cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hviezda
Vznik hviezdy
Prvé hviezdy, ktoré vznikali vo vesmíre, boli pravdepodobne dosť odlišné od súčasných. Išlo o nesmierne hmotné a žiarivé objekty s hmotnosťami najmenej 15 hmotností Slnka. Prvé hviezdy taktiež neobsahovali prvky ťažšie než hélium, pretože tieto prvky ešte neexistovali. Ich životnosť však bola krátka, necelý milión rokov. Hviezdy vznikajú aj v súčasnosti.
Ďalší vývoj
thumb|Umelecká predstava o blízkom pohľade na [[červený trpaslík|červeného trpaslíka, najbežnejší typ hviezdy v našej Galaxii]]
Dĺžka obdobia, ktoré hviezda strávi na hlavnej postupnosti, závisí predovšetkým od množstva paliva, ktoré ma hviezda k dispozícii a rýchlosti fúzie, spaľovania toho paliva, tzn. pôvodnej hmotnosti a svietivosti hviezdy. Odhadovaná dĺžka života Slnka je zhruba 10 miliárd (1010) rokov. Ťažké hviezdy spotrebúvajú palivo veľmi rýchlo a ich život je krátky. Ľahké hviezdy naopak míňajú palivo veľmi pomaly. Hviezdy ľahšie ako 0,25 M⊙, tzv. červené trpaslíky, dokážu na fúziu využiť takmer všetku ich hmotnosť, zatiaľ čo hviezdy s hmotnosťou ~1 M⊙ využijú ako palivo len 10 % svojej hmotnosti. Kombinácia nízkej spotreby a relatívne veľkých použiteľných zásob paliva, umožňuje podľa výpočtov hviezdam s hmotnosťou ~0,25 M⊙ existovať zhruba trilión (1012) rokov, a najľahším hviezdam spaľujúcim vodík (0,08 M⊙) dokonca 12 triliónov rokov. A keďže životnosť takýchto hviezd je dlhšia ako súčasný odhadovaný vek vesmíru (13,8 miliardy rokov), pravdepodobne ešte žiadne hviezdy ľahšie ako 0,85 M⊙ neopustili hlavnú postupnosť.
Štefan Markuš
Štefan Markuš (* 7. máj 1936, Níreďháza, Maďarsko) je slovenský materiálový vedec a politik. Predseda Slovenského helsinského výboru (SHV), hovorca Fóra inteligencie Slovenska (FIS), člen výboru Slovenskej asociácie Rímskeho klubu (SARK), člen Helsinského občianskeho zhromaždenia (HCA). V rokoch 19992004 bol veľvyslancom SR v Maďarsku.
Hviezda
Ďalší vývoj
Prvky ťažšie ako hélium zohrávajú popri hmotnosti veľmi dôležitú úlohu vo vývoji hviezdy. V astronómii sa všetky prvky ťažšie ako hélium považujú za kovy (ang. metal), koncentrácia týchto prvkov sa volá metalicita. Metalicita môže ovplyvniť dĺžku spaľovania paliva hviezdy, vznik magnetických polí a vplýva aj na intenzitu hviezdneho vetra. Staršie hviezdy II populácie majú kvôli zloženiu molekulárneho mračna, z ktorého vznikli, podstatne nižšiu metalicitu ako mladšie hviezdy I populácie. Časom sa obsah ťažších prvkov v týchto mračnách zvyšuje, pretože zomierajúce hviezdy rozptýlia tieto prvky do okolia.
Štefan Markuš
Život
Rodina Štefana Markuša sa spolu s ďalšími slovenskými rodinami z okolia Nyíregyházy prisťahovala do Hornej Seče v apríli 1947 v rámci výmeny obyvateľstva na miesta 47 rodín maďarskej národnosti, ktoré boli predtým násilne vysťahované do Maďarska.
Štefan Markuš v roku 1956 maturoval na Priemyselnej škole strojníckej na Fajnorovom nábreží v Bratislave. Po absolvovaní Fakulty technickej a jadrovej fyziky ČVUT v Prahe pracoval dva roky na Odbornom učilišti (OU) Závodov S. M. Kirova v Tlmačoch. Od roku 1962 pôsobil jeden rok v Štátnom výskumnom ústave drevárskom (ŠVÚD) ako inžinier – asistent.
Hviezda
Zánik hviezd
Najpočetnejšie hviezdy vo vesmíre, červené trpaslíky, zanikajú nenápadne – po vyhorení všetkého paliva pozvoľna chladnú až napokon úplne zhasnú. Hviezdy s hmotnosťou aspoň 0,4 M⊙ sa po vyčerpaní zásob vodíka v jadre nafúknu a ochladia. Vznikne červený obor. Zhruba o 5 miliárd rokov, keď Slnko vstúpi do tejto fázy, sa jeho polomer zväčší na zhruba 1 AU (150 mil. km). To predstavuje 250-násobný nárast. Slnko vo fáze obra stratí približne 30 % svojej hmotnosti.
Štefan Markuš
Život
V Ústave mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied v Bratislave pôsobil do roku 1967 ako interný ašpirant. Od roku 1967 po získaní vedeckej hodnosti CSc. a v roku 1984 DrSC. pôsobil do roku 1995 v Ústave materiálov a mechaniky strojov SAV ako vedecký pracovník, neskôr ako riaditeľ.
Hviezda
Zánik hviezd
V červených obroch do 2,25 M⊙ pokračuje spaľovanie vodíka vo vrstve obklopujúcej jadro. Nakoniec v jadre vzrastie tlak natoľko, že začne fúzia hélia. Priemer hviezdy sa odvtedy postupne zmenšuje a povrchová teplota stúpa. Pri väčších hviezdach jadro prejde priamo zo spaľovania vodíka na spaľovanie hélia.
Štefan Markuš
Život
Vydal tri monografie, viac ako 80 publikovaných príspevkov a tri vynálezy. V roku 2003 mu vo vydavateľstve Veda vyšla kniha s názvom Maďari pod lupou. Nikdy nebol členom žiadnej politickej strany.
Štefan Markuš je bratom Jozefa Markuša, predsedu Matice Slovenskej, o ktorého činnosti sa však vyjadruje značne kriticky.
Hviezda
Zánik hviezd
Posledná fáza nastáva, keď hviezda začne produkovať železo. Keďže jadro železa je pevnejšie viazané ako hociktoré iné ťažšie jadro, fúzia železa nevytvára žiadnu energiu – a proces, naopak, spotrebúva energiu. Z rovnakého dôvodu sa energia nedá získať ani štiepením železa. V relatívne starých a veľmi ťažkých hviezdach sa v jadre naakumuluje veľké množstvo nereaktívneho železa. Ťažké prvky v týchto hviezdach sa môžu dostať na povrch, a tak vznikne objekt známy ako Wolfova-Rayetova hviezda s hustým hviezdnym vetrom. Keď železné jadro dosiahne hmotnosť >1,4 M⊙, už viac nedokáže vzdorovať vlastnej gravitácii. Jadro náhle kolabuje, elektróny sa kombinujú s protónmi a vytvárajú neutróny, neutrína a gama žiarenie. Nárazová vlna vyvolaná kolapsom spôsobí výbuch hviezdy, ktorý označujeme ako explózia supernovy. Supernovy sú také jasné, že na krátky okamih presvietia celú vlastnú galaxiu. Ak sa vyskytli v našej Galaxii, dali sa pozorovať voľným okom. Ešte mohutnejšie sú explózie hypernov.
Väčšina hmoty hviezdy je rozmetaná výbuchom supernovy (tak vznikajú hmloviny ako napr. Krabia hmlovina) a to, čo zostane, je neutrónová hviezda (ktorá sa niekedy prejavuje ako pulzar) alebo v prípade najväčších hviezd (dostatočne veľkých, aby zanechali hviezdny zostatok ťažší ako ~4 M⊙) vznikne čierna diera. Pri neutrónovej hviezde je hmota v stave známom ako degenerovaná neutrónová hmota, prípadne môže v jadre obsahovať ešte exotickejšiu formu hmoty tzv. QCD hmotu. V prípade čiernej diery je hmota v stave, ktorému v súčasnosti nerozumieme.
Hmota, ktorá je hviezdou vyvrhnutá v podobe planetárnej hmloviny alebo zvyškov po výbuchu supernovy, sa neustále rozpína, mieša sa s medzihviezdnou hmotou a vracia sa tým do obehu, takže o nejaký čas z nej môžu vzniknúť nové hviezdy. Odvrhnuté vonkajšie vrstvy umierajúcich hviezd obsahujú ťažké prvky, ktoré po zrecyklovaní ďalšou generáciou hviezd umožňujú vznik kamenných planét.
Skupiny hviezd
Okrem samostatných hviezd, akou je napríklad Slnko, existujú viachviezdne systémy tvorené dvomi alebo viacerými gravitačne zviazanými hviezdami, ktoré sa navzájom obiehajú. Najčastejším príkladom viachviezdneho systému je dvojhviezda, ale systémy troch a viacerých hviezd sú tiež bežné. Takéto viachviezdne systémy sú často z dôvodu stability obežných dráh hierarchicky organizované súbory vzájomne sa obiehajúcich hviezd. Existujú aj väčšie skupiny tzv. hviezdokopy.
V molekulárnych mračnách vznikajú hviezdy v skupinách, ktoré zostávajú minimálne po určitý čas gravitačne viazané. V okolí Slnka vznikajú hviezdy v útvaroch zvaných otvorené hviezdokopy. Sú to pomerne voľné skupiny desiatok až stoviek mladých hviezd, ktoré sa časom rozpadajú. V minulosti v našej Galaxii vznikali hviezdy aj v oveľa hustejších a kompaktnejších útvaroch obsahujúcich až milióny hviezd. Tieto zoskupenia sa nazývajú guľové hviezdokopy, v súčasnosti však guľové hviezdokopy v našej Galaxii už nevznikajú. Hviezdy v guľových hviezdokopách sú silnejšie gravitačne viazané ako členovia otvorených hviezdokôp a často zostávajú spolu až do svojho zániku. Priestorovo ohraničená skupina určitého typu hviezd spoločného pôvodu, voľnejšia ako otvorená hviezdokopa, sa nazýva hviezdna asociácia. left|thumb|[[Otvorená hviezdokopa (v pravom spodnom okraji snímky) v hmlovine Tarantula]] Hviezdy v rámci hviezdokôp, ale aj hviezdy, ktoré sa už v hviezdokopách nenachádzajú, väčšinou vytvárajú oveľa bližšie a stabilnejšie konfigurácie. Najčastejším prípadom je dvojhviezda, kedy dve približne rovnako staré hviezdy obiehajú okolo spoločného centra, alebo, v prípade, že jedna zložka je oveľa hmotnejšia ako druhá, menej hmotná zložka obieha okolo hmotnejšej podobne ako planéty obiehajú okolo Slnka. Voľným okom vidíme na oblohe takúto dvojicu ako jeden bod. Niektoré dvojhviezdy možno rozlíšiť už malými ďalekohľadmi, niektoré len mohutnejšími prístrojmi a niektoré sú pri sebe tak blízko, že ani pri najvyššom dostupnom rozlíšení sa ich nepodarí pozorovať ako dve oddelené hviezdy. To sú takzvané spektroskopické dvojhviezdy.
Niekedy obiehajú spoločné ťažisko tri hviezdy. V takomto prípade hovoríme o trojhviezde. Najčastejšie tvorí trojhviezdnu formáciu centrálna dvojica hmotnostne viac-menej vyrovnaných hviezd, ktoré obiehajú spoločné ťažisko a okolo nich v oveľa väčšej vzdialenosti obieha menej hmotná tretia zložka. Takýto systém utvára napríklad Slnku najbližšia sústava Alfa Centauri. Ak spoločné ťažisko obiehajú štyri hviezdy, hovoríme o štvorhviezde. Príkladom štvorhviezdy je Epsilon Lyrae, ktorú tvoria dve dvojice hviezd obiehajúce okolo spoločného ťažiska. Gravitačne tesne viazaných hviezd môže byť aj viac ako štyri. Hviezdne systémy s viac ako dvoma zložkami sa označujú súhrnným názvom viacnásobné hviezdy. Známou viacnásobnou hviezdou je napríklad Trapéz v súhvezdí Orióna. Dlho prevažoval názor, že väčšina hviezd sa vyskytuje v gravitačne zviazaných viachviezdnych systémoch. To je čiastočne pravda, najmä pri obrovských hviezdach triedy O a B, kde sa pravdepodobne až 80 % hviezd vyskytuje v takýchto systémoch. Podiel samostatných hviezd sa zvyšuje s klesajúcou hmotnosťou hviezd, a tak iba u 255 červených trpaslíkov je známa existencia hviezdneho spoločníka. A keďže 85 % všetkých hviezd sú práve červené trpaslíky, väčšina hviezd v Galaxii je pravdepodobne samostatná od narodenia.
Takmer všetky hviezdy tvoria spolu s medzihviezdnou hmotou a obrovskými množstvami tmavej hmoty gigantické kompaktné systémy – galaxie. Hviezda, ktorá je súčasťou nejakej galaxie, obieha okolo jej jadra. Aj hviezdy zdanlivo vytrhnuté z galaxií (napríklad pri vzájomných kolíziách galaxií) zrejme spadajú pod gravitačný vplyv nejakej galaxie. Všetky hviezdy viditeľné na oblohe voľným okom a menšími ďalekohľadmi patria do našej GalaxieMliečnej cesty. Typická galaxia obsahuje stovky miliárd hviezd a v pozorovateľnom vesmíre sa nachádza viac ako 100 milliárd (1011) galaxií. Odhad počtu hviezd z roku 2010 hovorí, že vo viditeľnom vesmíre existuje 300 sextiliónov (3×1023) hviezd.
Vzdialenosti medzi hviezdami
V dvojhviezdach a viacnásobných hviezdach sú vzdialenosti medzi ich zložkami relatívne malé, niekedy porovnateľné so vzdialenosťami planét od Slnka, inokedy o niečo väčšie. Omnoho väčšie sú však vzdialenosti, aké majú od seba jednotlivé nesúvisiace viachviezdne systémy alebo osamelé hviezdy typu Slnko. Najbližšou hviezdou k Slnku je Proxima Centauri vzdialená 39,9 trilióna km alebo 4,2 svetelného roka. Trvalo by 150 000 rokov, kým by sme sa k nej dostali rýchlosťou, akou kozmická stanica ISS obieha okolo Zeme (/s – /h). Takéto vzdialenosti sú bežné pre vnútro galaktického disku. Kvôli pomerne veľkým vzdialenostiam medzi hviezdami nie sú vzájomné zrážky hviezd časté. Hviezdy sú k sebe omnoho bližšie v centre galaxií alebo v guľových hviezdokopách, kde sa medzi nimi vyskytuje aj viac kolízií, ale aj omnoho ďalej, napr. v galaktickom halo.
Pohyb hviezd
thumb|Mladé hviezdy otvorenej hviezdokopy [[Plejády v súhvezdí Býk. Tieto hviezdy majú spoločné kinematické charakteristiky a spoločne sa pohybujú vesmírom. ]] Pohyb hviezdy vzhľadom na Slnko môže poskytnúť informácie o pôvode a veku hviezdy, a tiež o jej štruktúre a vývoji jej galaktického okolia. Pohyb hviezdy popisujú dve zložky: radiálna rýchlosť, čo je rýchlosť v smere ku alebo od Slnka, a uhlový pohyb po nebeskej sfére, ktorý sa nazýva aj vlastný pohyb.
Radiálna rýchlosť sa určuje Dopplerovým posunom spektrálnych čiar hviezdy. Ak sú posunuté smerom k modrému koncu spektra, hviezda sa k nám približuje, ak k červenému koncu spektra, hviezda sa od nás vzďaľuje. Jej rýchlosť sa udáva v kilometroch za sekundu, km/s. Vlastný pohyb hviezdy sa určuje pomocou presných astrometrických meraní a udáva sa v mili-uhlových sekundách (mas) za rok. Vlastný pohyb sa dá prostredníctvom hviezdnej paralaxy premeniť na jednotky rýchlosti. Hviezdy s vysokou hodnotou vlastného pohybu sa nachádzajú relatívne blízko Slnka.
Z týchto dvoch parametrov možno vypočítať rýchlosť hviezdy vzhľadom na Slnko alebo pri jej pohybe v galaxii. Pozorovania zistili, že vo všeobecnosti majú hviezdy I populácie nižšie rýchlosti ako staršie hviezdy II populácie. Tie majú eliptické obežné dráhy naklonené k rovine galaxie. Porovnanie pohybov blízkych hviezd viedlo k objavom hviezdnych asociácií. To sú skupiny hviezd so spoločným miestom pôvodu v jedinom obrovskom molekulárnom mračne.
Podľa teploty a svietivosti
Hlavným zdrojom informácií o hviezdach je ich svetlo rozložené do spektra. Charakter spektra hviezdy určuje predovšetkým teplota hviezdnej atmosféry. Súčasný systém klasifikácie hviezd má pôvod na začiatku 20.-teho storočia. Vtedy sa hviezdy klasifikovali od A po Q na základe sily čiar vodíka. V tom čase nebolo známe, že hlavným faktorom ovplyvňujúcim silu tejto čiary je teplota. Čiara dosahuje maximum pri 9 000 K a slabne pri vyšších aj nižších teplotách. Po zoradení klasifikácie podľa teploty už pripomínala súčasnú schému.
Svietivosť nielenže zodpovedá polomeru hviezd, ale má vplyv aj na ich spektrálne čiary. Väčšina hviezd leží na hlavnej postupnosti tvorenej hviezdami spaľujúcimi vodík. V grafe zobrazujúcom ich absolútnu hviezdnu veľkosť a spektrálny typ ležia v úzkom páse pozdĺž mierne zakrivenej línie smerujúcej z ľavého horného do pravého spodného rohu diagramu. Slnko je hviezdou hlavnej postupnosti typu G2, žltou hviezdou s priemernou teplotou a bežnou veľkosťou.
Prídavné kategorizovanie v podobe malého písmena za spektrálnym typom sa používa na označenie špeciálnej vlastnosti spektra, napr. e znamená prítomnosť emisnej čiary, m znamená nezvyčajnú úroveň kovov a var znamená premennú hviezdu.
Sprievodné telesá
right|thumb|Umelcova predstava hviezd [[Sírius A (plazmová hviezda) a Sírius B (degenerovaná hviezda)]] Okolo niektorých hviezd sa dokázala existencia temných sprievodcov, ktorí sa nedajú pozorovať ďalekohľadmi a nie sú ani spektroskopickými dvojhviezdami. Napriek tomu títo neviditeľní spoločníci gravitačne pôsobia na hviezdu. Môžu nimi byť bývalé plazmové hviezdy, ktoré sa stali malými degenerovanými hviezdami a preto sú nepozorovateľné. Ide o bielych trpaslíkov, neutrónové hviezdy, alebo čierne diery. Iné hviezdy majú zase oveľa menej hmotných spoločníkov, čo sú buď hnedé trpaslíky alebo planéty. Až do 90.-tych rokov 20. storočia astronómovia nevedeli, či aj iné hviezdy majú planéty. V poslednom desaťročí sa však začalo objavovať množstvo planét obiehajúcich okolo iných hviezd a k októbru 2018 ich poznáme už viac ako 3850.
Názvy a označenie
Už v minulosti dávali ľudia hviezdam rôzne mená. Podobne ako s niektorými súhvezdiami a samotným Slnkom, aj s jednotlivými hviezdami sa spájala mytológia. Mená hviezd popisovali ich vzhľad (napríklad Rutilicus – žltkastý), časť súhvezdia (Phacd – stehno) alebo ich úlohu v mytológii (Alcyone – jedna z mýtických Plejád). Dnes používané mená pochádzajú väčšinou zo staroarabčiny, gréčtiny, prípadne z latinčiny. Zhruba každá šiesta hviezda viditeľná voľným okom na oblohe má svoje vlastné meno, ale bežne sa používa len okolo 100 mien. Novodobé pomenovanie hviezd vlastným menom je zriedkavé. Jednou z novodobo pomenovaných hviezd je napríklad Regor.
Koncept súhvezdí existoval už počas Babylonskej civilizácie. Starovekí astronómovia si všimli, že hviezdy tvoria výrazné obrazce a spojili ich s prírodnými úkazmi a mytológiou. Dvanásť z týchto formácií, ktoré ležia pozdĺž roviny ekliptiky, vytvorilo základ astrológie.
S objavom ďalekohľadu sa zvyšovalo množstvo pozorovateľných hviezd a tak sa začali vytvárať a používať rôzne hviezdne katalógy. Autorom prvého hviezdneho katalógu bol Hipparchos, ktorý zaviedol aj hviezdnu veľkosť (magnitúdu). Zhruba okolo roku 1600 sa začali názvy súhvezdí používať na pomenovanie nebeských telies v určitej oblasti oblohy. Pre najjasnejšie hviezdy oblohy sa zvyčajne používa Bayerovo označenie. Pozostáva z gréckeho písmena za ktorým nasleduje genitív latinského názvu súhvezdia, v ktorom sa hviezda nachádza. Hviezdy sú označené od alfy až po omegu zvyčajne (nie však vždy) od najjasnejšej (alfa) až po najslabšiu (omega). Pokiaľ jasná hviezda viditeľná voľným okom nemá meno ani Bayerovo označenie, používa sa väčšinou Flamsteedovo označenie. Použil ho John Flamsteed v katalógu hviezd vo svojej knihe "Historia coelestis Britannica". Je podobné Bayerovmu s tým rozdielom, že namiesto písmena gréckej abecedy je arabská číslica. Kritériom, podľa ktorého sú hviezdy s Flamsteedovym označením zoradené, nie je ich jasnosť ale rektascenzia. Slabšie hviezdy nepozorovateľné voľným okom majú pridelené čísla v rozličných katalógoch napr. SAO, HD a iné. Čísla v týchto katalógoch majú síce pridelené všetky hviezdy do určitej limitnej magnitúdy, ale v prípade jasných hviezd sa na označenie väčšinou používa vlastné meno či jedno z vyššie uvedených označení.
Osobitný princíp označenia platí pre hviezdy vo viacnásobných systémoch. Najhmotnejšia zložka systému má za svojim katalógovým označením písmeno A, menej hmotná B a tak ďalej. Napríklad Alfa Centauri A je najhmotnejšia hviezda systému (v tomto prípade trojhviezdneho) Alfa Centauri, Gliese 165 B je druhá najhmotnejšia hviezda systému Gliese 165, Polárka C je tretia najhmotnejšia hviezda systému Polárka.
Jedinou medzinárodne uznávanou autoritou pre pomenovávanie nebeských telies je Medzinárodná astronomická únia (IAU). Niekoľko súkromných spoločností napriek tomu predáva mená hviezd. IAU sa dištancuje od týchto komerčných praktík a takto pridelené mená neuznáva ani nepoužíva.
Pozorovanie
Za jasnej noci môžeme voľným okom vidieť pri ideálnom rovnom horizonte asi 3 000 hviezd. Už malým ďalekohľadom ich uvidíme oveľa viac. Všetky hviezdy viditeľné voľným okom alebo malým ďalekohľadom patria do našej Galaxie. Prvé samostatné hviezdy boli v cudzích galaxiách pozorované až v 20. storočí.
Polohu hviezd na oblohe určujeme súradnicami. Vzhľad hviezdy na oblohe je vždy bodový, a to aj v najväčších ďalekohľadoch (výnimkou sa v nedávnej minulosti stali hviezdy Betelgeuze a Mira). Prechodom svetla hviezdy atmosférou Zeme dochádza ku scintilácii (trblietaniu hviezd) a k refrakcii. Vďaka scintilácii bezpečne môžeme rozoznať hviezdy od planét, u ktorých k scintilácii nedochádza.
Hviezdy na oblohe majú rôznu jasnosť. Tá závisí od žiarivosti hviezdy, od jej vzdialenosti od Zeme a od vplyvu zemskej atmosféry, cez ktorú jej svetlo prechádza. Rôzna vzdialenosť hviezd od nás spôsobuje, že niektoré hviezdy sú pri pozorovaní zo Zeme jasnejšie (Vega, Sírius, Toliman…) ako iné hviezdy, ktoré sú oveľa žiarivejšie, ale nachádzajú sa vo väčšej vzdialenosti (Rigel, Antares, Polárka…). Jasnosť hviezd na oblohe určujeme tzv. vizuálnymi magnitúdami. Čím má vizuálna magnitúda menšie číslo, tým je hviezda jasnejšia a naopak čím vyššie číslo tým nižší jas. Magnitúdy najjasnejších hviezd majú negatívne hodnoty. Najjasnejšia hviezda Sírius má magnitúdu -1,43, Vega 0,03, Polárka 2,13 a Slnko -26,7. Najslabšie hviezdy, ktoré pri dobrých pozorovacích podmienkach ešte vidíme voľným okom, majú magnitúdu 6 a najslabšie hviezdy zachytené ďalekohľadmi na fotografických doskách majú magnitúdu až do 30. Hranica najslabších pozorovateľných hviezd sa zdokonaľovaním pozorovacej techniky neustále posúva k vyšším magnitúdam.
Skutočná alebo absolútna magnitúda hviezdy priamo súvisí so svietivosťou hviezdy a predstavuje zdanlivú magnitúdu hviezdy vo vzdialenosti 10 parsekov (32,6 svet. roka) od Zeme.
Stupnice oboch magnitúd, zdanlivej a absolútnej, sú logaritmickými jednotkami: rozdiel magnitúdy o jedno celé číslo predstavuje približne 2,5 násobný (5. odmocnina zo 100 alebo cca 2,512) rozdiel v svietivosti. To znamená, že hviezda prvej magnitúdy (+1,00) je približne 2,5-krát jasnejšia ako hviezda druhej magnitúdy (+2,00) a 100-krát jasnejšia ako hviezda šiestej magnitúdy (+6,00). Rozdiel v jasnosti (ΔL) dvoch hviezd vypočítame tak, že od magnitúdy menej jasnej hviezdy (mf) odrátame magnitúdu jasnejšej hviezdy (mb) a tento rozdiel sa použije ako exponent základného čísla 2,512. Príklad:
Absolútna magnitúda hviezdy (M) a zdanlivá magnitúda (m), vzhľadom na svietivosť a vzdialenosť od Zeme nie sú ekvivalentné. Napríklad Sírius so zdanlivou magnitúdou -1,44 má absolútnu magnitúdu +1,41.
Zdanlivá magnitúda Slnka je −26,7, ale jeho absolútna magnitúda je len +4,83. Sírius, najjasnejšia hviezda na našej oblohy, je zhruba 23-krát jasnejší ako Slnko, zatiaľ čo Canopus, druhá najjasnejšia hviezda na oblohe, s absolútnou magnitúdou −5,53, je zhruba 14 000-krát jasnejší ako Slnko. Napriek tomu, že Canopus je omnoho jasnejší ako Sírius, Sírius je zdanlivo jasnejší, pretože Sírius sa nachádza 8,6 svetelného roka od Zeme a Canopus je omnoho ďalej, ~310 ly.
Najjasnejšia známa hviezda s najvyššou absolútnou magnitúdou −14,2 je LBV 1806-20. Táto hviezda je prinajmenšom 5 000 000-krát jasnejšia ako Slnko. Najmenej žiarivé hviezdy, aké sú momentálne známe, sa nachádzajú vo hviezdokope NGC 6397. Najmatnejší červený trpaslík v hviezdokope má magnitúdu +26 až +28. Jas týchto hviezd sa dá prirovnať k sviečke na narodeninovej torte na Mesiaci pozorovanej zo Zeme.
Anaximandros
Anaximandros tvrdí, že sa látka plodiaca od večnosti teplo a chlad pri vzniku tohto sveta oddelila a že z nej okolo vzduchu, ktorý obklopuje zem, vyrástla akási ohnivá guľa ako kôra okolo stromu. Keď sa potom táto guľa roztrhla a rozdelila do rozličných kruhovitých pásov, vznikli Slnko, Mesiac a hviezdy.
Karol Kuzmány
náhľad|Pamätná tabuľa na evanjelickej fare v Brezne Karol Kuzmány (* 16. november 1806, Brezno – † 14. august 1866, Štubnianske Teplice) bol významný slovenský spisovateľ, novinár a estetik, priekopník slovenskej prekladovej literatúry, spoluzakladateľ a v rokoch 18631866 podpredseda Matice slovenskej, evanjelický farár a superintendent Evanjelickej cirkvi a. v..
Životopis
Vzdelanie začal získavať v rodisku, na gymnaziálnych štúdiách v Dobšinej a na Gemeri (18171822) si osvojil aj znalosť latinčiny, gréčtiny a maďarčiny. V roku 1822 prišiel do Bratislavy na lýceum, a jeho pobyt tu ho posilnil v národnom povedomí a rozšíril jeho znalosti o minulosti a prítomnosti slovanských národov. Už tu bol ovplyvnený učením Jána Kollára o slovanskej vzájomnosti. Ako vychovávateľ v rodine Jána Prónay v novohradskom Romháni sa naučil po francúzsky. Tieto znalosti využil aj v Hronke, kde sa častejšie odvolával na francúzsku literatúru.
V roku 1828 odišiel na univerzitu do nemeckej Jeny, kde vtedy študovalo veľa Slovákov. Tu mal na neho najväčší vplyv profesor filozofie Jakub Fridrich Fries, ktorého názory nachádzame aj v Kuzmányho neskorších estetických štúdiách (O kráse), ako aj profesor histórie Heinrich Luden. Ako väčšina štúrovcov aj on prijal filozofické názory Heglove a odmietal kantovskú filozofiu.
Po návrate z Nemecka sa stal profesorom kežmarského gymnázia (18291830) a vedúcim spolku slovenských študentov. V rokoch 18301832 pôsobil ako evanjelický farár vo Zvolene. Po roku 1832 pôsobil ako farár v Banskej Bystrici, kde začal aj roku 1836 vydávať Hronku. Ona mala tiež čeliť rozkolísanosti v oblasti spisovného jazyka a upevňovať pozície spisovnej češtiny aj na Slovensku. Preto sa aj Kuzmány vzdal spolupráce s vydavateľmi literárneho almanachu Zora, ktorý prinášal príspevky v bernolákovskej slovenčine, hoci sám prispel do jej prvého zväzku. Kuzmány Hronku, ktorá vychádzala tri razy do roka, začal vydávať bez akýchkoľvek redaktorských skúseností.
V rokoch 18491860 prednášal na evanjelickej teologickej fakulte Univerzity vo Viedni, 1860 patentálny superintendant, sprvu sídlil v Banskej Bystrici, od 1863 v Martine, kde bol zároveň i farárom a úradujúcim prvým podpredsedom Matice slovenskej. Výrazne prispel i k založeniu slovenského gymnázia v Martine.náhľad|Hrob Karola Kuzmányho na [[Národný cintorín|Národnom cintoríne v Martine]]
Tvorba
Kuzmányho literárna tvorba členená na prózu, poéziu i literárnu estetiku, ako aj na vydávanie literárneho časopisu, spadá do rokov jeho mladosti. Písal reflexívne a vlastenecké básne, napísal spoločenský román v listoch pod názvom Ladislav, idylický epos Běla a estetickú rozpravu O kráse. Svojim literárnym časopisom Hronka rozvíjal aj kultúrny život stredného Slovenska, ktorý upadol po zániku „Učenej spoločnosti banského okolia“. V dobe neoabsolutizmu, keď okrem iného zastával aj funkciu univerzitného profesora teológie a neskôr superintendanta (biskupa) autonómnej evanjelickej cirkvi, ako aj v šesťdesiatych rokoch, keď bol podpredsedom Matice slovenskej, písal už menej, dokonca sa aj úplne odmlčal. V období bachovského absolutizmu pôvodca návrhu na usporiadanie evanjelickej cirkvi v Uhorsku.
Napísal tiež v nemeckom jazyku odborné práce o cirkevnom práve. Venoval sa aj prekladaniu zo svetovej literatúry.
Tento muž patrí nesporne k najvýznamnejším slovenským osobnostiam 19. storočia. Bol znalec literatúry, talentovaný básnik, estetik i schopný organizátor a novinár. Pochovaný je na Národnom cintoríne v Martine.
Zaujímavosti
Pozoruhodná je Kuzmányho vlastenecká poézia, z ktorej báseň Sláva šľachetným je známa ako národná hymnická pieseň Kto za pravdu horí.
V rámci cyklu Dejiny kresťanstva vznikol v Slovenskej televízii v roku 2001 dokumentárny film o Karolovi Kuzmánym (scenár Miloš Kovačka, réžia Fedor Bartko).
Nicolas Sarkozy
Nicolas Paul Stéphane Sarközy de Nagy-Bocsa (* 28. január 1955, Paríž, Francúzsko) je francúzsky politik. Od mája 2007 do mája 2012 bol prezidentom Francúzska a spolukniežaťom Andorry.
Pôvod
Sarkozy je syn maďarského otca narodeného v roku 1928 v Budapešti pochádzajúceho z maďarského šľachtického rodu a matky grécko-židovského pôvodu narodenej v Solúne. Rodina jeho otca utiekla z Maďarska pred Červenou armádou v roku 1944, Pál Sarkozy krátko nato vstúpil do Cudzineckej légie, demobilizoval v Marseille v roku 1948 a o rok neskôr sa zoznámil s matkou Nicolasa Sarkozyho. Vychovávali ho v katolíckej viere. O jeho prisťahovaleckom pôvode aj jeho postoju k sprísneniu imigračných zákonov diskutujú jeho priaznivci aj odporcovia.
Prezident republiky
15. februára 2012 oznámil svoju druhú kandidatúru a účasť v prezidentských voľbách 2012.
V prvom kole prezidentských volieb skončil ako druhý a postúpil do druhého kola hlasovania. 7. mája 2012, v druhom kole nebol zvolený, vyhral kandidát socialistov François Hollande.
16. júna 2012 mu vypršala doba imunity z titulu jeho prezidentského mandátu.
Korupčný škandál
3. júla 2012, po uplynutí imunity prezidentskej funkcie, polícia prehľadala jeho firmu aj jeho súkromné sídla v Paríži. 1. júla 2014 bol zadržaný a vypočutý francúzskou políciou v prípade vyšetrovania korupčnej a odpočúvacej kauzy. 1. marca 2021 ho parížsky súd uznal vinným z korupcie a obchodovania s vplyvom v prezidentskej kampani z roku 2007, kedy prijal peniaze od dedičky firmy L’Oréal Liliane Bettencourtovej. Uložený mu bol trojročný trest odňatia slobody, z toho jeden rok nepodmienečne. Voči verdiktu súdu sa môže odvolať. Po Jacquesovi Chiracovi sa stal 2. francúzskym prezidentom, ktorého súdili za korupciu.
Zoznam geografických článkov/J
Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 376 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
j?
Jēkabpils · Jūrmala
já
Jáger · Jágrová (vrch v Malých Karpatoch) · Jáchal (department) · Jáchymov · Ján Drdoš · Ján Tomka-Sásky · Jánoshalma · Jánossomorja · Jánošíkova kolkáreň · Jánošíkova ulica (Trnava) · Jánošíkovo na Ostrove · Jánošíkovo nábrežie · Jánovce (okres Galanta) · Jánovce (okres Poprad) · Jánska dolina · Jászapáti · Jászárokszállás · Jászberény · Jászfényszaru · Jászkisér · Jáva (ostrov)
jä
Järvenpää
je
Jean Dutrou-Bornier · Ječmeniště (prírodná pamiatka) · Jedlinka · Jedlový les a údolí Rokytné · Jedľové Kostoľany · Jefferson (sopka) · Jefferson City · Jelenec · Jelenice (Vítkov) · Jelení bučina · Jelení skok · Jelení vrch (prírodná pamiatka) · Jelešňa · Jelgava · Jelka · Jelovskij · Jelšava (mesto) · Jelšavský kras · Jelšie (prírodná rezervácia) · Jelšovce · Jelšovec (obec) · Jeltyriova · Jemen · Jemnice · Jenisej · Jenisejská ulica · Jenkovce · Jennersdorf · Jennersdorf (okres) · Jerevan · Jerevanská gubernia · Jericho · Jericho Beach · Jersey City · Jeruzalemské kráľovstvo · Jerzens · Jesenice (okres Rakovník) · Jesenice (Slovinsko) · Jesenická oblast · Jeseník · Jeseník nad Odrou · Jesenské (okres Levice) · Jesenské (okres Rimavská Sobota) · Jesenského ulica (Hlohovec) · Jesenského ulica (Trnava) · Jesolo · Jessentuki · Jestice · Jestřabí (okres Zlín) · Ješkova Ves · Jevišovice · Jevíčko · Jevpatorija · Jezdkovice · Jezdkovický les · Jezernice · Jezerní luh · Jezerské jazero · Jezersko · Jezioro Solińskie · Ježůvka
jé
Jégého ulica (Prievidza)
ji
Jibou · Jičín · Jihlava (mesto) · Jihlava (rieka) · Jihomoravské Karpaty · Jilem (okres Jindřichův Hradec) · Jilemnice · Jilešovice-Děhylov · Jilmová skála · Jiménez (department) · Jin-sü · Jinačovice · Jindabyne (mesto) · Jindřichov (okres Bruntál) · Jindřichov (okres Přerov) · Jindřichov (okres Šumperk) · Jindřichův Hradec · Jirkov · Jiříkov · Jiříkov (okres Bruntál) · Jistebnice · Jizera (rieka) · Jizerské hory
jí
Jílové · Jílové u Prahy
jo
João Pessoa · Jocotitlán (sopka) · Jodoigne · Joensuu · Johann Karl Ehrenfried Kegel · Johann Ludwig Burckhardt · Johannesburg · John Cabot · Johnsdorf-Brunn · Johnson City (Texas) · Johnston (atol) · Johnston (Rhode Island) · Jochberg · Joinville · Jokoate-džima · Jokohama · Jokosuka · Jonathan (korytnačka) · Jonava · Jordánova cesta · Joseph Ladue · José C. Paz (mesto) · José María Narváez · Jostedalsbreen · Jourdanton · Jovice · Jovsa · Jozef Albach · Jozef Martinka
jó
Jótei · Józefów
jô
Jôf di Montasio
jö
Jönköping
ju
Juan de Garay · Juan de Grijalva · Juan de Nova · Juan Díaz de Solís · Juan Felipe Ibarra (department) · Judendorf-Straßengel · Judsko · Jugovzhodna Slovenija · Juh (USA) · Juhočínske more · Juhomoravská panva · Juhomoravský kraj · Juhoslávia · Juhoslovanská ulica · Juhoslovanská zväzová republika · Juhoslovanské kráľovstvo · Juhoslovenská kotlina · Juhozápadné Slovensko · Jujuy · Jules Dumont d’Urville · Junction (Texas) · Jundiaí · Jundrov · Juneau · Junín (Buenos Aires) · Jur nad Hronom · Jura (departement) · Juraj Bohuš (evanjelický kňaz) · Jurgov · Jurkova Voľa · Jurošovský vrch · Jurová · Jurské · Jurské jazero · Jutiapa (department) · Jutský polostrov · Južna Morava · Južná Afrika (štát) · Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy · Južná Karolína · Južná pologuľa · Južné Alpy (Nový Zéland) · Južné Karpaty · Južné Osetsko · Južné Sporady · Južno-Mujskij chrebet · Južno-Sachalinsk · Južný Bug · Južný Holland · Južný Kasai · Južný Male · Južný Málosmadulu · Južný Nilandú · Južný polárny kruh · Južný pól · Južný Sudán
jú
Júlske Alpy
Kainach bei Voitsberg
Kainach bei Voitsberg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Voitsberg.
Žije tu obyvateľov.
Útek do Budína
Útek do Budína (česky Útěk do Budína) je koprodukčný (česko-slovensko-maďarský) film natočený podľa rovnomenného románu Vladislava Vančuru.
Poznámka: Pre televíziu bol spracovaný ako päťdielny seriál.
HF
HF môže byť:
Syseľ perlavý
Syseľ perlavý (Spermophilus suslicus) je druh hlodavca z čeľade vevericovité (Sciuridae). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov syseľ perlavý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci a rozsah areálu rozšírenia sa zmenšuje.
Opis
Má tmavohnedú srsť s bielymi škvrnami na chrbte a krátky tenký chvost. Dorastá do dĺžky a váhy 280 g. Jeho vzorec chrupu je 1/1, 0/0, 2/1, 3/3.
Výskyt
Nachádza sa v Poľsku (Lubelské vojvodstvo), Rumunsku, Rusku, Bielorusku a na Ukrajine. Jeho prirodzený prostredie sú klimaticky mierne lúky blízko vodných zdrojov a vyskytuje sa aj v poľnohospodárskej krajine. V minulosti bol vo Východnej Európe hojne rozšírený a bol považovaný za škodcu. Dnes je jeho výskyt roztrúsený.
Etológia
Sú to denné živočíchy, ktoré od októbra do apríla hibernujú. Medzi hlavné zložky potravy patrí tráva, obilie ale aj hmyz. Individuálne jedince žijú oddelene v norách, ktoré sú súčasťou väčších kolónií. Tieto kolónie môžu mať aj 160 jedincov na jeden hektár. Pária sa medzi aprílom a májom. Tehotenstvo trvá 23 až 26 dní. V jednom vrhu je štyri až osem mláďat.
Anton Alexejevič Volčenkov
Anton Alexejevič Volčenkov (* 25. február 1982, Moskva, Rusko) je ruský hokejový obranca, v súčasnosti hráč klubu NHL Ottawa Senators. Bol draftovaný Ottawou v prvom kole v roku 2000. V drese Senators nastupuje od sezóny 2002/03.
Bol kapitánom Ruskej reprezentácie do 18 rokov, ktorá získala na Majstrovstvách sveta v roku 2001 zlatú medailu. Reprezentoval 🇷🇺 na Zimných olympijských hrách 2006 a na Majstrovstvách sveta 2008, kde získal zlato.
Kainbach bei Graz
Kainbach bei Graz je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Graz-okolie.
Žije tu obyvateľov.
NGC 2347
NGC 2347 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. novembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
Hus krátkozobá
Hus krátkozobá (Anser brachyrhynchus) je zúbkozobec z čeľade kačicovitých. Hniezdi v Grónsku, na Islande a na Špicbergoch. Tie čo hniezdia v Grónsku a na Islande zimujú vo Veľkej Británii a v Írsku a tie čo hniezdia na Špicbergoch zimujú v Dánsku, Belgicku a Holandsku. Na Slovensko zaletí len vzácne, do konca roku 1999 to bolo len 4-krát. Objavuje sa najmä na západnom Slovensku počas jarnej migrácii, posledné pozorovania pochádzajú z 2.4.9.4.2017 z lokality Jakubovské rybníky. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hus krátkozobá patrí medzi najmenej ohrozené druhy trend celkovej populácie je stúpajúci.
Opis
Hus krátkozobá meria 60 –, rozpätie krídel má 135 –  a váži 2,5 – . Podobá sa na hus siatinnú, je však menšia, má kratší krk i nohy, ktoré sú ružové. Profil hlavy je guľatejší, čierny zobák je kratší a je na ňom ružový prúžok. Celkovo pôsobí svetlejšie, skôr do siva a ružovo-béžovo. Vrchná strana krídel i chvosta má viac svetlých farieb než je to u husi siatinnej.
Hlas
Ozýva sa často. Spevavé "ang-ang" je vyššie ako u husi siatinnej.
Hniezdenie
Uprostred mája sa vrátia na hniezdiská. Vytvárajú voľné kolónie. Hniezdiť začnú začiatkom júna. Hniezdo umiestňujú na okraje skalných zrázov a na ostrovoch vodných tokov. Len zriedka hniezdia v otvorenej tundre. Svojim hniezdiskám sú verné a opakovane sa na ne vracajú. Hniezdo je vyvýšené a vystlané jemným páperím. Samička znesie 3 – 7 vajec. Znáša každých 24 h. Sedí približne 25 dní. Samček sa nezúčastňuje na inkubácii. Stráži hniezdo. Mláďatá vedia lietať 2 mesiace po vyliahnutí a hniezdiť začnú tretím rokom žívota. V júli majú dospelé obdobie pŕchnutia a nie sú letuschopné. V auguste potom spoločne opustia hniezdiská a premiestnia sa na zimoviská.
Potrava
V lete sa živia arktickými rastlinami, ich listami a púčikmi, ako sú Persicaria, Cardamine pratensis, púpava alebo Geranium. V zime vyhľadávajú aj produkty moderného poľnohospodárstva, okrem iného aj zemiaky. Stalo sa to v 19. storočí, keď bolo zaužívané sadenie pšenice po zbere zemiakov na to isté pole. Pšenica patrí medzi tradičnú zimnú stravu husí krátkozobých. Na poliach ostali zemiaky, ktoré zmrzli a zmäkli. Husi krátkozobé sa ich naučili konzumovať a dnes sú zemiaky najvýznamnejšou potravou zimujúcich kŕdľov v Anglicku.
Ochrana
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Vareilles (Creuse)
Vareilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Marles-en-Brie
Marles-en-Brie je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
NGC 2346
NGC 2346 je planetárna hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. marca 1790. Nazýva sa tiež Motýlia hmlovina. Meno dostala podľa charakteristického tvaru tvoreného prachom a plynom.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
Super Trouper
V roku 1983 album Super Trouper vyšiel na CD nosiči. Jeho digitálne remastrovaná reedícia vyšla ešte štyrikrát: v roku 1997, v roku 2001, ako súčasť box setu The Complete Studio Recordings v roku 2005 a v roku 2011 vo verzii Deluxe.
V témach piesní sa odzrkadľujú aj niektoré konkrétne zážitky členov skupiny: skladba „The Winner Takes It All“ popisuje rozvod, ktorý prežívali rok predtým Björn a Agnetha, téma života štokholmskej smotánky spestruje text skladby „On and On and On“. Dobré známym songom albumu je jeho titulná nahrávka „Super Trouper“, či elektro dance kompozícia „Lay All Your Love on Me“. Narastajúca sila popularity disko štýlu v dobe vydania albumu ovplyvnila aj obsah jeho nahrávok, ktorý bol po zvukovej stránke v porovnaní s tanečným Voulez-Vous omnoho viac popovo priamočiary. Album uzatvára koncertná nahrávka z vystúpenia na trurné v roku 1979 s názvom „The Way Old Friends Do“. Táto skladba vyšla v roku 1992 ako promo singel ku kompilácii More ABBA Gold: More ABBA Hits.
Super Trouper je registrovaná ochranná známka výrobcu bodového reflektora. Označuje sa aj ako „followspot“. Je javiskovým osvetľovacím naástrojom, ktorý do tmy na priestor výkonu umelca premieta jasný lúč svetla. Pôvodne na obal albumu jeho autor Rune Söderqvist chcel vyobraziť skupinu ABBA pod lúčom bodového svetla. Kvarteto malo byť obklopené množstvom cirkusových umelcov na londýnskej Piccadilly Circus. Potom ako vyšlo najavo, že zákon zakazuje hromadný výskyt zvierat a akrobatov v centre Londýna sa rozhodol pozvať na fotografovanie členov dvoch miestnych cirkusov, ktorý sa zhromaždili do Europa Film Studios v Štokholme. Na obale je možné medzi nimi zazrieť aj niektorých blízkych priateľov skupiny: je tam Görel Hanserová, viceprezidentka Polar Music, ktorá bola vydatá za fotografa skupiny, Andersa Hansera, ale aj iných zamestnancov firmy Polar, vrátane syna manažéra skupiny ABBA, Andersa Andersona. V tom čase boli nakrútené aj niektoré scény, ktoré mohli byť použité napríklad aj vo videoklipoch pre skladby „Happy New Year“, „Felicidad“ a „Super Trouper“.
Zoznam skladieb
Všetky piesne napísali a zložili Benny Andersson & Björn Ulvaeus.
Bonusy reedícií
Dňa 9. mája vyšla reedícia albumu Deluxe spolu s bonusovým DVD. Táto verzia bola 146. v UK album chart. Jej bonusmi boli:
Dážďovník obyčajný
Dážďovník obyčajný alebo dážďovník tmavý (Apus apus) je malý sťahovavý vták z radu dážďovníkotvaré (Apodiformes), patriaci k najlepším letcom vôbec. Bol zistený ako hniezdič alebo predpokladaný hniezdič na väčšine územia Slovenska v mestách na budovách alebo na skalách či v stromových dutinách. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov dážďovník obyčajný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, európska populácia bol v rokoch 19802013 takisto stabilná.
Opis
Dorastá do dĺžky 16 –, váhy 36 – 52 g a v rozpätí krídel meria 42 – , je štíhly, celý čiernohnedo sfarbený so svetlým hrdlom, dlhými kosákovitými krídlami, vidlicovitým chvostom (ktorý pomáha pri zmene smeru vo vysokých rýchlostiach) a zakrpatenými končatinami. Jeho zobák je nápadne krátky ale ústa sú široké a slúžia na zhromažďovanie hmyzu. Obe pohlavia sa sfarbením nelíšia.
Rozšírenie
Hniezdia takmer v celej Európe, v Severnej Afrike a na rozsiahlom území Ázie. Je sťahovavý, so zimoviskom na južnej polovici Afriky. Sem sa sťahuje v kŕdľoch v septembri a do Strednej Európy sa začína vracať v marci. Preletí okruh dlhý cca. Žije prevažne v mestách a na dedinách, zriedkavo aj lesných alebo skalnatých oblastiach.
V Česku je zvlášť chránený ako ohrozený druh, v rokoch 2001 – 2003 na tomto území hniezdil v počte 60 000 – 120 000 párov. V celej Európe hniezdi 7 až 17 miliónov párov a populácia trpí menším poklesom.
Výskyt a stav na Slovensku
Na Slovensku hniezdi roztrúsene po celom území 30 až 60 tisíc párov, pričom populácia i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny nárast o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 NT* A2ac - takmer ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status. .
Etológia
Dážďovník obyčajný sa s výnimkou hniezdenia takmer neustále zdržiava vo vzduchu, kde dokonca aj spí, pije a pári sa, strieda pritom svižný let s plachtením, počas ktorého naberá výšku okolo jedného až dvoch kilometrov, aby následne počas spánku mohol klesať. Bolo zistené, že niektoré jedince sú vo vzduchu aj 10 mesiacov, čo je rekord. Počas klesavého letu upadá do mikrospánku, kedy vypína jednu polovicu mozgu, pričom druhá kontroluje let. Dážďovníky nocujú počas letu v kŕdľoch. Vo vzduchu lieta priemernou rýchlosťou /h, hoci môže dosiahnuť aj rýchlosť presahujúcu /h (pravdepodobne rýchlosť voľným pádom). Je to najrýchlejší vták na svete v rýchlosti, ktorú vyvinie iba vlastnou silou a pomocou vlastných krídel (teda nie voľným pádom). Takto mu bola nameraná rýchlosť /h smerom horizontálne. Minimálny pohyb po pevnom povrchu dokazujú aj jeho zakrpatené končatiny, vďaka ktorým druh získal aj binomické meno (Apus Apus z gréckeho a pous= bez nôh). Jeho končatiny však majú silné pazúry, ktorými sa zachytáva na vertikálnych povrchoch.
Hniezdenie
Pôvodne hniezdil na skalách a v dutinách stromov, v súčasnosti však na tento účel využíva prevažne otvory a štrbiny v ľudských stavbách. Hniezdia v rozmedzí od mája do septembra raz ročne, v jednej znáške potom bývajú 2 – 3 čisto biele vajcia, na ktorej 18 – 22 dňovej inkubácii sa striedavo podieľa samec aj samica. V prípade nepriaznivého počasia dokážu mláďatá znížiť teplotu tela a spomaliť tak svoj rast (upadnúť do letargie ), vďaka čomu dokážu prežiť aj jedno až dvojtýždňový nedostatok potravy.
Potrava
Živí sa lietajúcim hmyzom a pavúkmi, ktoré loví z ich sietí.
Predátori
Dospelé vtáky majú vzhľadom na svoje výborné manévrovacie schopnosti v lete len malé množstvo predátorov, medzi ktoré patrí najmä sokol lastovičiar (Falco subbuteo) a sokol sťahovavý (Falco peregrinus).''' Mladé vtáky v ťažko prístupných hniezdach sú dobre chránené pred predátormi, uloviť ich dokáže napr. sokol myšiar.
Na tomto druhu často parazituje voš Crataerina pallida, ktorá pije jeho krv. Na tele sa môže nachádzať až 20 jedincov, ktoré sú veľké cca.
Vták roka
Dážďovník obyčajný bol Slovenskou ornitologickou spoločnosťou vybraný za vtáka roku 2008. Česká společnost ornitologická ho vybrala za vtáka roku 2004.
Ochrana
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Stegastein
thumb|Stegastein Stegastein je vyhliadková plošina nad obcou Aurland v nórskom kraji Sogn og Fjordane s výhľadom na fjord Aurlandsfjorden. Nachádza sa pri ceste Fylkesvei 243, ktorá do dokončenia Lærdalského tunela slúžila ako hlavná dopravná spojnica obcí Aurland a Lærdal.
Architektmi vyhliadkovej plošiny boli nórski architekti Todd Saunders a Tommie Wilhelmsen, stavba bola dokončená na jeseň 2005 a otvorená v júni 2006. Celková dĺžka plošiny je, šírka a maximálna výška nad úbočím je. Materiálom použitým pri výstavbe bolo borovicové drevo.
Cesta Fylkesvei 243 je spolu so Stegasteinom zapísaná ako Aurlandsfjellet v zozname Národných turistických trás (Nasjonale turistveger) spravovaných Nórskou štátnou správou ciest (Statens vegvesen).
TV-MIS
TV-MIS je nekomerčne kresťansky zameraná internetová on-demand televízia. Vysielanie začala na jeseň v roku 2005. Relácie ponúka výhradne na internete. Databáza relácií, z ktorých si môže divák voľne vyberať, je pre prehľadnosť rozdelená do štyroch programových skupín: MIS 1 – zábava, MIS 2 – vzdelanie, MIS 3 – publicistika a dokumenty, MIS 4 – lokálne. Má aj audio sekciu (väčšinou vo formáte mp3).
Organizačná štruktúra
Prevádzkovateľom TV-MIS je nezisková organizácia AMIMS so sídlom vo Vranove nad Dyjí, ktorá má právnu formu občianskeho združenia. Zariadenie, ktoré TV-MIS používa, je väčšinou zapožičané od rôznych subjektov, ktoré jej činnosť podporujú. Náklady na prevádzku sú hradené z darov divákov, darov členov AMIMS a ďalších darov a grantov (v roku 2006 a 2007 získala podporou v rámci pastoračných projektov Brnianskej diecézy). TV-MIS nemá platených zamestnancov, je založená na práci dobrovoľníkov.
TV-MIS sa delí na TV-MIS.cz, ktorá ponúka programy v češtine a na TV-MIS.com, ktorej cieľom je ponúkať cudzojazyčné programy. TV-MIS.com sa ďalej delí na ua.TV-MIS.com (v testovacej prevádzke ponúka zatiaľ v obmedzenom množstve programy v ukrajinčine), ru.TV-MIS.com (prebieha testovanie systému v ruštine) a by.TV-MIS.com (prebieha testovanie systému v bieloruštine).
Samotná TV-MIS nemá hlavné sídlo. Je tvorená sieťou spolupracovníkov, ktorí sú rozptýlení ako na území Česka, tak na Ukrajine a hľadá spolupracovníkov v ďalších krajinách (najmä v krajinách bývalého Sovietskeho zväzu). V súčasnej dobe je mimo ukrajinčiny systém preložený aj do ruštiny a bulharčiny. Spustenie plnej prevádzky v ruštine, bieloruštine a ďalších jazykoch závisí na získaní spolupracovníkov v daných krajinách.
Koordinátorom TV-MIS je katolícky kňaz Pavel Zahradníček, pôsobiaci vo FATYMe Přímětice-Bítov. Technickým riaditeľom je Radek Svoboda.
Zameranie
Hlavným cieľom TV-MIS nie je v súčasnosti tvorba vlastných relácií, ale organizácia budovanie vysielacej infraštruktúry a koordinácie jej využívania, tak aby táto infraštruktúra (servery, prenosové kapacity, programové vybavenie, databázové systémy...) mohla slúžiť rôznym subjektom venujúcim sa tvorbe programov, ktoré vychádzajú z kresťanského hodnotového systému. Pritom sa snaží dávať svoju infraštruktúru k dispozícii aj kresťanom z krajín východnej Európy.