cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Operácia Dynamo
Útoky zo vzduchu
Riziko útokov zo vzduchu, bol nebezpečný problém, ale našťastie pre Britov tu bola horiaca rafinéria a jej dym zacláňal nemeckým prieskumným lietadlám výhľad, keďže vietor vial od súše do mora a otočil sa až neskôr. Avšak v období, kedy vial od súše, sa naloďovanie rozbiehalo ešte pomaly. Podarilo sa nalodiť len 5000 vojakov za deň, namiesto požadovaných minimálne 15000. Až posledný výhodný deň sa organizácia aj realizácia naloďovania rozbehla naplno a podarilo sa evakuovať až zhruba 30000 ľudí. No vietor sa čoskoro otočil a Nemci mohli naloďovanie pokojne sledovať, čo spôsobilo, že ho okamžite začali bombardovať. Briti proti týmto útokom nemohli skoro nič robiť, pretože pre nepochopenie rozkazu boli ešte pred tým zničené skoro všetky protilietadlové delá. Navyše sa veliteľ RAF rozhodol lietadlá šetriť pre nastávajúcu bitku o Britániu a nemrhať nimi zbytočne (čo sa neskôr ukázalo ako múdre). Neskôr britské lietadlá úspešne vzlietali a zasahovali, ale nemohli si dovoliť celodenné krytie svojich jednotiek, v dôsledku toho že operovali z Britských ostrovov.
Napriek tomu bolo veľa britských i francúzskych lodí potopených, v britskom loďstve dokonca začali prepukať vzbury a aj najodvážnejší námorníci odmietali ísť na istú smrť. Nakoniec bolo potrebné protestujúce civilné posádky nahradiť skúsenými vojakmi.
Výnimkou bol napr. kapitán Lightoller s jachtou Sundowner, ktorého vďaka námorníckej šikovnosti a trikom netrafila žiadna bomba a zakaždým dokázal doslova napchať do svojej jachty asi 100 vojakov. Jeho trik bol založený na tom, že prudko stočil svoju loď, až keď nepriateľský bombardér začal vyberať strmhlavý let a v tomto bode už fakticky vypustil bomby. Vtedy ho bolo možné aj najľahšie trafiť a to strelci na jeho jachte aj hojne využívali.
Nakoniec sa problém vyriešil tak, že sa naloďovalo len cez noc. Cez deň sa vojaci poschovávali, kde sa dalo a cez noc zasa vyliezli. Naloďovanie sa zasa rozbehlo na plné obrátky.
Zadné krytie
Zadné krytie evakuovaných vojsk zabezpečovali jednotky, ktoré si zatiaľ udržali najvyššiu bojaschopnosť, ako napr. oddiely Coldstream Guard alebo Francúzi, ktorí udržiavali podstatnú časť perimetra okolo mesta. Napriek počiatočným predsudkom sa Francúzi ukázali ako skvelí a úplne spoľahliví vojaci. Hanbou však bol ich neschopný najvyšší veliteľ, generál Blanchard. Ďalšia kríza nastala, keď kapitulovalo Belgicko. Po tom čo prestali zvyšky belgických jednotiek klásť organizovaný odpor, vznikla na ľavom krídle dunkerqueskej obrany diera. Zaplniť túto medzeru však bolo potrebné tú noc. Úlohu úspešne splnila divízia, ktorej velil Bernard Montgomery, keďže bola trénovaná na nočné presuny a úlohu i vďaka tomu zvládla splniť včas. Spojencom pomohlo aj to, že Nemci si prestali Dunkerque všímať a všetky tankové jednotky presunuli na juh do bitky o Francúzsko a pri Dunkerque ostali len pešie jednotky. Nešlo však o žiadne podradné druhosledové vojská, ale skúsené oddiely pod velením generála Küchlera.
Koniec
Boje pokračovali do rána 4. júna 1940, kedy sa o 2:23 nemeckým vojskám podarilo prelomiť francúzsku obranu. Dovtedy bolo evakuovaných asi 338 200 britských a francúzskych vojakov. Nepodarilo sa evakuovať posledných 40 000 francúzskych vojakov, ktorí kryli ústup. Ich osud spečatili ich vlastní velitelia, ktorí oznámili, že ich evakuácia je zbytočná. Je veľmi pravdepodobné, že ich evakuácia by si vyžiadala nadmerné úsilie a veľké obete.
Následky
Britský expedičný zbor zanechal na francúzskom pobreží všetku svoju ťažkú výzbroj. Ani zďaleka nie všetkým evakuovaným vojakom sa podarilo zachrániť aspoň osobné zbrane. Napriek porážke to však bol pre Britov úspech, pretože keby boli prepadli beznádeji, tak by svojou nečinnosťou prišli o jediných vycvičených vojakov a tých by nahradzovali roky. Boje ukázali vysokú nepripravenosť britskej armády v kombinovaných a obojživelných operáciách. Skúsenosti sa neskôr použili pri vylodení v Normandii (napr. plávajúce prístavy). Nemecko naproti tomu ukončilo likvidáciu Francúzska a začalo sa sústreďovať na boj s Veľkou Britániou. Prechod Lamanšským kanálom, však nebol ešte možný. Ešte stále bolo potrebné zlikvidovať britské námorníctvo a letectvo. Bitka o Britániu sa práve začínala.
Golčův Jeníkov
Golčův Jeníkov je mesto v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 2 642 obyvateľov, z toho 1 296 mužov a 1 346 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,2 roka (muži 40,2 roka, ženy 42,2 roka).
Receptor
Receptor môže byť:
Ruské cárstvo
Ruské cárstvo (neskôr zmenené na ), niekedy označované aj ako Moskovské cárstvo, bol oficiálny názov Ruska medzi rokom 1547, keď si Ivan Hrozný prisvojil titul cár, a rokom 1721, keď Peter Veľký založil Všeruskú ríšu.
V mnohých západných prameňoch sa možno stretnúť s názvom Moskovské Rusko; termínom, ktorý sa pôvodne používal pre jeho predchodcu – Moskovské veľkokniežatstvo.
Žobravý študent
Žobravý študent (Der Bettelstudent) je opereta, ktorú skomponoval Karl Millöcker. Je to jeho naslávnejšie dielo. Premiéra sa konala 6. decembra 1882 v divadle Theater an der Wien. Libreto napísali F. Zell a Richard Genée. Je to nalepšie libreto týchto autorov. Pôvodný námet z drámy od lorda Bulwer-Lyttona The Lady of Lyons bol prenesený do Poľska v 17. storočí. Skvelé libreto, skvelá hudobná charakteristika postáv a aj využitie poľských tanečných rytmov sa spoločne zaslúžili o obrovský úspech tejto operety.
I. dejstvo
Saský dôstojník Ollendorf, guvernér okupovaného Krakova, sa chce zblížiť na bále s grófkou Laurou Nowalskou, ktorá jeho snahu „odmení“ fackou. Jej rodina sa ohradí, že nápadník Laury môže byť len poľský šľachtic. Zahanbený Ollendorf sa rozhodne pomstiť tak, že vytiahne z väzenia študenta Symona a prezlečie ho sa bohatého šľachtica – Wladimira Wibickeho. Symon s rolou súhlasí za podmienky, že jeho priateľ Jan Janicki bude jeho sekretárom.
II. dejstvo
Laura a Symon sa do seba zaľúbia. Jan sa zaľúbi do Laurinej sestry Bronislavy. Keďže rodina Nowalských je veľmi chudobná, snaží sa vydať Lauru za bohatého ženícha čo možno najskôr. Pred svadbou sa Symon snaží naznačiť Laure pravdu. Laura vyhlasuje, že ho chce len z lásky a nie pre peniaze. Keď jej to nevie povedať, napíše list, jeho doručeniu však Ollendorf zabráni. Po svadbe Ollendorf prezradí pravdu, a vypukne škandál.
III. dejstvo
Symonov priateľ Jan, je v skutočnosti veliteľ poľského kráľovského vojska, Lesczinsky. Symon mu pomože uniknúť pozornosti Ollendorfa (vzbudzujúc v ňom klamlivé podozrenie, že on je Lesczinsky a nie Jan). To umožní Janovi zorganizovať poľské vojsko a vyhnať Sasov z Krakova. Za svoje zásluhy je Symon povýšený za šľachtica a padnú si s Laurou (ktorá ho napriek všetkému miluje) do náručia. Jan si zase pokojne môže vziať Bronislavu.
Alkmaar
Alkmaar je mesto v Holandsku, ktoré má rozlohu a žije tu 94 216 obyvateľov (k 1. 1. 2007). Nachádza sa na západe krajiny v provincií Severný Holland. Prvé zmienky o meste pochádzajú z 10. storočia.
K populárnym turistickým atrakciám v meste patrí trh syrov, ktorý patrí k štyrom tradičným holandským trhom syrov. V meste sídli futbalový klub AZ Alkmaar.
Genas
Genas je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Švédske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov
Švédske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Švédsko na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
Genas
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Švédske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov
Účasti na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Švédsko patrí v tejto kategórie medzi najúspešnejšie tímy so ziskom 8 medailí. Získali Súbor:Silver medal icon.svg - 5 strieborných medailí a Súbor:Bronze medal icon.svg - 3 bronzové medaily, stále im však chýba titul majstrov sveta v tejto kategórii.
Senica (Banská Bystrica)
Senica je mestská časť Banskej Bystrice.
Podľa údajov z roku 2008 mala 584 obyvateľov.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1422. Pôvodne to bola samostatná obec, k Banskej Bystrici bola pripojená v 70. rokoch. Mestskú časť obsluhujú linky 33 a 41, ktoré spájajú Senicu so širším centrom ale aj s dvomi hlavnými sídliskami. Obsluhuje ju aj prímestská linka 601460, ktorá cez ňu len prechádza a pokračuje do Seliec, Priechodu a Balážov.
Jánošíkovo na Ostrove
Jánošíkovo na Ostrove je miestna časť obce Okoč v okrese Dunajská Streda.
Vznik osady sa datuje v roku 1947, kedy sa do oblasti medzi Okočom a Hroboňovom nasťahovalo približne 32 rodín z Terchovej.
Obyvatelia sa venovali poľnohospodárstvu - Štátny majetok ,zásobovaní boli pojazdnou predajňou, deti navštevovali školu vo Veľkom Mederi, preto zaviedli autobusovú dopravu ,ktorá ich vozila do školy a zo školy. Obyvatelia z Terchovej sa postupne vrátili do rodného kraja, posledná rodina sa odsťahovala v roku 1977 a po tomto čase osada upadala .ale nevyľudnila.
Buchy (kantón)
Buchy je francúzsky kantón v obvode Rouen v departemente Seine-Maritime v regióne Horná Normandia. Skladá sa zo 21 obcí.
Antalovce
Dejiny
Za rakúsko-uhorskej monarchie bola obec súčasťou Užskej župy, v rokoch 1918 – 1938 zas patrila do teritória Česko-Slovenskej republiky. V roku 1945 bola obec aj s celou Zakarpatskou Ukrajinou pripojená k Ukrajinskej SSR.
Biotechnologiepark Luckenwalde
Biotechnologiepark Luckenwalde je biotechnologický park, ktorý sa nachádza 50 km južne od nemeckého mesta Berlín v okrese Teltow-Fläming. V parku pôsobí 40 malých až stredne veľkých firiem (národné aj medzinárodné spoločnosti) z oblasti biotechnológie, lekárskej techniky a vedy o živej prírode.
Habry
Habry sú mesto v Česku v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. 1. januára 2012 tu žilo 1 325 obyvateľov, z toho 687 mužov a 638 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,4 roka (muži 40,3 roka, ženy 42,7 roka).
1898
Narodenia
náhľad|upright|[[Golda Meirová (* 3. máj)]] náhľad|upright|[[Erich Maria Remarque (* 22. jún)]] náhľad|upright|[[Howard Walter Florey (* 24. september)]] náhľad|upright|[[George Gershwin (* 26. september)]]
Úmrtia
náhľad|upright|[[Lewis Carroll († 14. január)]]
Tremblecourt
Tremblecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Meurthe-et-Moselle, v regióne Lotrinsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
West Coast Express
Na konečnej stanici Waterfront Station v downtowne môžu cestujúci prestúpiť na nadzemné metro SkyTrain, kompu SeaBus, alebo na autobusové spojenia. Rýchlodráhu West Coast Express prevádzkuje TransLink, spoločnosť zaisťujúca verejnú dopravu v regionálnom okrese Metro Vancouver.
Na trase rýchlodráhy je počas pracovných dní v prevádzke desať vlakov denne, pričom ráno od 5.27 do 7.27, vždy po 30 minútach, ide do Vancouveru 5 súprav a podvečer medzi 15.50 a 18.20 sa v časových intervaloch 30 minút zhustí premávka v opačnom smere na Mission. Preprava z Mission do Vancouveru trvá približne 73 minút.
Vlakovú súpravu tvorí 4 až 9 vagónov od firmy Bombardier. Vagóny majú 144 miest na sedenie, s celkovou kapacitou maximálne 390 cestujúcich. West Coast Express má 37 týchto vagónov, ktoré uržuje v prevádzke železničná spoločnosť VIA Rail. Trasa rýchlodráhy patrí Kanadskej pacifickej železnici.
Stanice
náhľad|Železničná stanica [[Waterfront Station]]
Rozširovanie služieb a budúce stanice
Plány na novú stanicu v North Burnaby boli zrušené.
1st Cavalry Division (USA)
vpravo|100px
1st Cavalry Division (doslova: 1. jazdecká divízia) je obrnená divízia americkej armády, ktorej domovskou základňou je Fort Hood v štáte Texas. Je to najväčšia divízia americkej armády s 16 700 mužmi. Jednotka v súčasnosti spadá pod velenie III. zboru, velí jej brigádny generál Vincent Brooks. Divízia je jednou z najstarších a najdlhšie existujúcich divízií americkej armády.
Rané dejiny jazdectva v USA
Prvá jazdecká divízia vznikla v roku 1855. Jej počiatky však možno hľadať v pôvodnom dragúnskom 1. jazdeckom pluku (1st Cavalry Regiment), ktorý bol založený na príkaz Kongresu roku 1833 v Jefferson Barracks, štát Missouri. Ďalšie pluky sa začali formovať postupne: 2. pluk bol založený v roku 1836 a 3. v 1846. V roku 1855 vznikla samotná divízia a jej boli podriadené aj novovzniknutý 4. a 5. pluk. Päť jazdeckých plukov v roku 1861 zastihla reorganizácia a doplnenie o 6. pluk. Jednotka sa zúčastnila viacerých bitiek americkej občianskej vojny vrátane oboch bitiek pri Bull Rune, bitky o Antietam, Gettysburg, Wilderness a Appomattox. V roku 1866 pribudol 7., 8., 9. (černošský) a 10. (černošský) pluk.
Viaceré jazdecké pluky sa zúčastnili na bojoch proti Indiánom. 25. až 26. júna 1876 bol 7. pluk pod vedením plukovníka Custera celkom zničený v bitke pri Little Big Horne.
Prvá a druhá svetová vojna
V období krátko pred prvou svetovou vojnou sa niektoré jazdecké pluky zúčastnili bojov proti na hraniciach s Mexikom. Počas vojny boli niektoré z plukov presunuté k novovzniknutej 2. a 15. jazdeckej divízii. V roku 1921 bola jednotka reaktivovaná vo Fort Bliss v Texase, jej celkový stav bol 7463 mužov. Do začiatku 2. svetovej vojny jednotka postupne prestávala používať kone, keďže bola motorizovaná. Posledné kone opustili 1. jazdeckú divíziu 28. februára 1943. Následne sa jednotka presunula na Tichomorské bojisko. Prvých bojov sa divízia zúčastnila počas vylodení na Admirálskych ostrovoch a Los Negros 29. februára 1944. Významne zasiahla do bojov o Filipíny, najmä o ostrovy Leyte a Luzon. Podieľala sa na okupácii Japonska a 8. septembra 1945 ako prvá americká jednotka vstúpila do Tokia. Počas bojov druhej svetovej vojny padlo 970 a bolo ranených 3 311 jej príslušníkov.
Longueville (Calvados)
Longueville je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Calvados, v regióne Dolná Normandia.
1st Cavalry Division (USA)
Kórejská vojna
Opätovne nasadená do bojov bola počas Kórejskej vojny v roku 1950, keď bola poverená obranou Pusanského perimetra. Po vylodení X. zboru pri Inčhone, bojovala až do januára 1952, kedy bola nahradená 45. pechotnou dívíziou americkej Národnej gardy a presunutá do Japonska. Za toto obdobie stratila 3 811 padlých a 12 086 ranených. 7 jej príslušníkov bolo počas týchto bojov vyznamenaných Kongresovou medailou cti. Medzi rokmi 1957 a 1965 bola opäť dislokovaná v Korei, kde hliadkovala v demilitarizovanej zóne, až do svojho presunu do Fort Benning v Georgii.
Longueville (Calvados)
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
The Statement of Randolph Carter
The Statement of Randolph Carter (v preklade Výpoveď Randolpha Cartera, česky vyšlo ako Výpověď Randolpha Cartera) je poviedka amerického spisovateľa sci-fi a hororu Howarda P. Lovecrafta. Autor ju napísal v decembri 1919 a prvýkrát bola publikovaná v máji 1920 v časopise The Vagrant. Hovorí o traumatickom zážitku Randolpha Cartera, študenta okultizmu, voľne predstavujúceho samotného Lovecrafta. Je prvou poviedkou, v ktorej sa táto postava objavuje a patrí do Lovecraftovho „Snového cyklu“.
Longueville (Calvados)
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 267 obyvateľov (2009).
The Statement of Randolph Carter
Inšpirácia
Lovecrafta inšpiroval vlastný sen, ktorý prepísal, pridal k nemu úvod, aby mala poviedka ucelenejší charakter, a upravil ho do formy policajnej výpovede. Popis sna, ktorý mal Lovecraft, je možné nájsť v jednom z jeho listov Augustovi Derlethovi.
Longueville (Calvados)
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
1st Cavalry Division (USA)
Vietnamská vojna
náhľad|vpravo|Vojaci 7. pluku v Ia Drang Následne bola divízia reorganizovaná a zlúčená so skúšobnou 11. vzdušnou útočnou divíziou (11th Air Assault Division (Test)), ktorá disponovala vyše 440 vrtuľníkmi a pripravená na presun do Vietnamu. Divízia získala prívlastok aeromobilná - 1st Cavalry Division (Airmobile). V júli 1965 sa začal presun jednotky do Camp Radcliffe pri An Khe v južnom Vietname. Divízia mala spolu so 101. výsadkovou divíziou vyskúšať novú taktiku aeromobilného boja za hojnej podpory vrtuľníkov. Krátko po príchode do Vietnamu sa zapojila do bitky v Ia Drang, pri ktorej spôsobila komunistickým jednotkám ťažké straty a prinútila ich zastaviť plánovanú ofenzívu Centrálnou vysočinou. Jej vojaci vynašli taktiku nasadenia označovanú lovec-zabijak. V roku 1966 sa zúčastnila operácie Masher/White Wing, väčšinu roka 1967 vojaci divízie strávili počas veľkoplošnej operácie Pershing v oblasti 3. taktickej zóny. Po jej skončení sa jednotka presunula do Camp Evans, severne od Hue, kde sa podieľala na odrážaní komunistickej ofenzívy Tet, oslobodzovaní miest Quang Tri a Hue. Po skončení ťažkých bojov o Hue, sa divízia presunula na sever, aby v marci 1968 spolupracovala pri odblokovaní základne námornej pechoty pri Khe Sanhu (operácia Pegasus). Do jesene 1968 divízia uskutočňovala vyčisťovacie operácie v oblasti údolia A Shau.
The Statement of Randolph Carter
Dej
Poviedka je písaná v prvej osobe ako výpoveď jej hlavnej postavy, Randolpha Cartera, ktoré sa snaží popísať okolnosti zmiznutia svojho spoločníka, okultistu Harleyho Warrena. Jeho samého našli v bezvedomí na okraji slatiny Veľkých cyprusov.
Carter bol posledných 5 rokov Warrenovým najlepším priateľom a čiastočne sa podieľal na jeho okultných výskumoch. Na dôvod, ktorý ich oboch zaviedol do slatiny, si už nespomínal; len hmlisto si pamätal na nedávny rozhovor o mŕtvolách, ktoré nikdy nespráchnivejú a ležia v hroboch nedotknuté tisícky rokov a na zlovestnú knihu, napísanú jemu neznámym písmom, ktorú mu Warren pred výpravou ukazoval. Spomína si, ako sa po polnoci ocitli na prastarom a opustenom cintoríne (nič podobné sa však v slatinách nenachádzalo). Tu vnikli do starobylej a rozpadávajúcej sa hrobky; do hlbín však zostúpil iba Warren. Ako spojenie použili poľný telefón. ''„Z toho, čo ste čítal, ani z toho, čo som Vám hovoril, si nedokážete urobiť predstavu o veciach, ktoré tam uvidím a ktoré budem musieť vykonať. Je to neľudská úloha, Carter, a ja pochybujem, že by ju zvládol človek bez železných nervov a dokázal sa vrátiť späť živý a zdravý… v žiadnom prípade nemôžem také klbko nervov, akým ste, vziať so sebou do podzemia a vystaviť Vás nebezpečenstvu smrti či šialenstva.“'' Po zostupe do hlbín Warren, predtým vystupujúci sebaisto a pokojne, postupne prepadá strachu a zúfalstvu: ''„Je to úplne mimo ľudskej predstavivosti - netrúfam si Vám to povedať - žiadny človek by toto nemohol poznať a zostať nažive - dobrý Bože! O tom sa mi nikdy nesnívalo!“, ktorý sa následne mení na hrôzu: „Carter! Pre Boha živého, zakryte doskou otvor a utečte odtiaľto! Rýchlo! Všetko nechajte tak a utečte - je to Vaša jediná šanca!“ Carter sa mu samozrejme chcel vydať na pomoc, no Warren to zúfalo odmieta: „Carter - rýchlo! Nemá to zmysel - musíte preč - lepší je jeden ako dvaja - tú dosku - ... Preklínam všetky tie diabolské veci - sú ich tu zástupy - Bože môj! Zdrhajte! Zdrhajte! ZDRHAJTE!!!“'' Potom sa Warren odmlčal. Po niekoľkých minútach zúfalého volania do telefónu sa z neho ozval hlas, ktorý Carterovi zatemnil mozog a spôsobil, že si na ďalšie udalosti tej noci nepamätal. Popisuje ho takto: ''„Čo mám povedať? Môžem vám povedať, že to bol hlboký, dutý hlas, rôsolovitý, vzdialený, neskutočný, neľudský a zbavený telesnosti?“ A ten hlas povedal toto: „Ty blázon, Warren je mŕtvy!“''
1st Cavalry Division (USA)
Vietnamská vojna
Následne sa presunula do 3. taktickej oblasti severozápadne od Saigonu, kde operovala v blízkosti kambodžskej hranice v oblasti označovanej ako Parrots Beak. V máji 1970 sa spolu s ďalšími jednotkami zúčastnila na invázii do Kambodže, odkiaľ ustúpila 29. júla. Počas obdobia tzv. vietnamizácie sa podieľala prevažne na akciách defenzívneho charakteru. 29. apríla 1971 bola prevažná časť jej jednotiek stiahnutá do USA. 1. prápor 7. pluku zostal vo Vietname až do 29. júna 1972. Počas vojny sa stala jednou z najrešpektovanejších divízii americkej armády, kvôli svojej vysokej bojovej hodnote bola posielaná do najnebezpečnejších oblastí. Počas vojny vo Vietname padlo 5 444 a ďalších 26 592 jej príslušníkov bolo ranených.
70. roky až súčasnosť
Po návrate do USA bola časť jej plukov demobilizovaná zvyšok divízie bol reorganizovaný na tzv. typ TRICAP (triple capabilities), teda mala byť schopná plniť úlohy, pechotnej, aeromobilnej aj obrnenej divízie. Americká armáda však čoskoro od tohto konceptu upustila a v roku 1975 ju armáda prezbrojila na obrnenú divíziu. Jednotka bola vyzbrojená novými vrtuľníkmi AH-64 Apache, obrnenými vozidlami M2 Bradley, automobilmi HMMWV či raketometmi MLRS. Účastnila sa viacerých veľkých cvičení REFORGER v západnej Európe.
Wyclef Jean
Nelust Wyclef Jean (* 17. október 1969, Croix-des-Bouquets, Haiti) je haitsko-americký raper, hudobník, herec a producent, držiteľ troch Grammy. Pôvodne známy hlavne ako člen hip-hopovej skupiny The Fugees, neskôr ako sólo spevák. Zahral si taktiež v niekoľkých filmoch.
1st Cavalry Division (USA)
70. roky až súčasnosť
Pred začiatkom operácií vojsk OSN v Kuvajte jednotka obdržala moderné tanky M1 Abrams. Viacerých menších bojov sa zúčastnili jednotlivé pluky roku 1991 počas operácie Púštna Búrka, kde však bola ako celok počas ofenzívnej fázy držaná v zálohe.
V januári 2004 bola divízia presunutá do Iraku, kde v oblasti Bagdadu vystriedala 1. obrnenú divíziu. V apríli 2005 1. jazdeckú divíziu vystriedala 3. pechotná divízia. Počas nasadenia v Iraku jednotka stratila 168 padlých a asi 1 500 jej príslušníkov bolo ranených.
V súčasnosti sa divízia skladá zo 4 pozemných brigád (1. až 4. brigáda), 1. aeromobilnej brigády a 13. zaisťovacej brigády.
Wyclef Jean
Začiatky
Narodil sa v Croix-des-Bouquets na Haiti. O 9 rokov neskôr sa presťahoval s rodinou do Brooklynu. Ako syn ministra žil v pomerne dobre zabezpečenej rodine, a možno práve to bol dôvod, že sa dostal na katedru hudobných vied kde začal študovať jazz. V tej dobe ho okrem hovoreného slova zaujala aj hra na gitare (ktorej sa samozrejme venuje až dodnes) a prišlo aj na ďalšie sťahovanie sa do New Jersey. Tu začal splietať hudobné plány so svojím bratrancom "Prasom", ktorý ho zoznámil s kamarátkou zo školy Lauryn Hillovou. Spolu potom založili skupinu Tranzaltor Crew, neskôr známu ako The Fugees.
The Fugees
V roku 1994 vydávajú svoj prvý album Blunted on reality a o dva roky neskôr 1996 svoj druhý, veľmi úspešný album The Score, s ktorým vyhrali dve ceny Grammy.
Rodina
V roku 1994 sa oženil s haitsko-americkou dizajnérkou Marie Claudinette Pierre-Jean, s ktorou si v roku 2005 z Ameriky adoptovali trojmesačné bábätko. Pomenovali ju Angelina Claudinelle, ale nie po ich dobrej priateľke, herečke Angeline Jolie, ale ako raz Wyclef povedal v Tyra Banks Show: "Pomenovali sme ju tak jednoducho preto, že vyzerá ako anjel."
Yele Haiti
V októbri roku 2004 založil charitatívnu organizáciu Yele Haiti spolu so svojim bratrancom Jerrym 'Wonderom' Duplessisom a expertmi na humanitárnu pomoc Sanjay Rawalom a Natabarou Rollossonovou. Svetlo sveta táto nadácia uzrela až roku 2005. Výťažky organizácie majú slúžiť na pomoc chudobnej časti Ameriky, z ktorej pochádza sám Wyclef, Haiti. Za prvý rok dokázal zaistiť vzdelanie a školské pomôcky 3600 deťom v oblasti Gonaives, na Haiti, po zúrivom hurikáne Jeane. Za druhý rok pôsobenia tejto organizácie, stihol zaobstarať okolo 6800 školských pomôcok a vzdelanie v 5 oblastiach na Haiti (Port-au-Prince, Gonaives, Les Cayes, Port-de-Paix a Cap Haitian).
Táto organizácia má takisto podporovať rozvoj umenia a kultúry na Haiti.
V januári 2007 bol vymenovaný za veľvyslanca Karibských štátov. Túto funkciu mu udelil sám prezident Haiti René Preval, aby robil dobré meno Haiti v zahraničí.
Sólo kariéra
V roku 1997 vydáva svoj debutový album "The Carnival" (Featuring the Refugee All-Stars), ktoré bolo ako kritikou tak aj širokou verejnosťou prijaté kladne a získal platinové ocenenie. Na tomto albume mu hosťovalo viacero spevákov ako kubánska spevácka legenda Celia Cruz, časť New Yorského filharmonického orchestru (išlo o pieseň "Gone till November", ktorá Wyclefovi priniesla nomináciu na Grammy), a mimo iných samozrejme aj Pras a Lauryn, Wyclef taktiež producíroval a podieľal sa na pesničkách od Black Eyed Peas, Cypress Hill, dokonca aj od umelcov mimo hip-hopový žáner ako Simply Red, Destiny´s child či Whitey Houston (pieseň "My love is your love") a ďalší.
V roku 2000 vychádza jeho ďalší album s názvom "The Ecleftic: 2 Sides II a Book", ktorý aj napriek tomu, že získal platinovku, pôsobil ľahko nemastným neslaným dojmom.
Po albume "The Ecleftic" si Wyclef zahral v jamajskom gangstar filme "Shottas" a tak isto ho stihla nešťastná udalosť v podobe smrti jeho otca, ktorá ho ale nepoložila a začal s prípravami svojho tretieho albumu, ktorý naplánoval na rok 2002. Album "Masquerade", už tradične ukazoval na Wyclefovu tvorbu z dvoch stránok, tej raperskej, kedy sa medzi hosťami objavili M.O.P. alebo Bumpty Knuckles a popovej, v ktorej sa mimo iných objavil aj Tom Jones.
V novembri 2003 vychádza jeho štvrtý album "The Preacher's Son", ako pokračovanie jeho prvého albumu "The Carnival".
Rok na to v 2004 vydáva svoj piaty album s názvom "Sak Pasé Presents: Welcome to Haïti (Creole 101)". Veľa piesní z tohto albumu sú v jeho rodnom jazyku, v haitskom nárečí.
The Statement of Randolph Carter
Randolph Carter
Randolph Carter je v poviedkách H. P. Lovecrafta jednou z najčastejšie sa objavujúcich postáv. An H. P. Lovecraft Encyclopedia kladie časovo udalosti v tomto príbehu po The Dream Quest of Unknown Kadath a pred "The Unnamable" alebo "The Silver Key".
Harley Warren
Harley Warren je záhadný okultista, ktorý zjavne zahynie počas prieskumu podzemnej krypty v slatine Veľkých cyprusov. Po jeho zmiznutí hovorí Randolph Carter polícii: ''„Posledných päť rokov som bol jeho najbližším priateľom a čiastočne som sa podieľal na jeho desivých výpravách do neznáma. ... Warren ma ovládal do tej miery, že som sa toho niekedy aj bál.“'' Warren sám seba v kontexte poviedky označuje za človeka so „železnými nervami“.
Carter ho popisuje ako človeka, ktorý vlastnil „rozsiahlu zbierku ojedinelých, vzácnych kníh o zakázaných témach,“ väčšinu z nich zjavne v arabčine. Jedna z nich, "diablom inšpirovaná... napísaná písmom, aké som predtým ešte nikdy nevidel," sa podľa jeho názoru stala príčinou Warrenovho konca.
V sne, ktorý poviedku inšpiroval, bol Warrenom Lovecraftov priateľ Samuel Loveman. Loveman tiež figuroval v sne, ktorý sa stal podkladom básne v próze s názvom Nyarlathotep.
Warren je spomínaný aj v iných Lovecraftových príbehoch. V poviedke The Silver Key, je zmieňovaný ako "muž z juhu, ktorému sa vyhýbali a ktorého sa báli pre rúhavosti ktoré čítal v prehistorických knihách a hlinených tabuľkách prepašovaných z Indie a Arábie." V poviedke Through the Gates of the Silver Key Lovecraft odhaľuje, že pochádza z Južnej Karolíny a musí byť expertom na pôvodný jazyk starovekého himalájskeho národa Naacal.
Warren sa tiež spomína v sérii Briana Lumleyho Titus Crow, ako jeden z členov Bostonskej skupiny špiritistov.
Harleyho Warrena stvárnilo vo filmových adaptáciách poviedky viacero hercov, za najvýznamnejšieho z ich možno považovať Johna Rhys-Daviesa.
Spojitosti
Príbeh obsahuje ranú zmienku neskôr bežnej Lovecraftovej témy - desivú cenu za vedomosti:
Táto téma je najpovestnejšie vyjadrená v poviedke The Call of Cthulhu: "Myslím si, že najväčším milosrdenstvom na svete je neschopnosť ľudskej mysle uvedomiť si vo všetkej celistvosti všetko, čo v nej spočíva."
Randolph Carter a udalosti v "The Statement of Randolph Carter" sú kľúčovými elementmi románu na pomedzí fantasy, detektívky a hororu Cosa Nosferatu, v ktorom vystupujú hlavné postavy Eliot Ness a Al Capone, a ktorého dej je zasadený do Chicaga v 30-tich rokoch 20.storočia obkľúčeného nemŕtvymi Lovecraftovho "typu".
Film
Poviedka inšpirovala viacero filmov:
Triréma
thumb|Grécka Triéra Triréma (iné názvy: trojveslica, trojradová veslica, triéra, zriedkavo trojradovka) je staroveká alebo stredoveká veslica s vesliarmi umiestnenými v troch radoch nad sebou. Triréma v užšom zmysle označuje len príslušné rímske a stredoveké lode, triéra v užšom zmysle len príslušné grécke lode.
Ako prví tieto vojnové lode postavili grécki stavitelia okolo roku 700 pred Kr., podľa niektorých historikov okolo roku 500 pred Kr. V Grécku mali v troch radoch nad sebou vyše 150 veslárov, pentekontéra mala iba 50. Jedno veslo obsluhovali dvaja až traja veslári, na pentekontére každé veslo obsluhoval jeden veslár.
Triéra preto bola rýchlejšia, čo hralo vo vojnách veľkú rolu, lebo sa zvyšoval úder čeleňového bodca.
Dejiny
Okrem dopravných plavidiel sa v staroveku rozvíjala aj výroba vojnových lodí. Stavali sa masívne lode schopné prevážať veľký náklad, ale aj rýchle, ktoré mali tvar vretena. Oba typy mali plachty, veslá a kormidlo. Ale vojnové lode sa nemohli spoliehať len na vietor a vodné prúdy, tak ako obchodné lode. Z toho dôvodu boli vojnové lode vybavené viacerými radmi vesiel, ktoré im umožňovali rozmanitejšie a obratnejšie manévre.
Vojnové lode konštruovali všetky stredomorské národy. Grécki bojovníci sa do Tróje plavili pravdepodobne na galérach – lodiach s jedným radom vesiel. Feničania, Etruskovia a neskôr aj Gréci stavali lode s dvoma radmi vesiel. Tak vznikla mimoriadne obratná dvojveslica. Gréci pokračovali v zdokonaľovaní tohto plavidla a vynašli trojveslicu – triéru, ktorá bola ťažšia než dvojveslica, a preto mala omnoho väčšiu údernú silu.
V roku 480 pred Kr. tristodesať gréckych triér pod vedením stratéga Temistokla v bitke pri Salamíne zničilo 1 207 (podľa Hérodota - veľmi nepravdepodobné) veľkých a neobratných perzských lodí s vysokými bokmi.
Václav II. (český kráľ)
Václav II. (* 27. september 1271, Praha – † 21. jún 1305, Praha) bol český kráľ z dynastie Přemyslovcov v rokoch 1278 až 1305 (vlády sa ujal roku 1283, korunovaný bol 1297).
Životopis
Narodil sa ako veľa rokov očakávaný syn a dedič Přemysla Otakara II. a jeho druhej manželky, uhorskej princeznej Kunhuty Uhorskej.
Václav II. sa stal českým kráľom už ako sedemročný, potom čo jeho otec Přemysl Otakar II. padol na Moravskom poli. Vzhľadom k jeho neplnoletosti sa podľa Přemyslovej vôle ujal poručníctva a správy krajiny Václavov strýko brandenburský markgróf Oto. Svoje záujmy presadzoval tiež rímsky kráľ Rudolf I. Habsburský, víťaz nad Přemyslom, ktorý obsadil Moravu a odtrhol ju od českého štátu. Přemyslovej smrti sa bezohľadne snažil využiť tiež ďalší príbuzný Přemyslovcov sliezske knieža Henrich IV. Probus. Vzápätí obsadil Kladsko a snažil sa dosiahnuť poručníctvo nad Václavom. Spojenca našiel v kráľovnej vdove Kunhute Uhorskej, ktorá sa márne snažila ochrániť svojho syna pred nevôľou šľachty, ktorá začala drancovať kráľovský majetok, aj Ota Brandenburského. Nádeje, ktoré do neho vložila, však boli sklamané. Henrich, podporovaný časťou českých šľachticov, pritiahol k Prahe, kde sa mu na odpor postavil Oto, podporovaný inou šľachtickou klikou a pražským nemeckým patriciátom. Potom sa Henrich stiahol do Sliezska, Kladsko však zostalo v jeho moci.
Obnoviť kráľovskú moc aspoň v Čechách sa Otovi nepodarilo, a tak sa snažil získať čo najviac pre seba. Keď sa nedohodol s Kunhutou, nechal malého následníka uväzniť najskôr na hrade Bezděz, neskôr ho odviezol ako rukojemníka do Brandenburska. Osamelý chlapec, odlúčený od matky aj všetkých priateľov, prežíval ťažké detstvo, ktoré ho poznamenalo na celý život. Nemal pevné zdravie, bol precitlivený, trpel chorobným strachom z búrky a mačiek. Čechy medzitým drancovali brandenburské vojská. Utrpenie obyvateľov dosiahlo vrchol, keď krajinu postihla hrozná neúroda, ktorú nasledoval hladomor a epidémie. Vtedajší kronikári píšu o „zlých rokoch“. Žalostný stav rozvráteného kráľovstva primäl časť šľachty, aby Václava vykúpila a vynútila si jeho vydanie naspäť do Čiech.
Návrat kráľa Václava II. v máji 1283 sa javil ako prísľub lepších časov.
Začiatky samostatnej vlády
Nástup Václava II. na český trón však neznamenalo okamžité upokojnenie pomerov. O moc a vplyv na mladého kráľa súperili dve skupiny šľachty. Zatiaľ, čo klika vedená pražským biskupom Tobiášom z Bechyně, bola z dvora vytlačená, získal prevahu jeden z odbojných Vítkovcov, Záviš z Falkenštejna a jeho priaznivci. Oženil sa s Václavovou matkou Kunhutou a stal sa správcom kráľovstva. Závišova správa bola celkom úspešná. Kráľ však dospieval a stále viac túžil po samostatnejšom uplatnení. Jeho vzťah k Falkenštejnovi dostal povážlivé trhliny, keď zomrela kráľovná matka. Potom presadila svoj vplyv na pražskom dvore Václavova mladučká manželka Guta Habsburská (synov sobáš s dcérou svojho súpera Rudolfa zjednal ešte Přemysl Otakar II.). Guta aj jej otec považovali Záviša za odporcu Habsburgovcov a boli proti nemu silno zaujatí. Časom mu prestal dôverovať aj Václav. Zdá sa, že niekedy na prelome rokov 1288 a 1289 bol Záviš zatknutý pre údajné sprisahanie proti kráľovi.
Záviš zostal v zajatí do roku 1290, kedy bol postavený pred súd a odsúdený. Na radu svojho svokra ho Václav využil na získanie juhočeských hradov pod kontrolou Vítkovcov. Mikuláš Opavský, ktorý vojsko vyslané proti vzbúreným Vítkovcom viedol, vždy pod vyhrážkou Závišovej popravy donútil hajtmanov jednotlivých hradob, aby mu každý z nich vydali. Situcia sa vyhrotila vo chvíli, kedy Mikulášove vojsko stanulo pred hradom Hluboká hájeným Závišovym bratom Vítkom. Vítek nehodlal ustúpiť, okrem iného i vďaka tomu, že ma ako rukojemníka Čeňka z Kamenice, brata biskupa Tobiáša. Kráľovská strana nuž teda tiež nebola ochotná rokovať – pravdepodobne 4.júla bol Záviš na lúke neďaleko Hluboké popravený sťatím. Čoskoro nato ho nasledoval i Čeněk z Kamenice, ktorého život ukončil Vítek v odvete za smrť svojho brata. Závišove telo potom prevzala jeho rodina, aby ho uložila vo vítkovskom rodovom kláštore vo Vyššom Brode.
Tri kráľovské koruny Přemyslovcov
Václavova zahraničná politika sa zamerala dvojakým smerom, do ríše a na susedné, stále ešte politicky rozdrobené Poľsko. Z ríšskych území bolo k českému štátu pripojené Chebsko, ďalej kráľ získal Pirnu, Freiberg s jeho striebornými baňami a lénnu zvrchovanosť nad Pliseňskom, neúspešný bol v pokuse ovládnuť Meißen.
Od roku 1289 začal Václav II. rozširovať svoju lénnu zvrchovanosť nad jednotlivými sliezskymi kniežatstvami, 1291 ovládol Krakovsko a nakoniec aj Veľkopoľsko. Jeho súper, Piastovec Vladislav Lokietok, ktorý sa rovnako pokúšal zjednotiť poľské kniežatstvá pod svojou mocou, bol nútený utiecť do Sieradzu, kde bol po dobytí mesta 28. septembra zajatý. Po ďalších rokovaniach sa Lokietok zriekol svojich nárokov na Krakovsko a Sandomersko a zložil Václavovi sľub vernosti.
Napriek zmluve rozdeľujúcej získané územia medzi obe kniežata, došlo už v roku 1297 k ďalším bojom. Lokietok, ktorý sa predtým neúspešne pokúšal podkopať českú vládu v južnom Poľsku sa obrátil na Václava II. a výmenou za svoje nároky na Malopoľsko získal ako náhradu päť tisíc hrivien striebra.
Po zkaze Adolfa Nasavského pri Göllheime a volbe Albrechta Habsburského novým panovníkom Rímskonemeckej ríše sa otvorili možnosti ďalšej českej expanzie na sever. Jedným z predpokladov úspešného rozšírenia přemyslovskej moci v Poľsku bola zmluva s Lokietkom z augusta 1299 v ktorej sa za ďalšiu značnú sumu veľkopoľský knieža uvolil dostaviť okolo Vianoc toho istého roku do Prahy a prevziať svoje zeme od Václava v léno. Ak by tak neurobil, mali všetky jeho územia pripadnúť českému kráľovi. Lokietok slovo nedodržal, čím zaistil českému kráľovi právne podklady k ďalšiemu rozšíreniu územia. Následujíceho roku prišli za Václavom predstavitelé veľkopoľskej šľachty i duchovenstva, ktorých si veľkopoľský pán svojou doterajšou politkou znepriatelil, a vyzvali ho, aby prijal vládu namiesto Vladislava Lokietka. Václav mohol navyše svoje nároky umocniť zásnubami s dcérou zesnulého Přemysla Veľkopoľského Eliškou Rejčkou, ku ktorým prišlo ešte pred jeho výpravou do Poľska v roku 1300.
Samotná Václavova výprava bola úspešná. Za pomoci väčšiny veľkopolské nobility a Rádu nemeckých rytierov sa podarilo získať podstatnú časť Lokietkových území. Sám veľkopoľský knieža sa s Václavovým vojskom nestretol a namiesto toho utiekol z krajiny. Na jeseň roku 1300 hniezdenský arcibiskup korunoval Václava za poľského kráľa. Časť poľskej šľachty nasledovala svojho pôvodného pána do exilu a po celý zvyšok roku pokračovali drobné vojenské zrážky so zvyšnými Lokietkovými am. Na novozískanom území bol tak ako v Malopoľsku zavedený úrad starostu, alebo krajinského hajtmana.
V tom istom roku sa s Eliškou (Richenzou) Rejčkou oženil.
V máji 1301 Václava III. uhorský snem vyhlásil za čakateľa svätoštefanskej koruny. Po niekoľkých ďalších schôdzkach a ďalšom mohutnom podplácaní váhajúcich odišie dvanásťročný princ do Uhorska so spoľahlivým doprovodom a s kanceláriou vedenou krakovským biskupom Jánom Muskatom. O mesiac neskôr sa stretol v Hodoníne s uhorskou šľachtou a 27. augusta 1301 bol v Stoličnom Belehrade korunovaný ako Ladislav V. uhorským kráľom.
Přemyslovská vláda v Uhorsku však nebola definitívne potvrdená, lebo časť šľachty naďalej stála za Karolom Robertom.
Přemyslovci dosiahli neobyčajný úspech. Držali teraz tri kráľovské koruny a ich panstvo siahalo od Baltu až k Dunaju. Vzostup opäť nasledovali problémy. Rozmachu přemyslovskej moci už nestačili možnosti kráľovskej pokladnice, napriek tomu, že bola bohato zásobovaná vyhláseným českým striebrom. Obrovské výdavky na vydržiavanie vojska, diplomatov, dvora aj štedré dary kráľovým stúpencom ju vyprázdnili. Okrem toho sa prílišnej rozpínavosti českého kráľa zľakli v zahraničí.
Ešte na jar 1304 vyrazil Václav, už zasiahnutý tuberkulózou, v čele vojska do Uhorska na pomoc svojmu synovi, ktorého tiesnili vojská Karola Roberta.
Václavovi sa nepodarilo upevniť českú vládu v Uhorsku ani s pomocou vojska a radšej odviezol svojho syna naspäť do Čiech. Odvezené z krajiny boli aj uhorské korunovačné klenoty.
LG Optimus L2
LG Optimus L2 je smartfón, ktorý navrhla a vyrábala spoločnosť LG Electronics. Beží na ňom systém Android 2.3 Gingerbread. Patrí medzi lacnejšie telefóny v sérii L.
Václav II. (český kráľ)
Tri kráľovské koruny Přemyslovcov
V tom čase už vtrhlo do Čiech ríšske vojsko v čele s Albrechtom. Habsburg dúfal, že česká šľachta opäť zradí svojho kráľa, čo sa však nestalo. Snažil sa vyprovokovať veľkú rozhodujúcu bitku, avšak Václav rozdelil vojská do menších mobilnejších celkov majúcich za úlohu oslabovanie nepriateľa, ktorý v nepriateľskom a málo osídlenom prostredí trpel stálym nedostatkom proviantu. Pri Nymburku vyčkávali na Václavov rozkaz i Askánci – Herman Braniborský so svojim strýkom Ottom.
LG Optimus L2
Hardvér
LG Optimus L2 má funkcionalitu dual sim, 800 MHz Single-Core Qualcomm MSM7225A CPU a Adreno 200 GPU. Má 3,2 palcový TFT kapacitný dotykový displej zobrazujúci 262 144 farieb v QVGA rozlíšení. Pod displejom sú kapacitné tlačidlá na navigáciu v Androide (menu a späť) a pre funkciu dual sim, pričom svietia iba pri dotyku. Vpredu je jeden reproduktor.
Václav II. (český kráľ)
Tri kráľovské koruny Přemyslovcov
Za tejto situácie sa Albrecht dostal so svojim vojskom ku Kutnej Hore a pokúsil sa ju obliehať. Jeho úsilie bolo zmarené náhlou epidémiou úplavice, ktorú stredovekí kronikári pričítali odpadom a jedom vyliatym do priľahlého Vrchlického potoka kutnohorskými baníkmi.
Vo chvíli, kedy ku Kutnej Hore pritiahol český kráľ, Albrecht presunul svoje vojsko ďalej od mesta a vyčkával na začiatok vytúženej rozhodujúcej bitky. Ale ani teraz sa nedočkal. Nevidiac iné východisko sa rímsky kráľ rozhodol so svojim vojskom ustúpiť. Toho jeho nepriateľ využil a na rozptýlenú armádu ríšskych kniežat poslal svoje oddiely. Sporiadaný ústup sa nakoniec změnil na útek cez vysočinu zasypanú snehom. Domov sa vrátili len zvyšky pôvodného Albrechtovho vojska.
Krátko nato bolo zahájené rokovanie o mieri, počas ktorého Václav II., chorý a vyčerpaný horúčkovitou činnosťou, predčasne zomrel.
Starostlivosť o zveľadenie českého štátu
Napriek tomu, že Václav nezískal v dobe svojej pohnutej mladosti významnejšie vzdelanie, zaujímal sa o dobovú vedu, zhromažďoval vzácne spisy a pozýval na svoj dvor cudzích umelcov (pôsobili tu napríklad minnesängri Ulrich von Etzenbach, Heinrich von Meißen zvaný Frauenlob a menej známy Heinrich von Cluzenêre). Sám kráľ zložil 3 ľúbostné piesne v stredohornonemeckom jazyku (Mittelhochdeutsch), čo mu aj vynieslo čestné miesto v pomyseľnej sieni slávy stredovekého minnesangu – slávnom Manesskom rukopise, kde je vyobrazený.
Pomýšľal na založenie pražskej univerzity (pol storočia pred Karolom IV.!), to sa však stretlo s odporom šľachty (tá sa bála dať kráľovi možnosť vychovávať na univerzite svojich úradníkov, ktorí by potom pracovali na posílení kráľ. moci a obmedzení šľachtickej svojvôle) rovnako ako snaha o zavedenie krajinského zákonníka.
Za Václavovej vlády došlo k zavŕšeniu veľkých hospodárskych a sociálnych premien českého štátu posledných Přemyslovcov, ktoré boli spojené s veľkou kolonizáciou, zakladaním miest, rozvojom remesiel a obchodu. Koncom 13. storočia boli objavené bohaté ložiská striebornej rudy v Kutnej Hore, ktorých využitie výrazne prispelo k mocenskému rozmachu českého kráľovstva. Kráľ pripravil v spolupráci so svojimi talianskymi finačnými a právnymi poradcami mincovú reformu, na ktorej základe začali byť roku 1300 razené pražské groše, ktoré sa rýchlo stali žiadanou menou aj v zahraničí, a vydal pre Kutnú Horu nový banský zákonník Ius regale montanorum.
Poznámky
<references group="pozn."/>
Skubín
Skubín je malá mestská časť Banskej Bystrice v tesnom susedstve mestskej časti Podlavice. Do roku 1960 to bola samostatná obec, v rokoch 1960-1966 bola súčasťou obce Laskomerské, k Banskej Bystrici bola pripojená v r. 1966. Premáva sem MHD linka číslo 35. Skubín si oproti Podlaviciam zachoval úplný dedinský charakter.
Podľa údajov z roku 2008 mala 1 013 obyvateľov.
Samospráva
Skubín tvorí spolu s Jakubom, Kostiviarskou, Podlavicami a Uľankou volebný obvod č. 4, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 2 poslancov.
Šimonovce
Šimonovce sú obec na Slovensku v okrese Rimavská Sobota.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1998
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1998 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy mužov 1998, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 33 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v piatich predkvalifikačných a piatich kvalifikačných skupinách. Kvalifikácia prebiehala od 29. januára do 30. novembra 1997.
Priamy postup
Priamo postúpilo družstvo hostiteľskej krajiny a víťaz ME 1996:
Conspiracy
Conspiracy je štvrtý štúdiový album dánskej heavy metalovej skupiny King Diamond.
Príbeh
Album pokračuje tam, kde skončil príbeh na "Them". Po niekoľkých rokoch je King pripravený vrátiť sa domov. Stále počuje Ich hlasy. Stal sa dedičom "Amonu", ale mnohé nezodpovedané otázky sa stanú problémom. King sa túži znovu stretnúť s Missy, tak s Nimi urobí dohodu - on Im dá dom do vlastníctva, a na oplátku mu Oni dovolia stretnúť sa s Missy. Tá ho varuje, že sa proti nemu chystá sprisahanie, za ktorým stoja jeho matka a doktor Landau. Táto dvojica, ktorá sa zosobáši, prichádza do domu. Avšak nakoľko Oni nechcú Landaua v dome, King ho tam nemôže vpustiť. Cieľom sprisahania bolo zbaviť sa Kinga. Jeho matka a doktor zavolajú kňaza, ktorý ho spáli a zvyšky hodí do Missinho hrobu. Hoci si Landau a Kingova matka myslia, že uspeli, King prisahá, že ich bude navždy strašiť.
Zoznam skladieb
Autorom všetkých textov je King Diamond, hudbu zložil King Diamond, okrem uvedených.
Brewster Hopkinson Shaw
Brewster Hopkinson Shaw (* 16. máj 1945, Cass City, Michigan, USA) je bývalý americký kozmonaut z raketoplánov, predstaviteľ NASA.
Mladosť a výcvik
Po základnej a strednej škole v roku 1969 vyštudoval univerzitu vo Wisconsine a získal titul strojného inžiniera. Potom pracoval ako inštruktor v škole testovacích pilotov na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii. Do tímu kozmonautov NASA bol vybraný v roku 1978 v hodnosti kapitána amerického vojenského letectva ako astronaut – pilot. V tom čase bol už ženatý a mal tri deti.
Lety do vesmíru
Po prvýkrát letel s expedíciou STS-9 v raketopláne Columbia (podľa COSPAR 1973-050.A). Leteli s ním: Owen Garriott, John Young, Robert Parker, Byron Lichtenberg a Nemec Ulf Merbold. Štart bol z Kennedyho vesmírneho strediska na Floride. Počas letu zvládli 70 vedeckých experimentov a s menšími problémy aj pristátie na základni Edwards.
O dva roky neskôr pokračoval druhým letom v raketopláne Atlantis. Posádku tvorili veliteľ Brewster Shaw, pilot Bryan O'Connor, traja letoví špecialisti - Sherwood Spring, ekologička dr. Mary Cleaveová a Jerry Ross a nakoniec dvaja špecialisti nákladu: Mexičan Rodolfo Neri Vela (elektrotechnik) a Charles Walker z firmy McDonnell Douglas. Počas letu vypustili družice: Morelos B, určenú pre Mexiko, Aussat 2 pre Austráliu a RCA Satcom Ku-2 pre vnútroštátne spojenie v USA. V poriadku pristáli na základni Edwards.
Počas svojich troch letov strávil na obežnej dráhe 22 dní. Je zapísaný ako 128 kozmonaut Zeme.
Čistá (okres Svitavy)
Čistá je obec v Česku v okrese Svitavy v Pardubickom kraji. Obec má rozlohu a  tu žilo  obyvateľov.
Genay (Rhône)
Genay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Rhône, v regióne Rhône-Alpes.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Andrej Arsenievič Tarkovskij
Andrej Arsenievič Tarkovskij (* 4. apríl 1932, Zavražie, Sovietsky zväz (dnes Rusko) – † 29. december 1986, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko) bol ruský režisér, scenárista a herec považovaný za jedného z najväčších filmárov sovietskej éry a svetovej kinematografie vôbec.
Kočiš (priezvisko)
Kočiš je slovenské priezvisko. Najčastejšie je na východnom Slovensku, najmä v Prešove, Spišskej Novej Vsi a v Košiciach
Známi nositelia
Pozri v článku Kočiš.
Obor integrity
V obore integrity pre a \neq 0 platí:, t.j. pri násobení sa dá krátiť nenulovým prvkom. Každý konečný obor integrity je pole.