cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jozef Hagara
Jozef Hagara (kr. m. Ondrej) (* 29. apríl 1917, Nováky – † 20. marec 1964, Bratislava) bol pedagóg a protifašistický bojovník.
Životopis
Študoval na gymnáziu v Prievidzi, na Filozofickej fak. KU v Prahe a na UK v Bratislave, 19471948 absolvoval študijný pobyt na parížskej Sorbonne, 1961 doc. Prof. Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici (19421943), v Bratislave, riaditeľ gymnázia v Bratislave, Zlatých Moravciach, v Prievidzi, riaditeľ Pedagogického inštitútu v Banskej Bystrici (19591962), od roku 1962 pracovník Katedry marxizmu-leninizmu SVŠT v Bratislave. Už počas štúdií viedol ilegálnu kom. organizáciu vysokoškolákov, roku 1942 vedúci banskobystrickej oblasti ilegálnej KSS, spolupracovník 4. ústredného ilegálneho vedenia KSS. Spoluorganizátor ilegálnej straníckej siete, budovania RNV, vydávania ilegálnej tlače. Účastník protofašistického odboja a SNP. V polovici septembra 1944 prešiel do Banskej Bystrice, kde pôsobil na Hlavnom štábe partizánskych odd. Po oslobodení funkcionár krajských a okr. orgánov KSČ. Politickými a ideologickými článkami, spomienkami z národnooslobodzovacieho boja prispieval do časopisov a zborníkov.
Coupéville
Coupéville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zámčisko (vrch v Chvojnickej pahorkatine)
Zámčisko je najvyšším vrchom rovnomenného podcelku i celej Chvojnickej pahorkatiny. Nachádza sa nad obcami Unín, Radimov, Radošovce a Smrdáky.
Prístup
Na vrchol, kde je umiestnený vysielač, vedie zelený turistický chodník zo Smrdák. Dá sa sem dostať taktiež neznačeným chodníkom z Unína.
2154 Underhill
2154 Underhill je planétka s priemerom 21 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
Ohyzd
náhľad|Ohyzd náhľad|Ohyzd Ohyzd (iné názvy: ork, škrat, škriatok; v angličtine orc alebo goblin) je druh fiktívnej bytosti, vystupujúcej vo fantasy literatúre. Najčastejšie je ohyzd opisovaný ako mohutné, svalnaté stvorenie podobné človeku, s výrazne negatívnymi vlastnosťami.
Streaming SIMD Extensions
SSE (Streaming S​IMD Extensions, pôvodne nazvaná ISSE, INTERNET Streaming S​​IMD Extensions) je inštrukčná sada typu SIMD (Single Instruction, Multiple Data - jedna inštrukcia, viac dát) navrhnutá Intelom v roku 1999 pre procesor Pentium III ako odpoveď na inštrukčnú sadu 3DNow! od konkurenčnej spoločnosti AMD (ktorá debutovala o rok skôr).
Ohyzd
Etymológia slova
Pomenovanie orc sa objavuje zo stredovekej anglickej epike (Beowulf), kde sú takto pomenované démonické bytosti, pričom staroangličtina pravdepodobne prevzala toto slovo z latinského Orcus.
Streaming SIMD Extensions
SSE obsahuje 70 nových inštrukcií.
Arrayou-Lahitte
Arrayou-Lahitte je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Streaming SIMD Extensions
SSE bola pôvodne známa pod menom KNI čo bola skratka pre Katmai New Instructions (Katmai bolo prvé jadro Pentia III). Táto sada inštrukcií bola jednou z mála vecí, ktorá odlišovala Pentium III od Pentia II. SSE neskôr implementovalo aj AMD vo svojich procesoroch Athlon XP.
Ohyzd
Tolkien
Tolkien v priebehu života niekoľkokrát prehodnocoval svoje autorské rozhodnutia, medziiným aj presný pôvod ohyzdov (orcov). Hoci je za najbežnejšie vysvetlenie o pôvode považované to, podľa ktorého ohyzdi vznikli zo zotročených a zakliatých elfov, autor otázku o ich pôvode nikdy definitívne neuzavrel. V hraných filmových adaptáciách jeho diel bola použitá interpretácia o elfskom pôvode ohyzdov.
Streaming SIMD Extensions
Intel neskôr uviedol ďalšiu revíziu SSE2 (u Pentium 4 s jadrom Northwood), SSE3 (u Pentium 4 s jadrom Prescott), SSE4 (u Core 2 Duo s jadrom Conroe), SSE4.1 (Core 2 Duo s jadrom Penryn) a SSE4.2 u Core i7 (jadro Nehalem).
Arrayou-Lahitte
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Streaming SIMD Extensions
Registre
thumb|XMM registre SSE pôvodne pridalo 8 nových 128-bitových registrov pomenovaných ako XMM0 až XMM7. Rozšírenie AMD64 od spoločnosti AMD pridalo ďalších 8 registrov XMM8 až XMM15, sú prístupné len v 64-bitovom režime CPU. K dispozícii je nový 32-bitový riadiaci/stavový register MXCSR.
Arrayou-Lahitte
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Streaming SIMD Extensions
Registre
Každý z nich obsahoval štyri 32-bitové registre pre čísla s plávajúcou desatinnou čiarkou.
Každý register obsahoval:
Inštrukcie
SSE predstavilo ako skalárne tak vektorové ("zbalené" do priečinkov/súradníc) operácie.
Ohyzd
Tolkien
Termín "ohyzd" bol zavedený slovenským prekladom Pána prsteňov od Otakara Kořínka, prvýkrát vydaného v roku 2001-2002. Podobá sa na pôvodný výraz orc a je odvodený od slovenského slova "ohyzdný" (odporný, ohavný).
Charakteristika
Ohyzdi predstavujú negatívnu postavu v rámci celého diela J.R.R. Tolkiena o Stredozemi a sú zobrazení vo všeobecnosti v mužskom pohlaví. Sú škaredého vzhľadu, o čosi mohutnejšej postavy ako ľudia, no kvôli zohnutému držaniu tela nižší ako ľudia a oveľa väčšej postavy ako hobiti. Ich pokožka je zeleno-čierna, majú srsť. Majú násilnícke sklony a ich životným poslaním je byť bojovníkom. Žijú v horských jaskyniach. Bojujú na strane Temného pána Saurona proti ľuďom, elfom a trpaslíkom. V druhom dieli trilógie Pán prsteňov vystupujú ohyzdi formy Uruk hai na strane zlého čarodejníka Sarumana.
V iných fantasy dielach
Svet Warcraftu je jedným z mála prameňov, v ktorom sa ohyzdi opisujú inak ako krviprelievační barbari. V tomto svete majú ohyzdi mohutnú postavou so zelenou kožou. Pôvodne žili vo svete Draenor, boli však zotročený Plamennou légiou a donútený bojovať proti ľuďom. Od tretieho dielu série sú však opisovaní ako národ hrdých a čestných bojovníkov, ktorí sa snažia vrátiť k starým šamanským tradíciám.
V sérii počítačových rolových hier The Elder Scrolls sa ohyzdi tiež objavujú v prívetivejšom stvárnení. Vo svete série sú jednou z foriem elfov, navonok najškaredšou, so zelenkavou pokožkou. Nazývajú ich aj Orsimer. Napriek ich škaredšiemu výzoru majú povesť odvážnych bojovníkov a kováčov. V porovnaní s ostatnými formami elfov nemajú stálu domovinu a žijú polokočovným spôsobom života. V rovnakej hernej sérii sa vyskytujú aj útlejšie bytosti, nazývané goblins (t.j. škriatkovia). Sú však považované za úplne odlišný typ bytostí, než ohyzdi (Orsimer).
Arrayou-Lahitte
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Walter Gargano
Walter Alejandro Gargano Guevara (* 23. júl 1984, Paysandú, Uruguaj) je uruguajský futbalový reprezentant a hráč SSC Neapol, hrajúci na poste stredopoliara. Jeho manželkou je Miška Hamšíková, sestra slovenského reprezentanta Mareka Hamšíka, ktorý je spoluhráčom Gargana v SSC Neapol.
Dienville
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 828 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
33 Polyhymnia
33 Polyhymnia je planétka s priemerom 259 km, ktorú objavil Jean Chacornac 28. októbra 1854.
Krupina
Polohopis
Mesto leží v údolí rieky Krupinica, na rozhraní Krupinskej planiny a Štiavnických vrchov. Prechádza ním cesta I/66 a železničná trať Zvolen – Čata. Vzdialené je južne od Zvolena,  juhovýchodne od Banskej Štiavnice a  severozápadne od Veľkého Krtíša.
Dejiny
Na základe archeologických nálezísk v okolí Krupiny možno predpokladať, že okolie Krupiny bolo osídlené už v mezolite. Evidované sú nálezy kamenných mlatov a sekier v Dobrej Nive, početné nálezy z mladšej kamennej doby z Hontianskych Nemiec, Ladzian a Sebechlieb. O kontinuite osídlenia okolia Krupiny svedčia aj nálezy medených sekier a dlátok zo staršej bronzovej doby v Hontianskych Nemciach, Lišove a Domaníkách. Ozdobné predmety zo strednej bronzovej doby sa našli v Horných Rykynčiciach, v Cerove, v Čabradskom Vrbovku, na Čabradskom hrade a v Domanikách. V okolí Krupiny sú aj nálezy z mladšej bronzovej doby. Hoci sa na území samotného mesta Krupiny našlo málo nálezov svedčiacich o jeho osídlení, z pomerne hustého osídlenia jeho blízkeho okolia v tomto období možno predpokladať, že na území dnešného mesta sídlil človek už v praveku. Plnohodnotné stredoveké mesto vytvorili nemeckí kolonisti, ktorí prišli do tejto oblasti koncom 12. a začiatkom 13. storočia. O kontinuite osídlenia svedčí aj samotný slovansko-slovenský názov Krupina (v latinskej listine z roku 1135 Corpona). Krupina spoločne s Trnavou, Zvolenom a Banskou Štiavnicou patrí medzi najstaršie mestá na Slovensku. Mestské práva dostala pravdepodobne v roku 1238. V období tureckého nebezpečenstva tu bola postavená strážna veža – Vartovka, kultúrna pamiatka, dnes používaná ako rozhľadňa.
Sociálne a zdravotné ustanovizne v Krupine
V najstaršom období plnili o. i. sociálne a čiastočne zdravotné úlohy kláštory. V súvislosti so vznikom mestského organizmu zdravotnú funkciu preberalo na seba mesto. Priamo v Krupine bol kedysi špitál s kostolom a podobne ako aj v iných stredovekých mestách, bolo úlohou správcu špitála starať sa o chudobných a chorých ľudí v meste a poskytovať im duchovnú, sociálnu a pravdepodobne aj zdravotnú starostlivosť. Najstaršia písomná zmienka o špitáli v Krupine je v listinách z rokov 1413 a 1415, kedy sa spomína správca Ján z Prievidze a neskôr v roku 1437, kde sa priamo spomína špitál sv. Alžbety za hradbami mesta. Za jeho správcu bol Ostrihomskou kapitulou ustanovený Ján Martiny z Dvorník.
Keďže špitál za hradbami bol ohrozovaný tureckými vpádmi, pravdepodobne sa presťahoval na predmestie (dnes Námestie SNP a blízke ulice na sever), o čom svedčia správy zo 17. storočia. Mestský špitál s 12 posteľami sa spomína aj v r. 1703. Zmienka o špitáli je aj z roku 1787, kedy sa zriaďuje mestský chudobinec. Zároveň sa zdravotná starostlivosť čoraz viac vyčleňuje od sociálne orientovaného chudobinca. Od 18. storočia v meste začínajú pôsobiť prví lekárnici a postupne sa etabluje miestna lekáreň, v tradícii ktorej pokračovala známa lekárnická rodina Eiserthovcov.
Zdravotnú funkciu v meste v 19. – zač. 20. storočia vykonávali mestskí prípadne okresní lekári. V Krupine v období I. ČSR pôsobila Okresná sociálna poisťovňa. V meste pôsobilo niekoľko lekárov prevažne židovského pôvodu, zubárom bol MUDr. František Balassa. Osud židovských lekárov spečatil holokaust. Po II. svetovej vojne sa prevažne poľnohospodárska krajina stáva obeťou kolektivizácie, znárodňovania a intenzívneho potláčania národného povedomia v rámci boľševickej internacionalizácie. Mesto stráca postavenie okresného sídla. Zdravotná starostlivosť je (ako všetko ostatné) regulovaná štátom a komunistickou stranou. V roku 1953 zaniká Okresná sociálna poisťovňa a v budove Ústavu národného zdravia je otvorená pôrodnica. Prvým tu narodeným občanom bol Peter Bogdan. 1. januára 1956 je administratívne zriadená Nemocnica s poliklinikou Krupina v rámci Okresného ústavu národného zdravia vo Zvolene (OÚNZ).
Ale reálne nemocnica vzniká po vyše 10 rokoch, otvorená je 27. februára 1966 prebudovaním bývalých úradov (daňového úradu, geodézie). Po obnovení okresu Krupina v roku 1996 sa aj krupinská nemocnica odčleňuje od OÚNZ Zvolen. Napriek tomu sa nepodarí zabezpečiť dostatok financií, čím dochádza k zrušeniu detského oddelenia. Od 1. januára 2003 transformáciou nemocníc tzv. I. typu zo zriaďovateľskej pôsobnosti Ministerstva zdravotníctva SR pod obce a mestá vzniká MESTSKÁ NEMOCNICA S POLIKLINIKOU Krupina, n.o. Nemocnica je naďalej vystavovaná tlaku zdravotných poisťovní a keď najväčšia (štátna) Všeobecná zdravotná poisťovňa Zvolen obmedzuje svoje zmluvné výdavky, obmedzuje sa v Krupine činnosť chirurgického oddelenia. Napriek modernizácii realizovanej v rámci európskych fondov je ďalší osud nemocnice, ktorá pokrýva spádovú oblasť s vyše 30 000 obyvateľmi nejasný. Momentálne je nemocnica súčasťou Nemocnice vo Zvolene – pracovisko Krupina, člen skupiny Agel.sk
Tatiana Nikolajevna Pučeková
Tatiana Nikolajevna Pučeková, (* 9. január 1979, Minsk, Bielorusko) je súčasná bieloruská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 5 turnajov WTA vo štvorhre.
Kultúrnosť
Kultúrnosť je schopnosť pretvárať zlo na dobro alebo škaredé na krásne. Je to maximum bytia človeka a spoločnosti alebo najvyššia úroveň činnosti ľudí: nedá sa byť viac než kultúrnym. Teóriou dosahovania kultúrnosti činnosti človeka a jeho života vôbec by mohla byť ponematika kultúrnosti. Kultúrnosť sa prejavuje premenou zla na dobro alebo ošklivého na krásno. Fakt existencie človeka alebo spoločnosti je nevyhnutná, no nie dostatočná podmienka ich kultúrnosti. Kultúrnosť predpokladá rozhodnúť sa pre ňu a aktivitu človeka. Podobne to platí aj o námahe: vynakladanie úsilia je nevyhnutnou, no nie dostatočnou podmienkou kultúrnosti.
Jav sa stáva kultúrnym v okamihu, keď začne uspokojovať naše potreby tak, že neškodí.
Podstatou kultúrnosti je inscendencia. Maximum kultúrnosti je zmysluplnosť.
Liverpool
Liverpool je mesto a metropolitný okres v Spojenom kráľovstve v regióne North West England rozkladajúci sa vo východnej časti Merseyskej zátoky.
Charakteristika mesta
Liverpool sa rozkladá na pásme pahorkov vysokých maximálne. Centrum mesta sa nachádza asi vo vnútrozemí od Liverpoolskeho zálivu a Írskeho mora. Počet obyvateľov Liverpoolu v roku 2002 dosahoval 441 477 a Merseyská konurbácia mala v tom čase 1 362 026 obyvateľov.
Liverpool je známym kultúrnym centrom predovšetkým v spojení s populárnou hudbou. Tu vznikla asi najznámejšia britská skupina Beatles. Na konci 19. storočia bol považovaný za druhý najväčší prístav impéria, pretože cez jeho prístav prechádzalo najviac tovaru v porovnaní s inými britskými mestami s výnimkou Londýna.
Mesto bolo aj významným priemyselným centrom. V 20. storočí ale stratilo veľkú časť pracovných miest a je tak jednou z najchudobnejších častí Spojeného kráľovstva.
Dejiny
Aj napriek tomu, že kráľ Ján roku 1207 ustanovil Liverpool ako okres, ešte v polovici 16. storočia dosahoval počet obyvateľov mesta len asi 500. V 17. storočí sa postupne rozvíjal obchod a počet obyvateľov mierne stúpal. V dobe Anglickej občianskej vojny bol Liverpool miestom mnoho bitiek vrátane 18 denného obliehania. Roku 1699 bola z Liverpoolu vypravená prvá otrokárska loď do Afriky. S tým ako sa rozvíjal obchod s Indiou rozrastalo sa aj mesto. Prvý mokrý dok vo Veľkej Británii bol postavený v Liverpoole roku 1715. Na konci storočia kontroloval Liverpool 40 % európskeho a 80 % britského obchodu s otrokmi. thumb|left|Albertov dok Na začiatku 19. storočia prebiehalo 40 % svetového obchodného obratu Liverpoolom a to sa odrazilo aj vo výstavbe mnohých honosných stavieb. Roku 1830 bola sprevádzkovaná železničná trať Liverpool and Manchester Railway. Počet obyvateľov prudko rástol, hlavne po roku 1840 prílivom imigrantov predovšetkým z Írska. Okolo roku 1851 tvorili Íri asi 25 % obyvateľov mesta. Na začiatku 20. storočia sa prejavila ďalšia prisťahovalecká vlna z Európy.
Počas druhej svetovej vojny bol Liverpool terčom ôsmich náletov, ktoré usmrtili asi 2 500 ľudí a zničili veľkú časť obytných domov. V povojnovej dobe bolo vybudovaných mnoho obytných budov a najväčší dok vo Veľkej Británii - Seaforth Dock.
V 60. rokoch 20. storočia sa mesto stalo centrom mladej kultúry. V tej dobe tu bola založená slávna skupina Beatles a iné popové skupiny, ktoré učinili mesto centrom populárnej hudby. Ekonomická úroveň mesta však od 50. rokov klesala a Liverpool strácal veľa pracovných miest vrátane postupného úpadku miestnych dokov. S rozvojom kontajnerovej dopravy sa stalo vybavenie prístavu zastarané a v 80. rokoch bolo percento nezamestnaných v meste jedno z najvyšších v krajine.
Na konci 20. storočia sa úrady mesta koncentrovali na postupnú regeneráciu ekonomickej situácie. Liverpool sa mimo iné snaží využiť popularity hudobných skupín vzniknutých v 60. rokoch a prilákať tak turistov.
Ekonomika a priemysel
thumb|right|Liverpoolsky Obchodný District Ekonomika mesta sa začína zotavovať z povojnového poklesu. V rokoch 1995 až 2001 sa úroveň HDP na obyvateľa zvyšovala o 6,3 % za rok, v porovnaní s 5,8 % vo Vnútornom Londýne a 5,7 % v Bristole. Počet pracovných miest v tomto období narastal ročne o 9,2 %. Napriek tejto veci je Liverpool stále chudobná oblasť. V meste sa nachádza desať najchudobnejších distriktov krajiny.
Rovnako ako v iných častiach Veľkej Británie sa v Liverpoole rozvíja sektor služieb. V meste sídlia niektoré vládne úrady ako napríklad kancelárie National Health Service a niektoré agentúry Ministerstva vnútra – Criminal Records Bureau a Identity and Passport Service. Investície súkromného sektoru sa sústreďujú napríklad do call center. Ďalšou významnou aktivitou súkromného sektoru je vývojové stredisko spoločnosti Sony pre jej PlayStation.
Turistika sa stáva pre mesto významnou časťou jeho ekonomiky. V poslednej dobe je plánovaný rozvoj kvalitných služieb pre turistov vrátane stavby a zriaďovaní hotelov, reštaurácií a klubov. Pamiatky mesta priťahujú nielen turistov ale aj filmárov a tak je Liverpool jedným z najfilmovanejších miest Veľkej Británie.
Správa
Liverpool je spravovaný radou mesta Liverpool, jednou z piatich rád v rámci metropolitného grófstva Merseyside. Liverpool je rozdelený do 30 volebných okrskov pre voľby do rady mesta.
Liverpool je pre voľby do parlamentu rozdelený do 5 obvodov - Liverpool Garston, Liverpool Riverside, Liverpool Walton, Liverpool Wavertree a Liverpool West Derby.
Doprava
Nad riekou Mersey sú 3 tunely – jeden železničný – Mersey Railway Tunnel a dva cestné – Queensway Tunnel a Kingsway Tunnel. Spojenie medzi Liverpoolom a Wirralom je zaisťované aj Merseyským trajektom. Brehy rieky Mersey spojuje pri Runcorne most Silver Jubilee Bridge (bežne známy ako Runcorn Bridge). thumb|Liverpool Lime Street station Roku 2001 bolo Liverpoolské letisko, nachádzajúce sa neďaleko Speke, premenované na Liverpoolské letisko Johna Lennona. Logo letiska obsahuje skicu namaľovanú Johnom Lennonom a slova Nad nami je iba nebo, pocházajúca z jeho piesne "Imagine".
V roku 2002 využilo služieb Liverpoolského prístavu 716 000 pasažierov cestujúcich predovšetkým na ostrov Man a do Írska.
Prímestské železničné spojenie v Liverpoole je zaisťované Merseyskou železničnou sieťou. Časti tejto trati vedú v centre mesta väčšinou podzemím. Pozostáva z dvoch liniek – severnej linky vedúcej do Southportu, Ormskirku, Kirkby a Hunts Cross a linky wirral ktorá vedie cez Mersey Railway Tunnel a ďalej do New Brighton, West Kirby, Chester a Ellesmere Port.
Hlavnou železničnou stanicou pre diaľkové vlakové spoje je Liverpool Lime Street station. Stadiaľ je mesto spojené s Londýnom, Birminghamom, Manchesterom, Prestonom, Leedsom, Scarborough, Sheffieldom, Nottinghamom a Norwichom.
Kultúra
thumb|SuperlambBanana, skulptura Taro Chieza. Nachádza sa blízko Albertovho doku Liverpool je medzinárodne uznávaný ako významné kultúrne centrum s bohatou históriou predovšetkým v oblasti populárnej hudby. Počas 60. rokoch bolo mesto známe aj svojimi básnikmi napríklad Rogerom McGoughom a Adrianom Henrim.
V Liverpoole sa nachádza aj niekoľko významných galérií – Walker Art Gallery uchováva mimo iné obrazy prerafaelistov, Sudley House obsahuje zbierky moderného umenia a Tate Liverpool zo zbierkami moderného umenia z kolekcie Tate Gallery.
Z Liverpoolu nevysiela žiadna významná lokálna televízna stanica. Mesto je pokryté vysielaním miestnych televízií sídliacich v Manchesteri napríklad ITV Granada a regionálne štúdio BBC, aj keď niektoré vysielacie štúdia sa nachádzajú v Liverpoole. V meste sídlia niektoré televízne produkčné spoločnosti napríklad Mersey Television. V Liverpoole sú vydávané niektoré noviny s lokálnym zameraním – denník Daily Post a večerník Echo. Medzi miestne rádiové stanice patrí napríklad BBC Radio Merseyside, Juice FM, Radio City a Magic 1548.
Náboženské stavby
thumb|left|Anglikánska Liverpoolská katedrála Veľké množstvo imigrantov a námorníkov prechádzajúcich prístavom viedlo k tomu, že v meste boli zastúpené rôzne náboženstvá. Farným kostolom v Liverpoole je anglikánsky Our Lady and St Nicholas, ktorý od roku 1257 stojí blízko pobrežia. Ďalšími významnými chrámami sú grécky ortodoxný Church of St Nicholas (postavený v byzantskom slohu) a Gustav Adolfus Kyrka (kostol švédskych námorníkov).
V Liverpoole sa tiež nachádza mnoho synagóg. Jednou z najvýznamnejších je Princes Road Synagogue. Existuje tu aj jedna z najstarších mešít vo Veľkej Británii, postavená už roku 1887 Williamom Abdullahom Quilliamom, právnikom, ktorý konvertoval k islamu. V súčasnej dobe je hlavnou mestskou mešitou mešita Al-Rahma.
Ostatné stavby
Oblasť v okolí William Brown Street je označovaná ako mestská kultúrna štvrť. Nachádzajú sa tu niektoré stavby dôležitých kultúrnych inštitúcií ako William Brown Library, Walker Art Gallery a World Museum Liverpool, tri z množstva Liverpoolských neoklasicistických budov. Blízko sa nachádza St. George's Hall, jedna z najpôsobivejších neoklasicistických stavieb, slúžiaca ako koncertná sála aj súdna sieň. Liverpoolska radnica, pochádza z roku 1754 a vyznačuje sa bohatou výzdobou interiéru. Termín Red Brick University používaný pre označenie mnohých britských vysokých škôl bol inšpirovaný Victoria Building University od Liverpool, známou pre jej hodinovú vežu.
Vzdelanie
náhľad|right|University of Liverpool Jednou z najznámejších štátnych škôl v Liverpoole je Liverpool Blue Coat School, založená už roku 1708 a prevádzkovaná dodnes. Významné súkromné školy v meste sú Liverpool College a St. Edward's College, ktorá sa nachádza na predmestí Liverpoolu.
V meste sídlia tri univerzity – University of Liverpool, Liverpool Hope University a Liverpool John Moores University – pôvodne polytechnika, ktorá obdržala štatút univerzity roku 1992. Ďalšou významnou vzdelávacou inštitúciou je Liverpoolska škola tropických chorôb, založená pre riešenie problémov súvisiacich s námorným obchodom. Liverpoolsky inštitút divadelného umenia bol založený roku 1996 Paulom McCartneym, bývalým členom skupiny Beatles, na podporu umelcov a technikov. Tento inštitút je pridružený k Liverpool John Moores University.
Šport
V Liverpoole sídlia dva futbalové kluby hrajúce v FA Premier League – Liverpool F.C. na štadióne Anfield a Everton F.C. na štadióne Goodison Park. Obidva sa môžu pochváliť bohatou históriou – Liverpool je 19-násobný anglický majster, šesťkrát vyhral Ligu majstrov a Anglický pohár. Everton je klub, ktorý hrá v Premier League najdlhšie, je 9-násobný anglický majster, päťkrát vyhral Anglický pohár a raz Pohár víťazov pohárov.
V dostihovom areáli v Aintree na sever od mesta (na predmestí Sefton) sú každoročne usporadúvané dostihové preteky Grand National. Ide o jednu z najvýznamnejších dostihových akcií s medzinárodnou účasťou. Táto akcia trvá niekoľko dní a je usporadúvaná na začiatku apríla.
Známym atletickým klubom je Liverpool Harriers, ktorého domovským štadiónom je Wavertree Athletics Centre. Liverpool má tiež bohatú boxerskú históriu s takými menami ako sú John Conteh, Alan Rudkin a Paul Hodkinson.
Callawayasaurus
Callawayasaurus je vyhynutý rod dlhokrkých plesiosaurov, žijúcich v období spodnej kriedy asi pred 125112 miliónmi rokov na území dnešnej Južnej Ameriky (Kolumbia).
Liverpool
Turistické atrakcie
thumb|Royal Liver Building
Callawayasaurus
Callawayasaurus sa od ostatných plesiosaurov vôbec nelíšil – mal dlhý krk, malú hlavu, štyri plutvy a relatívne krátky chvost. Celková dĺžka zvieraťa činila zhruba 8 metrom. Živil sa pravdepodobne lastúrnikmi a hlavonožcami. Rod zahŕňa 1 druh, Callawayasaurus colombiensis.
Liverpool
Prístav
V roku 2004 bolo Liverpoolske pobrežie vyhlásené UNESCO pamiatkou svetového dedičstva, odrážajúce tak význam mesta v rozvoji námorného obchodu a technologického rozvoja dokov. Najznámejším dokom je Albertov dok – prvý uzavretý dok postavený z nehorľavého materiálu a prvá stavba vo Veľkej Británii vybudovaná iba z liatiny, tehál a kameňa. Autorom projektu bol Jesse Hartley. V 80. rokoch 20. storočia bol rekonštruovaný a obsahuje najviac chránených stavieb vo Veľkej Británii. Časť pôvodného doku je dnes sídlom Merseyside Maritime Museum, Muzeum Liverpoolu a Tate Liverpool. Ďalšou zaujímavou stavbou je tu Stanley Dock Tobacco Warehouse, skladisko postavené roku 1901 a vo svojej dobe budova s najväčšou zastavanou plochou.
V roku 2021 bol prístavu status pamiatky svetového dedičstva odňatý.
Jiří Wimmer
Jiří Wimmer (* 21. september 1943, Praha – † 25. január 2001, Praha) bol český herec, komik a zabávač, básnik, kresliar a autor.
Jiří Wimmer, alias "Klobouk", bol mnohostranne nadaný muž s výrazným komediálnym talentom, ktorý písal básne, dobre spieval, kreslil anekdoty a vymýšľal vtipy, mal výborný hudobný sluch a rád športoval, miloval tenis. Po absolutóriu DAMU v roku 1965 (jeho vtedajším spolužiakom a kamarátom bol herec Vladimír Pucholt) získal svoje prvé divadelné angažmán v Ostrave v Divadle Petra Bezruča, kde pôsobil v rokoch 1965 až 1970 a kde zohral veľa vážnych divadelných rolí. Súbežne hral aj v niekdajšom ostravskom divadle malých foriem Waterloo, dva roky pôsobil v ostravskom Štátnom divadle. Odtiaľ prešiel do Prahy, kde spoločne s Janom Valom uvádzal koncerty skupiny Rangers - Plavci. Vystupoval aj v libereckom a pražskom Divadle Ypsilon, v deväťdesiatych rokoch hral v Prozatímním divadle Františka Ringa Čecha a v Divadle Jiřího Grossmanna. Vytvoril komickú dvojicu so spevákom Karlom Černochom, s ktorým vystupoval ako na rôznych estrádach tak aj v Československej televízii v relácii Ring voľný a Možná přijde i kouzelník. Hral tiež v Směšném divadle Luďka Soboty, ktorý bol jeho veľký kamarát.
Bol dvakrát ženatý a dvakrát rozvedený. Takmer po celý svoj život trpel silnými depresiami a psychickými problémami, trikrát sa neúspešne pokúsil o samovraždu, niekoľkokrát sa liečil z alkoholizmu v protialkoholickej liečebni. V osemdesiatych rokoch mal ťažkú ​​autonehodu, zaspal a nabúral do stromu. Zomrel tragicky zrazený autobusom, keď pod vplyvom alkoholu preliezal zábradlie na Víťaznom námestí v Prahe-Dejviciach.
Majstrovstvá sveta v softbale mužov 2013
Majstrovstvá sveta v softbale mužov 2013 boli v poradí 13. majstrovstvá sveta v softbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná softbalová federácia (ISF). Konali sa v Aucklande, na Novom Zélande od 1.10. marca 2013, za účasti 16 tímov. Na Novom Zélande sa konali mužské MS už tretíkrát, keď predtým to bolo v rokoch 1976 (v Lower Hutt) a 2004 (v Christchurch). Svoj šiesty titul získali softbalisti domáceho Nového Zélandu, ktorý vo finále zdolali Venezuelu. Venezuela tak získala na MS svoju prvú medailu. Obhajcovia titulu z Austrálie skončili bronzoví.
Ján Hadraba
náhľad|Hrob Jána Hadrabu a jeho manželky v banskobystrickom evanjelickom cintoríne Ján Hadraba (* 17. september 1922, Banská Bystrica – † 2. február 2000, Banská Bystrica) bol slovenský operný spevák (bas).
Životopis
Spev študoval na Konzervatóriu v Bratislave u Arnolda Flögla, absolvoval ho roku 1946 na konzervatóriu v Prahe u Jana Konstantina. Potom študoval súkromne v Ostrave u Rudolfa Vašeka a v Bratislave u Anny Korínskej. V rokoch 19461950 pôsobil v Ostrave a v Prahe, v rokoch 19511966 bol sólistom opery SND v Bratislave. V sezóne 19671968 pôsobil v opernom divadle vo Wittenbergu. V rokoch 19691973 bol riaditeľom, od roku 1973 sólistom opery DJGT v Banskej Bystrici.
Ťažiskom jeho speváckej činnosti bolo pôsobenie na scéne opery SND, kde vytvoril najvýznamnejšie spevácko-herecké kreácie. Ako talentovaný a v tom čase vzácny profondo bas bol obsadzovaný do najnáročnejších dramaturgických titulov slovenského i svetového repertoáru. Bol napríklad prvým Svätoplukom počas svetovej premiéry rovnomennej Suchoňovej opery 10. marca 1960. Na scéne DJGT vytvoril postavy ako Erindo (Erindo, 1968); Jacopo Fiesco (Simone Boccanegra, 1976) a iné. Ako sólista pohostinne spieval vo viacerých európskych krajinách. Účinkoval aj v rozhlase.
Roberto Carlos da Silva
Roberto Carlos da Silva Rocha (* 10. apríl, 1973, Garça, São Paulo), známejší pod menom Roberto Carlos, je bývalý brazílsky futbalista, ktorý naposledy hral za ruský klub Anži Machačkala. Carlos bol členom Brazílskeho národného mužstva na troch Majstrovstvách sveta vo futbale, pomohol reprezentácií dostať sa do finále v roku 1998 a vyhrať turnaj v roku 2002.
Roberto Carlos hrával na pozícii ľavého obrancu a bol známy svojou rýchlosťou a tvrdou strelou. Pred príchodom do ruského klubu hrával 11 rokov za Real Madrid a Fenerbahçe SK. V drese Realu dosiahol viaceré úspechy; štyrikrát vyhral ligu, trikrát Ligu majstrov a dvakrát Interkontinentálny pohár. Je tiež jedným z piatich hráčov, ktorí odohrali v Lige majstrov vyše 100 zápasov.
Roberto Carlos pred časom pripustil, že by sa do Realu Madrid mohol vrátiť. Najnovšie vyjadrenia samotného hráča však hovoria o jeho zotrvaní v Anži, kde bude pokračovať ako funkcionár.
Calex
náhľad|Chladnička Calex Calex je značka chladiacej techniky a bývalý podnik na jej výrobu, ktorý sídlil v Zlatých Moravciach na Slovensku. Po krachu podniku a ukončeniu výroby v Zlatých Moravciach sa v roku 2003 stala držiteľom ochrannej známky Calex talianska firma Antonio Merloni S.p.A., ktorá na území Česka a Slovenska dodáva chladiacu techniku talianskej výroby.
História podniku v Zlatých Moravciach
Založený bol v roku 1949, pôvodne s perspektívou hlavného zamerania výroby na obuvnícke stroje. Od začiatku vyrábal chladničky (zn. Maneta) a táto výroba sa čoskoro stala kľúčovou. V roku 1955 sa v továrni na chladničky v Zlatých Moravciach začalo s prvou overovacou sériou nových typov chladničiek Calex. V ďalších rokoch sa naplno rozbehla výroba chladničiek a ďalšej chladiacej techniky pod týmto označením a podnik prevzal roku 1965 názov Calex (za éry socializmu Calex n.p., neskôr Calex a.s.).
Podnik sa stal hlavným výrobcom chladničiek v Česko-Slovensku a jeho výrobok bol súčasťou takmer každej domácnosti. Medzi najúspešnejšie výrobky závodu patrí chladnička Calex 210 deluxe. Export smeroval nielen do krajín socialistického tábora, ale aj do severnej Afriky či ázijských krajín. Spolupracoval napr. s podnikom Rade Končar vo vtedajšej Juhoslávii a podieľal sa na výstavbe kubánskeho závodu Impud. Podnik bol tiež najväčším zamestnávateľom v regióne, pred rokom 1989 v ňom pracovalo vyše 5000 ľudí. Po prechode na trhovú ekonomiku sa musel Calex prispôsobiť konkurenčnému prostrediu ale aj novým pravidlám používania nebezpečných freónov a z týchto dôvodov od roku 1991 založil spoločný podnik s koncernom Samsung, ktorý sa orientoval na výrobu ekologických kompresorov. Napriek značnej podpore štátu však neuspel.
Súbežne pokračoval aj vlastný podnik Calex, a. s. Firma sa však v deväťdesiatych rokoch potácala v ekonomických problémoch, ktoré skončili jej krachom. Ďalšie pokusy o obnovenie výroby chladničiek neboli úspešné, v areáli sa aspoň podarilo obnoviť výrobu kompresorov dánskou firmou Danfoss.
Buclovany
Buclovany sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
František Svoboda
František Svoboda môže byť:
Theón
Theón (Theón) môže byť: Theon môže byť aj:
Stanislav Háber
Stanislav Háber (* 24. august 1966, Brezno) je slovenský prozaik, básnik a publicista.
Životopis
V roku 1980 – 1984 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1984 – 1985 na Vysokej vojenskej leteckej škole SNP v Košiciach odbor pilot – nadzvuk, no po autohavárii bol vyradený z pilotného výcviku. V 1987 – 1993 študoval na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove (VaVD) a žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde 1993 promoval na katedre žurnalistiky.
V rokoch 1986 – 1987 bol vojak z povolania v Prešove, od roku 1987 pracoval ako redaktor podnikových novín v Košiciach, v Prešove, v rokoch 1987 – 1991 redaktor Hlavnej redakcie Televíznych novín STV v Bratislave a aj Čs. televízie v Prahe (Kavčí Hory) a od roku 1991 bol redaktorom viacerých periodík (Zmena, denník Smena a Smena na nedeľu). Pracoval aj ako lietajúci reportér pre vtedy populárne Rádio Rock FM (1991-1992), bol redaktorom týždenníka Slobodný piatok (1992) a pracoval pre Český rozhlas v Prahe pre redakciu Rádiofórum (1992). Potom pracoval v TASR a v Hospodárskych novinách (1993).
V rokoch 1994 – 1995 bol riaditeľom odboru verejnej mienky a hovorcom HZDS, v rokoch 1995 – 1996 hovorcom Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR, redaktorom Literárneho týždenníka, v roku 1997 pracoval ako zástupca šéfredaktora týždenníka Extra, od roku 1997 bol redaktorom denníka Slovenská republika a od roku 1999 Nový deň v Bratislave.
Potom bol asistentom poslanca NR SR, živnostníkom, autorom na voľnej nohe a poberal štipendium Literárneho fondu SR. Od roku 2006 pôsobil na Ministerstve pôdohospodárstva SR aj v pozícii hovorcu. V roku 2007 bol pri ustanovení Európskeho parlamentu Rómov, ktorý viedol na prvom rokovaní ako hovorca a moderátor. V časoch zamestnania v STV moderoval spravodajské relácie a priame prenosy, neskôr (v roku 1997) reláciu Silná káva a v roku 2007 duchovnú reláciu Sféry dôverné. Pôsobil ako člen Rady Slovenského rozhlasu (2010). Od roku 2013 pracoval na publicite slovenských eurofondov (ROP, IROP), kde bol vyhodnotený v rámci EK v Bruseli ako najlepšia publicita zo všetkých operačných programov v celej EÚ za rok 2016. Od roku 2021 online redaktor RTVS. Vo Večerných reflexiách s moderátorkou Jankou Bleyovou zhrnul svoje životné poznatky na Rádiu Regina 14. júna 2022: https://www.rtvs.sk/radio/archiv/1692/1822863 *** a 1. mája 2022 Rádio Devín odvysielalo o jeho živote a tvorbe literárno - dramatické pásmo: https://www.rtvs.sk/radio/archiv/11262/1794182 ***
Tvorba
Ako prozaik debutoval románom z vojenského prostredia Sme samý lepší chlap, v ktorom sa zaoberal otázkami etiky a na pozadí totalitného režimu spochybnil zmysel existencie armády. Je tiež autorom noviel Paľko Hrchov, ktorej ústredná novela bola publikovaná a preložená do francúzštiny, a románu s filozofickým až mystickým charakterom s ústrednou myšlienkou hľadania slobodnej vôle a konania jednotlivca Najvyšší a najnižší.
Venuje sa aj poézii, prvé básne publikoval časopisecky a v zborníkoch (Jarný súzvuk, Dotyky, Krajská knižnica Košice), knižne vydal viacero zbierok s občianskou, ale aj mystickou a kresťanskou lyrikou.
V oblasti publicistiky je okrem knižných súborov časť aktivít známa aj z autorových komentárov. Počas práce v Československej televízii dve jeho reportáže prevzala CNN (Animácia činnosti srdca 1989 a Požiarnické auto 1989) a súbor reportáži britská BBC.
V roku 1998 získal medailu ministra obrany III. stupňa na návrh slovenských vojenských letcov za zvláštne zásluhy o slovenské vojenské letectvo. V roku 2004 vyhral prvé miesto v celoslovenskej literárnej súťaži Braneckého Trenčín v kategórii próza dospelých za text Kristus. V roku 2007 sa stal v Česku laureátom literárnej súťaže knižnice v Plzni. V roku 2008 dostal ocenenie Mestskej knižnice v Čelákoviciach pri Prahe za poéziu. V roku 2009 dostal cenu mimoriadnej prvej jarnej kvetiny v poetickej súťaži Cesta, literárny server www.pismak.cz a prvé miesto v poetickej súťaži Snenie, druhú cenu v poetickej súťaži Strom, prvú cenu v poetickej súťaži Krasohľad a Kolotoč, druhú cenu v poetickej súťaži Jaro a tretiu cenu v poetickej súťaži Hranice síl. Na 7. festivale Literárna Vysočina v českej Chotěboři v roku 2009 získal hlavnú cenu Quo vadis za rukopis nevydanej knihy próz Mäkké "F". Víťaz literárnej súťaže Adrenalín s fejtónom Záletník. V roku 2009 získal v českej poetickej súťaži Doznievanie leta 3. miesto a súčasne cenu poroty. Nakoniec rok 2009 uzavrel prvým miestom v poetickej súťaži Vianočná. V českej poetickej súťaži na shakespearovskú tému Byť či nebyť vyhral prvú cenu vo februári 2010. Začiatkom marca 2010 vyhral českú poetickú súťaž s básňou Veční vo svete viet.
V roku 2004 jeho zbierku poézie Záhady duševnej záhrady zaradili v Moskve do zbierkových fondov Múzea Konstantina Paustovského a o jeho diele informoval ruský literárny časopis Svet Paustovského (2005). V roku 2004 získal štipendium Literárneho fondu na román Hrom. V rokoch 2004 – 2005 pripravil unikátny projekt rozhlasových poviedok na každý deň v roku, teda v počte 366 poviedok – Príbehy mena (súčasne aj na www.exil.sk), ktoré napísal, a boli vysielané v rádiu Lumen. V rovnakom rádiu Lumen mu v rokoch 2005 – 2007 vysielali ďalší jedinečný projekt Svätí pre súčasnosť, ktorý spočíval v tom, že každý deň v priebehu celého roka pripravil jeden životopis svätého, ktorý mal práve sviatok.
Pripravil viacero dokumentárnych filmov, z ktorých k najznámejším patrí protivojnová poéma Tisíc malých princov (1992), nakrútená v čase vojny v krajinách bývalej Juhoslávie o deťoch vo vojnových konfliktoch. Tento film bol prezentovaný v nesúťažnej časti bratislavského festivalu Fórum v roku 1992 a opakovane vysielaný v ČSTV v Prahe na okruhu F1, potom v STV a VTV. K ďalším známym filmom patrí Gróf strateného času (1992) v hlavnej úlohe s Dušanom Jamrichom o záhade bojnického oltára, či Astronaut kazateľ (1990) o Jamesovi Irwinovi a jeho ceste na Mesiac v rámci projektu Apollo. Počas práce v STV jeho reportáže Animácia činnosti srdca o jedinečnom výskume prof. Ivana Hulína (1989) a reportáž o unikátnom hasičskom aute bratislavských hasičov (1989) vysielala CNN a rovnako BBC. Následne jeho sériu reportáži z výskumných slovenských ústavov (1989 – 1990) vysielala BBC.
Pre Slovenský rozhlas pripravil scenáre dramatických literárnych pásiem, k najznámejším patrí Londonov raj (1998) o Jackovi Londonovi, či Mág reality (1997) o americkom spisovateľovi Philipovi K. Dickovi, súbor scenárov dramatizácii o slovenských autoroch a to: Peter Jaroš (2021), Bystrík Šikula, Ľuboš Jurík, Roman Brat, Tatiana Jaglová, Zuzana Cigánová, Milan Zelinka, Dušan Mikolaj (všetky 2022). Dušan Taragel, Zuzana Kuglerová, Denisa Fulmeková, Hana Košková, MIlan Zelinka, Miroslav Musil, Lucia Satinská, Ján Štrasser (všetky 2023).
Dielo
Podcasty
Ocenenia
za poéziu
Jan Svoboda
Jan Svoboda môže byť:
2155 Wodan
2155 Wodan je planétka s priemerom 29 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
34 Circe
34 Circe je planétka s priemerom 118 km, ktorú objavil Jean Chacornac 6. apríla 1855.
Courcelles-Sapicourt
Courcelles-Sapicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Sojuz T-2
Sojuz T-2 bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Predchádzajúce lety lodí nového typu Sojuz T boli nepilotované. So Sojuzom T-2 vyštartovali 5. júna 1980 z kozmodrómu Bajkonur ku kozmickej stanici Saľut 6 kozmonauti Jurij Malyšev a Vladimir Aksionov. Podľa katalógu COSPAR dostal Sojuz T-2 označenie 1980-45A. Išlo o 72. registrovaný let kozmickej lode s ľuďmi na palube zo Zeme. Jej volacím znakom bol „Jupiter“.
Courcelles-Sapicourt
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Sojuz T-2
Štart
Kozmická loď vyštartovala 5. júna 1980 o 14:19:30 svetového času z kozmodrómu Bajkonur pomocou nosnej rakety Sojuz-U. Štart sa vydaril, loď sa dostala na obežnú dráhu vo výške 191269 km, bez problémov fungoval aj zapnutý systém automatického približovania. Pretože sa však zdalo posádke približovanie lode k stanici pomalé, poslednú fázu manévru prevzal Aksionov a úspešne loď 6. júna 1980 o 15:58 UTC pripojil.
Courcelles-Sapicourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Dierrey-Saint-Julien
Dierrey-Saint-Julien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aube, v regióne Champagne-Ardenne.
Sojuz T-2
Práca na stanici
Počas pomerne krátkeho pobytu obaja kozmonauti pomáhali štvrtej stálej posádke Leonid Popov – Valerij Riumin s množstvom práce, experimentov aj televíznym prenosom. Avšak hlavným poslaním obidvoch bolo vyskúšať nový druh lode.
Dierrey-Saint-Julien
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Courcelles-Sapicourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz T-2
Odlet domov
Obaja kozmonauti nastúpili 9. júna 1980 do svojej kozmickej lode, po niekoľkých hodinách sa od stanice odpojili a zahájili zostupný manéver. Orbitálna časť lode sa nad Kamčatkou oddelila od zvyšku lode s vrátane 130 kg odpadu a zanikla v atmosfére až za 92 dní. Oddelila sa aj kabína s kozmonautmi a pomocou padákového systému aj motorov pristála toho istého dňa, teda 9. júna 1980 o 12:38:30 UTC, asi 200 km od Džezkazganu na území Kazachstanu.
Dierrey-Saint-Julien
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 260 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sojuz T-2
Odlet domov
Stanica Saľut 6 zostala na obežnej dráhe Zeme aj so svojou stálou posádkou.
Kongres utláčaných národov
Kongres utláčaných národov Rakúsko-Uhorska bolo stretnutie vodcov odbojových hnutí národov patriacich k Rakúsko-uhorskej monarchii. Konalo sa v Ríme a usporiadala ho talianska vláda.
Sojuz T-2
Konštrukcia Sojuzu
Oproti predchádzajúcemu typu Sojuzu bol nový síce vonkajšími rozmermi i tvarom rovnaký, ale vnútro bolo zmenené. Vďaka vývoju mikroelektroniky boli nainštalované nové typy počítačov i obrazoviek, zmodernizované boli aj ich programy (orientácia, stabilizácia, manévrovacie schopnosti). Bol dodaný nový typ ľahších nádrží pre pohonné hmoty. Zníženie hmotnosti potom umožnilo namontovať tretie kreslo pre kozmonauta. Boli nainštalované aj slnečné batérie. Hmotnosť lode bola 6 850 kg. Dĺžka lode bola 6,98 m, priemer 2,72 m. Pozostávala z troch častí: SA – návratový modul, BO – obytná sekcia a PAO – prístrojová sekcia.
Kongres utláčaných národov
Po podpise Brest-Litovského mieru 3. marca 1918 zosilnela aktivita mocností Dohody proti Rakúsko-Uhorsku, kde za jeden z najefektívnejších prostriedkov bolo považované rozdúchavanie národnostných rozporov medzi obyvateľmi mnohonárodnostnej monarchie. V rámci tejto konšpirácie bol zvolaný do Ríma na 8.-10. apríla 1918 tzv. Kongres utláčaných národov, ako spoločná akcia reprezentácií porobených národov a národností Rakúsko-Uhorska.
Na kongrese sa zúčastnili delegácie:
Arreau
Arreau je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées.
Kongres utláčaných národov
Kongres utláčaných národov prijal dve rezolúcie - jednu všeobecnú a jednu dvojstrannú juhoslovansko-taliansku.
Arreau
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Kongres utláčaných národov
Vyhlásenie rímskeho kongresu utláčaných národov rakúsko-uhorských proti monarchii a pre slobodu národov
Arreau
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Kongres utláčaných národov
Zástupcovia národností, podrobených celkom, alebo čiastočne nadvláde Rakúsko-Uhorska, Taliani, Poliaci, Rumuni, Čechoslováci a Juhoslovania, v zhode vyhlasujú za podklad svojej spoločnej činnosti tieto zásady:
Arreau
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Matthew Flinders
Matthew Flinders (* 16. marec 1774, Donington, Spojené kráľovstvo – † 19. júl 1814, Londýn) bol britský moreplavec, navigátor a kartograf.
Bol jedným z najúspešnejších navigátorov a tvorcov máp svojej doby. Počas svojej kariéry, ktorá trvala len niečo cez dvadsať rokov, sa plavil s kapitánom Williamom Blighom,oboplával a pomenoval Austráliu, prežil stroskotanie a pohromu, aby bol neskôr uväznený ako špión.
Objavil a opravil efekt vplyvu železných komponentov a vybavenia lodí na zobrazovanie údajov na kompase, nazývaný deviácia kompasu a spísal prácu o objavovaní Austrálie nazvanú A Voyage To Terra Australis, ktorej vydania sa už ale nedožil.
Otakar Svoboda
Otakar Svoboda môže byť:
Zoznam najlepších hráčov na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov
Na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov (známe ako aj Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji juniorov) je každoročný turnaj juniorov od roku 1977. Organizuje ich IIHF. Po turnaji direktoriát IIHF udeľuje ceny pre troch najlepších hráčov na svojom poste - najlepší brankár, obranca a útočník.
Najužitočnejší hráč
Vyhlasuje sa od roku 2002
2156 Kate
2156 Kate je planétka s priemerom 22 km, ktorú objavil Sergej Ivanovič Beľavskij 23. septembra 1917.
Karin Knappová
Karin Knappová (* 28. jún 1987, Bruneck, Taliansko) je súčasná talianska profesionálna tenistka.
Hvar
Hvar môže byť:
35 Leukothea
35 Leukothea je planétka s priemerom 108 km, ktorú objavil nemecký astronóm Karl Theodor Robert Luther 19. apríla 1855.
Korčula
náhľad|Poloha Korčule náhľad|Ostrovy strednej Dalmácie náhľad|[[Korčula (mesto)|Korčula]] náhľad|[[Vela Luka]]
Korčula (taliansky Curzola, latinsky Corcyra Nigra, grécky Korkyra Melaina, staroslovansky: Krkar) je šiesty najväčší chorvátsky ostrov v strednej časti Jadranského mora. Má rozlohu a 16 182 (2001) obyvateľov. Najvyšší vrch Klupca dosahuje výšku.
Poloha
Korčula leží v strednej Dalmácii, západne od polostrova Pelješac a južne od Hvaru. Podnebie je stredomorské mierne, s priemernými teplotami 9,8°C v januári a 26,9°C v júli a zrážkovým úhrnom okolo.
Obyvateľstvo
Ostrov patrí do Dubrovnícko-neretvianskej župy a tvoria ho 4 opčiny:
Hospodárstvo
Hospodárstvo ostrova je založené najmä na turistickom ruchu, no dôležitú úlohu má aj rybolov a poľnohospodárstvo. Hlavné cestné spojenie vedie celým ostrovom a spája takmer všetky sídla. Prístavy spájajú ostrov s mestami Orebić na polostrove Pelješac a Drvenik na pevnine. Dôležitým spojením je trajektová linka Split-Hvar-Korčula-Dubrovník a linka spájajúca Velu Luku so Splitom a ostrovom Lastovo. V lete sú prevádzkované i trajekty do talianskych prístavov.
Dejiny
Ostrov zažil antickú, byzantskú, benátsku, srbskú aj chorvátsku nadvládu, no história osídlenia siaha až do neolitu. Z tohto obdobia sa na Korčule zachovali pohrebné mohyly (zrejme Feničanov) a pozostatky gréckej kolónie.
Slovania sem prišli v 7. storočí a od tej doby sa striedali obdobia benátskej, chorvátskej i srbskej nadvlády. Podľa tradície sa v meste Korčula narodil v roku 1254 Marco Polo, k čomu však nie sú žiadne spoľahlivé dôkazy. V roku 1797 bol ostrov pripojený k Habsburskej ríši a bola tak ukončená nadvláda Benátskej republiky.
Po rozpade Rakúsko-Uhorska sa v roku 1918 stala Korčula aj celá Dalmácia súčasťou Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov, od roku 1929 už pod názvom Juhoslovanské kráľovstvo. Počas II. svetovej vojny bol ostrov súčasťou autonómnej bánoviny Chorvátsko, načas mu vládlo fašistické Taliansko, juhoslovanskí partizáni a až po oslobodenie i fašistickí Nemci. Po oslobodení bola vytvorená Federatívna ľudová republika Juhoslávia a Korčula pripadla Ľudovej republike Chorvátsko, jednej zo šiestich republík Juhoslávie. Po roku 1991 sa ostrov stal súčasťou nezávislého Chorvátska.
2157 Ashbrook
2157 Ashbrook je planétka s priemerom 70 km, ktorú objavil K. Reinmuth 7. marca 1924.
Norbert Hajnovský
Norbert Hajnovský (* 28. február 1828, Čáslav – † 2. február 1909, Hradec Králové) bol český pedagóg.
Bagneux
Bagneux môže byť:
Pisak
Pisak je obec v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. Nachádza sa na Omišskej riviére, 18 km juhovýchodne od Omiša a 40 km od Splitu.
Doprava
Nad Pisakom vedie Jadranská magistrála z Rijeky až do Atén. Z nej vedie kľukatá úzka cesta (Put major) do dediny. V Pisaku sa nachádzajú ulice Put major, Put vrujle, Put porta a Zapadna ulica.