cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Základňa nasaditeľných komunikačných a informačných systémov
Základňa nasaditeľných komunikačných a informačných systémov, (skrátene Základňa nasaditeľných KIS alebo ZaNKIS ) je „základným prvkom mobilného komunikačného spojovacieho systému a veliteľských stanovíšť, ktorá svojimi technickými a prevádzkovými vlastnosťami a možnosťami umožní prenos informácií všetkých druhov vojsk a služieb, operačnej a taktickej úrovne velenia, pri ich vyvedení do priestorov bojovej činnosti.“ Základňa je podriadená Brigáde spoločnej podpory. a dislokovaná v Ružomberku. Od 1. marca 2022 je veliteľom základne pplk. Ing. Miroslav Lengvarský.
Dejiny
Základňa svoje dejiny odvíja od 3. spojovacej brigády, ktorá vznikla 1. januára 1992 Plzni, k 1. augustu 1992 bola dislokovaná do Ružomberka. K 1. októbru 2001 bola 5. spojovacia brigáda preorganizovaná na Výcvikovú základňu spojovacieho vojska. K 1. júlu 2002 vznikol Spojovací prápor Pozemných síl, ten bol k 1. aprílu 2007 prevelený pod Spojovacie veliteľstvo Nové Mesto nad Váhom. K 1. októbru 2007 vznikla Základňa mobilných, komunikačných a informačných systémov. K 1. júlu 2009 bola prepodriadená pod Veliteľstvo Síl výcviku a podpory, ale k 1. júlu 2014 bola opäť prepodriadená pod Veliteľstvo Pozemných síl. Od 30. novembra 2022 je Základňa prepodriadená do Brigády spoločnej podpory.
Hlavné úlohy
Medzi hlavné úlohy základne patrí zabezpečenie komunikačného a informačného prostredia, interoperabilita s telekomunikačnými prostriedkami NATO, zabezpečenie tranzitných komunikačných systémov, podporovať spojenie v pri operácii brigády a práporu, poskytovať spojenie pri misiách v zahraničí či nevojenských operáciach a podieľať sa na doplňovaní a posilňovaní rezortnej telekomunikačnej siete.
Oddelenia základne
Základňa sa delí okrem iného na :
Linhenykus
Linhenykus je vyhynutý rod malého teropóda z čeľade Alvarezsauridae, žijúceho v období vrchnej kriedy (asi pred 84 až 75 miliónmi rokov) na území dnešnej Číny. Ide o vývojovo najprimitívnejšieho zástupcu podčeľade Parvicursorinae. Jediný druh je Linhenykus monodactylus.
Nález
Fosílie tohto vrchnokriedového dinosaura boli objavené v usadeninách súvrstvia Wulansuhai. Opísaný bol podľa čiastočne zachovanej kostry (holotyp nesie označenie IVPP V17608) tímom čínskych a zahraničných paleontológov (Xu Xing, Corwin Sullivan, Pittman, Choiniere, David Hone, Paul Upchurch, Tan Qingwei, Xiao Dong, Lin Tan a Han Fenglu) začiatkom roka 2011.
Lieska najväčšia
Lieska najväčšia alebo lieska obrovská je veľký opadavý ker alebo malý  strom s viacerými kmeňmi z rodu lieska (Corylus) z čeľade brezovité (Betulaceae).
Opis
Lieska najväčšia je bohato rozkonárený ker, vzácne aj strom, vysoký 5 až 10 m. Mladé konáre sú sivohnedé, chlpaté, s malými belavými lenticelami, podobné konárom liesky obyčajnej.
Listy liesky sú stopkaté; stopka je dlhá 8 až 15 mm, čepeľ je okrúhla až široko vajcovitá, 7 až 14 cm dlhá, na báze srdcovitá, dvojito pílkovitá, so 7 až 9 pármi žíl. Prílistky sú úzko podlhovasté a tupé.
V záhradách a parkoch sa pestuje kultivar liesky najväčšej, pomenovaný 'Purpurea'. Je to riedko rozkonárený ker alebo strom so sýto pupurovými listami. Koncom zimy ovísajú na holých konároch fialkasté jahňady so žltými peľnicami. Oriešky dozrievajú na jeseň a sú jedlé.
Rozšírenie
Lieska najväčšia je druh pôvodný v južnej a juhovýchodnej Európe, Malej Ázii a na Kaukaze, v strednej Európe sa pestuje.
Ekológia
Lieska najväčšia bola vysádzaná aj v mnohých ďalších oblastiach sveta a miestami aj splanela, napríklad vo Veľkej Británii, západnej Európe a na Cypre. Lieska rastie v lesoch a krovinách, objavuje sa aj v okolí sadov, záhrad a ľudských osídiel. Kvitne od februára do apríla.
Význam a využitie
Drevo liesky najväčšej je mäkké, ľahko štiepateľné a pekne žilkované. Používa sa do násad, na výrobu latiek a v košikárstve. Poskytuje tiež kvalitné drevené uhlíky, ktoré používajú umelci. Plody liesky najväčšej obsahujú až 65% oleja, ktorý sa využíva v potravinárstve, kozmetike a ako prísada do farieb. Plody liesky sú jedlé a chutné. Listy sa využívali aj v tradičnej medicíne.
Hrozby a choroby
Na lieske najväčšej parazitujú podobní škodcovia, ako na lieske obyčajnej. Z dvojkrídlovcov, z čeľade byľomorovité, larvy druhu Contarinia coryli napadajú samčie jahňady hostiteľa, ktoré zvnútra postupne vyžierajú. Na samičích kvetoch a samčích jahňadách liesky najväčšej parazitujú aj roztoče druhu Phytoptus avellanae. Kvetové orgány sa následne deformujú a vytvárajú hálky.
Z motýľov na lieske parazitujú larvy dvoch druhov; Phyllonorycter coryli a Stigmella microtheriella. Larvy oboch druhov sa živia listovými pletivami a vytvárajú na čepeli typické chodbičky (míny) väčšinou blízko listových žíl.
Gueschart
Gueschart je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Vehlovické opuky
Vehlovické opuky sa nachádzajú v katastrálnom území Vehlovice asi 3 km severne od centra Mělníka.
Ide o podzemné priestory vzniknuté ťažbou opuky, významné nálezisko vrchnokriedových skamenelín v usadeninách jizerského súvrstvia. V zimných mesiacoch slúži ako útočisko niektorým druhom netopierov, napr. podkovárom krpatým.
Gueudecourt
Gueudecourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Estèphe (Dordogne)
Saint-Estèphe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Cyr-les-Champagnes
Saint-Cyr-les-Champagnes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mariusz Czerkawski
Mariusz Krzysztof Czerkawski (* 13. apríl 1972, Radomsko) je bývalý poľský hokejista, hokejový manažér, športový komentátor a televízny moderátor.
Je považovaný za jedného z najlepších poľských hokejistov v histórii hokeja. V rokoch 1991 až 2006 bol poľským národným reprezentantom, zúčastnil sa olympiády v Albertville 1992. V NHL odohral 12 sezón, počas ktorých hrával za päť klubov: Boston Bruins, Edmonton Oilers, New York Islanders, Montreal Canadiens a Toronto Maple Leafs. Stal sa tiež prvým Poliakom v tejto lige, ktorý sa hral v Zápase hviezd NHL.
GKS Tychy
Prvý kontakt s ľadovou plochou mal už ako osemročný. Ako žiak GKS Tychy hrával v mužstvách tohto klubu v nasledujúcich vekových kategóriách. Jeho prvým trénerom bol Józef Zagórski. Ako junior do roku 1990 hral za GKS v Strednej lige juniorov.
Od roku 1988 hral v seniorských ligových zápasoch. V prvoligovej sezóne 1990/1991 nazbieral v 24 zápasoch 40 bodov (25 gólov, 15 asistencií), vďaka čomu sa vo veku 19 rokov stal najmladším držiteľom ocenenia Zlatá hokejka pre najlepšieho hokejistu turnaja. Sezóna 1990/1991 bola zároveň prvou a jedinou sezónou v kariére Czerkawského, v ktorej odohral celú sezónu v poľskej lige. S GKS Tychy sa dostal do štvrťfinále play-off. V roku 1991 absolvoval strednú školu v Tychy.
Draft NHL 1991
Na základe jeho výkonov v poľskej lige, ale predovšetkým na národných turnajoch si talent Mariusza Czerkawského všimli aj skauti klubu severoamerickej ligy NHL Boston Bruins, ktorí si ho 22. júla 1991 vybrali v piatom kole draftu NHL ako 106. v poradí.
Djurgårdens IF (1991/1992)
Ďalším klubom v kariére Czerkawského bol Djurgårdens IF vo švédskej Elitserien league. Ešte počas poľskej ligovej sezóny 1990/1991 vo februári 1991 bol v tomto tíme na skúške, na ktorej presvedčil skautov tohto klubu. Za klub debutoval 26. septembra 1991 vo výhernom zápase 4:3 v prvom ligovom kole vonku proti Brynäs IF a zaznamenal dve asistencie (12. minúta pri góle Jensa Öhlinga na 2:0, 55. minúta Orwar Stambert na víťazný gól na 4:3). Svoj prvý ligový gól strelil 29. septembra 1991, v 17. minúte po prehre 3:4 v 2. ligovom kole proti Malmö IF 1:0. Celkovo v hlavnej časti sezóny 1991/1992 odohral 39 zápasov (nenastúpil len 26. januára 1991 v zápase 31. kola 0:2 proti VIK Västerås), v ktorých zaznamenal 13 bodov (8 gólov a 5 asistencií) a jeho tím zo 43 bodov obsadil v hlavnej časti Elitserien ligy tretie miesto (16 víťazstiev, 11 remíz a 13 prehier) a postúpil do play-off, kde vo finále prehral s Malmö IF v sérií 2:3 a napokon vyhral titul vicemajstra Švédska, v tomto finále však Czerkawski odohral iba tri stretnutia bez jediného bodu. Mariusz Czerkawski vyhral so svojím klubom aj Európsky pohár v ročníku 1991/1992 po víťazstve vo finále 7:2 s nemeckým Düsseldorfer EG v Düsseldorfe. Koncom júna 1992 odišiel do USA na testy do klubu Boston Bruins.
Hammarby IF (1992/1993)
V sezóne 1992/1993 hral v rámci hosťovania v druholigovom Hammarby IF, kde sa stal jedným z najlepších hráčov klubovej histórie, keď v sezóne zaznamenal 92 bodov (55 gólov, 37 asistencií) v 45 zápasoch. V hlavnej časti súťaže Division 1, kde Hammarby IF skončilo štvrté, získal Czerkawski v 18 zápasoch 34 bodov (19 gólov, 15 asistencií). Nasledujúce kolo, v ktorom nehrali dva najsilnejšie tímy, Hammarby IF vyhralo rozhodujúcim spôsobom (13 víťazstiev a jedna remíza) a Czerkawski zaznamenal v 14 zápasoch 35 bodov (20 gólov, 15 asistencií). Celkovo si v hlavnej fáze pripísal 69 bodov (39 gólov, 30 asistencií). V play-off zaznamenal Czerkawski 13 bodov (9 gólov, 4 asistencie) v 7 zápasoch, pričom dosiahol hetrik vo výhre 6:4 nad AIK Ishockey, čo Hammarby IF zabezpečilo postup na záverečný turnaj, kde tím s 2 víťazstvami a 4 prehrami skončil 3. a nepostúpil do Allsvenskan ligy, pričom Czerkawski na tomto turnaji zaznamenal 5 bodov (3 góly, 2 asistencie).
Djurgårdens IF (1993/1994)
Po úspešnej sezóne 1992/1993 v Hammarby IF sa na sezónu 1993/1994 vrátil do Djurgårdens IF, za ktorý odohral svoj posledný zápas v Elitserien 1. apríla 1994, keď Djurgårdens IF prehral semifinálový zápas 2:5 na MODO Hockey a bol vyradený zo súťaže. Celkovo odohral 45 zápasov a zaznamenal 38 bodov (16 gólov, 22 asistencií) a predstavil sa v Zápase hviezd Elitserien.
Boston Bruins a debut v NHL (1993/1994)
Po skončení sezóny vo Švédsku odišiel do USA a zahral si v elitných zápasoch NHL za Boston Bruins. V NHL debutoval 9. apríla 1994 v Bostone proti Tampe Bay Lightning. Zápas sa skončil prehrou 0:3 a Czerkawski v tomto zápase vyslal dve strely na bránu Wendella Younga. Ďalší zápas, 10. apríla 1994, proti Flyers vo Philadelphii, bol úspešnejší, keď jeho tím vyhral 3:4 a on zaznamenal svoj prvý bod v NHL asistenciou s Adamom Oatesom pri góle Dona Sweeneyho na 3:3. Svoj prvý gól v súťaži strelil na svoje 22. narodeniny 13. apríla 1994 v zápase vonku proti Ottawa Senators, keď v 39. minúte skóroval do brány v ktorej chytal Craig Billington a zvýšil na 4:0 (asistencia od Adama Oatesa a Davea Reida). Zápas sa skončil výhrou Bruins 8:0.
V poslednom zápase základnej časti 14. apríla 1994, po domácej prehre 3:2 s Hartford Whalers, sa vrátil do výsledkovej listiny neskorým víťazstvom nad Seanom Burkeom, jeho prvým presilovkovým gólom v lige. Celkovo v hlavnej fáze sezóny 1993/1994 odohral štyri zápasy a zaznamenal v nich tri body (2 góly, 1 asistencia), pričom v play off Boston Bruins vypadol v semifinále Východnej konferencie New Jersey Devils 2:4 na zápasy a Czerkawski odohral 13 zápasov a zaznamenal 6 bodov (3 góly, 3 asistencie) a strávil 4 minúty na trestnej lavici.
Kiekko-Espoo (1994/1995)
Kvôli výluke v NHL (trvala od októbra 1994 do januára 1995) strávil začiatok sezóny 1994/1995 vo fínskom klube SM-liiga - Kiekko-Espoo, kde odohral sedem ligových zápasov so ziskom 12 bodov (9 gólov, 3 asistencie) a na trestnej lavici strávil 10 minút.
Boston Bruins
Po sezóne vo Fínsku sa vrátil do Bostonu Bruins, kde v základnej fáze sezóny 1994–1995 odohral 47 zápasov a zaznamenal 26 bodov (12 gólov, 14 asistencií) a strávil na trestnej lavici 31 minút, pričom v play off, kde jeho tím prehral vo štvrťfinále Východnej konferencie s neskorším víťazom Stanley Cupu New Jersey Devils 4:1, odohral 5 zápasov a strelil 1 gól a skončil na 3. mieste v asistenciách nováčika a 5. v bodovaní nováčikov sezóny.
Za Boston Bruins hrával aj v sezóne 1995/1996, v ktorej odohral 33 zápasov, zaznamenal 11 bodov (5 gólov, 6 asistencií) a strávil 10 minút na trestnej lavici. Svoj posledný zápas za Boston odohral 9. januára 1996, keď vonku prehral 3:0 s Colorado Avalanche v Denveri. Celkovo odohral za Boston 80 zápasov, zaznamenal 37 bodov (17 gólov, 20 asistencií) a strávil 41 minút na trestnej lavici v základnej časti a odohral 5 zápasov a strelil 1 gól v play off NHL.
Edmonton Oilers
Ďalším klubom NHL v Czerkawského kariére bol Edmonton Oilers, za ktorý debutoval 13. januára 1996 v Buffale počas výhry 4:5 vonku nad Buffalo Sabres, v ktorej Czerkawski zaznamenal dve asistencie. Czerkawski strelil svoj prvý gól za Edmonton Oilers 16. januára 1996 v ďalšom zápase, tentoraz domácou výhrou 5:1 nad St. Louis Blues. Posledný zápas za Edmonton Oilers odohral 11. mája 1997, kde jeho tím v semifinále Západnej konferencie prehral doma s Colorado Avalanche 3:4 a zo súťaže vypadol, pričom prehral 4:1 na zápasy. Celkovo odohral za Oilers 113 zápasov, zaznamenal 76 bodov (38 gólov, 38 asistencií) a na trestnej lavici strávil v základnej časti 24 minút, odohral 12 zápasov a zaznamenal 3 body (2 góly, 1 asistencia) resp. strávil 10 minút na trestoch na lavičke v play off NHL.
New York Islanders
náhľad| [[Nassau Veterans Memorial Coliseum, domáci štadión New York Islanders]] 25. augusta 1997 sa stal hráčom New York Islanders, kde zaznamenal najväčšie úspechy počas svojho pôsobenia v NHL. Za newyorský tím debutoval 3. októbra 1997 v domácom zápase proti miestnym rivalom - New York Rangers, ktorý sa skončil remízou 2:2. Svoj prvý gól za Islanders strelil 19. októbra 1997 pri domácej výhre 5:2 nad Mighty Ducks z Anaheimu v 27. minúte po víťazstve 4:1 a zaznamenal asistenciu. Celkovo v základnej časti ročníka 1997/1998 odohral 68 zápasov a zaznamenal 25 bodov (12 gólov, 13 asistencií) a na trestnej lavici strávil 23 minút a jeho tím obsadil 10. miesto vo Východnej konferencii a teda nepostúpil do play-off.
V nasledujúcej sezóne 1998–1999 odohral 78 zápasov a zaznamenal 38 bodov (21 gólov, 17 asistencií) a strávil 14 minút na trestnej lavici, pretože jeho tím skončil vo Východnej konferencii na 13. mieste a nedokázal prebojovať do play-off.
V nasledujúcich sezónach: 1999/2000 a 2000/2001 bol najlepším strelcom a najproduktívnejším hráčom mužstva (1999/2000 - 70 bodov (35 gólov, 35 asistencií), 2000/2001 - 62 bodov (30 gólov, 32 asistencií), okrem sezóny 1999/2000 získal ocenenie Islander of the Year, určené pre najlepšieho hráča tímu v danej sezóne. Napriek skvelým výkonom Czerkawského sa New York Islanders ani v jednej z týchto sezón nepodarilo postúpiť do play off.
V hlavnej časti ročníka 2001/2002 odohral všetkých 82 zápasov a zaznamenal 51 bodov (22 gólov, 29 asistencií) a na trestnej lavici strávil 48 minút a New York Islanders obsadili 5. miesto vo Východnej konferencii a po r. 8 ročníkov postúpilo do play-off, kde ich súperom vo štvrťfinále Východnej konferencie bolo Toronto Maple Leafs, s ktorým Islanders po vyrovnanom boji podľahli v súťaži 4:3 a vypadli z ďalších zápasov. Na konci sezóny z klubu odišiel Czerkawski.
Zápas hviezd NHL
V dôsledku dobrých výkonov v prvej polovici sezóny 1999–2000 ho orgány NHL povolali do 50. Zápasu hviezd NHL, ktorý sa odohral 6. februára 2000 v Toronte. Objavil sa v tíme "World All-Stars", ktorý za prítomnosti 19 300 divákov porazil "Severnú Ameriku" (North America All-Stars) 9:4. Czerkawski, ktorý mal v zápase päť striel na bránu (viac ich mal len Rus Pavel Bure - osem - bol zvolený za najlepšieho hráča súťaže), asistoval v 51. minúte (spolu s Radkom Bonkom) na gól Miroslava Šatana na 8:4. náhľad| [[Centre Bell|Center Bell, domáci štadiónMontreal Canadiens]]
Montreal Canadiens a Hamilton Bulldogs (2002/2003)
V roku 2002, po piatich rokoch v New York Islanders, prestúpil do klubu Montrealu Canadiens, kde debutoval 11. októbra 2002 pri domácom víťazstve 4:1 nad New York Rangers, pričom strelil aj gól. Napriek tomu nenašiel uznanie v očiach klubových trénerov a bol dvakrát poslaný do Hamilton Bulldogs, pridruženého tímu v AHL. Debutoval tam 28. decembra 2002 pri domácej výhre 4:1 nad St. John's Maple Leafs strelil gól a pridal asistenciu. V období od 6. do 12. januára 2002 zaznamenal v štyroch zápasoch 8 bodov (5 gólov, 3 asistencie), čím sa stal hráčom týždňa AHL. Dobré výkony spôsobili, že sa 16. januára 2003 vrátil do prvého tímu Montreal Canadiens na domáci zápas proti Philadelphii Flyers (1:4).
Czerkawského stále neuspokojivá forma v NHL (4 body za 3 góly a 1 asistencia v 18 zápasoch) však napokon prinútila trénerov ho opätovne presunúť do rezervného tímu. Czerkawski sa vrátil do Hamilton Bulldogs 28. februára 2003, keď asistoval pri jednom z gólov pri výhre 4:2 nad Philadelphia Phantoms, kde hral do konca základnej časti 2002-03, kde odohral 20 zápasov a skóroval. 20 bodov (8 gólov, 12 asistencií) a strávil 12 minút na trestnej lavici, keď sa jeho tím so 110 bodmi stal majstrom základnej časti, pričom vyhral Macgregor Kilpatrick Trophy.
Hamilton Bulldogs sa dostal až do finále Calder Cupu, kde prehral s Houston Aeros v súťaži 3:4, no Czerkawski nastúpil iba v prvých dvoch kolách proti Springfield Falcons (4 zápasy, súťaž vyhral 3:1) a Manitoba Moose (2 zápasy, vyhral súťaž) 4:3). Czerkawski odohral v tejto fáze 6 zápasov a zaznamenal 4 body (1 gól, 3 asistencie) a v play-off strávil 6 minút na trestnej lavici.
Za Montreal Canadiens odohral 43 zápasov NHL, v ktorých zaznamenal 14 bodov (5 gólov, 9 asistencií) a na trestnej lavici strávil 16 minút.
Návrat do New York Islanders
Po nevydarenom pôsobení v Montreale Canadiens v sezóne 2003/2004 sa vrátil do New Yorku Islanders, kde bol opäť posilou tímu (najlepší strelec spolu s Trentom Hunterom – 25 gólov). Odohral 81 zápasov v základnej časti a nazbieral 49 bodov (25 gólov, 24 asistencií) a strávil 16 minút na trestnej lavici, keďže New York Islanders obsadili 8. miesto vo Východnej konferencii a postúpili do play off, kde čelili svojmu súperovi vo štvrťfinále bol Tampa Bay Lightning, s ktorým Islanders podľahli v súťaži 4:1 a vypadli z playoff.
Celkovo odohral za New York Islanders 470 zápasov, nazbieral 295 bodov (145 gólov, 150 asistencií) a strávil 183 minút na trestnej lavici v základnej časti, odohral aj 12 zápasov a zaznamenal 5 bodov (2 góly, 3 asistencie) a v play off NHL strávil 4 minúty na trestnej lavici. 145 gólov mu vynieslo 15. miesto v rebríčku najefektívnejších hráčov v histórii klubu.
Djurgårdens IF (2004/2005)
V dôsledku výluky v NHL sa neodohrali zápasy v sezóne 2004/2005, a tak Czerkawski po 10 rokoch v tejto súťaži nenastúpil. Stal sa opäť hráčom švédskeho klubu Djurgårdens IF (po 10 rokoch od odchodu v roku 1994), pričom podpísal zmluvu na jeden rok. V základnej časti sezóny Elitserien 2004/2005 odohral 46 zápasov a zaznamenal 24 bodov (15 gólov, 9 asistencií) a strávil 20 minút na trestnej lavici a vo fáze play-off, kde jeho tím prehral v semifinále s Frölundou HC v súťaži 4:1, odohral 5 zápasov a strelil 1 gól a strávil 2 minúty na trestnej lavici. náhľad| Mariusz Czerkawski ako hráč [[Boston Bruins|Bostonu Bruins (2006)]]
Späť do NHL
Po roku vo Švédsku sa v roku 2005 vrátil do NHL, tentoraz hral za Toronto Maple Leafs, kde debutoval 5. októbra 2005, keď vonku prehrali 3:2 s Ottawou Senators. Czerkawskému sa však nepodarilo presadiť sa do prvého tímu tímu (19 zápasov, 5 bodov (4 góly, 1 asistencia), 6 minút na trestnej lavici) a počas sezóny prestúpil do Bostonu Bruins, kde sa mu tiež nepodarilo bodovo výraznejšie presadiť (19 zápasov, 5 bodov (4 góly, 1 asistencia), 4 minúty na trestnú lavicu) a 15. apríla 2006 odohral svoj posledný zápas v NHL, ktorým bola domáca prehra 3:4 s Atlantou Thrashers, v ktorom strelil aj svoj posledný ligový gól (v 7. minúte je to 1:0 s asistenciou Travisa Greena).
Celkovo v rokoch 1994-2006 v zápasoch základnej časti NHL odohral 745 zápasov, zaznamenal 435 bodov (215 gólov, 220 asistencií) a strávil na trestnej lavici 274 minút, pričom v play off odohral 42 zápasov, skóroval 15 bodov (8 gólov, 7 asistencií) a na trestnej lavici strávil 18 minút.
Posledné roky kariéry
Ďalším klubom v Czerkawského kariére bol Rapperswil-Jona Lakers, klub hrajúci vo Švajčiarskej národnej lige A, kde strávil posledné roky svojej kariéry. S klubom dvakrát postúpil do play-off ligy (2006/2007, 2007/2008), v ktorom dvakrát vypadol vo štvrťfinále a dvakrát bol najlepším strelcom mužstva (2006/2007 - 21 gólov, 2007/2008 - 22 gólov).
Celkovo odohral za klub 43 zápasov, zaznamenal 94 bodov (43 gólov, 51 asistencií) v základnej časti, pričom v play-off odohral 12 zápasov a zaznamenal 13 bodov (7 gólov, 6 asistencií).
24. júla 2008 oznámil koniec športovej kariéry,, no posledný oficiálny zápas odohral 25. januára 2009 vo farbách GKS Tychy - na ľade sa objavil raz v 3- 2 víťazstvo proti Stoczniowiec Gdansk v sezóne 2008/2009 Poľskej extraligy.
Počas svojej kariéry dostal prezývky poľský princ, Marre alebo Mario.
Reprezentačná kariéra
Czerkawski bol poľským národným reprezentanom. Vo veku 14 rokov bol členom reprezentácie do 16 rokov. O rok neskôr sa stal reprezentantom seniorského poľského tímu. Vo farbách poľskej reprezentácie do 18 rokov sa zúčastnil na turnajoch ME juniorov v ročníku 1989 v skupine B (postup do skupiny A) a v roku 1990 v skupine A. Počas ročníka 1989 v Klagenfurte, Rakúsko získal 11 bodov (5 gólov, 6 asistencií), vďaka čomu sa umiestnil na prvom mieste v kanadskej tabuľke turnaja a na prvom mieste v počte asistencií na turnaji a na turnaji skupiny A vo Švédsku v roku 1990 bol najlepší strelec turnaja s 9 gólmi. Vo farbách poľskej reprezentácie do 20 rokov sa zúčastnil v roku 1990 na edícii MS juniorov v A-skupine - zostup do B-skupiny a 1991 v B-skupine. Počas turnaja 1991 v Tychách a Osvienčime s 15 bodmi (12 góly, 3 asistencie) sa ukázal ako najefektívnejší hráč, najlepší strelec a MVP turnaja.
Úspešné vystúpenie na MS juniorov 1991 zaujalo Czerkawského poľského reprezentačného trénera Leszka Lejczyka, ktorý ho povolal na turnaj seniorských majstrovstiev sveta 1991 v Juhoslávii, kde Poľsko obsadilo 4. miesto a postúpilo do A kategórie. Na tomto turnaji okrem iného strelil dva góly 3. apríla 1991 pri výhre 6:3 proti hostiteľom.
V apríli 1991 v kvalifikácii na OH 1992 strelil tri góly v dvojzápase proti Dánsku (poľské výhry 6:4, 9:5), po ktorých Poľsko postúpilo. O rok neskôr sa zúčastnil s národným tímom na turnaji ZOH 1992 v Albertville, zatiaľ poslednej poľskej účasti. Celkovo sa zúčastnil piatich turnajov svetového šampionátu: (1991 - postup do skupiny A, 1992 - zostup do skupiny B, 1998, 2000, 2002 - zostup do I. divízie, 2006).
Zúčastnil sa aj kvalifikačných turnajov na ZOH 2006 : v Nowom Targu, ktorý sa hral 11. - 14. apríla 2004 a vyhral ho poľský národný tím, kde Czerkawski zaznamenal 7 bodov (4 góly, 3 asistencie) a na záverečnom turnaji v Rige hrala 10. - 13. februára 2005, kde poľská reprezentácia obsadila 4. miesto a nepostúpila na olympijský turnaj 2006 v Turíne a Czerkawski zaznamenal 3 body (2 góly, 1 asistencia).
Celkovo v rokoch 1989-1991 v poľskej reprezentácii do 18 rokov a poľskej reprezentácii do 20 rokov odohral 25 zápasov a zaznamenal 39 bodov (27 gólov, 12 asistencií) a na trestnej lavici strávil 26 minút. V seniorskej poľskej reprezentácii v rokoch 1991-2006 odohral 42 zápasov a zaznamenal 44 bodov (23 gólov, 21 asistencií) a na trestnej lavici strávil 24 minút.
Súkromný život
Je dvakrát ženatý. V rokoch 1996 až 1998 bol ženatý s herečkou Izabellou Scorupco, s ktorou sa oženil v januári 1996 vo Washingtone, D.C. a s ktorou má dcéru Juliu (nar. 1997).
1. septembra 2007 sa oženil s modelkou Emiliou Raszyńskou, s ktorou má syna Iwa (nar. 2009).
Austrálske národné florbalové družstvo žien
Austrálske národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Austráliu v medzinárodných ženských florbalových súťažiach, podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Austrálskej florbalovej asociácie (AFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1999. V decembri 2017 mu patrilo v medzinárodnom rebríčku IFF 12. miesto.
Prvýkrát sa na majstrovstvách sveta predstavilo v roku 1999, a odvtedy sa na nich predstavuje pravidelne. Jeho najlepším umiestnením je 9. miesto na Majstrovstvách sveta 1999. V roku 2017 sa z ázijsko-oceánskej kvalifikácie na Novom Zélande kvalifikovalo už na svoj 10. svetový šampionát.
Pri dvoch štartoch na majstrovstvá Ázie a Pacifiku získalo vždy medailu, najlepšie skončilo strieborné v roku 2011.
Val di Noto
thumb|Val di Noto na historickej mape Sicílie
Val di Noto je oblasť v juhovýchodnej Sicílii známa najmä vďaka miestnemu jednotnému neskoro barokovému štýlu stavieb z bieleho vápenca. Koncom 17. storočia oblasť zasiahlo zemetrasenie po ktorom sa začalo s výstavbou nových miest v jednotnom stavebnom slohu, tzv. sicílskom baroku.
Mario Monti
Mario Monti (* 19. marec 1943, Varese, Taliansko) je taliansky ekonóm, politik, profesor a bývalý premiér, minister financii a zahraničných vecí Talianska.
Životopis a ekonomická kariéra
Mario Monti sa narodil v meste Varese v kraji Lombardsko, pochádza zo starej bankárskej rodiny. Jeho otec bol riaditeľom banky. Monti vyštudoval ekonomiku v Miláne a na americkej univerzite Yale. Následne pôsobil na rôznych postoch na talianskych univerzitách, konkrétne v Milane a Turíne. V osemdesiatych rokoch pôsobil ako ekonomický poradca pre viaceré talianske vlády. Neskôr pôsobil ako jeden z popredných ekonómov v Európskej komisií. V roku 1999 pôsobil ako európsky komisár. Vypracoval tiež ekonomicko-vedecký experiment, tzv. Model Klein-Monti. V rokoch 2005 – 2008 pôsobil ako prezident organizácie monitorujúcej politickú ekonomiku, organizácie Bruegel. V roku 2010 bol prezidentom Trilaterálnej komisie. V rokoch 2005 – 2011 zastával tiež funkciu international advisor pre bankovú spoločnosť Goldman Sachs. V roku 2010 bol prezidentom Európskej centrálnej banky Barrosom poverený vypracovať bielu knihu, štúdiu o riešení finančných problémov eurozóny. Je editorom talianskeho denníka Corriere della Sera a tiež autorom mnohých ekonomických publikácii. 9. novembra 2011 bol Monti prezidentom Giorgiom Napolitanom počas krízového obdobia talianskej ekonomickej situácie vymenovaný za doživotného senátora (Senatore a vita).
Politická kariéra
Montiho vymenovaniu za doživotného senátora predchádzala dlhodobá ekonomická recesia Talianska a neschopnosť jej riešenia zo strany kabinetu premiéra Silvia Berlusconiho, ktorého vláda sa následne začala rozpadať. Berlusconi bol nútený podať demisiu. Prezident Napolitano vymenoval za predsedu vlády práve Montiho, ktorý je známy svetový ekonóm, bez politickej minulosti, podobne tak bola zostavená jeho vláda, kde ministri a poradcovia sú odborníci mimo politickej scény. Takáto "vláda národnej záchrany" zostavená z odborníkov má zamedziť prehlbovaniu talianskej ekonomickej recesie, podobne tak zostavil pár týždňov pred Montim vládu národnej záchrany v Grécku ekonóm Lukas Papadimos. Podľa preferencii Montiho vládu vtedy podporovalo 75 % talianskych občanov. Mario Monti sa ešte na začiatku svojho vymenovania za senátora zriekol svojho platu. Montiho kabinet odštartoval sériu ekonomických zmien a úspor, čo výrazne pomohlo oživiť taliansku ekonomiku a odvrátiť hrozbu hlbokej finančnej krízy v krajine. V Decembri 2012, po nezhodách medzi poslancami, ktorí podporovali Montiho vládu podal premiér demisiu a vyhlásil parlamentné voľby na Február 2013. Po dlhých zvažovaniach sa nakoniec Monti mesiac pred voľbami (január 2013) rozhodol kandidovať vo voľbách, založil centristické hnutie Con Monti per l'Italia (S Montim za Taliansko), obhajujúce zavádzanie reforiem. Vo voľbách dosiahol 10%. Tento výsledok strany pokladal Monti za úspech, pretože stranu založil len mesiac pred voľbami. Voľby vyhral socialista Pier Luigi Bersani, ktorý je názorovo najbližšie politike Maria Montiho. Po voľbách sa však Bersanimu nepodarilo zostaviť vládu, preto Monti ostal vo funkcií prezidenta až do apríla, kedy bola vytvorená vláda zložená zo viacerých strán (medzi nimi aj Montiho Scelta Civica), ktorú vedie Enrico Letta (Partito Democratico). Montiho vláda dokázala stabilizovať taliansku ekonomiku, ktorá sa počas vlády Silvia Berlusconiho zhoršovala.
Najvyššie body geomorfologických celkov v Česku
Toto je zoznam geomorfologických celkov v Česku podľa najvyššieho vrchu. Obsahuje najvyššie položené miesta všetkých celkov, ktoré sa úplne alebo čiastočne rozkladajú na území Česka. Pri celkoch, zasahujúcich na územie susedných štátov, je vždy uvedený najvyšší bod českej časti. Vzhľadom k tomu, že u niektorých celkov nie sú doteraz ustálené hranice, uvádzajú niekedy rôzne zdroje pre jeden celok odlišné najvyššie body.
Mapa
thumb|Sněžka (1603 m n. m.), Krkonoše thumb|Praděd (1491 m n. m.), Hrubý Jeseník thumb|Králický Sněžník (1423 m n. m.), Králický Sněžník thumb|Plechý (1378 m n. m.), Šumava thumb|Lysá hora (1324 m n. m.), Moravsko-sliezske Beskydy thumb|Klínovec (1244 m n. m.), Krušné hory thumb|Smrk (1127 m n. m.), Rychlebské hory thumb|Smrk (1124 m n. m.), Jizerské hory thumb|Velká Deštná (1116 m n. m.), Orlické hory thumb|Libín (1094 m n. m.), Šumavské podhůří thumb|Kamenec (1073 m n. m.), Novohradské hory thumb|Čerchov (1042 m n. m.), Český les thumb|Vysoká (1024 m n. m.), Hostýnsko-vsetínská hornatina thumb|Malý Javorník (1019 m n. m.), Javorníky thumb|Ještěd (1012 m n. m.), Ještědsko-kozákovský hřbet thumb|Jeřáb (1003 m n. m.), Hanušovická vrchovina
Karol Jordán
Karol Jordán (*16. december 1871, Pešť† 24. december 1959, Budapešť, Maďarsko) bol maďarský horolezec, matematik, člen Maďarskej akadémie vied (od roku 1947), profesor Vyššej školy ekonomickej v Budapešti. Bol jeden z popredných tatranských horolezcov na prelome 19. a 20. storočia, iniciátor mnohých zaujímavých prvovýstupov i v zimných podmienkach. Jordán bol jedným z prvých zakladateľov lyžiarskeho klubu Magyar Sí-klub (1907) a podpredsedom jaskyniarskej sekcie Uhorskej zemepisnej spoločnosti.
Počas pobytu v Zürichu a Ženeve, kde končil štúdium, sa zoznámil s Alpami, v ktorých urobil niekoľko zimných horolezeckých výstupov. V Ženeve sa zoznámil so svojou budúcou manželkou Marthe Lavalle. V roku 1898 sa vrátil do Maďarska a začal navštevovať Vysoké Tatry s horskými vodcami a neraz i bez nich. Spolu s Karol Englischom začal ako jeden z prvých používať na horolezeckých túrach lyže. V zime 13. januára 1903 vystúpili na lyžiach na Krížnu. Neskoršie sa orientoval na vysokohorské lyžovanie, najmä v Karpatoch. Svoj posledný horolezecký výstup uskutočnil v Alpách v roku 1930.
Jeho menom bolo pomenovaných niekoľko vrcholov vo Vysokých Tatrách: Jordánov štít - dnes Posledná veža, Jordánová štrbina (prostredná z piatich depresií hrebeňa od Pyšného štítu po Lomnický štít) a Zubatá vežička. Všetky pripomínajú prvovýstup Karola Jordána. Pod názvom Jordánky, prípadne Jordánovej cesty sa rozumie výstup z Téryho chaty na Lomnický štít.
Mutua Madrileña Madrid Open 2010
Mutua Madrileña Madrid Open 2010 bol spoločný tenisový turnaj mužov a žien, ktorý sa konal v dňoch od 7. do 16. mája 2010  na otvorených antukových dvorcoch v španielskom meste Madrid. Titul v dvojhre získal Španiel Rafael Nadal, ktorý vo finále porazil Švajčiara R. Federera. Bol to jeho 39. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Američania Bob Bryan a Mike Bryan, ktorí vo finále porazili kanadsko-srbský pár Daniel Nestor, Nenad Zimonjić. Pre B. Bryana to bol 61. a pre M. Bryana 63. titul vo štvorhre na okruhu ATP. Titul v dvojhre žien získala Francúzska Aravane Rezaïová, ktorá vo finále porazila Američanku Venus Williamsovú. Bol to jej 3. titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre žien získali Američanky Serena Williamsová a Venus Williamsová, ktoré vo finále porazili argentínsko-taliansky pár Gisela Dulková, Flavia Pennettová. Pre S. Williamsovú to bol 19. a pre V. Williamsovú 18. titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Dvojhra mužov
🇪🇸 Rafael Nadal vs. 🇨🇭 Roger Federer 6-4 7-6(5)
Štvorhra mužov
🇺🇸 Bob Bryan / 🇺🇸 Mike Bryan vs. 🇨🇦 Daniel Nestor / 🇷🇸 Nenad Zimonjić 6-3 6-4
Pavelka
Pavelka je priezvisko, pozri Pavelka (priezvisko), napr.:
Ľuboš Pavelka
Ľuboš Pavelka môže byť:
Asociación Atlética Argentinos Juniors
Asociación Atlética Argentinos Juniors, skrátene Argentinos Juniors, je argentínsky športový klub so sídlom v štvrti La Paternal v meste Buenos Aires. Argentinos Juniors vyhral spolu 3 tituly v argentínskej najvyššej súťaži Primera División. Na medzinárodnej úrovni vyhral Argentinos Juniors spolu 2 trofeje, jedenkrát Copa Libertadores a jedenkrát Copa Interamericana. Domáce zápasy hráva klub na štadióne Estadio Diego Armando Maradona. V súčasnosti hráva najvyššiu argentínsku futbalovú súťaž Primera División. Klub je v Argentíne známy pre výbornú prácu s mládežou, pričom jeho najslávnejším odchovancom je Diego Maradona.
História
thumb|left|Tím z roku 1927. Klub bol založený dňa 14. augusta 1904 na predmestí Buenos Aires menom Villa Crespo. Pôvodne sa nazýval Martyrs of Chicago, čo bola pocta 8. anarchistom, ktorí boli uväznení a obesení po Haymarketskom masakri v roku 1886 v Chicagu. Klub sa hneď zapojil do miestnej súťaže, kde však nebol veľmi úspešný. V roku 1909 sa klub stal členom argentínskej futbalovej federácie. V roku 1912 sa niektoré futbalové kluby v krajine odčlenili od oficiálnej futbalovej federácie a založili si vlastné združenie a aj súťaž. Argentinos Juniors sa pridali k novej "Federación Argentina de Fútbol" (FAF). V roku 1920 hral klub baráž o postup, no prehral. Postup si zabezpečil o sezónu neskôr a v najvyššej súťaži tak debutoval v roku 1922. Vo svojom prvom ročníku obsadil šieste miesto. Klub sa postupne uchytil v strede tabuľky, no v sezóne 1925 sa mu vôbec nedarilo a skončil predposledný. Avšak už v nasledujúcej sezóne zaznamenal výborný výsledok a po dobrých výkonoch obsadil vo svojej lige druhé miesto. Od roku 1927 sa liga znova zjednotila a klub obsadil až osemnáste miesto. Do konca 20. rokov sa klub umiestňoval v strede tabuľky.
Profesionalizácia súťaže
thumb|Tím z roku 1927. V roku 1931 sa profesionalizoval futbal v krajine, nie všetky kluby však súhlasili s týmto krokom a liga sa tak rozdelila na dve súbežne hrané súťaže. Argentinos Juniors sa pripojil k profesionálnej lige. V roku 1933 obsadil klub štrnáste miesto, ktoré malo znamenať zostup, no vzhľadom k tomu, že liga sa mala znova reorganizovať a v roku 1934 sa klub spojil s tímom Club Atlético Atlanta, hral aj v nasledujúcom roku prvú ligu. V sezóne 1934 skončil vo svojej súťaži na poslednom mieste. Liga však v tej dobe prechádzala často rôznymi transformáciami a preto Argentinos Juniors ani tento raz nezostúpil. Aj v ročníku 1936 obsadil klub vo svoje súťaži posledné miesto, no znova nezostúpil z rovnakých dôvodov. Zlá forma tímu pokračovala v roku 1937 skončil predposledný, tento raz však už zostúpil do druhej najvyššej súťaže. Druhú ligu vyhral klub už v roku 1940, no nebolo mu umožnené hrať najvyššiu súťaž, keďže jeho ihrisko nespĺňalo požiadavky na prvú ligu. Futbalová federácia nebola ochotná udeliť klubu výnimku hrať na inom štadióne tak, ako ju udelila iným klubom pred tým. V roku 1943 začal v klube svoju kariéru Hector Ingunza, ktorý sa stal po troch sezónach (1943 až 1946) so 143 gólmi najlepším strelcom klubovej histórie. Aj v roku 1948 sa klubu v druhej lige darilo, kvalifikoval sa do baráže o postup do prvej ligy. Súťaž však bola prerušená štrajkom hráčov. Následne futbalová federácia zrušila celý ročník súťaže a nikto tak nepostúpil. V druhej lige strávil Argentinos Juniors ešte niekoľko sezón, kým sa mu nezačala v polovici 50. rokov konečne viac dariť.
Návrat do najvyššej súťaže
thumb|left|Tím, ktorý v roku 1955 vybojoval postup do prvej ligy. Predstavitelia a fanúšikovia klubu cítili po posledných rokoch veľkú krivdu, keďže klub dvakrát nepostúpil z dôvodu rozhodnutia futbalovej federácie. Frustráciu však ukončila sezóna 1954, kedy klub obsadil v druhej lige druhé miesto. Vytúžený postup prišiel o rok neskôr, keď klub konečne po 18. rokoch postúpil znova do najvyššej súťaže. V prvej sezóne po návrate do prvej ligy skončil klub tesne nad zostupovým miestom. Klub sa postupne usadil v strede tabuľky, kde strávil niekoľko sezón po sebe. Pred sezónou 1960 došlo k reorganizácií tímu, v tomto ročníku sa mu darilo a skončil na výbornom treťom mieste. Ani v 60. rokoch sa klubu veľmi nedarilo, v lige končil skôr v spodnej časti tabuľky, v sezóne 1964 obsadil dokonca predposledné miesto. V roku 1967 došlo k ďalej reorganizácií súťaže a liga sa rozdelila na dve súťaže Metropolitano a Nacional. V tomto ročníku sa klub iba tesne vyhol zostupu. Zvyšok 60. rokov klub síce strávil v prvej lige, no obsadzoval spravidla miesta v spodnej časti tabuľky. Ani 70. rokoch nezaznamenal Argentinos Juniors lepšie výsledky a stále sa umiestňoval v spodnej časti tabuľky. V ročníku 1975 však klub skončil na predposlednom mieste v časti Metropolitano a iba vďaka tomu, že žiadny tím v tejto sezóne nezostupoval, nevypadol do druhej ligy.
Ústup z pozícií
thumb|left|[[Claudio Borghi v drese klubu.]] V sezóne 1985/86 sa začala v Argentíne hrať prvá liga v novom európskom formáte. Argentinos Juniors skončil na štvrtom mieste. V sezóne 1986/87 sa mu vôbec nedarilo a obsadil až sedemnáste miesto. V roku 1988 sa úspešný tím rozpadol, keď väčšina hráčov prestúpila postupne do iných klubov. V sezóne 1988/89 však ešte klub obsadil siedme miesto. 90. roky začal klub pomerne dobre, keď v sezóne 1990/91 v časti Apertura obsadil štvrté miesto. V časti Clausura však skončil tretí od konca. V ročníku 1992/93 skončil klub v časti Apertura predposledný a v zostupovej tabuľke sa umiestnil tesne nad zostupovými miestami. V sezóne 1994/95 v časti Apertura obsadil klub výborné piate miesto, no v časti Clausura skončil posledný. O rok neskôr skončil znova v spodnej časti tabuľky, v časti Clausura dokonca posledný. Zlé výsledky znamenali po dlhšej dobe opätovný zostup do druhej najvyššej súťaže, keďže v zostupovej tabuľke obsadil klub posledné miesto. V druhej lige obsadil klub prvé miesto a hneď sa vrátil späť do prvej ligy. Zvyšok 90. rokov strávil klub v strede tabuľky. Nové tisícročie začal Argentinos Juniors lepšie, keď v časti Clausura sezóny 2000/01 obsadil štvrté miesto. Horšie výsledky z predchádzajúcich sezón však znamenali, že klub sa v zostupovej tabuľke ocitol na mieste, kde musel hrať baráž o udržanie sa v súťaži, v ktorej však bol úspešný. O rok neskôr však v zostupovej tabuľke skončil predposledný a znova vypadol do druhej ligy. V druhej lige sa klubu pomerne darilo a bojoval o postup, no prehral v barážovom stretnutí o postup. V nasledujúcej sezóne už ale bol klub úspešný a znova postúpil späť do prvej ligy.
Posledné roky
Po návrate do najvyššej súťaže sa Argentinos Juniors znova ocitol v spodnej časti zostupovej tabuľky a zachránil sa až v barážovom stretnutí. V sezóne 2005/06 bol v oboch častiach sezóny klub síce v strede tabuľky, no znova sa v rámci zostupovej tabuľky umiestnil na barážových miestach, kde si znovu vybojoval zachovanie účasti v prvej lige. Lepšie umiestnenia v ďalších ročníkoch konečne vzdialili klub od zostupových miest. V sezóne 2009/10 však nastal po dlhej dobe zlom, trénerom sa stal odchovanec klubu a majster sveta Claudio Borghi. V časti Apertura najprv skončil klub na šiestom mieste, no v časti Clausura skončil dokonca prvý a vyhral tak svoj tretí majstrovský titul. V sezóne 2010/11 skončil klub v čati Clausura piaty. V sezóne 2012/13 však v oboch častiach súťaže skončil v spodnej časti tabuľky a znova sa ocitol blízko zostupových miest v zostupovej tabuľke. V sezóne 2013/14 sa klubu znova nedarilo a v zostupovej tabuľke bol úplne posledný a opäť vypadol do druhej ligy. Tu strávil Argentinos Juniors iba jednu sezónu a postúpil späť. V ročníku 2015 najvyššej súťaže obsadil pätnáste miesto. V ročníku 2016 bol štrnásty v skupine č. 2 a znova sa ocitol na poslednom mieste zostupovej tabuľky a vypadol. V sezóne 2016/17 tak hral znova druhú ligu, kde však obsadil prvé miesto a postúpil do najvyššej súťaže.
Farby a znak klubu
thumb|Klubové znaky. Na začiatku svojej existencie používal klub pruhované zeleno-biele dresy. Svoju tradičnú červenú farbu používa klub na dresoch od roku 1917. Svoj typický biely diagonálny pás na drese použil klub prvýkrát v roku 1935.
Prvý znak klubu z roku 1904 bol červenej farby s bielym diagonálnym pásom, v ktorom boli písmená AAAJ, teda Asociación Atlética Argentinos Juniors. Klubový znak zostal červený a zmeny v ňom vykonané boli iba mierne. V súčasnosti klub používa ako znak kruh s modrým rámom, v ktorom je nápis Asociación Atlética Argentinos Juniors, vo vnútri je biele pozadie na ktorom je červená vlajka s bielou diagonálnou čiarou.
Štadión
thumb|Fanúšikovia klubu počas zápasu. Klub hral od svojho založenia na viacerých miestach. Na súčasnom mieste hrá klub od roku 1940. Pôvodný štadión však mal drevené tribúny a bol pomerne nebezpečný. Z dôvodu nevyhovujúcich podmienok na štadióne dokonca Argentinos Juniors nemohol v roku 1940 postúpiť do najvyššej súťaže. Keďže tento štadión mal nízku kapacitu a nespĺňal požadované kritériá, presunul sa klub na začiatku 80. rokov na štadión Estadio Arquitecto Ricardo Etcheverry. V roku 1995 sa konečne zbúral starý štadión a začal sa stavať nový. Z dôvodu nedostatku financií však bol tento dokončený až v roku 2003 a dostal meno po najslávnejšom odchovancovi klubu Diegovi Maradonovi. Od roku 2003 tak klub hrá na štadióne Estadio Diego Armando Maradona.
Rivalita a fanúšikovia
Na počiatku existencie klubu bol jeho hlavný rival Club Atlético Palermo. S profesionalizáciou súťaže sa zmenili aj súperi klubu a hlavným rivalom sa tak stali Vélez Sarsfield a Club Atlético Atlanta. Postupne sa však hlavným súperom stal tím All Boys. V súčasnosti vládne rivalita aj s klubom Platense.
Guignemicourt
Guignemicourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Annikeris z Kyrény (filozof)
O Annikerovom živote sa nevie takmer nič. Suda ďalej uvádza, že Annikeris mal brata menom Nikoteles, ktorý bol filozof, že Poseidónios bol jeho slávnym žiakom a že žil v časoch Alexandra Veľkého. Zatiaľ čo Annikeris bol určite nažive počas života Alexandra (356 – 323 pred Kr.), polemické výmeny názorov s Hegesiom a Epikurom zvyšujú pravdepodobnosť jeho pôsobnosti do rokov cca 320 až 290 pred Kr. Narodiť by sa teda mohol približne medzi rokmi 360 a 340 pred Kr., dátum jeho smrti je už ťažšie časovo priblížiť. Na základe lexikálnych dôkazov je možné uviesť, že Annikeris pochádzal z oblasti Kyrény. Svoje rodisko zdieľal s významnými kyrénskymi šľachticmi, ktorých významnosť v meste dokumentujú početné nápisy. Annikeris s najväčšou pravdepodobnosťou patril k samotnej aristokracii. Suda výslovne netvrdí, že Annikerov brat Nikoteles bol annikerovec, tak ako o Epikurovi je známe, že jeho bratia sa stali epikurovcami. Je možné, aj keď nepravdepodobné, že Nikoteles patril do inej školy. O údajnom slávnom „Poseidóniovi“ nie je nič bližšie známe. Poseidónios, ktorý je dnes známy, bol stoik z prelomu 2. a 1. stor. pred Kr., ktorý vyučoval na Rodose. Stojí za zmienku, že ak niekto s menom Poseidónios študoval u Annikera, pravdepodobne prišiel zo zahraničia. Nikto s menom „Poseidónios“ sa až do 2. stor. pred Kr. nevyskytuje v hlavných zbierkach kyrénskych nápisov, takže sa nezdá, že by sa toto meno v tejto oblasti používalo. To ale určite nenaznačuje, že jeho učiteľ Annikeris nebol slávny. Ak bol annikerovec Poseidónios tiež „slávny“, potom by sa očakávalo, že mal svojich študentov. Z neskoršieho obdobia annikerovej školy sa nezachoval žiadny záznam, takže sa nedá uviesť, že ako dlho trvala. Ak Annikeris napísal nejaké spisy, neexistujú o nich žiadne správy, boli stratené.
Guignemicourt
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Pavelka (priezvisko)
Pavelka je české a slovenské priezvisko odvodené od mena Pavol.
Známi nositelia
Pozri v článku Pavelka a Pavelková.
Guillaucourt
Guillaucourt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Somme, v regióne Pikardia.
Live: The Encounter
Live: The Encounter je video od skupiny Korn. Bolo zverejnené na MySpace stránke skupiny 11. júla 2010, dva dni pred vydaním albumu Korn III: Remember Who You Are. Na videu je zachytené vystúpenie v ich rodnom Bakersfielde z 2. júla 2010. Špeciálne pre vystúpenie boli do poľa v Bakersfielde urobené kruhy, v ktorých potom kapela hrala bez publika. Kapelu pre toto vystúpenie inšpirovalo video od skupiny Pink Floyd, Live at Pompeii.
Guillaucourt
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Live: The Encounter
Vystúpenie je tiež špecifické tým, že skupina na ňom nezahrala skladbu Blind, ktorú od svojho prvého koncertu z roku 1993 hrávala na každom koncerte.
Pavelková
Pavelková môže byť:
Saint-Étienne-de-Puycorbier
Saint-Étienne-de-Puycorbier je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Félix-de-Bourdeilles
Saint-Félix-de-Bourdeilles je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Dordogne, v regióne Akvitánsko.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.