cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dejiny Francúzska
Francúzsko v ranom novoveku (1453 - 1789)
Zo storočnej vojny vyšlo Francúzsko ako víťaz a do novoveku tak vstúpilo ako veľmoc. V tomto období sa začalo zosilňovať postavenie panovníka a upevnilo sa štátne zriadenie. Feudálny režim vo Francúzsku začala pozvoľna nahrádzať centralizovaná vláda sústredená okolo absolutisticky vládnuceho dvora.
thumb|right|Talianske vojny: Bitka pri Pavii
Talianske vojny a habsburské nebezpečenstvo
thumb|left|Karol V. v bitke pri Mühlbergu, Tizian, 1548
Celej prvej polovici 16. storočia dominujú vojny o Taliansko. Tieto vojny boli vyvolané sporom o nástupníctvo v Neapolskom kráľovstve a Milánskom vojvodstve. Francúzsko tu bojovalo najmä so Španielskom, ale i so samotnými talianskymi mestami. Francúzsko malo o posilnenie moci v Taliansku záujem z niekoľkých dôvodov, najmä však preto, že talianske mestá boli veľmi bohaté a kultúrne vyspelé, a ich získanie by umožnilo zastaviť rozpínavosť Španielska a Habsburgovcov. Neapol i Miláno Francúzi niekoľkokrát získali aj zase stratili. Po 60 rokoch vyčerpávajúcich vojen sa nakoniec v roku 1559 mierom v Cateau-Cambrésis akýchkoľvek snáh o ovládnutie Talianska vzdali (Neapolské kráľovstvo získali španielski Habsburgovci).
Práve Habsburgovci sa v 16. storočí stali pre Francúzsko najväčším nepriateľom. V predchádzajúcich rokoch totiž významne vzrástla ich moc; od roku 1437 prakticky bez prestania držali cisársku korunu Svätej ríše rímskej, v roku 1477 prenikli do západnej Európy a tesného susedstva Francúzska sobášom Maximilián I. s Máriou Burgundskou. Ich syn Filip I. Habsburský zdedil Burgundsko, Luxembursko a celé Nizozemsko (teda i územie dnešného Belgicka) a jeho sobášom s Janou Kastílskou navyše Habsburgovci získali Španielsko a jeho zámorské kolónie. Syn Filipa a Jany – Karol V. Habsburský – sa tak stal zďaleka najmocnejším monarchom Európy 16. storočia. A Francúzsko sa ocitlo v habsburskom obkľúčení – na francúzskej severnej a západnej hranici ovládali Habsburgovci Burgundsko, Nizozemsko a Nemecko, na juhu Španielsko.
thumb|right|František I. od Cloueta
Renesančné Francúzsko a upevnenie panovníckej moci
Spolu s francúzskymi zásahmi v Taliansku do Francúzska dorazila renesancia. Stelesnením rozkvetu a moci Francúzska v tejto dobe sa stal kráľ František I. (François Ier). Všetci životopisci Františka I. zdôrazňujú, že podporoval umenie, udržiaval prepychový dvor a posilňoval moc kráľa. A pritom rozhodne nezabúdal na zahraničnú politiku. Po celý život bol rivalom španielskeho kráľa a nemeckého cisára Karola V., s ktorým sa stretol v početných vojnách o Apeninský polostrov a od ktorého získal naspäť Burgundsko. Práve vojna o Taliansko so Španielskom dominovali celej jeho vláde. Humanistami bal František milovaný, do úst mu vložili slová: „Nevzdelaný kráľ je korunovaný osol.“, ospevovaná bola jeho pekná postava, hlas, výrečnosť a šarm.
thumb|left|zámok Chambord na Loire František nemal žiadnu stálu rezidenciu, miesto toho brázdil spolu so svojim kočujúcim dvorom Francúzsko. Hoci bol tento typ riadenia štátu vtedy bežný, poukazuje tiež na nedostatočnú funkciu Paríža ako hlavného mesta. Pretože však Františkov dvor bol obrovský a prepychový (v celej vtedajšej Európe nemal obdoby), a jeho neustále sťahovanie sa dosť predražovalo, František začal so stavbou kráľovských rezidencií; vznikli tak ospevované zámky na Loire (Chambord, Chenonceau, Blois), zámok Fontainebleau a František tiež dal niekoľkokrát prebudovať parížsky Louvre.
Na Františkovom dvore sa plno rozvinula renesančná a manieristická kultúra; pôsobili tu básnici Pierre de Ronsard, Michel de Montaigne či François Rabelais, František sem pozval Leonarda da Vinci, Michelangela, Raffaela a Tiziana.
Počas Františkovej vlády Verrazano a Jacques Cartier objavili pre Francúzsko Kanadu; vo Francúzsku sa začal rozvíjať aj obchod (v Lyone je založená prvá burza).
Ale obrovská sláva Františkovho dvora a namáhavé vojny v Taliansku mali aj svoju odvrátenú stranu. Za Františkovej vlády sa Francúzsko nesmierne zadlžilo, a tak rástli dane, ceny a nespokojnosť ľudu. V tomto období do Francúzska prenikla reformácia.
Absolutizmus
Od čias Ľudovíta XIV. vládol francúzsky panovník absolutisticky, jeho moci bol prisudzovaný božský pôvod. Dvor Ľudovíta XVI. mal obrovskú spotrebu a vysoké dlhy. Aby mal na splátky, zvýšil existujúce a zaviedol špeciálne dane, napríklad z komínov, šiat a okien. Dane platilo 96 % obyvateľstva, takzvaný tretí stav. Ten navyše platil desiatky a clo.
Tretia francúzska republika
V roku 1919 zaistila Versaillská mierová zmluva Francúzsku vrátenie Alsasko-Lotrinska, získala bývalú nemeckú kolóniu Kamerun a správu nad Sýriou a Libanonom.
Po vojne sa Francúzsko muselo najmä zotaviť z vojnovej katastrofy, čo sa do roku 1925 podarilo. Pretože vo vojne padol milión Francúzov a ďalších až päť miliónov malo trvalé zdravotné následky, nastala prvá veľká éra imigrácie. Stranícky systém zostal rovnaký ako pred vojnou. Len na konferencii SFIO v Tours v decembri 1920 vznikla Francúzska sekcia Komunistickej internacionály (SFIC), od roku 1921 Komunistická strana Francúzska (PCF). Menšina odišla a ponechala si názov SFIO. Šéfom socialistov sa stal Léon Blum (1872 – 1950).
V roku 1919 boli povolené kolektívne zmluvy a zavedená 8-hodinová pracovná doba. Voľby 16. novembra 1919 s obrovskou prevahou (získal takmer 75 % kresiel) vyhral Bloc National – široká koalícia umiernenej pravice a stredu, fakticky klerikálov a vojnových veteránov, ktorý vládol až do roku 1924. Vládu zostavil bývalý socialista JUDr. Alexandre Millerand (1859 – 1943). Francúzsko nadviazalo diplomatické styky s Vatikánom a v roku 1920 bol prijatý konkordát, čím sa oslabila odluka cirkvi od štátu. Po páde pravicového socialistu Aristidea Brianda (1862 – 1932) ako príliš zmierlivého k Nemecku sa stal premiérom v rokoch 1922 – 1924 bývalý premiér a prezident republiky JUDr. Raymond Poincaré (1860 – 1934). V zahraničnej politike presadzoval ostro protinemecký kurz, ktorý vyvrcholil 11. januára 1923 okupáciou Porúria, ktorá však bola veľmi nákladná: boli zvýšené dane, padol frank a vládne hospodárenie bolo v deficite. Na konci roku 1923 vystúpili z vlády radikáli.
Vládu "národnej jednoty" za podpory radikálov zostavil 23. júla 1926 opäť Poincaré, ktorý bol premiérom až do roku 1929. Za podpory bank vyriešil finančnú krízu znížením vládnych výdajov a zvýšením daní. Začala hospodárska prosperita, ale radikália sa pod vedením Édouarda Daladiera (1884 – 1970) v roku 1927 posunuli doľava a rozhodli sa vystúpiť z vlády. Vo voľbách v apríli 1928 zvíťazila pravica (Zlatá parita), takže novú vládu mohol Poincaré zostaviť bez radikálov. Briand dosiahol uzmierenie s Nemeckom na úkor východných spojencov Francúzska. Kvôli chorobe musel Poincaré v júli 1929 rezignovať. Premiérom v roku 1930 bol dva razy André Tardieu. Veľká hospodárska kríza vypukla vo Francúzsku až v roku 1931 kvôli vysokým ochranným clám. Najhlbšia bola, ako všade inde, v roku 1932.
Ľudová fronta 26. apríla 1936 voľby tesne vyhrala. SFIO bola po prvý raz najsilnejšou stranou v NS, ale PCF posilnila najviac. PCF do vlády nevstúpila, ale podporovala ju. Vláda pod vedením prvého židovského premiéra Léona Bluma, vyriešila štrajkovú vlnu značným zvýšením platov, zaviedla 40-hodinový pracovný týždeň, dva týždne platenej dovolenky a boli záväzne stanovené výška miezd a pravidlá na odmenu. Bola zoštátnená centrálna banka. Vláda však nemala program hospodárskych reforiem a sociálne reformy boli príliš nákladné. Produktivita sa nezvýšila, nezamestnanosť zostala vysoká a nastal odlev kapitálu.
Blumova vláda 22. júna 1937 padla, keď sa pokúsila zaviesť devízové obmedzenia. Novú vládu LF zostavil radikál Camille Chautemps. Radikáli a socialisti mali iný názor na hospodársku politiku. 18. januára 1938 SFIO opustila vládu, takže radikáli museli zostaviť menšinový kabinet. 13. marca 1938 zostavil Blum svoju poslednú vládu LF, ale vydržala len do 10. apríla 1938.
Nová Daladierova "vláda veľkej koalície" dostala dôveru celého NZ. Mala vyriešiť hlbokú hospodársku krízu prostredníctvom návratu k tradičným riešeniam i medzinárodné napätie prostredníctvom appeasementu.
Matesova skala
Poloha
Nachádza sa na severe strednej časti Slovenského krasu, v geomorfologickom podcelku Horný vrch. Vrch leží v Národnom parku Slovenský kras, v okrese Rožňava, v katastrálnom území obce Bôrka. Severnú a východnú časť masívu odvodňujú prítoky rieky Bodva, západnú časť prítoky Slanej.
Výhľady
Zaberá západnú časť rozsiahlej planiny, ktorá sa dvíha severne od Zádielskej tiesňavy. Napriek značnej nadmorskej výške neponúka samotný vrchol ucelenejšie výhľady. Z vhodných lokalít je možné pozorovať najmä susedné vrchy Slovenského krasu a severným smerom susedné Volovské vrchy.
Prístup
Vrchol traverzuje značkovaný turistický chodník zo Zádielskej tiesňavy. Najľahší prístup je však lesom z blízkej obce Bôrka.
The Masters
Turnaj majstrov, ktorý sa bežne nazýva aj The Masters alebo The US Masters (mimo Spojených štátov), je jeden zo štyroch hlavných šampionátov v mužskom profesionálnom golfe a prvý z nich v roku. Finálové kolo Masters sa vždy hrá druhú nedeľu v apríli.
Vergoncey
Vergoncey je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mužská štvorhra na Gold Flake Open 1999
Mužská štvohra na Gold Flake Open 1999 sa hrala ako súčasť Gold Flake Open 1999 od 5. do 12. apríla 1999. Titul obhájili Maheš Bhupáthí, Leander Paes, ktorí vo finále porazili pár Wayne Black, Neville Godwin 4-6 7-5 6-4. Pre Paesa to bol 15. a pre Bhupáthího 13. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Jozef Feldmann
Jozef Feldmann (* 1747, Banská Bystrica - † 17. jún 1821, Sliezsko) bol  pedagóg, hudobník, organista.
Životopis
Pochádzal zo Sliezska. V roku 1773 bol Mestskou radou v Banskej Bystrici zvolený za učiteľa, Farský organista v Banskej Bystrici, zvolený Mestskou radou (18. júla 1777). Občanom mesta Banská Bystrica sa stal (15. novembra 1794). V roku 1806-1820 vyučoval na Katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici. Predstavený Bratskej bankovej pokladnice v Banskej Bystrici, pracoval aj pre Lesnícku komoru v Banskej Bystrici. Zachovalo sa viacero jeho autografov.
Vojtovce
Obyvateľstvo
Podľa národnosti:
Antonov An-225
Antonov An-225 Mrija (ukr./rus. Антонов Ан-225 Мрія/Мрия; v kóde NATO: „Cossack“) bolo strategické transportné lietadlo, ktoré skonštruovali Ukrajinec Piotr Balabujev a Rus Viktor Tolmačiov pod vedením Rusa Olega Antonova (výrobca Antonov) v 80. rokoch 20. storočia. Názov Mrija znamená v preklade sen, resp. inšpirácia. An-225 poháňalo šesť dvojprúdových motorov a bolo najdlhším a zároveň najťažším lietadlom, aké bolo kedy postavené, pričom jeho maximálna vzletová hmotnosť bola 640 ton. Lietadlo malo najväčšie rozpätie krídel zo všetkých lietadiel v aktívnej službe. Od roku 2001 bol v službe jeden An-225 (s imatrikulačnou značkou UR-82060) ukrajinského prevádzkovateľa Avialiniji Antonova. Lietadlo bolo zničené 27. februára 2022 počas ruského útoku na letisko Hostomeľ pri Kyjeve.
Antonov An-225 bol pôvodne vyvinutý na prepravu raketoplánu Buran. Prvý An-225 bol skonštruovaný v roku 1988 a zostal v komerčnej prevádzke u Avialiniji Antonova, kde sa používal na prepravu nadrozmerných nákladov. Lietadlo je držiteľom absolútnych rekordov v preprave nákladu v jednom kuse s hmotnosťou 189 980 kilogramov a preprave nákladu s celkovou hmotnosťou 253 820 kilogramov. Takisto komerčným letom dopravilo náklad s hmotnosťou 247 000 kilogramov.
Vývoj
left|thumb|Antonov An-225 s raketoplánom [[Buran (raketoplán)|Buran na parížskom aerosalóne, 17. jún 1989]]
Prvý skúšobný let An-225 sa uskutočnil 21. decembra 1988, pričom išlo o 74-minútový let z Kyjeva. Pôvodne mali byť skonštruované dve lietadlá An-225, ale zatiaľ bolo dokončené iba jedno.
thumb|right|An-225 počas letovej ukážky na [[Farnborough International Airshow|Medzinárodnom aerosalóne vo Farnborough, 1990]]
An-225 prvýkrát vzlietol s raketoplánom Buran 13. mája 1989, kedy ho prevážal z letiska Žukovskij na kozmodróm Bajkonur. O mesiac neskôr s ním letel na parížsky aerosalón a počas letu späť (s Buranom na chrbte a v trupe s troskami na aerosalóne havarovaného MiGu-29) pristál 19. júna 1989 aj na letisku Praha-Ruzyně. Praha sa tak stala druhým zahraničným mestom, v ktorom An-225 pristál. Išlo však o núdzové pristátie kvôli poruche na hydraulike. V septembri 1989 bol An-225 na leteckom dni na letisku v Ostrave. Lietal aj na Medzinárodnom aerosalóne vo Farnborough v roku 1990.
Kvôli zrušeniu vývoja raketoplánu Buran bol An-225 v roku 1994 odstavený na letisku v Hostomeli. Po modernizácii motorov a elektroniky An-225 opäť vzlietol až 7. mája 2001, kedy vykonal 30-minútový let okolo letiska, na ktorom bol dovtedy odstavený. Potom sa využíval na komerčnú prepravu nákladov u spoločnosti Avialiniji Antonova.
Vzhľadom na ekonomické problémy po rozpade Sovietskeho zväzu bola v roku 1994 stavba druhého stroja prerušená a jeho nedokončené pozostatky boli zakonzervované v továrni spoločnosti Antonov. V roku 2006 sa Antonov rozhodol dokončiť stavbu druhého stroja, ktorý mal vzlietnuť v druhej polovici roka 2008, čo sa však nerealizovalo. V máji 2011 prejavilo o tento zakonzervovaný kus záujem ruské ministerstvo obrany a v auguste toho istého roku si vyžiadalo od ukrajinského výrobcu konkrétne informácie a podmienky, za akých by mohol byť druhý An-225 dokončený a modernizovaný. Od rokovaní sa nakoniec upustilo.
Dňa 30. augusta 2016 bola medzi spoločnosťami Antonov a Airspace Industry Corporation of China podpísaná dohoda o obnovení výroby lietadiel An-225. Táto zmluva dáva Číne prístup k plánom a technológiám na účely výroby lietadla. Čína nezverejnila koľko týchto strategických transportných lietadiel plánuje vyrobiť. Plánovaný prevod technológií a výroba ďalších lietadiel v Číne však môže byť právne problematická, keďže existujúce typové osvedčenie pre An-225 sa vzťahuje len na jediné vyrobené lietadlo, a to na stroj s poradovým číslom 01-01 (palubné číslo 86 060).
Dňa 27. februára 2022 bolo lietadlo zničené Ruskou armádou z dôvodu prebiehajúcej vojny na Ukrajine.
Konštrukcia
thumb|right|Hlavný podvozok thumb|right|[[dvojprúdový motor|Dvojprúdové motory Progress D-18T]] thumb|right|Interiér nákladového priestoru
Jeho základ je v lietadle Antonov An-124, pričom An-225 mal rozšírený trup v tvare valca pred a za krídlami. Krídla boli tiež v základoch predĺžené, čím sa zväčšilo aj rozpätie. Dva dodatočné dvojprúdové motory Progress D-18T boli namontované do nových koreňov krídel, a tak celkovo malo lietadlo šesť motorov. Podvozok lietadla mal 32 kolies, pričom niektoré z nich boli riaditeľné a dovoľovali lietadlu otočiť sa na 60 metrov širokej vzletovej a pristávacej dráhe. Podobne ako u jeho predchodcu An-124, aj u An-225 mal predný podvozok funkciu poklesu, vďaka čomu sa môže náklad ľahšie vykladať a nakladať. Dvojitá zvislá chvostová plocha bola použitá predovšetkým kvôli preprave ťažkých nákladov na trupe, ktoré by pri klasickej zvislej chvostovej ploche mohli zapríčiniť porušenie obtoku vzduchu.
Pôvodne bol Antonov An-225 konštruovaný na celkovú hmotnosť 600 ton, ale v rokoch 2000 až 2001 podstúpil úpravy, najmä zosilnenie podlahy, čím sa zvýšila celková hmotnosť na 640 ton.
Obidve hodnoty jeho maximálnej vzletovej hmotnosti mu priniesli titul najťažšieho lietadla na svete, pričom bolo ťažšie ako dvojposchodový Airbus A380. Lietadlo Boeing 747 Dreamlifter má väčší objem nákladového priestoru 1 840 m³. Lietadlo Hughes H-4 Hercules známe ako Spruce Goose má väčšie rozpätie krídel a tiež väčšiu celkovú výšku, ale bolo o 20% kratšie, a kvôli použitým konštrukčným materiálom aj ľahšie. Okrem toho lietadlo Spruce Goose letelo len jediný raz, a tak bolo An-225 najväčším lietadlom na svete, ktoré bolo v službe.
Brionne
Brionne môže byť:
Antonov An-225
Konštrukcia
Objem nákladného priestoru bol 1 300 m³ a jeho rozmery boli 6,4 metra (šírka), 4,4 metra (výška) a 43,35 metra (dĺžka).
Špecifikácie (An-225)
thumb|Porovnanie štyroch najväčších lietadiel v histórii: thumb|right|Pohľad do kokpitu lietadla An-225 počas letu
Dáta pochádzajú z Vectorsite, Antonov’s Heavy Transports, a ďalších.
Golden Gate
Golden Gate môže byť:
2. slovenská futbalová liga 1997/1998
2. slovenská futbalová liga 1997/98 bol 5. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku.
Nováčikmi boli FC Nitra a FK ZŤS Kerametal Dubnica nad Váhom, ktorí vypadli z 1. ligy a 4 víťazi regionálnych 3. líg Matadorfix Bratislava, FK Slovan Duslo Šaľa, FAC LB Zvolen a FC Steel Trans Ličartovce.
Víťazom s právom postupu do Mars superligy sa stala Nitra, z druhého miesta postúpila aj Dubnica nad Váhom. Do 3. ligy vypadli posledné 4 družstvá ŠK ZŤS VTJ Martin, TJ ŠM Gabčíkovo, FAC LB Zvolen a Matadorfix Bratislava.
Ashfordský čierny mramor
thumb|Diagram kopca Ecton Hill vytvorený z ashfordského čierneho mramoru a ďalších hornín. Ashfordský čierny mramor je označenie pre tmavý vápenec, ťažený v baniach pri obci Ashford-in-the-Water v anglickom grófstve Derbyshire. Keď je obrúsený a naleštený, je jeho jasne čierny povrch vysoko dekoratívny. Ashfordský čierny mramor je veľmi jemnozrnná sedimentárna hornina a napriek svojmu pomenovanie to z geologického hľadiska nie je skutočný mramor. Pomocou techniky známej ako pietra dura môže byť vykladaný inými drahými kameňmi alebo minerály. V Múzeu a umeleckej galérii mesta Derby sa nachádza diagram kopca Ecton Hill vytvorený z ashfordského čierneho mramoru a ďalších hornín.
Montfort-sur-Risle
Montfort-sur-Risle môže byť:
Ashfordský čierny mramor
História
Dekoratívne využitie tejto miestnej horniny bolo zistené aj v prehistorických nálezoch, ale prvou zaznamenanou osobou, ktorá mramor využívala je Bess of Hardwick v roku 1580.
Henry Watson, strýko derbyshirského geológa White Watsona, je považovaný za jednu z kľúčových postáv, ktoré sa zaslúžili o rozvoj miestneho priemyslu vykladanie ashfordského čierneho mramoru v 50. rokoch 18. storočia. Watson tiež vlastnil vodou poháňanú továreň v obci Ashford-in-the-Water.
Počas konca 18. a začiatku 19. storočia rozkvitala výroba a obchod s urnami, obeliskami a dekoratívnymi predmetmi z ashfordského čierneho mramoru. John Mawe mal v obci Matlock Bath múzeum venované tejto hornine a hneď vedľa sa nachádzalo ďalšie múzeum, kde Ann Raynerová vystavovala svoje rytiny, vytvorené do čierneho mramoru diamantom. Teraz sa nachádza mnoho exemplárov rytín a dekorácií z ashfordského mramoru v Derbyjskom múzeu, Buxtonskom múzeu a Chatsworth House. Pri vykopávkach pri hostinci Seven Stars v Derby bolo v roku 2009 objavené obrovské množstvo nespracovaného ashfordského čierneho mramoru. Špekulovalo sa, či horniny neboli opustené, keď sa ich spracovateľ v 80. rokoch 19. storočia presťahoval.
Geológia
Napriek svojmu pomenovanie mramor je hornina čisto sedimentárneho pôvodu. Ide o tmavý, jemnozrnný vápenec bohatý na organické látky. Obsahuje tiež značné množstvo živice, ktorá mu dáva tmavo sivé sfarbenie, ktoré sa po vyleštení a očistení zmení na lesklo čierne. Primárnym zdrojom tejto horniny bola baňa Arrock a neskôr roku 1832 Rookery Plantation, obaja blízko obce Ashford-in-the-Water.
Spracovanie
thumb|Vykladaný stolík v Derbyjskom múzeu Vápenec môže byť vysústružený na výrobu úrn, svietnikov a podobných predmetov alebo orezaný na výrobu hladkých objektov, napríklad obeliskov či závažií. Múzeum a umelecká galéria mesta Derby vlastní zbierku predmetov vytvorených z ashfordského čierneho mramoru, získanú z vykladačskej dielne vlastnenej rodinou Tomlinsonovcov. Zbierka zahŕňa aj kusy pripravené na vytvorenie pozadia z čierneho mramoru. Farebné horniny pre vloženie do ashfordského mramoru sú sivé, modré a fialové minerály vyťažené pri dedine Monyash, červené a biele minerály z dediny Sheldon alebo fluorit z castletonskej bane Blue John. Najvzácnejšie minerál, známy ako „vojvodova červená“, je tak vzácny, že je uložený v Chatsworth House. Niektoré z kombinácií tu opísaných sú k videniu na vykladanom stolíku (obrázok vpravo), ktorý sa nachádza v Derbyjskom múzeu.
William Martin, ktorý jednu dobu pracoval s Watsonom, vytvoril prvú vedeckú štúdiu fosílií. Vo svojej knihe Petrifacta Derbiensia tvrdí, že Watsonov strýko a jeho spolupracovníci v bani na čierny mramor považovali niektoré skameneliny v tejto hornine za „krokodílie chvosty“, pretože si mysleli, že ide o pozostatky krokodíla.
V umení vykladanie ashfordského čierneho mramoru pokračoval v 90. rokoch 20. storočia Don Edwards, ktorý viedol obchod v derbyshirskej dedine Tideswell. Roku 2006 Buxtonské múzeum oznámilo, že kúpilo zbierku čierneho mramoru po Johnovi Michaelovi Tomlinsonovi. Ten, po tom čo zistil, že sa jeho predkovia venovali spracovanie ashfordského čierneho mramoru, strávil viac ako 50 rokov vytváraním zbierky zameranej na túto horninu.
Slovenská republika (rozlišovacia stránka)
Slovenská republika je:
Pont-Audemer
Pont-Audemer môže byť:
1944 Gunter
1944 Gunter je planétka s priemerom 18 km, ktorú objavil K. Reinmuth 14. septembra 1925.
R Serpentis
R Serpentis je premenná hviezda typu Mira Ceti v súhvezdí Had. Rozpätie magnitúd má od 5,1 (uvádza sa aj 5,6) do 14,4 (14,0) a periódu 356 dní.
Quillebeuf-sur-Seine
Quillebeuf-sur-Seine môže byť:
Entomologischer Verein zu Stettin
Entomologischer Verein zu Stettin (doslova Entomologický spolok v Štetíne/Štetínsky entomologický spolok) bol jednou z popredných entomologických spoločností 19. storočia. Väčšina významných nemeckých entomológov bola členmi tejto spoločnosti, rovnako ako mnohí entomológovia z Anglicka, Švédska, Talianska, Francúzska a Španielska. Táto spoločnosť mala v svojom vlastníctve veľmi veľké zbierky hmyzu a významnú a rozsiahlu odbornú knižnicu.
Entomologischer Verein zu Stettin bol treťou entomologickou spoločnosťou na svete, ktorú založili nemeckí entomológovia (po anglickej a francúzskej spoločnosti). Aj keď je dnes Štetín na území Poľska, ale v čase vzniku spoločnosti patril do územia Pruska. Súčasťou Poľska sa Štetín stal až v roku 1945 po 2. svetovej vojne. Spoločnosť bola podľa niektorých údajov založená v roku 1837, ale spomína sa aj rok 1839, ako rok jej vzniku. Spoločnosť vydávala časopis: "Stettiner Entomologische Zeitung".
Prvým prezidentom tejto spoločnosti bol lekár Wilhelm Ludwig Ewald Schmidt (1804 - 1843). Po jeho predčasnej smrti vo veku 39 rokov bol jeho pokračovateľom vo funkcii Carl August Dohrn (1806 - 1892), ktorý sa stal predsedom na schôdzi spoločnosti dňa 5. novembra v roku 1843. Dohrn pôsobil od založenia spoločnosti ako jej tajomník v predchádzajúcich štyroch rokoch. Pokračoval potom v svojej funkcii predsedu cca ešte 40 rokov. Po jeho smrti sa stal ďalším predsedom tejto spoločnosti jeho syn Heinrich Dohrn. Podľa Dohrna sen. - prezidenta spoločnosti - sa táto spoločnosť stala rovnako dôležitá ako napr. entomologické spoločnosti v Londýne a Paríži.
Každý entomológ tejto spoločnosti, ktorý chcel študovať entomologickú problematiku na úrovni svojej doby a držať krok s vývojom, musel byť schopný prečítať základný text aspoň po anglicky, francúzsky, nemecky, taliansky a v niektorých prípadoch aj švédsky, latinsky a prípadne i grécky.
Členmi tejto prestížnej spoločnosti boli mnohí významní entomológovia z celého sveta. Časopis spoločnosti bol nazvaný, ako sme už spomínali: Stettiner Entomologische Zeitung (skrátene Stett. Ent. Zeit.).
Matka veriacich
Matka veriacich (, v množnom čísle ) je čestný titul, ktorý moslimovia používajú pre jedenásť alebo trinásť manželiek proroka Mohameda. Titul vychádza z koránu (súra 33 ája 6):
Pavol Felicides
Jeho otec bol Pavol Felicides (po 1620-1659).
Životopis
Evanjelický farár v Píle, Súľove, Žiline, od 1690 alebo 1694 učiteľ v Banskej Bystrici. Autor náboženských, etických a politických epigramov.
Pamphilus
Pamphilus môže byť:
R Scuti
R Scuti je pulzujúca premenná hviezda v súhvezdí Štít. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť sa podľa rôznych zdrojov pohybuje medzi 4,2 mag v maxime až po 8,2 mag v minime, a to dosť nepravidelne. Zmeny jasnosti sprevádza zmena spektrálneho typu z G0 na M5. Je to najjasnejšia premenná hviezda typu RV Tauri. Vzdialenosť hviezdy od nás je podľa revízie údajov sondy Hipparcos z roku 2007 až 3 433 ly.
Ide o umierajúcu hviezdu meniacu sa pravdepodobne z červeného nadobra na bieleho trpaslíka. Má okolo seba atmosféru bohatú na vodnú paru a uhlík.
U Sagittae
U Sagittae'' je premenná hviezda v súhvezdí Šíp.
Vernix
Vernix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
S Serpentis
S Serpentis je premenná hviezda v súhvezdí Had.
WZ Sagittae
WZ Sagittae je premenná hviezda v súhvezdí Šíp.
Pamfilos
Pamfilos (Pamfilos) môže byť:
Ekcelent
Detstvo (19912004)
Prvý rok svojho života strávil Igor so svojimi rodičmi a staršou sestrou v byte na martinskom sídlisku Jahodníky. Potom sa presťahovali do bytu na sídlisku Záturčie, kde vyrastal nasledujúcich 13 rokov. V roku 2002 sa jeho rodičia rozviedli a obe deti si vzala do opatery jeho matka. Jeho otec Igor Kiška starší sa po rozvode presťahoval do rodného domu v Diviakoch. Igor sa so svojim otcom odvtedy stýkal už len sporadicky, obvykle počas prázdnin a sviatkov. V roku 2004 sa s matkou a sestrou spoločne presťahovali do Turian.
Dospievanie (20042009)
Počas svojho detstva vystriedal Ekcelent viacero základných škôl. Okrem rozvodu jeho rodičov a sťahovania mal na jeho dospievanie výrazný vplyv aj tento fakt. 9. ročník základnej školy však napriek neukáznenému správaniu úspešne ukončil. Práve v tomto období v sebe začal objavovať vášeň pre hip-hopovú kultúru. Na večierku na konci 9. ročníka dokonca do mikrofónu zarapoval niekoľko vulgárnych veršov z jednej skladby od Rytmusa, čo samozrejme pohoršilo prítomných učiteľov. Od žiakov si však za tento nemiestny kúsok vyslúžil potlesk.
20. marca 2008 sa Ekcelent prihlásil na Martinskú kvalifikáciu Art Attack Freestyle Battle 2008. Neprešiel ani cez osemfinále a tam jeho krátky výlet do sveta freestyle rapu skončil. Táto lekcia ho presvedčila, že práve písanie textov je to, čomu sa chce venovať. Na jar roku 2008 nahral spolu s jeho vtedajším najlepším kamarátom svoj prvý track v nahrávacom štúdiu vôbec. Track s názvom "Pripravení na boj" nahrali na stiahnutý podklad z piesne amerického repera 50 centa s názvom "Ready for War". O pár týždňov na to nahral v tom istom štúdiu svoju prvú sólo skladbu s názvom "Správna vec", ktorú mu hudobne produkoval jeho dlhoročný kamarát Michal Kott, známy pod umeleckým menom Skay.
Život v Spojenom kráľovstve (20092012)
Čerstvo po svojich 18. narodeninách sa kvôli nečakanej smrti svojho otca rozhodol opustiť Slovensko. V septembri 2009 odišiel do Veľkej Británie, konkrétne do anglického mesta Warrington. Tam žil a pracoval niekoľko mesiacov. Neskôr sa kvôli práci musel často sťahovať a nasledujúce 3 roky strávil okrem Warringtonu aj v Manchestri a Runcorne (Severozápad Anglicka). V tomto období sa hudbe prestal venovať takmer úplne, až na malú výnimku v máji 2011, keď sa práve nachádzal na Slovensku. Vtedy na svoj domáci mikrofón nahral prvú verziu skladby "Slobodní", kde sa o hudobný podklad postaral Skay.
Od leta 2011 začal mať vážne zdravotné problémy. Po mesiacoch komplikácií sa koncom novembra 2011 rozhodol odletieť na pár dní na Slovensko, aby sa podrobil lekárskemu vyšetreniu v Univerzitnej nemocnici v Martine. Tam mu lekári na základe biopsie potvrdili Crohnovu chorobu. 31. decembra 2011 sa nechal hospitalizovať v nemocnici Manchester Royal Infirmary, kde ho lekári po 2 týždňoch úspešne stabilizovali pomocou biologickej liečby. Po svojom zotavení začal znova pracovať na hudbe, konkrétne na svojom prvom demo albume. Album s názvom Pouličná Ozvena sa mu 26. apríla 2012 podarilo úspešne dokončiť a vydať ako digitálny release. O všetky produkcie, ako aj mix a mastering, sa postaral Skay. Toto demo mu pomohol nahrať jeho kamarát z Veľkej Británie, raper Rudolf “Semi B” Brustmann, ktorý v tom čase budoval svoje vlastné domáce štúdio a rozhodol sa ho poskytnúť aj Ekcelentovi. Po vydaní svojho dema pokračoval spolu so Skayom v tvorení internetových singlov bez podpory akéhokoľvek vydavateľstva.
Za zmienku stojí Ekcelentova pieseň "V tieňoch", ktorá vyšla ako internetový singel v decembri 2012. Produkoval ju Skay a hosťuje v nej český raper Revolta. Táto spolupráca zaznamenala na YouTube pomerne veľký úspech v podobe viac ako 45 tisíc videní od jej vydania. Ekcelent ju však kvôli neskorším vzájomným nezhodám s Revoltom vymazal zo svojho kanála.
Návrat na Slovensko (2013)
Vo februári 2013 sa presťahoval do Bratislavy. Tam pomáhal Petrovi_S s jeho projektom nezávislého spravodajstva IMC, konkrétne s prekladom anglických spravodajských článkov.
Okrem práce prekladateľa v slovenskej redakcii IMC odvysielal Ekcelent aj niekoľko hip-hopových relácií v nezávislom rádiu Slobodný vysielač. Relácie niesli názov "Za nepriateľskou líniou". Okrem prehrávania klasických hip-hopových skladieb sa v nich uskutočnili aj rozhovory s niektorými slovenskými rapermi ako napríklad Osma, Gaštan a ďalší. Po 4 odvysielaných reláciách však Ekcelent tento projekt ukončil kvôli nedostatku finančných prostriedkov na jeho pokračovanie.
V máji 2013, presne 2 roky po uverejnení domácej verzie piesne "Slobodní", vydal Ekcelent svoj prvý oficiálny videoklip na štúdiovú verziu skladby s rovnakým názvom. O pár dní na to, 31. mája 2013, vydali Ekcelent a Skay ich prvé oficiálne EP s názvom V hĺbke hudby. Release prezentovali pilotným videoklipom ku skladbe s názvom "Bez bariér". Toto 5-trackové EP vyšlo bez vydavateľstva ako digitálny release a fyzické CD. Okrem sólových nahrávok sa na ňom nachádzajú aj 2 piesne, na ktorých hosťujú americkí raperi Lord Lhus a Benihana Kenobi.
Ekcelent v júni 2013 ohlásil prácu na novom albume (v tom čase mixtape) s názvom Asymetrický boj. Súčasťou tejto kompilácie mala byť aj skladba "Otcovi", ktorá vyšla ako singel na YouTube. Okrem klasického spojenia so Skayom sa v tejto skladbe objavila aj slovenská speváčka známa pod umeleckým menom Tina-Knapé.
Nasledujúce mesiace sa vďaka svojej revolučnej povahe začal aktívne zapájať do niekoľkých občianskych demonštrácií a protestov v Bratislave.
Na jar 2014 sa kvôli práci Ekcelent odsťahoval z Bratislavy naspäť do Anglicka, kde zotrval niekoľko mesiacov.
Pôsobenie v Česku (2014 – súčasnosť)
Jeho pokus ustáliť sa v Anglicku dopadol po niekoľkých mesiacoch neúspešne, kvôli nepriaznivým podmienkam na tamojšom pracovnom trhu. V tom čase mal veľmi dobrý kamarátsky vzťah s českým raperom Revoltom, ktorý mu podal pomocnú ruku. V júni 2014 priletel Ekcelent za Revoltom, ktorý ho ubytoval v prenajatom dome na okraji Prahy. Jeho debutový album mal vyjsť pod Revoltovým vydavateľstvom Revolta Records, ktorého súčasťou sa stal ešte v decembri 2013. 6. apríla sa Ekcelent objavil v prvom a zároveň aj poslednom videoklipe v pôvodnej zostave vydavateľstva Revolta Records. Track s názvom "Společně" zaznamenal úspech ako v sledovanosti (100 000+ videní za niekoľko mesiacov), tak aj v prevažne pozitívnych hodnoteniach a komentároch na YouTube. Tento videoklip však kanál RevoltaTV neskôr zaradilo ako "súkromné". (Pozn.: minimálne od decembra 2014)
Po niekoľkých mesiacoch sa však Ekcelent, Revolta a niektorí ďalší aktéri, ako napríklad český raper eLKa, slovenský raper Presento alebo Adam "Raw", spoluzakladateľ komunity Seberevolta, stali predmetom mnohých kontroverzií a osobných sporov. Ekcelentove krátke pôsobenie v tomto vydavateľstve tak skončilo fiaskom a album Asymetrický boj sa mu ani tentoraz nepodarilo dokončiť a vydať. Následne sa kvôli veľmi ostrým sporom odsťahoval z domu, kde s Revoltom býval.
Ekcelent aj napriek existenčným a osobným komplikáciám však ďalej prenasledoval svoj sen vydať debutový album. 5. októbra 2014 spustil oficiálnu crowdfundingovú kampaň na českom serveri Startovac.cz s cieľom vyzbierať finančné prostriedky na vydanie albumu Asymetrický boj. Spolu so sprievodným videom ku kampani vydal aj kontroverznú skladbu "Bojové pole I.", ktorú produkoval Skay. V priebehu kampane dal dokopy tím ľudí, ktorí venovali svoj čas a energiu jej úspešnému zakončeniu. Michal "Skay" Kott, Juraj Prostinák, Ondřej Žatkuliak, Tomáš Lištiak a Lukáš Dobránsky – títo ľudia utvorili jadro takzvaného "Ekcelentovho tímu". Ani nie mesiac po spustení presiahol minimálnu čiastku potrebnú na úspešné ukončenie projektu.
17. novembra vydal svoj v poradí 4. videoklip a to ku skladbe "Pomáhať a chrániť", ktorú produkoval Skay. Skreče do tracku mu poskytol DJ MikroMan z Petržalského vydavateľstva Hudba zdola. O vizuálnu produkciu tohto videoklipu sa postaral Juraj Prostinák. 2. decembra vydal ďalšiu skladbu produkovanú Skayom, track s názvom "Psychologická vojna". O deň na to, 3. decembra, vydal svoj 5. videoklip, v ktorom mu na mikrofóne zahosťoval americký raper Lord Lhus a kanadský raper Unknown Mizery. Tento videoklip režíroval Ekcelent a o kameru, ako aj strih, sa postaral Juraj Prostinák.
Na jeseň 2014 začal spolupracovať s celosvetovo známou značkou a komunitou Guerrilla Republik, ktorá pochádza z New Yorku, USA. Jeden zo zakladateľov s prezývkou Iz (aka IzTheTruth) mu dal osobné zvolenie na vytvorenie slovenskej odnože Guerrilla Republik Slovakia. Na webe Guerrilla Republik sa dokonca objavilo aj niekoľko článkov o Ekcelentových novinkách, medzi nimi aj správa o videoklipe na skladbu "Komunita".
5. decembra úspešne skončila kampaň k debutovému albumu. Výsledná čiastka vysoko prevýšila (200%) minimálnu sumu, tým pádom bolo zaručené, že album definitívne vyjde. Celý album, až na niekoľko výnimiek, sa nahrával u Ondřeja Žatkuliaka, v jeho nahrávacom štúdiu Rooftop, ktoré sa nachádza v Prahe. Pred samotným vydaním albumu Ekcelent postupne zverejnil tracky "Konzum", "Tiene a prach" v spolupráci s mladou speváčkou Anetou Hodinovou, "Asymetrický boj" v spolupráci so slovenským raperom Osmom a "Nevedomí" v spolupráci s Osmom, Unknown Mizerym, kanadským raperom Speciezom a slovenským raperom Labrakom. Všetky vymenované skladby produkoval Skay. Za zmienku stojí, že raperi Osma a Labrak sú členmi a zakladateľmi Zlej Stravy, jednej z najstarších hip-hopových skupín na Slovensku (na scéne pôsobia od roku 1999).
21. decembra nezávisle vydal svoj oficiálny debutový album Asymetrický boj ako fyzické CD. V ten istý deň zároveň spustil predobjednávky digitálnych verzií albumu v službách Google Play, iTunes a Spotify, ktorých vydanie bolo uskutočnené 21. januára 2015. Okrem už spomínaných umelcov album obsahuje aj hostí ako napríklad českú raperku manniu, slovenských raperov Tomáša Jedno (aka Suchý pes) a Kúduša PánPoláka (členovia petržalskej formácie Úplný Konec) a ďalších. Produkčne sa o väčšinu podkladov postaral Skay a okrem neho sa na hudobnej produkcii podieľali aj Smart z DMS, Kepler, Mugis, Lkama z Gramo Rokkaz, Zmysel, Luka z Bosny a Hercegoviny a slovenský producent menom daSoul. O mix/master albumu sa postaral Ondřej Žatkuliak (až na pár výnimiek). O kompletný grafický dizajn albumu sa postaral Tomáš Lištiak. Album vyšiel bez vydavateľstva a Ekcelent zatiaľ nepodpísal distribučnú zmluvu so žiadnym nakladateľstvom, alebo inou entitou zodpovednou za masovú distribúciu na Slovensku, ani v Česku.
Zéland (Holandsko)
Zéland alebo Zeeland je holandská provincia, ktorá sa nachádza v juhozápadnej časti krajiny. Hlavným mestom provincie je Middelburg. Provincia má 380 000 obyvateľov a rozlohu, z čoho tvorí voda. Dôležitou zložkou príjmu pre provinciu je turizmus. Región je atraktívny najmä pre nemeckých turistov, ktorých lákajú zélandské pláže.
Francúzsky štát
Francúzsky štát (fr. État français), neoficiálne ale často aj Vichystické Francúzsko, vichystický režim, vichystická vláda, bolo Francúzsko v období druhej svetovej vojny od roku 1940 do roku 1944, presnejšie jednak v širšom zmysle s Nemeckom spolupracujúca vláda maršala Pétaina a jednak v užšom zmysle územie, ktoré táto vláda fakticky ovládala.
Formálne vláda vo Vichy vládla celému Francúzsku, fakticky však spravovala len územie zahŕňajúce južnú časť Francúzska (a niektoré kolónie), ktoré bolo formálne slobodné a neokupované nacistickou Treťou ríšou.
Vtedajšia vláda Francúzska sídlila v kúpeľnom meste Vichy v strednom Francúzsku a na jej čele stál maršal Philippe Pétain, ktorý 22. júna 1940 podpísal kapituláciu. Touto udalosťou je datovaný začiatok Vichystického režimu, ktorý sa rozpadol po vylodení v Normandii a v južnom Francúzsku v júni 1944.
RR Sagittarii
RR Sagittarii je premenná hviezda v súhvezdí Strelec.
1946 Walraven
1946 Walraven je planétka s priemerom 55 km, ktorú objavil H. van Gent 8. augusta 1931.
Šiprúň
Šiprúň môže byť:
R Sagittarii
RR Sagittarii je premenná hviezda v súhvezdí Strelec.
Vértes (pohorie)
Vértes alebo Vértes hegység alebo Vertešské vrchy je krasové pohorie v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe a Stoličnobelehradskej župe. Má rozlohu. Najvyšší bod je Nagy-Csákány s výškou Bol tu založený prvý maďarský prírodný park - Vértesský prírodný park (2005).
Zodpovedá časti Zadunajského stredohoria medzi Bakony a Gerecse. Názov pravdepodobne pochádza z maďarského slova vért (štít). Podľa legendy tu v roku 1051 Nemci odhadzovali svoje štíty.
Nachádza sa tu 72 jaskýň.
Dirké
náhľad|350px|Mŕtva Dirké, autor:[[Henryk Siemiradzki (1843–1902)]] Dirké alebo Dirka (starogr. Δίρκη – Dirké, ) je v gréckej mytológii manželka tébskeho kráľa Lyka.
V Tébach sa po smrti Labdaka ujal vlády Nykteus, ktorý mal krásnu dcéru Antiopu. S tou sa proti otcovej vôli oženil sikyónský kráľ Epópeus. Nykteus s ním dlhé roky neúspešne bojoval a ešte aj na smrteľnej posteli požiadal svojho brata Lyka, aby dielo pomsty za neho dokončil. Lykos následne usporiadal výpravu na Peloponéz, mesto Sikyón zničil a kráľa Epópea zabil.
Lykova manželka Dirké nenávidela svoju neter Antiopu a to zo žiarlivosti na jej krásu, ktorá očarila aj samotného boha Dia. Keď potom Diovi porodila synov Amfióna a Zétha, Dirké nahovorila svojho manžela, aby nechal dvojčatá pohodiť v lese a Antiopu uvrhnúť do väzenia.
Chlapcov sa ale na Diov rozkaz ujal pastier a vychovával ich. Po rokoch sa Antiope z väzenia podarilo utiecť a s riadením osudu sa dostala ku kolibe, kde bývali jej synovia. Lenže hneď na to sa tam objavila aj Dirké, Antiopu pred jej deťmi vyhlásila za utečenú otrokyňu a chlapcom prikázala, aby ju priviazali k divokému býkovi a nechali ju napospas záhube. Amfión a Zéthos spočiatku nechceli poslúchnuť, ale keď im to Dirké prikázala z kráľovskej moci, tak podľahli. Ale v tej chvíli, keď ju už chceli k býkovi priviazať, pastier im prezradil, že je to ich matka. Synovia sa na Dirké strašne nahnevali a potrestali ju rovnakým spôsobom, akým chcela zahubiť ich matku. Býk potom Dirké doráňal k smrti a z jej vytečenej krvi vytryskol prameň, ktorý nazvali po nej.náhľad|Usmrtenie Dirky, rímska kópia sochy z gréckeho originálu zo začiatku tretieho storočia pred Kr.
Antiopa a jej synovia sa nato vrátili do Téb, aby potrestali aj kráľa Lyka. Od tohto úmyslu ich však odhovoril boh Hermes. Život mu preto ponechali, ale mesto musel opustiť. (Iná verzia tohto mýtu hovorí, že ho zabili a stali tébskymi kráľmi.) Amfión a Zéthes sa potom ujali vlády, dali sa do zveľaďovania mesta a do výstavby pevnejších hradieb.
Odraz v umení
Najdramatickejší moment z tohto príbehu zachytáva najväčšie súsošie, ktoré sa zo staroveku zachovalo, Farneský býk z Neapola, vytvorený sochármi Apollóniom a Tauriskom v 1. stor. pred Kr.
Joseph Strutt
Joseph Strutt (* 1765, Derby, Spojené kráľovstvo – † 13. január 1844) bol anglický filantrop.
Detstvo
Joseph bol najmladším z troch synov Jedediaha Strutta z Derby a Elizabeth Woolattovej. Jeho bratia sa volali William a George. Struttova rodina zbohatla vďaka práčovni hodvábu, bavlny a kalika v meste Derby. 19. septembra 1765 bol Joseph Strutt pokrstený v Unitárskej kaplnke na Friar Gate v Derby. Ako mladý vyštudoval Derbyjskú školu.
Rodina
Roku 1793 sa Strutt v ashbournskom Kostole svätého Oswalda oženil s Isabellou Archiboldovou Douglasovou, s ktorou mal syna a dve dcéry. Isabella však už v roku 1801 zomrela. Prvá z dcér, Caroline, si vzala Edwarda Hurta, ale v roku 1835 zomrela. Druhá dcéra, Isabella, sa vydala za Johna Howarda Galtona, s ktorým mala syna, neskôr známeho ako Sir Douglas Strutt Galton.
Kariéra
Od svojich 28 rokov Strutt pracoval v službách mesta Derby. Vystriedal mnoho kancelárskych pozícií, dokonca sa raz stal vrchným zmierovacím sudcom a dvakrát bol starostom Derby. Keď bol v tomto úrade druhýkrát, teda od novembra 1835 do novembra 1836, stal sa aj prvým starostom výsadného mesta Derby, novo vzniknutého reformou.
Celý život bol Joseph Strutt radikálnym spoločenským reformátorom, ktorý väčšinu svojho času zasvätil službám mestu. Bol pevného presvedčenia, že na získanie rešpektu od pracujúcej triedy a premenu „ich tupého správanie a nízkych záľub“ musia mať títo ľudia rovnaké príležitosti užívať si civilizovaných radostí, ako sú výstavy umenia či pobyt v parkoch, ktorými trávi čas vyššia spoločnosť. Tiež sa zaslúžil o založenie Ústavu mechaniky v roku 1824.
V období napoleonských vojen Strutt slúžil ako poručík v miestnej milícii, pretože hrozilo nebezpečenstvo francúzskej invázie.
Strutt si nechal vybudovať vlastný dom a záhrady v ulici St. Peter's Street (dnes ide o budovu Thorntree House, sídlo banky HSBC) a využíval ho ako múzeum a umeleckú galériu pre všetky spoločenské vrstvy derbyjského obyvateľstva. Chcel tak zlepšiť všeobecné chápanie krásnych umení. Vystavovaná umelecká diela zahŕňala sochy Williama Johna Coffeeho, reprezentujúci práce sochárov antiky a renesancie, aj zbierku obrazov slávnych renesančných umelcov. Struttova zbierka zahŕňala tiež krásny príklad egyptské múmie.
Joseph Strutt bol okrem iného prezidentom Ústavu mechaniky, ktorý sám založil a ktorému dával každoročné príspevky na jeho prácu. Expozícia, konajúca sa roku 1839 v prednáškovej sieni ústavu, vystavovala aj diela zo Struttovy zbierky. Mnohé z týchto predmetov sa neskôr stali zrejme súčasťou zbierky Múzea a umeleckej galérie v Derby.
Strutt tiež prispel spoločnosti Athenaeum 1000 libier na stavbu ich budovy, z ktorej malo byť múzeum a galéria ponúkajúca širokej verejnosti výstavy umenia. Finančne podporoval aj Derbyshirskú všeobecnú nemocnicu (neskorší Derbyshirskú kráľovskú nemocnicu), ktorej budova bola navrhnutá Struttovým starším bratom Williamom.
Pravdepodobne najznámejším činom Josepha Strutta je však jeho dar obyvateľom Derby – arborétum navrhnuté tak, aby poskytovalo ponaučenie aj miesto na cvičenia, zábavu a odpočinok. Toto arborétum je zaznamenané ako prvý verejný park v Anglicku. Strutt získal služby Johna Claudia Loudona, ktorý vytvoril koncept záhrady, dokončené za cenu 10 000 libier.
Joseph Strutt zomrel 13. januára 1844 vo svojom dome na St. Peter's Street potom, čo sa zúčastnil na schôdzi, aby hlasoval pre zlepšenie hygienických podmienok v meste Derby. Bol chorý už dlhšiu dobu a utrpel opätovné zhoršenie zdravotného stavu, z ktorého sa už nedostal. Bol pochovaný, rovnako ako jeho žena, v Unitárske kaplnke na Friar Gate. Táto pôvodná kaplnka bola zbúraná v 70. rokoch 20. storočia.
Vesly (Manche)
Vesly je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Manche, v regióne Dolná Normandia.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Peter Ludwig Mejdell Sylow
Peter Ludwig Mejdell Sylow (* 12. december 1832, Oslo, Nórsko – † 7. september 1918, Oslo, Nórsko) bol nórsky matematik. Je známy najmä vďaka dôležitým výsledkom v oblasti teórie grúp, predovšetkým vďaka tzv. Sylowovým vetám.
Mikuláš Feller
Mikuláš Feller (*  Košice - †  1553,, Slovensko) bol  notár.
Životopis
Notár v Banskej Štiavnici (1530-1540). Vyslanec stredoslovenských banských miest na kráľovskom dvore (1550), arcibiskupský pizetár (1553). Notár v Banskej Bystrici (1541-1549).
Umelecká literatúra
Umelecká literatúra alebo krásna literatúra je jeden zo základných druhov umenia, literatúra tvorená textami s funkciou estetickou, zábavnou a slovesné umenie (alebo umenie slova), ktorého materiálom je jazyk.
Routot
Routot môže byť:
1947 Iso-Heikkilä
1947 Iso-Heikkilä je planétka s priemerom 34 km, ktorú objavil Yrjö Väisälä 4. marca 1935.
Saint-Georges-du-Vièvre
Saint-Georges-du-Vièvre môže byť:
Ivan Stanislav
Ivan Stanislav (* 29. september 1939, Bratislava – † 4. marec 2003, Bratislava) bol slovenský diplomat, novinár, spisovateľ, spevák a organizátor kultúrneho života.
Zo života
Ivan Stanislav sa narodil v rodine významného slovenského jazykovedca, slavistu Jána Stanislava. Neskôr sa rozhodol študovať filológiu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (jeho doménou bola hispanistika). Niekoľko sezón pôsobil aj ako redaktor bratislavského Večerníka. V tomto období sa kultúrne oddelenie tohto bratislavského denníka stalo významnou platformou reflexie živej kultúry na Slovensku. Dodnes sa pri spracúvaní monografií orchestrov, interpretov či javov v slovenskej kultúre významne využívajú práve informácie uverejnené v niekdajšom Večerníku. V tomto období bol Ivan Stanislav, okrem redaktorskej práce, známy aj ako príležitostný spevák v rôznych zoskupeniach, a ako interpret mal za sebou v bratislavskom rozhlase viac ako dve desiatky štúdiových nahrávok. Sú to predovšetkým slovenské evergreeny, skladby autorov swingovej generácie slovenskej populárnej hudby alebo prevzaté skladby z juhoslovanského repertoára (zo slovenských najmä dusíkovské skladby, s jednou z nich – Marínou – sa predstavil aj v deväťdesiatych rokoch v Krajíčkovej televíznej relácii Repete). Od začiatku 60. rokov minulého storočia spieval Ivan Stanislav napríklad s Orchestrom Gustáva Offermanna, známym telesom najmä v západných krajinách Európy. Predstavil sa aj v televízii (v TV relácii Malá televízna hitparáda bola v roku 1970 úspešná jeho nahrávka Belinda) a na doskách legendárneho divadla Tatra-revue. Je známy aj z projektu Slovenská kuchárka, v ktorom v tomto období účinkoval.