cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Audi S4
Pohonná jednotka
Modely S4/S6 "Plus" sa dodávali so 4,2-litrovým hliníkovým vidlicovým osemvalcovým motorom s výkonom 206 kilowattov (280 koní), ktorý bol dostupný na európskom trhu od októbra 1992, iba so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou a karosárskymi verziami sedan a Avant (kombi).
Riadenie, brzdy, kolesá a pneumatiky
Všetky C4 S4 vo výbave ako štandard konvenčný posilňovač riadenia. Elektronicky ovládaný systém 'servotronic', ktorý rôzne mení úrovne asistencie podľa rýchlosti, bol v ponuke ako voliteľná výbava.
V ponuke boli štandardné päť-lúčové kované disky z ľahkých zliatin v rozmere 8.0Jx16H2 ET40 obuté do pneumatík s rozmerom 225/50 R16. Dostupné boli ešte tri ďalšie rozmery kolies a pneumatík: šesť-lúčové 7,5Jx15H2 ET40 s pneumatikami 215/60 R15, dvojito päť-lúčové 8,0Jx16H2 ET40 a desať-lúčové 8,0Jx17H2 ET40.
B5 (1997 – 2002)
right|thumb|270px|Audi B5 S4 Avant quattro Druhá generácia S4 (Typ 8D), správne označované ako Audi S4 quattro bolo predstavené v roku 1997 so začatím sériovej výroby v októbri 1997 ako súčasť faceliftovanej série Audi A4 na platforme B5, hoci do konca roku 1999 nebolo dostupné v Severnej Amerike.
Okrem toho sedan a Avant (Kombi) boli predstavené do série z roku 1998. Výroba B5 S4 bol ukončená v septembri 2001, hoci bolo stále predávané s ďalšou generáciou na platforme B6 počas roku 2002 v Severnej Amerike. Niekoľko rokov potom ako sa B5 S4 predávalo, stalo sa potencionálnym autom pre nadšencov a bolo použité v roku 2007 v decembrovom vydaní časopisu Sport Compact Car, pričom Torque Factory upravené S4 vyhralo porovnávací test proti niekoľkým ďalším extrémne výkonným automobilom.
Pohonná jednotka
Pohonná jednotka B5 S4 sa skladá z 2,7-litrového biturbo vidlicového šesťvalcového motora s uhlom sklonu valcov 90°. Blok valcov z liatiny s dvomi odľahčenými hlavami valcov z hliníkovej zliatiny. Ventilový rozvod sa skladá z 30 ventilov (5 ventilov na valec), hybridne poháňanej (rozvodový remeň a reťaz) dvojice vačkových hriadeľov v hlave valcov a variabilného časovania ventilov pre sacie ventily. Nasávaný plniaci vzduch je chladený pomocou dvoch bočne montovaných medzichladičov (SMIC). Motor disponuje zdvihovým objemom 2 671 cm³, pričom jeho menovitý výkon je 195 kilowattov (265 koní) pri 5 800 otáčkach za minútu a krútiaci moment 400 Nm pri 1 850 otáčkach za minútu. Riadenie motora zaobstaráva riadiaca jednotka motora Bosch Motronic ME 7.1 (7.0 v Severnej Amerike).
Ako v predchádzajúcej generácie S4, je 6-rýchlostná manuálna prevodovka C90 štandardnou výbavou, rovnako ako bol aj Torsen T-2 quattro permanentný pohon všetkých kolies. Konečný prevodový pomer je 4,111. 5-rýchlostná ZF 5HP19 tiptronic automatická prevodovka bol od počiatku produkcie ako voliteľná výbava.
B5 S4 zrýchli z 0 na /h za 5,6 sekundy a jeho maximálna rýchlosť je elektronicky obmedzená na /h, čím sa dostalo medzi najrýchlejšie sedany na svete v tej dobe.
Brzdy, kolesá a pneumatiky
Brzdový systém B5 S4 sa skladá z radiálne ventilovaných kotúčov s priemerom a hrúbkou  vpredu a vzadu s priemerom  a hrúbkou. Predu sú použité dvoj-piestové brzdové strmene Lucas HP2 (so štyrmi brzdovými podložkami) a vzadu jedno-piestové klzné brzdové strmene Lucas. Štvorkanálový ABS systém Bosch 5.3 (s EBD a Elektronickou uzávierkou diferenciálu (EDL) a neskôr s ESP), spojený s vákuovým posilňovačom.
Štandardnými kolesami boli tlakovo liate ľahkozliatinové šesťlúčové disky Avus s rozmerom 7,5Jx17H2 ET45 obuté do pneumatík 225/45 ZR17.
Motoršport
Pretekárska verzia dosiahla veľký úspech v pretekoch Pirelli World Challenge s Michaelom Galatim, pričom získal titul 2001 SpeedVision GT v Champion Racing S4 keď vyhral štyri preteky a pomohol Audi v jej prvom Šampionáte konštruktérov.
B6 (2003 – 2005)
left|thumb|Audi B6 S4 Avant left|thumb|Audi B6 S4 Kabriolet Tretia generácia Audi S4 quattro mala premiéru v karosárskych verziách sedan a Avant v Európe v marci 2003 a v Severnej Amerike sa objavil o trochu neskôr. Má základ v najnovšej platforme Volkswagen Group B6 (PL46), ktorú používa súčasné B6 A4. Napriek tomu, že sa presunul do novej platformy, jednou z jeho najpublikovanejších nových predností bol nový motor – 4,2-litrový vidlicový osemvalec. Po jeho začatí výroby ako 4-dverový sedan a 5-dverový Avant (kombi), nakoniec bol dostupný v troch karosárskych verziách a prvýkrát v rade "S" od februára 2004 v podobe 2-dverového 4-sedadlového kabrioletu. Kabriolet bol zaradený do modelového radu.
NGC 2131
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
Audi S4
B6 (2003 – 2005)
Oficiálne výkonové parametre pre štandardné zrýchlenie z o na /h pre sedan s manuálnou prevodovkou sú 5,6 sekundy (Avant 5,8 a kabriolet 5,9 sekundy), ale cestný test vykonaný americkým motoristickým časopisom Motor Trend, naznačil, že by molol zrýchliť z 0 na /h pod 5 sekúnd a na /h tesne nad 20 sekúnd. Maximálna rýchlosť je elektronicky obmedzená na /h.
Jean-Paul Belmondo
Jean-Paul Belmondo (* 9. apríl 1933, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko – † 6. september 2021, Paríž Francúzsko   ) bol francúzsky herec, kaskadér, boxer a producent.
Audi S4
B6 (2003 – 2005)
Varianty B6 S4 sedan a Avant sa prestali sériovo vyrábať v decembri 2004, pričom kabriolet sa prestal vyrábať o dvanásť mesiacov neskôr v decembri 2005.
Pohonná jednotka
2,7-litrový 'biturbo' vidlicový šesťvalcový motor z predchádzajúcej generácie B5 S4 nahradil nový hliníkový 4,2-litrový, 40 ventilový (5 ventilov na valec) vidlicový osemvalcový motor s dvomi reťazou poháňanými vačkovými hriadeľmi v hlave valcov (2xDOHC) (dva na rad valcov – 'quad cam') s variabilným časovaním nasávacích ventilov. Takisto používa zosilnenú zliatinovú podpornú dosku pre hlavné ložisko kľukového hriadeľa a dvojdielnu olejovú vaňu s priečkami a ľahkozliatinové sacie potrubie s premenlivou dĺžkou (VIM), obsahujúce sekvenčne poháňané vstrekovače paliva. Tento benzínový motor na základe pohonnej jednotky z Audi A8 disponuje zdvihovým objemom, pričom dosahuje výkon 253 kW (344 koní) pri 7 000 otáčkach za minútu a krútiaci moment 410 newton metrov pri 3 500 otáčkach za minútu, čím jsa stal výkonnejším ako Audi RS2 Avant a blíži sa k výkonu B5 RS4. Riadenie motora je vykonávané prostredníctvom elektronickej riadiacej jednotky motora Bosch Motronic ME 7.1.1, ktorá využíva Bosch 'E-Gas' elektronickú škrtiacu klapku a napája osem samostatných zapaľovacích cievok so štvor-elektródovými zapaľovacími sviečkami z dlhou životnosťou Bosch. Zapaľovanie je priame, s valcovým selektívnym úderovým ovládaním pomocou štyroch úderových senzorov. Výfukový systém sa skladá z vákuovo-riadených ventilov v dvoch koncových tlmičoch výfuku, ktoré sú ukončené chrómovanými koncovkami výfuku.
Friesach
Friesach (🇸🇻) je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Korutánsko v okrese Sankt Veit an der Glan.
Antonín Jaroslav Puchmajer
Životopis
Vyštudoval filozofiu v Prahe. Pôsobil na rôznych miestach v Čechách, bol priateľom Josefa Dobrovského a získal pre svoje zámery mnoho ďalších obrodencov. Počas desaťtýždenného pobytu medzi Rómami na panstve v Radnici pri Plzni ako vôbec prvý Čech popísal v roku 1819 rómčinu. Spolu so Šebestiánom Hněvkovským a Vojtěchom Nejedlým založili v roku 1791 prvé Básnické združenie v Čechách. Členmi tohto združenia boli aj Bohuslav Tablic a Juraj Palkovič. Význam A. J. Puchmajera spočíva viac v organizácii tohto hnutia než vo vlastnej tvorbe.
Audi S4
Pohonná jednotka
Podobne ako jeho predchodca bol aj B6 S4 v ponuke so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou Getrag (M6S) (prevodové pomery – 1.: 3,667, 2.: 2,050, 3.: 1,462, 4.: 1,133, 5.: 0,919, 6.: 0,778), s jednokotúčovou suchou spojkou a quattro systémom permanentného pohonu všetkých kolies s diferenciálom Torsen T-2. Konečný prevodový pomer bol 3,889. Od júla 2003 bola automatická prevodovka ZF 6HP19 tiptronic (prevodové pomery – 1.: 4.171, 2.: 2.340, 3.: 1.521, 4.: 1.143, 5.: 0.867, 6.: 0.691, s konečným prevodovým pomerom 3,539) ako voliteľná výbava.
Antonín Jaroslav Puchmajer
Dielo
Jeho dielo nie je príliš originálne, veľmi často je ovplyvnené nemeckou literatúrou.
Audi S4
Pohonná jednotka
Nezvyklou súčasťou motora bolo ďalšie vodné chladenie pre 190 A alternátor, spolu s dvoma ďalšími termostatmi ovládanými bočne montovanými chladičmi.
Riadenie, brzdy, kolesá a pneumatiky
B6 S4 bolo vyrábané s elektronicky riadeným 'servotronic' posilňovačom riadenia v štandardnej výbave.
Brzdy B6 S4 používali radiálne ventilované brzdové kotúče vpredu aj vzadu. Predné kotúče majú rozmer v priemere a hrúbku  a sú upnuté do Continental Teves-ATE FNRG-60 jedno-piestových klzných brzdových strmeňov. Zadné kotúče majú rozmer v priemere a hrúbku  a opäť používajú jedno-piestové klzné brzdové strmene s integrovaným káblovým mechanizmom ručnej brzdy. Elektronický stabilizačný systém Bosch ESP 5.7 je doplnený o antiblokovací systém (ABS), Elektronický rozdeľovač brzdného účinku (EBD), Núdzový brzdový asistent (EBA), Elektronickú uzávierku diferenciálu (EDL) a Regulácia preklzovania (ASR) – tiež známa ako systém trakčnej kontroly, v spojení s dvoj-tempovým tamdemovým vákuovým servoriadením.
Friesach
Žije tu obyvateľov.
Audi S4
Riadenie, brzdy, kolesá a pneumatiky
Štandardnými zliatinovými diskami boli tlakovo liate 'Avus III' z hliníkovej zliatiny s rozmermi 8.0Jx18H2 ET45 obuté do vysokovýkonných pneumatík s rozmermi 235/40 ZR18 95Y XL (eXtra Load) s továrenskou ponukou buď Continental SportContact2 alebo Michelin PilotSport PS2.
B7 (2005 – 2008)
left|thumb|Audi B7 S4 Avant left|thumb|Audi B7 S4 Kabriolet left|thumb|Limitovaná edícia Audi B7 S4 "25quattro" B7 platforma Audi B7 S4 quattro na základe Audi B7 A4 mala premiéru koncom roka 2005. Hoci automobilka Audi ho klasifikovala ako nový automobil, rozdiely medzi ním a B6 S4 sa zdajú byť v prvom rade kozmetické. B7 S4 používa rovnaký 4,2-litrový vidlicový osemvalcový motor ako B6 S4 a produkuje výkon 253 kilowattov (344 koní) pri 7000 otáčkach za minútu a krútiaci moment 410 newton metrov pri 3500 otáčkach za minútu.
B8 S4 má tiež niekoľko mechanických zmien, ako upravené pružiny a tlmiče, a od modelového roku 2007 nový automatický stredový diferenciál Torsen T-3, obsahujúci 'štandardné' asymetrické rozdenenie pohonu 40:60 (predná-zadná náprava), ktorý je dostupný v modeloch s manuálnou prevodovkou, spolu s posledným elektronickým stabilizačným systémom Bosch ESP 8.0 a lesklými čiernymi brzdovými strmeňmi. Disky kolies 'Avus-III' boli ako voliteľná výbava a boli nahradená štandardne ponúkanými 7-lúčovými kovanými ľahkozliatinovými diskami s rozmermi 8.0Jx18.
Audio systém Bose bol ako štandard, kým v B6 S4 bol ako voliteľná výbava a rozšírený o satelitný navigačný systém RNS-E založený na DVD-ROM. Nová lichobežníková jednorámová maska chladiča, bi-xenónové výbojkové svetlomety (HID), zadné svetlá v tvare L a štyri koncovky výfuku pomáhajú rozlíšiť B7 od predchádzajúceho modelu B6.
Audi S4 25quattro
V júni 2005 Audi ohlásilo limitovanú edíciu 250 kusov automobilu B7 S4 sedan na oslavu 25. výročia vzniku pohonu všetkých kolies quattro. Tento exkluzívny model bol nazvaný Audi S4 25quattro. Dostupný bol jedine v USA a to jedine vo farbe Avus Silver, exteriér bol unikátny hlavne kvôli prednému a zadnému nárazníku, karbónovému spojleru na hrane veka batožinového priestoru a spodným predným deliacim prepážkam. 15-lúčové DTM zliatinové disky kolies spolu s voliteľnými nálepkami 'Audi štyri kruhy' pre predné dvere tvorili doplnkovú výbavu exteriéru. Čierno-sivý kontrastný kožený interiér spolu s "quattro" nápismi vyšitými v sedačkách Recaro a individuálnym číslovaním na hlavici radiacej páky manuálnej prevodovky definujú interiérové úpravy.
Po mechanickej stránke, bolo S4 25quattro druhým Audi po B7 RS4, ktoré je vybavené asymetrickým ATB stredovým diferenciálom Torsen T-3 pre jeho permanentný pohon všetkých kolies quattro. Konečný prevodový pomer je 3,889.
Jean-Paul Belmondo
Jeden z predstaviteľov novej francúzskej filmovej vlny a taktiež jeden z najznámejších filmových symbolov Francúzska druhej polovice 20. storočia. Na svojom konte má cez 80 filmových titulov, pričom od 60-tych rokov hral prevažne hlavné úlohy. Bol známy tým, že kaskadérske kúsky vo svojich filmoch robil sám. V našich končinách bol známy filmami ako Zviera, Veselá Veľká noc, Profesionál či Super finta, kde mu prepožičal hlas český herec Jiří Krampol.
Životopis
Pochádzal z umeleckej rodiny, jeho otec Paul Belmondo bol francúzsky sochár, matka Madeleine Reinaud-Richard (sicílskeho pôvodu) bola maliarka a tanečnica. Brat Alain je filmový režisér a producent, sestra Muriel je herečka a baletka.
Filmová kariéra Jeana-Paula Belmonda sa začala v krátkom filme Molière (1956), no jeho prvou veľkou filmovou úlohou bola postava anti-hrdinu Michela Poiccarda vo filme Na konci s dychom režiséra Jeana-Luca Godarda z roku 1960. Neskôr účinkoval vo filozofickom filme Jeana-Pierra Melvilla Kňaz Léon Morin (1961) a ďalších dvoch Godardových filmoch (Žena je žena (1961) a Bláznivý Petríček (1965)). Postupne sa začal presadzovať v komerčnejších projektoch, najmä v akčných filmoch alebo komédiách, ako Cartouche (1962), Muž z Ria (1964) či Muž z Hongkongu (1965) režiséra Philippa de Brocu. Až do polovice osemdesiatych rokov hrával Belmondo najmä akčných, často cynických hrdinov. Neskôr sa sústreďoval na divadlo a po mŕtvici v roku 2001 sa na chvíľu stiahol z verejného života.
Aflenz Kurort
Aflenz Kurort bola do 31. decembra 2014 samostatná trhová obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Bruck-Mürzzuschlag. 1. januára 2015 bola trhová obec Aflenz Kurort spojená s obcou Aflenz Land. Spojená trhová obec má názov Aflenz.
Jean-Paul Belmondo
Životopis
Začiatkom 21. storočia sa Belmondo zúčastnil slovenského filmového festivalu Art Film Fest v Trenčianskych Tepliciach, kde ho zvečnili na Moste slávy. V apríli 2007 ho vyznamenali najvyšším francúzskym štátnym vyznamenaním Radom čestnej légie a neskôr v Cannes Zlatou palmou za celoživotné dielo (2011). V roku 2008 natočil svoj posledný celovečerný filmdrámu Muž a jeho pes.
Aflenz Kurort
Obec mala rozlohu a 1. januára 2014 v nej žilo 1 001 obyvateľov.
Jean-Paul Belmondo
Životopis
So svojou poslednou manželkou Natty mal dcéru Stellu (* 2003), ktorá sa stala modelkou. Rád udržiaval vzťahy s hercom Alainom Delonom. Zo svojim synom Alainom natočil koncom roka 2015 dokument Belmondo o Belmondovi, ktorý popisuje Belmondov celoživotný príbeh.
Zomrel vo svojich osemdesiatich ôsmich rokoch vo svojom dome pri Quai d’Orsay v dôsledku dlhodobo zlého zdravotného stavu. Na jeho pohreb prišlo veľa významných osobnosti (Jean Dujardin, Michel Hazanavicius, Bérénice Bejo, Guillaume Canet, Marion Cotillard, Vladimir Cosma, Gilles Lellouche). Zúčastnil sa aj francúzsky prezident Emmanuel Macron, ktorý čítal smútočný prejav. Jeho telo bolo spopolnené v krematóriu cintorína Père-Lachaise.
Neďaleko mosta Bir-Hakeim bola 12. apríla 2023 slávnostne otvorená Promenade Jean-Paul-Belmondo a jeho meno nesie aj ulica v Chantepie.
Taverny (kantón)
Taverny je francúzsky kantón v departemente Val-d’Oise v regióne Île-de-France. Tvorí ho päť obcí.
Prstencová hmlovina
Prstencová hmlovina (tiež známa ako M57, Messierov objekt 57 alebo NGC 6720) je jedna z najznámejších planetárnych hmlovín. Leží v súhvezdí Lýra. Na oblohe sa nachádza asi v polovičnej uhlovej vzdialenosti medzi hviezdami beta Lyrae (Sheliak) a gama Lyrae (Sulafat).
Všeobecné informácie
Patrí medzi najznámejšie a najlepšie rozoznateľné príklady planetárnej hmloviny. Je vzdialená okolo 2 300 svetelných rokov od Zeme (alebo 0,7 kpc) a objavil ju Antoine Darquier de Pellepoix v roku 1779.
Je pomerne jasná (zhruba 9 magnitúd) a možno ju uvidieť aj v menšom ďalekohľade s priemerom objektívu 8 cm. Na rozoznanie tvaru prstenca však potrebujeme minimálne 15-centimetrový ďalekohľad. Z rozloženia prachových zhustnutí okolo žiariaceho prstenca usudzujeme, že hmlovina nemá tvar gule ale valca, do ktorého zo Zeme hľadíme priamo zhora. Jej jednoduchý vzhľad je teda spôsobený len perspektívou. Tento valcovitý oblak plynu vyvrhla umierajúca hviezda, ktorej skolabované jadro doteraz žiari v centre hmloviny ako biely trpaslík jasnosti 14 - 15 magnitúd. Neuvidíme ho však menším ako 30-centimetrovým ďalekohľadom.
Chessy (Seine-et-Marne)
Chessy je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Seine-et-Marne, v regióne Île-de-France.
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sombrérová galaxia
Sombrérová galaxia (tiež známa ako Špirálová galaxia M104, Messierov objekt 104, Messier 104, M 104, H1.43 alebo NGC 4594) je špirálová galaxia v súhvezdí Panna. Objavená bola koncom 18. storočia. 11. mája 1781 ju Charles Messier pripísal do svojej súkromnej kópie Messierovho katalógu po jej prvom publikovaní a opísaní ako „veľmi matná hmlovina“. Tento objekt označil za objav Pierre Méchain vo svojom liste z 6. mája 1783. Nezávisle ju tiež objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. mája 1784.
Všeobecné informácie
Galaxia M104 leží v súhvezdí Panna. Je vzdialená približne 28 miliónov svetelných rokov, čo je bližšie ako kopa galaxií v Panne, za ktorého súčasť sa nepovažuje. Je to špirálovitá galaxia 8. magnitúdy typu Sa alebo Sb, dostatočne matná na to, aby bola voľným okom neviditeľná, no dobre viditeľná s použitím malého ďalekohľadu. Na oblohe má veľkosť približne jednej pätiny priemeru Mesiaca. Priemer M104 sa uvádza v rozsahu 50 000 až 140 000 svetelných rokov a dosahuje hmotnosť 800 miliárd hmotností Slnka. Má rozľahlé, svetlé jadro, nezvyčajne veľkú stredovú vypuklinu a nápaditú prachovú uličku čiže pás prachu v galaktickom disku. Pretože ju vidíme zboku, dodáva jej to, spolu s týmito znakmi, vzhľad mexického klobúka, preto dostala názov Sombrérová galaxia.
M104 má tiež veľmi dobre osídlený systém guľových hviezdokôp, prinajmenšom s niekoľkými stovkami viditeľnými pomocou veľkých ďalekohľadov. Ich celkový predpokladaný počet je najmenej 2 000, čo je oveľa viac ako tých, ktoré obiehajú našu Galaxiu. Posledné fotografie ukazujú, že galaxia má veľmi dlhé galaktické halo.
V roku 1912 Vesto Slipher objavil, že M104 má veľký červený posun. Z toho sa vypočítalo, že sa M104 od Zeme vzďaľuje rýchlosťou približne 1 000 kilometrov za sekundu - čo je rýchlosť príliš vysoká pre hociktorý objekt v našej Galaxii. Toto bola jedna z prvých silných stôp vedúcich k záveru, že M104 nie je hmlovina, ako sa vtedy myslelo, a že sa vesmír rozpína vo všetkých smeroch.
Il più grande italiano di tutti i tempi
Il più grande italiano di tutti i tempi (Najväčší Talian všetkých čias) bola televízna šou, ktorú v roku 2010 vysielala talianska verejnoprávna stanica Rai 2. Podľa vzoru formátu BBC 100 Greatest Britons hľadala najväčšie osobnosti talianskej histórie. Hlasovanie prebiehalo na internete.
Gouzon
Gouzon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Creuse, v regióne Limuzínsko.
Il più grande italiano di tutti i tempi
Prvá desiatka
thumb|120px|[[Leonardo da Vinci]] thumb|120px|[[Giuseppe Verdi]] thumb|120px|[[Giovanni Falcone a Paolo Borsellino]] thumb|120px|[[Galileo Galilei]] thumb|120px|[[Totò]]
Gouzon
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Forma vlády
Forma vlády je jednou z troch základných zložiek formy štátu.
Z inštitucionálneho hľadiska vyjadruje štruktúru najvyšších štátnych orgánov, spôsob ich kreácie a vzájomné vzťahy medzi jednotlivými štátnymi orgánmi. Charakteristiku formy vlády jednotlivých štátov nachádzame v ústave.
Delenie foriem vlády
Základom je Aristotelovo dielo Politika. Ten rozdelil formy vlády na:
Ďalšou formou vlády uvádzanej v literatúre je ideokracia, resp. teokracia alebo timokracia.
Súčasne hovoríme týchto formách vlády, určené podľa hlavy štátu:
Monarchistické formy vlády
Kľúčovým pojmom je monarcha a od jeho postavenia sa odvíjajú hlavné znaky, ktoré monarchiu odlišujú od republiky.
Monarcha je hlavou štátu, pričom môže niesť rôzne pomenovania (kráľ, kráľovná, cisár, cisárovná, cár, faraón, šach, sultán). Jeho postavenie je privilegované, stojí nad občanmi, niekedy dokonca i nad zákonmi. Je nositeľom suverenity. Za výkon svojej funkcie nie je zodpovedný.
Post monarchu môže byť dedičný alebo v prípade teokratickej monarchie volený. Spravidla však býva doživotný.
Delenie monarchií
Z vyššie uvedeného vyplýva, že podľa spôsobu ustanovenia monarchu rozlišujeme monarchie dedičné a volené.
Podľa osobnosti monarchiu rozlišujeme nasledujúce 4 typy: Podľa miery participácie ľudu delíme monarchie na:
Republikánske formy vlády
Na čele štátu je prezident alebo kolegiálny orgán. Republikánske formy vlády delíme:
Simple Plan
Simple plan je päťčlenná kanadská pop punková skupina založená v Montreale. Skupina vydala štyri štúdiové albumy: No Pads, No Helmets... Just Balls (2002), Still Not Getting Any... (2004), Simple Plan (2008) a Get Your Heart On! (2011); okrem toho vydala tri live albumy: Live in Japan (2002), Live in Anaheim (2004) a MTV Hard Rock Live (2005). Všetci členovia skupiny sú francúzskej národnosti, narodení v provincii Quebec. Keď kapela začala nahrávať svoje prvé piesne, dopomáhal im aj Mark Hoppus, basák a spevák skupiny Blink 182.
Slovenská hokejbalová únia
náhľad|Sídlo na Junáckej 6 v Bratislave
Slovenská hokejbalová únia (skr. SHbÚ) je riadiacim orgánom hokejbalu na Slovensku. Vznikol v roku 1990 ako pokračovateľ Ústredného štábu hokejbalu SÚV SZM so vznikom v roku 1982. Je riadnym členom Medzinárodnej hokejbalovej federácie (ISBHF), keď bola aj zakladajúcim členom ISBHF, a takisto aj Konfederácie športových zväzov SR (KŠZ SR).
Štruktúra SHbÚ
Najvyšším orgánom SHbÚ je Rada SHbÚ, ktorá pozostáva zo zástupcov stredísk SHbÚ. Výkonným orgánom SHbÚ je Výkonný výbor SHbÚ (VV SHbÚ), ktorý pozostáva zo 7 volených členov zo zasadnutia Rady SHbÚ. Volebné obdobie je 4 roky.
Kluby
Extraliga 2022/23
1. Liga Západ-Trenčín 2011/12
1. Liga Juhozápad-Nitra 2011/12
1. Liga Severozápad-Považská Bystrica 2011/12
1. Liga Sever-Martin 2011/12
1. Liga Stred-Banská Bystrica 2011/12
1. Liga Východ-Tatranská hokejbalová extraliga 2010/11
C (programovací jazyk)
Programovací jazyk C je štandardný programovací jazyk vyvinutý začiatkom 70. rokov 20. storočia. Autorom jazyka je Dennis Ritchie. Pôvodne bol určený pre použitie na operačných systémoch UNIX. Odvtedy sa rozšíril na mnohé iné operačné systémy a je jedným z najpoužívanejších programovacích jazykov. C sa cení vďaka jeho efektívnosti a je najpopulárnejším jazykom na písanie systémového softvéru, hoci sa používa aj na tvorbu aplikačného softvéru. Tiež sa bežne používa pri výuke programovania, hoci nie je určený pre úplných začiatočníkov.
Prehľad
C je pomerne minimalistický tzv. imperatívny programovací jazyk na úrovni blízkej hardvéru a je podobnejší strojovo orientovaným jazykom ako väčšina jazykov vyššej úrovne. O jazyku C sa niekedy hovorí ako o "prenosnom strojovom jazyku" (portable assembler). Na rozdiel od strojovo orientovaných jazykov je kód v jazyku C možné skompilovať (preložiť do strojového kódu) pre takmer každý počítač. Táto vlastnosť spolu s tým, že samotný prekladač jazyka C i väčšina jadra UNIXu boli prepísané do C, uľahčilo ich rozšírenie na rôzne počítače. Z týchto dôvodov nazvali jazyk C jazykom strednej úrovne.
Hlavným dôvodom vytvorenia jazyka C bolo uľahčiť písanie programov s menším množstvom chýb procedurálnym spôsobom, ale bez dodatočnej záťaže na kompilátor, ktorého tvorbu komplikujú komplexné vlastnosti jazyka. Z tohto dôvodu má C nasledujúce dôležité vlastnosti:
Niektoré vlastnosti, ktoré chýbajú C a nachádzajú sa v ostatných jazykoch: Hoci je zoznam vlastností, ktoré jazyku C chýbajú, dlhý, neovplyvnilo to jeho prijatie. Jeho hlavnou výhodou je ľahké písanie kopmpilátorov pre nové platformy a to, že umožňuje programátorovi do veľkej miery riadiť činnosť programu. To často umožňuje efektívnejší beh programu v porovnaní s inými jazykmi. Zvyčajne iba ručne optimalizovaný kód v strojovom jazyku beží rýchlejšie, keďže má úplný prístup k strojovému vybaveniu, ale pokroky v optimalizácii kompilátorov spolu s komplexnosťou moderných procesorov zúžili tento rozdiel.
Jeden z dôsledkov širokého prijatia a efektívnosti jazyka C je, že kompilátory, knižnice a interpretery iných vysokoúrovňových jazykov sú často implementované v jazyku C.
Príklad „hello, world“
Nasledujúca jednoduchá aplikácia sa objavila v prvom vydaní K&R, a stala sa štandardným úvodným programom väčšiny kníh zaoberajúcich sa výučbou programovania, nezávisle od použitého jazyka. Program vypíše „hello, world“ na štandardný výstup, čo je zvyčajne terminál alebo obrazovka počítača. Môže to však byť aj súbor alebo nejaké iné hardvérové zariadenie, v závislosti od toho, ako je mapovaný štandardný výstup v čase vykonania programu.
Hore uvedený program sa korektne skompiluje na väčšine moderných kompilátorov, ktoré nie sú v kompatibilnom režime. Kompilátory podľa štandardu ANSI C však vypíšu niekoľko varovných hlásení. Navyše sa kód neskompiluje, ak kompilátor striktne dodržiava štandard C99, keďže návratová hodnota typu  sa nedoplní. Tieto hlásenia je možné eliminovať niekoľkými malými zmenami originálneho programu:
Nasleduje analýza už uvedeného programu po jednotlivých riadkoch:
Prvý riadok programu je direktíva preprocessora. Hovorí preprocesoru – prvému nástroju, ktorým prechádza zdrojový kód počas kompilácie – aby nahradil uvedený riadok celým textom súboru alebo inou entitou, na ktorú odkazuje. V tomto prípade sa riadok nahradí hlavičkovým súborom, ktorý obsahuje deklarácie funkcií štandardného vstupu a výstupu. Lomené zátvorky okolo  naznačujú, že súbor je možné nájsť na jednom z miest, ktorých zoznam preprocesoru dávame pomocou search path pre hlavičkové súbory.
Tento ďalší riadok hovorí, že definujeme funkciu zvanú. Funkcia  má v jazyku C špeciálny význam. Po spustení programu je main prvá funkcia, ktorá sa volá. znamená, že návratová hodnota – hodnota, na ktorú sa vyhodnotí funkcia  – je typu integer. znamená, že funkcia  neočakáva argumenty od kódu, ktorý ju volá. Pozri aj void.
Táto ľavá zložená zátvorka označuje začiatok bloku funkcie.
Tento riadok volá funkciu s názvom  (odovzdá riadenie jej kódu), ktorá bola deklarovaná vo vloženom hlavičkovom súbore. Počas tohto volania sa funkcii  poskytne jediný argument, reťazcový literál. Jeho časť  je tzv. escape sekvencia, ktorá sa preloží na znak EOL, end-of-line, ktorý posunie kurzor v termináli na začiatok nasledujúceho riadku. Návratová hodnota funkcie  je typu , ale volajúci kód ju nepoužíva, a preto sa ignoruje.
Tento riadok ukončuje vykonávanie funkcie  a priraďuje jej návratovej hodnote nulu.
Ukazovatele (smerníky, pointery)
C veľmi často využíva smerníky (ukazovatele, pointery), veľmi jednoduchý typ odkazu, ktorý ukladá adresu pamäťového miesta. Premenná, ktorá reprezentuje pointer na hodnotu sa deklaruje so znakom  pred názvom premennej. Pointer je možné dereferencovať (pomocou operátora ), aby sa sprístupnili údaje uložené na danej adrese. Adresu je možné meniť bežným priradením a aritmetikou ukazovateľov.
Adresu ľubovoľnej premennej (ale aj funkcie) je možné získať použitím operátora získania adresy. Výsledkom je pointer na typ premennej s hodnotou adresy premennej, v prípade funkcií je to adresa funkcie. Príklad zaobchádzania s pointermi:
Definujeme celočíselné premenné s názvami A a B: Nastavíme hodnotu premennej A na hodnotu 5: Definujeme premnennú s názvom pA typu pointer na celočíselnú premennú: Hodnoty premenných budú po tomto kroku nasledovné: Priradíme adresu premennej A do premennej pA. Získanie adresy sa uskutoční operátorom : Hodnoty premenných budú po tomto kroku nasledovné: Priradíme hodnotu na ktorú odkazuje premenná pA do premennej B. Keďže premenná pA obsahuje ADRESU premennej A, musíme získať hodnotu na tejto adrese. To docielime dereferencovaním adresy uloženej v premennej pA na hodnotu pomocou operátora. Hodnoty premenných budú po tomto kroku nasledovné: Zmeníme hodnotu premennej A na hodnotu 10: Keďže premenná pA ukazuje na premennú A, táto zmena sa prejaví aj pri dereferencovaní premennej pA. Premenná B však obsahuje priamo hodnotu 5, teda táto zmena sa jej nedotkne:
Počas behu programu, ukazovateľ predstavuje pamäťovú adresu. V čase kompilácie je to zložený typ reprezentujúci adresu aj typ údajov. To umožňuje typovú kontrolu pointerov. Pointery sa v jazyku C používajú na rozličné účely, napríklad textové reťazce s premenlivou dĺžkou sú bežne reprezentované pointerom na prvý znak reťazca. Dynamická alokácia pamäte, ktorá je popísaná nižšie, sa uskutočňuje pomocou pointerov.
Polia
Polia v jazyku C sú pevnej statickej veľkosti známej v čase kompilácie; v praxi to nespôsobuje žiadne nedostatky vďaka tomu, že je možné alokovať bloky pamäte počas behu programu použitím štandardnej knižnice a zaobchádzať s nimi ako s poľami. Polia sa definujú nasledovne:
čo definuje pole celých čísel s piatimi prvkami. Prvky poľa sú číslované v intervale <0; rozmer), teda hodnotu prvého a posledného prvku poľa získame volaním:
C pri kompilácii nekontroluje hranice polí, teda je možné napísať kód, ktorý sa odkazuje za pole a bude preložiteľný kompilátorom. Pri behu programu sa však s najväčšou pravdepodobnosťou vyskytne chyba adresácie pamäte (Segmentation fault).
S poľom môžeme previesť iba dve operácie:
Všetky ďalšie operácie ako nastavenie a získanie hodnoty sa potom realizujú ako operácie s ukazovateľom na začiatok poľa a aritmetikou ukazovateľov. Bližšie pozri kapitolu Rozdiel medzi poľami a pointermi.
C tiež poskytuje viacrozmerné polia. Sémanticky tieto polia fungujú ako polia polí, ale fyzicky sú uložené ako jednorozmerné pole s offsetmi, ktoré sa počítajú. Pole je teda uložené v pamäti zaradom, pričom ako prvé sa menia indexy od najvyššieho rozmeru (radenie podľa riadkov).
Pretypovanie
C sa často používa na nízkoúrovňové systémové programovanie, kde môže byť potrebné zaobchádzať s celým číslom ako s pamäťovou adresou, reálnym číslom s dvojitou presnosťou ako s celočíselným typom alebo s jedným typom pointera ako s iným. Pre tieto prípady C poskytuje pretypovanie, ktoré vynúti explicitnú typovú konverziu hodnoty z jedného typu na druhý. Použitie pretypovania znamená čiastočné obetovanie typovej bezpečnosti. Pretypovanie sa uskutočňuje uvedením požadovaného typu do okrúhlych zátvoriek pred hodnotu, ktorú chceme pretypovať:
Ukladanie údajov
Jedna z najdôležitejších funkcií programovacieho jazyka je poskytnutie prostriedkov na správu pamäte a objektov v nej uložených. C poskytuje tri rozdielne spôsoby alokácie objektov:
Tieto tri prístupy majú svoje výhody v rôznych situáciách a majú rôzne nevýhody. Napríklad statická alokácia pamäte nemá žiadne dodatočné náklady na alokáciu (no pri nej sa nedá meniť rozsah alokovanej pamäte), automatická alokácia má malé náklady počas inicializácie a dynamická alokácia má potenciál veľkých nákladov na alokáciu aj uvoľnenie. Na druhej strane priestor zásobníka je zvyčajne oveľa obmedzenejší ako statická pamäť alebo priestor haldy a iba dynamická alokácia umožňuje alokáciu objektov, ktorých veľkosť je známa až počas behu programu. Väčšina programov v C využíva všetky tri spôsoby.
Keď je to možné, preferuje sa zvyčajne automatická alebo statická alokácia, pretože ukladanie spravuje kompilátor, čím sa programátor odbremeňuje od procesu manuálnej alokácie a uvoľňovania pamäte, ktorý je náchylný na chyby. Nanešťastie veľkosť mnohých údajových štruktúr môže počas behu rásť; keďže automatická a statická alokácia vyžadujú známu veľkosť v čase kompilácie, sú mnohé prípady, kedy musí byť použitá dynamická alokácia. Polia s premenlivou veľkosťou sú bežným príkladom (pozri príklad dynamicky alokovaného poľa v článku "malloc").
Syntax
Hlavný článok: Syntax jazyka C
Na rozdiel od jazykov ako Fortran 77 má C voľnú formu, čím umožňuje programátorovi používať tzv. biele znaky (whitespaces) na grafickú úpravu zdrojového kódu. Komentáre je možné vkladať buď uzatvorením medzi  a   alebo vložením   na začiatok riadku (podporované v norme C99).
Každý zdrojový súbor obsahuje deklarácie a definície funkcií. Definície funkcií zasa obsahujú definície premenných a príkazy. Definície premenných buď definujú nové typy pomocou kľúčových slov ako,   a  , alebo priraďujú typ a úložný priestor pre nové premenné, zvyčajne napísaním názvu typu nasledovaného názvom premennej. Kľúčové slová ako  a , ako aj symbol pointera  , predstavujú vstavané typy. Časti kódu uzatvorené v zložených zátvorkách  a   indikujú rozsah, na ktorý sa vzťahujú definície a riadiace štruktúry.
Príkazy vykonávajú činnosti ako zmena hodnoty premennej alebo výstup textu. Riadiace štruktúry slúžia na podmienené alebo cyklické vykonávanie a skladajú sa z kľúčových slov ako,  ,  ,  ,  ,   a takmer ľubovoľné skoky sú možné použitím. Činnosť cyklov môžeme ovplyvniť pomocou  a. Rôzne vstavané operátory vykonávajú základné aritmetické, logické, porovnávacie, bitové operácie, operácie na indexovanie polí a priradenie. Príkazy tiež môžu volať funkcie, vrátane veľkého množstva štandardných knižničných funkcií vykonávajúcich bežné úlohy.
Príklad programu
Každý program v jazyku C musí obsahovať funkciu  , ktorá vracia celočíselnú hodnotu. Ak program prebehol bez chýb,  vracia hodnotu 0.
Tento program demonštruje cyklus. Používa premennú i, ktorá má počiatočnú hodnotu 0 a táto hodnota sa v každom opakovaní cyklu zväčšuje o 1. Na začiatku každého behu cyklu sa testuje podmienka, či i je menšie ako 5. Ak je táto podmienka splnená, telo cyklu prebehne, ináč sa cyklus skončí. Z toho jasne vyplýva, že náš cyklus bude mať 5 opakovaní. Pre názornosť sa zakaždým vypíše aktuálna hodnota premennej i.
Pozn.: deklarácia premennej vnútri  vyžaduje prekladač s podporou štandardu C99.
Výstup programu:
i = 0 i = 1 i = 2 i = 3 i = 4
Problémy
Populárne príslovie, opakované aj takými významnými návrhármi jazykov ako Bjarne Stroustrup, hovorí, že "C ti uľahčí streliť sa do nohy." Inými slovami, C povoľuje viacero operácií, ktoré sú vo všeobecnosti nežiaduce a tak mnohé jednoduché chyby programátora prejdú kompilátorom a zostanú nepovšimnuté aj počas behu. To vedie k programom s nepredvídateľným správaním a bezpečnostnými dierami.
Dôvodom je čiastočne to, že keď bol C jazyk pôvodne navrhnutý, kontroly počas kompilácie a behu boli príliš drahé. Preto namiesto ich umiestnenia do kompilátora bolo potrebné použiť iné nástroje ako lint. Iným dôvodom je snaha udržať C čo najvýkonnejšie a najflexibilnejšie; čím mocnejší je jazyk, tým ťažšie je dokázať veci o programoch v ňom napísaných. Dnes sú dostupné mnohé nástroje umožňujúce programátorovi detegovať a napraviť rôzne bežné problémy, ale iné je nemožné spoľahlivo detegovať kvôli nedostatku obmedzení C programov.
Jedným z problémov je, že automaticky a dynamicky alokované objekty nie sú inicializované; pred prvým použitím majú ľubovoľnú hodnotu, ktorá sa práve nachádzala v im priradenom pamäťovom priestore. Táto hodnota je do veľkej miery nepredvídateľná a môže byť rôzna na dvoch strojoch, medzi dvomi spusteniami programu alebo medzi dvomi volaniami rovnakej funkcie. Ak sa program pokúsi použiť takúto neinicializovanú hodnotu, výsledok je zvyčajne nepredvídateľný. Väčšina moderných kompilátorov deteguje a varuje pred týmto problémom v určitej obmedzenej množine prípadov.
Hoci má C natívnu podporu statických polí, neoveruje, či sú indexy polí platné (bounds checking). Napríklad je možné zapísať do šiesteho prvku poľa s piatimi prvkami, čo má vo všeobecnosti nežiaduce následky. Nazývame to buffer overflow (pretečenie buffera) a je to nechvalne známy zdroj množstva bezpečnostných problémov C programov.
Viacrozmerné polia sú potrebné napríklad v numerických algoritmoch (hlavne z aplikovanej lineárnej algebry) na ukladanie matíc (reprezentácií lineárnych zobrazení). Štruktúra poľa v C nie je ani dobre prispôsobená ani vhodná na túto konkrétnu úlohu. Tento problém je rozobraný v knihe Numerical Recipes in C, kap. 1.2, str. 20 ff. Nájdete tam aj riešenie používané v tejto knihe. Je to zároveň slabina aj silné miesto C, že problém existuje a má v rámci jazyka fungujúce riešenie.
Iný bežný problém je, že pamäť haldy nemôže byť znova použitá, kým nie je explicitne uvoľnená programátorom volaním. Výsledkom je, že ak programátor zabudne uvoľniť pamäť, ale ďalej ju alokuje, bude sa postupne spotrebovávať viac a viac pamäte. Nazývame to memory leak. Naopak, je možné uvoľniť pamäť príliš skoro a potom pokračovať v jej používaní. Pretože alokačný systém môže kedykoľvek znova použiť túto pamäť, výsledkom býva nepredvídateľné správanie. Tieto problémy riešia jazyky s automatickou garbage collection.
Ďalším bežným problémom sú variadické funkcie, ktoré majú premenlivý počet argumentov. Na rozdiel od funkcií s prototypom nie je kontrola argumentov variadických funkcií počas kompilácie vyžadovaná štandardom. Ak sa poskytne zlý údajový typ, výsledok je nepredvídateľný a často fatálny v dôsledku zničenia obsahu zásobníka. Variadické funkcie tiež obsluhujú konštantu nulového pointera neočakávaným spôsobom. Napríklad rodina funkcií printf poskytovaných štandardnou knižnicou, ktoré sa používajú na tvorbu formátovaného textového výstupu je nechvalne známa svojim variadickým rozhraním náchylným na chyby, ktoré sa spolieha na formátovací reťazec, aby špecifikoval počet a typ nasledujúcich argumentov. Typová kontrola variadických funkcií štandardnej knižnice je však vecou kvality implementácie a mnohé moderné kompilátory robia špeciálne kontroly printf volaní a produkujú varovania ak je zoznam argumentov nekonzistentný s formátovacím reťazcom. Treba poznamenať, že nie všetky volania printf je možné kontrolovať staticky (to je zložité keď samotný formátovací reťazec pochádza z ťažko vystopovateľného miesta), a iné variadické funkcie zvyčajne zostávajú nekontrolované.
Boli vytvorené nástroje, ktoré pomáhajú programátorovi vyhnúť sa mnohým z týchto chýb vo viacerých prípadoch. Automatická kontrola zdrojového kódu a auditácia sa hodí v každom programovacom jazyku a pre C existuje množstvo takýchto nástrojov ako napríklad Lint. Bežnou praxou je použiť Lint na detekciu pochybného kódu hneď po napísaní programu. Keď program prejde Lintom, skompiluje ho aj kompilátor C. Existujú tiež knižnice na kontrolu hraníc polí (bounds checking) a obmedzená forma automatickej garbage collection, ale nie sú štandardnou súčasťou jazyka ani knižníc.
C má aj iné problémy, ktoré priamo neústia do chýb, ale sťažujú programátorovi možnosť budovať robustné a jednoducho spravovateľné systémy. Medzi ne patria:
Skoré začiatky
Začiatky vývoja C siahajú do AT&T v Bellovych laboratóriách medzi rokmi 1969 a 1973; podľa Ritchieho bol najkreatívnejším obdobím rok 1972. Pomenovanie "C" dostal, pretože mnohé vlastnosti boli odvodené od skoršieho jazyka zvaného "B". Názory na pôvod názvu "B" sa líšia: Ken Thompson tvrdí, že zásluha patrí programovaciemu jazyku BCPL, ale vytvoril aj jazyk zvaný Bon na počesť jeho manželky Bonnie.
Ohľadne pôvodu C a súvisiaceho operačného systému Unix koluje veľa legiend, vrátane nasledovnej:
V roku 1973 sa už jazyk C stal dostatočne silný na to, aby väčšina UNIXového kernelu, pôvodne napísaného v assembleri PDP-11/20, mohla byť prepísaná do C. Toto bolo jedno z prvých jadier operačného systému implementovaných v inom jazyku ako assembler, pričom skoršími boli systémy Multics (napísaný v jazyku PL/I), TRIPOS (v BCPL) a MCP (Master Control Program) pre Burroughs B5000 napísaný v ALGOLe v roku 1961.
K&R C
V roku 1978, Dennis Ritchie a Brian Kernighan publikovali prvé vydanie knihy The C Programming Language. Táto kniha známa medzi programátormi ako "K&R", slúžila mnoho rokov ako neformálna špecifikácia jazyka. Verzia C, ktorú opisuje sa bežne nazýva „K&R C“. Druhé vydanie knihy pokrýva neskorší, dolu opísaný štandard ANSI C.
K&R zaviedli do jazyka nasledovné prvky:
K&R C sa často považuje za najzákladnejšiu časť jazyka, ktorú má C kompilátor podporovať. Po mnoho rokov, dokonca aj po uvedení ANSI C, bol považovaný za "najmenší spoločný násobok", ktorý C programátori dodržiavali, ak bola potrebná maximálna portabilita, keďže nie všetky kompilátory boli aktualizované na plnú podporu ANSI C a rozumne napísaný K&R C je tiež platným ANSI C.
V týchto skorých verziách C bolo potrebné pred použitím definovať či deklarovať (použitím prototype výrazu) iba funkcie, ktoré nevracali hodnotu typu integer. Funkcia použitá bez akejkoľvek deklarácie bola považovaná za funkciu vracajúcu typ integer. Parametre funkcií nemali typovú kontrolu, hoci niektoré kompilátory vyhlásili varovanie ak bola funkcia zavolaná so zlým počtom argumentov.
V rokoch po publikácii K&R C, bolo pridaných do jazyka niekoľko "neoficiálnych" vlastností, podporovaných kompilátormi od AT&T a niektorými inými. Medzi ne patrili:
ANSI C a ISO C
Koncom sedemdesiatych rokov začalo C nahrádzať programovací jazyk BASIC ako vedúci programovací jazyk pre mikropočítače. Počas osemdesiatych rokov bol prispôsobený na použitie s IBM PC a jeho popularita výrazne vzrástla. V rovnakom čase Bjarne Stroustrup a iní v Bellovych laboratóriách začali pracovať na pridaní štruktúr objektovo orientovaného programovania do C. Jazyk, ktorý tak vznikol bol nazvaný C++ a dnes je najbežnejším aplikačným programovacím jazykom pre operačný systém Microsoft Windows; C zostáva populárny vo svete Unixu. Iným jazykom vyvinutým v tej dobe bol Objective-C, ktorý tiež pridáva schopnosti OOP. Hoci nie je až taký populárny ako C++, používa sa napríklad na vývoj Cocoa aplikácií pre Mac OS X.
V roku 1983 vytvoril Americký Národný Štandardizačný Inštitút (ANSI) komisiu X3J11 na zostavenie štandardnej špecifikácie C. Po dlhom a únavnom procese bol štandard dokončený v roku 1989 a ratifikovaný ako ANSI X3.159-1989 "Programming Language C". Táto verzia jazyka sa bežne nazýva ANSI C. V roku 1990 bol ANSI C štandard (s niekoľkými drobnými modifikáciami) prijatý Medzinárodnou štandardizačnou Organizáciou (ISO) ako ISO/IEC 9899:1990.
ANSI C je dnes podporovaný takmer všetkými najpoužívanejšími kompilátormi. Väčšina dnes napísaného C kódu je založená na ANSI C. Akýkoľvek program napísaný iba v štandardnom C sa zaručene bude správať korektne na akejkoľvek platforme s konformnou implementáciou C. Boli však napísané mnohé programy, ktoré sa korektne skompilujú iba na istej platforme alebo istom kompilátore, z dôvodu :
C99
Po skončení štandardizačného procesu zostala špecifikácia C jazyka po určitú dobu relatívne nemenná, kým C++ sa ďalej vyvíjal. (Normatívny Dodatok 1 vytvoril novú verziu jazyka C v roku 1995, ale táto verzia sa spomína zriedka). Štandard však podstúpil revíziu na konci deväťdesiatych rokov, čo viedlo k vydaniu ISO 9899:1999 v roku 1999. Tento štandard sa bežne nazýva "C99". Bol prijatý za ANSI štandard v marci 2000.
Medzi nové vlastnosti v C99 patria:
Záujem o zahrnutie nových vlastností C99 sa zdá byť rôzny. Kým GCC a niekoľko iných kompilátorov dnes podporuje väčšinu vlastností C99, kompilátory od Microsoftu a Borlandu nie, a tieto spoločnosti neprejavujú záujem o pridanie tejto podpory.
Vzťah k C++
Programovací jazyk C++ bol pôvodne odvodený od C. Ale na rozdiel od všeobecného názoru nie každý C program je platným C++ programom. Ako sa C a C++ nezávisle vyvíjali, nastal nešťastný nárast nekompatibilít medzi týmito dvomi jazykmi. Najnovšia revízia C, C99, vytvorila niekoľko ďalších konfliktných vlastností. Tieto rozdiely sťažujú písanie programov a knižníc, ktoré je možné korektne skompilovať ako C aj C++ kód, a mätú tých, ktorí programujú v oboch jazykoch. Odlišnosti tiež sťažujú adaptáciu vlastností z jedného jazyka do druhého. Bjarne Stroustrup, tvorca C++, opakovane navrhoval, aby sa počet nekompatibilít medzi C a C++ zredukoval na najnižšiu možnú mieru. Iní argumentujú, že keďže C a C++ sú dva odlišné jazyky, kompatibilita medzi nimi je užitočná, ale nie životne dôležitá a podľa tohto tábora by snahy redukovať nekompatibilitu nemali zamedzovať pokusom o vylepšenie každého z jazykov jednotlivo.
Dnes sú primárnymi rozdielmi medzi týmito jazykmi:
C99 prijalo niektoré ďalšie vlastnosti, ktoré sa po prvýkrát objavili v C++. Medzi ne patria:
Ján z Dukly
Svätý Ján z Dukly (* okolo 1414, Dukla, Poľsko - † 29. september 1484, Ľvov, Poľsko) bol poľský mních.
Životopis
Narodil sa v meštianskej rodine. Študoval v rodnom meste, neskôr v Krakove. V mladosti pobýval v pustovni na hore Zaśpit v dedine Trzcina pri Dukle v juhozápadnom Poľsku pri dnešnej hranici so Slovenskom. Okolo roku 1440 vstúpil do františkánskeho rádu. Stal sa predstaveným kláštora v Krosne a v Ľvove. Po reformách rádu františkánov, uskutočnených sv. Bernardínom zo Sieny a vzniku kláštorov Bernardínov v Poľsku (vďaka pôsobeniu Jána Kapistrána), sv. Ján z Dukly prestúpil vo svojich šesťdesiatich rokoch do rádu Bernardínov. Pôsobil v ich kláštoroch v Poznani a Ľvove. Ku koncu života stratil zrak. Zomrel 29. septembra 1484 a bol pochovaný v Ľvove v kostole Bernardínov.
Svätorečenie
Po smrti sa stal objektom uctievania, v roku 1733 bol blahorečený. Od roku 1948 prebiehal v Ríme proces vedúci k jeho svätorečeniu. K tomu došlo 10. júna 1997 v Krosne, pri príležitosti návštevy pápeža Jána Pavla II. v Poľsku.
Zjazvená tvár
Zjazvená tvár môže byť:
NGC 2132
NGC 2132 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. januára 1836.
Černihiv
Černihiv je historické mesto na severe Ukrajiny. Je administratívnym centrom Černihivskej oblasti