cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pata
Historické školstvo
Ľudová škola v Pate pôsobila už v 18. storočí, keď vzdelávanie zabezpečovali cirkevní kantori. Z 19. storočia sú známe mená miestnych učiteľov a asistentov. Až do roku 1880 fungovala v obci iba jednotriedna ľudová (cirkevná) škola. Následne bola v roku 1882 otvorená druhá trieda a v roku 1907 tretia trieda. Koncom 19. storočia sa škola v duchu uhorskej školskej politiky snažila medzi slovenským obyvateľstvom presadzovať maďarizáciu, no tieto snahy boli pomerne neúspešné. Po vzniku prvej ČSR zažilo školstvo v Pate krízu. Cirkevné školy boli poštátnené a Pata pociťovala nedostatok pedagogickej sily charakteristický pre celé Slovensko. Keďže obec nepatrila k lukratívnym sídlam, vystriedalo a v nej v danom období mnoho pedagógov. Rovnako nepriaznivá bola celková ekonomická situácia, keďže obec si nemohla dovoliť postaviť novú školu, ktorú od nej štát požadoval. Nakoniec ministerstvo školstva ľudovú školu v Pate v roku 1933 výnosom ministra prikázalo zatvoriť do času, kým obec nepostaví novú budovu školy. Peniaze na výstavbu však ministerstvo poskytnúť odmietlo. Zákaz ale netrval dlho a už nasledujúci školský rok umožnilo ministerstvo školu znovu na rok otvoriť, pričom povolenie bolo každý rok predlžované. Vedúcou osobnosťou školstva v Pate sa stala spisovateľka a riaditeľka miestnej školy Margita Kováčová, ktorá sa snažila zlepšiť nielen vzdelanosť, ale aj hospodársku situáciu miestnych detí.
Miestne vzdelávanie podporovala aj Rímskokatolícka cirkev, respektíve jej predstavitelia. Práve vďaka pomoci šopornianskeho farára Františka Bernadiča sa podarilo v Pate postaviť v roku 1938 novú budovu školy. Jednoposchodový objekt poskytoval šesť vyučovacích miestností, kabinet a zborovňu. Výučba v budove začala v školskom roku 1938/1939. Školská dochádzka detí bola najmä v období prvej republiky pomerne slabá a len postupne rástla. Počas druhej svetovej vojny bola budova školy poškodená a len postupne dochádzalo k jej oprave. V roku 1951 sa uskutočnil prvý výlet žiakov do školy v prírode do Tatier. Postupne rástol počet detí navštevujúcich školu, až musela byť nakoniec v roku 1962 postavená nová budova školy, pričom v užívaní zostala aj staršia budova. Už v roku 1945 rozhodol miestny národný výbor o zriadení predškôlky (detskej opatrovne). Projekt, ktorá bol vytvorený za účelom, aby sa rodičia detí mohli zamestnať, sa realizoval od roku 1947. Spočiatku prebiehal vo veľmi skromných podmienkach, v nevyhovujúcich priestoroch a bez stravovania pre deti. V roku 1948 bola v obci postavená budova materskej škôlky, v ktorej sa už podávala aj studená strava. V roku 1952 bola otvorená aj druhá trieda, no kapacita zariadenia bola stále nedostatočná. V roku 1965 bola preto otvorená tretia trieda, no ani tá v dôsledku prudkého rastu populácie nepostačovala. Nakoniec bolo rozhodnuté o vystavaní novej budovy materskej škôlky, ktorá bola štvortriedna a dostavaná v roku 1983.
Súčasné školstvo
náhľad|Materská škola v Pate, pohľad z Lazovej ulice Dnes sa v obci nachádza materská škola (Materská škola Pata) a základná škola (Základná škola Pata). Zriaďovateľom oboch je obec, pričom školy sú právnickými osobami s právnou subjektivitou. Materská škola je päťtriedna a poskytuje celodennú a poldennú starostlivosť deťom od dvoch do šiestich rokov a deťom s odloženou školskou dochádzkou. Jej areál na Lazovej ulici tvorí hlavná budova, ihrisko a hospodársky pavilón s kuchyňou a jedálňou. Kapacita materskej škôlky nie je dostatočná a plánuje sa rozšírenie. Základná škola poskytuje úplné základné vzdelanie (deväť ročníkov) a sídli v dvoch budovách na Školskej ulici (tzv. „stará škola“ a „nová škola“). Obe budovy základnej školy i budovy materskej školy sú vynovené. V areáli novej školy sa nachádza multifunkčné ihrisko a workoutové ihrisko. V areáli škôlky (budova starej kotolne) zriadila zriadila obec fitnescentrum a v roku 2020 vystavala skejtový park. V obci tiež od roku 2008 pôsobí občianske združenie Materské centrum Sto-nožka, ktoré sa venuje predškôlkarskej príprave detí. Nachádzajú sa v nej dve detské ihriská. Od roku 2018 v Pate existuje elokované pracovisko Základnej umeleckej školy Jána Fishera Kvetoňa v Seredi.
Hospodárstvo
Pata je stredne veľké vidiecke osídlenie. Nachádza sa v najviac urbanizovanom vidieckom priestore na Slovensku, v oblasti slovenskej najrozvinutejšej aglomerácie (bratislavsko-trnavsko-nitrianska aglomerácia). Ekonomicky hierarchicky nadradeným sídlom nie je primárne okresné sídlo Galanta, ale bližšia Sereď a následne krajské mesto Trnava. Väzby s týmito mestami sú významné z hospodárskeho hľadiska. Obec je plne elektrifikovaná (proces prebiehal v rokoch 19521955 ) a splynofikovaná (proces prebiehal v rokoch 19821991 ). Má vybudovaný verejný vodovod, pričom pitná voda pochádza z viacerých zdrojov. Hlavným zdrojom je skupinový vodovod JelkaNitra, odberné miesto pre Patu je z vodojemu vo Vinohradoch nad Váhom. V južnej časti zastavaného územia obce je vybudovaná obecná vŕtaná studňa pitnej vody HP-3. Vlastnú studňu má tiež miestne družstvo a viacero domácností. Prístup k systému verejnej kanalizácie má len asi 50% obce, v blízkej dobe sa plánuje jej rozšírenie. Obec má vlastnú čističku odpadových vôd. Obecný rozhlas vznikol v roku 1957 a dnes pokrýva celé zastavané územie obce. Územie je dostatočne pokryté signálom mobilných operátorov. Na území obce bol vybudovaný kamerový bezpečnostný systém. V Pate sídli viacero podnikateľských subjektov, obchodných prevádzok, reštaurácií a pohostinstiev. Okrem iného dve prevádzky obchodnej siete COOP Jednota, Terno, Teta drogerie a prvý slovenský Tesco-expres na dedine. V obci sídlia dve lekárne, dve záhradkárstva, predajňa textilu a obuvi, požičovňa náradia, predajňa záhradkárskych potrieb a spojovacieho materiálu či stavebniny.
Sociálne a zdravotnícke služby
náhľad|Domov sociálnych služieb Nezábudka v Pate, pohľad z Dlhej ulice V Pate od roku 2007 pôsobí obcou zriadený Dom sociálnych služieb Nezábudka. Zariadenie poskytuje celoročnú pobytovú sociálnu službu, ako aj terénnu opatrovateľskú službu, sociálne služby v jedálni a sociálne služby v dennom centre. Súčasťou areálu zariadenia je oddychová zóna so záhradkou. Budova je jednopodlažná a bezbariérová. V obci je vytvorené zdravotnícke stredisko, v ktorom pod jednou strechou sídlia detská ambulancia, pediatrická ambulancia pre dospelých a zubná ambulancia. V budove tzv. starej materskej škôlky sídli Klub dôchodcov. V obci je zriadený dobrovoľný hasičský zbor (DHZ Pata), ktorý sídli vo vynovenej hasičskej zbrojnici za obecným úradom (Hlohovecká ulica). Zbor (ešte ako neuniformovaný) vznikol 18. augusta 1885. Jeho zakladateľom a prvým veliteľom bol notár Vojtech Matiašovský.
Kultúra
V obci pôsobí Futbalový klub Pata, ktorý hrá 4. ligu JZ. Klub vznikol v roku 1942. V súťaži Slovnaft Cup sa tím dostal najďalej do 3. kola. Za jeden z najväčších úspechov miestneho futbalu býva považovaná prehra 1:0 s béčkom ruského Spartaka Moskva. Športový areál na Majerskej ulici je z veľkej časti vynovený. Z Paty pochádzajú slovenské hudobné skupiny Zenit a Čibuk. Okrem nich v obci pôsobia alebo pôsobili aj: ľudové zoskupenia Patanka, Patanská radosť, Stará chasa a Veselí starci a gospelová skupina AME. V Pate sa od roku 2015 každý rok koná festival gospelovej hudby Patagónia, tradičný je aj Memoriál Júliusa Mesároša usporadúvaný na počesť zakladateľa súboru Patanka. V roku 2021 vzniklo v obci Patanské ochotnícke divadlo Pathália, jeho prvým predstavením bola veselohra Ženský zákon od Jozefa Gregora Tajovského. Cez obec vedie Svätojakubská cesta na Slovensku (úsek Hronský BeňadikTrnava). Cez obec vedú dve cyklotrasy, pričom obe vedú aj po poľných a lesných cestách. V dedine štvrťročne vychádza dedinský časopis Slovo Patanov. Vydávaný je obecným úradom, staršie čísla sú dostupné online na webovej stránke obce. náhľad|Bábika so ženským krojom z obce Pata. Bábika je uchovávaná v miestnom domove dôchodcov.
Ľudový odev
S minimálnymi odlišnosťami sa rovnako zdobený ľudový odev ako v Pate nosil aj v susedných obciach Šoporňa a Hájske. Z hľadiska ľudového odievania a vzorov preto tieto obce tvorí malý okrsok. Miestny ľudový odev tvorí prechod medzi ľudovým odevom trnavskej oblasti a oblasťou Ponitria. Jeho vzhľad bol významne ovplyvnený miestnym historickým vývojom: nesie slovanské prvky (farby) a bohatosťou výzdoby sa radí k ľudovým krojom typickým pre katolícke prostredie. Odraz v miestnom ľudovom odeve našli typicky poľnohospodárske prvky. Patiansky svadobný kroj bol vyobrazený aj na slovenských poštových známkach z roku 2004. Príležitostne sa počas cirkevných sviatkov alebo na krojovaných zábavách nosí aj dnes.
Výšivka
Pôvodná výšivka po niti sa vyšívala na čepce, rukávce, zástery, košele a kútne plachty v hustej pásovej alebo štvorcovej zostave. Až do počiatku 20. storočia bol základnou technikou vyšívania šikmý plný steh (tzv. šnóruvání). Spolu s ním bolo možné vidieť aj stonkový steh, hladkovanie a obyčajný a vrkôčikový krížik.
V obdĺžnikových alebo štvorcových obrazcoch výšivka kombinovala geometrické prvky a štylizované rastlinné motívy. Plochy na seba nadväzovali a tvoriac mozaikový obrazec, zapĺňali celú vyšívanú plochu. Charakteristické boli motívy kvetov, hviezdic, srdiečok, tulipánov, zúbkov či špirálok. Z farieb bola dominantná červená, doplnkovými farbami boli modrá, biela, čierna a žltá.
Zmena v technike výroby nastala v 19. storočí, keď sa začali okrem konopných a bavlnených plátien začali používať jemné materiály a na vyšívanie bavlnené a hodvábne priadze. Výšivka sa začala predkresľovať a vnútorná plocha vypĺňať od oka. Vďaka novej pestrosti priadzí sa do výšiviek dostávali nové farby, no ornamentalistika zostala zachovaná. Až v 20. storočí sa začal využívať druh predkreslenej výšivky s rastlinnými motívmi (tzv. rídká alebo rídké kvety). Tento ornament bol zložený z pukov kvetov, ruží či iných kvetov a postupne vytlačil staršiu hustú výšivku. Pred druhou svetovou vojnou začala v susednej Šoporni výšivkárka Hermína Švihoríková tvoriť na oblečení nový vzor figurálnej výšivky, no okolité obce vrátane Paty sa k tejto novote stavali kriticky. Až v druhej polovici 20. storočia sa figurálny ornament začal vďaka Ústrediu ľudovej umeleckej výroby používať aj v Pate, avšak nie na odeve, ale vo forme samostatných obrázkov.
Ženský odev
Typický ženský patianský kroj sa skladá sa zo štyroch častí: škrobnice, plátených rukávcov s farebnými vyšívanými štvorčekmi, a červeného prucla (vesty) s damaskovým, zamatovým alebo najsviatočnejším brokátovým podkladom. Prucel sa začal nosiť už začiatkom 19. storočia. Je charakteristický bohatými červenými výšivkami na ráme, paličkovými čipkami, mašličkami či blýskavými ozdobami. V minulosti videli odborníci z Národopisného ústavu v Prahe v červenej výšivke turecký živel. Zapínali sa olovenými spínadlami vykladanými sklom alebo novšie kovovými gombíkmi so sklenenými očkami. Hlavnú výzdobu tvorilo šnúrovanie v zlatom a striebornom tóne, ktoré bolo v čase prvej svetovej vojny kombinované rôznymi ozdobami. Počas prvej ČSR boli živôtiky spravidla bez šnúrovania. Vývojom prešiel prucel aj po druhej svetovej vojne, keď začal byť tvorený z damasku a kašmíru. V páse sa zúžil a všíval do obojka. Zapínal sa na gombíky. Ku kroju patrila pôvodne zelená (polovica 19. storočia), neskôr červená alebo čierna kvetovaná nariasená sukňa. Jej dĺžka sa v priebehu času menila podľa módy. Okraj sukne bol obrúbený ozdobami, mašličkami alebo bielymi čipkami. V páse sa sťahovala šnúrami alebo bielymi tkanicami. Spodok sukne bol lemovaný pásom červeného súkna a nad ním sa našívali modré hodvábne stuhy.
Pri svadbe, poprípade krátko pred ňou v období ohlášok nosili ženy aj partu. V porovnaní s inými časťami sa jej nosenie zachovalo dlho, a to až do obdobia druhej svetovej vojny. Predstavovala prechod od dievčenského zeleného vienka so stužkami k vyšívaným čepcom vydatých žien. Vrchná a zadná časť patianskej party bola ozdobená perličkami, granátmi a zrkadielkami. Vpredu bola podložená kvetovanými mašľami, navrchu má strieborný vienok s rozmarínom. Vydaté ženy nosili na čepcoch šatky s točenými strapcami.
V pracovný deň sa v 19. storočí chodilo spravidla na boso alebo sa nohy obkrúhľovali do onúc. Ako ženská obuv sa pred prvou svetovou vojnou nosili bóty a sviatočné čižmy. Sviatočné čižmy (tzv. vŕzgačky) boli z čiernej teľacej kože a špeciálne pre túto oblasť ich vyrábali majstri zo Serede. Opätok bol vyšší a úzky. Na okrasu slúžila kožená gombička. Medzi podošvu a futro sa dávala tzv. červená koža, ktorá slúžila na to, aby čižmy vŕzgali. Čižmi zdobilo štepovanie niťami okolo priehlavku. Mladé ženy nosili čižmy vyšívané veselými farbami, staršie ženy vyšivky čiernou farbou.
Mužský odev
Patiansky mužský kroj sa nosil najmä počas sviatočných dní. Hromadnejšie sa prestal používať skôr ako ženský kroj. Skladá sa z vyšívanej plátennej košele, gatí a zdobenej modrej vesty (prucel). Vesta z 19. storočia bola zdobená striebornými šnúrkami, vyšívanými zúbkami a striebornými gombičkami. Na lemy sa spotrebovali asi tri metre hodvábnych stužiek. Obkolesovali všetky okraje vesty i jej vreská. Hlavný ornament tvorili tri sústredené poloblúky na chrbte. Vesta sa nezapínala, gombíky boli len na okrasu. Úzke nohavice z čierneho súkna sa zasúvali do vysokých čižiem zdobených modrými šnúrkami. Ženích mal za klobúkom a na hrudi pestré pierko z rozmarínu, korálok, farebných nitiek a stužky. V rámci kultúrneho okrsku PataŠoporňaHajské boli perká zvlášť obľúbené v Pate, kde sa nosili ešte aj pred druhou svetovou vojnou. Starším druhom vesty mohla byť vesta z čierneho kangánu, ktorej kus sa zachoval v minulom storočí v Hájskom.
Piesne
Neoficiálnou hymnou obce je pieseň Nad tú Patu jasný mesác svíti. Jej mierne upravenú verziu nahrala skupina Veselí starci. Medzi ďalšie piesne z Paty a jej okolia patria napr. Na patanských lúkach, Tú ružičku, čo som v tebe nosil, Zasadil som tu zelené topole; Korení, korení jak duchovný list, Svítí mesác nad naším huménkem, Javorinka.
Dialekt
Aj v súčasnej dobe (2023), sa v Pate hovorí tvrdým západoslovenským dialektom, ktorý obsahuje prvky trnavského a (stredno)nitrianskeho nárečia. Na rozdiel od trnavského nárečia nepoužíva hlásku d͡ʒ (dz). Takmer totožným nárečím sa rozpráva aj v susednej Šoporni, Šintave a v Dolnej Strede, poprípade aj v Seredi. Niektoré staršie charakteristické prvky nárečia postupne u mladších generácií hovoriacich miznú pod vplyvom spisovnej slovenčiny. Vrámci časopisu Slovo Patanov pravidelne vychádza rubrika „Malý slovník patančiny“ .
V nárečí prevažuje zvuková stránka, bežné je spodobovanie. Dialekt nepozná pravidlo o rytmickom krátení. Je preň charakteristické skracovanie dvojhlások na niektorú zo samohlások, typicky na prvú, menej často (z prirodzených rozlišovacích dôvodov) na druhú: napríklad mlieko na „mlíko“, sliepka na „slípka“, ale piata na „pátá“. Čiastočne rozdielny dialekt sa používa v inak kultúrne príbuznom Hájskom (napr. „mléko“, „slépka“). Samotní Paťania samých seba pre absenciu dvojhlások v dialekte nenazývajú spisovne (Paťan, Patianka, Paťania), ale „Patan“, „Patanka“, „Patany“. Dedinský časopis sa preto napr. nazýva „Slovo Patanov“. Rovnako miestny folklórny súbor „Patanka“ či napr. folklórne vystúpenie obyvateľov obce „Patanská svadba“. V cudzích slovách sa medzi hlásky podobné dvojhláskam vsúva písmeno „j“ (napríklad „fantázija“).
Nárečie nepozná hlásku „Ä|ä“, ktorú zastupuje „a" (napríklad „pata" z päta), a hlásku „Ô|ô“, ktorú nahrádza „ó" (napr. „stól"). Typické je tiež tvrdé vyslovovanie mäkkých slabík a samohlások ľ, ň. Spojenia „dl“, „dc“ či „dn“ sa menia na zdvojené spoluhlásky „ll“, „cc“ a „nn“ (napríklad: mydlo na „myllo“, srdca na „srcco“, jedno na „jenno“). Niekedy sa spoluhláska zdvojuje bez toho, aby iná vypadávala (napríklad osem na „ossem“), pomerne často niektorá hláska alebo skupina hlások vypadáva (napríklad „[v]ždycky“ alebo „dycky“, či „mes[ts]ký“). Niekedy môže byť vypadnutie hlásky spojené so zmenou ďalšej hlásky (všetko na „šecko“) alebo s predĺžením niektorej zo samohlások (napríklad včera na „čéra“ a dnes na „neská“). Táto flexibilita spôsobuje vznik pomerne bohatého počtu tvarov niektorých pojmov (napríklad: včuľ : „včul", „včúl", „čúlek", „čúl", „včil", „čil" či „čilek"). Skupina hlášok „št“ sa často mení na „šč“ (napríklad: sťastie na „sčastí“, štena na „ščena“ či Štefan na „Ščefan“) . Menej často sa na „šč“ mení aj jedna hláska (napríklad požičaný na „poščaný“). Predpona „z“ sa niekedy nespisovne vokalizuje (napríklad z Paty na „ze Paty“), inokedy sa už existujúca samohláska mení na inú (napríklad zo Šoporne na „ze Šoporne“).
Spisovný slovesný neurčitok -ovať sa vždy mení na „-uvať“ (napríklad kupovať na „kupuvat“). Dnes už menej často sa v jazykovej praxi uplatňujú odchýlky v minulom čase slovies (bol na „bóv“; kukal na „kukav“, potešil na „potešev“ alebo „potešel“).
Patiansky dialekt sa okrem fonetického hľadiska od spisovnej slovenčiny čiastočne odlišuje aj slovnou zásobou (napríklad „žufana", „fundisko", „kysna", „krumpla", „račír“). Často využíva bohemizmy alebo skomolené nemecké slová.
Cirkevná správa
Kostol Narodenia Panny Márie v Pate, tzv. „nový kostol“, pohľad z Dlhej ulice|náhľad Obec od roku 1969 spadá pod rovnomennú rímskokatolícku farnosť, ku ktorej ako filiálka prislúcha obec Pusté Sady. Farnosť patrí do dekanátu Sereď. Miestni farári sídlia na fare, ktorá stojí vedľa nového kostola. Budovu fary vystavali miestni veriaci. Súčasným farárom je Ladislav Kuna.
Samostatná farnosť v obci existovala v období stredoveku, no v 16. storočí zanikla. Následne mala obec do roku 1969 postavenie filiálky, pričom od roku 1560 v nej pôsobili farári zo Šintavy a následne od roku 1713 farári zo Šoporne. Farárom v Pate okrem kaplánov v 18. storočí pomáhali cirkevní kantori, ktorí viedli náboženský spev, vyzváňali, vyučovali a boli hlavnými asistentmi farárov pri liturgických úkonoch či zaopatrovaní chorých. Za svoju službu dostávali vymedzené odmeny, ktoré sú zaznamenané v archívoch vizitácií.
Od osamostatnenia farnosti v Pate ako farári pôsobili: Alojz Schmiester (19691983; bol zastrelený na fare za záhadných okolností ), Bronislav Ignác Kramár (19831999; následne opát v Želivi), Vladimír Kotes (19992000; následne misionár na Sibíri ), Jozef Kaman (20002013) a Ladislav Kuna (2012súčasnosť; pred tým generálny vikár Trnavskej arcidiezézy).
Významné osobnosti
náhľad|Priestor pred novým kostolom. V blízkosti sa nachádza cintorín, detské ihrisko a menší výbeh s hospodárskymi zvieratami spravovaný farou. Narodili sa v obci náhľad|[[Ferdinand Salzmann, Ježiško s vladárskym jablkom, maľba na sklo, asi prelom 19. a 20. storočia, dnes Západoslovenské múzeum v Trnave, Trnava]] Pôsobili alebo pôsobia v obci
Ritero Xaperle Bax
Ritero Xaperle Bax je album rockovej skupiny Horkýže slíže z roku 2004.
Miss World
Miss World je medzinárodná súťaž krásy, založená vo Veľkej Británii Ericom Morleyem v roku 1951. Historicky prvý ročník sa konal na jeseň roku 1951. Miss World je jednou z súťaže krásy „Grand Slam“ spolu s Miss Universe, Miss International, Miss Grand International a Miss Supranational.
Bavorský geograf
Bavorský geograf (iné názvy: Bavorský Geograf, Geograf Bavorský , Geograf bavorský , Opis hradov a krajín na severnej strane Dunaja , (P)opis krajín ležiacich na sever od Dunaja , Opis hradov a krajov na severnom území Dunaja ; zastarano: Zemepisec Bavorský , Bavorský zemepisec ; latinské názvy: Geographus Bavarus, Descriptio civitatum, Descriptio civitatum et regionum ad septentrionalem plagam Danubii, Descriptio civitatum ad septentrionalem plagam Danubii; nemecké názvy: Bayerischer Geograph, Bairischer Geograph, Geographus Bavarus, Ostfränkische Völkertafel, St. Emmeramer Völkertafel, Beschreibung der Städte der nördlichen Donaugegend) je zaužívaný názov latinsky písaného franského spisu, ktorý opisuje územia severne od Dunaja - teda za východnou hranicou Franskej ríše. Bavorský geograf (a varianty) je aj zaužívaný názov jeho anonymného autora.
Kolonáda
Novo sa kolonády začali stavať v barokovej dobe, jedným z najslávnejších príkladov sú elipsovité štvorradé kolonády na námestí sv. Petra v Ríme (Gian Lorenzo Bernini, 16561667). Viac strohé kolonády charakterizujú stavby obdobia klasicizmu a v 19. storočí sa stali typickým architektonickým prvkom v kúpeľných mestách.
Bavorský geograf
Obsah a členenie
Prvá hlavná časť obsahuje súpis etník, ktoré sídlia pri franskej hranici; uvádza ich v prísnom geografickom poradí od severu na juh, teda od Baltského mora po Dunaj a uvádza ich vždy spolu s počtom ich hradísk. Názov "»Descriptio civitatum et regionum ad septentrionalem plagam Danubii" (resp. slovenské ekvivalenty) sa prísne vzaté vzťahuje len na prvú hlavnú časť. Z obsahu prvej hlavnej časti, ako aj zo skutočnosti, že jej formulácie poukazujú na príbuznosť s neskorímskymi "laterculi provinciarum", vyplýva, že vznikla na východofranskom kráľovskom dvore alebo v jeho okruhu. Na základe viacerých indícií sa dnes za autora prvej hlavnej časti obyčajne považuje Grimald, opát kláštora Weißenburg (neskôr aj kláštora St. Gallen), arcikaplán a istý čas kancelár kráľa Ľudovíta Nemca (staršie sa text pripisoval mníchovi zo St. Emmeramu v Regensburgu.). Prvá hlavná časť bola teda oficiálnym dokumentom, ktorého cieľom bolo slúžiť kráľovej slovanskej politike. . Od 2. polovice 8. storočia Frankovia prichádzali do kontaktu so svojimi slovanskými susedmi. Zo skúseností bojov s Avarmi pokladali za dôležité hradiská a počty vojakov v nich. Prvá hlavná časť okrem iného spomína aj Moravanov na dvoch rôznych miestach pod dvoma rôznymi názvami (pozri nižšie).
Druhá hlavná časť vymenúva množstvo bližších a vzdialenejších kmeňov od hranice Franskej ríše až po dolnú Volgu a Chazarov. Je to konkrétne tá časť textu, ktorá sa začína slovami "Isti sunt, qui iuxta istorum fines resident". Druhú hlavnú časť možno ďalej rozdeliť na 3 zreteľne odlišné menšie časti: Prvá sa ešte sčasti podobá na prvú hlavnú časť a typické je pre ňu uvádzanie prehnane vysokých počtov "civitates" jednotlivých kmeňov, ako aj fakt, že skoro všetky uvádzané kmene sú neznáme alebo neidentifikovateľné; táto časť je veľmi nedôveryhodná. Druhá časť len sucho vymenúva mená kmeňov (civitates sú tu uvedené len 1 raz). Tretia je charakteristická formuláciami podobnými formuláciám z prvej hlavnej časti. Druhá a tretia časť obsahujú najmä mená kmeňov z Lužice a Sliezska a sú na rozdiel od prvej časti pomerne cenné. Vzhľadom na rozdiely v spomínaných troch častiach druhej hlavnej časti je pravdepodobné, že išlo o tri samostatné texty, ktoré vznikli v troch rôznych časových okamihoch. Druhá hlavná časť je charakteristická aj tým, že na rozdiel od prvej hlavnej časti je nesystematická, teda neuvádza etníká v prísnom geografickom poradí.
Na konci textu je pridaná jasne odlišná dvojvetová glosa.
4786 Tatianina
4786 Tatianina je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil N. S. Černych 13. augusta 1985.
Bavorský geograf
Objav
Spis objavil L. G. de Buat a vydal ho v roku 1772. Prvýkrát mu názov Bavorský geograf dal Jan Potocki, keď otlačil Buatovo vydanie v roku 1796.
Umiestnenie
Jediná zachovaná historická verzia textu sa nachádza v knižnici Bayerische Staatsbibliothek v Mníchove na dvoch stranách na konci zbierky tvorenej rôznymi matematickým a astronomickými textami, ktorá má značku Clm 560. Texty zbierky boli napísané prevažne v 2. polovici 9. storočia v tom istom skriptóriu v oblasti Bodamského jazera, ale časť zbierky známa ako Bavorský geograf sa od zvyšku zbierky jasne viditeľne odlišuje, a to aj časom zápisu textu. Samotný bavorský geograf z tejto konkrétnej zbierky fyzicky vznikol asi až okolo roku 900 (glosa na konci môže byť mladšia); jeho pôvodný text je (resp. asi skôr texty sú) aspoň sčasti zrejme staršieho pôvodu (k tomu pozri tu pod nadpisom Datovanie).
Datovanie
V literatúra uvádzané dátumy vzniku prvej hlavnej časti sú najmä (myslí sa vznik samotného textu, jeho zachovaný zápis môže byť neskorší):
Laibach
Laibach je slovinská hudobná skupina, ktorá hrá industriálnu a experimentálnu hudbu. Skupina bola založená v roku 1980, názov Laibach je nemecký názov slovinského hlavného mesta Ľubľana. Laibach tvorí hudobnú časť umeleckého hnutia NSK.
Bavorský geograf
Datovanie
Datovanie druhej časti sa uvádza napríklad nasledovne:
Glosa na konci by mohla pochádzať prípadne až z 11. storočia.
Marharii a Merehanos
Citáty zástancov prvej z vyššie uvedených téz:
Citáty zástancu druhej z vyššie uvedených téz:
Salajka (kypriaci prášok)
Salajka, inak nazývaná aj "jelenia soľ", "amonium" alebo "cukrárske droždie" je hydrogenuhličitan amónny (NH4HCO3). Pri pečení sa pridáva do cesta a má podobnú funkciu ako kypriaci prášok alebo sóda bikarbóna (NaHCO3). (Používa sa najmä pri koláčoch, napr. perník).
Teplom sa rozkladá na oxid uhličitý, amoniak a vodu, čím vytvára bublinky v ceste.
NH4HCO3 (s) → CO2 (g) + NH3 (g) + H2O (g)
Condrieu
Condrieu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sexey-aux-Forges
Sexey-aux-Forges je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Zoznam hradov a zámkov v Rakúsku
Tento súpis zahŕňa Hrady a zámky v Rakúsku. Súpis je členený podľa rakúskych spolkových krajín a v rámci krajín abecedne.
Burgenland
thumb|upright|Erb spolkovej krajiny Burgenland
Dolné Rakúsko
thumb|upright|Erb spolkovej krajiny Dolné Rakúsko
Korutánsko
thumb|upright|Erb spolkovej krajiny Korutánsko
Tirolsko
thumb|Erb spolkovej krajiny Tirolsko
Viedeň
thumb|Erb spolkového hlavného mesta Viedne
Miss Earth
Miss Earth je medzinárodná súťaž krásy, ktorá bola založená v roku 2001 organizáciou Carousel Productions vo Filipínach. organizátor založil túto súťaž potom, ako nedostal práva na pokračovanie súťaže Miss Asia-Pacific. Miss Earth sa stala jednou z najväčších súťaží krásy.
4888 Doreen
4888 Doreen je planétka s priemerom 23 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 5. mája 1981.
Susteren
Susteren je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 7 200 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Susterene sa hovorí nárečím limburčiny.
Bystřice (prírodná rezervácia)
Bystřice je prírodná rezervácia s rozlohou 43,61 ha. Leží juhozápadne od obcí Babylon a Pec. Predmetom ochrany je zmiešaný horský les. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR, správa CHKO Český les.
Astronómia:1000 najdôležitejších článkov
Toto je zatiaľ neúplný zoznam 1000 najdôležitejších článkov z oblasti astronómie a kozmonautiky. O každom hesle by mal existovať aspoň krátky článok s 3 až 5 vetvami (odkazmi).
Astronómia
Hviezda
Najznámejšie hviezdy:
Kozmológia
+ rôzne teórie…
Živák
Živák je záznam z koncertu skupiny Horkýže Slíže. Bol vydaný aj v podobe DVD.
Le Vey
Le Vey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 87 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Turzovská vrchovina
Turzovská vrchovina je pohorie na severozápade Slovenska a geomorfologický celok Západných Beskýd s celkovou rozlohou 211  km².
Polohopis
Rozprestiera sa severne od údolia Kysuce až po štátnu hranicu s Českom. Na severe susedia Moravsko-sliezske Beskydy, južným smerom nadväzujú Javorníky a na juhovýchode sa Turzovskej vrchoviny krátkym úsekom na území Čadce dotýka Kysucká vrchovina. Východným smerom ležia Kysucké Beskydy a Jablunkovské medzihorie.
Najvyšším vrchom je Beskydok.
V dolinách tohto pohoria je roztrúsené, pre Kysuce typické kopaničiarske osídlenie. V oblasti sa nachádza chránená PR Klokočovské skálie, NPR Malý Polom, PR Veľký Polom a PR Polková.
Delenie
Turzovská vrchovina sa delí na 4 podcelky:
Stronghold
Stronghold je počítačová hra žánru RTS, zasadená do stredovekého Anglicka. Bola vytvorená v roku 2001 spoločnosťou Firefly Studios.
Gameplay
Herný systém kombinuje výstavbu stredovekého opevnenia s bojovými akciami, ako je obrana hradov alebo ich dobývanie. Hráčsku popularitu si vyslúžila táto séria inovatívnou a ľahko pochopiteľnou výstavbou a potrebou kombinácie rôznych druhov bojových jednotiek.
Vďaka nízkym hardvérovým nárokom, jednoduchému ovládaniu a možnosti hry viac hráčov sa Stronghold hráva súťažne, podobne ako série Starcraft alebo Age of Empires.
V roku 2002 bola vydaná hra Stronghold: Crusader, prenášajúca dej z Anglicka na blízky východ v čase križiackych výprav.
Princíp hry
Hráč sa ocitá v úlohe vládcu jednoduchého opevnenia. Jeho úlohou je väčšinou vylepšiť opevnenie na určitú úroveň, napríklad budovaním hradieb alebo náboženských budov. Iná možnosť je odraziť útok nepriateľskej armády alebo zničenie nepriateľského hradu vlastnými bojovými jednotkami. Všetky tieto činnosti vyžadujú určité suroviny a peniaze. Pre príjem surovín, ako je drevo alebo kameň, je potrebné postaviť hospodárske budovy a zabezpečiť dostatok pracovníkov na ich chod.
Peniaze sú potom potrebné na výcvik armády, stavbu náboženských alebo zbrojárskych budov.
Popularita
Popularita klesá alebo stúpa pri uvážení potrieb populácie a je vyjadrovaná v percentách. Výrazné klesanie spôsobuje napríklad nedostatok potravy alebo príliš vysoké dane, zvyšovanie spôsobuje napríklad postavenie hostincov, kostolov alebo zníženie daní. Pri popularite pod 50% sa znižuje počet obyvateľov, pri plnej popularite sa populácia zvyšuje maximálnou rýchlosťou.
Armáda
Vytvorenie a udržiavanie armády vyžaduje peniaze, obyvateľov a výzbroj. Výroba výzbroje je veľmi nákladná a rôznorodá. V závislosti na vyrábaných druhoch zbraní je možné vytvárať len určité druhy jednotiek. Strelecké jednotky majú zvýhodnený dostrel v závislosti od umiestnenia, čo je hlavný dôvod používania hradieb a brán.
Špecializáciou hry sú rôznorodé obranné a útočné vojenské stroje, ako baranidlá, rebríky či katapulty, určené na dobýjanie brán a obranných múrov.
Flores (vulkanické pole)
Flores (alebo Volcán Amayo) je názov menšieho vulkanického poľa nachádzajúceho na juhovýchode Guatemaly v departmente Jutiapa asi 10 km západne od jej správneho mesta. Pole pozostáva z niekoľkých menších stratovulkánov a troskových kužeľov je tvorené prevažne bazaltami a leží na starších, druho a treťohorných sedimentoch. Vek poslednej erupcie nie je doložený.
Časticový detektor
V experimentálnej a aplikovanej časticovej fyzike a v jadrovom inžinierstve, je časticový detektor, známy aj ako detektor žiarenia, zariadenie využívané pre detekciu, stopovanie, a/alebo identifikáciu elementárnych častíc vysokých energií, aké sú produkované jadrovým rozpadom, kozmickým žiarením, alebo v reakciách v časticovom urýchľovači. Moderné detektory sa využívajú aj ako kalorimetre pre meranie energie detegovaného žiarenia. Môžu byť využité aj pre meranie ďalších parametrov ako sú hybnosť, spin, náboj častíc atď.
Opis
Detektory vytvorené pre moderné urýchľovacie komplexy sú obrovských rozmerov. Často sa namiesto detektora využíva aj pojem "počítač" [angl. counter], keďže detektor počíta častice ale nerozlišuje ich energiu alebo ionizáciu. Časticové detektory môžu zvyčajne stopovať aj ionizačné žiarenie (vysoko energetické fotóny alebo dokonca viditeľné svetlo). Ak je ich hlavným účelom meranie žiarenia, nazývajú sa aj detektory žiarenia, ale keďže fotóny môžeme pozorovať aj ako (nehmotné) častice, je pojem časticový urýchľovač stále správnym.
Príklady a typy
Väčšina vynájdených a využívaných detektorov sú ionizačné detektory (z ktorých sú najtypickejšie plynný ionizačný detektor a polovodičový detektor) a scintilačné detektory; ale taktiež sa využívajú aj ďalšie, úplne odlišné princípy detekcie ako Čerenkovovo a prechodové žiarenie.
Historické príklady
Detektory pre radiačnú ochranu
Detektory bežne využívané pre fyziku vysokých energií
Moderné detektory
Moderné detektory v časticovej fyzike sú kombináciou niekoľko vyššie uvedených detekčných prvkov uložených vo vrstvách.
Elektrická jednotka 420.95
Elektrická jednotka 420.95 je úzkorozchodná elektrická jednotka, ktorá sa používala na tratiach Tatranských elektrických železníc v rokoch 1967 až 2003.
História
thumb|left|Dve jednotky 420.95 v stanici [[Štrbské Pleso]] Potreba výroby nových moderných jednotiek pre Tatranské elektrické železnice sa prejavila pri prípravách na usporiadanie majstrovstiev sveta v lyžovaní v roku 1970, pretože vtedajšie jednotky neboli už kapacitne ani technicky postačujúce.
Prvý prototyp EMU 89.0001 vyrobila v roku 1965 smíchovská ČKD Tatra, ktorá vyrábala električky. Cena prototypu bola 890 050 Kčs a od polovice apríla roku 1965 sa začali s nimi testovacie jazdy. Po približne polročnom testovaní bol prototyp prevezený späť do Prahy, kde do neho boli dosadené nové kompresory a uskutočnené drobné úpravy napríklad na vykurovaní. Do pravidelnej prevádzky sa prvý prototyp dostal 5. mája 1967.
V poradí druhá jednotka so sériovým číslom 0002 bola dodaná v januári roku 1969 a v rýchlom slede za ňou nasledovalo ďalších dvanásť jednotiek s číslami 0003–0014. Zostávajúce štyri jednotky 0015 až 0018 boli dodané v priebehu roka 1970. V začiatkoch svojej prevádzky mali jednotky problémy s izoláciou medzi jednotlivými časťami jednotky a s gumovou izoláciou strechy. Vrátane prototypu bolo vyrobených spolu 18 kusov.
Počas preznačovania hnacích vozidiel v roku 1988 boli jednotky z radu EMU 89.0 preznačené na rad 420.95.
Rad 420.95 bol v Tatrách prevádzkovaný až do rokov 20012003, kedy začal byť postupne nahrádzaný modernými jednotkami radu 425.95. V súčasnosti sa v rušňovom depe Poprad nachádzajú dve jednotky starého radu, konkrétne 420.953 a 420.959 v starostlivosti klubu Veterán klub železníc Poprad o.z., určené pre muzeálne účely.
Vlastnosti
thumb|left|Interiér jednotky Celá koncepcia jednotky vychádza z vtedajších električiek radov T a K. Jednotka sa skladá z troch oceľových článkov, ktoré sú kĺbovo spojené do jedného prechodného celku. Kĺby nesú Jakobsove podvozky. Dvere sú umiestnené po oboch stranách krajných článkov. V jednom z krajných článkov je umiestnený batožinový priestor. Celá jednotka ponúka 134 miest na sedenie (32 (+7 sklopných) + 48 + 40 (+ 7 sklopných)) a 156 miest na státie. Sedenie je na rozdiel od prototypu 2+2 proti sebe na plastikovaných sedačkách. Trakčné motory s výkonom 320 kW sú umiestnené v podvozkoch. Jednotka má rozchod 1 000 mm. Pantografové zberače sú umiestnené nad krajnými podvozkami.
Kazimierz Twardowski
Kazimierz Jerzy Skrzypna-Twardowski (* 20. október 1866, Viedeň, Rakúsko – † 11. február 1938, Ľvov, dnes Ukrajina) bol významný poľský filozof a logik. Zaoberal sa jazykovo analytickou filozofiou na základe logickej pojmovej analýzy.
Študoval filozofiu vo Viedni u Franza Brentana a Roberta von Zimmermanna. Je zakladateľom Ľvovsko-varšavskej školy, medzi jeho žiakov patrili okrem iného Stanislaw Leśniewski a Jan Łukasiewicz.
Juhoamerická platňa
thumb| Juhoamerická platňa je tektonická platňa, pokrývajúca kontinent Južná Amerika a časť Atlantiku.
Na východnej strane je oddelená od africkej platne južnou časťou stredoatlantického riftového systému, ktorý ju posúva západným smerom. Južnú hranicu tvorí sústava transformných zlomov a aktívnych zón s antarktickou platňou a platňou Scotia a menšia subdukčná zóna so sandwichskou mikroplatňou, čo má za následok vznik ostrovného oblúka Južných Sandwichovych ostrovov.
Severnú hranicu juhoamerickej platne tvorí subdukčná zóna Portorickej priekopy a s ňou súvisiaci vulkanizmus ostrovného oblúka Malých Antíl a transformné zlomy, všetko na hraniciach s karibskou platňou.
Južná hranica je miestom aktívneho vulkanizmu a častých zemetrasení, lemujúceho prakticky celé západné pobrežie Južnej Ameriky a vytvárajúceho rozsiahle orogénne pásmo Ánd. Sopečná a orogénna činnosť je spôsobená subdukciou platne Nazca (východná časť Pacifiku) a mikroplatní Altiplano (Čile, Bolívia a Peru) a severoandskej platne (pobrežie Ekvádoru a Kolumbie).
Dani California
„Dani California“ je singel americkej rockovej skupiny Red Hot Chili Peppers z ich deviateho štúdiového albumu Stadium Arcadium. Singel bol prvýkrát k dispozícii na iTunes Music Store a neskôr bol oficiálne vydaný dňa 2. mája 2006. Medzinárodná rozhlasová premiéra sa konala dňa 3. apríla 2006, kedy Don Jantzen z houstonskej rozhlasovej stanice KTBZ-FM nepretržite hral „Dani California“ počas troch hodín programu.
Lions Clubs International
Lions Clubs International, skr. LCI, je sekulárna organizácia, zameriavajúca sa na pomoc jednotlivcom a komunitám, ktorá má viac ako 45 000 klubov a viac ako 1,3 milióna členov v 203 krajinách sveta. Hlavné sídlo organizácie je v USA, v Oak Brook v Illinois. Cieľom LCI je pomáhať nielen miestnym komunitám, ale zlepšovať kvalitu života ľudí aj na medzinárodnej úrovni.
História
Organizáciu Lions Clubs International založil v roku 1917 Melvin Jones, obchodník z Chicaga. Jones sa jedného dňa spýtal svojich kolegov: „Čo by sa stalo, ak by ľudia, ktorí sú úspešní vďaka svojej inteligencii a ambicióznosti, zamerali svoj talent na zlepšenie života okolo seba“ Jonesovo osobné motto „nemôžeš sa dostať ďaleko, pokiaľ nezačneš robiť niečo pre niekoho iného“ ostáva dôležitou súčasťou spoločného snaženia členov organizácie.
Motto Lionských klubov je „Slúžime“. Medzi hlavné náplne v rámci pomoci a podpory prevencie patrí:
Zameranie
Organizácia Lions Clubs International deklaruje svoje zameranie takto:
Činnosť
Jedným z hlavných cieľov organizácie je zbieranie finančných prostriedkov pre dobročinné účely. Všetky finančné zdroje organizácie sa sústreďujú z verejných zdrojov a používajú na charitatívne účely. Financovanie organizácie je od nich striktne oddelené a pochádza z členskej základne. Časť peňazí určených na charitu však môže ísť na projekty, z ktorých prosperujú miestne komunity klubov.
Projekty
Lionské kluby plánujú a zúčastňujú sa na rôznorodých projektoch, ktoré sledujú rovnako medzinárodné ciele organizácie ako aj miestne ciele svojich komunít. Príkladom môže byť venovanie finančných prostriedkov hospicom, alebo komunitné kampane ako napr. Message in a bottle – iniciatíva pochádzajúca z Veľkej Británie, ktorá sa pokúša zaviesť špeciálne schránky s dokumentmi o zdravotnom stave domáceho pacienta, ktorá sa umiestňuje v byte do chladničky, čím by dokumenty boli hneď po vstupe do bytu k dispozícii lekárovi a zdravotníkom. Organizácia usporadúva finančné zbierky pre medzinárodné ciele. Niektorým z nich dajú podnet udalosti, ako napríklad zemetrasenie v Indickom oceáne a následné cunami v roku 2004. Iné finančné zbierky sa používajú na podporu medzinárodných kampaní, ktoré sú koordinované Lions Clubs International Foundation (LCIF), ako napríklad kampaň Zrak na prvom mieste (Sight First) alebo Lionský svetový deň zraku (Lions World Sight Day), ktoré boli spustené v roku 1998 aby pritiahli pozornosť svetových médií k situácii, v ktorej sa nachádzajú nevidomí v krajinách tretieho sveta.
Organizácia začala poskytovať pomoc nevidomým a zrakovo postihnutým potom, ako americká autorka, politická aktivistka a učiteľka Hellen Keller, ktorá získala ako prvá hluchoslepá osoba titul bakalár umenia, oslovila 30. júna 1925 členov organizácie na ich medzinárodnej konferencii v Cedar Pointe v Ohiu, a poverila ich byt „rytiermi nevidomých“.
Lionské kluby majú veľké zastúpenie v podpore diagnostiky a prevencie rakoviny a sluchových ochorení. V austrálskom Perthe vedú už tridsať rokov diagnostiku porúch sluchu a starajú sa o financovanie Lionského ušného a sluchového inštitútu (Lions Ear and Hearing Institute), založeného 9. septembra 2001. Inštitút poskytuje špičkové služby v diagnostike, starostlivosti a výskume sluchových porúch. V Perthe sa organizácia podieľala pri založení Lionského očného inštitútu (Lions Eye Institute). V austrálskom Brisbane v Queenslande Lionská zdravotnícka nadácia (Lions Medical Foundation, LMF) poskytuje finančné zdroje viacerým výskumným subjektom. Práca prof. Iana Frazera, ktorá viedla k vývoju HPV vakcíny proti ľudskému papilomavírusu, zapríčiňujúcemu rakovinu krčka maternice, bola financovaná zo zdrojov LMF.
Lions Club International podporuje prácu Organizácie Spojených národov od jej založenia roku 1945 a bola jednou z niekoľkých mimovládnych organizácií, pozvaných k príprave Charty OSN, do San Francisca v Kalifornii.
Lions Clubs International Fundation
Pôsobenie nadácie Lions Clubs International sa dá zhrnúť do výroku „Lioni pomáhajú Lionom slúžiť svetu“. Finančné prostriedky z peňažných darov poskytujú vo forme grantov a finančne pomáhajú svojim menším organizačným celkom, napr. dištriktom, s väčšími projektami, ktoré sú príliš nákladné, aby boli pokryté z vlastných finančných zdrojov jednotlivých klubov. Nadácia pomáha klubom zväčšiť svoje finančné možnosti v miestnych komunitách, rovnako ako na celom svete. Medzi najdôležitejšie iniciatívy nadácie patria nasledujúce programy:
Členstvo
Členstvo sa udeľuje na základe pozvania a obyčajne sa nezamieta. Členovia sa schádzajú v mesačných alebo štrnásťdenných intervaloch. Vďaka hierarchickej štruktúre organizácie členovia majú možnosť postupovať v organizačnej štruktúre od miestnej organizácie k funkciám v zóne, dištrikte alebo na medzinárodnej úrovni.
Sexey-les-Bois
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Lions Clubs International
Členstvo
V roku 1986 sa konštitúcia organizácie upravila tak, aby sa členmi mohli stať aj ženy. Dnes väčšina klubov ženy prijíma, stále však existujú aj čisto mužské kluby.
Sexey-les-Bois
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Lions Clubs International
Organizačná štruktúra klubu
Skraty: CLO – funkcionári klubu (Club Officers); BD – zbor riaditeľov (Board of Directors, riadi chod klubu podľa dohody členov klubu).
Organizačná hierarchia
Lions Clubs International má nasledujúcu organizačnú hierarchiu:
LCI vo svete
Organizácia sa stala medzinárodnou 12. marca 1920, keď vznikol prvý klub v kanadskom meste Windsor v Ontariu. Odvtedy začali Lionské kluby vznikať po celom svete. Tu sú roky vstupov niektorých krajín a regiónov:
Rozšírená rodina
Okrem Lionských klubov (Lions Clubs) pre dospelých existujú ďalšie organizačné štruktúry. Sú to Lioness kluby (Lioness Clubs), Leo kluby (Leo Clubs) a Campus Lions kluby (Campus Lions Clubs). Toto delenie je dôležitá časť organizácie a umožňuje členom vytvoriť efektívnejšie komunity na základe špecifickej organizačnej štruktúry.
Lioness klub
Členstvo v Lioness kluboch je určené špeciálne pre ženy, ktoré sa chcú podieľať na práci organizácie. Dnes pri prijímaní do klubu je možné urobiť za určitých podmienok výnimku a prijať aj mužov. Formujú sa pod patronáciou Lionského klubu, ktorý sa tak stáva aj ich sponzorským klubom.
Leo klub
Leo kluby sú rozšírením lionskej organizácie a sú zamerané na pestovanie spoločenskej služby a angažovanosti medzi staršími deťmi a dospievajúcimi. Leo kluby sú podobne ako Leoness kluby zastrešované patronátnymi Lionskými klubmi. Leo kluby sú obyčajnou školskou organizáciou členov – detí vo veku 12–18 rokov z jednej školy, ktoré sú obyčajne v USA nazývané ako Alfa Leo kluby. Pre juniorov vo veku 18–30 rokov existujú kluby označované ako Omega Leo kluby. Kluby musia mať svojho poradcu, ktorý je členom patronátneho Lionského klubu. Poradca navštevuje stretnutia a dohliada na činnosť klubu. Organizácia Lions Clubs International zastrešuje okolo 144 000 Leo klubov v 139 krajinách sveta.
Campus Lions klub
Množstvo členov Leo klubov, ktorí po ukončení strednej školy študujú na univerzitách alebo v akadémiách (vyšších odborných školách), vstupujú do Campus Lions klubov. V súčasnosti jestvuje viac než 125 takýchto klubov na svete s približne 2 500 členmi v školách v Anglicku, Austrálii, Brazílii, Číne, Dominikánskej republike, Ekvádore, Etiópii, na Filipínach, v Ghane, Indii, Indonézii, Keni, Mongolsku, Nemecku, Nepále, Nigérii, Nórsku, Pakistane, Paname, Peru, Rusku, Salvádore, na Sri Lanke, v Spojených štátoch amerických, Thajsku, Taliansku, Ugande, Venezuele a v Zimbabwe. Campus Lions kluby pomáhajú svojim členom zmysluplné vytvárať svoju komunitu a rozvíjať profesionálne a líderské schopnosti.
LCI na Slovensku
Slovensko patrí do dištriktu č. 122 spolu s Českom. Prvý Lionský klub na území dnešného Slovenska bol založený v Bratislave 5. októbra 1990. Lionské hnutie z oboch štátov je spoločne organizované a guvernér dištriktu je členom buď slovenského alebo českého klubu. K 30. októbru 2010 mal 44 klubov s 1014 členmi, z toho na Slovensku 20 klubov so 416 členmi a v Česku 24 klubov s 598 členmi. Okrem toho má aj tri Leo kluby.
Slovenské Lionské kluby
K 30. októbru 2010 bolo na Slovensku týchto 20 klubov:
Medzinárodné konferencie
Medzinárodné konferencie sa usporadúvajú každý rok v rôznych mestách sveta. Pri tejto príležitosti sa členovia organizácie stretnú, volia na ďalší rok funkcionárov a podieľajú sa na rôznych iných aktivitách. Na konferencii sa môžu členovia účastniť volieb, slávností, prezentácií fundraiserov a ich projektov alebo diskutovať s nimi a ďalšími členmi. Prvá konferencia sa uskutočnila v roku 1917 v Dallase v Texase, v prvom roku existencie organizácie. V roku 2006 sa mala uskutočniť v New Orleans, ale kvôli katastrofe spôsobenej hurikánom Katrina musela byť premiestnená do Bostonu v Massachusetts.
August Schleicher
August Schleicher (* 19. február 1821, Meiningen, Nemecko – † 6. december 1868, Jena) bol nemecký jazykovedec, ktorý je spolu s Franzom Boppom považovaný za priekopníka indoeuropeistiky.
Dielo
Skúmal súvislosti medzi indoeurópskymi jazykovými rodinami. Komparatívnu lingvistiku považoval za súčasť prírodných vied. Definoval jazyk ako prirodzenú súčasť života.
Za Schleierovo hlavné dielo sa považuje Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen (Kompendium porovnávacej gramatiky indoeurópskych jazykov), v ktorom zrekonštruoval indoeurópsky prajazyk.
Adam Bezák
Adam Bezák (* 4. júl 1989, Bratislava, Slovensko ) je slovenský hokejista hrajúci na poste pravého krídla alebo centra. Je synom bývalého česko-slovenského hokejistu Mariána Bezáka.
Klubový hokej
Adam Bezák je odchovancom tímu HC Slovan Bratislava. Zaň nastupoval v dorasteneckých a juniorských súťažiach. Pred začiatkom sezóny 2007/2008 odišiel do kanadskej juniorky QMJHL, kde nastupoval za Moncton Wildcats. V Monctone odohral 65 zápasov, počas ktorých získal 23 bodov. Po sezóne sa však vrátil do Slovana, kde natrvalo začal hrať v seniorskom tíme. Odohral 14 zápasov až do októbra 2008, kedy na svoju žiadosť a žiadosť aj tímu odišiel do tímu HK Orange 20. Po majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov v roku 2009 sa rozhodol Adam Bezák vrátiť späť do QMJHL, kde hral jednu sezónu opäť za tím Moncton Wildcats. Po troch rokoch pôsobenia v tretej švédskej lige sa v roku 2014 vrátil do slovenskej extraligy, kde nastupuje za Duklu Trenčín.