spomína ako dácke sídlisko Pelendava na peutingerovej mape pochádzajúcej pravdepodobne z roku 225 n.l. Pelendava bola aj neskôr postavená rímska pevnosť, ležiaca neďaleko dnešného kláštora Coșuna, postaveného medzi rokmi 1442 -1443.
Viktor Ivanovyč Baloha
Politická kariéra
Od 15. decembra 2004 počas prezidentskej volebnej kampani je dôverníkom Viktora Juščenka na Zakarpatsku.
Craiova
15.-17. storočie
Na konci 15. storočia sa mesto stalo sídlom miestnych bojarov, a teda veľkým obchodným strediskom. Mesto bolo významné i po stránke strategickej, často sa oň viedli vojny.
Viktor Ivanovyč Baloha
Politická kariéra
4. februára 2005 bol menovaný za predsedu Zakarpatskej oblastnej štátnej administratívy“.
Craiova
18. storočie
V roku 1735 žilo v meste len niečo cez 4000 obyvateľov, no napriek tomu bolo Craiova v tomto období významným centrom diania. Osemnáste storočie bolo v živote mesta asi najbúrlivejším storočím. Miestni bojari sa stretli s nepriateľstvom zo strany prvého fanariotského vládcu Rumunska Nicolae Mavrocordat. Po porážke Turkov a Požarevackom mieri v roku 1718 sa mesto stáva súčasťou Rakúskej ríše, ale už v roku 1726 sa začínajú vzbury voči Habsburskej nadvláde. Nespokojnosť bola spôsobená prevažne neprirodzene vysokými daňami. Habsburgovci sú napokon po neúspešných pokusoch nastoliť poriadok nútení opustiť región. V rokoch 1735-1770 je Craiova hlavným mestom regiónu, kde však vládne de facto anarchia. Po návrate do normálu v rokoch 1770-71 sa do Craiova presúvajú všetky právomoci hlavného mesta, pretože Bukurešť je obliehaná Turkami. Veľkými ranami pre mesto v tomto období bolo ničivé zemetrasenie roku 1790, morová epidémia 1795, veľký požiar 1796 a v neposlednom rade dobytie Tureckými vojskami pod vedením Pašu Vidin Pazvan-Oglu v roku 1806.
Pólos (filozof)
Pólos (Pólos, * 450 pred Kr., Akragas na Sicílii) bol starogrécky filozof, žiak Gorgia, predstaviteľ mladšieho radikálnejšieho smeru sofistiky.
Craiova
19. storočie
thumb|Kostol sv. Demetera v Craiova francúzkeho archtekta André Lecomte du Nouy postavený 1889 - 1893 Na začiatku tohto storočia mesto zažíva obdobie nebývalého rozvoja. Prudko vzrastá množstvo remeselnej výroby a obchodu. Craiova sa stáva významným centrom administratívnym, kultúrnym i obchodným. Po mieri v Adrianopole (1829, ktorý ukončil Rusko-tureckú vojnu v 1828-29) nastáva v celom Rumunsku na mnoho rokov pokoj. Počas revolúcie 1821 sa mesto stalo základňou pandúrov pod vedením Tudora Vladimirescu. V roku 1848 tu žilo asi 20000 obyvateľov.
Viktor Ivanovyč Baloha
Politická kariéra
8. septembra 2005 právomoc ľudového poslanca Ukrajiny Balohu V.I. sa predčasne ukončuje, v súvislosti s osobným vyhlásením o zloženie svojej parlamentnej právomoci.
Craiova
20. storočie
Na konci 19. storočia bolo Craiova mesto s viac ako 40000 obyvateľmi, viacerými drobnými továrňami, mnohými obchodmi a remeselnými dielňami. Populácia však vzrástla, takže roku 1912 tu žilo 51404 obyvateľov. Bolo to po Bukurešti druhé najväčšie mesto vo vtedajšom Rumunsku. V roku 1913, za vlády Titu Majorescu bol v meste podpísaný Craiovský mier, znamenajúci koniec Balkánskych vojen. Prvú svetovú vojnu väčšina obyvateľov mesta, prirodzene nevnímala veľmi pozitívne. Keď Rumunsko v roku 1916 po dvoch rokoch neutrality vstúpilo do vojny, bolo Craiova už veľkým vojenským centrom. Tu bolo veliteľstvo rumunskej armády, ktorá v tej dobe čítala 134400 ľudí. Rumunská armáda však proti omnoho lepšie vyzbrojeným nemeckým a rakúsko-uhorským vojskám nemala šancu. A tak už 21. novembra 1916 bolo mesto dobyté. Počas dvoch rokov nemeckej administrácie bola ekonomika mesta paralyzovaná. Ani v medzivojnovej dobe a v tesne povojnovom období sa mesto, ležiace v agrárnej oblasti (a vlastne v agrárnom Rumunsku) prakticky nerozvíjalo. Až v 60-tych rokoch minulého storočia sa začalo s masívnou socialistickou výstavbou, kedy sa prudko rozvinul miestny priemysel. Dnes je Craiova významné kultúrne, obchodné i administratívne stredisko Rumunska.
Električkové linky
thumb|Električková sieť mesta thumb|Autobus BMC na linke 6 thumb|Autobus Dacia na linke 29 Linka 101
Linka 102
Viktor Ivanovyč Baloha
Politická kariéra
15. septembra 2006 menovaný za Vedúceho Sekretariátu Prezidenta Ukrajiny
Želary
Želary je koprodukčný (česko-slovensko-rakúsky) film natočený podľa novely Květy Legátovej Jozova Hanule.
Krutý príbeh nežnej lásky z obdobia druhej svetovej vojny odohravajúci sa na fiktívnej horskej samote Želary v okupovanom Protektoráte Čechy a Morava.
Viktor Ivanovyč Baloha
Politická kariéra
5. októbra 2006 bol uvoľnený z funkcie Ministra Ukrajiny pre mimoriadne udalosti a ochranu obyvateľstva pred následkami černobyľskej katastrofy
Craiova
Expresné autobusové linky
Linka E1 retur (okružná)
Letecká doprava
V meste sa nachádza medzinárodné letisko Aeroportul Internațional Craiova, ktoré má s týmito leteckými spoločnosťami nasledovné spojenia:
Viktor Ivanovyč Baloha
Politická kariéra
V roku 2007 bol zvolený za predsedu politickej rady politickej strany „Ľudový zväz Naša Ukrajina“ (ĽZ-NU).
15. februára 2008 oznámil svoje odstúpenie z politickej strany ĽZ-NU. Pri tomto politik zdôraznil, že „nezávisle od okolností“ jeho účasť v politike bude spojená s Prezidentom Ukrajiny Juščenkom – „mužom vysokých zásad a ušľachtilých cieľov“.
V júni 2008 vstúpil do politickej strany „Jedynyj centr“. A od júla 2008 sa stal členom Prezídia tejto politickej strany.
19. mája 2009 uvoľnený z funkcie Vedúceho Sekretariátu Prezidenta Ukrajiny.
Baloha vysvetlil svoje želanie odísť z tejto funkcie, rovnako aj to, že stratil zmysel práce v prostredí keď iniciatívy tímu Sekretariátu Prezidenta Ukrajiny sa uviazujú v apatie Prezidenta Ukrajiny.
Od augusta 2010 — jeden z Lídrov Jedyného Centru.
12. novembra 2010 menovaný za  Ministra Ukrajiny pre mimoriadne udalosti a ochranu obyvateľstva pred následkami černobyľskej katastrofy.
9. decembra 2010 bol uvoľnený z funkcie Ministra Ukrajiny pre mimoriadne udalosti a ochranu obyvateľstva pred následkami černobyľskej katastrofy v súvislosti s administratívnej reformy.
9. decembra 2010 menovaný za Ministra mimoriadných situácií Ukrajiny.
2. novembera 2011 Viktor Baloha menovaný za  predseda ukrajinskej časti spoločných medzivládnych komisií pre spoluprácu :
Medzivládné ukrajinsko-izraelskej komisie o obchode a hospodárskej spolupráci;
Medzivládnej komisie pre obchodno-hospodársku a vedecko-technickú spoluprácu medzi Ukrajinou a Slovenskou republikou ;
Ukrajinsko-českej zmiešanej komisie o hospodársku, priemyselnu, vedeckú a technickú spoluprácu;
Od 23. november 2010 -  dodnes – poslanec Zakarpatskej oblastnej rady.
Verejná činnosť
Viktor Baloha podporuje rusinské hnutie, najmä vystupuje za oficiálne uznanie v Ukrajine Rusínov ako samostatnú národnosť.
Udelené ocenenia a vyznamenania
Rad sv. knieža Vladimíra I. a II.; jubilejný rad „2000 rokov od Národenia Ježiša Krista“ I, od UPC MP (Ukrajinská pravoslavná cirkev Moskovského patriarchátu).
23. februára 2012 - štátne vyznamenanie Vatikánu –Rytierský pápežský Rad sv. Silvestra (Ordine dello Speron d'Oro).
Nemá žiadne štátne ocenenie. Štátny zamestnanec prvého stupňa hodnosti (september 1999)
Súkromný život
Otec - Baloha Ivan Pavlovyč, matka - Baloha Mária Vasylivna (sa oženili 7. Októbra 1962), bratia Ivan (1966) a Pavlo (1977).
Manželka —Oxana Anatolijivna, synovia Andrij (1988), Pavlo (1994) a dcéra — Sofia (1999).
Ralph Barton Perry
Ralph Barton Perry (* 3. júl 1876, Poultney, Vermont, USA† 22. január 1957, Boston, Massachusetts, USA) bol americký filozof, profesor filozofie na Harvardovej univerzite; predstaviteľ neorealizmu. Za životopis Williama Jamesa The Thought and Character of William James získal v roku 1936 Pulitzerovu cenu v kategórii Biografia.
Persifláž
Persifláž (fr.) je výsmech, posmech; zosmiešnenie.
Nákladný automobil
náhľad|Nákladný automobil Tatra 815 so sklápacou nadstavbou. thumb|Tatra 813 6x6
Nákladný automobil (iné názvy: nákladné auto, hovorovo nákladiak) je viacstopový úžitkový automobil určený na prepravu nákladu. Môže ísť o menší automobil s nosnosťou niekoľko ton alebo aj o veľkú súpravu s niekoľkými prívesmi, tzv. kamión, s hmotnosťou desiatok ton. Na pohon sa používa prevažne výkonný vznetový spaľovací motor s vysokým krútiacim momentom. Dodávka ani pick-up sa za nákladný automobil väčšinou nepovažujú.
Benedetto Marcello
Benedetto Marcello, alebo aj Marcelli (* 31. júl 1686, Benátky, Taliansko – † 24. júl 1739, Brescia) bol taliansky právnik, politik a barokový hudobný skladateľ.
Život
Narodil sa 31. júla (podľa niektorých prameňov 1. augusta) 1686 v Benátkach. Pochádzal zo šľachtickej rodiny, preto sa v dobových dokumentoch často nazýva ako Patrizio Veneto. Benedettov otec chcel, aby jeho syn bol právnikom, preto študoval právo, ale súbežne aj hudbu u Antonia Lotti a Francesca Gaspariniho.
Celý život Benedetta Marcella sa delil medzi práva, politiku a hudbu. V roku 1711 bol členom „Serenissima“, tj. benátskej vlády a v roku 1730 sa stal guvernérom („Provveditore“) v Pule v dnešnom Chorvátsku. Po celý život mal chatrné zdravie a pobyt v Istrii mu neprospieval. V roku 1738 odišiel do Brescia na brehu Lago di Garda, kde zastával úrad „camerlinga“, dnes by sme povedali ministra financií. Tu aj o rok neskôr zomrel.
Saint-Parthem
Saint-Parthem je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aveyron, v regióne Midi-Pyrénées.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 401 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Benedetto Marcello
Dielo
Väčšina Marcellových skladieb sa datuje do prvej polovice jeho života. Okrem početných oratórií, opier a scénických serenád napísal viac než 400 sólových kantát, publikoval zbierky komornej a orchestrálnej hudby a mnoho ďalších inštrumentálnych diel zostalo v rukopise.
Pretože bol finančne celkom nezávislý a nemusel podliehať vkusu publika, mohol celkom slobodne rozvíjať svoj osobitý štýl. Jeho dielo sa tak stalo medzníkom na prechode z barokovej do klasickej éry európskej hudby. Vo veku okolo 40 rokov Marcello prakticky prestal komponovať a neskôr sa k hudbe vracal iba pri celkom výnimočných príležitostiach.
Najambicióznejším dielom skladateľa sa stalo Estro poetico-armonico, zhudobnenie talianskej verzie 55 žalmov. Biblické texty preložil Marcellov priateľ Girolamo Ascanio Giustiniani a dielo bolo publikované v ôsmich zväzkoch v rokoch 1724 až 1726. Úspech diela bol obrovský. Žalmy Benedetta Marcella sa onedlho hrali na koncertoch v Hamburgu, Berlíne, Lipsku a Londýne. V ruskom preklade preniklo dielo aj do Petrohradu. V Ríme kardinál Ottoboni nariadil, aby každý z pravidelných koncertov, ktoré sa usporadúvali v jeho paláci bol zahajovaný jedným z týchto žalmov. Dodnes je výber z Estro poetico-armonico trvalou súčasťou koncertného repertoáru (snáď len s úpravou, že generálny bas je zverený modernému klavíru).
Dielo Benedetta Marcella zrejme dobre poznal aj Johann Sebastian Bach. Transkripciu Marcellovho koncertu pre husle a sláčikový orchester nájdeme ako BWV 981.
Marcello bol aj literárne činný. Svoje skúsenosti s nešvármi opernej scény tých čias spísal vo forme satirického pamfletu „Il teatro alla moda“, v ktorom sa zameral najmä na Antonia Vivaldiho. Tento spis, aj keď nebol príliš zábavný, mnohokrát sa pretláčal a má význam ako príspevok k dejinám hudby.
Scénicke diela
Väčšina partitúr scénických diel je nezvestná. Vzhľadom na obnovený záujem obecenstva a hudobných vedcov v posledných rokoch možno očakávať, že v archívoch sa nájdu doteraz neznáme skladby.
Kaltenhouse
Kaltenhouse je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Kujavsko-pomoranské vojvodstvo
Kujavsko-pomoranské vojvodstvo (iné názvy: Kujavsko-pomorské vojvodstvo, Kujavsko-prímorské vojvodstvo [porovnaj pomenovanie Pomoranského vojvodstva ]) je vyšší územný samosprávny celok Poľska. Je jedným z 16 vojvodstiev. Vzniklo v roku 1999 na území vojvodstiev: Bydgoszczského, Wloclawekského a Toruňského. Pôvodne sa tento región mal stať súčasťou „veľkého“ Pomoranského vojvodstva, ale po protestoch miestnych obyvateľov sa od toho upustilo a bolo vytvorené Kujavsko-pomoranské vojvodstvo. V dôsledku lobby poslancov z Torune bolo dodatočne rozhodnuté o umiestnení sejmíku do Torune (pôvodne sa mal nachádzať v Bydhošti), zatiaľ čo Bydgoszcz sa stal sídlom vojvodu.
Krištof Škultéty
Krištof Škultéty (Christophor; Sculteti, Scultetus, Schultiss, Scholtz, Šimon) (* 16. storočie Dolná Lehota) bol kníhtlačiar.
Kujavsko-pomoranské vojvodstvo
Vojvodstvo sa nachádza v severnej časti stredného Poľska a susedí s Pomoranským, Varmsko-mazurským, Mazovským, Lodžským a Veľkopoľským vojvodstvom.
Krištof Škultéty
Životopis
Prvý kníhtlačiar v Banskej Bystrici. Od roku 1573 sa usiloval založiť knítlačiareň v Banskej Bystrici. Roku 1577 začal pracovať jeho podnik v Lindnerovskom dome na Striebornej ulici v Banskej Bystrici. Z jeho produkcie je známa zbierka latinských veršov G. Meltzera a latinský astronomický spis Tractatus de cometa J. Pribicera (1578). Roku 15781590 tlačil pravdepodobne iba drobné spisy a príležitostné tlače, ktoré sa nezachovali, podľa E. Jankovicha jeho tlačiareň v Banskej Bystrici pracovala až do konca 16. storočia.
Kujavsko-pomoranské vojvodstvo
Významné mestá
(v zátvorke počet obyvateľov)
Ploješť
Ploješť je mesto v Rumunsku, hlavné mesto župy Prahova. Leží vo valašskej časti krajiny a má 232 452 obyvateľov (2016).
História
Mesto bolo založené na konci 16. storočia, v roku 1596 za vlády Michala Chrabrého. V 19. storočí sa tu rozvíjal petrochemický priemysel, bola tu jedna z najdôležitejších rafinérií v celej Európe. V roku 1870 tu vznikla aj Ploješťská republika, krátkodobo existujúci štátny útvar, vzniknutý pri protimonarchistických búrkach. Za 2. svetovej vojny, v roku 1940, ho síce zničilo zemetrasenie, obsadili ho ale aj Nemci, ktorí tu mali dôležitý zdroj ropy. Zostali až do roku 1944; od roku 1943 bolo ale mesto bombardované Američanmi, nakoniec ho dobyla Červená armáda. Za komunistickej vlády v Rumunsku tu boli rafinérie a chemické závody rozšírené a znárodnené. Po roku 1989 nastal príliv západných investícií a produkcia ropy poklesla.
Charakteristika mesta
Ploješť je významným priemyselným mestom v Rumunsku, ekonomickým a kultúrnym centrom župy Prahova. Ropovody ho napájajú ako na Bukurešť, tak aj na prístavy pri Čiernom mori.
Charizmatická osobnosť
Charizmatická osobnosť je osobnosť vyznačujúca sa príznačným súborom vlastností, uznávaných okolím, na ktorých základe sa môže taký človek stať vodcom ovplyvňujúcim svojím konaním široké vrstvy bez toho, že by bol pritom formálne ustanovený ako ich predstavený. Príkladom charizmatickej osobnosti je Gándhí.
Štrosy
Štrosy je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody NAPANT.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Podkonice, Donovaly v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1999 na rozlohe 94,7900 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: ''PR je vyhlásená z dôvodu zabezpečenia ochrany ojedinelého ostrovčekovitého výskytu kamenitých sutí v stredných polohách Slovenska ako významného ekosystému so špecifickými rastlinnými a živočíšnymi stanovišťami. Časť CHÚ leží v ochrannom pásme NAPANT.''
Borek (okres Jičín)
Borek je obec v Česku v okrese Jičín v Královohradeckom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 108 obyvateľov, z toho 50 mužov a 58 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,5 roka (muži 38,7 roka, ženy 36,5 roka).
Esa Pirnes
Esa Pirnes (* 1. apríl 1977, Oulu, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový útočník. Meria 184 cm a váži 86 kg (2006).
Vraincourt
Vraincourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Haute-Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Esa Pirnes
Reprezentácia
Tréner Erkka Westerlund ho nominoval na Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Na drese nosil číslo 12.
Vraincourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pick-up
thumb|Škoda Felicia Pick-up thumb|Tažký americký pick-up Ford F-550 Pick-up je druh úžitkovej automobilovej karosérie. Priestor pre náklad je pôvodne odkrytý, ale môže byť na ňom namontovaná krycia nadstavba. Takýto automobil je vybavený tvrdšími tlmičmi na prevoz ťažkých nákladov. Sú často robustnejšie než dodávkové automobily a majú pohon zadnej alebo oboch náprav.
V Európe sú pick-upy často odvodené od osobných automobilov a slúžia hlavne na prepravu tovaru alebo ako servisné vozidlá spoločností, zasahujúcich často v teréne (elektrikári, vodári, lesníci...). V USA majú pick-upy významné miesto v kultúre. Predaj pick-upov je tu populárny a nahrádza v niektorých oblastiach aj predaj osobných automobilov.
Aigeidas z Kréty
náhľad|Oxyrhynský papyrus 222 Aigeidas (Aigeidas) bol olympijský víťaz v dolichu v roku 448 pred Kr.
Meno olympijského víťaza Aigeida je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov zo 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Aigeidas je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v tridsiatom druhom riadku vpravo. Koniec názvu jeho domovskej krajiny Kréty chýba (ΑιγείδαςΚρή[τη] - Aigeidas Kré[ta]).
Dolichos sa stal olympijskou disciplínou v roku 720 pred Kr. Spočiatku sa bežal len na sedem stadií (napokon až na 24 stadií) a prvým víťazom tejto disciplíny bol Akanthos zo Sparty.
Fyzickogeografické členenie Nemecka
thumb|400px|Geomorfologické členenie Nemecka podľa BfN 2002/Riecken, Ries & Ssymank 1994
Toto je článok o fyzickogeografickom členení Nemecka resp. fyzickogeografickej regionalizácii Nemecka.
V Nemecku sa najčastejšie sa používa členenie Nemecka na prírodné oblasti, čo je hierarchický systém územných celkov, tzv. prírodných oblastí (Naturraum) či prírodnooblastných jednotiek (naturräumliche Einheit), vymedzených na základe rôznych prírodných hľadísk. Z členení na prírodné oblasti je najznámejšie členenie od Bundeanstalt für Landeskunde z prelomu 50. a 60. rokov 20. storočia (pozri nižšie).
==Členenie podľa BfLR 1960-1994 / Meynen - Schmithüsen 1953-1962   == Toto je členenie podľa Bundesanstalt für Landeskunde und Raumforschung 1960-1994; jeho základ tvorí práca Meynen/Schmithüsen 1953-1962:
Epidot
Epidot je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky kremičitan hlinito-vápenato-železitý - Ca2Al2(Fe3+,Al)(SiO4)O(Si2O7)(OH).
Fyzickogeografické členenie Nemecka
Názvy úrovní položiek sú:
Epidot
Charakteristika
Epidot vytvára hrubotabuľkovité alebo ihličkovité predĺžené kryštály, ich plochy bývajú často ryhované. Vysktuje sa aj celistvý, zrnitý alebo vláknitý. Má žltozelenú, hnedozelenú až čiernu farbu a bezfarebný, prípadne sivastý vryp. Je to priehľadný až nepriehľadný minerál so skleným leskom.
Fyzickogeografické členenie Nemecka
Istá dvojkoľajnosť systému, prejavujúca sa na úrovni Großregion 3. Ordnung – Gruppen naturräumlicher Haupteinheiten, vznikla tým, že historicky najprv vznikol systém zložený z naturräumliche Haupteinheiten a Gruppen naturräumlicher Haupteinheiten a vyššie úrovne členenia (t.j. Großregionen) boli k tomuto systému pridané až neskôr a kvázi nezávisle, takže Großregionen 3. Ordnung a Gruppen naturräumlicher Haupteinheiten miestami nie sú v detailoch celkom zhodné (kompatibilné).
Epidot
Vznik
Tvorí sa vo vyvretých aj premenených horninách.
Fyzickogeografické členenie Nemecka
Treba poznamenať, že názvy viacerých vyššie uvedených jednotiek nie sú ustálené (pevne stanovené sú teda len ich hranice).
Členenie podľa Klausing 1974/1988
Názvy úrovní položiek sú:
Epidot
Poznávanie
Epidot je nerozpustný, no pomerne rýchlo sa taví.
Fyzickogeografické členenie Nemecka
Členenie podľa priamo neuvedeného zdroja
Názvy úrovní položiek sú:
Alpenvorland aj Alpen sú zároveň Naturraum 1. Ordnung a Naturraum 2. Ordnung.
==Členenie podľa Bundesanstalt für Naturschutz (?)2002/Riecken, Ries & Ssymank 1994 ==
Uvedená prvá úroveň delenia sa nazýva Regionen (uvádza sa aj Großregionen alebo Großlandschaften). Druhá úroveň (t.j. kódy D##) je prevzatá zo systému Ssymank 1994 - pozri nižšie.
Delenie končí na druhej úrovni (t.j. na naturräumliche Haupteinheiten), preto sa často nižšie úrovne dopĺňajú zo systém podľa Bundesanstalt für Landeskunde und Raumforschung.
Nasleduje podrobnejší rozpis členenia podľa Bundesanstalt für Naturschutz 2008/Ssymank 1994. Nasledujúca hierarchia ukazuje tento systém, doplnený (iba) o 4 kurzívou vyznačené "medzipoložky" prevzaté z vyššie uvedeného systému BfN 2002/Riecken, Ries & Ssymank 1994. V zátvorke je vždy uvedený kód naturrämliche Haupteinheit podľa Ssymank 1994 a za lomkou pre informáciu starý kód, teda kód zodpovedajúcej/-cich Gruppe(n) naturräumlicher Haupteinheiten podľa Bundesanstalt für Landeskunde und Raumforschung 1960-1994/Meynen-Schmithüsen 1953-1962:
thumb|300px thumb|300px
thumb|300px thumb|300px thumb|300px thumb|300px
Členenie podľa V. Krála 1999
Bodky znamenajú, že systém pokračuje mimo územia Nemecka.
Názvy úrovní položiek neexistujú.
Členenie podľa J. Kondrackého
Bodky znamenajú, že systém pokračuje mimo územia Nemecka.
Názvy úrovní položiek sú:
3730 Hurban
(3730) Hurban je planétka, ktorú objavil Milan Antal v skorých ranných hodinách dňa 4. decembra 1983 počas svojho pobytu na maďarskom observatóriu Piszkéstetõ. Je pomenovaná po Jozefovi Miloslavovi Hurbanovi.
Okolnosti objavu
Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhovýchodnom cípe súhvezdia Povozník (Auriga), asi 5,5° severozápadne od jasnej hviezdy \varepsilon Gem (Mebsuta, +3,0 mag). Mala zdanlivú fotografickú jasnosť +16,6 mag a bola 37. planétkou objavenou v prvej polovici decembra 1983. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1983 XM1, ktoré dostala krátko po objave.