cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zložené oko
Zložené oko (facetové) je typ oka, ktoré je zložené z jednoduchých očiek. Je hlavným zrakovým orgánom u kôrovcov a úplnej väčšiny hmyzích dospelých jedincov. Pri veľkej väčšine vývojových štádií hmyzu s nedokonalú premenou (u vývojových štádií hmyzu s dokonalú premenou sa táto forma zraku nevyskytuje).
Tento druh zraku je zameraný na iné priority ako je tomu u človeka. Preto je vnímanie okolia výrazne odlišné. Veľkou výhodou zložených očí je schopnosť lepšie vnímať pohyb a veľký zorný uhol. Ďalšou výhodou je možnosť fungovania aj pri mikroskopickej veľkosti, kedy by efektívne funkciu jednoduchých očí znemožnil ohyb svetla na otvore zrenice. Aj pri značnej relatívnej veľkosti pokrývajú zložené oči len povrch hlavy. Nevýhodou zložených očí je ale výrazne slabšia ostrosť a mozaikovitosť pohľadu.
Stavba zložených očí
Zložené oči tvoria ommatídiá, čo sú jednotlivé, navzájom si podobné očká, ktorá samostatne vnímajú obraz. Každé z ommatídií je trvalo zamerané nepatrne iným smerom (jedinec nemôže ovplyvniť zameranie jednotlivého ommatídia). Z týchto jednotlivých obrazov potom živočích poskladá celkový obraz.
Počet ommatídií je druhovo závislý, u spoločenského hmyzu sa môže líšiť aj v závislosti na špecializáciu jednotlivca. Zvyčajný počet v zloženom oku presahuje 5 000. V literatúre sa bežne udáva rozmedzie od šiestich (niektorí mravčí robotníci) do takmer 28 000 (niektoré druhy vážok). Tieto hodnoty je potrebné chápať ako extrémne a priblíži sa k nim len veľmi málo druhov, ktoré využívajú tento typ očí. Počet ommatídií je limitovaný jednak veľkosťou oka a jednak najmenším možným priemerom ommatídia. Pri zmenšení tohto priemeru pod určitú hranicu je obraz pozmenený difrakčným (ohybovým) javom, ktorý vychádza z fyzikálnych vlastností svetla.
Videnie zloženým okom
náhľad|Zložené oko múch Dôsledkom videnia pomocou mnohých očí je mozaikovitý obraz, ďalším dôsledkom je nemožnosť zaostriť a videnie živočícha so zloženým okom je neostré. Dôsledkom tejto slabej ostrosti je aj neschopnosť vidieť malé predmety, táto schopnosť je oproti ľudskému zraku znížená niekoľkonásobne (napr. u osy sa zvykne udávať zhruba 25-krát).
Dôležitou výhodou tohto zraku je zväčšenie zorného poľa, ktoré je v niektorých prípadoch tak veľké, že hmyz vidí aj dozadu, čím znižuje pravdepodobnosť, že bude prekvapený predátorom.
Pohyb je vnímaný ako prechod z jedného očka do druhého, to čo je medzi nimi potom živočích nevidí. To umožňuje vnímať viac impulzov a lepšie a včas na pohyb reagovať. Počet impulzov za sekundu je druhovo závislý a pohybuje sa medzi 8 až 200 fps (napr. u včiel), najbežnejšia hodnota je medzi 60 až 120 fps (pre porovnanie u človeka je to 24 fps). Hmyzu tak pohyb väčšinovo pripadá pomalší ako ľuďom. Táto hodnota udáva pri koľkých impulzoch za sekundu je pohyb vnímaný ako plynulý.
Videnie farieb
Vnímanie farieb pomocou zložených očí je radikálne odlišné od vnímania farieb bežného u človeka. Tento rozdiel je spôsobený inými zrakovými pigmentmi. Hmyz tak vníma farby, ktoré človek nedokáže vnímať (ultrafialové svetlo) a zároveň nevníma farby ktoré človek vníma (červenú farbu).
Niektoré druhy hmyzu (napr. motýle) majú aj tretí druh pigmentov a vnímajú tak rozmedzí od ultrafialového po zelené svetlo (t. j. 360 až 580 nm). Človek vníma vlnové dĺžky v rozmedzí medzi 400 a 750 nm. To znamená, že živočíchy so zloženým okom nevidia červenú farbu.
Schopnosť vnímať ultrafialové svetlo je pre hmyz veľmi dôležitá, pretože mnoho kvetov obsahuje ultrafialové farby, ktorými sa snaží prilákať hmyz. Motýle túto farbu často využívajú na svojich krídlach na prilákanie partnera.
Navigácia
Zložené oko je schopné vnímať aj polarizované svetlo, táto schopnosť je zaujímavá predovšetkým pre lietajúci hmyz, ktorý vďaka tejto schopnosti používa zrak na navigáciu. Je totiž schopný určiť polohu Slnka alebo Mesiaca aj v prípade, že sú tieto telesá skryté za mrakmi. Táto schopnosť sa taktiež využíva na určenie času.
Nočný lietajúci hmyz túto schopnosť využíva na udržanie priameho smeru letu a ku smerovej orientácii. Tento jav využívajú napr. včely pri návrate do úľa, preto stačí veľmi malý posun úľa a včely, ktoré boli mimo úľ nenájdu cestu späť. Pri lete je intenzita svetla viac-menej rovnaká v oboch očiach, ak tomu tak nie je, vyrovná svoju dráhu rýchlejším pohybom krídel na jednej strane. Toto správanie vedie k tomu, že hmyz naráža na umelé osvetlenie, pretože takéto osvetlenie je príliš blízko a každé oko tak vníma inú intenzitu svetla, neustála korekcia tohto javu skončí zrážkou s týmto svetelným zdrojom. Nie je teda pravda, že hmyz je svetlom priťahovaný, ide len o chybu v jeho navigačnom správaní.
Vyhodnocovanie vnemov
U zloženého oka dochádza k základnému spracovaniu informácie už v oku a až potom je informácia odovzdaná mozgu. Takéto pred-vyhodnocovanie je zamerané na rozlíšenie a zosilnenie kontrastov a umožňuje rýchlejšiu reakciu.
Rozdelenie zložených očí
Jednotlivé omatídiá sú od seba oddelené plášťom, ktorý obsahuje pigmentové bunky. Podľa spôsobu ako sa tieto pigmentové bunky správajú možno rozdeliť tieto oči na dva základné typy.
Je také oko, ktoré má v plášti jednotlivých ommatídií pigmentové bunky pohlcujúce svetlo. To znamená, že pri osvetlení jedného ommatídia nedochádza k prechodu svetla do susedných ommatídií. Tento typ očí majú spravidla denné živočíchy, ktoré sú aktívne pri dostatku svetla.
Superpozičné oko má pigmentu pohlcujúce svetlo menej a pri osvetlení jedného ommatídia preniká svetlo aj do susedných ommatídií, čím dochádza k zosilneniu svetla. Ak intenzita svetla dosiahne určitú (druhovo rozdielne) hranicu, chová sa superpozičné oko ako apozičné.
Rozdiel v správaní superpozičného a apozičného oka spôsobuje, že u apozičného oka dopadá na jednotlivé ommatídium svetlo z výrazne menšieho zorného uhla a ich obraz je teda výraznejšie neostrejší a viac mozaikovitý. Superpozičné oko poskytuje menej mozaikovitý a ostrejší obraz, čo je vykúpené väčším skreslením a spravidla aj menším počtom ommatídií. Superpozičné oko sa spravidla vyskytuje u nočných živočíchov, ktorí sa spoliehajú skôr na iné zmysly ako je zrak.
Zvláštnosti
Niektorí dobrí letci, spravidla ide o živočíchy, ktoré majú extrémne vysoký počet ommatídií (približne nad 20 000), majú v rámci zloženého oka ommatídiá zorganizované do určitých špecializovaných oblastí. Sploštenie týchto oblastí vyrovnáva skreslenie a mozaikovitosť videnia, taký hmyz potom na určitú vzdialenosť vidí ostro. Toto je dôležité len u dobrých letcov, aby nenarazili do prekážky alebo sa nestali obeťou predátora.
U Scutigeromorpha sa vyskytuje tzv. pseudozložené oko, ktoré sa podobá zloženému oku, ale je to iba zhluk očiek nazývaných ocellata.
Umelé zložené oko
Vedci z University of California, Berkeley vytvorili umelé zložené oko. Bolo vytvorené z 8 700 hexagonálnych mikrošošoviek. Tím bioinžinierov sa inšpiroval vážkami a muchami.
Hamlet
thumb|Hamlet a Horatio na cintoríne. Obraz [[Eugène Delacroix|Eugèna Delacroixa.]]
Hamlet (, dosl. Tragédia o Hamletovi, princovi dánskom) je najznámejšou a najčastejšie citovanou divadelnou hrou anglického dramatika Williama Shakespearea.
Hamlet patrí medzi najinscenovanejšie hry vo všetkých krajinách západnej kultúry a taktiež patrí medzi najprekladanejšie literárne diela na svete. Okrem iného je považovaný za akúsi skúšku ohňom pre vyspelosť herca. Zrejme najznámejšou scénou z hry je Hamletov monológ o zmysle života z tretieho dejstva, začínajúci otázkou „Byť, a či nebyť?“
Tragédia Hamlet má popredné miesto vo svetovej dráme, je to tragédia o hľadaní zmyslu ľudského života. Hamlet chce žiť čestne, spravodlivo, slobodne, statočne – ale žije vo svete, kde je podlosť, zlo a faloš. Preto hľadá zmysel, či je lepšie byť, či nebyť. Príde na to, že samovraždou sa nič nevyrieši – zlo ostane naďalej. Zostáva otázka, či je lepšie bojovať proti zlu na svete, alebo sa o to nezaujímať.
Dej
Dej sa odohráva v Dánsku na zámku Elsinor, kde po smrti kráľa Hamleta vládne jeho brat Claudius. Princ Hamlet, syn starého kráľa, sa vracia zo štúdia vo Wittenbergu a zistí, že kráľom sa stal jeho strýko Claudius, ktorý zabil jeho otca a vzal si jeho matku za ženu. Hamlet je nešťastný. Jeho priateľ Horatio a stráže na zámku ho upozornia, že na hradbách sa v noci zjavuje duch mŕtveho kráľa. Ten Hamletovi prezradí, že ho zavraždil Claudius, a žiada Hamleta, aby vraždu pomstil.
Hamlet uvažuje, či je svedectvo ducha vierohodné. Keď sa na dvore objaví skupina hercov, rozhodne sa, že Claudiovi nastraží pascu. Herci podľa jeho pokynov zahrajú príbeh o zavraždení kráľa a zvedení kráľovnej. Claudius v príbehu uvidí svoj vlastný čin vraždy a preruší predstavenie. V záujme bezpečnosti krajiny pošle Hamleta do Anglicka, kde ho majú tajne zabiť. Úklad sa však nepodarí a Hamlet sa vráti späť.
Hamlet mal milú Oféliu, dcéru kráľovského radcu Polonia. Po predstavení hercov Hamlet omylom Polonia zabije, keď on chcel tajne vypočuť jeho rozhovor s kráľovnou. Ofélia sa pomätie a utopí. Pochovávajú ju práve v deň, keď sa Hamlet vracia do Dánska. Hamlet na cintoríne stretne hrobárov, ktorí pre ňu kopú hrob, a potom podľa smútočného sprievodu zistí, že pochovávajú Oféliu.
Kráľ Claudius chce dať princa Hamleta opäť zabiť. Využije pritom Laerta, brata Ofélie. Claudius ho primäl, aby vyzval Hamleta na súboj, pričom Laertes má otrávený meč. Pre smädného je navyše pripravené otrávené víno.
Laertes Hamleta bodne, ale potom si nechtiac vymenia zbrane a Hamlet zasiahne Laerta. Kráľovná Gertrúda nevedomky vypije otrávené víno. Hamlet tesne pred smrťou zabije ešte Claudia. Laertes predtým, než umrie, povie Hamletovi, ako ho Claudius chcel otráviť.
Hamletov priateľ Horatio sa tiež chcel zabiť, ale umierajúci Hamlet ho presviedča, aby žil a mohol rozpovedať jeho príbeh.
724 Hapag
724 Hapag je planétka s priemerom 30 km, ktorú objavil J. Palisa 21. októbra 1911.
Okres Pardubice
Okres Pardubice je okres v Česku v Pardubickom kraji.
Zmena hranice okresu
Do 1. januára 2007 boli v okrese Pardubice tiež obce:
Medzinárodná diaľková turistická trasa E3
vľavo|75px Medzinárodná diaľková turistická trasa E3 patrí s 6 950 km k najdlhším trasám v Európe. Začiatok trasy bol pôvodne v španielskom meste Santiago de Compostela, no ten sa presunul na portugalský mys Cape St. Vincent pri meste Sagres, odkiaľ vedie na sever pobrežím cez Lisabon. Druhá vetva začína v pobrežnom Cádize a cez Sevillu pokračuje na sever krajiny, kde sa napája na hlavnú vetvu trasy. Koniec magistrály bol pôvodne v meste Nesebar na bulharskom pobreží Čierneho mora, aktuálne pokračuje až do tureckého Istanbulu.
Priebeh trasy
Európska diaľková trasa E 3 v súčasnosti začína v portugalskom Cape St. Vincent a španielskom Cádize, v severnom Španielsku sa spája a pokračuje územím týchto štátov:
Priebeh trasy na Slovensku
Medzinárodná magistrála prechádza Slovenskom v dvoch častiach, oddelených na severe úsekom, vedúcim po poľskom území. Prvá časť, prichádzajúca z Moravy cez hraničný priechod v sedle Bumbálka má dĺžku 215,1 km, prevýšenie 10 123/10 181 metrov a orientačný čas na zdolanie je 68:10 hodín. Druhý úsek začína v Duklianskom priesmyku a po 297,8 km opúšťa Slovensko v Slovenskom Novom Meste. Na zdolanie tejto časti s prevýšením 10 283/10 683 metrov je potrebný odhadovaný čas 82:10 hodín.
→ Bumbálka - rázc. Smutníky, → Sedlo nad Bitalovcami (križovanie s Kysuckou magistrálou),  → Makov - rázc. Pod Čerenkou, → Hrabové,  → Sedlo pod Bradou,  → rázc. pod Roháčom, → Rajec - Sedlo pod Hnilickou Kýčerou,  → Martinské hole - Strečniansky hrad - Malý Kriváň - Veľký Rozsutec - Zázrivá - Kubínska hoľa - Oravská priehrada - Trstená,  → Skorušina,  → Oravice,  → Suchá Hora →
→ Dukliansky priesmyk - Dujava - Kurovské sedlo - Obručné - Minčol, → rázc. Chochuľka, → Čergov - Veľký Šariš - Cemjata,  → Prešov (Za kalváriou),  → Tri chotáre - Makovica - Vyžník,  → Herliansky gejzír,  → sedlo Mošník,  → Dargovský priesmyk - Slanecký hrad - Izra - Veľaty - Slovenské Nové Mesto →
Zoznam častí seriálu Profesionáli (7. séria)
Nasledujúci článok obsahuje zoznam častí 7. série seriálu Profesionáli.
2944 Peyo
2944 Peyo je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil K. Reinmuth 31. augusta 1935.
Okres Ústí nad Orlicí
Ústí nad Orlicí je okres v Česku v Pardubickom kraji.
Beer Ševa
Je administratívnym centrom južného regiónu a sídlom Ben Gurionovej univerzity. Počiatky mesta sú datované prinajmenšom do čias Abraháma. Existuje viacero vysvetlení pôvodu mena, najčastejšie sa uvádzajú Studňa prísahy (medzi Abrahámom a Abimelechom) a Sedem studní (v hebrejčine beer - studňa, ševa - sedem i prísaha).
Beer Ševa je v súčasnosti významným kultúrnym a priemyselným strediskom.
725 Amanda
725 Amanda je planétka s priemerom 31 km, ktorú objavil J. Palisa 21. októbra 1911.
Svetová kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 2008
Svetová kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 2008 bola svetová kvalifikácia v hádzanej žien na Letné olympijské hry 2008 v Pekingu, ktorú organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konala sa v 3 krajinách: Nemecku, Francúzsku a Rumunsku od 28.30. marca 2008. Zúčastnilo sa jej 12 tímov rozdelených do 3 skupín, ktoré súťažili o 6 postupových miest na záverečný olympijský turnaj.
2945 Zanstra
2945 Zanstra je planétka s priemerom 48 km, ktorú objavil H. van Gent 28. septembra 1935.
Sofia (meno)
Meno Sofia bolo v roku 2019 najviac používaným menom pre novonarodené dievčatá, bolo použité 762 krát.
Alternatívy mena
Žofia, Sofi, Sophie
Klobásovský potok
Klobásovský potok je potok na hornej Orave, v severnej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Dlhej vody, meria 2,5 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Polhoranská vrchovina, na východnom svahu Klobásovej (939,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 850 m n. m. V pramennej oblasti tečie na juh, najprv zľava priberá krátky prítok zo západného svahu Poľán (880,9 m n. m.), potom z pravej strany dva prítoky z východného, resp. juhovýchodného svahu Klobásovej. Ďalej sa stáča juhovýchodným smerom, z ľavej strany priberá prítok (744,0 m n. m.) z južného svahu Poľán a vstupuje do Podbeskydskej brázdy. Na dolnom toku preteká močaristým územím a západne od intravilánu horného konca obce Oravská Polhora sa v nadmorskej výške cca 712 m n. m. vlieva do Dlhej vody.
Les Martys
Les Martys je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je 272 obyvateľov (2009).
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Jan Kopecký (hokejista)
Jan Kopecký (* 21. marec 1979, Kolín) je český hokejový útočník.
Je odchovancom pražskej Slávie. V polovici sezóny 2000/01 prestúpil do tímu HC Karlovy Vary. Odtial bol v sezóne 2001/02 na hosťovaní v druholigovom tíme Baník Sokolov. O sezónu na to odohral v tíme HC Havířov Panthers. Sezónu 2003/04 odohral v zámorí v ECHL v klube Idaho Steelheads. V ďalšej sezóne prišiel do Slovenskej extraligy do klubu HK 32 Liptovský Mikuláš, krátko pôsobil aj v tíme HK ŠKP Poprad. V sezóne 2006/07 sa presunul na stredné Slovensko do Zvolena, v ktorom pôsobil dve sezóny. V ďalšej sezóne 2008/09 podpísal zmluvu s metropolou východu, klubom HC Košice, s ktorým získal majstrovský titul.
Villers-aux-Nœuds
Villers-aux-Noeuds je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Marne, v regióne Champagne-Ardenne.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Mokřad u Rondelu
Mokřad u Rondelu je prírodná pamiatka ev.č. 5794 ležiaca medzi mestami Havířov a Šenov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana
Predmetom ochrany je mlok hrebenatý a jeho biotop, ktorý je tvorený bývalou sústavou rybníkov, postupne zazemňovaných, v nive tokov Lučiny a Sušanky.
Eumélos (syn Meropa)
Eumélos (Eumélos, ) je v gréckej mytológii syn Meropa z ostrova Kós. Eumélos pochádzal z ostrova Kós a bol otcom syna Agróna a dcér Byssy a Meropidy. Eumélos i jeho deti odmietli bohom prinášať obete a navyše sa dopustili aj previnenia urážky všemocných bohov, za čo ich Aténa, Artemis a Hermes potrestali premenou na vtáky.
Miloš Klátik
doc. PhDr. Miloš Klátik, PhD. (* 3. september 1963, Komárno) je emeritný generálny biskup Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku a univerzitný pedagóg.
Barva
Barva (príp- Barba, alebo miestny názov Las Tres Marias) je vyhasnutá trojica vulkánov, týčiaca sa nad hlavným mestom Kostariky - San José. Sopka je tvorená andezitovo - dacitovými horninami, naposledy bola aktívna ešte pred našim letopočtom - v roku 6050 pred Kr. Aj keď boli hlásené aj erupcie (prípadne aj s bahnotokmi) z rokov 1760, 1766, 1776 a 1867, neskoršie výstupy na vrchol nenašli žiadne stopy po ich existencii.
Iné projekty
.
Dorota Pospíšilová
Ing. Dorota Pospíšilová, CSc. (* 13. február 1930, Bratislava) je slovenská šľachtiteľka odrôd vína, autorka najznámejších slovenských odrôd, Dunaj a Devín. Študovala na Vysokej škole poľnohospodárskej v Košiciach. Vyšľachtila 24 uznaných nových odrôd viniča.
Koncentračný tábor Terezín
Malá pevnosť
Počas okupácie Čiech a Moravy Treťou ríšou bolo v júni 1940 v Malej pevnosti zriadené väzenie Gestapa. Nacisti využili infraštruktúru, ktorú mali k dispozícii a miesto vylepšili. Prestavali ho na prvok likvidačného a represívneho mechanizmu. Väznica bola spravovaná z Prahy. Najprv boli väznení len väzni mužského pohlavia. Po atentáte na zastupujúceho ríšskeho protektora Reinharda Heydricha bolo v júni 1942 zriadené ženské oddelenie. K trom väzenským dvorom pribudol v roku 1943 štvrtý, ktorý bol určený pre mužských zajatcov. Medzi rokmi 1940 a 1945 bolo z rôznych pracovísk gestapa do Terezína poslaných 27000 mužov a 5000 žien, najprv zadržaní z Prahy, potom z celých Čiech a od roku 1944 z Moravy. Prevažnú časť uväznených tvorili Česi, medzi nimi hlavne odporcovia nacistického režimu. V posledných rokoch pribúdali občania ZSSR, Poliaci, občania Juhoslávie a ku koncu vojny zajatci z radov spojeneckých vojsk. Okolo 8000 ľudí prišlo o život v iných koncentračných táboroch, do ktorých boli odtiaľto deportovaní a 2500 ľudí zomrelo na následky mučenia, chorôb a ťažkých pracovných a životných podmienok. 250 väzňov bolo popravených priamo v pevnosti. Veliteľ väznice bol od jej zriadenia SS-Hauptsturmführer Heinrich Jöckel, ako podriadený Höheren SS- und Polizeiführer von Böhmen und Mähren (HSSPF) v Prahe.
Post-disco
Post-disco je hnutie elektronickej hudby (najmä diska), ktoré sa vyvinulo na prelome sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch v Spojených štátoch. Toto obdobie je charakterizované rysmi experimentálnej a elektronickej hudby, keď v disko hudbe "zavládol" sampler, sekvencer, bicí automat, syntetizér aj iné elektronické hudobné nástroje. Post-disco malo vplyv na dance-pop, dance-rock, alternative dance, boogie, freestyle. Vplyvom dub dalo post-disko vzniknúť house štýlu. Medzi post-disco hudobníkov patria Evelyn "Champagne" Kingová, D. Train, Freeez, Patrice Rushen, Thelma Houston. Medzi hudobných producentov patria Kashif, Arhur Baker, Nick Martinell, François Kevorkian, Larry Levan.
Bolquère
Bolquère je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Orientales, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Počet obyvateľov obce je.
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
726 Joella
726 Joella je planétka s priemerom 47 km, ktorú objavil J. H. Metcalf 22. novembra 1911.
Vríčanské sedlo
Vríčanské sedlo alebo menej často Vrícke sedlo  je horské sedlo v pohorí Malá Fatra. Leží nad Vríckom, približne južne od Rajca. Názov má podľa obce Vrícko, ležiacej v údolí juhovýchodne od sedla.
Poloha
Nachádza sa v južnej časti hlavného hrebeňa Lúčanskej Malej Fatry medzi vrchmi Ostrá skala a Kútik. Oddeľuje geomorfologické časti Kýčery a Kľak. Severným smerom sa nachádza Rajeckolesnianska dolina, resp. jej vetva Široká, ktorou tečie Široký potok, smerujúci do Lesnianky v povodí Rajčanky. Južné svahy klesajú do Kláštorskej doliny, kde odteká voda do potoka Vríca v povodí Turca.
Sedlo leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Martin a Žilina a zasahuje na územie obce Vrícko a Rajecká Lesná. Sedlo a jeho okolie pokrýva hustý lesný porast a najbližšími sídlami sú juhovýchodným smerom situované Vrícko, západným obec Fačkov a severným Rajecká Lesná.
2946 Muchachos
2946 Muchachos je planétka s priemerom 33 km, ktorú objavila fínska astronómka Liisi Oterma 15. októbra 1941.
Majstrovstvá sveta v ragby mužov 2003
Majstrovstvá sveta v ragby mužov 2003 boli v poradí 5. majstrovstvá sveta v ragby mužov, ktoré organizovala Medzinárodná ragbyová federácia (IRB). Konali sa od 10. októbra – 22. novembra 2003 v 10 austrálskych mestách: Sydney, Gosford, Wollongong, Brisbane, Townsville, Melbourne, Perth, Canberra, Adelaide a Lauceston. Turnaja sa zúčastnilo 20 tímov; nováčikom bolo iba družstvo Gruzínska. Austrália organizovala svetový šampionát druhýkrát, svoj prvý turnaj hostila v roku 1987, spolu s Novým Zélandom. Titul získalo 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácou 🇦🇺.
Pôvodne mala Austrália hostiť MS 2003 spolu s Novým Zélandom. Kvôli vzájomnej nespolupráci bol Nový Zéland ako spoluhostiteľ odvolaný a Austrália tak zvolená ako jediný organizátor. Turnaj zaznamenal niekoľko rekordov: do hľadísk prišlo rekordných 1 837 547 divákov, na finálový zápas rekordných 82 957 divákov a ekonomický zisk organizátorov činil rekordných 150 miliónov $.
Kvalifikácia
náhľad|Otvárací ceremoniál MS 2003
Skupina C
náhľad|Zápas medzi Južnou Afrikou a Gruzínskom
Konečné poradie
náhľad|Družstvo Anglicka po získani titulu Pozn: Družstvá na 1. až 8. mieste postúpili priamo na MS 2007.
Ján Lajčiak
Ján Lajčiak (* 25. júl 1875, Pribylina † 28. október 1918, Vyšná Boca) bol slovenský filológ a teoretik kultúry.
Životopis
Študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici, zmaturoval 15. júna 1895, tri roky teológiu na Evanjelickom kolégiu v Prešove a na univerzite v Erlangene, z ktorého sa vrátil podľa zvyku vykonať záverečné skúšky do Prešova. Neskôr študoval orientálnu filológiu v Lipsku, kde sa v roku 1902 stal doktorom filozofie, v rokoch 1904 -1905 študoval v Paríži na Sorbonne, kde získal v roku 1905 teologický doktorát za dizertáciu Ezechiel, jeho osobnosť a učenie, vydanú tlačou v roku 1905.
V rokoch 18991900 a 19021904 pôsobil ako evanjelický kaplán v Pešti u Daniela Bacháta. Od roku 1905 pôsobil ako farár vo Vyšnej Boci, kde pôsobil až do konca svojho krátkeho života.
Spolutvorca modernej slovenskej orientalistiky, prívrženec liberálnych smerov v cirkevných otázkach i v slovenskom národnom hnutí. Autor biblistickej monografie, orientalistických štúdií, prekladateľ biblických textov z gréčtiny a hebrejčiny do slovenčiny. Model slovenskej kultúry rozšíril aj o funkciu vedecko-poznávaciu a politicko-organizačnú.
Okrem vedeckých vedomostí z teológie a filológie mal vedecké znalosti z latinčiny, gréčtiny a hebrejčiny a okrem slovenčiny vedel ešte maďarsky, nemecky, francúzsky, anglicky, taliansky a učil sa mnohé orientálne staré i nové jazyky. Napísal tiež rómsku gramatiku.
V roku 1995 nakrútil režisér Fedor Bartko podľa scenára Borisa Petríka dokumentárny film Ján Lajčiak v rámci cyklu Slovenskej televízie Portréty.
Solinky
Sídlisko Solinky v Žiline je postavené južne od centra a prirodzene nadväzuje na sídlisko Hliny VI a obytnú časť Bôrik. Solinky sú jednou z mestských častí Žiliny.
História
S výstavbou tretieho žilinského sídliska sa začalo v roku 1981 a bola ukončená v roku 1988. Ako prvé boli v roku 1981 postavené obytné domy na Javorovej a Gaštanovej ulici. Posledné boli postavené obytné domy na Osikovej ulici. Ďalšia výstavba dvoch obytných domov s viacúčelovým využitím pre obchodné priestory a poštu pokračovala v 90–tych rokoch.
Súčasnosť
Je tu postavených asi 4 310 bytov a býva tu približne 12 000 obyvateľov. Na sídlisku sú tri základné školy, materské školy, pošta, garáže, obchody a čerpacie stanice. Pri sídlisku je postavené Veľkoobchodné centrum Metro, Living centrum a predajňa a servis automobilov Peugeot. Pred koncom roka 2007 (8. decembra) bolo pri sídlisku otvorené Zábavno obchodné centrum MAX Žilina, ktorého súčasťou je veľké množstvo obchodov ako aj päťsálové kino CineMax. Od roku 1990 rozostavaný objekt nazývaný „strašidelný hrad“ bol v decembri 2015 dostavaný a na sídlisku pribudla predajňa potravín BILLA.
Thomas Anders
Thomas prejavoval už v detstve náklonnosť k hudbe, vystupoval ako 7 ročný talentovaný spevák. Neskôr spieval v diskotékach a kluboch, študoval hudbu na gymnáziu v Koblenzi. V roku 1979 vyhral súťaž pre začínajúcich umelcov so skladbou "Judy". Táto skladba ani ďalšie projekty mu však nestačili na výraznejšie presadenie sa na popovej scéne. Napriek tomu podpísal zmluvu s hudobným vydavateľstvom a v roku 1983 sa stretol so skladateľom Dieterom Bohlenom, ktorého veľmi zaujal Thomasov zamatový hlas a zložil pre neho singel Was Macht Das Schon.
Onedlho začali produkovať skladby v angličtine a vlastne vytvorili populárne duo Modern Talking. Tento projekt oboch katapultoval na vrchol slávy a v polovici osemdesiatych rokov dlhodobo okupovali vrcholné priečky hitparád po celom svete, najmä však v Európe. Nasledovala hviezdna kariéra, ktorá zanechala stopu svojim štýlom na svetovej scéne populárnej hudby aj počtom predaných albumov. Podľa dostupných zdrojov Modern Talking sa stali (po Beatles a ABBA), treťou najpredávanejšou skupinou populárnej hudby na svete.
Thomas sa prvýkrát oženil v roku 1985 s Norou Balling, ktorá mala na neho i jeho kariéru veľký vplyv. Mala dokonca výrazný podiel na nezhodách medzi Dieterom Bohlenom a Thomasom a vlastne svojím správaním ukončila pôsobenie Modern Talking v časoch najväčšej slávy. Po niekoľkých rokoch si Thomas a Nora prestali rozumieť a ich ukončenie spolužitia v roku 1998 bolo zase posledným impulzom na úspešný comeback Modern Talking. Thomasa a Noru rozviedli vo februári 1999. Dlho však slobodný nezostal. V júli 2000 sa oženil po dvojročnej známosti s Claudiou Hess (nar. 1972). 27. júna 2002 sa im narodil syn Alexander Mick, vlastne doteraz jediný Thomasov potomok.
Po vydaní šiestich úspešných albumov sa po osobných nezhodách duo Modern Talking v roku 1987 rozišlo a obaja umelci sa vydali na sólovú dráhu. Thomas žil niekoľko rokov v USA odkiaľ sa však vrátil späť do Nemecka. V nasledujúcich rokoch vydal šesť albumov, z toho jeden naspievaný v španielčine (Barcos de Cristal). V roku 1994 sa zrodila myšlienka na znovuvzkriesenie Modern Talking, trvalo však ďalšie štyri roky než prišiel fanúšikmi vytúžený návrat, ktorý bol znovu úspešný, ale po piatich rokoch a vydaní ďalších šiestich albumov si (definitívne) povedali „končíme“.
Thomas vydal ďalšie albumy. Okrem toho mu vyšlo viacero singlov – duet so Sandrou The Night Is Still Young, s poľskou speváčkou Kasia Nova Forever In Dream, s Kamaliyou No Ordinary Love... Každoročne pripravuje stretnutia so svojimi fanúšikmi v nemeckom meste Koblenz, kde trvalo žije a venuje sa charitatívnej činnosti, pomáha najmä deťom z chudobných rodín.
Thomas okrem popovej hudby je aj interpretom jazzového či soulového smeru (albumy Souled, Live Concert a Songs Forever). V roku 2010 vydal disco album pod názvom Strong a v júni 2011 vyšlo album TWO so singlom Gigolo. Na tomto albume Thomas spolupracoval s nemeckým hudobníkom Uwe Fahrenkrogom, muzikantom a producentom Neny. Obaja teda vystupujú v tomto projekte ako duo Anders-Fahrenkrog. 5. januára 2013 mal Thomas koncert v Bratislave so svojou skupinou Modern Talking Band, 27. mája 2016 vydal Thomas Anders album History s vynovenými hitmi Modern Talking i novými skladbami. V apríli 2017 vyšiel nový album Pures Leben, ktorý je po 34 rokoch naspievaný v rodnom nemeckom jazyku. Thomas sa týmto krokom chcel viac priblížiť fanúšikom najmä v rodnom Nemecku. Rytmická tanečná hudba s nenáročnými textami zaujala a 19.októbra 2018 viedla k vydaniu ďalšieho albumu v nemčine Ewig Mit Dir s duetom s rakúskym spevákom Florianom Silbereisenom Sie sagte doch sie liebt mich.
727 Nipponia
727 Nipponia je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil A. Massinger 11. februára 1912.
Wimbledon 2007
Wimbledon 2007 sa konal od 25. júna do 8. júla 2007. V roku 2007 sa na Wimbledone po prvýkrát rozdali rovnaké finančné čiastky pre mužov a ženy, napriek tomu, že ženy budú hrať iba na dva vyhraté sety. Keďže rekonštrukčné prace na Centrálnom kurte stále pokračujú, bude Wimbledon 2007 bez zasúvacej strechy. Víťazom mužskej dvojhry sa po piatykrát po sebe stal Roger Federer a vyrovnal tak rekord Björna Borga v počte po sebe získaných wimbledonských titulov. Víťazkou ženskej dvojhry sa po štvrtýkrát stala Venus Williamsová. Keďže bola až 23. nasadená prekonala vlastný rekord v najnižšie nasadenej wimbledonskej víťazke.
Udalosti
24. apríla 2007 usporiadatelia turnaja oznámili, že finančná čiastka pre víťaza dvojhry sa zvyšuje na 700 000 £ (1,4 milióna $) ako pre mužov tak aj pre ženy. Celková dotácia turnaja je 11 282 710 £ čo je najvyššia dotácia tenisového turnaja vôbec.
Na Wimbledone sa na Centrálnom kurte a kurte číslo 1 po prvýkrát vyskúša aj technológia Jastrabieho oka. Na ostatných kurtoch sa bude aj naďalej používať systém Cyclops.
Mužská dvojhra
🇨🇭 Roger Federer vs. 🇪🇸 Rafael Nadal 7 – 6, 4 – 6, 7 – 6, 2 – 6, 6 – 2
Ženská dvojhra
🇺🇸 Venus Williamsová vs. 🇫🇷 Marion Bartoliová 6 – 4, 6 – 1
Mužská štvorhra
🇫🇷 Arnaud Clément / 🇫🇷 Michaël Llodra vs. 🇺🇸 Bob Bryan / 🇺🇸 Mike Bryan 6 – 7 6 – 3 6 – 4 6 – 4
Ženská štvorhra
🇿🇼 Cara Blacková / 🇿🇦 Liezel Huberová vs. 🇸🇮 Katarina Srebotniková / 🇯🇵 Ai Sugijamová  3 – 6, 6 – 3, 6 – 2
Zmiešaná štvorhra
🇬🇧 James Murray / 🇷🇸 Jelena Jankovićová vs. 🇸🇪 Jonas Björkman / 🇦🇺 Alicia Moliková 6 – 3 3 – 6 6 – 1
Chlapčenská dvojhra
🇺🇸 Donald Young vs. 🇧🇾 Vladimir Ignatic 7 – 5, 6 – 1
Dievčenská dvojhra
🇵🇱 Urszula Radwańská def. 🇺🇸 Madison Brengleová 2 – 6, 6 – 3, 6 – 0
Chlapčenská štvorhra
🇮🇹 Daniel Lopez / 🇮🇹 Matteo Trevisan def. 🇨🇿 Roman Jebavý / 🇸🇰 Martin Kližan 7 – 6 (5), 4 – 6, [10]-[8]
Štvorhra mužov
🇳🇱 Jacco Eltingh / 🇳🇱 Paul Haarhuis vs. 🇬🇧 Mark Petchey / 🇬🇧 Chris Wilkinson 6 – 2, 6 – 2
Štvorhra žien
🇨🇿 Jana Novotná / 🇨🇿 Helena Suková vs. 🇿🇦 Ilana Klossová / 🇺🇸 Rosalyn Nidefferová 6 – 3, 6 – 3
Štvorhra vozíčkarov
🇳🇱 Robin Ammerlaan / 🇳🇱 Ronald Vink vs. 🇯🇵 Šingo Kunieda / 🇯🇵 Satoši Saida 4 – 6, 7 – 5, 6 – 2
Frasier
náhľad|[[Seattle, dejisko sitkomu. Jeho panoráma je využitá aj v logu sitkomu.]] Frasier je americký komediálny seriál so situačným humorom, s Kelsey Grammerom (Dr. Frasier Crane) v hlavnej úlohe. Seriál vysielala americká stanica NBC od 16. septembra 1993 do 13. mája 2004, teda 11 televíznych sezón.
Je to kritikou veľmi vyzdvihovaný seriál, ktorý počas svojho vysielania vyhral rekordných 37 cien Emmy. Vytvorili ho a produkovali David Angello, Peter Casey a David Lee v spolupráci so spoločnosťou Paramount Television.
Východiskový bod
Frasier pracuje ako rádio-psychiater v populárnej šou v rádiu KACL 780AM, ktorá sa vysiela od druhej do piatej hodiny popoludní (Rádio je pomenované podľa tvorcov seriálu – Angell, Casey a Lee. Prvé písmeno K je predpona pre všetky rádia na západ od Mississippi.) Jeho asistentkou je Roz Doyleová (Peri Gilpin), žena s aktívnym intímnym životom, ktorá je, na rozdiel od Frasiera, temperamentná. Napriek tomu sa z nich v priebehu seriálu stanú veľmi blízki priatelia.
Základné témy
Počas seriálu sa rozvinulo množstvo pokračujúcich vtipov a tém. Hlavnou témou sú triedne a rodinné konflikty medzi Frasierom, Nilesom a Martinom. Dvaja synovia, ktorí sú posadnutí "fajnovým" vkusom, "intelektuálnymi" záujmami a vysokými mienkami o sebe, sa často zrážajú s ich "zemitým" otcom. V prvých sériách sa ako pokračujúca téma zobrazuje Frasierova a Martinova obťažnosť prispôsobiť sa jeden druhému, keďže začali bývať v jednom byte.
Hoci Frasier a Niles majú podobné povahy, záujmy a jemnocit, ich vzájomný vzťah je taktiež poriadne divoký – sú obeťami intenzívnej súrodeneckej rivality, sú žiarliví jeden na druhého a neustále sa pokúšajú navzájom predbehnúť.
Ďalšou rozvíjajúcou sa témou je Nilesova rastúca (dlho skrývaná) láska k Daphne a rozpad jeho manželstva s Marisou, ktorá sa často spomína, ale nikdy sa v seriáli neobjavila. Daphne sa o Nilesovom cite dozvie až v 7. sérii, ako posledná z postáv seriálu.
Napokon je tu Frasierovo neustále hľadanie lásky vo svojom vlastnom živote a mnoho pokusov dvoch bratov dostať sa medzi kultúrnu elitu Seattlu.
Frasierov byt
Frasierov byt (číslo 1901) sa nachádza v Elliot Bay Towers. Je to fiktívna budova, v ktorej našlo domov niekoľko najbohatších a najelegantnejších obyvateľov Seattlu, vrátane riaditeľa Seattleskej Psychiatrickej Asociácie. Budova má 20 poschodí, na každom sa nachádza 14 bytov. Podľa výhľadu z Frasierovho bytu, sa budova nachádza na južnom svahu Kopca Kráľovnej Anny. V závere epizódy "Nemožný sen" (4. séria, 3. epizóda) je v krátkom zábere ukázaný vonkajšok Elliot Bay Towers.
Kaviareň Café Nervosa
Café Nervosa je fiktívna kaviareň. Je umiestnená na rohu Tretej a Pike Street v Seattli, nachádza sa oproti budove rozhlasovej stanice KACL. Veľa zamestnancov KACL sem preto chodieva vo svojom voľnom čase, vrátane Frasiera a jeho rodiny.
Názov kaviarne, Nervosa je ženské talianske a latinské prídavné meno a znamená "nervózna", čo v psychologickom vyjadrení znamená "úmyselné psychologické nadšenie na objekt, presvedčenie alebo vzor správania". Tiež to odkazuje na "kávové nervy" – údajný stav zapríčinaný pitím priveľa kávy. V seriáli je v "skutočnosti" kaviareň pomenovaná po svojej majiteľke, ktorá sa volá Maureen Nervosa.
Personál kaviarne sa rokmi menil, hoci jedna čašníčka (ktorej meno sa nikdy nespomenulo, ale hrala ju herečka Luck Hari) tam bola 4 roky v neskorších sériách. Chvíľu tu pracovala aj matka Daphne Moonovej, Gertrúda. Kaviareň mala veľa stálych zákazníkov vrátane Craneovskej rodiny. Frasier s Nilesom sa tu často stretávali a rozoberali rozličné témy.
Kaviareň servírovala širokú škálu káv a taktiež sušienky a celozrnné muffiny.
V 18. epizóde 5. série v kaviarni Bulldock Brisco "zachránil" Roz pred ozbrojeným lupičom a získal tak od majiteľa kavierne doživotnú zásobu muffinov. Na jeho nešťastie na konci epizódy vysvitlo, že v skutočnosti chcel Roz použiť ako ľudský štít.
Producenti seriálu potrebovali prostredie, ktoré nebude ani v práci ani doma, tak sa rozhodli pre kaviareň, pretože Seattle je nimi známy.
Štúdio KACL rádia
KACL (780 AM) je fiktívna rozhlasová stanica. Vysiela veľa talk-šou, vrátane Šou Frasiera Cranea, v ktorej Frasier radí každý pracovný deň od 14:00 do 17:00. KACL sa orientuje na formáty, v ktorých sa radí, alebo týkajúce sa životného štýlu. V programovej skladbe nie sú takmer žiadne politické rozhovory.
Noel Shempsky, pracujúci v účtárni, mal dlhodobo záujem o Roz.
Frasier mal niekoľkokrát rande s kolegyňami z práce. Najprominentnejšou, po Kate Costasovej, bola Cassandra Stoneová, ktorá pracovala v podpore predaja (hrala ju Virginia Madsen).
Niles Crane raz zastúpil Frasiera v jeho šou, keď bol chorý. Frasierovi sa vtedy snívalo, že Niles sa snaží ukradnúť mu jeho šou.
Kritické reakcie
Mark Lewisohn v retrospektívnej revue "The Radio Times Guide to Television Comedy" nazval tento seriál "komediálne majstrovské dielo" poznamenajúc nasledovné:
Seriál Frasier bol zvolený autormi sitkomov, producentmi a hercami za najlepší sitkom všetkých čias. (Na Channel 4 v šou "The Ultimate Sitcom", ktorý bol vysielaný 2. januára 2006.)
Produkcia
Seriál sa síce odohráva v Seattli, v štáte Washington, no filmovalo sa tam len raz, v epizóde "Deň Frasiera Cranea" (5. séria, 5. epizóda). Paramount Studios a viacero ďalších lokácií, kde sa natáčalo, sa nachádzajú v Los Angeles.
Žiadna budova alebo byt v Seattli nemá taký výhľad, aký je z Frasierovho bytu. Výhľad bol vytvorený tak, aby sa "Vesmírna Ihla" zdala byť ešte prominentnejšia. Len jedenkrát bol nafilmovaný exteriérny záber na budovu, v ktorej má Frasier byt – "Nemožný sen" (4. séria, 3. epizóda).
Časti
Pozri Zoznam častí seriálu Frasier
Lespinassière
Lespinassière je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Aude, v regióne Languedoc-Roussillon.
Poloha
Obec má rozlohu. Najvyšší bod je položený a najnižší bod
Obyvateľstvo
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
728 Leonisis
728 Leonisis je planétka s priemerom 37 km, ktorú objavil J. Palisa 16. februára 1912.
Bitka pri Termopylách
Bitka pri Termopylách bola jedna z bitiek druhej výpravy Peržanov proti Grékom počas grécko-perzských vojen, medzi spolkom starovekých gréckych mestských štátov, vedeným spartským kráľom Leónidom I. a Achajmenovskou ríšou Xerxa I., počas troch dní. Odohrala sa zároveň s bitkou pri myse Artemision, 11. augusta (príp. 7. augusta alebo 8.10. septembra) 480 pred Kr., v úzkom pobrežnom priesmyku zvanom Termopyly.
Úvod
Grécke sily v počte približne 7 000 mužov sa presunuli v lete roku 480 pred Kr. smerom na sever uzavrieť priesmyk. Perzská armáda mala podľa starovekých prameňov vyše jeden milión mužov, podľa súčasných odhadov bola oveľa menšia. Odhady sa rôznia v rozmedzí 100 000300 000 vojakov. Tento kontingent sa utáboril v Mélide (Málii) pri Termopylách niekedy v prvej polovici augusta alebo začiatkom septembra. Prečíslené grécke vojsko pútalo Peržanov na mieste sedem dní, vrátane troch dní bitky, až kým zadný voj, ktorý kryl jeho ústup, nepodľahol v jednom z najznámejších bojov v dejinách.
Menšia skupina vedená spartským kráľom Leónidom I. blokovala počas viac než dvoch dní jediný prechod, ktorým mohla veľká perzská armáda prejsť ďalej do gréckeho vnútrozemia. Po druhom dni bitky miestny obyvateľ menom Efialtes prezradil Peržanom existenciu chodníka, vedúceho cez vrchovinu (medzi Tráchinske bralá a vrchom Kalidromos pohoria Oity) okolo gréckych pozícií. Keď Leónidas zistil, že nepriateľ zostupuje z vrchov a onedlho napadne odzadu grécke vojsko, rozdelil ho a väčšej časti prikázal ústup. Sám ho s 300 Sparťanmi, 700 Tespijčanmi, 400 Tébanmi a príp. ešte s niekoľkými stovkami ďalších vojakov zostal kryť, kým Peržania všetkých nepobili.
Plán Grékov vyžadoval udržanie oboch pozícií, teda priesmyk pri Termopylách a mys Artemision. Po tejto udalosti sa grécke loďstvo pod Temistoklovým velením rozhodlo ustúpiť k ostrovu Salamis. Peržania nakoniec obsadili Boiótiu a ukoristili prázdne Atény, ktoré boli predtým evakuované. Pre Grékov bolo nevyhnutné poraziť námorné sily Peržanov, čo sa nakoniec aj stalo v bitke pri Salamíne ku koncu roku 480 pred Kr. Xerxes sa po týchto udalostiach obával, že uviazne v Európe, a tak sa s väčšou časťou armády vrátil do Malej Ázie (väčšina aj tak zahynula na ceste hladom a chorobami). V Európe nechal ostatok armády pod Mardoniovým velením, ktorý mal dokončiť dobytie krajiny. O rok neskôr ho porazili Gréci v rozhodujúcej bitke pri Platajách, a tým sa skončila druhá perzská invázia.
Tak ako starovekí, aj moderní autori spomínajú bitku pri Termopylách ako príklad vlasteneckého boja a obrany domova. Boj obrancov sa používa ako príklad výhod výcviku, dobrej výzbroje a umného využitia vlastností terénu, čo znásobuje účinnosť boja. Tiež sa stal symbolom príkladnej odvahy proti veľkej presile.
Zdroje
Primárny zdroj ku grécko-perzským vojnám je grécky historik Herodotos a dielo Dejiny (2. polovica 5. storočia pred Kr.). Ďalším zdrojom je Diodoros Sicílsky, ktorý podáva v diele Historická knižnica (1. storočie pred Kr.) informácie, pričom čiastočne vychádza zo skoršieho gréckeho historika Efora z Kymy. Diodoros sa v tejto téme pomerne dobre zhoduje s Herodotom. Menej detailné informácie sa nachádzajú aj u ďalších starovekých dejepiscov vrátane Ploutarcha a Ktésia z Knida. Odkazy na nich nájdeme napr. v diele Peržania od veľkého dramatika Aischyla. Herodotove tvrdenia podporujú aj archeologické nálezy, napr. hadí stĺp, ktorý sa dnes nachádza v istanbulskom hipodróme.
Pozadie
náhľad|Súčasný pohľad na miesto, kde stál obranný múr Fókov. Staroveký breh [[Málijský záliv|Málijského zálivu bol približne v miestach, kadiaľ vedie moderná autostráda.]]Grécke mestské štáty, Atény a Eretria podporovali neúspešné Iónske povstanie proti Perzskej ríši Dareia I. v rokoch 499494 pred Kr. Perzská ríša bola stále relatívne mladá a náchylná na vzbury obyvateľstva. Okrem toho, Dareios bol uzurpátor a veľa času zo svojho vládnutia musel venovať potláčaniu rôznych povstaní.
Iónske povstanie bolo hrozbou pre celistvosť ríše a Dareios začal volať po potrestaní tých, ktorí boli do povstania zapletení (a najmä tých, ktorí ešte neboli súčasťou impéria). Tiež videl príležitosť ako rozšíriť svoju vládu na úkor rozdrobeného gréckeho sveta. Predchádzajúca výprava pod Mardoniovým velením roku 482 pred Kr., ktorá mala zabezpečiť prístupové územia k samotnému Grécku, skončila opätovným dobytím Trácie a vazalstvom Macedónie.
Roku 481 pred Kr. Dareios vyslal emisárov do všetkých mestských štátov v Grécku, aby prosili o dar „zeme a vody“, čo bola symbolická požiadavka podrobenia sa. Keďže grécke mestá poznali silu Perzskej ríše z predchádzajúcich rokov, väčšina z nich bola ochotná podriadiť sa. V Aténach však vyslanci skončili na dne priepasti, kam ich Aténčania „poslali“ „hľadať zem“. V Sparte ich zase hodili do studne, aby si tam „nabrali vodu“. Tak sa Sparta tiež ocitla vo vojne s Perziou, na jednej lodi s Aténami.
O rok neskôr Dareios postavil obojživelný operačný zväz pod velením Datia a Artaferna, ktorý zaútočil na ostrov Naxos ešte pred tým, ako sa Kyklady sklonili pred Perziou. Zväz sa presunul k mestu Eretria v Euboji, ktoré porazil a zničil. Nakoniec sa pohol smerom k Aténam a pristál pri Maratóne. Tu sa stretol s aténskym vojskom, ktoré bolo menšie ako perzské, napriek tomu Atény vybojovali mimoriadne víťazstvo a perzské vojsko sa vrátilo naspäť do Ázie.
Po tejto porážke začal Dareios budovať novú veľkú armádu, ktorá by s konečnou platnosťou pokorila Grécko a donútila ho stať sa súčasťou ríše Achaimenovcov. Roku 486 pred Kr. sa však vzbúril Egypt a 482 pred Kr. Babylonia, čo posunulo novú inváziu do Grécka na neskôr. Dareios však počas príprav zásahu do Egypta zomrel a na trón zasadol jeho syn Xerxes I. Ten rozdrvil egyptské povstanie a veľmi rýchlo obnovil prípravy na inváziu do Grécka. Zamýšľaná invázia mala byť v plnom rozsahu, čo vyžadovalo strategické plánovanie, zhromažďovanie zdrojov a odvody vojakov.
Xerxes sa rozhodol premostiť Helespont (dnes Dardanely) a prekopať kanál v Chalkidiké. Cez Helespont nechal postaviť pontónový most z ukotvených lodí vo dvoch radách. Most, tvorený 674 loďami, ktoré boli pospájané lanami, však rozmetala prudká búrka a tak sa prechod podaril až na druhý pokus.
Oba činy boli plánmi výnimočnej ctižiadostivosti a ďaleko prekonávali ambície ostatných súdobých štátov. Začiatkom roku 480 pred Kr. sa všetky prípravy dokončili a vojsko zhromažďované pri Sardách sa pohlo smerom do Európy. Jeho námorné sily sa plavili popri tráckom pobreží až k Chalkidiké. Cez prvý polostrov Akte prekopali kanál, práce sa začali už tri roky pred tým, ako sa Xerxes pohol s armádou z Malej Ázie. Nechcel totiž plávať popri hore Atos.
Atény boli pripravené na vojnu už dlhšie, približne od polovice 80. rokov 5. storočia pred Kr. V roku 482 pred Kr. sa rozhodli, že pod vedením aténskeho politika Temistokla vybudujú veľké loďstvo z triér, ktoré bude potrebné (pôvodne vo vojne proti Aigine). Bohužiaľ, Atény nemali dostatočné množstvo ľudí pre obojživelné vojsko, preto museli uzavrieť spojenectvo s ďalšími mestami. Roku 481 pred Kr. Xerxes poslal vyslancov do gréckych miest opäť pýtať „zem a vodu“, pritom naschvál vynechal Atény a Spartu. Tým nepriamo podporil ich spoločnú pozíciu.
Panhelénsky kongres
náhľad|Pohľad na oblasť okolo Termopylského priesmyku zo vzduchuVnútorná nejednotnosť gréckych mestských štátov a neochota niektorých bojovať proti Perzii spôsobili, že Xerxes získal priazeň alebo aspoň neutralitu Thessálie, Argu i ďalších miest v centrálnom Grécku. Proti perzskej invázii sa však rozhodne postavili Atény a najmä Sparta, vládnuca najsilnejším pozemným vojskom v celom Grécku. Obe mestá sa spoločne postavili do čela obrany proti Perzii.
Na jeseň roku 481 pred Kr. sa v korintskom Istme konal snem miest (tzv. panhelénsky kongres), na ktorom vznikla aliancia (spolok) gréckych mestských štátov. Mala právo vysielať emisárov, pýtať pomoc a po vzájomnej porade posielať jednotky z členských štátov na miesta, ktoré bolo treba brániť. Bol to významný moment pre rozdrobený grécky svet, veď niektoré zúčastnené mestá boli v skutočnosti ešte stále vo vzájomnom vojnovom stave (napr. Atény s Aiginou).
Na jar roku 480 pred Kr. sa opäť zišiel snem. Tesálska delegácia navrhla, aby sa grécke vojsko zhromaždilo pri Olympskom priesmyku v úzkom údolí Tempy, na hranici Tesálie, a tam sa postavilo Xerxovmu postupu. Armádu 10 000 hoplitov poslali pod vedením Sparťana Euaineta do údolia, o ktorom Gréci verili, že ho musia Peržania na svojom pochode prejsť. V čase, keď už mali na mieste vojakov, Alexander I. Macedónsky ich presvedčil, aby odišli. Pravdepodobne sa dozvedeli, že Xerxes ich môže obísť cez Sarantoporský priesmyk a následne prečísliť. Neskôr prešiel práve cez druhý menovaný. O krátky čas dostali správu, že prekročil Helespont.
Následný plán navrhol Temistokles: Xerxes musel na ceste na juh do Helady a na Peloponéz prejsť cez veľmi úzky Termopylský priesmyk (v prekl. „Horúce brány“) – osem kilometrov dlhý priesmyk medzi útesmi Kallidromu v pohorí Oita a morom. Dal by sa jednoducho uzavrieť gréckym vojskom aj proti perzskej presile. Okrem toho plán počítal s námornou blokádou perzského loďstva uzatvorením úžiny pri myse Artemision v severnej Eubóji aténskym loďstvom o sile 271 triér. Tým bránilo perzskému loďstvu oboplávať termopylský priesmyk a napadnúť Grékov od chrbta. Snem túto zdvojenú stratégiu prijal. Peloponézske mestá vymysleli plán ústupu, pri ktorom, okrem iného, mali byť aténske ženy a deti naraz evakuované do peloponézskeho mesta Troizén.
Predohra
Perzské vojsko prešlo pomaly cez Tráciu a Macedóniu a konečne v auguste sa správy o výprave dostali ku Grékom. V čase bitky pri Maratóne vojenský vodca aliancie Sparta slávila svoj každoročný sviatok Karneia na počesť boha Apolóna, počas ktorého boli vojenské aktivity zakázané. Z tohto dôvodu dorazilo spartské vojsko k Maratónu neskoro. Tak isto bol čas olympijských hier, a teda prímeria počas ich konania. Pochod do vojny by bol pre Spartu dvojnásobnou svätokrádežou.